Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси 27.11.2020 року із заявою, в якій просив встановити факт, який має юридичне значення про те, що [PERSON] , [INFO] , проживали постійно із бабусею [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , протягом п`яти останніх років та на момент смерті (на час відкриття спадщини) за адресою: [ADDRESS] , вони вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. В обґрунтування заяви зазначив, що [INFO] у віці 86 років померла його бабуся [PERSON] . Місцем її смерті є м. Черкаси, а останнім зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS] . Після смерті бабусі, спадкова справа не заводилась у жодного нотаріуса. За життя, [PERSON] склала заповіт ( [INFO] ), відповідно до якого, належну їй квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] вона заповіла своєму сину [PERSON] . [PERSON] є інвалідом 3-ї групи, в зв`язку з поганим самопочуттям не міг приділяти своїй матері належного догляду, тому було прийнято спільне рішення, щоб онук [PERSON] переїхав до бабусі. Таким чином, заявник [PERSON] , хоча не був зареєстрований але фактично проживав зі своєю бабусею [PERSON] , протягом останніх п`яти років, і на момент її смерті ( [INFO] ), за адресою: [ADDRESS] . Вів спільне з нею господарство, вони були пов`язані побутом, усували неполадки та проводили невеликі ремонтні роботи, онук доглядав її під час хвороби, купував їй ліки. Після її смерті, разом із батьками організував похорони та брав участь у витратах пов`язаних із цим. Таким чином, заявник просить встановити факт спільного проживання разом із спадкодавцем, оскільки на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вважає що він фактично прийняв спадщину. Його батько, [PERSON] , у визначений законом строк не звернувся із відповідною заявою до нотаріальної контори. Спадкова справа не заводилась. Проте, коли до нотаріуса звернувся заявник, йому було роз`яснено, що оскільки він фактично не був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , то йому необхідно звернутися до суду задля встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем разом на час відкриття спадщини. Тому він звернувся до суду з даною заявою. Ухвалою суду від 07 грудня 2020 року провадження у справі відкрито. В судовому засіданні заявник та його представник - адвокат Джирма А.В., заяву підтримали та просили її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] , в судовому засіданні зазначив, що вважає, що заява підлягає до задоволення, оскільки всі обставини викладені в ній відповідають дійсності. Вказав, що саме [PERSON] має бути спадкоємцем після смерті [PERSON] , оскільки він фактично прийняв спадщину після її смерті, т.я. останні роки проживав разом із нею, доглядав її, купував їй ліки тощо. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] є онуком [PERSON] , [INFO] . Зазначене вбачається з свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] виданого 23 грудня 1993 року відділом реєстрації актів громадянського стану Придніпровського райвиконкому Черкаської області, актовий запис № 1212 (а.с. 7), свідоцтва про народження [PERSON] , серія [NUMBER] , виданого 4 травня 1958 року міським бюро РАЦС м. Черкаси, актовий запис №470 (а.с. 8). [PERSON] померла [INFO] , зазначене вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 27.01.2020 року Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 12). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] та належала останній на праві приватної власності, згідно реєстраційного посвідчення від [NUMBER] (а.с. 15). За життя [PERSON] склала заповіт, в якому заповіла вказану квартиру своєму сину [PERSON] , [INFO] (а.с. 14). Проте, у визначений законом строк, [PERSON] не звертався до нотаріуса із відповідною заявою щодо наміру прийняти спадщину після смерті матері за заповітом. Зазначену обставину [PERSON] підтвердив в судовому засіданні. Заявник звернувся до нотаріуса щодо прийняття спадщини на підставі п.3 ст. 1272 ЦК України. Проте, останньому було роз`яснено, що він право звернення до суду з заявою про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки фактично фони мають різні адреси зареєстрованого місця проживання. У зв`язку із цим, заявник звернувся до суду з вказаною заявою, та на підтвердження вказаної обставини, судом було досліджено надані заявником докази, а саме: акти від 19.11.2020 (а.с. 17, 18), відомості Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 27.10.2020 за вих. №21858-01-10 (а.с. 19), договір-замовлення на організацію та проведення поховання (а.с. 20) тощо. Таким чином, для прийняття спадщини [PERSON] встановлення факту проживання однією родиною зі спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідно задля її отримання. За положеннями ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною другою вказаної статті визначено перелік справ, які розглядаються судом в порядку окремого провадження. Таким чином, факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Отже, судом встановлено, що заявник проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заяву нотаріусу у шестимісячний термін не подавав, про відмову від спадщини не заявляв. Відповідно до роз`яснень п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Метою заявника при зверненні до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого володіння, розпорядження та користування земельною ділянкою. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. В пункті 23 постанови пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» Верховний Суд України зазначив, що у випадку, коли постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно із ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved