Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 14.09.2010 року між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» укладений кредитний договір № 2кс, за яким він отримав кредитні кошти. Вказує, що 04.06.2014 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області видано виконавчий лист у справі №161/368/13-ц про солідарне стягнення на користь ПАТ КБ «Приватбанк» з нього, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості за кредитним договором №2кс в розмірі 217054,00 грн. Крім того, 23.03.2017 року приватний нотаріус Дніпровського міського округу Бондар І.М. вчинила виконавчий напис, який зареєстрований за №2386 про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за вищевказаним кредитним договором в розмірі 515278,00 грн. Зазначає, що таким чином ПАТ КБ «Приватбанк» отримав два виконавчих документи по стягнення заборгованості по кредитному договору №2кс, укладеному між ним та банком. В подальшому, 25.07.2017 року старшим державним виконавцем Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого напису №2386 від 23.03.2017 року, а 02.10.2018 року відкрито виконавче провадження стосовно виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі №161/368/13-ц від 04.06.2018 року. 19.04.2019 року ПАТ КБ «Приватбанк» направило Луцькому районному відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області заяву про закінчення виконавчого провадження у справі №161/368/13-ц у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі, а 28.05.2019 року йому було видано довідку про відсутність у нього заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк». Вважає, що оскільки у нього відсутня заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк», то стягнення коштів за виконавчим написом нотаріуса є незаконним. У зв`язку з чим просить визнати виконавчий напис від 23.03.2017 року №2386, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення з нього заборгованості в сумі 515278 грн. за кредитним договором №2кс, укладеним між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» незаконним та таким, що не підлягає виконанню. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у заяві та просили їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за їх відсутності та відзив на позов не подали, а тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Третя особа в судове засідання не з`явилася, подала суду письмові пояснення. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.09.2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 2кс, згідно умов якого останній отримав кошти у сумі 154489,36 грн. зі сплатою 28% річних (а.с. 4-9). І як слідує із виконавчого листа, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області солідарно стягнуто на користь ПАТ КБ «Приватбанк» з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за кредитним договором №2кс від 14.09.2010 року в розмірі 217054,00 грн. (а.с. 10). Крім того, 23.03.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу вчинено виконавчий напис №2386, яким запропоновано стягнути з [PERSON] грошові кошти в сумі 515278,92 грн., які є його боргом за кредитним договором №2кс від 14.09.2010 року, укладеним між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 11) Постановою старшого державного виконавця Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Волинської області від 25.07.2017 року відкрито виконавче провадження № 54379269 стосовно виконання виконавчого напису №2386 від 23.03.2017 року (а.с. 12). Крім цього, 02.10.2018 року головним державним виконавцем Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Волинської області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №57323261 стосовно виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області про стягнення з [PERSON] заборгованості за тим же кредитним договором (а.с. 13). Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. За змістом ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Частиною 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. За змістом п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в редакції станом на час вчинення спірного виконавчого напису, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями нотаріусу надаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Пунктом 2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Згідно пункту 3 Глави 16 вказаного Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо: подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Системний аналіз норм чинного законодавства вказує на те, що розгляд судом справи за позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відповідає вимогам закону і, крім того, відповідає конституційному положенням про всеосяжність права на звернення до суду та юрисдикцію суду (статті 55, 124 Конституції України). У разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню. Вчиняючи виконавчий напис нотаріус не врахував та не перевірив факт безспірності заборгованості, відносно якої вчинявся виконавчий напис, відповідність поданих документів вимогам закону, наявність рішення суду про стягнення коштів з позивача, що призвело до подвійного стягнення з відповідача однієї і той самої заборгованості, а тому не мав достатніх правових підстав для вчинення спірного виконавчого напису. Отже, дослідивши та оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, виконавчий напис вчинено з порушенням вимог закону, а тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Крім того, суд також враховує, що згідно довідки ПАТ КБ «Приватбанк» від 28.05.2019 року, у [PERSON] відсутня заборгованість перед банком (а.с. 15). У відповідності до ст. 141 ЦПК України з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] слід стягнути 768,40 грн. сплаченого збору, оскільки внаслідок неправомірних дій даного відповідача позивач змушений був звернутись за захистом порушеного права.

Outcome: approved