Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

[PERSON] заявила самостійні вимоги щодо предмета спору звернувшись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, в якому просить стягнути з [PERSON] в свою користь грошові кошти в сумі 3000 доларів США - борг за договором позики від 31 жовтня 2015 року та 635,06 доларів США - проценти за період користування грошовими коштами отриманими за договором позики від 31 жовтня 2015 року, а всього на загальну суму 3635,06 доларів США, у гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу гривні до долару США встановленого Національним банком України на день ухвалення рішення у справі, посилаючись на мотиви, викладені в позовній заяві. [PERSON] та її представник в судове засідання не зявилися, однак в матеріалах справи є заява про слухання справи у їх відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримують повністю. Відповідач у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги визнав повному обсязі та не заперечив проти їх задоволення. Суд, дослідивши та оцінивши докази, встановив наступне : 31 жовтня 2015 року [PERSON] отримав від [PERSON] позику грошові кошти в сумі 3 000 доларів США на придбання автомобіля, і зобовязався повернути їх до 01 липня 2016 року, що підтверджується розпискою від 31 жовтня 2015 року. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики підтверджено розпискою від 31 жовтня 2015 року, яку надав відповідач [PERSON] позивачці [PERSON] згідно якої відповідач зобовязався повернути позику до 01 липня 2016 року (а.с. 9). Відповідно до ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач у добровільному порядку заявлену [PERSON] суму заборгованості не сплатив. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи вище наведене відповідач [PERSON] має заборгованість перед [PERSON] згідно договору позики та боргової розписки від 31 жовтня 2015 року (а.с. 9) у розмірі 3000 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 76770 грн. 00 коп. Виходячи з нижченаведеного суд вважає, що з відповідача [PERSON] в користь [PERSON] слід стягнути суму заборгованості та проценти за користування грошовими коштами за договором позики від 31 жовтня 2015 року, починаючи з 31 жовтня 2015 (дата укладення договору позики) по 17 жовтня 2016 (дата звернення до суду із позовом), виходячи із суми 3 000 доларів США -сума основного зобовязання та проценти за час користування грошовими коштами за аналогічний період в сумі 635,06 доларів США -сума процентів. Згідно\~ст.524 ЦК України\~зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Проте, незалежно від фіксації еквівалента зобов`язання в іноземній валюті, згідно з ч.ч.1, 2\~ст.533 ЦК України\~грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до п. 14\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року\~«Про судове рішення у цивільній справі»\~у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на\~\~день\~\~ухвалення рішення. Згідно викладеної на офіційному сайті Національного Банку України інформації, станом на 24 листопада 2016 року офіційний курс долара США становить: 100 доларів США дорівнюють 2558,76 гривень. Таким чином, 1 долар США дорівнює 25, 59 гривень. На підставі наведеного, суд дійшов до переконання, що позов слід задовольнити, стягнувши з [PERSON] в користь [PERSON] заборгованість за договорами позики у розмірі 3000 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 76770 коп. 00 коп. та 635,06 доларів США проценти за користування позикою, що в гривневому еквіваленті становить 16251 грн. 18 коп. Також слід стягнути з [PERSON] 930 грн. 20 коп. судового збору в дохід держави.

Outcome: approved