Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Роменської ВК УДПтС України в Сумській обл. (№ 56) і просить: зобовязати Роменську ВК УДПтС України в Сумській обл. (№ 56) вилучити з його особової справи засудженого № 11-К-05 письмові пояснення засудженого [PERSON] від 25.10.2010 р. (том 4 а.с. 145) як такі, що зберігаються в особовій справі без законних підстав; стягнути з Роменської ВК УДПтС України в Сумській обл. (№ 56) на його користь 8000 грн. моральної шкоди, завданої йому внаслідок створення, використання, зберігання та поширення недостовірної інформації викладеної в письмових поясненнях [PERSON] від 25.10.2010 р., яка принижує його честь і гідність, призводить до упередженого ставлення та недовіри до нього зі сторони державних органів та адміністрації колонії, яким надається чи які мають доступ до цієї інформації. В обґрунтування позову вказав, що згідно вироку Апеляційного суду Черкаської області від 24.03.2004 р. він засуджений до покарання у виді довічного позбавлення волі, яке відбуває в Роменські ВК-56. 28.10.2010 р. відповідачем було накладено на нього стягнення за начебто нетактовне поводження з начальником відділення 25.10.2010 р. Про дані обставини свідчить довідка від 28.10.2010 р., яка зберігається у його особовій справі засудженого (том 4 а.с.135). 25.01.2013 р. відповідачем було надано до суду дві довідки в яких зазначено, що вищезгадане дисциплінарне стягнення було накладено на нього на підставі матеріалів, які зберігаються в його особовій справі засудженого (том 4 а.с. 134-148). Ознайомившись з вказаними матеріалами він виявив у т.4 а.с. 145 письмові пояснення засудженого [PERSON] від 25.10.2010 р., які були подані на імя начальника Роменської ВК - 56. В даних поясненнях [PERSON] вказував, що чув як засуджений з камери напроти розмовляючи з начальником відділення кричав погрози і висловлювався матом по відношенню до начальника відділення, на зауваження не реагував. Оскільки цей документ зберігається в його особовій справі і дискредитує його як особистість, він звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання інформації недостовірною. [PERSON] позов визнав, проте в задоволені позову йому було відмовлено, оскільки в поясненнях цієї особи не міститься його прізвище, а тому вважати що ця інформація стосується його особисто, неможливо. На підставі цього рішення він звернувся до відповідача з вимогою вилучити з його особової справи вищезгадані пояснення, однак йому було відмовлено. Зокрема і 27.05.2016 р., при повторному зверненні. З довідки відповідача від 28.10.2010 р. про порушення ним 25.10.2010 р. режиму тримання і притягнення його начальником відділення до дисциплінарної відповідальності вбачається, що на довідці мається резолюція: «до особової справи». На поясненнях [PERSON] така резолюція відсутня, особою, якій вони адресовані, за результатами її розгляду рішення не приймалося. В письмових поясненнях [PERSON] його ім?я, як особи, яка вчинила протиправні дії, не зазначено. Таким чином відомості для ідентифікації особи, яка вчинила протиправні дії відсутні, а тому даний документ безпідставно зберігається у його особовій справі. Тим більше відповідач не ознайомлював його зі змістом цього документа та не повідомляв його про зберігання в особовій справі цього документа. Тобто відповідач приховував від нього існування цього документа, що є порушенням його прав на доступ до інформації, що стосується його особисто. Відповідач за допомогою засудженого [PERSON] створив та зберігає документ, що містить недостовірну інформацію, на підставі якої наклав на нього дисциплінарне стягнення, що мало для нього негативні наслідки, та поширює її у незаконний спосіб. Таким чином, протиправні дії відповідача принижують його честь і гідність, що призводить до упередженого ставлення та недовіри до нього зі сторони державних органів та адміністрації колонії, яким надається чи які мають доступ до цієї інформації, у зв?язку з чим його сприймають як особу, яка не стала на шлях виправлення, що змушує його вчиняти низку дій для відновлення довіри з боку вищевказаних осіб. Протиправні дії відповідача створили для нього довготривалу нервову напругу, що безумовно не сприяло покращенню його стану здоров?я, лягло на нього психологічним тягарем та призвело до душевних страждань. Між протиправними діями відповідача і завданням йому моральної шкоди існує причинний зв?язок. Завдану йому моральну шкоду, із врахуванням характеру та обсягу душевних страждань, він оцінює у 8000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON], який приймав участь в розгляді справи в режимі відеоконференції, позов підтримав і просив задоволити. Суду пояснив, що підтримує позовні вимоги та їх обґрунтування так як вказано в позовній заяві. Про наявність пояснень [PERSON] від 25 жовтня 2010 року йому стало відомо 7 липня 2013 року, з цими матеріалами його ознайомили не у встановленому законом порядку, він ознайомився з ними через інших осіб. З матеріалами його особової справи він офіційно взагалі не ознайомився. Проте, це немає жодного значення, оскільки дане питання не є предметом спору. Моральну шкоду оцінює у 8000 грн. з міркувань вказаних у позовній заяві, і вважає такий розмір шкоди для установи незначним. Проте, при вирішенні цього питання буде погоджуватися з думкою суду. Відповідач - Роменська виправна колонія УДПтС України в Сумській області (№ 56), належним чином повідомлена про місце і час розгляду справи, в судове засідання явку представника не забезпечила, про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без участі її представника не клопотала. Судом встановлено, що в 4 томі особової справи № 11-к-05 [PERSON], на аркуші № 145 маються пояснення засудженого [PERSON], де вказано: «по суті поставлених питань пояснюю наступне. Сьогодні 25.10.10 р. приблизно в 15 год. 30 хв. під час обходу начальника відділення [PERSON] він чув що засуджений з камери напроти розговорився з начальником відділення кричав погрози і висловлювався матом відносно начальника загону. На зауваження старшого по корпусу не реагував. В поясненнях також мається запис, що пояснення відібрав [PERSON]. Пояснення викладені російською мовою. На аркуші № 135 даної справи мається довідка з приводу допущеного порушення режиму тримання засудженим [PERSON], зі змісту якої вбачається, що [PERSON] оголошено попередження. В довідці також мається запис «Ознайомлений 28.10.2010 р., підпис, [PERSON]». З матеріалів цивільної справи № 585/2301/13-ц, номер провадження 2/585/774/13, вбачається, що [PERSON] звернувся з позовом до засуджених [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання інформації недостовірною, зобов?язання вчинити певні дії, і в резолютивній частині позовної заяви просив: визнати інформацію що зазначена в поясненнях засуджених [PERSON], [PERSON], [PERSON] від 25.10.2010 р., які зберігаються в його особовій справі засудженого № 11-к-05 (том. 4 а.с.144-146) недостовірною; зобов?язати Роменську ВК (№56) вилучити з його особової справи № 11-к-05 пояснення [PERSON], [PERSON], [PERSON] від 25.10.2010 р. (том. 4 а.с.144-146), та надати суду у встановлений строк звіт про виконання судового рішення. В описово-мотивувальній частині позовної заяви [PERSON] вказав, що 28.02.2013 року він подав начальнику колонії заяву про ознайомлення його з матеріалами його особової справи № 11-к-05. 06.03.2013 року його звернення було задоволено. Під час ознайомлення з матеріалами справи він виявив в ній такі документи як пояснення засуджених [PERSON], [PERSON], [PERSON] від 25.10.2010 р. Позовна заява датована 1 липня 2013 року і підписана [PERSON] 22 липня 2013 року, до відкриття провадження у справі, [PERSON] подав заяву, в якій просив виключити з його позовної заяви позовну вимогу (п.2 резолютивної частини) щодо зобов?язання Роменської ВК-56 вилучити з його особової справи засудженого № 11-к-05 матеріали, які зберігаються в томі 4 а.с. 144-146. 18 грудня 2013 року Роменським міськрайонним судом прийнято рішення у вказаній цивільній справі і в задоволенні позову [PERSON] до засуджених [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання інформації недостовірною відмовлено. В описово-мотивувальній частині рішення суду вказано що відповідачі [PERSON], [PERSON] і [PERSON] в судове засідання не з?явилися, надавши суду заяви, в яких висловили свою правову позицію відносно позову, а саме: відповідач [PERSON] позов визнав… Як встановлено в судовому засіданні і вбачається з матеріалів справи, 06.03.2013 року Роменською ВК-56 було задоволено вимоги позивача, в яких він просив про ознайомлення з матеріалами його особової справи № 11-К-05, і під час ознайомлення він виявив в ній пояснення відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] від 25 жовтня 2010 року… Аналізуючи позовні вимоги [PERSON] в сукупності з наданими доказами, в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, що вказана в поясненнях відповідачів інформація стосується його безпосередньо, і те, що ця інформація порушує його особисті немайнові права, або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає йому повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право… Дане рішення суду набуло чинності, в апеляційному порядку не переглядалося. 24 березня 2016 року Роменський міськрайонний суд Сумської області виніс рішення, яким задоволив позов [PERSON] до Роменської ВК 56 і в тому числі зобов?язав вилучити пояснення [PERSON] на ім?я начальника Роменської ВК 56 від 25.10.10 з особової справи засудженого [PERSON] т. 4 а.с.143. Наведені факти свідчать, що між сторонами виник спір про порядок ведення особової справи засудженого, а саме - наявність підстав зберігання в ній певних документів, та стягнення моральної шкоди. При вирішенні спору суд виходить з положень норм ЦК України та інших нормативних актів, на які посилаються сторони. Згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію», документ - матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі; інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Статті 270, 271 ЦК України передбачають, що відповідно до Конституції України, фізична особа має право на життя, право на охорону здоров'я, право на безпечне життя і здоров'я, дозвілля, право на свободу та особисту недоторканість, право на недоторканість особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності і честі. Перелік особистих немайнових прав, які встановлені Конституцією України, цим Кодексом та іншими законами, не є вичерпним. Зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя. Стаття 275 ЦК України передбачає, що фізична особа, має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Частина 5 статті 277 ЦК України передбачає, що якщо недостовірна інформація міститься у документі, який прийняла (видала) юридична особа, цей документ має бути відкликаний. Відповідно п. 4.1. Інструкції «Про порядок формування, ведення та використання оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку в органах внутрішніх справ та органах (установах) кримінально-виконавчої системи України» передбачено, що особова справа є основним обліковим документом засудженого (особи, взятої під варту). Вона складається з двох частин, вкладається в обкладинку встановленого зразка і комплектується документами, що засвідчують особу та підтверджують законність тримання її в установі (СІЗО), звільнення з неї, а також відображають процес її тримання в установі (СІЗО). Перелік документів, долучених до особової справи, зазначається в описі, який ведеться окремо для першої та другої частини справи. В одному томі особової справи може бути не більш ніж 250 аркушів. У разі, якщо кількість аркушів перевищує встановлену норму, формується наступний том особової справи. До першої частини особової справи долучаються такі документи: судові рішення; розпорядження Департаменту про виконання указів Президента України щодо помилування; рішення Апеляційної та Регіональної комісій; копія довідки про звільнення; про смерть особи. До другої частини особової справи долучаються документи, які відображають процес тримання особи в СІЗО та відбування засудженим покарання в установі. До особової справи долучаються також інші документи, які мають відношення до конкретної особи. Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази зібрані у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позов не обґрунтований і задоволенню не підлягає. Таке переконання суду склалося оскільки позивачем не доведено, що письмові пояснення засудженого [PERSON], які зберігаються в особовій справі позивача підлягають вилученню з його особової справи з підстав вказаних позивачем. Натомість суд вважає письмові пояснення [PERSON] такими, які відображають процес відбування засудженим [PERSON] покарання в установі. При цьому суд вважає, що не зважаючи на відсутність в поясненнях [PERSON] прізвища [PERSON], вони стосуються його особи і можуть зберігатися в особовій справі оскільки саме на підставі зібраних матеріалів, до яких долучені й пояснення [PERSON], [PERSON] оголошено попередження. Крім цього стаття 275 ЦК України передбачає право фізичної особи на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. В даному випадку судом не здобуто належних і допустимих доказів наявності протиправного посягання відповідача на особисті немайнові права [PERSON] Також, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вважає, що вони мають бути задоволені виходячи з підстав визначених ч. 5 ст. 277 ЦК України, проте документ, щодо якого існує спір, а саме - пояснення [PERSON], не можуть вважатися документом який прийняла (видала) юридична особа, оскільки пояснення складені вірогідно самим [PERSON] [PERSON] напевно дізнався про наявність в матеріалах його особової справи пояснень [PERSON] 6 березня 2013 року, що підтверджено рішенням Роменського міськрайсуду від 18 грудня 2013 року. Про пропуск строку позовної давності сторони не повідомляють і на застосуванні наслідків не наполягають. З огляду на висновок суду про відмову в задоволення позову в частині зобов?язання відповідача вчинити дії, позов в частині відшкодування моральної шкоди також задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed