Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до Автозаводського районного суду м.Кременчука із позовом до Автозаводського ВДВС м.Кременчук ГТУЮ у Полтавській області про звільнення з-під арешту нерухомого майна. Свої вимоги позивач мотивував тим, що на виконанні в Автозаводському ВДВС м.Кременчук ГТУЮ у Полтавській області перебували виконавчі провадження з примусового виконання виконавчого листа 2-2015, виданого 22.07.2009 Автозаводським районним судом м.Кременчука про стягнення з [PERSON]. на користь АКБ «Форум» заборгованості на суму 12667,34 грн та з примусового виконання виконавчого листа №2-1022, виданого 20.03.2009 Автозаводським районним судом м.Кременчука про стягнення з [PERSON]. аліментів на користь [PERSON]. в розмірі 1000 грн, щомісячно. У вказаних виконавчих провадження було накладено арешт на майно боржника. На даний час матеріали виконавчих проваджень знищені у зв'язку із закінченням трирічного строку зберігання. Наразі він не працює, не має доходів і тяжко хворіє. Наявність не знятих арештів позбавляє його можливості вільно розпоряджатись нерухомим майном, здійснити його відчуження. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд зняти арешт, накладений на підставі постанови головного державного виконавця Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ від 05.08.2009, на земельну ділянку площею 33 кв.м. по [ADDRESS], на квартиру [ADDRESS], на Ѕ частину квартири [ADDRESS], на 1/6 частину будинку [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Зазначив, що виконавче провадження, у якому було накладено арешт на майно позивача завершено, тому на сьогоднішній день наявність чинних арештів порушує права позивача. Представник відповідача Загребельний А.Ю. проти задоволення позову заперечував. Також від відповідача надійшов відзив, в якому останній зазначив, що підстави для зняття арешту, накладеного на майно [PERSON]. відсутні, оскільки виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа 2-2015/09 виданого 22.07.2009 Автозаводським районним судом м.Кременчука про стягнення з [PERSON]. на користь АКБ «Форум» заборгованості на суму 12667,34 грн було завершено 15.12.2011 на п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв'язку із відсутністю у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення. Відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження» вказана підстава не передбачає одночасного зняття арешту з майна боржника. 02.02.2018 до Автозаводського ВДВС м.Кременчук ГТУЮ у Полтавській області на виконання надійшов дублікат виконавчого листа 2-2015/09, виданий 27.08.2015 Автозаводським районним судом м.Кременчука. Отже, на даний час у відділі перебуває відкрите виконавче провадження з примусового виконання рішення суду про стягнення з [PERSON]. на користь АКБ «Форум» заборгованості на суму 12667,34 грн, з метою забезпечення якого в 2009 році був накладений арешт на нерухоме майно боржника. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази, суд приходить до наступних висновків. У ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. За змістом ч. 1 ст. 316, ч.ч.1, 2 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Судом встановлено, що на виконанні в Автозаводському ВДВС Кременчуцького міського управління юстиції перебували виконавчі провадження, боржником в яких був [PERSON], в тому числі виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-2015/09 про стягнення на користь ПАТ БАНК «Форум» коштів в сумі 12667,34 грн. Постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження №14091532 від 05.08.2009 було накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON]. в межах суми стягнення- 12667,34 грн. Вказані обставини підтверджуються відповіддю Автозаводського ВДВС м.Кременчук ГТУЮ у Полтавській області від 11.07.2017 №70017 та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 23.08.2017 №95447835. Також з відповіді Автозаводського ВДВС м.Кременчук ГТУЮ у Полтавській області від 11.07.2017 вбачається, що виконавче провадження №14091532 було знищено у зв'язку із закінченням трирічного строку зберігання завершених виконавчих проваджень. Стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. В своєму рішенні від 23 січня 2014 року по справі «East/West Alliance Limited» проти України»(остаточне 02/06/2014) Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з усталеною практикою Суду стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою. Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти. В ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження»(в редакції, яка діяла на час завершення виконавчого провадження №14091532 від 05.08.2009) зазначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. На переконання суду, положення вказаної стаття спрямовані на захист прав стягувача та можливість в подальшому виконати рішення за рахунок майна боржника. Суд відзначає, що позивачем не було надано доказів, які б спростовували доводи відповідача про те, що виконавче провадження №14091532 від 05.08.2009 було закінчено з підстав, які передбачають обов'язок державного виконавця зняти арешт та скасувати інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення. Постановою державного виконавця Автозаводського ВДВС м.Кременчук ГТУЮ в Полтавській області від 05.02.2018 було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-2015/09 про стягнення на користь ПАТ БАНК «Форум» коштів в сумі 12667,34 грн, боржником в якому є [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Враховуючи встановлені судом обставини, зокрема факт примусового виконання рішення суду по справі №2-2015/09, суд вважає, що права [PERSON]., як боржника у виконавчому провадженні порушені не були, а тому підстави для задоволення позову відсутні. Згідно ст.141 ЦПК України судові витрати, які складаються із судового збору, слід віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed