Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області про виключення з акту опису майна та звільнення з під арешту. Позов мотивовано тим, що [PERSON] є фізичною особо - підприємцем та є платником податку ІІ групи. 01.01.2014 року між ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір оренди будинку, споруди строком на один рік. Згідно умов договору позивач, як орендар бере у тимчасове володіння та користування магазин, розташований за адресою: [ADDRESS] центральний ринок загальною площею 274 кв.м. в м. Вінниці. Даний магазин належить [PERSON], орендоване майно торгове місце було наповнено товаром, який був придбаний позивачем раніше та під час оренди даного приміщення. 12.06.2014 року до позивача прийшов державний виконавець та надав постанову про відкриття виконавчого провадження відкритого на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та накладено арешт на майно, що знаходиться в приміщенні магазину 33 в корпусі 32 по [ADDRESS] в м. Вінниці. Державним виконавцем було проведено опис всього майна в зазначеному магазині та накладено на нього арешт. Просить виключити з акту опису й арешту майна та звільнити з під арешту належного [PERSON] на праві власності товар ,який було описано головним державним виконавцем Староміського ВДВС Вінницького МУЮ Заплетнюк Б.І. 12.06.2014 року за адресою: м. Вінниця ,[ADDRESS] центральний ринок приміщення магазину №3 корп. 2 та включений до акту опису й арешту майна від 12.06.2014 року. Ухвалою суду від 18.07.2014 року замінено первісного відповідача Староміського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції на [PERSON] та залучено Староміський відділ ДВС в якості третьої особи. 18.07.2014 року ухвалою суду залучено до участі в справі в якості третьої особи [PERSON] В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали за обставин викладених в позові, просили позов задовольнити. Відповідач позов визнав не заперечив щодо його задоволення. Третя особа [PERSON] та її представник позов не визнали, заперечили щодо його задоволення. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є фізичною особою - підприємцем, 01.04.2014 року уклав із [PERSON] договір оренди будинку, споруди за адресою: [ADDRESS] центральний ринок приміщення магазину [ADDRESS] (а.с.7) 12.06.2014 року державним виконавцем Староміського ВДВС Вінницького міського управління юстиції Заплетнюком Б.І. на виконання ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 04.06.2014 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя було накладено арешт на майно, що знаходиться в приміщенні магазину [ADDRESS] в м. Вінниця та заборонено продаж будь - яким особам, зокрема [PERSON] (а.с.10-24). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа(форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В силу статей 58,59 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ст. 212 ЦПК). Надані позивачем видаткові накладні (а.с.25-64), суд не вбачає належним доказом придбання [PERSON] товару, що зазначений в переліку. Крім того, дані накладні не є розрахунковим документом та не підтверджують здійснення господарської операції та не відповідають вимогам ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем та його представником не надано належних доказів в підтвердження права власності вказаного майна [PERSON], а тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладено, згідно ст. ст. 328, 391 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження»,

Outcome: dismissed