Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 14 вересня 2013 року між ним [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Бондаренко) [PERSON] Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у місті Донецьку було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 251, та видано Свідоцтво про укладення шлюбу. Спільне життя за останні пів року у нього з відповідачкою не складається у звязку з відсутністю взаємопорозуміння. Відповідачка не враховуючи інтереси нашої сімї, часто переїжджає жити у інше місто, про що мені навіть може і не повідомляти. Він навіть не знає з ким вона проживає та де, оскільки постійно відмовляється йому пояснювати в чому справа та надавати хоч якусь інформацію про свої плани щодо їхнього спільного життя. Тому фактично з березня цього року у них фактично припинилось спільне ведення господарства та перестали існувати сімейні відносини. Він неодноразово намагався переконати її повернутися додому, намагався усіма можливими способами вирішити їх відносини та зберегти сімю, однак жодної адекватної реакції так і не було. На сьогоднішній день він готовий стверджувати, що його примирення з відповідачкою неможливе. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю. Фактично їх сімя розпалася. Збереження її за вище описаних умов неможливе, так як терпіти постійну агресію з боку дружини, постійні переїзди дружини невідомо куди та з ким, а також неможливість бути впевненим щодо відданості та чесності відповідачки щодо їх шлюбу. Просить суд розірвати шлюб між ним, [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Бондаренко) [PERSON], зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у місті Донецьку (актовий запис № 251). [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання. 02 червня 2015 року надав до суду Клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити (а.с.70). Відповідач [PERSON], повідомлена у встановленому порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи до судового засідання не зявилася. 25 червня 2015 року направила на адресу суду Заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. (а.с. 73). 26 грудня 2014 року [PERSON] у судовому засіданні висловила клопотання, в якому просила надати їм з позивачем строк на примирення терміном шість місяців, оскільки вона бажає зберегти сімю. Ухвалою Словянського міськрайонного суду від 26 грудня 2014 року сторонам було надано строк для примирення до 25 червня 2015 року Після спливу строку для примирення відповідач не бажає зберегти шлюб з відповідачкою. Примирення між ними не можливе. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачкою і збереження шлюбу суперечить його інтересам. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обгрунтованість. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 14 вересня 2013 року, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис № 251 (а.с.58). Від шлюбу сторони дітей не мають, спору з приводу спільного майна не має. В Постанові Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначається, що при розгляді справ, які виникають у звязку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно правових актів, що регулюють сімейні відносини. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сімя є первинним та основним осередком суспільства. Згідно зі\~ ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні також встановлено, що на підставі Ухвали Слов»янського міськрайонного суду Донецької області від 26 грудня 2014 року сторонам було надано строк для примирення протягом шести місяців, однак на теперішній час сторони не примирилися, позивач продовжує наполягати на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище «Постоловська». Таким чином у суду є усі підстави для задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу між сторонами, так як подальше спільне життя подружжя та збереження сімї неможливе. На підставі викладеного,

Outcome: approved