Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до відділу освіти Рогатинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області про відшкодування завданої моральної шкоди . Позов обгрунтований тим, що постановами Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 07 лютого 2017 року та від 06 березня 2017 року визнано протиправною бездіяльність виконуючого обов'язки начальника відділу освіти Рогатинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області [PERSON] щодо розгляду його звернень від 21 жовтня 2016 року та 27 грудня 2016 року та зобов'язано вищевказану посадову особу надати вмотивовану відповідь в порядку визначеному Законом України «Про звернення громадян». Внаслідок такої бездіяльності йому завдано моральної шкоди, яку, з врахуванням збільшених позовних вимог, просить стягнути в сумі 15 000,00 грн. В обґрунтування розміру моральної шкоди в позовній заяві зазначив, що зазнав сильних душевних страждань, а це відобразилось на його стану здоров`я та виразилось в порушенні сну , спокою, матеріальному становищі. Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 29 травня 2017 року до участі у справі залучено, як співвідповідача виконувача обов'язків начальника відділу освіти Рогатинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області [PERSON] У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав з підстав наведених в позовній заяві та просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON], вона ж представник відділу освіти Рогатинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області та адвокат Гордій В.Г. в судовому засіданні заперечували проти позову, посилаючись на необґрунтованість вимог позивача, яка полягає в неправильній ним оцінці доказів. Зокрема постановами Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 07 лютого 2017 року та від 06 березня 2017 року визнано протиправною бездіяльність посадової особи [PERSON], що пов'язана із порядком розгляду заяв і скарг громадян, який встановлений трудовим законодавством, а не Законом України «Про звернення громадян». Крім цього у ст.24 Закону України «Про звернення громадян» зазначено, що особи, винні у порушенні цього Закону, несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність, передбачену законодавством України. Оскільки, в.о. начальника відділу освіти Рогатинської райдержадміністрації [PERSON] не була притягнута до будь-якого виду юридичної відповідальності, тобто відсутня її вина, а тому не має підстав для стягнення з неї моральної шкоди. Також вказали, що позивач не надав доказів про те, що неповні або недостовірні відповіді на його звернення знаходяться у причинному зв'язку із заподіянням йому моральної шкоди. Просили в задоволенні позову відмовити . Вислухавши пояснення позивача, відповідача, представників відповідача, показання свідка та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. У ч. 3 ст. 61 ЦПК України зазначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З матеріалів справи вбачається, що постановами Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 07 лютого 2017 року та від 06 березня 2017 року визнано протиправною бездіяльність виконуючого обов'язки начальника відділу освіти Рогатинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області [PERSON] щодо розгляду звернень [PERSON] від 21 жовтня 2016 року та 27 грудня 2016 року та зобов'язано її розглянути та надати вмотивовану відповідь на його зверненняв порядку визначеному Законом України «Про звернення громадян» . 23 березня 2017 року [PERSON] призначено на посаду начальника відділу освіти Рогатинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області, що підтверджується копією розпорядження від 22 березня 2017 року. Види відповідальності посадових осіб за порушення законодавства про звернення громадян визначені в ст.24 Закону України «Про звернення громадян», де зазначено, що особи, винні у порушенні цього Закону, несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність, передбачену законодавством України. Згідно ст.25 Закону України «Про звернення громадян» громадянину на його вимогу і в порядку, встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги. Розмір відшкодування моральних (немайнових) збитків у грошовому виразі визначається судом. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами ст. 1167 ЦК України , відповідно до ч. 1 яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У пп. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Допитана в судовому засіданні, як свідок, мати позивача [PERSON], суду показала, що через тривалу бездіяльність посадових осіб відділу освіти на його звернення про працевлаштування, в нього погіршився стан здоров`я, що виразилось в порушенні сну та спокою, а також він вимушений був витрачати кошти для придбання заспокійливих медичних препаратів таких, як седістрес, персен. На підставі наведеного, суд приходить висновку, що через душевні страждання, яких [PERSON] зазнав у зв'язку з протиправною бездіяльністю посадової особи при розгляді його заяв від 21 жовтня 2016 року та 27 грудня 2016 року , йому заподіяно моральну шкоду, яку суд, ураховуючи характер правовідносин сторін, обставини справи та засади розумності і справедливості визначає у розмірі 500,00 грн. Норми частини першої ст.88 ЦПК України передбачають, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчинення інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, то розподілу підлягають лише витрати, що пов'язані з явкою до суду, а саме витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту. Відповідно до наданої позивачем довідки виданої 28 березня 2017 року Рогатинським автовокзалом , вартість проїзду в одну сторону становить 9,61 грн , а із журналів судового засідання вбачається, що позивач брав участь в п'яти судових засідань , а тому сума, що підлягає відшкодуванню становить 96,10 грн. ( (9,61 + 9,61) x 5 ). Щодо виплати позивачу добових, то суд зазначає наступне. Добові - це витрати на харчування та фінансування інших особистих потреб фізичної особи, направленої у відрядження. За змістом ст. 121 КЗпП України саме працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються, зокрема, добові за час перебування у відрядженні. Оскільки позивач у відряджені не перебував, а тому і підстав для відшкодування йому добових немає. Щодо заявленого позивачем клопотання про постановлення судом окремої ухвали та направлення її до правоохоронних органів, то суд вказує на наступне. Відповідно до ч.1 ст.211 ЦПК України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону і встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов. Про вжиті заходи протягом місяця з дня надходження окремої ухвали повинно бути повідомлено суд, який постановив окрему ухвалу. З огляду на дану норму процесуального закону суд має право, але не зобов'язаний постановляти окрему ухвалу.

Outcome: partial