Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду за позовом до ПАТ «Приватбанк» про визнання договору кредиту №HAU2 GF01270002 від 26.08.2005р. недійсним. В обґрунтування зазначив, що під час укладання договору йому не було надано повну інформацію про умови договору, валютні ризики та сукупну вартість кредиту, вважає умови договору несправедливими, які закріплюють дисбаланс прав та обовязків сторін договору. В судовому засіданні ї представник позивача позов підтримав, надав аналогічні пояснення. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог. зазначивши, що до укладання договору позичальнику надана повна інформація щодо умов кредитування, [PERSON] за власним бажанням уклав кредитний договір, 9 років погашав його. Вислухавши представників сторін, аналізуючи докази по справі, суд вважає,що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 26.08.2005р. між [PERSON] та ПАТ «Приватбанк» було укладено договір кредиту №HAU2 GF01270002, згідно якого позичальнику надається кредит у сумі 10938,22 долари США на придбання квартири зі сплатою процентів у розмірі 1,33% на місяць. Умовами договору передбачено детальний порядок повернення кредиту, сплату відсотків, умови забезпечення кредиту, відповідальність сторін та інше. В додатку до договору № 1 міститься детальний графік погашення кредиту ануїтетними платежами. Інформація про переваги та недоліки пропонованих схем кредитування та пільги у ПАТ «Приватбанк» є загальнодоступною, міститься на офіційному сайті, на дошках оголошень, листівках, як є і в інших банках. До укладення договору кредиту працівники банку розяснюють правила кредитування. Інформація про кризу у країні та різкі скачки курсу валют є не прогнозованою. Посилання позивача на не визначення процентної ставки спростовується договором кредиту та графіком погашення, згідно яких процентна ставка встановлена на рівні 1,33% на місяць. Посилання на необхідність зазначення саме річної процентної ставки не передбачено чинним законодавством. Позичальник погодився на всі умови кредиту, що засвідчив своїм підписом на ньому, та протяго 9 років виконував всі умови. Що стосується посилань позивача на не зазначенні суми страхових платежів, то вона чітко зазначена у п.1.1 кредитного договору. З приводу не визначення у графіку суми комісії банку у розмірі 0,16% від суми надано кредиту щомісяця, суд зазначає, що відповідно до п.3.6 Постанови НБУ №168 від 10.05.2007 року банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Однак позивач не заявляв позовних вимог про визнання недійсною окремої частини договору, або повернення суми комісії. А відповідно ст..217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Таким чином, розглядаючи позов відповідно ст..11 ЦПК України в межах позовних вимог та на підставі, наданих сторонами доказів, суд не вбачає підстав для визнання договору №HAU2 GF01270002 від 26.08.2005р недійсним та повернення сторін у первісний стан.

Outcome: dismissed