Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про зміну способу участі батька у вихованні дітей та спілкування з ними. В позовній заяві покликається на те, що з відповідачкою має двоє спільних дітей: доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Розпорядженням Любомльської районної державної адміністрації Волинської області №79 від 25.04.2013 року йому визначено порядок участі у вихованні дітей, а саме, встановлено побачення з доньками щотижня з 20 год. 00 хв. п'ятниці до 20 год. 00 хв. неділі з перебуванням дітей по місцю його проживання. Позивач вважає такий порядок побачень з дітьми недоречним, оскільки він встановлений без врахування інтересів дітей, які є школярками, їхнього режиму дня, доцільності проведення вільного часу, а також безпосередньо інтересів батьків, у зв'язку з чим у нього з відповідачкою постійно виникають суперечки та конфлікти, пов'язані з належним виконанням вказаного розпорядження райдержадміністрації. Крім цього зазначає, що відповідач створює перешкоди у його спілкуванні з доньками, тим самим не виконує зазначене розпорядження, а тому просив визначити інший спосіб його участі у вихованні доньок, а саме: встановити систематичні побачення та перебування дітей по місцю його проживання щотижня з 14 год. 00 хв. п'ятниці до 16 год.00 хв. неділі, у дні народження доньок - з 12 год.00 хв. до 16 год.00 хв.; у разі, якщо святкові дні припадають на день побачення з батьком або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні доньки проводять з ним; в день побачення з доньками він має право забирати їх з дому/школи особисто; проводити разом з ними тиждень зимових шкільних канікул та два тижні літніх канікул з можливістю виїзду за межі Волинської області без присутності відповідача; необмежене спілкування дітей з ним засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування; обов'язкове повідомлення один одного з батьків по телефону про зміну місця зустрічі або терміну перебування дітей (запізнення, хвороба, тощо); зобов'язати відповідача у разі настання певних змін, зокрема, щодо зміни місця проживання, навчання, перебування дітей за день до зустрічі з батьком надати точну інформацію. Просив також стягнути з відповідача понесені ним судові витрати у виді сплаченого судового збору. В судове засідання сторони не з'явились. Позивач подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. ст. 74, 76 ЦПК України, однак в судове засідання повторно не з'явилась, заяв чи клопотань щодо суті позову та процедури його розгляду, в тому числі про відкладення, не подала. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - служби у справах дітей Любомльської районної державної адміністрації Волинської області, подав в канцелярію суду заяву про розгляд справи у його відсутності. За таких обставин суд провів заочний розгляд справи в порядку ч. 2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підставний та підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що стверджується копіями їх свідоцтв про народження (а.с.5, 6). На даний час діти проживають з матір'ю - відповідачем [PERSON] в [ADDRESS] Відповідно до ст. 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. На підставі заяв [PERSON] та [PERSON], з врахуванням рішення комісії з питань захисту прав дитини при Любомльській райдержадміністрації від 23.04.2013 року, Любомльською районною державною адміністрацією Волинської області, як органом опіки та піклування, було прийнято розпорядження №79 від 25 квітня 2013 року «Про визначення участі батька у вихованні дітей». Зазначеним розпорядженням визначено час спілкування [PERSON] з його доньками: [PERSON], [INFO] року народження, та [PERSON], [INFO] року народження, та перебування дітей по місцю його проживання щотижня з 20.00 години п'ятниці до 20.00 години неділі. Надано батькам право змінювати порядок побачень батька з доньками за їх взаємною згодою з метою забезпечення всебічного розвитку та сімейного виховання дітей (а.с.7). З доводів позивача, викладених у позовній заяві, вбачається, що з приводу встановленого порядку участі батька у вихованні дітей, між сторонами постійно виникають суперечки та конфлікти, оскільки позивач, забираючи дітей до себе додому о 20 год. 00 хв., фактично в цей день не має можливості з ними поспілкуватись, так як з метою недопущення порушення встановленого режиму дня для дітей, вони вечеряють та лягають спати. Крім цього, відповідач не завжди віддавала дітей в цей час, мотивуючи тим, що вже пізно, дітям час відпочивати, або що вони вже сплять, що не відповідало дійсності, при цьому нічого не повідомляючи їм про приїзд батька. Також у неділю відповідач завжди хоче забирати доньок додому раніше, ніж це визначено розпорядженням органу опіки та піклування, оскільки їм необхідно підготуватись до наступного навчального тижня. Таке становище фактично обмежує права позивача на його спілкування з дітьми та участь у їх вихованні у час та спосіб, визначений органом опіки та піклування. Неодноразові звернення позивача до відповідача з проханням змінити час його побачень з дітьми були безрезультатними. Зазначені обставини відповідачем будь-яким чином не заперечені та не спростовані, а тому суд розцінює їх не інакше, як доведеними, та такими, що підтверджують факт створення відповідачем перешкод позивачу у спілкуванні з їх спільними дітьми та їх вихованні. Крім цього, з висновку служби у справах дітей Любомльської районної державної адміністрації Волинської області від 12.03.2014 року за № 97/40/2-14 вбачається, що позивач [PERSON] 10.06.2013 року та 14.06.2013 року звертався в службу у справах дітей та в райдержадміністрацію з приводу того, що відповідач [PERSON] ігнорує вимоги рішення органу опіки та піклування, у зв'язку із чим відповідача [PERSON] було попереджено про те, що відповідно до Сімейного кодексу України вона не має права перешкоджати колишньому чоловікові спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні (а.с.25-26). Таким чином, посилання позивача на те, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми, повністю знайшли своє підтвердження. Ці перешкоди пов'язані насамперед з небажанням матері виконувати встановлений органом опіки та піклування графік зустрічей батька з доньками, а також з навчальним процесом дітей та їх режимом дня. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 142 СК України діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Частиною 1 ст.150 СК України визначені головні напрями виховного процесу, який мав би зосереджуватися на основних суспільних цінностях, повазі до інших людей, любові до членів своєї сім'ї, родини. Брак любові у дитячі роки це духовний дисбаланс на усе життя. Згідно зі ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов'язків щодо неї. Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Правило ч.2 ст.157 СК України додатково підкреслює обов'язок того з батьків, хто проживає окремо від дитини, брати участь у її вихованні, хоча збереження у нього цього обов'язку прямо випливає зі ст.141 СК України. Право на спілкування з дитиною та участь у її вихованні того з батьків, хто проживає окремо від дитини, кореспондує установлений ч.3 ст.157 СК України обов'язок того, з ким проживає дитина, не чинити перешкод у здійсненні свого права, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. З огляду на вищенаведені норми, судом не встановлено та відповідачем не доведено тих обставин, що спілкування позивача з дітьми перешкоджає їх нормальному розвиткові, має на них негативний вплив чи суперечить їх інтересам. Відповідно до ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. У відповідності до ст.19 СК України Любомльська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, надала суду висновок від 13.03.2014 року за №392/42/2-14, щодо участі позивача [PERSON], як батька, у вихованні дітей. З даного висновку встановлено, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] до березня 2013 року проживали з батьком. Перед канікулами мати забрала дітей до себе і стала перешкоджати побаченню батька з доньками. Службою у справах дітей було проведено бесіду з неповнолітньою [PERSON], яка в ході бесіди пояснила, що з батьком бачиться рідко, ображається на нього через те, що у нього є інша жінка, а також те, що батько забороняє спілкуватись із маминим іншим чоловіком. Поспілкуватись з малолітньою [PERSON] не вдалося, оскільки вона перебуває в лікарні, а батьки здійснюють за нею догляд. Під час бесіди з дівчатами у 2013 році службою у справах дітей було встановлено, що відповідач забороняє спілкуватись дітям з батьком та самі дівчатка повідомили, що й самі не хочуть зустрічатись з батьком, однак по якій причині пояснити не можуть. Крім цього, встановлено, що по місцю проживання батька створені умови для проживання та виховання дітей. Малолітні, хоча і неохоче, але спілкуються з батьком, а він в свою чергу намагається підтримувати постійні контакти з ними. Даним висновком також стверджено той факт, що між матір'ю та батьком дітей немає узгодженості у визначенні участі батька у вихованні дітей, між ними постійно виникають конфлікти та суперечки, що негативно відображається на ставленні малолітніх до батька та його оточення. Питання щодо можливості встановлення участі позивача [PERSON] у вихованні та спілкуванні з його доньками у спосіб, вказаний в позовній заяві, також було предметом розгляду на засіданні комісії з питань прав дитини при райдержадміністрації 12.03.2014 року. З врахуванням висновку зазначеної комісії та служби у справах дітей, орган опіки та піклування вважає доцільним встановити наступний порядок участі позивача у вихованні та спілкуванні з доньками, виходячи з його позовних вимог: систематичні побачення та перебування дітей щотижня з 14 год. 00 хв. п'ятниці до 16 год. 00 хв. неділі по місцю проживання батька; спільний відпочинок дітей з батьком - тиждень зимових шкільних канікул та два тижні літніх канікул з можливістю виїзду за межі області без присутності [PERSON]; необмежене спілкування дітей з батьком засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування; обов'язкове повідомлення один одного з батьків по телефону про зміну місця зустрічі або терміну перебування дітей (запізнення, хвороба, тощо); в день побачення з доньками батько має право забирати їх з дому/школи особисто; [PERSON] за день до зустрічі дітей з батьком надавати [PERSON] точну інформацію щодо зміни фактичного місця навчання, проживання, перебування кожної дитини. Також рекомендовано за доцільне зобов'язати батьків погоджувати між собою проведення днів загальнодержавних, релігійних та сімейних свят (у тому числі днів народження доньок), враховуючи думку дітей та положення законодавства України щодо рівності прав та обов'язків батька, матері щодо дітей, у тому числі щодо безперешкодного спілкування (а.с.22-24). Оцінюючи зазначений висновок органу опіки та піклування суд звертає увагу на положення статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Україною 27.02.1991 року, якою визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, принаймі в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. З врахуванням зазначених норм міжнародного права, а також з огляду на рівність батьків у їх правах та обов'язках щодо виховання та розвитку дітей, при цьому виходячи насамперед з інтересів дітей, суд, вищенаведений висновок органу опіки та піклування враховує частково, а саме, вважає таким, що він не знаходить свого належного обґрунтування в частині періодичності побачення та перебування дітей по місцю проживання батька. З даного приводу суд враховує інтереси дітей, напруженість стосунків між батьками, неможливість дійти між собою порозуміння, дотримуючись принципу рівності прав та обов'язків батьків дітей, оцінивши зібрані і досліджені докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позивачу слід встановити систематичні побачення та перебування дітей за місцем його проживання два рази на місяць: другий та останній тиждень місяця з 14 год.00 хв. п'ятниці до 16 год.00 хв. неділі, за виключенням неділь на які припадають перші дні таких свят, як Різдво Христове, День міжнародної солідарності трудящих, Пасха (Великдень) та свято Трійці. У разі, якщо такі святкові дні припадають на неділю, то побачення та перебування дітей по місцю проживання батька слід визначити з 14 год. 00 хв. п'ятниці до 20 год. 00 хв. суботи, та з 10 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. понеділка. Тривалість спілкування позивача з дітьми у дні їх народження доцільно визначити упродовж двох годин після закінчення навчального процесу в шкільному навчальному закладі. У тих випадках, коли дні народження дітей припадатимуть на дні побачення з батьком, то побачення та перебування дітей по місцю проживання батька необхідно визначити: якщо день народження припадає на суботу - з 14 год. 00 хв. п'ятниці, яка передує дню народження, до 12 год. 00 хв. суботи (дня народження), та з 10 год. 00 хв. по 16 год. 00 хв. неділі, якщо ж день народження припадає на неділю - з 14 год. 00 хв. п'ятниці, яка передує дню народження, до 12 год. 00 хв. неділі (дня народження). У тих випадках, коли дні народження дітей припадатимуть на інші вихідні дні, в тому числі суботу та неділю, які не є днями побачень з батьком, то побачення та перебування дітей по місцю проживання батька необхідно визначити з 10 год. 00 хв. по 12 год. 00 хв. дня народження. В іншій частині позовних вимог суд повністю погоджуються з висновком Любомльської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування, від 13.03.2014 року за №392/42/2-14 та вважає, що такі умови періодичності та час спілкування є достатніми та справедливими для сторін, а також такими, що відповідатимуть інтересам дітей. Крім того, для уникнення в подальшому непорозумінь між сторонами, щодо виконання відповідачем установленого судом способу участі батька у спілкуванні та вихованні дітей, та для забезпечення такого виконання, слід зобов'язати відповідача не перешкоджати позивачу спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні в порядку та спосіб, визначених даним рішенням суду. Згідно із ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Outcome: partial