Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, який у процесі розгляду справи уточнив. У позові зазначив, що 21.08.2015 року. між ним та відповідачем був укладений договір позики, згідно якого він передав [PERSON] грошові кошти в розмірі 1500 доларів США зі строком повернення 21.08.2016 року. Укладення договору позики підтверджується розпискою [PERSON] про отримання грошей. На прохання [PERSON] 24.09.2017 року він додатково передав їй в борг ще 1000 доларів США та 5000 грн. на умовах договору від 21.08.2015 року. Таким чином, за договором позики передав [PERSON] 2500 доларів США та 5000 грн. У строк, зазначений у договорі, відповідач борг не повернула. Станом на 04.06.2018 року сума боргу складає 70275,00 грн., штраф за невиконання умов договору становить 737887,50 грн., загальна сума боргу 808162,50 грн. Посилаючись на наведене, просив стягнути з відповідача на свою користь зазначену суму та судовий збір. \~В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позову, просив про його задоволення. Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання повторно не прибула, причини неявки не повідомила, н подала відзив на позов. У відзиві відповідач не заперечує проти невиконання нею умов договору щодо неповернення суми боргу. Однак, заперечує проти стягнення штрафу. Свої заперечення обґрунтовує тим, що, на її думку, позивач, як фізична особа, не мав права надавати фінансову послугу з метою отримання прибутку. Просила про зменшення неустойки. За згодою представника позивача і у відповідності до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку,\~ що позов є обґрунтованим і тому підлягає задоволенню у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Судом встановлено наступне. \~ \~ \~ \~30.11.2017 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме і нерухоме майно: грошові вклади на рахунках в банківських установах, земельні ділянки, нерухоме майно, рухоме майно, що належить [PERSON] Ухвалою суду від 30.11.2017 року заява про вжиття заходів забезпечення позову повернута [PERSON] з підстав її невідповідності вимогам ст. 151 ЦПК України. Ухвалою суду від 26.12.2017 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання, а у подальшому судовий розгляд. 21.08.2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір грошової позики на суму 1500 доларів США зі строком повернення 21.08.2016 року, що підтверджено оглянутим судом оригіналом розписки (а.с. 7, 8). 24.09.2015 року [PERSON] отримала від позивача у борг ще 1000 доларів США та 5000 грн., що також підтверджено оригіналом розписки, оглянутої судом (а.с. 9). \~ \~ \~ \~У визначений сторонами строк, відповідач грошові кошти не повернула. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. \~ \~ \~ \~Статтями 525, 526, 1048, 1049 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Позикодавець має право на одержання від позичальника проценти від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані \~ \~ \~ \~Частиною 2 ст. 549 ЦК України визначено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Умовами укладеного між сторонами договору позики від 21.08.2015 року, передбачена відповідальність за неповернення суми боргу у розмірі 50 % річних від загальної суми позики за кожний місяць прострочення. Свої зобовязання відповідач не виконала, у встановлений договором строк грошові кошти позивачу не повернула, тому сума боргу підлягає стягненню з неї на користь позивача, згідно розрахунку, наданому позивачем. Посилання відповідача на відсутність права позивача укладати договір позики не ґрунтується на законі, оскільки правовідносини щодо надання позики регулюються не Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а главою 71 Цивільного Кодексу України. В силу вимог ст. 204 ЦК України договір позики є дійсним, відповідач отримала від позивача грошові кошти, підписала договір, тобто погодилась з його умовами, у тому числі і з відповідальністю за неповернення боргу, тому є всі підстави для покладення на неї обовязку щодо повернення суми боргу та суми штрафних санкцій. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved