Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ПАТ КБ «Приватбанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Руслана Олеговича, третя особа: Києво-Святошинський районний відділ про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у якому вказує, що між сторонами по справі ніколи не укладався договір, який став підставою для вчинення виконавчого напису. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 24.05.2018 року, вищевказану справу передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями, 09.07.2018 року справу за позовом [PERSON] до публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Руслана Олеговича, третя особа: Києво-Святошинський районний відділ про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню передано судді Печерського районного суду м. Києва Новаку Р.В. В обґрунтування позову зазначає, що 31.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. було вчинено виконавчий напис № 17526, за яким з нього на користь відповідача стягнуто суму заборгованості за кредитним договором № ZRCWGK00004277 від 13.03.2008 року у розмірі 115662,76 доларів США, що за курсом 25,91 відповідно до службового розпорядження НБУ від 05.09.2017 року складає 2995665,48 грн. Разом з тим, позивач вважає вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріус не дотримався вимог законодавства, які регулюють порядок вчинення виконавчих написів нотаріусом на документах, які свідчать про безспірність заборгованості, крім того зауважує на порушення встановленого законом строку, в межах якого нотаріус може вчинити виконавчий напис. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд визнати виконавчий напис від 31.10.2017 року, реєстраційний № 17526, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. про стягнення заборгованості таким, що не підлягає виконанню. Представник позивача під час судового розгляду вимоги позовної заяви підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Просив слухати справу за його відсутності та не заперечив проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач ПАТ КБ «Приватбанк» представника у судове засідання не направив, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений вчасно та належним чином. На адресу суду направив заперечення, згідно яких просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те що виконавчий напис був вчинений нотаріусом з суворим дотриманням ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат». Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу - Швець Р.О. в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши надані докази та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов такого висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 13.03.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № ZRCWGK00004277, відповідно до п. 8.1 якого відповідач видав кредит у сумі 36100,00 доларів США, з умовою повернення до 12.03.2018 року. У цей же день, на забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору, між позивачем та відповідачем укладено договір іпотеки (бланк нотаріуса ВКІ №682702). Відповідно до п. 35.3 договору іпотеки, предметом іпотеки є житловий будинок, загальною площею 61,80 кв.м. та земельна ділянка, загальною площею 0,60 га, розташовані за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Брусиловського районного суду Житомирської області від 02.03.2012 року у справі №2-430/11 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на нерухоме майно та виселення з житлового будинку, позов задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZRCWGK00004277 від 13.03.2008 року в розмірі 54465,82 доларів США, звернуто стягнення на будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 61,80 та земельну ділянку загальною площею 0,60 га за цією ж адресою, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки, з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.04.2016 року у справі №759/16845/14-ц, за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту, позов задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № ZRCWGK00004277 від 13.03.2008 року суму 112993,57 доларів США, що за курсом НБУ від 22.08.2014 року складає 1509594,06 грн. На виконання вищевказаного рішення, головним державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Тарасенком В.О. відкрито виконавче провадження від 15.06.2017 року ВП №54138607. 31.10.2017 року, за зверненням ПАТ КБ «Приватбанк» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р.О., було вчинено виконавчий напис № 17526 про стягнення коштів з [PERSON] за кредитним договором № ZRCWGK00004277 від 13.03.2008 року у розмірі 115662,76 доларів США, що за курсом 25,91 відповідно до службового розпорядження НБУ від 05.09.2017 року складає 2995665,48 грн. 11.01.2018 року за вказаним виконавчим написом було відкрито виконавче провадження № 55500793 у Києво-Святошинському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 27.03.2018 у справі № 752/6416/18, в рамках розгляду заяви [PERSON] про вжиття заходів забезпечення позову, було вирішено зупинити виконання виконавчого провадження щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № ZRCWGK00004277 від 13.03.2008 року, у безспірному порядку, суми 115662,76 доларів США, що за офіційним курсом НБУ до гривні (25,9) еквівалентно 2995665,48 грн. Відповідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. У відповідності до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п. 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат», у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 11.03.2015 у справі № 6-141цс14, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Інструкція) вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Пунктом 286 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Слід зазначити, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яким встановлено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору, здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Докази одержання або неодержання [PERSON] письмової вимоги про усунення порушень, нотаріусом Швець Р.О. суду надано не було. В той же час, в матеріалах справи відсутня інформація щодо відправлення, отримання або неотримання позивачем вказаних вимог. Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. При цьому виконавчий напис вчинено за період з 13.03.2008 по 05.09.2017. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішення справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість, повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. На думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Виконавчий напис було вчинено 31.10.2017 року, а строк, за який провадиться стягнення, вказано з 13.03.2008 року по 05.09.2017 рік. Разом з тим, право вимоги банком заявлено 05.07.2011 року, яке ним реалізоване рішенням Брусиловського районного суду Житомирської області від 02.03.2012 року у справі №2-430/11, рішення набрало законної сили. Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, зокрема з виписки з рахунку позивача, заборгованість обчислюється за період з 13.03.2008 року, у той же час, борг вже стягнутий на дату 28.08.2014 рік, в зв`язку з чим вказана сума до стягнення у виконавчому написі не відповідає реальності та є необґрунтованою. Отже, нотаріусом не було перевірено розрахунок заборгованості, що надав відповідач. Таким чином, як свідчать обставини справи, виконавчий напис вчинено із порушенням норм чинного законодавства. Згідно ст.12, ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збій у розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved