Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просив суд встановити факт розірвання трудових відносин ( звільнення з роботи ) між ним та Полтавським обласним фондом милосердя і здоров»я за власним бажанням по ст. 38 КЗпП України з 25.12.2002 року . В судове засідання заявник та представник заявника на з»явилися, подавши до суду заяву про розгляд справи без їх участі, вимоги заяви підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. Заінтересована особа, представник державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області в судове засідання не з»явився по невідомим суду причинам, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що, 28.12.1999 року на підставі розпорядження № 34 від 28.12.1999 р. [PERSON] зарахований народним цілителем до Полтавського обласного центру милосердя і здоров'я, про що здійснено запис до його трудової книжки (вкладиш до трудової книжки) за п/н 42 ( а. с. 6 ). У звязку з припиненням наприкінці 2002 р. діяльності Фонду трудові відносини між [PERSON] та Фондом 25.12.2002 року були розірвані за власним бажанням, однак відповідний запис до трудової книжки про звільнення внесений не був. При цьому, у звязку з відсутністю в Фонді на той час умов для зберігання трудових книжок, трудова книжка заявника знаходилась в нього вдома. Для внесення запису про звільнення, тобто приведення трудової книжки у відповідність до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників [PERSON] тривалий час намагався відшукати роботодавця, у звязку з чим займався практично пошуком Фонду (його посадових осіб), в тому числі шляхом звернення до органів податкової інспекції, Пенсійного фонду, архівного відділу. Заявником було зясовано, що приблизно через два роки після припинення діяльності Фонду його директор [PERSON] помер, починаючи з 2000 року Фондом не сплачувались податки, на сайті ДФС України (згідно відповіді ДПІ у м. Полтаві ) наявна інформація «не перебуває на обліку в контролюючих органах». Також документи Фонду не значаться в трудовому архіві ( а. с. 7-8 ). Відповідно до запиту ( пошук в ЄДР) на сайті Міністерства юстиції України, Фонд значиться ( ідентифікаційний код юридичної особи 01283075 ). В загальній інформації мережі Інтернет також розміщені дані про Фонд, де керівником зазначений [PERSON], який помер більше 10 років тому. Відповідно до ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Заявник має намір працевлаштуватися за основним місцем роботи, проте за відсутності в трудовій книжці запису про звільнення такого права він позбувся. При працевлаштуванні за основним місцем роботи і за сумісництвом Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» ( далі - Закон про ЄСВ ) передбачені різні ставки збору єдиного соціального внеску (ЄСВ). Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону про ЄСВ основне місце роботи місце роботи, де працівник працює на підставі укладеного трудового договору, де знаходиться (оформлена) його трудова книжка, до якої вноситься відповідний запис про роботу. ЄСВ для платників, зазначених у статті 4 Закону про ЄСВ, встановлюється у розмірі 22 відсотки до зазначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску. У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску. При нарахуванні заробітної плати (доходів) фізичним особам з доходів не за основним місцем роботи ставка єдиного внеску, встановлена цією частиною, застосовується до певної бази нарахування незалежно від її розміру. Тобто, до доходу сумісника вимога щодо нарахування та сплати ЄСВ з мінімальної заробітної плати не відноситься. Враховуючи вищевикладене суд вважає що вимоги заявника є законними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved