Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявоюдо Асоціації власників квартир «Культури- 3» про визнання договору № 2-07 від 20.11.2007 року на участь у витратах на утримання будинку та при домової території між Асоціацією власників квартир «Культури -3» та [PERSON] недійсним, стягнути з відповідача на користь [PERSON] сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн., в котрій посилається на те , що Постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 12.07.2005 року затверджений типовий договір на утримання будинку та прибудинкової території , укладений між сторонами Договір не відповідає типовому, в укладеному Договорі відсутня істотна умова сума платежів , а також посилання на Рішення Харківської міської ради. Також в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він, як власник нежитлового приміщення, що належить йому на підставі договору купівлі-продажу від 20.11.2007р., та розташоване в житловому будинку по вул.Культури, 3 в м. Харкові, не погоджується з тарифом в розмірі 4,50 грн. за 1 кв.м. на утримання будинку та прибудинкової території, встановленим для власників нежитлових приміщень рішенням загальних зборів членів Асоціації власників квартир Культури-3 відповідно до протоколу від 05.02.2006 р.. Позивач вважає, що встановлений тариф є необґрунтованим та не відповідає вимогам діючого законодавства щодо формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, та не затверджений Харківською міською радою. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Представники відповідача в судових засіданнях проти задоволення позовних вимог заперечували, надали суду письмові заперечення на позовну заяву, в яких посилаються на необґрунтованість заявлених позовних вимог та на вимоги ст.215 ,203 ЦК України. Під час укладення сторонами договору зі сторони АВК «Культури-3» ніяких порушень не було.Договір укладений з дієздатною особою, повнолітньою особою , який вчинений у письмовій формі , спрямований на реальне настання правових наслідків. Факт настання правових наслідків підтверджується оплатами [PERSON], як стороною по Договору. Окрім того , посилання позивача на Постанову КМУ № 560 від 12.07.2005 року не доречно. Оскільки прямо не вказано про неможливість відступити від положень даної постанови. Тобто типова форма Договору на утримання будинку та прибудинкової території носить рекомендований характер та законодавством прямо не заборонено відступати від положень, викладених у типовому договорі. Окрім того в згаданій постанові не вказано обов*язковість для сторін положень даного акту цивільного законодавства яка випливає з суті чи змісту їх відносин, в даній постанові взагалі не вказано нічого про ОСББ. Позивач стверджує , що в Договорі від 20.11.2007 року не має істотної умови договору , а саме вартості послуг. Але з цим не можна погодитись , оскільки , як вбачається з тексту Договору ціна є істотною умовою договору та залежить від кількості квадратних метрів загальної площі , яка знаходиться у приватній власності власника приміщення. Протягом 2007-2009 р позивач сплачував за вказаною в договорі ціною, тобто визнавав її , що не оспорюється в позовній заяві. Отже це свідчить про те , що між сторонами договору було досягнуто домовленості по всім істотним умовам Договору. Окрім того , тариф в розмірі 4,50 грн. за 1 кв.м. на утримання будинку та прибудинкової території, встановлений для власників нежитлових приміщень рішенням загальних зборів членів АВК Культури-3 згідно протоколу від 05.02.2006 р.. та порядок скликання і проведення\~ даних загальних зборів відповідають вимогам діючого законодавства, в т.ч. Закону України «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку» та Статуту даного обєднання.\~ Крім того, позивач посилається на те, що 05.02.2006 року на час проведення загальних зборів та встановлення оскарженого тарифу для власників нежитлових приміщень між Асоціацією власників квартир Культури-3 та [PERSON] взагалі не існувало правовідносин, так як власником нежитлового приміщення в даному житловому будинку він став тільки 20.11.2007 р., тобто через рік після прийняття тарифу. Також представники відповідача надали суду заяву про застосування строків позовної давності та просили суд відмовити в задоволенні позову з підстав пропущення позивачем строку позовної давності. Суд , вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали у справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи із наступного: У відповідності до ст. ст. 11,60 Цивільно-процесульного кодексу України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 1,2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Статтею 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми (договори). Дво-чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Статтею 204 ЦК України закріплена презумпція правомірності правочину, за якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч 1,3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами) вимог , які встановлені частинами першою-третьою , п*ятою та шостою статі 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом , але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах , встановлених законом , такий правочин може бути визнаний судом недійсним ( оспорюваний правочин) Згідно ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу , іншим актам цивільного законодавства , а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі , встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків , що обумовлені ним. Правочин , що вчиняється батьками ( усиновлювачами) , не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей Судом встановлено: Асоціація власників квартир «Культури-3» є об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку, на балансі якого знаходиться житловий будинок № 3 по вул. Культури в м. Харкові. ( а.с. 114-126 статут) Згідно свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серія А01 № 082575 від 18.04.1995 р. проведена реєстрація Асоціації власників квартир «Культури-3». Відповідно до Статуту Асоціації власників квартир «Культури-3», зареєстрованого Виконавчим комітетом Харківської міської Ради народних депутатів, метою діяльності даного обєднання є забезпечення належного утримання будинку та прибудинкової території. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку» та Статуту Асоціації власників квартир «Культури-3» основною метою діяльності відповідача є здійснення функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об'єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння\~ членам об'єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг. Відповідно до п.п. 8.2.; 8.3 Статуту АВК «Культури-3» виходячи з особливих умов використання нежилих приміщень будинку, для їх власників може бути встановлена додаткова участь у поточних витратах асоціації, до яких відносяться: витрати на утримання управлінського та обслуговуючого персоналу при виконанні окремих функцій і робіт згідно з договором (угодою, контрактом), витрати на оплату робіт та послуг, що виконуються згідно з укладеними договорами, інші витрати. Згідно ч.3 п. 2 (г)\~\~протоколу загальних зборів членів АВК «Культури-3» від 05.02.2006 р. було постановлено власниками нежилих приміщень, в яких здійснюється торгівля чи інша діяльність, що приносить прибуток, встановити тариф 4,50 грн. за 1 м. кв., а там де не ведеться зазначена вище діяльність встановити тариф 70 коп. за 1 м. кв. після подачі власником нежитлового приміщення відповідної заяви в правління АВК. [PERSON] відповідно до договору купівлі - продажу від 20.11.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] та зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 06.12.2007 р., є власником нежитлового приміщення 1-го поверху № 12-1:-12-3 загальною площею 80,9 кв.м. в літ. «А-4», що знаходиться в житловому будинку № 3 по вулиці Культури в місті Харкові. \~ \~ \~ \~20.11.2007 р. між позивачем, [PERSON], як власником нежитлового приміщення 1-го поверху № 12-1:-12-3 загальною площею 80,9 кв.м. в літ. «А-4», розташованого в житловому будинку по вул.Культури-3 в м. Харкові, та відповідачем, АВК «Культури-3», був укладений договір № 2-07 на участь\~ [PERSON] у витратах по утриманню даного будинку та прибудинкової території. \~ \~ \~ \~10.01.2013 р. заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова по цивільній справі № 640/8586/13-ц за позовом Асоціації власників квартир Культури-3 до [PERSON] про стягнення заборгованості за утримання будинків та прибудинкової території, що набрало законної сили та залишено без змін ухвалами Апеляційного суду Харківської області та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.11.2014 р. позовні вимоги\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ АВК Культури-3 задоволено в повному обсязі та стягнуто з [PERSON] на користь Асоціації власників квартир Культури-3 заборгованість за договором №\~ 2-07 від 20.11.2007 р. у розмірі 16\~661,65 грн. 17 червня 2015 року рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова по цивільній справі № 638/684/15ц (2/638/2439/15 ) за позовом [PERSON] до Асоціації власників квартир «Культури-3» про визнання неправомірними та скасування тарифів з утримання будинків та прибудинкової території АВК «Култури-3» , встановленого для власників нежитлових приміщень було залишено без задоволення. Відповідно до ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10.01.2013 р. по цивільній справі № 640/8586/13-ц, яке на даний час набрало законної сили та є чинним,\~ встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини, що не підлягають доказуванню при розгляді даної цивільної справи за участі тих самих осіб. 20.11.2007р. між [PERSON] та АВК «Культури-3» укладено договір № 2-07 на участь у витратах по утриманню будинків та прибудинкової території. Відповідно до умов договору від 20.11.2007р. відповідач зобов'язаний до 10 числа поточного місяця вносити оплату за утримання будинку та прибудинкової території, розміром\~\~358 грн. в місяць. Судом встановлено, що [PERSON] погодився з умовами договору № 2-07 від 20.11.2007р. та проводив проплати з 20.11.2007 р. по квітень 2009р. по 358 грн. в місяць,\~ проте станом на 01.05.2013 р. утворилась заборгованість у розмірі 16 661,65 грн., розмір якої був визнаний судами обґрунтованим, внаслідок чого позовні вимоги АВК Культури-3 були задоволені. Таким чином, як встановлено судами по іншій цивільній справі позивач [PERSON] погодився з умовами договору та сплачував майже півтора роки, з 20.11.2007 р. по квітень 2009 р., на користь відповідача АВК Культури-3 витрати по утриманню будинків та прибудинкової території по 358 грн. в місяць, тобто відповідно до площі нежитлового приміщення, що належить позивачу на праві власності, позивач\~ [PERSON] погодився з тарифом в розмірі 4,50 грн. за 1 кв.м. на утримання будинку та прибудинкової території, встановленим для власників нежитлових приміщень рішенням загальних зборів членів Асоціації власників квартир Культури-3 відповідно до протоколу від 05.02.2006 р..\~ В позові позивач посилається при визнанні Договору № 2-07 від 20.11.2007 року недійсним на Постанову Кабінету Міністрів України № 560 від 12 липня 2005 року , в якій затверджено Типовий договір на утримання будинку та прибудинкової території,а також в укладеному Договорі відсутня істотна умова сума платежів , а також відсутнє посилання на Рішення Харківської міської ради. Укладеним Договором № 2-07 від 20.11.2007 рокурегулюються відносини щодо надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. У відповідності зі статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуги за відносяться до житлово-комунальних послуг як такі, що спрямовані на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків та споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Таким чином, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 560, що діяла на той час, від 12 липня 2005 року «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», між відповідачем, як балансоутримувачем будинку за адресою: м. Харків, вул. Культури, 3 та позивачем, як власником нежитлового приміщення 1-го поверху № № 12-1 -:- 12-3 загальною площею 80,9 кв. м. в літ. «А-», що знаходиться за адресою: Харків, вул. Культури, 3 був укладений договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій . Суд вважає , що не має підстав посилатися позивачу на те , що укладений Договір не відповідає Типовому договору, оскільки Типова форма Договору на утримання будинку та прибудинкової території носить рекомендований характер та законодавством прямо не заборонено відступити від положень викладених у типовому договорі. Але всі істотні умови в Договорі додержані. Окрім того , відповіднодо ст. 1, 10 ЗУ «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» та Статутних документів АВК «Культури -3» - будинки по вул. Культури,3 та вул. Тринклера, 14 знаходяться на балансі та обслуговуються АВК «Культури-3», отже і тарифи на обслуговування вказаних вище будинків встановлюються згідно діючого законодавства загальними зборами членів Об'єднання (АВК «Культури-3»). Узгодження ж з органами місцевого самоврядування необхідне ОСББ (АВК «Культури-3») лише у разі бажання отримати компенсацію за своїх пільгових мешканців. Тариф 0,70 грн. за 1 кв. м. був перевірений тарифним комітетом ХМР та визнаний таким, що є не більшим ніж загальноміський для будинків цього типу, після чого Рішенням Харківської міської ради № 401 від 15.05.2007р. був погоджений для АВК «Культури-3», що дало можливість для Об'єднання отримати від держави компенсацію за своїх пільгових мешканців. Органи місцевого самоврядування відповідно до Постанов КМУ № 560 від 12.07.2005р. та № 529 від 20.05.2009р. встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги для будинків, які знаходяться на балансі міста і не можуть впливати на розмір тарифу в будинках ОСББ. Крім того між двома сторонами спірного Договору було досягнуто домовленості, щодо істотної умови ціни договору, що підтверджується самим договором та оплатами позивача по даному договору. Позивач вказує , що в договорі № 2-07 від 20.11.2007 року не має істотної умови договору , а саме вартості послуг. Але з цим погодитися не можливо, оскільки як вбачається з тексту договору ціна є істотною умовою договору та залежить від кількості квадратних метрів загальної площі , квартира знаходиться у приватній власності власника приміщення ( кількість кв.м.* на тариф = ціна) В пункті договору 3 вказані платежі та розрахунки по договору.Оплата на той час встановлена 358 грн. В пункті 4 договору прописана відповідальність сторін , а в п.5 особливі підстави. Протягом 2007-2009 року позивач оплачував за вказаною в договорі ціною , тобто визнавав її. Отже, це свідчить про те, що між сторонами договору , було досягнуто домовленості по всім істотним умовам Договору. Дії сторін Договору спрямовані на реальне настання правових наслідків , що обумовлені даним Договором. Суд не приймає до уваги доводи представника позивача про те, що загальні збори членів АВК Культури-3 від 05.02.2006 р. проведені з порушенням вимог діючого законодавства щодо порядку їх скликання, проведення та оформлення результатів (протоколу) даних загальних зборів, рішенням яких був встановлений оскаржений позивачем тариф для власників нежитлових приміщень, оскільки відповідно до матеріалів справи на час проведення вказаних загальних зборів членів АВК Культури-3 позивач [PERSON] взагалі не був власником нежитлового приміщення в житловому будинку № 3 по вул. Культури в м. Харкові, яке він придбав 20.11.2007 р.. Тобто майже через два роки після проведення вказаних загальних зборів. Таким чином, оскільки на момент проведення\~ загальних зборів членів АВК Культури-3, рішенням яких був встановлений оскаржений позивачем тариф для власників нежитлових приміщень,\~ позивач не був власником нежитлового приміщення в житловому будинку\~\~\~ № 3 по вул. Культури в м. Харкові, між позивачем [PERSON] та АВК Культури-3 на час проведення оскаржених загальних зборів правовідносин не існувало,. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» вищим органом управління об'єднання співвласників багатоквартирного будинку є загальні збори. Загальні збори правомочні, якщо на них присутні більше половини членів об'єднання. До виключної компетенції загальних зборів членів об'єднання відноситься, зокрема, затвердження кошторису і балансу об'єднання, а також визначення розмірів внесків та платежів членами об'єднання. Відповідно до п.п. 8.2.; 8.3 Статуту АВК «Культури-3» виходячи з особливих умов використання нежилих приміщень будинку, для їх власників може бути встановлена додаткова участь у поточних витратах асоціації. Згідно протоколу та списку присутніх 05.02.2006 року на загальних зборах членів АВК Культури - 3 були присутні 33 члени з загальних 42 членів даного обєднання. Позивач [PERSON] на час проведення спірних загальних зборів не був членом АВК Культури 3 та участі в цих зборах не приймав. Отже загальні збори членів АВК Культури 3\~ від 05.02.2006 р. були правомочні приймати рішення про встановлення тарифу в розмірі 4,50 грн. за 1 кв.м. на утримання будинку та прибудинкової території для власників нежитлових приміщень, в яких здійснюється торгівля чи інша діяльність, що приносить прибуток. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку» АВК Культури-3 як обєднання співвласників багатоквартирного будинку лише сприяє членам об'єднання в отриманні житлово-комунальних послуг, проте самостійно їх не виробляє і не надає, а тому не формує цін (тарифів) на житлово-комунальні послуги, що підлягали б обовязковому затвердженню (встановленню) органами місцевого самоврядування. Таким чином визначення розміру внесків (платежів, тарифів) на утримання будинку та прибудинкової території для власників нежитлових приміщень, в яких здійснюється торгівля чи інша діяльність, що приносить прибуток, відноситься до виключної компетенції загальних зборів АВК Культури-3 та не підлягає обовязковому погодженню (затвердженню)\~ Харківською міською радою. Окрім того , питання по тарифам розглянуто в іншій цивільній справі з постановленням рішення. Окрім того , Договір був укладений з дієздатною , повнолітньою особою-Поповим [PERSON] в письмовій формі , як передбачено законом та спрямований на настання правових наслідків. Факт настання правових наслідків підтверджується оплатами [PERSON], як стороною по Договору, за надані іншою стороною Договору послуги , у розмірі , передбаченому Договором. Договір підписаний обома сторонами на підставі волевиявлення кожного. Тобто , суд вважає , що підстав для визнання укладеного Договору№ 2-07 від 20.11.2007 року на участь у витратах на утримання будинку та при домової території між Асоціацією власників квартир «Культури -3» та [PERSON] недійсним не мається. Позивач не надав достатніх доказів в обґрунтування позовних вимог. Згідно із ст.267 ЦК України сплив позовної давності , про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 28.01.2013 р. № 24-150/0/4-13 встановивши, що строк позовної давності пропущено без поважних причин, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо стороною у спорі заявлено вимогу до ухвалення ним рішення про застосування строку позовної давності, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для відмови. Враховуючи, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а також те , що позивач пропустив строк позовної давності ,суд задовольняє заяву відповідача про застосування строків позовної давності у даній справі. Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. Оскільки у позовних вимогах відмовлено, то не підлягають до стягнення на користь позивача і судові витрати. Окрім того , суд скасовує Ухвалу суду від 06 травня 2015 року про забезпечення позову.

Outcome: dismissed