Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивачка) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Київської міської ради (далі по тексту - відповідач), третя особа - [PERSON] (далі по тексту - третя особа 1), Регіональний сервісний центр МВС у м. Києві (далі по тексту - третя особа 2), відповідно до якого просила визнати за собою право власності на транспортний засіб марки «Ford», модель «Fiesta», тип транспортного засобу - легковий, 01.01.2016 року виготовлення, колір - сірий, ідентифікаційний номер (номер кузова) [NUMBER] , об`єм двигуна 1596 куб.см, (дата переміщення через митний кордон України - 26.02.2020), у порядку спадкування за законом після [PERSON] , померлого [INFO] (далі по тексту - автомобіль, ТЗ). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої увійшов вказаний автомобіль. Так позивачка у встановлений законом строк звернулась із заявою про прийняття спадщини. Крім того, із заявою про прийняття спадщини також звернувся батько померлого [PERSON] 17.02.2020 між позивачкою та третьою особою 1 [PERSON] було укладено Договір про поділ спадщини, яка відкрилась після померлого [PERSON] , за яким позивачка успадковує транспортний засіб марки «Ford», модель «Fiesta». Третя особа 1 на вказане майно не претендує, так як останнім було отримане інше спадкове майно. Так вказаний ТЗ було придбано за життя [PERSON] , ввезено на територію України для митного оформлення та поміщено в режим імпорту. 26.02.2020 Одеською митницею ДМС було видано Посвідчення про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] від 26.02.2020, згідно з яким ТЗ може бути пред`явлений підрозділу МВС України, що вповноважений здійснювати державну реєстрацію. З Посвідчення також вбачається, що митні платежі сплачено. Разом з тим, за життя [PERSON] не встиг здійснити державну реєстрацію права власності на ТЗ. Позивачка звернулась до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний ТЗ, однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії, оскільки у позивачки були відсутні правовстановлюючі документи на вказаний автомобіль. З огляду на зазначене позивачка звернулась до суду з вказаним позовом. Представник відповідача у своєму відзиві просив прийняти законне і обґрунтоване рішення по справі на основі поданих позивачкою доказів. 22.12.2020 ухвалою суду позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. 04.01.2021 ухвалою суду відкрито провадження по справі у загальному позовному порядку, призначено підготовче засідання. 05.04.2021 від позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. 20.04.2021 від представника відповідача надійшов відзив. 21.05.2021 від представника третьої особи 2 надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника третьої особи 2. 08.06.2021 судом зроблено запит щодо витребування спадкової справи після померлого [PERSON] 29.07.2021 від П`ятої київської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи після померлого [PERSON] 04.08.2021 ухвалою суду закрито підготовче засідання. Справу призначено до розгляду по суті. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. у своєму відзиві справу просив розглядати за відсутності представника відповідача та прийняти рішення відповідно до поданих позивачем доказів. Третя особа 1 , представник третьої особи 1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Представник третьої особи 2 у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи 2, під час розгляду справи по суті покладався на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення позивача, третьої особи 1, представника третьої особи 1, дослідивши письмові пояснення представника відповідача, представника третьої особи 2, матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.05.2017 (Свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] ). [INFO] [PERSON] , [INFO] помер (Свідоцтво про смерть Серія [NUMBER] , актовий запис № 647). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. П`ятою київською державною нотаріальною конторою 15.10.2020 заведено Спадкову справу за № 545/2020. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка у встановлений законом строк звернулась із заявою про прийняття спадщини. Крім того, із заявою про прийняття спадщини також звернувся батько померлого [PERSON] . Мати померлого, [PERSON] своєю заявою від 15.10.2020, поданою до П`ятої КДНК, відмовилась від прийняття спадщини. Згідно матеріалів спадкової справи інші спадкоємці відсутні. Крім того, 17.12.2020 між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] було укладено Договір про поділ спадщини, посвідчений державним нотаріусом П`ятої КДНК Василевською О.А., зареєстровано в реєстрі за № 3-903, відповідно до умов якого спадкоємці домовились, що у спадщину до [PERSON] зокрема переходить транспортний засіб марки «Ford», модель «Fiesta», тип транспортного засобу - легковий, 2016 року випуску, колір - сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] . З матеріалів справи також вбачається, що вказаний автомобіль спадкодавцем було придбано та ввезено на територію України, дата переміщення через митний кордон України - 26.02.2020. При цьому, згідно Посвідчення про реєстрацію ТЗ, виданого Одеською митницею ДМС України Серія OD № 1004840 від 26.02.2020, відповідно до якого Одеська митниця не заперечує проти реєстрації в підрозділі МВС України, який відповідно до законодавства України вповноважений здійснювати державну реєстрацію та зняття з обліку ТЗ, зазначеного в цьому Посвідченні на ім`я [PERSON] , паспорт [NUMBER] , виданий Деснянським РУ ГУ МВС України в м. Києві. Також з наданого Посвідчення вбачається, що ТЗ увезено для вільного обігу, дозвіл митниці не потрібен, митні платежі сплачені. Проте станом на день смерті [PERSON] не встиг здійснити державну реєстрацію вказаного ТЗ у відповідному підрозділі МВС України, який відповідно до законодавства України вповноважений здійснювати державну реєстрацію та зняття з обліку ТЗ. Так позивачка звернулась до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний ТЗ. Однак державним нотаріусом П`ятої КДНК Василевською О.А. 17.12.2020 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на транспортний засіб марки «Ford», модель «Fiesta», тип транспортного засобу - легковий, 2016 року випуску, колір - сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , оскільки позивачкою не було надано документів, які підтверджують право власності на вказане майно. Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності за положеннямист.321 ЦК України є непорушним і ніхто не може протиправно бути обмеженим в реалізації свого права власності. Право власності відповідно до ст.328 ЦК України набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Так, за правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Відповідно до частин першої, третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до пункту 2 Глави 10 Розділу I Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року № 282/20595 (в редакції, яка діяла на момент звернення позивача із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину), на підтвердження права на спадщину, права власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, повноважень виконавця заповіту, про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, а також посвідчення фактів, що фізична особа є живою, про перебування її у певному місці, про прийняття на зберігання документів, про передачу заяви видаються відповідні свідоцтва. Згідно п. 1.2. Глави 10 Розділу II Порядку, при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Відповідно до п. 4.9. Глави 10 Розділу II Порядку, свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів (п. 4.12. Глави 10 Розділу II Порядку). При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти (п. 4.14. Глави 10 Розділу II Порядку). При цьому, згідно п. 4.15 Глави 10 Розділу II Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). У відповідності до положень ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. При цьому, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно положень ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як визначено в ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Так, в судовому засіданні встановлено, що спадкодавець [PERSON] на законних підставах придбав та ввіз на територію України для подальшого митного оформлення транспортний засіб марки «Ford», модель «Fiesta», тип транспортного засобу - легковий, 2016 року випуску, колір - сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] . Згідно Посвідчення про реєстрацію ТЗ, виданого Одеською митницею ДМС України Серія OD № 1004840 від 26.02.2020, Одеська митниця не заперечує проти реєстрації вказаного ТЗ у підрозділі МВС України, який відповідно до законодавства України вповноважений здійснювати державну реєстрацію та зняття з обліку ТЗ, зазначеного в цьому Посвідченні ТЗ на ім`я [PERSON] . Судом встановлено, що станом на день смерті [PERSON] не встиг здійснити державну реєстрацію вказаного ТЗ у відповідному підрозділі МВС України, який відповідно до законодавства України вповноважений здійснювати державну реєстрацію та зняття з обліку ТЗ, хоча мав на це відповідне право. Позивачка, як спадкоємиця за законом у строки, визначені чинним законодавством, звернулась до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний ТЗ, однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у останньої були відсутні документи, які б підтвердили право власності на вказаний ТЗ. Враховуючи наведене, вказані вище обставини свідчать про наявність перешкод для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що в свою чергу призводить до того, що позивачка позбавлена можливості реалізувати своє право на спадщину, зареєструвати у встановленому законом порядку спадкове майно та реалізувати своє право власності. Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved