Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

[PERSON] звернувся в особі свого представника Коновал Т.П. в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення суми боргу в розмірі 55623,39 грн. Посилається на те, що 15.06.2019 року між ним та відповідачем укладений договір позики, відповідно до якого він передав відповідачу в борг кошти в сумі 52834,16 грн., що на момент підписання договору в еквіваленті по курсу НБУ становило 2000 доларів США. Згідно умов договору термін повернення боргу - 16.06.2019 року. Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, внаслідок чого у нього утворився борг перед позивачем у розмірі 55623,39 грн., з яких: 52834,16 грн. основна заборгованість; 1167,21 грн. - інфляційне збільшення за період з 17.06.2019 по 24.06.2020 року; 1622,02 - сума 3% річних за період з 17.06.2019 р. по 24.06.2020 року. Просив суд стягнути з відповідача вказану суму, а також 1261,20 грн. сплаченого судового збору, 7500 грн. витрат на правову допомогу. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник - адвокат Коновал Т.П. не з`явились, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та відсутності [PERSON] . Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник-адвокат Цопко С.В. в судове засідання не з`явились. До суду надійшла заява від представника відповідача, про розгляд справи у без участі відповідача з врахуванням мотивів викладених у відзиві. До суду відповідачем [PERSON] надано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог та стягнення понесених позивачем витрат у зв`язку з розглядом справи. У відзиві відповідач пояснив, що бажає провести реструктуризацію боргу, оскільки на сьогоднішній день він не в змозі погасити його у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, з урахуванням заяв поданих сторонами по справі про слухання справи у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З роз`яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вбачається, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що згідно договору позики від 15.06.2019 року [PERSON] передав у борг відповідачу [PERSON] 52834 (п`ятдесят дві тисячі вісімсот тридцять чотири) гривні 16 копійок, що еквівалентно 2000 (двом тисячам) доларів США, відповідно до курсу НБУ на день укладення договору. Згідно п.п.4.1 Договору, позикодавець надав позику позичальнику терміном до 16.06.2019 року. Пунктом 8 розділу 8 Договору встановлено, що у випадку неповернення суми позики у строк, встановлений п.4.1 даного договору, позичальник зобов`язаний на вимогу позикодавця сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення (а.с.9). Згідно поданого розрахунку, у відповідача утворився борг перед позивачем у розмірі 55623,39 грн., з яких: 52834,16 грн. основна заборгованість; 1167,21 грн. - інфляційне збільшення за період з 17.06.2019 по 24.06.2020 року; 1622,02 - сума 3% річних за період з 17.06.2019 р. по 24.06.2020 року. Відповідач взяті на себе договором позики зобов`язання - не виконав. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. При цьому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок. У відповідності ст.ст.610,612,625 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином позовні вимоги позивача про стягнення боргу є підставними і такими, що підлягають до задоволення. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в сумі 1261,20 грн. сплаченого судового збору. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Представником позивача Коновал Т.П. до матеріалів справи додано договір про надання правової допомоги від 119.06.2020 року, укладений між Адвокатським об`єднанням «КОНОВАЛ ТА ПАРТНЕРИ» в особі голови адвокатського об`єднання Коновала Т.П. та Бєловим В.В., додаток №1 до договору, акт про надані послуги, квитанція, копія ордера, копія свідоцтва, якими підтверджується розмір витрат на правову допомогу понесених позивачем [PERSON] . За наведених обставин, витрати на правову допомогу, понесені позивачем [PERSON] підлягають стягненню з відповідача [PERSON] .

Outcome: approved