Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до Куп'янського міськрайонного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 15 жовтня 2011 року виконавчим комітетом Курилівської сільської ради Куп'янського району Харківської області, актовий запис № 17. Позивач вказує, що шлюбні відносини з відповідачем припинені з березня 2018року, між ними відсутні взаєморозуміння та взаємоповага. Від шлюбу дітей не мають. Майновий спір відсутній. Ухвалою від 11 липня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено у підготовче засідання. Позивач [PERSON] надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з'явилася, у заяві по суті просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги визнає та просить шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Суд, дослідивши докази, встановив фактичні обставини справи та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами. Встановлено, що шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 15 жовтня 2011 року виконавчим комітетом Курилівської сільської ради Куп'янського району Харківської області, актовий запис № 17, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданим повторно 26.06.2018 (а.с.3). Статтею 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч.3,4 ст.56 Сімейного Кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 3 статті 105 Сімейного Кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя, на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що подружжя шлюбно-сімейних відносин не підтримує, вони не бажають поновити стосунки та зберегти сім'ю, суд приходить до висновку, що їх подальше спільне життя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, а визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб,у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.8 ст. 294 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Outcome: approved