Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовом, у якому просить розірвати договір довічного утримання, від 10.08.2004 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] за реєстровим номером 4917, а також визнати право власності на ? частину квартири за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову посилається на те, що позивач є особою похилого віку та інвалідом 1 групи по зору, постійно хворіє та потребує постійного лікування, тому між ним та відповідачем був укладений договір довічного утримання, відповідно до якого відповідач зобов'язався довічно утримувати позивача, забезпечувати харчуванням, одягом та забезпечення необхідною допомогою. Вартість харчування, одягу і необхідною допомогою визначилась сторонами згідно вказаного договору у розмірі 100 гривень еквівалентно 18 долларам США в місяць і в разі смерті позивача відповідач набуває право на власний розсуд розпоряджатися ? частиною квартири [ADDRESS]. Відповідач взяті на себе зобов'язання за спірним договором не виконував, тому позивач змушений захищати свої права в судовому порядку. Позивач та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі. Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином судовою повісткою за місцем реєстрації. Поштові повідомлення повернуто до суду з приміткою «повернуто за закінченням строку зберігання». Відповідно до ст.74 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи. Відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити з наступних підстав. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору довічного утримання, укладеного 10.08.2004 року, між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] за реєстровим номером 4917 (надалі Договір), позивач передав відповідачу [PERSON] в довічне користування окрему ? частку кімнати, жилою площею 18,01 кв. м. За договором відповідач [PERSON] зобов»язався повністю утримувати [PERSON] надавати йому необхідне харчування, одяг, забезпечити належний уход і медичне обслуговування. Вартість харчування, одягу і необхідної допомоги визначається сторонами у розмірі ста гривень (у зв»язку з інфляцією вона становить еквівалентно 18 доларам США) (арк.с.4). Згідно ч.ч.1, 2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до п. 8 Договору у разі невиконання умов договору, договір може бути розірваний у судовому порядку. Згідно ст.755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 525 ЦК України). Позивач в позовній заяві стверджує, що відповідач до підписання договору ставився до позивача добре, обіцяв підтримувати не тільки матеріально, а і морально, возити до лікарів, але після підписання зазначеного договору він не виконує взяті на себе зобов'язання за договором довічного утримання в повному обсязі, внаслідок чого він бажає розірвати договір в односторонньому порядку та визнати право власності на 1/2 квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. За умовами договору довічного утримання позивач [PERSON] передав ? частку квартири [ADDRESS], яка належить йому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 08.10.1998 року госпрозрахунковим бюро приватизації житла при відділі по обліку та розподілу житлової площі Артемівської міської ради за розпорядженням № 13114 від 08.10.1998 року у власність відповідачу [PERSON] (п. 1 договору). Згідно довідки про склад сім»ї наданою ОСМД «Ювілейна,53» від 01.12.2014 року [PERSON], [INFO] з 04.07.2001 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Свідок [PERSON] показав, що він надає іноді посильну допомогу [PERSON]: сходити на ринок чи в аптеку. [PERSON] вже давно ніхто не допомагає, а сам [PERSON] скаржився, що вже з 2007 року [PERSON] до нього не їздить, не підтримує його матеріально. Свідок [PERSON] показав, що в останній час [PERSON] просить його сходити до магазину або на ринок, щоб придбати продути харчування, оскільки він погано бачить, потребує допомоги постійної. За все, що він купує [PERSON], останній завжди віддає гроші. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що договір підлягає розірванню у зв'язку з неналежним виконанням однією стороною його умов, що позбавляє позивача того, на що він розраховував при укладенні договору. Таким чином, оскільки судом встановлено, що відповідач не виконує своїх обов'язків по договору, не утримує позивача, не здійснює за ним догляд на обумовлених договором умовах, договір від 10 серпня 2004 року слід розірвати. Крім того, позивачем заявлено вимогу про визнання права власності на вищезазначену ? частку квартири. Згідно ч. 3 ст.653 ЦК України якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням про зміну або розірвання договору законної сили. Відповідно до ч. 2 ст.653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Відповідно до ч. 1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. Судом встановлено, що 10.08.2004 року між позивачем [PERSON] з однієї сторони, та [PERSON] з іншої сторони, був укладений договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] за реєстровим номером 4917 (арк.с.4). Згідно умов вищезазначеного договору позивач передав, а [PERSON] отримав у власність, на умовах договору ? частку квартири [ADDRESS], яка належить позивачу на праві свідоцтва про право власності на житло. З моменту укладення договору, набувач [PERSON], за договором довічного утримання, не виконує своїх обов»язків, не приймає ніякої участі у догляді за позивачем, не піклується про його утримання. За таких обставин, суд вважає за необхідне повернути ? частку квартири [ADDRESS] у власність позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України позивача звільнено від оплати судових витрат, тому якщо стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved