Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, про поновлення батьківських прав, мотивуючи позов тим, що 24 листопада 2014 року Шевченківський районний суд м. Львова судовим рішенням у справі №466/6103/14-ц він був позбавленій батьківських прав відносно його дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Про розгляд справи йому не було відомо, судові повістки надсилались на адресу, до якої він не має відношення. Про судове рішення він дізнався нещодавно з матеріалів виконавчого провадження щодо стягнення з нього аліментів. Пояснення, які надавала в суді [PERSON] , вигадані та неправдиві. За його заявою до органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 12.06.2012 року винесено рішення щодо призначення йому порядку зустрічі з його дітьми. Не беручи до уваги рішення опіки та піклування [PERSON] . усіляко ухилялась від його виконання, неодноразово при прибутті його до міста Львова вона відвозила дітей до інших міст, на телефонні дзвінки не відповідала, чим перешкоджала йому у зустрічах з дітьми, в зв`язку з чим він деякий час перестав приїжджати до м. Львова, оскільки, витрати на поїздки були значними, та безрезультатними. Єдиною вимогою [PERSON] до нього було те, щоб він їй переказував більше коштів . Ним, на прохання останньої, у 2012 році надавався дозвіл на виїзд дітей за межі України. Проте, через припинення [PERSON] . надавати йому змогу бачитись з дітьми, він поставив [PERSON] наступну умову: у випадку не виконання нею рішення органу опіки та піклування щодо зустрічей з дітьми, він не надаватиме дозвіл на виїзд дітей за кордон. В зв`язку з чим, вважає, що відповідачем були надумані мотиви позбавлення його батьківських прав, з метою у подальшому виїжджати за кордон без його дозволу. Вважає себе порядною та поважною людиною, оскільки є адвокатом, судимості у нього не було, він ніколи не перебував на лікуванні у психіатричних закладах, не наркозалежний, є віруючою людиною. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить суд відновити йому батьківські права щодо малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Від [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, який обґрунтовує тим, що згідно рішення Шевченківського районного суду м. Львова відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , щомісячно в розмірі 750 грн. на кожну дитину, до досягнення старшою дитиною повноліття. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова у справі № 466/6103/14-ц, вирішено позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дочок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , а також ухвалено збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача аліменти в розмірі по 850,00 грн. на кожну дитину. Вказаним рішенням суду встановлено, що з часу фактичного припинення подружніх відносин, тобто з серпня 2010 року, відповідач [PERSON] став проживати окремо та перестав виконувати свої обов`язки по вихованню дітей, не цікавився їх здоров`ям та побутом, матеріальним становищем, не піклувався про фізичний і духовний розвиток дітей. Відповідач [PERSON] з 02.02.2010р. займається адвокатською діяльністю. Він стверджує, що про прийняте рішення дізнався нещодавно, проте ця інформація не відповідає дійсності, оскільки під час розгляду справи № 522/10239/15-ц, у липні 2015 року Приморським районним судом м. Одеси за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів відповідач надавав суду пояснення з посиланням на вищевказане рішення суду та долучив копію рішення суду до матеріалів судової справи. Від моменту прийняття рішення суду про позбавлення батьківських прав , як і кілька років до того, і до квітня 2017 року відповідач не цікавився дітьми. Після поновлення виконавчого провадження та вчиненні виконавчих дій, спрямованих на встановлення певних обмежень боржнику, у зв`язку з несплатою аліментів, відповідач став їй погрожувати поновленням батьківських прав та завданням шкоди її життю та здоров`ю, що підтверджується перепискою у соціальній мережі «Facebook». Неодноразово повторював про те, що б вона залишила його у спокої з аліментами, і що він нічого платити не буде. А якщо цього не станеться, то вона про це пошкодує, тому що він подасть до суду позовну заяву про поновлення батьківських прав. Жодного разу відповідач не поцікавився здоров`ям чи навчанням дітей, протягом останніх 7-8 років не вітав їх з днем народження. Діти - [PERSON] та [PERSON] навчаються у школі, ходять на різноманітні гуртки, займаються спортом та їздять на екскурсії, та не згадують про відповідача [PERSON] Сума заборгованості по аліментах, станом на 01.09.2018 року, становить 135 427, 42 грн. + 67713,71 грн. штрафу, розрахованого постановою державного виконавця від 14.09.2018 року згідно з Законом України «Про виконавче провадження». Окрім того, 11.11.2011р. Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблений актовий запис № 890. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Приморського районного суду м.Одеси від 21 вересня 2015 року у справі № 522/10239/15-ц, з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі, в розмірі 850 гривень щомісячно, починаючи з 20.05.2015 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Відповідно до посвідчення № 232 від 11.07.2014 р. на право зайняття житлової площі у сімейному гуртожитку [PERSON] проживає разом з сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Кошти на утримання сина відповідач не надає, син знаходиться на повному забезпечені [PERSON] . [PERSON] не має постійного місця проживання, ніде не зареєстрований і не має у власності нерухомого майна. Квартира, у якій я з дітьми проживала у Львові належала на праві власності її батькам. До листопада 2017 року квартира перебувала у їх власності і її мати [PERSON] у ній проживала. Вона мала довіреність на отримання кореспонденції від її імені, проте зі сторони відповідача не отримувала жодної кореспонденції: листів чи привітальних листівок донькам. Таким чином, поведінка позивача [PERSON] по відношенню до дітей, щодо виконання батьківських обов`язків істотно не змінилася, та не зникли ті обставини, які були підставою для позбавлення його батьківських прав. Крім того, 09.06.2018 року між нею та громадянином Польщі [PERSON] укладено шлюб. [INFO] у них народився син [PERSON] . Разом вони утворюють родину - піклуються про дітей, цікаво проводять час, їздять на відпочинки, відвідують батьків. [PERSON] протягом 10 років бачився з дітьми лише 2-3 рази, оскільки більше не мав для них часу, навіть тоді, коли приїжджав до Львова. Від серпня 2015 року до 21.07.2018 року діти проживали у Республіці Польща на підставі тимчасового дозволу на проживання, виданого Воєводою Нижньосілезького Воєвудства . На даний час знову нею подано документи на продовження дозволу на проживання на наступні три роки у Республіці Польща. У зв`язку з великою кількістю звернень іноземців, розгляд звернень затягується від кількох місяців до року. В зв`язку з очікуванням на розгляд документів та видачу рішення, вони не можуть бути присутніми в судовому засіданні, тому просить розглядати справу за її відсутності, та відмовити у задоволенні заяви [PERSON] про поновлення батьківських прав щодо малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з наведених у відзиві мотивів. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 січня 2019 року залучено до участі у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, про поновлення батьківських прав в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Службу у справах дітей Луцької міської ради, та виключено з числа третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради. Позивач подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно з якою позовні вимоги підтримує. Представник відповідача подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно з якою заперечує щодо задоволення позову, з підстав, наведених у відзиві. Представник Служби у справах дітей Луцької міської ради в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності осіб, які не з`явились. Дослідивши матеріали справи, та подані сторонами докази на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог та заперечень, суд установив таке. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували між собою у зареєстрованому шлюбі до 26 серпня 2010 року, що підтверджується копією повторного свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Шевченківським районним відділом реєстрації актів цивільного стану 21 лютого 2017 року. Від подружнього життя народились діти: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданими першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси 04 лютого 2005р., та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданими відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції 11 січня 2007року. Відповідач, рішенням Шевченківського районного суду м.Львова, зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , щомісячно в розмірі 750 грн. на кожну дитину, до досягнення старшою дитиною повноліття. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова у справі № 466/6103/14-ц, позбавлено [PERSON] батьківських прав відносно дочок [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також збільшено розмір аліментів до 850,00 грн. на кожну дитину, який підлягає індексації відповідно до закону. Вказаним рішенням суду встановлено, що з часу фактичного припинення подружніх відносин, тобто з серпня 2010 року, [PERSON] став проживати окремо та з вказаного часу перестав виконувати свої обов`язки по вихованню дітей, не цікавився здоров`ям доньок, їх побутом, матеріальним становищем, не піклувався про фізичний і духовний розвиток дітей, підготовку до самостійного життя тощо. З відзиву на позов та долучених до нього документів вбачається, що 09.06.2018 року укладено шлюб між відповідачем [PERSON] та громадянином Польщі [PERSON] , [INFO] у нас народився спільний син [PERSON] . Судом встановлено, що з серпня 2015 року діти сторін в Україні не проживають. З серпня 2015 року до 21.07.2018 року діти проживали у Республіці Польща на підставі тимчасового дозволу на проживання, виданого Воєводою Нижньосілезького Воєвудства, як зазначила у своєму відзиві відповідач. [PERSON] та [PERSON] навчаються у школі, ходять на різноманітні гуртки, займаються спортом та їздять на екскурсії. Вони не згадують про відповідача [PERSON] Крім того, [PERSON] ствердила, що позивач не цікавився дітьми та їхнім розвитком чи станом здоров`я. Жодного разу за останні 7-8 років не привітав дітей з днем народження, не цікавився їхнім станом здоров`я чи наукою, не дбав про їхній відпочинок та оздоровлення, а навпаки своїми діями чи бездіяльністю перешкоджав цьому. З постанови державного виконавця від 14.09.2018 року випливає, що сума заборгованості по аліментах, станом на 01.09.2018 року складає 135 427, 42 грн. та 67713,71 грн. штрафу. Згідно даних сайту Національної асоціації адвокатів України, [PERSON] з 02.02.2010р. здійснює індивідуальну адвокатську діяльність (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю [NUMBER], видане Одеською обласною КДКА 02.02.2010), а згідно даних Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, також з 23.09.2009р. зареєстрований як фізична особа -підприємець. Позивач [PERSON] не надав суду належних та допустимих доказів наявності власного чи орендованого житла. [PERSON] будь-яких характеристик з місця роботи, здійснення підприємницької чи адвокатської діяльності чи місця проживання суду не надав. До матеріалів справи останнім не додано актів обстеження житлових умов, а також висновків органу опіки та піклування про доцільність поновлення батьківських прав, що унеможливлює задоволення позову. Судом встановлено, що позивач продовжує не виконувати рішенням Шевченківського районного суду м. Львова у справі № 466/6103/14-ц щодо збільшення розміру аліментів та не бере участі в матеріальному утриманні дітей, що свідчить про ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей та відсутності доказів зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою та відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», зокрема передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виходячи з цього сторони, як батьки дитини, повинні спільно вирішувати питання про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини. Згідно вимог ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України, батько (мати) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. В пункті 16 даної Постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. А тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. У відповідності до ст.169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. При вирішенні справи про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з батьків, інших осіб, з ким проживає дитина. Рішення суду про поновлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. У разі відмови в позові про поновлення батьківських прав повторне звернення із позовом про поновлення батьківських прав можливе лише після спливу одного року з часу набрання чинності рішенням суду про таку відмову. Виходячи з вищенаведеного, та враховуючи те, що поведінка [PERSON] по відношенню до дітей, до своїх батьківських обов`язків, спосіб його життя істотно не змінився, не зникли ті обставини, які були підставою для позбавлення його батьківських прав, а отже вимога позивача про поновлення його батьківських прав не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed