Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Петрилівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,9877 га, розташовану на території Петрилівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Свої вимоги обґрунтовував тим, що у зв`язку з тим, що Державний акт на право приватної власності на землю виданий після смерті спадкодавця, в нотаріальному порядку було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що позбавляє його можливості оформити спадщину на спадкове майно. 02.07.2020 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак у позовній заяві просив розгляд справи провести у його відсутності. Представник відповідача Петрилівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення та просив розгляд справи провести без його участі. У зв`язку з неявкою в підготовче судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Судом встановлено, що [PERSON] , згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю серії IІ-ІФ № 017083 від 14.11.2001 року, виданого на підставі рішення Петрилівської сільської ради народних депутатів 12 сесії 3 демократичного скликання від 27.02.2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 100, належало право приватної власності на земельну ділянку загальною площею 0,9877 га, до складу якої входять земельні ділянки площами 0,6235 га, 0,0980 га, 0,2662 га, які розташовані на території Петрилівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 9). Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] (позивач), [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). [INFO] [PERSON] (мати) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на момент смерті спадкодавця - [PERSON] , для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном та подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. [PERSON] (позивач) прийняв спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , успадкувавши належну їй земельну ділянку, а також домоволодіння, яке не є предметом даного позову (рішення Тлумацького районного суду Іваано-Франківської області від 13.11.2008 року, а.с. 9), оскільки вступив в управління спадковим майном та постійно проживав разом зі спадкодавцем та вів з нею спільне господарство, про що свідчить довідка Петрилівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 218 від 15.05.2018 року (а.с. 10). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 149/2020, заведеної 23.06.2020 року Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (мати) (а.с. 36-46), з якої вбачається, що [PERSON] (позивач) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти або прийняти спадщину немає. Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . В нотаріальному порядку позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, у зв`язку з тим, що Державний акт на право приватної власності на землюбув виданий після смерті спадкодавця [PERSON] (мати позивачки), що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. № 153/02-31 від 23.06.2020 року (а.с. 24). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 420,40 грн. На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.),

Outcome: approved