Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що [INFO] померла його та відповідача мати [PERSON]. [INFO] померла його та відповідача баба по лінії матері [PERSON]. Після смерті баби [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS]. Позивач зазначає, що після смерті баби з заявою про прийняття спадщини він не звертався, оскільки вважає себе таким, що прийняв спадщину, так як постійно проживав з нею за однією адресою: [ADDRESS]. Туму за визнанням свого права на спадщину позивач звернувся до суду та просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт, що він постійно проживав зі спадкодавицею [PERSON], яка померла [INFO] за однією адресою: [ADDRESS] та визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті баби на спадковий житловий будинок та право на земельну ділянку площею 2,7 умовних кадастрових гектари у землі, яка перебуває в колективній власності КСП ім. Можайського, смт. Вороновиця, Вінницького району Вінницької області, яке належало спадкодавиці відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого на підставі рішення Вінницької районної державної адміністрації від 20.12.1996 року за № 650. В судове засідання учасники справи не з'явились, однак попередньо подали до суду письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі, при цьому представник позивача [PERSON] згідно ордеру [PERSON] в поданій заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, а відповідач [PERSON] в поданій заяві зазначила, що проти задоволення позову не заперечує. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Судом встановлено, що [INFO] в смт. Вороновиця, Вінницького району Вінницької області померла [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого повторно 14 лютого 2017 року Вінницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 5). Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є її діти: позивач по справі [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] від 15 листопада 1966 року (а.с. 7) та відповідач по справі [PERSON], що нею не заперечується. [INFO] в с. Наташине, Сакського району Автономної Республіки Крим померла [PERSON], актовий запис про смерть № 22, місце реєстрації смерті: Виконавчий комітет Веселівської сільської ради Сакського району Автономної Республіки Крим, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 17 серпня 2011 року Виконавчим комітетом Веселівської сільської ради Сакського району Автономної Республіки Крим (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, до складу якого входить: житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] загальною площею 62,7 кв.м, житловою площею 33,2 кв.м, що підтверджується ксерокопією технічного паспорта, виготовленого КП «ВООБТІ» станом на 30.08.2017 року (а.с. 10-12) та ксерокопією свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок [NUMBER] від 06 березня 1986 року, виданого на підставі рішення виконкому Вороновицької селищної Ради народних депутатів № 12 від 18 лютого 1986 року (а.с. 9) і право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Можайського розміром 2,7 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого 20.01.2000 року, що підтверджується його ксерокопією (а.с. 13). З ксерокопії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 03 жовтня 1965 року (а.с. 8) та ксерокопії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого повторно 14 вересня 1964 року (а.с. 7) вбачається, що дошлюбне прізвище [PERSON] було «[PERSON]», її матір'ю є [PERSON]. Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних часток» право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). За ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Стаття 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Позивач [PERSON] стверджує в позові, що після смерті баби [PERSON] з заявою про прийняття спадщини він не звертався, оскільки відповідно до закону, вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки постійно проживав зі спадкодавицею за однією адресою: [ADDRESS], на підтвердження чого долучив до позову довідку № 02-29/786, видану виконкомом Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області від 25 жовтня 2017 року, з якої вбачається, що [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] по день смерті [INFO] (а/з № 22 від 11 серпня 2011 року) (а.с. 15). З довідки № 02-29/787, виданої виконкомом Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області від 25 жовтня 2017 року вбачається, що користувачем земельної ділянки 0,50 га в т.ч. під будинком 0,15 га та присадибної ділянки для ОСГ 0,35 га за адресою: [ADDRESS] за життя була гр. [PERSON], яка була зареєстрована за вказаною адресою до дня смерті [INFO] (а/з № 22 від 11 серпня 2011 року) (а.с. 16). З листа завідувача Вінницької районної державної нотаріальної контори [PERSON] за № 1788/01-16 від 04 вересня 2018 року вбачається, що відповідно до даних Спадкового реєстру спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] заведена Сакською районною державною нотаріальною конторою (Автономна Республіка Крим, м. Саки, вул. Леніна, 30) (а.с. 29). З Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 53581701 від 06.10.2018 року вбачається, що спадковій справі було присвоєно номер у спадковому реєстрі 52409245, дата реєстрації вказана - 13 лютого 2012 року, тобто згідно наявної інформації, крім позивача, який вважає себе таким, що прийняв спадщину, оскільки проживав зі спадкодавицею на час відкриття спадщини за однією адресою, є ще інший спадкоємець (спадкоємці), які прийняли спадщину після смерті [INFO] [PERSON], оскільки у визначений законом шестимісячний строк з часу відкриття спадщини звернувся (звернулись) до нотаріальної контори з письмовою заявою про прийняття спадщини, однак витребувати копію цієї спадкової справи та встановити коло цих спадкоємців на даний час суду не представляється можливим через факт збройної агресії Російської Федерації у АРК Крим. Згідно Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом МЮ України від 24.12.2010 року № 3307/5, зареєстрованим в МЮ України 28.12.2010 року за № 1371/18666 «Про внесення змін до наказу Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5», які були чинні на момент реєстрації 17 серпня 2011 року смерті [PERSON], яка померла [INFO], зазначено, що актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акту цивільного стану. Згідно п. 2 розділу 5 зазначених Правил заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті чи виявлення трупа, а в разі неможливості одержання лікарського свідоцтва про смерть, фельдшерської довідки про смерть - не пізніше п'яти днів. В п.7 розділу 5 зазначених Правил визначено, що Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб. Особа, яка звернулася щодо державної реєстрації смерті, повинна пред'явити паспорт або паспортний документ. Відсутність зазначеного документа не є підставою для відмови в державній реєстрації смерті, але про це робиться відповідна відмітка в графі «Для відміток» актового запису про смерть. Відповідно до п. 15 розділу 5 зазначених Правил у разі державної реєстрації смерті виконавчим органом сільської, селищної, міської (крім міст обласного значення) ради видається довідка для отримання допомоги на поховання, у якій зазначаються: прізвище, власне ім'я, по батькові померлої особи; дата смерті; місце смерті; номер та дата складання актового запису про смерть; найменування органу, що здійснив державну реєстрацію акту цивільного стану. Про видачу витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання та відповідної довідки в графі «Для відміток» обох примірників актового запису про смерть робиться відповідна відмітка і проставляється підпис заявника. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, самим свідоцтвом про смерть [PERSON], серії [NUMBER], виданим Виконавчим комітетом Веселівської сільської ради Сакського району АРК від 17 серпня 2011 року, спростовується факт проживання позивача [PERSON] разом зі спадкодавицею [PERSON], яка померла [INFO] на час її смерті за адресою: [ADDRESS]. Крім того, судом також встановлено, що позивач [PERSON] не звертався до нотаріальної контори для отримання свідоцтв про право на спадщину за законом на перелічене ним в прохальній частині позову нерухоме майно та відповідної відмови нотаріуса не отримував. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами. Тобто, передумовою для звернення до суду, є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Згідно роз'яснень, викладених у п.23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 р. № 7, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, у зв'язку з чим, виникає цивільно-правовій спір. З аналізу вищевикладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed