Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, а саме: квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі. За час подружнього життя придбали спірну квартиру, правовстановлюючі документи, на яку було оформлено на [PERSON] Оскільки добровільно здійснити поділ спільно нажитого майна відповідачка не бажає, тому просить провести поділ спільної сумісної власності, визнавши за ним право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] та стягнути із відповідачки понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала в повному обсязі та дала аналогічні доводам позовної заяви пояснення, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечили та вказали, що спірна квартира була придбана за кошти батька відповідачки [PERSON], а тому не належить до спільної сумісної власності. Крім того, після розірвання шлюбу з нею залишились проживати діти, які теж мають право на частку у квартирі, тому, враховуючи їхні інтереси, за позивачем можливо було б визнати право власності не більше ніж на 1/4 частину квартири. Просили в позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, мотивуючи це наступним. Судом встановлено, що сторони, [PERSON] та [PERSON], з 27.02.1998 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 03.12.2014 року шлюб сторін розірвано. Як вбачається із договору купівлі-продажу квартири від 28.04.2000 року [PERSON] придбала у [PERSON], [PERSON], [PERSON] квартиру [ADDRESS]. [PERSON] за вказаним договором купівлі-продажу здійснила оплату квартири 28.04.2000 року в розмірі 7420 грн та 05.10.2000 року в розмірі 7420 грн, що стверджується нотаріально посвідченою спільною заявою [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно реєстрового напису на документі про право особистої власності квартира [ADDRESS] зареєстрована Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за [PERSON] та записана за реєстром № 5152 від 30.10.2000 р.. Стаття 60 СК України передбачає, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Судом встановлено, що спірна квартира набута подружжям 28.04.2000 року, тобто за час шлюбу, а тому належить їм на праві спільної сумісної власності. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Позивач [PERSON], який допитаний судом як свідок, ствердив, що у 2000 році він працював у РДГХП «Сірка», отримував заробітну плату, а тому спірна квартира була придбана за спільні кошти. На підтвердження даної обставини позивач подав копію своєї трудової книжки, з якої вбачається , що з 1994 року по 2004 рік працював слюсарем-ремонтником у РДГХП «Сірка», ВАТ «Новороздільський завод складних мінеральних добрив». Покази свідка [PERSON], який є батьком відповідачки, про те, що квартиру [ADDRESS] він придбав за власні кошти для сім'ї дочки, суд вважає голослівними, оскільки такі не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, а тому дані покази не можуть бути прийняті судом. Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч.3 ст. 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Позивач [PERSON] на утримання дітей, які проживають разом з матір'ю сплачує аліменти, обставин, які б свідчили, що розмір аліментів є недостатнім для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування дітей, відповідачкою не вказано, а тому суд не вбачає підстав для збільшення її частки спільного майна подружжя, у зв'язку з тим, що з нею проживають діти. Будь-яких інших обставин, що мають істотне значення, за наявності яких при вирішенні спору про поділ майна подружжя суд може відступити від засад рівності часток подружжя відповідачкою [PERSON] суду не наведено. За таких обставин суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підставні та підлягають до задоволення, а тому слід провести поділ спільної сумісної власності подружжя, визнавши за [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/2 частині квартири [ADDRESS]. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідачки [PERSON] підлягають до стягнення судові витрати, понесені позивачем в сумі 1240 грн.

Outcome: approved