Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

[PERSON] звернувся 06.02.2017р. до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування покликався на те, що після смерті матері [PERSON], яка померла 19.01.2010р., відкрилася спадщина на спадкове майно, яким є право на земельну частку (пай) розміром 1,61 в умовних кадастрових гектарів, яка перебуває у колективній власності ССГ ім. Франка, розташована на території Завадівської сільської ради Стрийського району. Із заявою про прийняття спадщини в лютому 2015р. звернувся у Стрийську держнотконтору. Однак, нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку із попуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, та рекомендував звернутися до суду із заявою про поновлення такого. Зазначений строк пропустив з поважної причини, оскільки тяжко хворів, практично не виходив з дому, що підтверджується відповідними документами, тому не мав змоги звернутися до нотаріуса з відповідною заявою. Ухвалою судді від 28.02.2017р. відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 11.05.2017р. 03.05.2017р. представника [PERSON] адвокат [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування покликався на те, що після смерті матері [PERSON], яка померла 19.01.2010р., відкрилася спадщина на спадкове майно, яким є житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: вул. Нижанківського,12 в с.Завадів Стрийського району, а також мала право на земельну частку (пай) розміром 1,61 в умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться на землях Завадівської сільської ради Стрийського району. Позивачка у визначений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталася, оскільки на час смерті матері перебувала за кордоном, що підтверджується відмітками у закордонному паспорті останньої серії АК №501035, виданий 23.07.2004р. органом 4600, згідно з яким позивачка виїхала з України 24.12.2009р. (сторю16), а повернулась 17.01.2011р. (стор.29), тобто після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини. Вважала, що своє перебування тривалий час за кордоном поважною причиною, тому просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю три місяці. Ухвалою суду від 04.05.2017р. зустрічний позов прийнятий до спільного розгляду з первісним. 11.05.2017р. розгляд справи відкладений на 04.08.2017р. з метою витребування з Стрийської держнотконтори копії спадкової справи №15/2013 по смерті 19.01.2010р. [PERSON]. 04.08.2017р. суд оголосив перерву до 16.08.2017р. з метою зясувати, чи перебуває в провадженні суду інша справа, сторонами в якій є [PERSON] або [PERSON] Ухвалою суду від 16.08.2017р. провадження у цій справі зупинене до вирішення справи №456/1042/16-ц за позовом [PERSON] до Завадівської сільської ради Стрийського району про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Ухвалою суду від 06.10.2017р. провадження у справі відновлене за заявами сторін, оскільки ухвалою суду від 29.08.2017р. у справі №456/1042/16-ц позовна заява [PERSON] до Завадівської сільської ради Стрийського району про визнання права власності в порядку спадкування за законом залишена без розгляду.Справа призначена до судового розгляду на 08.12.2017р. В судовому засіданні представник [PERSON] [PERSON], покликаючись на викладені у первісній позовній заяві обставини, первісний позов підтримала з наведених у ньому підстав, ствердила, що [PERSON] протягом зазначеного у довідці №1 від 02.02.2017р., яка видана лікарем Амбулаторії сімейної медицини с.Нежухів [PERSON], періоду лікувався амбулаторно. Зустрічний позов заперечила, оскільки вважала, що перебування відповідачки за первісним позовом за кордоном не перешкоджало останній звернутися з відповідною заявою про прийняття спадщини через консульську установу або ж надіслати таку поштою безпосередньо у нотаріальну контору. Представник [PERSON] адвокат [PERSON], покликаючись на викладені в зустрічній позовній заяві обставини, первісний позов заперечив, зустрічний підтримав та просив задоволити. Окрім зазначеного у зустрічному позові пояснив, що видана лікарем Амбулаторії сімейної медицини с.Нежухів [PERSON] та завірена головним лікарем цієї амбулаторії [PERSON] довідка №1 від 02.02.2017р., згідно з якою [PERSON] часто та тривало хворів з 16.01.2017р. по 10.08.2017р. (Д-з: хронічний бронхіт з частими загостреннями), є неналежним і недопустимим доказом, оскільки зазначена в ній інформація не підтверджена відповідними записами у медичній карті амбулаторного хворого. Окрім цього на його запит ТзОВ «Магістраль» надана відповідь, з якої вбачається, що [PERSON] працював у цьому товаристві в період з 16.01.2010р. по 10.08.2010р. на посаді водія автонавантажувача. Останній перебував на лікарняному та подав листок непрацездатності в період з 01.09.2010р. по 09.09.2010р. Інших листків непрацездатності в 2010р. він не подавав. Отже, [PERSON] мав можливість вчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але не зробив цього. Окрім цього [PERSON] подав у 2013р. до нотконтори спочатку заяву про відмову від прийняття спадщини, а згодом про відкликання такої. Однак, ці заяви не тягнуть жодних правових наслідків для сторін, оскільки обидві слід було подавати протягом строку, визначеного у ст.12070 ЦК України. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON], яка померла 19 січня 2010р., була власником житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: вул.Нижанківського,12 в с.Завадів Стрийського району; мала право на земельну частку (пай) розміром 1,61 в умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться на землях Завадівської сільської ради Стрийського району, а також мала грошовий вклад на рахунку №2068 у філії Ощадбанку №6311/029. [PERSON] та [PERSON] є дітьми [PERSON], тому в силу вимог\~ст.1261 ЦК України зазначені особи є спадкоємцями першої черги за законом після смертіостанньої. Відповідно до ч.1\~ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї (ч.3\~ст.1268 ЦК). Відповідно до вимог ч.1 ст.1269\~та ч.1 ст.1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом вказаного строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч.1 ст.1272 ЦК). Як розяснено у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Такі причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови не можуть бути визнані поважними (п.18 цієї постанови). Як вбачається з матеріалів спадкової справи №15/2013 до майна померлої 19.10.2010р. [PERSON], сторони заяв про прийняття спадщини після смерті матері нотаріусу за місцем відкриття спадщини у встановлений статтею 1270 ЦК України строк не подавали. [PERSON] 16.01.2013р. подав заяву, в якій зазначив, що спадщина після смерті матері [PERSON] ним не прийнята, не видачу свідоцтва про право на спадщину не претендує. Однак, 07.02.2013р. [PERSON] подав наступну заяву, в якій просив подану ним 16.01.2013р. заяву не приймати до уваги. Таким чином, в силу вимог ч.1 ст.1272 ЦК України, сторони вважаються таким, що не прийняли спадщину після смерті матері. Відповідно до ч.3\~ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважними можуть бути визнані причини, які б були повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій, повязаних із поданням заяви до нотаріуса про прийняття спадщини.\~Юридична необізнаність спадкоємця щодо строку та порядку прийняття спадщини не може бути визнана поважною причиною. За змістом частини третьої статті 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила даної норми можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. На підтвердження пропуску строку для прийняття спадщини з поважної причини первісний позивач [PERSON] надав видану лікарем Амбулаторії сімейної медицини с.Нежухів [PERSON] та завірену головним лікарем цієї амбулаторії [PERSON] довідку №1 від 02.02.2017р., згідно з якою [PERSON] часто та тривало хворів з 16.01.2017р. по 10.08.2017р. (Д-з: хронічний бронхіт з частими загостреннями). Однак, представником [PERSON] представлена відповідь на адвокатський запит, надана ТзОВ «Магістраль», з якої вбачається, що [PERSON] працював у цьому товаристві в період з 16.01.2010р. по 10.08.2010р. на посаді водія автонавантажувача. Останній перебував на лікарняному та подав листок непрацездатності в період з 01.09.2010р. по 09.09.2010р. Інших листків непрацездатності в 2010р. він не подавав. Представник первісного позивача [PERSON] жодними доказами зазначену в довідці інформацію не спростувала. Представник [PERSON] адвокат [PERSON] на підтвердження пропуску його довірителькою строку для прийняття спадщини з поважної причини долучив до позовної заяви незасвідчені копії пяти сторінок: 1,16,17,28 та 29 оригіналу закордонного паспорта останньої серії АК №501035, що виданий 23.07.2004р. органом 4600, з відмітками про перетин кордону в пункті пропуску Загони про виїзд з України 24.12.2009р. (стор.16) та про вїзд - 17.01.2011р. (стор.29). Доказами в розумінні ст.76 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними, висновком експерта, показаннями свідків. Згідно із ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.95 ЦПК письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази, подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчують в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справ підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Оскільки копії пяти сторінок закордонного паспорта [PERSON] належним чином не засвідченісуд не бере до уваги цей доказ, оскільки за відсутності оригіналу паспорта неможливо перевірити достовірність даних, що містить подана копія. Окрім цього, відповідно до п.207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮ від 03.03.2004р. за №20/5, що була чинною на час існування спірних правовідносин, письмова заява про прийняття спадщини та відмову від неї подається спадкоємцем особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або прибути особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Отже, зазначена норма дозволяла [PERSON] у строк, передбачений ст.1270 ЦК України, надіслати із-за кордону в нотконтору поштою заяву про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], в якій справжність підпису спадкоємця ([PERSON]С.) не засвідчена, що б стало підставою заведення спадкової справи нотаріусом, а згодом надіслати заяву, оформлену належним чином, або ж, повернувшись із-за кордону, прибути особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відтак, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON]С були обізнані про смерть матері [PERSON], яка померла 19.01.2010р., проте належних та допустимих доказів на підтвердження наявності перешкод для прийняття спадщини саме в період з 19.01.2010р. по 19.07.2010р. не надали; зазначені позивачами причини пропуску ними шестимісячного строку для прийняття спадщини, не є такими, що не залежали від їхньої волі, не є непереборними та такими, що створювали для них істотні труднощі для прийняття спадщини, тому суд не вважає ці причини поважними. У відповідності до ст.ст.15,\~16 ЦК України, тільки порушене, невизнане або оспорюване право особи підлягає захисту у встановлений законом спосіб. Враховуючи відсутність причин пропуску позивачами строку для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті батька, які можна було б визнати поважними, правових підстав для задоволення вимоги позивачів про визначення їм додаткового строку для прийняття спадщини суд не вбачає.

Outcome: dismissed