Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON]) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON]) про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не надає коштів на утримання неповнолітнього сина, а тому відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) позивач має право стягнення аліментів у розмірі 600 грн. щомісяця, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини. Ухвалою суду 08 липня 2014 року відкрито провадження у даній справі та її розгляд призначено у судовому засіданні. В судове засідання сторони не з'явилися, хоча були повідомлені про розгляд справи належним чином. Однак, позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 450 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини. Також в даній заяві уточненні позовні вимоги підтримала та просила розгляд справи проводити у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак, надав заяву в якій уточненні позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти стягнення аліментів у розмірі 450 грн. не заперечував та просив розгляд даної справи проводити за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини. Як встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 16 березня 2000 року. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER]. Дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні, відповідач не надає добровільної матеріальної допомоги на його утримання та виховання. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Оскільки неповнолітня дитина проживає з матір'ю, батько - відповідач по справі зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на його утримання. Враховуючи, що відповідач ухиляється від надання утримання сина, аліменти підлягають стягненню за рішенням суду. Частиною 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оцінюючи в сукупності надані до суду докази та те, що дії відповідача стосовно визнання позову не суперечать закону та не порушують прав, свобод та інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з урахуванням їх уточнення. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до частини 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved