Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до Берегівського районного суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, вказавши, що 29 грудня 2011 року він уклав із [PERSON] та [PERSON] договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстру за №4141, згідно з яким передав їм грошові кошти у сумі 104457,34 (сто чотири тисячі чотириста п'ятдесят сім, 34 ) гривень, що згідно курсу НБУ, на день укладення даного договору становило 10000 (десять тисяч) Євро, строком на один рік, а саме до 29.12.2012 року. Однак, у встановлений договором позики строк [PERSON] та [PERSON] не повернули йому вищезгадану суму боргу та ухиляються від повернення вищезгаданої суми й по сьогоднішній день. Відповідно до п.2 договору, повернення позиченої суми грошей має бути проведене з урахуванням інфляції, зокрема суми грошей, що повертаються в національній валюті України, має відповідати 10000 (десять тисяч) Євро відповідно до курсу НБУ на день повернення грошей, і тому позивач звернувся з даним позовом до суду, в якому просив стягнути суму, яку він надав відповідачу в якості позики з урахуванням індексу інфляції, 3 % річних за прострочення виконання зобов'язання та сплачений судовий збір. В судове засідання позивач не з'явився, однак його представник за довіреністю [PERSON] подав до суду заяву, згідно з якою просив розглянути справу його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, у якій просив справу розглянути за його відсутності, позов визнає повністю. Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилася, хоча була повідомлена належним чином, своєчасно про час та місце розгляду справи, згідно ст. 74 ЦПК; причину неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи у її відсутності чи про відкладення розгляду справи не подавала, тому суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності відповідачки. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов до задоволення, виходячи з наступного. Виходячи з норм ст.ст. 1046-1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 1 договору позики від 29 грудня 2011 року, позивач [PERSON] передав відповідачам [PERSON] та [PERSON] грошові кошти у сумі 104457,34 (сто чотири тисячі чотириста п'ятдесят сім, 34) гривень, що згідно курсу НБУ, на день укладення даного договору становило 10000 (десять тисяч) Євро, строком на один рік. Так як відповідачі у встановлений строк позику не повернули, тому слід стягнути суму боргу відповідно до п. 2 договору, а також сплачений судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved