overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. В судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримав повністю з мотивів, викладених в заяві. Просив заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності предстанвика. Вислухавши пояснення заявника, свідків та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON], [INFO], яка проживала за адресою [INFO] А, померла 14.04.2015 року. На підтвердження факту спільного проживання із [PERSON] заявник долучив до матеріали скарги копії свідоцтва про поховання від 16.04.2015 року, в якому [PERSON] вказаний як чоловік [PERSON] (а.с.9), а також договір замовлення на організацію та проведення поховання (а.с.7). В судових засіданнях свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що заявник [PERSON] та померла [PERSON] проживали не менше пяти років, спільно вели господарство. Частина 1 ст. 256 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. В поданій до суду заяві заявник зазначає, що встановлення факту спільного проживання із померлою йому потрібно для належного оформлення права на спадщину та одержання свідоцтву про право на спадщину. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заяву Миколайчука [PERSON] слід задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме що [PERSON] є сином [PERSON]. Заявник подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав. Заінтересована особа подав до суду заяву, в якій просив розглянути заяву за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Після смерті матері заявник почав оформляти документи на оформлення спадщини і виявилось, що в свідоцтві про смерть прізвище його матері вказане як «[PERSON]», а тому йому було відмовлено в оформленні документів на прийняття спадщини, через розбіжності в прізвищі матері та його. У свідоцтві про народження заявника [PERSON], [INFO], батьками вказані [PERSON] та [PERSON]. (а.с.8). У паспорті громадянина України та картці фізичної особи-платника податків прізвище заявника вказано як «[PERSON]» (а.с.3,7). Мати заявника [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.9) та Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.10), які містяться у матеріалах справи. У поданій до суду заяві заявник зазначає, що встановлення факту родинних відносин йому потрібно для оформлення спадщини. Частина 2 ст. 234 ЦПК України передбачає, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заяву [PERSON] слід задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме що [PERSON], яка померла 16.09.2016 року, була мітір'ю [PERSON], [INFO]. Заявник подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав. Заінтересована особа подала до суду заяву, в якій просила розглянути заяву за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Після смерті матері заявник почав оформляти документи на оформлення спадщини і виявилось, що в свідоцтві про смерть прізвище його матері вказане як «Зазуля», а тому заявник не може прийняти спадщину, через розбіжності в прізвищі матері та його. У свідоцтві про народження заявника [PERSON], [INFO], батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). У паспорті громадянина України та картці фізичної особи-платника податків прізвище заявника вказано як «Зозуля» (а.с.4-5). Мати заявника [PERSON] померла 16.09.2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.6) та Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.9), які містяться у матеріалах справи. У поданій до суду заяві заявник зазначає, що встановлення факту родинних відносин йому потрібно для оформлення спадщини. Частина 2 ст. 234 ЦПК України передбачає, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заяву [PERSON] слід задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з заявою про встановлення факту родинних стосунків між [PERSON] та [PERSON]. В судовому засіданні представник заявника повністю підтримав заяву і просив суд її задовольнити, посилаючись на те, що його довіритель є дійсно сином [PERSON]. 02 липня 2014 року через канцелярію суду Першою Івано-Франківською державною нотаріальною конторою було подано заяву, в якій зацікавлена особа просила розглядати справу без участі представника зацікавленої особи. Згідно із п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Проаналізувавши викладені в заяві [PERSON]. обставини, виходячи з вимог чинного законодавства, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 25.12.1947 р., копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 5), [PERSON], який народився [INFO], є сином [PERSON] та [PERSON].. Відповідно до Свідоцтва про права власності на житло від 25 лютого 1994 року (а.с.7) квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної власності [PERSON]. Відповідно до копії паспорта [PERSON] (а.с.6) він народився [INFO]. Згідно із будинковою книгою для прописки громадян, що проживають у будинку [ADDRESS] (а.с.9-13) в квартирі проживають [PERSON] , [INFO], [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні представник заявника, обґрунтовуючи відмінність в написанні прізвищ [PERSON], [PERSON], посилалася на те, що причиною різниці в написанні прізвищ є допущена помилка, зумовлена різними варіантами написання вказаного прізвища, а саме українською та російською мовами. Враховуючи вищезазначене, вислухавши пояснення представника заявника, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки дослідженими в сукупності доказами підтверджується, що [PERSON] є сином [PERSON]. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе встановити факт родинних відносин між [PERSON], який є сином [PERSON], що має для заявника юридичне значення (спрямований на прийняття спадщини).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з заявою про встановлення факту смерті [PERSON], [INFO], що настала [INFO] в м. Горлівка, Донецька область. Заявник подав до суду заяву, в якій просив розглянути його справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримав. Представник заінтересованої особи подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника заінтересованої особи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до п.8. ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті Згідно ч.1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. [PERSON], [INFO], який проживав у м.Горлівка, Донецької області, склав заповіт 11.10.2013 року, за яким все своє майно заповів заявнику [PERSON], [INFO] (а.с.4-5). [INFO] [PERSON] помер у м. Горлівка Донецької області. На підтвердження факту смерті [PERSON]І, на тимчасово окупованій території України видано окупаційною владою свідоцтво про смерть, яке не відповідає вимогам чинного українського законодавства та робить неможливим оформлення спадкових прав заявника. У матеріалах справи міститься Свідоцтво про смерть [PERSON], [INFO] (а.с.3), в якому вказано, що [PERSON], помер [INFO]. Відповідно до положень ч. 4 ст.. 257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що слід задовольнити заяву [PERSON] та встановити факт смерті [PERSON] [INFO], що настала [INFO] в м.Горлівка Донецької області. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 02.07.1994 року, актовий запис № 797. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с.4). Відповідач в судове засідання не зявився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно Свідоцтва про шлюб серії 1-НМ № 161720 від 23.08.2016 року, виданого Івано-Франківським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 797, сторони зареєстрували шлюб 02.07.1994 року (а.с.5). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Станом на даний час шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, у зв'язку з тим, що в сімї склалися різні погляди на життєві ситуації. Згідно з ч. 2 ст.104 СК України , шлюб припиняється внаслідок його розірвання. В ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України зазначено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України). Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а збереження шлюбу є недоцільним. З огляду на викладене та з урахуванням положень ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 04.10.2013 року, актовий запис № 1587, стягнення судових витрат. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилася, хоч про час і місце судового розгляду повідомлялася у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомила, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно Свідоцтва про шлюб серії 1-НМ № 126852 від 04 жовтня 2013 року, виданого відділом РАЦСу Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 1587, сторони зареєстрували шлюб 04.10.2013 року. (а.с.3). Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Згідно з ч. 2 ст.104 СК України , шлюб припиняється внаслідок його розірвання. В ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України зазначено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України). Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а збереження шлюбу є недоцільним. З огляду на викладене та з урахуванням положень ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 08.12.2009 року, актовий запис № 1842, неповнолітніх дітей просив залишити на проживання з матір'ю. Позивач подав до суду заяву, в якій підтримав заявлені позовні вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечував, просив слухати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоч про час і місце судового розгляду повідомлялася у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомила, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 08.12.2009 року, виданого відділом РАЦСу Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 1842, сторони зареєстрували шлюб 08.12.2009 року. (а.с.4). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Станом на даний час шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, у зв'язку з тим, що в сім'ї склалися різні погляди на життєві ситуації. Згідно з ч. 2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. В ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України зазначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України). Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а збереження шлюбу є недоцільним. З огляду на викладене та з урахуванням положень ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 25.08.2009 року, актовий запис №1196. Позивач 02.03.2015 року подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоч про час і місце судового розгляду повідомлялася у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомила, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25.08.2009 року, виданого відділом РАЦСу Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 1196, сторони зареєстрували шлюб 25.08.2009 року. (а.с.5). Від шлюбу сторони дітей не мають. В поданій до суду позовній заяві позивач вказав, що з грудня 2014 року вони з відповідачем проживають окремо. Згідно з ч. 2 ст.104 СК України , шлюб припиняється внаслідок його розірвання. В ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України зазначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України). Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а збереження шлюбу є недоцільним. З огляду на викладене та з урахуванням положень ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ВАТ Пресмаш про визнання недійсним наказу №37/07 від 07.07.2015 року по ВАТ Пресмаш. В судове засідання позивач не з'явився, причин неявки суду не повідомив. Представник відповідача в судове засідання на розгляд питання про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача судових витрат не з'явилась, однак подала суду заяву про розгляд справи без її участі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30.03.2016 року було задоволено позов [PERSON] до ВАТ Персмаш про визнання недійсним наказу №37/07 від 07.07.2015 року по ВАТ Пресмаш. Однак, при прийнятті вказано рішення судом не було вирішено питання про стягнення з відповідача судових витрат в сумі 243,60 грн. Відповідно до ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Тому суд вважає, що слід винести додаткове рішення по справі, в якому вирішити питання щодо стягнення з відповідача судових витрат, а саме: стягнути із ВАТ Пресмаш 243,60 грн. судового збору. Враховуючи наведене та

Outcome: approved