Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до суду з позовом до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» (далі по тексту - відповідач, Підприємство), третя особа - Комунальний концерн «Центр комунального сервісу» (далі по тексту - третя особа), відповідно до якого просив зобов`язати відповідача скасувати безпідставну заборгованість за ненадані послуги з гарячого водопостачання до квартири [ADDRESS] за період з 01.10.2018 по 01.01.2020 у розмірі 3330, 51 грн.; зобов`язати третю особу здійснити коригування рахунків-повідомлень про надання комунальних послуг по квартирі [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником зазначеної квартири, а відповідач - виконавцем послуг з постачання централізованого опалення та здійснює обслуговування з питань нарахування та обліку житлово-комунальних послуг з 01.05.2018 у її будинку. Однак з моменту введення в експлуатацію будинку, квартира не підключалась до загально-будинкової мережі гарячого водопостачання, лічильник ГВП не встановлювався, постачання здійснюється із спеціально обладнаного водонагрівача, придбаного позивачем. При цьому, позивач вказує, що послуги по ГВП не замовляв, до типового договору не приєднувався. В той же час коли позивач звернувся до третьої особи із заявою про скасування нарахованої заборгованості, їй було відмовлено. З огляду на зазначене, третьою особою було незаконно нараховано, а відповідачем безпідставно виставлено рахунок позивачу про сплату заборгованості за ненадані послуги з постачання ГВП, внаслідок чого було порушено права позивача та послугувало підставою для звернення позивача з позовом до суду. Представник відповідача у своєму відзиві проти позову заперечував з мотивів його необґрунтованості та безпідставності. Вказав, що відповідач є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в житловому будинку позивача з 01.05.2018. Позивач є споживачем житлово-комунальних послуг та відповідно до вимог чинного законодавства, повинен їх оплачувати. Так згідно інформації, наявній у Підприємстві за період з 01.10.2018 по 01.02.2020 як у квартирі позивача, так і будинковий лічильники гарячого водопостачання (ГВП) відсутні, а тому нарахування плати за отримані послуги з постачання гарячої води мешканцям будинку проводяться відповідно до п. 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 № 630 (далі по тексту - Правила). Зазначив також, що наявна заглушка на трубопроводі не опломбована, заява споживача щодо опломбування такої заглушки у відповідача відсутня. Крім того, заглушка трубопроводу знаходиться на внутрішньобудинковій мережі іншого суб`єкта господарювання - балансоутримувача відповідного житлового будинку і відповідач може здійснити опломбувати заглушку лише після відповідного звернення належних споживачів. Таких звернень до відповідача не надходило. Також вказав, що наявність неопломбованої заглушки на трубопроводі створює можливість безконтрольного користування послугою, що у свою чергу свідчить про неправомірність дій позивача. З огляду на зазначене, відповідач вважає, що права позивача жодним чином не порушив. Представник третьої особи у своїх поясненнях заперечував проти доводів позовної заяви. Вказав, що позивачем не надано належних доказів, які підтверджували б відсутність підключення квартири до загально-будинкової мережі гарячого водопостачання, не надано доказів, які підтверджували б дату встановлення заглушки на трубопроводі. Крім того, не надано доказів того, що позивач у передбаченому законом порядку зверталась до органів місцевого самоврядування з письмовою заявою у порядку ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». З огляду на наведене у задоволенні позову просив відмовити. 03.02.2020 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Кондратенко О.О. по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, встановлено учасникам справи строки для надання заяв по суті справи. 03.03.2020 від представника відповідача надійшов відзив. 21.09.2020 згідно Розпорядження № 01-08-704 та Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано до провадження судді Мальцева Д.О. 21.09.2020 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцева Д.О. справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 22.12.2020 від представника третьої особи надійшли письмові пояснення. 10.08.2021 від представника відповідача надійшов відзив. 03.09.2021 від представника позивача надійшли заперечення на відзив з уточненням позовних вимог. Водночас, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі. У разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду (ч. 5 ст. 49 ЦПК України). З огляду на зазначене, оскільки позивачем не надано до матеріалів справи доказів направлення вказаних заяв відповідачам, суд, у відповідності до ч. 5 ст. 49 ЦПК України, не приймає до розгляду заяви позивача від 03.09.2021 та повертає їх позивачу. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 247 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідних клопотань до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке. У судовому засіданні встановлено, що Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в житловому будинку [ADDRESS] з 01.05.2018. Позивач є мешканцем вказаного будинку та проживає у квартирі [ADDRESS] . Як вбачається з матеріалів справи, позивач має заборгованість по оплаті гарячого водопостачання за період з 01.10.2018 по 01.01.2020 у розмірі 3330, 51 грн. Позивач із нарахованою відповідачем та третьою особою заборгованістю не погоджується, зазначає, що квартира не підключалась до загально-будинкової мережі гарячого водопостачання, лічильник ГВП не встановлювався, постачання здійснюється із спеціально обладнаного водонагрівача, придбаного позивачем. При цьому, позивач вказує, що послуги по ГВП не замовляв, до типового договору не приєднувався. З матеріалів справи також вбачається, що позивач зверталась до відповідача та третьої особи із заявою про скасування нарахованої заборгованості, однак така заборгованість ними скасована не була, коригування показників постачання ГВП ними не здійснювалось щодо особового рахунку позивача. Позивач вважає, що третьою особою було незаконно нараховано, а відповідачем безпідставно виставлено рахунок про сплату заборгованості за ненадані послуги з постачання ГВП, внаслідок чого було порушено її права. На підтвердження зазначених вимог посилається на Акт обстеження № 11/11/19-01 від 11.11.2019, який складено представником РВЗ№1 СП «ЕНЕРГОЗБУТ» КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», з якого вбачається, що в коридорі МЗК 16-того поверху, у монтажному шкафчику лічильників ГВП та ХВП, трубопровід ГВП не підключено до запірної арматури на вході подачі ГВП до квартири № 87 . Лічильник ГВП, після запірної арматури (в перекритому положенні)відсутній. Трубопровід ГВП заглушений заглушкою без пломби КП «Київтеплоенерго» та має видимий розрив із запірною арматурою входу подачі ГВП у вище згадану квартиру. Акт підписаний сантехніком [PERSON] та представником позивача [PERSON] . Так, відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. З пояснень відповідача вбачається, що у квартирі [ADDRESS] відсутній квартирний лічильник гарячого водопостачання (ГВП). Відсутній і будинковий лічильник гарячої води за вказаною адресою, а тому нарахування плати за отримані послуги з постачання гарячої води мешканцям будинку проводиться відповідно до п. 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 № 630 (далі по тексту - Правила). Відповідно до п. 21 Правил, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим. Оскільки вказані відомості не спростовані позивачем наданими до матеріалів справи доказами, суд дійшов висновку про правомірність нарахування плати за отримані послуги з постачання гарячої води мешканцям будинку [ADDRESS] у відповідності до положень п. 21 зазначених вище Правил. Суд також критично оцінює наданий до матеріалів справи Акт обстеження від 11.11.2019, оскільки вказаним Актом лише зафіксовано наявність на трубопроводі заглушки. Також з вказаного Акту неможливо встановити в який період часу та ким вона була встановлена. Крім того, з вказаного Акту також вбачається, що трубопровід ГВП заглушений заглушкою без пломби КП «Київтеплоенерго» та має видимий розрив із запірною арматурою входу подачі ГВП у вище згадану квартиру, що свідчить про наявність можливості користування послугою у будь-який час. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. Згідно ч. 4-5 ст. 27 Закону, за результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком). Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача. Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості. Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається, що позивач зверталась до відповідача чи третьої особи з приводу перевірки кількості та/або якості наданих послуг ГВП. Крім того, відповідно до п. 3 Розділу ІІ Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого Наказом від Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 26.07.2019 № 169 (далі по тексту - Порядок), Власник (співвласники) будівлі, в тому числі житлового будинку, подає (подають) до органу місцевого самоврядування заяву про відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП, яка складається в довільній формі, із зазначенням причини відключення, а також інформацію про намір влаштування в будівлі систем індивідуального чи автономного теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання). Для багатоквартирного будинку до заяви додатково додається протокол зборів співвласників багатоквартирного будинку (витяг із протоколу) про ухвалене співвласниками рішення про відключення будинку від ЦО та/або ГВП та зазначаються особи, уповноважені представляти інтереси співвласників у вирішенні питань щодо відключення багатоквартирного будинку. Згідно п. 1 Розділу ІІІ Порядку, власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаного до ЦО та ГВП, мають право відокремити (відключити) свою квартиру чи нежитлове приміщення від ЦО та ГВП у разі, якщо на день набрання чинності Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не менше як половина квартир та нежитлових приміщень цього будинку відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні. Згідно п. 3-5 Розділу ІІІ Порядку, для відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП власник квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку звертається до органу місцевого самоврядування з письмовою заявою в довільній формі із зазначенням причини відокремлення (відключення) та подає інформацію про намір влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) такої квартири чи нежитлового приміщення. Заява про відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку від ЦО та ГВП передається на розгляд Комісії. Комісія на найближчому засіданні розглядає заяву про відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП за участю заявника або його уповноваженого представника. Разом з тим, позивачкою не надано доказів того, що остання зверталась до органу місцевого самоврядування з письмовою заявою про відокремлення (відключення) її квартири від ЦО та ГВП. Так, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Положеннями ч. 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. При цьому, відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до підходу, зазначеного в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. З огляду на зазначене, позивачем не доведено наданими до матеріалів справи доказами, що відповідачем та третьою особою безпідставно нараховано заборгованість за ненадані послуги з гарячого водопостачання до квартири [ADDRESS] за період з 01.10.2018 по 01.01.2020 у розмірі 3330, 51 грн., як не доведено і обов`язку третьої особи здійснити коригування рахунків-повідомлень про надання комунальних послуг по вказаній квартирі, а відтак позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed