Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на його користь грошову суму боргу за розпискою в сумі 260 000 грн. Зазначені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27 березня 2018 року між ним та відповідачем була укладена боргова розписка, відповідно до якої [PERSON] передано грошові кошти у розмірі 260 000 грн., що відповідає еквіваленту 10 000 доларів по курсу на 27 березня 2018 року. Згідно вказаної розписки, відповідач отримав грошові кошти від позивача, таким чином позивача свої зобов`язання щодо видачі грошей виконав. 18 січня 2021 року відповідачу був надісланий лист укрпоштою з повідомленням-вимогою про повернення коштів, проте відповідач на лист не відреагував, тобто гроші не повернув. Станом на 15 лютого 2021 року з боку відповідача не надходило жодного платежу по існуючому боргу. Позивач надав заяву з проханням розгляд справи провести без його участі, підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, шляхом виклику до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, причини неявки визнані судом неповажними, і тому неявка відповідача не може бути перешкодою для заочного розгляду судом справи, що відповідає положенням частини 1 статті 280 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши доводи представника позивача та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст.16 ЦК України способами. Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що 27 березня 2018 року [PERSON] з [PERSON] уклали договір позики грошей у розмірі 260 000 грн., що відповідає еквіваленту 10 000 доларів, на підтвердження вказаного договору відповідач надав розписку про отримання коштів. 18 січня 2021 року відповідачу був надісланий лист укрпоштою з повідомленням-вимогою про повернення коштів, проте відповідач на лист не відреагував, та гроші не повернув. Так, від відповідача не надходило жодного платежу по існуючому боргу. Статті 526, 527, 530 ЦК України передбачають, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином та в установлений термін. Відповідно до ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк в та в порядку, що встановлений договором. В підтвердження позову в матеріалах справи є письмові докази: копія розписки про отримання [PERSON] грошових коштів на загальну суму 10 000 доларів США. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку про задоволення позову в частині стягнення грошової суми боргу за розпискою. Приймаючи до уваги викладене,

Outcome: approved