Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі по тексту - КП «Київтеплоенерго», відповідач) про захист прав споживачів, визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що він є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Відповідач з 2018 року постачає теплову енергію для опалення квартир будинку та підігріву води в індивідуальному тепловому пункті цього будинку. Вказує у позовній заяву, що він є пенсіонером, не працює, а тому отримує субсидію на комунальні послуги. В червні 2019 року отримав повідомлення від Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про не призначення (не продовження) субсидії з 01 червня 2019 року. На думку позивача, субсидія була не призначена через те, що відповідач - КП «Київтеплоенерго» надав Управлінню праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації інформацію про те, що по особовому рахунку, який належить позивачу, виникла заборгованість за опалення у розмірі 7 184 грн. за опалювальний період з 01.10.2018 року по 01.05.2019 року. Оскільки надана відповідачем інформація не відповідає дійсності та спростовується рахунками-повідомленнями, банківськими квитанціями про належну оплату послуг, останнім порушено права позивача, як споживача, щодо належної якості обслуговування та надання достовірної інформації про надані послуги, а відтак дії КП «Київтеплоенерго» щодо надання недостовірної інформації про наявність у [PERSON] заборгованості за опалення квартири є такими, що порушують права позивача як споживача комунальних послуг. На підставі викладеного, позивач просить суд визнати дії КП «Київтеплоенерго» такими, що порушують права споживача комунальних послуг з опалення квартири, щодо надання Управлінню праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації недостовірної інформації про те, що по особовому рахунку № [NUMBER] , який належить [PERSON] , існує заборгованість за опалення квартири у розмірі 7 184 грн. за опалювальний період з 01.10.2018 року по 01.06.2019 року. Зобов`язати КП «Київтеплоенерго» спростувати надану вище недостовірну інформацію протягом десяти днів, з дня набрання рішенням суду законної сили, а також стягнути 36 000 грн. компенсації за завдану моральну шкоду. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 09.12.2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в судове засідання. У квітні 2021 року відповідачем подано суду відзив на позов, у якому представник КП «Київтеплоенерго» заперечив проти заявлених вимог, просив відмовити у задоволенні позову. Окрім того, послався на наявність заборгованості у відповідача з надання послуги з централізованого опалення та централізоване постачання гарячої води, надавши до відзиву відповідний розрахунок. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача проти позову заперечила, просила відмовити у його задоволенні з підстав викладених у відзиві. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України визначено способи порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства. Як вбачається з матеріалів справи, позивач вказує на неправомірні дії відповідача, що полягають у наданні останнім Управлінню праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації недостовірної інформації про те, що по особовому рахунку, який належить позивачу, виникла заборгованість за опалення у розмірі 7 184 грн. за опалювальний період з 01.10.2018 року по 01.05.2019 року, внаслідок чого управлінням йому не була призначена субсидія щодо оплати комунальних послуг. Як на підставу доведеності своїх вимог, позивач посилається на повідомлення Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації направленому [PERSON] , за яким йому не призначено субсидію з 01 червня 2019 року через наявність заборгованості перед КП «Київтеплоенерго». Водночас, судом встановлено, що дійсно Управлінням праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації надіслано позивачу повідомлення від 07 червня 2019 року про призначення субсидії на ЖКП до особової справи №3700 уповноваженому власнику/наймачеві [PERSON] . У вказаному повідомленні зазначено, що позивачу не призначено житлову субсидію з 01 червня 2019 року через наявність боргу, а далі рукописним текстом з вчиненим невідомою особою підписом, перед «Київтеплоен.» становить 7 184,13, а перед «Київські ен. посл.» - 720,24. При цьому, відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як визначено статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували не призначення йому житлової субсидії саме через дії відповідача щодо направлення Управлінню праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації недостовірної інформації про наявність у нього заборгованості за опалення у розмірі 7 184 грн. за опалювальний період з 01.10.2018 року по 01.05.2019 року. Суд критично оцінює посилання позивача на повідомлення Управлінням праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 07 червня 2019 року, як на належний доказ наявної у нього та переданої відповідачем інформації про наявність заборгованості за опалення у розмірі 7 184 грн. за опалювальний період з 01.10.2018 року по 01.05.2019 року, оскільки воно не містить інформації про наявність у позивача відповідної заборгованості, а нанесена рукописним текстом з вчиненим невідомою особою підписом інформація про заборгованість перед: «Київтеплоен.» становить 7 184,13, а перед «Київські ен. посл.» - 720,24», таким доказом не є. Окрім того, вказана заборгованість у визначених сумах не підтверджується і наданим відповідачем розрахунком заборгованості [PERSON] перед КП «Київтеплоенерго» за послуги з централізованого опалення та центрального постачання гарячої води за період з 01.05.2018 року по 14.04.2021 року. Разом з цим, відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З огляду на недоведеність позивачем заявлених позовних вимог в частині визнання дій відповідача щодо надання Управлінню праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації недостовірної інформації, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині, а також у її спростуванні. Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди внаслідок неправомірних дій останнього, судом встановлено наступне. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому, суд зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з`ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Так, позивачем не доведено вину відповідача в заподіянні моральної шкоди, наявність моральної шкоди та причино-наслідковий зв`язок між діями відповідача та моральною шкодою позивача, отже, правові підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed