Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 25.06.2015 року позичив відповідачу [PERSON] гроші в сумі 4 200 доларів США на строк до 25.08.2016 року із сплатою 3% щомісячно від суми основної позики, про що останній написав розписку, однак зобовязання за договором позики не виконує у зв'язку з чим станом на 01.02.2016 року допустив заборгованість, яка складається із заборгованості за позикою в сумі 4 200 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01.02.2016 року становить в сумі 107 520 грн.00 коп., заборгованості по простроченим процентам за користування позикою в сумі 911,4 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01.02.2016 року становить в сумі 23 321 грн.60 коп., індексу інфляції за весь час прострочення боргу позики станом на 01.02.2016 року в сумі 3\~229 грн. 07 коп., 3% річних від простроченої суми боргу позики станом на 01.02.2016 року в розмірі 1\~785 грн. 13 коп., пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми боргу в розмірі 30\~023 грн. 12 коп. всього в сумі 165\~889 грн. 16 коп., що просить стягнути із відповідача в його користь та понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав і дав аналогічні пояснення викладеним в позові. Відповідач [PERSON]позовні вимоги визнав частково і пояснив, що дійсно 25.06.2015 року позичив у [PERSON] гроші в сумі 4 200 доларів США на строк до 25.08.2016 року із сплатою 3% щомісячно від суми основної позики, про що написав розписку. Зобовязується повернути борг з відсотками і з нарахуванням інфляції. Заперечує вимоги позивача про стягнення пені, оскільки таке не передбачено ні договором між ними, ні законом. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з таких підстав. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку саму суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей, того самого роду і такої самої якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За змістом ст. 1051 ЦК України, якщо сторона заперечує дійсність договору позики (оспорює його) на підставах безгрошевості, то саме вона повинна довести суду ці обставини належними доказами з дотриманням вимог цивільного процесуального законодавства. Судом встановлено, що 25 червня 2015 року відповідач [PERSON] у позивача [PERSON] позичив гроші в сумі 4 200 доларів США на строк до 25 серпня 2016 року, про що було надано письмову розписку (а.с.25). Факт власноручного написання розписки відповідачем не заперечується. Відповідач [PERSON] договору позики не оспорив і боргу за договором позики на вимогу позивача від 18 листопада 2015 року (а.с.9) не виконує. Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Зважаючи на викладене, суд вважає, що за вимогою позивача стягнення заборгованості за договором позики, яка складається із заборгованості за позикою в сумі 4 200 доларів США та заборгованості по простроченим процентам за користування позикою в сумі 911,4 доларів США, всього в сумі 5 111,4 доларів США слід здійснити у валюті, зазначеній в договорі позики, з переведенням іноземної валюти в українську за встановленим Національним банком України курсом 25 грн.60 коп. за один долар США на день звернення з позовом до суду. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно представлених позивачем розрахунків заборгованість відповідача за договором позики від 25 червня 2015 року на день звернення з позовом до суду 01 лютого 2016 року становить 135\~855 грн. 80 коп., з яких борг позики в сумі 4 200 доларів США, борг по простроченим процентам за користування позикою в сумі 911,4 доларів США всього в сумі 5 111,4 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно сумі 130 841 грн. 60 коп., з урахуванням індексу інфляції в сумі 3\~229 грн.07 коп. та трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 1 785 грн.13 коп., що підлягає стягненню з відповідача в користь позивача. Вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми боргу в розмірі 30\~023 грн. 12 коп. суд вважає безпідставними, оскільки вказані вимоги не передбачені ні договором між сторонами, ні законом, атому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивач сплатив по справі судовий збір в розмірі 1658 грн. 90 коп., що стверджується банківською квитанцією (а.с.1). Оскільки позов задоволено частково, за таких обставин суд вважає, що понесені позивачем судові витрати у виді сплати судового збору відповідно до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1\~358 грн. 55 коп. На підставі викладеного, ст.ст. 207, 526, 1046, 1047, 1049, 1051 ЦК України, ст.ст. 10,59,60,88,209, 212-215,218 ЦПК України суд,

Outcome: partial