Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], про стягнення коштів. 12.05.2015 р. Позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої просив стягнути з відповідача заборгованість за позикою з врахуванням індексу інфляції у розмірі 47995 гривень, штрафу на підставі пункту 5.1. в розмірі 7000 гривень, проценти за обліковою ставкою НБУ за період з 17 липня 2014 року по 30 квітня 2015 року в розмірі 5512,21 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що між сторонами даної справи було укладено договори позики №2/07/2014 від 18.07.2014 р., за умовами якого позивач передав відповідачу грошові кошти на загальну суму 35000 гривень. При цьому після спливу строку повернення коштів і на момент звернення до суду, відповідач позику не повернув. Позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступне. 18.07.2014 р. між сторонами було укладено договір позики, за умовами якого позивач передав, а відповідач прийняв та зобов'язався повернути позивачу у термін до 31 грудня 2014 р. 35000 гривень. Відповідно до ст. 1048 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позивач зазначає, що Відповідач не повернув одержані у позику кошти за договором позики, а також не сплачував проценти за користування позикою. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Крім того, ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов'язання за договорами позики виконав. Проте відповідач, в порушення умов договору, суму заборгованості та нараховані відсотки не сплачує. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При укладенні договору позики сторони на власний розсуд визначили спеціальну договірну умову про застосування штрафу, яка мала застосовуватися у випадку порушення відповідачем свого основного зобов'язання - вчасно повернути надану позику. Відповідно до 5.1 договору позики передбачено, що у випадку порушення позичальником своїх зобов'язань повернути грошові кошти, позичальник буде зобов'язаний сплатити позикодавцю штраф у розмірі 20 відсотків від суми, яка не повернута вчасно. Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості, виплату штрафу та процентів за договором позики грошових коштів, підлягають до задоволення, та присуджує до стягнення з відповідача на користь позивачки суму боргу за договором позики в розмірі 60507,21 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 606 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 524, 525, 526, 612, 625, 1048, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved