Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], що померла 05.02.2016р. Представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не зявився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, в т.ч. через ЗМІ. За письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], яка є мамою позивача, заповітом, від 13.03.2009р., посвідченим державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори за №3-566, заповіла належне їй майно, а саме частину квартири №32 по вул.бельведерська, 61 в м.Івано-Франківську, [PERSON] (а.с.11). Інша частина квартири належить відповідачу згідно свідоцтва від 24.05.2006р. (а.с.13). 05.02.2016 року [PERSON] померла, що посвідчується Свідоцтвом про смерть (а.с.10). За вимогами стаття 1220, 1223 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Як слідує з вимог ст.. 1236 цього ж кодексу заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину (ст.. 1268 ЦК). Позивач у термін встановлений ст..1270 ЦК України звернувся до нотаріуса про прийняття спадщини. За статтею 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. А стаття 1297 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування». Першою Івано-Франківською державною нотаріальною конторою 11.08.2016 року постановою відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спадкоємцем не представлено оригінал правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві (а.с.12). Отже даний спір розглядається судом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, коли відсутній оригінал правовстановлюючого документа. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. На підставі наведеного, відповідно до ст. 1220, 1223, 1236, 1268, 1296, 1297 ЦК України,

Outcome: approved