Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») про стягнення суми боргу за депозитами в іноземній валюті, в якому просить суд стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на його користь заборгованість по депозитним вкладам за договором-заявою № 300131/108815/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на 3 міс. в іноземній валюті від 18 вересня 2014 року, договором-заявою № 300131/109791/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на 3 міс. в іноземній валюті від 22 вересня 2014 року та договором-заявою № 300131/110694/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 3 міс. в іноземній валюті від 23 вересня 2014 року на загальну суму 2461,15 доларів США та 33,12 доларів США відсотків за час після закінчення терміну дії згаданих договорів і до дня звернення до суду з позовом, а також 3654 грн судових витрат, що складаються з судового збору, сплачених ним при зверненні до суду з позовом. Позивач [PERSON] подав суду письмову заяву, в якій позов підтримав повністю та просить суд розгляд справи провести у його відсутність. В разі відсутності представника відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання відповідач був повідомлений належним чином. Заперечення проти позову відповідач не подав. Повідомлення про причини неявки від відповідача не надійшло. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що 18 вересня 2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі начальника відділення № 61 міста Рівне Курсик Л.М. був укладений договір-заява № 300131/108815/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на 3 міс. в іноземній валюті (далі - договір № 1). За умовами договору № 1 відповідач прийняв від позивача на депозитний рахунок грошові кошти в сумі 1100 доларів США на строк з 18 вересня 2014 року по 18 грудня 2014 року та зобов'язався нараховувати відсотки з розрахунку 12,75% річних і повернути вклад разом з відсотками 18 грудня 2014 року. 22 вересня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі начальника відділення № 61 міста Рівне [PERSON] був укладений договір-заява № 300131/109791/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на 3 міс. в іноземній валюті (далі - договір № 2). За умовами договору № 2 відповідач прийняв від позивача на депозитний рахунок грошові кошти в сумі 1110 доларів США на строк з 22 вересня 2014 року по 22 грудня 2014 року та зобов'язався нараховувати відсотки з розрахунку 12,75% річних і повернути вклад разом з відсотками 22 грудня 2014 року. 23 вересня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі начальника відділення № 61 міста Рівне [PERSON] був укладений договір-заява 300131/110694/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 3 міс. в іноземній валюті (далі - договір № 3). За умовами договору № 3 відповідач прийняв від позивача на депозитний рахунок грошові кошти в сумі 220 доларів США на строк з 23 вересня 2014 року по 23 грудня 2014 року та зобов'язався нараховувати відсотки з розрахунку 10,25% річних і повернути вклад разом з відсотками 23 грудня 2014 року. 22 грудня, 23 грудня 2014 року та 17 січня 2015 року позивач звертався до відповідача з письмовими заявами, в яких просив повернути йому депозитні вклади та нараховані відсотки. Однак, відповідач свої зобов'язання за депозитними договорами належним чином не виконав і на теперішній час повернув позивачу за договорами № 1, № 2 та № 3 лише 900 доларів США. Як слідує з виписки по особовому рахунку, залишок заборгованості відповідача перед позивачем по укладеним депозитним договорам становить, відповідно, 490,93 доларів США, 829,81 доларів США та 1140,41 доларів США, всього - 2461,15 доларів США. Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановленому договором. Статтею 1060 ЦК України встановлено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. При цьому визнається, що умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до роз'яснень, наведених у пункті 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»). Враховуючи встановлені по справі обставини, суд прийшов до висновку, що відмова відповідача у поверненні позивачу вкладів разом з нарахованими відсотками у загальній сумі 2461,15 доларів США по спливу встановлених договорами банківського вкладу строків є порушенням відповідачем своїх договірних зобов'язань, а тому позов [PERSON] в цій частині суд визнає обґрунтованим та доведеним і таким, що підлягає задоволенню повністю. Що стосується позовних вимог про стягнення 33,12 доларів США відсотків по укладених між сторонами договорам в період після закінчення строку їх дії і до пред'явлення позову, суд враховує наступне. Відповідно до п.2 договорів № 1, № 2 та № 3 нарахування та виплата процентів за ставками 12,75%, 12,75% та 10,25% відповідно, проводиться протягом строку, визначеного п.1 цих договорів, тобто, протягом трьох місяців. Нарахування позивачем процентів за згаданими ставками після закінчення строків дії договорів суд визнає безпідставним. Разом з тим, згідно вимог ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За встановлених по справі обставин, враховуючи вимоги ч.2 ст.625 ЦК України, суд прийшов до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача за три місяці після закінчення строку дії договорів банківського вкладу підлягає три проценти річних від простроченої суми, а саме, 18,46 доларів США (2461,15 : 100 х 3 х 3/12). Таким чином, до стягнення підлягає загальна сума у розмірі 2479,61 доларів США (2461,15 + 18,46). Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову, судові витрати, що складаються з судового збору, підлягають стягненню з відповідача на користь позивач відповідно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи встановлений Національним банком України на день ухвалення рішення курс долару США (100 доларів США = 2155,2936 гривень), стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 534,43 гривні (2479,61 х 21,552936 : 100).

Outcome: partial