Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

[PERSON] звернувся 29.05.2018 р. до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що йому на праві спільної часткової власності належить 1\\5 та 1\\15 частини житлового будинку № 39 по вул.Архітектурній в м.Запоріжжя. В зазначеному будинку до цього часу зареєстровані відповідачі, які ніколи не проживали за даною адресою. У будинку проживає він один. Особистих речей і документів відповідачів в будинку немає, вимог щодо проживання вони не заявляли, витрати по утриманню житла не несуть. Реєстрація відповідачів у будинку, який належить на праві спільної часткової власності позивачу, порушує його права як власника зазначеного будинку щодо вільного користування, володіння та розпорядження майном. Посилаючись на ст.ст.16, 316, 319, 321, 391, 405 ЦК України, [PERSON] просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком № 39 по вул.Архітектурній в м.Запоріжжі. Ухвалою судді від 04.06.2018 р. було відкрито провадження у справі і справа призначена до розгляду на 27.06.2018 р. 27.06.2018 р. розгляд справи було відкладено на 05.07.2018 р. на підставі п.4 ч.1 ст.223 ЦПК України. 05.07.2018 р. розгляд справи було відкладено на 10.09.2018 р. за клопотанням представника позивача. В судовому засіданні позивач підтримав позов, просив його задовольнити. Зазначив, що відповідачі зареєструвалися в житловому будинку без його згоди. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні вказали, що жодним чином не чинять перешкод позивачу у користуванні чи розпорядженні будинком, оскільки не користуються тією часткою житлового будинку, що належить [PERSON] Вселилися та проживають в будинку зі згоди іншого співвласника - [PERSON], яка успадкувала частку її чоловіка [PERSON]. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до суду не зявились, про розгляд справи повідомлялись у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили, відзиву на позов не подавали. На підставі ч.1 ст.233 ЦПК України, суд розглянув справу без їх участі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та відповідачів, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. З копії технічного паспорту на житловий будинок № 39 по вул..Архітектурній в м.Запоріжжя (а.с.6), складеного станом на 25.08.1997 р., судом встановлено, що [PERSON] (а.с.11, 12) є власником 1/5 та 1/15 частини згаданого будинку, власником 1/5 та 2/15 частин є [PERSON], а 2/5 [PERSON] В будинку № 39 по вул..Архітектурній в м.Запоріжжя зареєстрований позивач [PERSON] (а.с.13) та відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.21, 22, 23,24). Відомості про реєстрацію [PERSON] в згаданому будинку відсутні (а.с.25). Позивач в поданій до суду позовній заяві стверджує, що відповідачі створюють перешкоди в користуванні належною йому часткою житлового будинку, в якому фактично і не мешкають. За ст. 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічним чином питання обов'язків доказування і подання доказів регулює ст. 81 ЦПК, за якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено в процесі розгляду справи, та не заперечувалось [PERSON], житловий будинок № 39 по вул..Архітектурній в м.Запоріжжя належить йому на праві спільної часткової власності з іншими співвласниками, які до участі у справі позивачем не залучались, хоча на виконання вимог ст.12 ЦПК України, судом [PERSON] були розяснені наслідки не вчинення процесуальних дій та для визначення кола учасників процесу відкладався розгляд справи. Згідно витребуваної інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.46), відомості про реєстрацію права власності на житловий будинок № 39 по вул..Архітектурній відсутні. У порядку ч.3 ст.53 ЦПК України, суд був позбавлений можливості самостійно притягнути співвласників жилого будинку до участі у справі у якості третіх осіб, оскільки, як стверджував позивач, особи, вказані в технічному паспорті як співвласники померли. Ст..383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. \~ \~ \~ \~В процесі розгляду справи позивач не надав достатніх та допустимих доказів того, що відповідачі користуються саме його частиною житлового будинку, а не проживають в ньому зі згоди інших співвласників, часткою яких користуються, як про це стверджували [PERSON] та [PERSON] \~ \~ \~ \~Крім того, позивач просить усунути йому перешкоди в користуванні житловим приміщення шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування будинком, при цьому відомості про її реєстрацію у вищевказаному будинку взагалі відсутні. Вищевикладене є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог [PERSON] через їх недоведеність. На підставі п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, суд не стягує з відповідачів на користь позивача судовий збір.

Outcome: dismissed