Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу. В позові вказував, що 20.11.1999 року у Берегометській селищній раді, актова запис №9, зареєстрував шлюб з [PERSON], і вона прийняла його прізвище - [PERSON]. У шлюбі народилося двоє дітей: син - [PERSON], [INFO] та дочка - [PERSON], [INFO]. Посилалася на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємного порозуміння, повну психологічну несумісність та постійні сімейні конфлікти, які виникають з приводу агресивної поведінки дружини. З початку спільного життя жили добре, але останнім часом дружина почала зловживати спиртними напоями, по декілька днів додому не приходить, через що між ними виникають скандали. Дружина безпричинно підозрює його у зраді, хоча ніякого приводу не давав. Також йому часто приходиться залишатися на ніч на будівництві для того, щоб утримувати сім'ю, але відповідач цього не розуміє і коли він повертається додому, постійно вчиняє сварки, скандали і зовсім не бажає рахуватись з його думкою, не поважає його, як чоловіка. Дружина не хоче поводити себе так, як подобає жінці, матері, дружині. Поведінка дружини принижує його людську та чоловічу гідність. Він неодноразово просив дружину змінити свою поведінку, своє відношення до нього, але вона лише обіцяє і ніяких реальних висновків для себе не робить. Зазначав, що з вини відповідача між ними втрачені любов та взаємоповага, у зв'язку з чим подальше сумісне життя і збереження сім'ї стали неможливими. На даний час кожен з них живе своїм життям. У них різні погляди на життя і їх нічого не пов'язує, крім спільних дітей. Він прийшов до висновку, що надалі їх спільне життя неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Їх сім'я існує формально, миритися не бажає. Просив розірвати шлюб між ним та [PERSON], що зареєстрований 20.11.1999 року у Берегометській селищній раді, актова запис № 9. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належно повідомленим про місце, день та годину слухання справи, в адресованій суду заяві просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, на примирення не погоджується. У випадку неявки відповідача щодо заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, будучи належно повідомленою про місце, день та годину слухання справи, про причини неявки суд не повідомила. Оскільки позивач не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, то суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 20.11.1999 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №09, що підтверджується оригіналом повторного свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 05.02.2016 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вижницького районного управління юстиції у Чернівецькій області. Після реєстрації шлюбу [PERSON] прийняла прізвище [PERSON]. У шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження серія [NUMBER] від 27.08.2000 року та серія [NUMBER] від 22.02.2007 року, виданих виконавчим комітетом Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» міститься роз'яснення про те, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Приписами ч.3 ст.10 та ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, спільно проживають, однак спільного господарства не ведуть та не підтримують сімейних стосунків, позивач на примирення не згідний, він довів, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, їх сім'я розпалась остаточно, а тому позов підлягає задоволенню. Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами. На підставі ст.ст.110, 112-114 СК України,

Outcome: approved