Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про витребування автобусу - D пасажирського, марки Daimler-Crysler , модель CDI, 2000 року випуску, реєстраційний № [NUMBER], зареєстрованого Рівненським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України в Рівненській області 12.01.2006 року з чужого незаконного володіння. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у квітні 2008 року ним було відчужено біржовим контрактом № КП85603776Р, а саме автобус - D пасажирського, марки Daimler-Crysler , модель CDI, 2000 року випуску, реєстраційний № [NUMBER], зареєстрований Рівненським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України в Рівненській області 12.01.2006 року , на користь [PERSON]. Через деякій час [PERSON] відчужив Автобус своїй сестрі [PERSON]. Враховуючи, що Автобус на момент відчуження перебував у заставі, - біржовик контракт № КП85603776Р рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 серпня 2013 року у цивільній справ № 6-6453 ск 13 було визнано недійсним. Якщо після укладення недійсного правочину було укладено ще декілька, то вбачається правильним визнавати недійсними не всі правочини, а лише перший і заявляти позов про витребування майна в останнього набувача, тобто від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Майно від добросовісного набувача може бути витребуване власником лише за наявності підстав, зазначених у частині першій статті 381 Цивільного кодексу, а саме у разі придбання майна за плату та вибуття його з володіння власника чи особи, якій воно було передане власником, поза їх волею. З рішення Рівненського міського суду у справі № 569/5771/13-ц від 15.05.2013 року вбачається, що транспортний засіб автобус - D пасажирський, марки Daimler-Crysler , модель CDI, 2000 року випуску, реєстраційний № [NUMBER] передано громадянину України [PERSON], що проживає за адресою: [ADDRESS]. Рішення Рівненського міського суду у справі № 569/5771/13-ц від 15.05.2013 року скасоване рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 05 грудня 2013 року в части частині звернення стягнення на автобус - D пасажирський, марки Daimler-Crysler , модель CDI, 2000 року випуску, реєстраційний № [NUMBER], зареєстрований Рівненським МРЕВ ГУ УМВС України в Рівненській області 12.01.2006 року. Відтак зазначений автомобіль на даний час знаходиться у незаконному володінні сторонньої особи [PERSON], який добровільно транспортний засіб йому не повернув. Просить вилучити у відповідачів [PERSON], [PERSON] автобус - D пасажирський, марки Daimler-Crysler , модель CDI, 2000 року випуску, реєстраційний № [NUMBER], зареєстрований Рівненським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України в Рівненській області 12.01.2006 року та передати йому- Кирилюку [PERSON], зобов?язати Відділення РЕР для обслуговування м. Рівне та Рівненського району ВДАІ УМВС України в Рівненській області зняти з реєстраційного обліку автобус - D пасажирський, марки Daimler-Crysler , модель CDI, 2000 року випуску, реєстраційний № [NUMBER], зареєстрований Рівненським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України в Рівненській області 12.01.2006 року з [PERSON] та повернути у попередній стан реєстраційний запис на гр. України [PERSON], покласти солідарно на відповідачів [PERSON], [PERSON] витрати, пов?язані з виконавчими та процесуальними діями, а також витрати пов?язані зі зберіганням автобуса - D пасажирський, марки Daimler-Crysler , модель CDI, 2000 року випуску, реєстраційний № [NUMBER], зареєстрований Рівненським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України в Рівненській області 12.01.2006 року. Від представника відповідача [PERSON] до суду надійшли письмові заперечення проти позову, в яких він вказав, що позов не визнає з наступного. Підставою звернення з позовом про витребування автомобіля з володіння [PERSON] є факт визнання недійсним біржового контракту № КП85603776Р. У пункті 10 Постанови Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» надано роз'яснення, що норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна,переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК. Відповідно до ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Пункт 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України вказує, що власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Як вказує позивач в позовній заяві, майна він позбавився з підстав здійснення його продажу за відплатним правочином (біржовий контракт). Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 серпня 2013 року у цивільній справі № 6-6453 ск 13, яким був визнаний недійсним біржовий контракт, не встановлено факту укладення даного контракту поза волею позивача у справі. Положення пункту 3 ч. 1 ст. 388 вказують на вибуття майна з незаконного володіння власника лише поза його волею, тобто без згоди на таке вибуття. Отже, вбачається, що положення ч. 1 ст. 388 ЦК України не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки виключаються складові елементи можливості повернути майно від добросовісного набувача. З огляду всього викладеного вбачається, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними, необгрунтованими та такими що не підлягають до задоволення. [PERSON] звернулась із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на транспортний засіб автобус - D пасажирський, марки Daimler-Crysler , модель CDI, 2000 року випуску, реєстраційний № [NUMBER], зареєстрований Рівненським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України в Рівненській області 12.01.2006 року. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Загальними підставами набуття права власності є правочини. Згідно ч. 1 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. [PERSON] набула у власність автобус у встановлений законом спосіб на підставі біржового контракту купівлі-продажу транспортного засобу в [PERSON], за умовами якого здійснила оплату для [PERSON] його повну вартість в момент підписання біржового контракту. В момент укладення біржового контракту купівлі-продажу транспортного засобу між [PERSON] як продавцем та [PERSON] як покупцем, продавець мав реєстраційний документ на транспортний засіб, що підтверджувало законність володіння ним даним автомобілем. Сумнівів в законності володіння та використання транспортного засобу [PERSON] у позивачки за зустрічним позовом не було, оскільки транспортний засіб був зареєстрований за ним у встановленому законом порядку в органах ДАІ. Відповідно до вимог ст. 658 ЦК України, право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. Згідно зі ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребувано у нього. Як вказує позивач за первісним позовом, майна він позбавився з підстав здійснення його продажу за відплатним правочином (біржовим контрактом). Тобто, будучи власником спірного транспортного засобу, використовуючи своє право, усвідомлюючи значення своїх дій, добровільно, без будь-якого на те примушення [PERSON] добровільно відчужив автобус для [PERSON], а той в свою чергу для позивачки за зустрічним позовом [PERSON]. З огляду викладеного позивач за первісним позовом [PERSON] не має права на витребування майна (автобуса) від [PERSON], а [PERSON] в свою чергу має право на визнання права власності на вказаний транспортний засіб з підстав добросовісного його набуття. В судовому засіданні позивач та його представник первісний позов підтримали та просять його задовольнити в повному обсязі. В задоволенні зустрічного позову просять відмовити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просить в задоволенні первісного позову відмовити з підстав, викладених у письмових запереченнях. Зустрічний позов просить задовольнити. Відповідач [PERSON], третя особа [PERSON], представник третьої особи відділення РЕР для обслуговування м. Рівне та Рівненського району ВДАІ УМВС України в Рівненській області в судове засідання не з?явились, про розгляд справи повідомлялись заздалегідь та належним чином. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи та докази, надані сторонами , суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає до задоволення, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 1 квітня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено біржовий контракт № КП85603776Р, на відчуження останньому автобуса - D пасажирського, марки Daimler-Crysler , модель CDI, 2000 року випуску, реєстраційний № [NUMBER], зареєстрованого Рівненським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України в Рівненській області 12.01.2006 року. 20 серпня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено біржовий контракт № КП51786138Р, на відчуження останній автобуса - D пасажирського, марки Daimler-Crysler , модель CDI, 2000 року випуску, реєстраційний № [NUMBER]. 07 серпня 2013 року Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення апеляційного суду Рівненської області від 17 січня 2013 року в частині відмови у задоволенні позову про визнання біржового контракту купівлі-продажу транспортного засобу № КП85603776Р від 01 квітня 2008 року недійсним скасовано і залишено в цій частині в силі рішення Рівненського міського суду від 23 листопада 2012 року, яким біржовик контракт № КП85603776Р від 01 квітня 2008 року було визнано недійсним. Рішенням Рівненського міського суду від 15 травня 2013 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] заборгованість в розмірі 180 000 гривень, в рахунок погашення заборгованості звернено стягнення на заставлене майно, а саме на автобус - D пасажирський, марки Daimler-Crysler , модель CDI, 2000 року випуску, реєстраційний № [NUMBER], шляхом передачі його у власність [PERSON] Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 05 грудня 2013 року рішення Рівненського міського суду від 15 травня 2013 року скасовано в частині звернення стягнення на заставлене майно та відмовлено [PERSON] в задоволенні вимог до [PERSON] про звернення стягнення на заставлене майно, а саме: автобус - D пасажирський, марки Daimler-Crysler , модель CDI, 2000 року випуску, реєстраційний № [NUMBER]. Ст. 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, що передбачено ст. 387 ЦК України. Відповідно до Узагальнення Верховного Суду України «Практики розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 24.11.2008 року, якщо після укладення недійсного правочину було укладено ще декілька, то вбачається правильним визнавати недійсними не всі правочини, а лише перший і заявляти позов про витребування майна в останнього набувача, тобто від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Майно від добросовісного набувача (тобто такого, який не знав і не повинен був знати, що особа, яка вчинила відчуження майна, не мала на це права) може бути витребуване власником лише за наявності підстав, зазначених у частині першій статті 381 Цивільного кодексу, а саме у разі придбання майна за плату та вибуття його з володіння власника чи особи, якій воно було передане власником, поза їх волею. Отже немає перешкод для задоволення первісного позову, оскільки права на витребування майна з чужого володіння (володіння [PERSON]) не потребує визнання недійсним правочину, за яким майно вибуло від [PERSON], оскільки перший правочин, а саме біржовий контракт № КП85603776Р, вже визнано судом недійсним. Підстав для задоволення зустрічного позову суд не вбачає. На підставі викладеного,

Outcome: approved