Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Семаківської сільської ради, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивує тим, що житловий будинок, господарські будівлі та споруди по [ADDRESS] належали колгоспному двору, головою якого був його батько [PERSON], [INFO]. Документ, який підтверджував би право власності відсутній, однак згідно архівних даних Семаківської сільської ради (записи погосподарської книги № 5) право власності на вказане будинковолодіння зареєстроване за головою колгоспного двору [PERSON] Батько позивача [PERSON] помер 8 квітня 2000 року, мама позивача [PERSON] - померла [INFO] року. Після її смерті, з метою реалізації свого спадкового права, позивач звернувся до нотаріуса з заявою про оформлення спадкщини за законом, до складу якої входить будинковолодіння [ADDRESS]. Вивчивши представлені ним правовстановлюючі документи, нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючого документу на ім'я спадкодавця та роз'яснено, що реєстрація спадкового господарства як колгоспного двору унеможливлює визначити частки та видати відповідне свідоцтво. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На час припинення колгоспного двору у спадковому житловому господарстві проживали тільки батьки позивача. Згідно з технічних паспортом, житлове господарство побудоване у 80-их роках. Вартість спадкового будинковолодіння згідно Звіту про оцінку майна становить 104 865 грн. Позивач зареєстрований та проживає в спадковому будинку, де раніше разом з батьками вели господарство, мали спільний побут. Позивач особисто займався похованням батьків. Після смерті позивач фактично прийняв спадщину, утримує будинок та прибудинкову територію в належному стані, обробляє землю, однак не може реалізувати своє спадкове право на житлове господарство через відсутність правовстановлюючого документу та реєстрацію будинковолодіння, як колгоспного двору. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з наведених в позові підстав, просить задовольнити. Пояснив, що в даний час в будинку по [ADDRESS] він проживає один. Представник Семаківської сільської ради в судове засідання не з?явився, до суду від сільської ради поступила заява про розгляд справи у відсутності її представника, також зазначено, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідача. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] позивача [PERSON], [INFO], виданого 10 червня 1966 р., встановлено, що його батьками є: [PERSON] та [PERSON], запис від 25 червня 1950 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження. [PERSON] помер [INFO] року у віці 73 роки в с. Семаківці Городенківського району, актовий запис за № 3 від [INFO] р., що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого [INFO] р. Семаківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.), який набрав чинності з 01.01.2004 р., визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно п. 4-5 Прикінцевих та перехідних положень згаданого ЦК - цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки [PERSON] помер до 01.01.2004 р., застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Копія повторного свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 04.03.1982 р., свідчить, що [PERSON] та [PERSON] були подружжям, запис за № 69 в книзі записів актів громадянського стану про одруження від 07.06.1948 р. Про те, що житловий будинок в с. Семаківці Городенківського району Івано-Франківської області по вул. Івасюка, 5 був власністю [PERSON], [INFO], жителя [ADDRESS], видана 03.05.2018 р. виконкомом Семаківської сільської ради. Довідкою № 169, виданою виконкомом Семаківської сільської ради 03.05.2018 р. стверджується що згідно погосподарської книги № 5 Семаківської сільської ради на 1991-1995 роки в господарстві в [ADDRESS], суспільна група господарства колгоспники, станом на 15.04.1991 р. були зареєстровані та проживали: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] дружина; головою двору був [PERSON]. Із довідки виконкому Семаківської сільської ради № 175, виданої 10.05.2018 р., слідує, що на день смерті ([INFO] р., а/з № 3 від [INFO] р.) [PERSON], [INFO] р.н., проживав і був зареєстрований по [ADDRESS], також в будинку за вказаною адресою були зареєстровані: дружина [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] Наведене свідчить, що після смерті [PERSON] прийняли спадщину спадкоємці першої черги за законом: дружина [PERSON] та син [PERSON]. Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № [NUMBER], виданою 18.09.2018 р. Першою Снятинською державною нотаріальною конторою підтверджується, що спадкова справа після смерті [PERSON], який помер [INFO] р., не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Мати позивача [PERSON] померла [INFO] року у віці 85 років в с. Семаківці Городенківського району, актовий запис № 16 від 20.11.2012 р., що стверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 20 листопада 2012 р. виконкомом Семаківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. На час смерті [PERSON] був чинним Цивільний кодекс України 2003 р. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. Із довідки виконкому Семаківської сільської ради № 176, виданої 10.05.2018 р., слідує, що [PERSON], [INFO] р.н., проживала і була зареєстрована по [ADDRESS]; на день її смерті ([INFO] р.) вказаною адресою також був зареєстрований син [PERSON], [INFO], який вступив в управління всім майном спадкодавця [PERSON] Довідкою виконкому Семаківської сільської ради № 166, виданою 10.05.2018 р., підтверджується, що [PERSON] проводив похорони свого батька [PERSON] та матері [PERSON] за власний рахунок. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Копією спадкової справи № 293/2013, наданою суду в.о. державного нотаріуса Городенківської РДНК Білоконь К.С., стверджується, що позивач [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, прийняв спадщину після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] р. Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 33975271, виданим 15.05.2013 року Городенківською районною державною нотаріальною конторою, стверджено, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 54476617 (номер у нотаріуса: 239), спадкодавець - [PERSON], дата смерті: [INFO] р. 25.07.2013 р. [PERSON], [INFO], державним нотаріусом Городенківського РДНО видані два свідоцтва про право на спадщину за законом на належні спадкодавцю [PERSON], яка померла [INFO] р., земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані в с. Семаківці Городенківського району Івано-Франківської області, площами: 0,5370 га, 0,4942 га, зареєстровані в реєстрі за № 547, № 548. Наведене підтверджують Витяги № 34656277 та № 34656402 про реєстрацію в Спадковому реєстрі. До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить також частка в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. Постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 1812/02-31 від 12 червня 2018 р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] р., на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з посиланням на те, що у спадкоємця відсутній правовстановлюючий документ, який посвідчує право власності померлої на будинок, що успадковується. Випискою з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 8444 від 14.02.2018 р. стверджується, що згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» станом на 31.12.2012 р. право власності на житловий будинок та господарські будівлі по [ADDRESS] не зареєстровано. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. З копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] Івано-Франківської області встановлено, що житловий будинок збудовано в 1957 р., господарські будівлі та споруди - в 1957, 1965, 1980, 1989 роках. Довідкою № 170, виданою виконкомом Семаківської сільської ради 03.05.2018 р. підтверджується, що площа земельної ділянки для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель в [ADDRESS], становить 0,2100 га. Як вбачається із звіту про оцінку житлового будинку № [NUMBER] ринкова вартість житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] на дату оцінки 15.06.2018 р. становить 104 865 грн. Через відсутність правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності спадкодавця на вищезазначений житловий будинок, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем, як спадкоємцем за законом першої черги спадкодавців [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] судом не встановлено, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позову. На підставі ст.ст. 524, 529, 548, 549, 551 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328, 1216, 1222, 1258, 1261, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved