Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 15 жовтня 1994 року виконавчим комітетом Росохацької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 11. В позовній заяві зазначив, що у шлюбі у них народилося дві дочки: [PERSON], 1995 р.н., та [PERSON], 1997 р.н. Обидві доньки є повнолітніми, старша одружена та проживає окремо, молодша проживає з позивачем та навчається у ВУЗі. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони втратили взаєморозуміння та повагу, мають різні уявлення про побудову сімейних відносин та ведення спільного господарства. Відповідачка не поважає позивача як чоловіка, не рахується з його думкою, принижує його гідність, не виконує жодних обов'язків - не готує їжу, не прибирає, не веде домашнє господарство, не займається вихованням дітей. Відповідачка по декілька місяців жила у батьківському будинку, залишаючи господарство на позивача, не питаючи його думки. Протягом двох років відповідачка проживає в будинку свого батька. Внаслідок цього сторони відчужилися один від одного, втратили взаємну любов, дружбу та взаємодопомогу. Неодноразові спроби порозумітися та зберегти сім'ю не дали результату. Позивач вважає, що їхній шлюб існує формально, подальше збереження сім'ї з відповідачкою неможливе та суперечить його інтересам, тому просить строку для примирення не надавати. З'явитися в органи РАЦС для добровільного розірвання шлюбу відповідачка не бажає. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просить задовольнити. Суду пояснив, що за наданий судом строк для примирення з відповідачкою не помирилися, в даний час спільно не проживають. Молодша дочка проживає з ним, відповідачка проживає в будинку свого батька в с. Прикмище. Відповідачка позов не визнала. Суду пояснила, що з позивачем проживала в с. Росохач 10 років. Протягом двох років проживає в с. Прикмище, де доглядає телята, корів, свиноматки. Ствердила, що за наданий судом строк для примирення з позивачем не помирилися. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи встановив, що шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 15 жовтня 1994 року Росохацькою сільською Радою Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 11, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим 15 жовтня 1994 року Росохацькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, та повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 07 квітня 2016 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області. Від шлюбу сторони мають двоє повнолітніх дітей: [PERSON], 1995 року народження, та [PERSON], 1997 року народження. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя, визначає ч. 1 ст. 36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обов'язок подружжя турбуватись про сім'ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в сім'ї, та зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, за наданий судом строк для примирення - не помирилися. Сім'я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки в судовому засіданні відповідачка не могла визначитися із тим, яким прізвищем бажає іменуватися після розірвання шлюбу, тому суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 112-114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved