Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до Братського районного суду Миколаївської області з позовом до Костуватьської сільської ради Братського району Миколаївської області про визнання незаконним та скасування рішення [PERSON] сільської ради Братського району Миколаївської області від 21 лютого 2017 року № 3. Свої вимоги мотивував тим, що рішенням [PERSON] сільської ради Братського району Миколаївської області від 20 травня 2010 року № 6 йому надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки та на виготовлення державного акта на право власності на земельні ділянки згідно списку, в розмірі 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель та 0,27 га для ведення особистого селянського господарства. Цим же рішенням рекомендовано замовити в землевпорядній організації технічну документацію з подальшим затвердженням в сільській раді по виготовленню державних актів на право власності на землю. В 2016 році інженером-землевпорядником було виготовлено технічну документацію погоджену з усіма інстанціями. У лютому 2017 року позивач звернувся до Костуватьськоїсільської ради для затвердження технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Однак рішенням сесії [PERSON] сільської ради № 3 від 21 лютого 2017 року позивачу відмовлено у затвердженні технічної документації та передачі її у власність у звязку із відсутністю містобудівної документації згідно вимог частин 3 та 4 ст. 24, пунктів 6 та 6-1 Прикінцевих положень ЗУ «Про регулювання і містобудівної діяльності», яким заборонено відведення (надання) земельних ділянок не тільки для нового будівництва, але й земельних ділянок під існуючими обєктами, а також допущеними неточностями при виготовленні документації та рекомендовано проект землеустрою привести у відповідність з генеральним планом забудови села Костувате. Вказане рішення[PERSON] сільської ради [PERSON] вважає незаконним, оскільки воно не відповідає чинному законодавству. Вважає, що згідно Земельного кодексу України, йому при виготовленні технічної документації на відновлення меж, погодження органу державно-архітектурного контролю не потрібне, оскільки дана земельна ділянка не відведена йому для будівництва житлового будинку, а на даній ділянці вже розташований житловий будинок, який належить позивачу на праві приватної власності. Ще у 2010 році йому було надано такий дозвіл та залишилося лише затвердити технічну документацію. Законодавством України не передбачено відмови у затвердженні технічної документації, а відмова надається лише у випадку надання дозволу на розробку даного проекту. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно за № 30 від 12.12.2006 року [PERSON] є власником житлового будинку по вул. Набережній, 15 в с. Костувате Братського району Миколаївської області, яке зареєстровано в реєстрі за № 133 серії ЯЯЯ № 084945. Крім того, зазначає, що при розробці технічної документації щодо відновлення меж земельної ділянки головою [PERSON] сільської ради було погоджено його підписом та печаткою сільської ради, заперечень не було. Крім того, [PERSON] поніс витрати щодо розроблення даної документації, також земельній ділянці надано кадастровий номер. В звязку з викладеним позивач просив визнати незаконним та скасувати рішення № 3 [PERSON] сільської ради Братського району Миколаївської області від 21 лютого 2017 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель, споруд (присадибна ділянка) по вул. Набережна, 15 с. Костувате Братський район Миколаївської області і передачі її у власність [PERSON]; зобовязати [PERSON] сільську раду Братського району Миколаївської області розглянути заяву [PERSON] про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель, споруд (присадибна ділянка) по вул. Набережній, 15 в с. Костувате Братського району Миколаївської області, площею 0,25 га та передачу у власність [PERSON]; стягнути з [PERSON] сільської ради на його користь сплачений судовий збір. Позивачем неодноразово уточнювались позовні вимоги, в кінцевому варіанті, крім раніше заявлених позовних вимог, він просив стягнути з [PERSON] сільської ради Братського району Миколаївської області на його користь витрати щодо надання юридичної консультації, складання позовної заяви та підготовки матеріалів у розмірі 4000 грн. та витрати щодо надання правової допомоги, підготовки матеріалів у судовому процесі і представництва в суді в розмірі 5900 грн. Не погоджуючись із вимогами позивача, [PERSON] сільська рада Братського району звернулась до суду із зустрічним позовом до виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Брастського району та [PERSON], про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та скасування державної реєстрації права власності. Ухвалою Братського районного суду Миколаївської областівід 22 червня 2017 року в якості співвідповідача за зустрічним позовом було залучено центр надання адміністративних послуг при Братській районній державній адміністрації Миколаївської області. Не погоджуючись із вимогами зустрічного позову, [PERSON] надав на адресу суду заперечення та просив у задоволенні зустрічної позовної заяви відмовити. Представник [PERSON] сільської ради надала суду відзив на уточнюючу позовну заяву [PERSON], в якому просила відмовити в задоволені позову з тих підстав, що оскаржуване ним рішення є таким, що прийняте відповідно до вимог чинного законодавства. Розпорядженням Братського районного суду Миколаївської області від 14 лютого 2018 року дана цивільна справа передана до Арбузинського районного суду Миколаївської Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 3 травня 2018 року в звязку з відмовою від заявлених вимог за зустрічним позовом, провадження по справі за зустрічним позовом [PERSON] сільської ради Братського району до виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Брастського району, [PERSON], центру надання адміністративних послуг при Братській районній державній адміністрації Миколаївської областіпро визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та скасування державної реєстрації права власності, закрито. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги та просив суд їх задовольнити. Представники позивача в судовому засіданні підтримали вимоги позову з підстав, викладених у його змісті, суду зазначили, що оскаржуване рішення є незаконним, сільська рада безпідставно відмовила позивачу в затвердженні технічної документації з посиланням на ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», в оскаржуваному рішенні не вказано які саме неточності має технічна документація. За умови якщо такі неточності мали місце, депутати мали скласти акт та надати термін для усунення недоліків, а не відмовляти в затвердженні технічної документації. Крім того, просили скасувати рішення [PERSON] сільської ради № 3 прийняте саме 21 лютого 2017 року, тому просили про задоволення позову в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Братського району в судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні позову за його безпідставністю та суду пояснила, що генеральний план населеного пункту є фактично найголовнішим і вихідним документом, на підставі якого розробляється інша уточнююча містобудівна документація. Вказує на те, що, межі земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок [PERSON] не відповідають межам земельної ділянки, яка зазначена на Генеральному плану забудови с. Костувате та конфігурації. Новий Генеральний план забудови с. Костувате на даний час ще не розроблений. Крім того, в Державному земельному кадастрі зазначено, що земельна ділянка, якою користується [PERSON] знаходиться у комунальній власності. Вважає, що незважаючи на те, що реєстрація земельної ділянки в порушення вимог закону була здійснена, право власності без рішення органу місцевого самоврядування, неможливо зареєструвати за позивачем. Під час розгляду заяви позивача про затвердження технічної документації, останнім не було дотримано вимог п. «г» та «е» ст. 55 ЗУ «Про землеустрій», також площа земельної ділянки, зазначена у технічній документації не відповідала дійсності. Вважає, що право позивача на отримання земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд не порушено, йому необхідно лише привести у відповідність проект землеустрою з генеральним планом забудови села Костувате, так як земельна ділянка проекту, який надано на затвердження, не відповідає земельній ділянці генерального плану забудови с. Костувате, та після цього знову подати його на затвердження сільської ради. Без приведення проекту землеустрою у відповідність з генеральним планом забудови с. Костувате, [PERSON] сільська рада не зможе його затвердити, так як це є порушенням вимог закону, а саме частин 3 та 4 ст. 24, пунктів 6 та 6-1 Прикінцевих положень ЗУ «Про регулювання і містобудівної діяльності». Також зазначила, що Х сесія [PERSON] сільської ради сьомого скликання відбулася 20 лютого 2017 року, рішення № 3 сесії видане [PERSON] 21 лютого 2017 року, тому помилково зазначена дата постановлення такого рішення саме 21 лютого 2017 року, тоді як правильна дата оскаржуваного рішення є 20 лютого 2017 року. Вислухавши пояснення представників сторін у даній справі, дослідивши письмові матеріали справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, зясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Отже, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права особи, і таке звернення здійснюється саме з метою його захисту. Відповідно до ст. 12 Земельного Кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності; обмеження, тимчасова заборона /зупинення/ використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. Відповідно до п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що рішенням [PERSON] сільської ради Братського району Миколаївської області від 21 травня 2010 року № 6 [PERSON] надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки та на виготовлення державного акта на право власності на земельні ділянки згідно списку Цим же рішенням рекомендовано замовити в землевпорядній організації технічну документацію з подальшим затвердженням в сільській раді по виготовленню державних актів на право власності на землю (а.с. 10). Відповідно до списку (а.с. 10 зворот-11) [PERSON] надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки с. Костувате, в розмірі 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель та 0,27 га для ведення особистого селянського господарства, як видно, без зазначення адреси розташування таких земельних ділянок. Сторони в судовому засіданні не заперечували той факт, що земельна ділянка, по вул. Набережній, 15 в с. Костувате Братського району Миколаївської області площею 0.25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, якою користується тривалий час позивач, належить до земель комунальної власності. Як пояснив позивач, право власності на вказану земельну ділянку не оформлено. Із копії технічної документації (а.с. 16-29) видно, що погоджено межі суміжних земельних ділянок, із земельною ділянкою по вул. Набережній, 15 в с. Костувате Братського району Миколаївської області площею 0,25 га, як видно кадастровий план на а.с. 21 вказаної технічної документації та план кадастрової зйомки на а.с. 23 суттєво різняться як своєю конфігурацією, так і площею (розмірами сторін). Вказане в судовому засіданні позивач та його представники пояснити не змогли. Також із вказаної технічної документації видно, що на земельній ділянці за адресою: Миколаївська область, Братський район, с. Костувате вул. Набережна, 15, розташований житловий будинок, що належить [PERSON] на праві власності з 2006 року. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянки (а.с. 12-14) земельна ділянка кадастровий номер 4821481700:05:006:0001 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Набережній, 15 в с. Костувате Братського району Миколаївської області площею 0,25 га належить комунальній власності. Відповідно до копії рішення сесії [PERSON] сільської ради № 3 від 21 лютого 2017 року позивачу відмовлено у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул. Набережній, 15 с. Костувате і передачі у власність земельної ділянки площею 0.25 га, кадастровий номер 4821481200:05:006:0001 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за вказаною адресою за відсутністю містобудівної документації згідно вимог частин 3 та 4 ст. 24, пунктів 6 та 6-1 Прикінцевих положень ЗУ «Про регулювання і містобудівної діяльності», яким заборонено відведення (надання) земельних ділянок не тільки для нового будівництва, але й земельних ділянок під існуючими обєктами, а також допущеними неточностями при виготовленні документації та рекомендовано [PERSON] проект землеустрою привести у відповідність з генеральним планом забудови села Костувате (а.с. 9). В судовому засіданні представник відповідача вказав на допущену помилку у вказаному рішенні з посиланням на кадастровий номер 4821481200:05:006:0001, тоді як вірно було б зазначити кадастровий номер 4821481700:05:006:0001, оскільки оскаржуване рішення приймалось, в тому числі, й на підставі витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянки (а.с. 12-14). Відповідно до протоколу десятої сесії [PERSON] сільської ради сьомого скликання від 20 лютого 2017 року (т. 2 а.с. 56-91) видно, що на даній сесії розглядалося питання про надання дозволу на виготовлення детального плану (плану зонування). Також слухалось питання щодо затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул. Набережна, 15 с. Костувате площею 0,25 га і передачі її у власність [PERSON] Доповідач, сільський голова [PERSON] зазначив, що виготовлена [PERSON] технічна документація не відповідає генеральному плану забудови села, про що завчасно було повідомлено [PERSON], останній не звертався до сільської ради з заявою про надання згоди на встановлення меж земельної ділянки, на якій розташований належний йому житловий будинок, таке питання на пленарному засіданні не розглядалося, у [PERSON] відсутня згода власника земельної ділянки, відсутні документи, що посвідчують право заявника на земельну ділянку, під час складання кадастрового плану земельної ділянки, не було враховано генеральний план с. Костувате, що призвело до зміни конфігурації земельної ділянки та неточностей при складанні технічної документації. Крім того, площа земельної ділянки складає 2456 кв.м. або 0, 2456 га, в технічній документації наданій [PERSON] площа вказана 0,2500 га, що не відповідає дійсності. Посилаючись на ч.ч. 3 та 4 ст. 24, пунктів 6 та 6-1 Прикінцевих положень ЗУ «Про регулювання і містобудівної діяльності», надана [PERSON] технічна документація не відповідає вимогам норм діючого законодавства. Головний архітектор Братської РДА запропонував [PERSON] проект землеустрою привести у відповідність з генеральним планом забудови села Костувате, оскільки земельна ділянка проекту землеустрою повинна відповідати земельній ділянці генерального плану забудови с. Костувате. До даного протоколу додано Рішення сесії [PERSON] сільської ради № 3 від 20 лютого 2017 року, за яке віддали свої голоси більшість депутатів (т. 2 а.с. 77-78). Даним рішенням [PERSON] відмовлено у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул.. Набережній 15 с. Костувате і передачі у власність земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер 4821481200:05:006:0001 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за вказаною адресою за відсутністю містобудівної документації згідно вимог частин 3 та 4 ст. 24, пунктів 6 та 6-1 Прикінцевих положень ЗУ «Про регулювання і містобудівної діяльності», яким заборонено відведення (надання) земельних ділянок не тільки для нового будівництва, але й земельних ділянок під існуючими обєктами, а також допущеними неточностями при виготовленні документації та рекомендовано [PERSON] проект землеустрою привести у відповідність з генеральним планом забудови села Костувате. Згідно довідки [PERSON] сільської ради Братського району від 04 травня 2018 року № 114 (т. 2 а.с. 101) зазначено, що відповідно протоколу, Х сесія [PERSON] сільської ради сьомого скликання дійсно відбулася 20 лютого 2017 року. Рішення № 3 сесії видано на руки [PERSON] 21 лютого 2017 року, а тому помилково в даному рішенні вказана дата, як 21 лютого 2017 року. За такого, суд приймає до уваги докази представника відповідача щодо дати прийняття оскаржуваного рішення, яке прийняте депутатами [PERSON] сільської ради на Х сесії сьомого скликання, яка дійсно відбулася 20 лютого 2017 року, що підтверджується протоколом десятої сесії [PERSON] сільської ради сьомого скликання від 20 лютого 2017 року (т. 2 а.с. 56-91) та довідкою [PERSON] сільської ради Братського району від 04 травня 2018 року № 114 (т. 2 а.с. 101), а тому дата в оскаржуваному рішенні помилково зазначена 21 лютого 2017 року замість 20 лютого 2017 року. В судовому засіданні позивач та його представники наполягали на скасуванні рішення [PERSON] сільської ради Братського району саме від 21 лютого 2017 року за № 3. Однак суд зазначає, що рішення [PERSON] сільської ради Братського району від 21 лютого 2017 року за № 3 [PERSON] сільською радою Братського району Миколаївської області не приймалось, а тому таке не є підставою для настання юридичних наслідків. За своїм змістом такі рішення від 20 лютого 2017 року та 21 лютого 2017 року є однаковими, тому суд вважає, що предметом спору є одне й те ж рішення. Із оглянутого в судовому засіданні генерального плану с. Костувате 1994 року та витягу копії до нього (т. 2 а.с. 45-54), на а.с. 45, що не заперечувалось сторонами, видно схематичне зображення земельних ділянок, в тому числі земельної ділянки повул. Набережній, 15 с. Костувате Братського району Миколаївської області. Викопіюванням із креслення генерального плану с. Костувате за 1974 рік (а.с. 26) видно схематичне зображення земельних ділянок по вул. Набережна. За змістом ч. 5 ст. 20 Земельного кодексу України, види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою. Відповідно до ст. 38 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування. Згідно ст. 39 ЗК України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм. Згідно приписів ч.ч. 1, 3 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі одержання земельних ділянок із земель комунальної власності у межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Відповідно до ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування житлового будинку у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної місцевої ради за місцезнаходженням ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання (ч. 6). Відповідна рада розглядає заяву і в разі згоди на передачу ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення (ч. 7). Згідно ч. 10 ст. 118 ЗК України відповідна рада розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу ділянки у власність. Згідно ч. 8 ст. 118 Земельного кодексу України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Відповідно до абз. 1 ч. 6 ст. 186-1 Земельного кодексу України, підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон. Відповідно до ч. 1 ст. 19 цього Закону детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території. Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється крім випадків, у тому числі , розташування на земельній ділянці будівлі (споруди), що перебуває у власності фізичної або юридичної особи. Відповідно до п.п. 1 п. 1 Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції чинній на момент прийняття рішення), частини третя та четверта статті 24 цього закону набирають чинності з 1 січня 2013 року. Згідно до п. 6-1 Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції чинній на момент прийняття рішення), встановлено, що дія частин третьої та четвертої статті 24 цього Закону до 1 січня 2015 року не поширюється на території, де відповідно до цього Закону не затверджені плани зонування або детальні плани територій. Згідно довідки [PERSON] сільської ради Братського району від 02 травня 2018 року № 113 (т. 2 а.с. 55) на час розгляду заяви [PERSON] про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул. Набережна, 15 с. Костувате площею 0,25 га і передачі її у власність [PERSON], ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» заборонена передача земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним особам та юридичним особам для містобудівних потреб у разі відсутності плану зонування або детального плану території. На час розгляду заяви [PERSON] план зонування та детальний план території були відсутні. Корегування Генерального плану забудови с. Костувате відповідно до Програми Братської районної ради заплановано на 2018 рік. Отже, як видно, на час прийняття оскаржуваного рішення [PERSON] сільською радою, план зонування та детальний план території у встановленому законом порядку селищною радою не розроблявся та не затверджувався. Такі були відсутні. За такого суд вважає, що рішення [PERSON] сільської ради Братського району від 20 (21) лютого 2017 року за № 3 про відмову [PERSON] у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул. Набережній, 15 с. Костувате і передачі у власність земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер 4821481200:05:006:0001 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за вказаною адресою, прийнято відповідно до вимог закону. Тому, враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позов в даній частині вимог задоволенню не підлягає. Оскільки вимоги позивача в частині зобовязання [PERSON] сільську раду Братського району Миколаївської області розглянути заяву [PERSON] про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель, споруд (присадибна ділянка) по вул. Набережній, 15 в с. Костувате Братського району Миколаївської області, площею 0,25 га та передачу у власність [PERSON] є похідними від вимог, в задоволенні яких судом відмовлено, суд вважає за доцільне відмовити в їх задоволенні. Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка, зокрема, проявляється в тому, що, як передбачено в ч. 1 ст. 81 ЦПК України, сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тобто, законодавчими актами тягар доказування певних обставин покладається на одну зі сторін матеріальних правовідносин, яка посилається на наявність цих обставин. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідності до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Отже, на підставі викладеного, з урахуванням того, що позивачем не надано доказів на підтвердження своїх позовних вимог, те, що під час прийняття оспорюваного рішення [PERSON] сільська рада діяла в межах своєї компетенції у спосіб та порядок, передбачений Конституцією та законами України, порушень прав позивача під час прийняття такого рішення не встановлено, суд вважає за необхідне в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі. Посилання представника позивача [PERSON] на досліджені в судовому засіданні копії письмових доказів (а.с. 104-114), а саме: погосподарську книгу за 1991-1995 роки с. Костувате, погосподарську книгу за 1991-1995 роки с. Петрівка-1, землекадастрову книгу колгоспу ім. К.Маркса. с. Костувате, земельно-шнурову книгу колгоспу ім. К. Маркса, план земельних ділянок, як на підставу надання позивачу земельної ділянки у користування, не заслуговують на увагу, оскільки вказані документи не містять такої інформації. Крім того, в судовому засіданні позивач та його представники зазначили, що не мають можливості надати суду доказів щодо передачі позивачу земельної ділянки, розташованої по вул. Набережна, 15 в с. Костувате, у його користування. Посилання представника відповідача на ту обставину, що розмір земельної ділянки в технічній документації, розробленій позивачем фактично становить 0,2456 га, а в документації зазначено 0,25 га, не заслуговують на увагу, оскільки є припущенням та не підтверджені належними доказами. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Враховуючи, що в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору та інших судових витрат, відсутні.

Outcome: dismissed