Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому зазначив, що він є власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . У даному будинку зареєстровані відповідачі, які фактично у ньому не проживають, місцезнаходження їх невідоме. Дані обставини перешкоджають йому вільно користуватися і розпоряджатися власним майном, у зв`язку з чим просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не прибули, причин неявки суду не повідомили, відзиву не надіслали, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином. Оскільки існує сукупність умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу без участі відповідачів і ухвалює заочне рішення. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з договору купівлі-продажу будинку від 16.11.2018 р., [PERSON] придбав у власність будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Дана обставина також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. За даними довідки Гладківської сільської ради Голопристанського району Херсонської області від 18.11.2019 р. № 2681, згідно запису погосподарської книги № 1, номер об`єкта погосподарського обліку № 010-00025-1, числиться житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] , в якому зареєстровані: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] (з 16.11.2018 року не проживає за місцем реєстрації); [PERSON] , [INFO] (не проживає за місцем реєстрації з 16.11.2018). Згідно заяви поданої [PERSON] голові Гладківської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, сусіди [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] не проживають з 16.11.2018 за адресою: [ADDRESS] . Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується і розпоряджається належним йому майном на свій розсуд. Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. За змістом ст. ст. 71, 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, провадиться в судовому порядку внаслідок відсутності цієї особи понад шість місяців без поважних причин. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право на захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, а саме, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені у ст. 383 ЦК України та ст. 150 Житлового Кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Отже, закон встановлює пріоритет прав власника житла над правами інших осіб щодо нього. Таким чином, оскільки відповідачі не проживають у будинку позивача вже декілька років, чим перешкоджають йому в праві користування і розпорядження своїм майном, суд вважає за доцільне позов задовольнити та визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком, належним на праві власності [PERSON] .

Outcome: approved