Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

[PERSON] заявила позов про стягнення зі [PERSON] аліментів на утримання їх сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки з усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. За позовом відкрите провадження відповідно до ухвали судді від 20.03.2017р, справа призначена до судового розгляду. [PERSON], до початку розгляду справи по суті, доповнила позов вимогами про визначення місця проживання дитини разом з матір'ю. Ухвалою суду від 06.12.2017р. до спільного розгляду прийнято зустрічний позов [PERSON], за яким він просив визначити місце проживання дитини разом з батьком, та ухвалити рішення про стягнення зі [PERSON] аліментів на утримання дитини в розмірі ? частки з усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Сторони в судовому засіданні на своїх вимогах наполягали, надали пояснення, що зводяться до викладеного в їх заявах. Представники сторін підтримали доводи своїх довірителів, пославшись на відповідні спору норми закону. Представник третьої особи підтримала первісний позов, пославшись на висновок органу опіки і піклування. Судом встановлено таке. Між сторонами було зареєстровано шлюб 22.11.2003 року, який було розірвано рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27.12.2016 року. В цьому шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. Сторони пояснили, і це підтверджується матеріалами справи, що вони та дитина проживають в одній квартирі, право власності на квартиру є предметом судового спору про поділ спільного майна подружжя. Сторони працюють в ТОВ «Ураїнська кабельна компанія», мають постійних дохід у виді заробітної плати, що підтверджується відповідними документами. Неповнолітній [PERSON] є учнем навчально-виховного комплексу «Ерудит» Соломянської районної в м. Києві державної адміністрації. Статтями 160, 161 СК України встановлено, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Виходячи з того, що сторони та дитина проживають разом, суд з огляду на зміст наведених норм закону, потреби у визначенні місця проживання дитини не вбачає, а тому відмовляє в задоволенні цих вимог, як позивачу так і відповідачу, за відсутністю спору. З огляду на пояснення сторін, свідків, неповнолітнього [PERSON], а також на дані встановлені органом опіки і піклування, суд знаходить доведеним, що дитина фактично перебуває на повному утриманні матері, а тому остання за підстав, передбачених ст.ст. 180, 181, 183 СК України вправі вимагати від батька аліменти на утримання дитини. Разом з тим, суд вважає, що позивачем явно завищений заявлений до стягнення розмір аліментів. Так позивач в обґрунтування розміру аліментів послалась лише на потреби дитини, проте поза її увагою залишилось те, що обов'язок утримання дитини лежить рівною мірою на обох батьках. Тому, з аналізу наведених вище обставин, з урахуванням даних про особу позивача, відповідача, та дитини, як вони встановлені в судовому засіданні, виходячи з засад розумності та реальності, суд вважає, що встановлення аліментів в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, буде необхідним і достатнім для врегулювання спору по суті. Підсумовуючи викладене, первісний позов підлягає задоволенню частково, зустрічний позов задоволенню не підлягає. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: partial