Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення боргу за договором позики. В обгрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що 15.06.2014 р. між нею та відповідачем було укладено договір позики, у відповідності до якого вона позичила відповідачу гроші в розмірі 200 000,00 грн. На підтвердження виконання договору позики та його умов того ж числа була складена розписка, в якій відповідач підтвердила отримання коштів. Згідно умов даного договору відповідач зобов'язався повернути кошти не пізніше 15 червня 2015 року. Однак, у зазначений термін відповідач гроші не повернула, під будь-яким приводом ухиляється від свого зобов'язання. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві (а.с. 27). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася за місцем реєстрації, причини неявки суд не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи за відсутності відповідача остання до суду не надсилала. На підставі ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, враховуючи думку позивача, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 червня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] отримала від позивача в позику грошові кошти у розмірі 200 000, 00 грн. строком до 15 червня 2015 року (а.с. 4). За умовами якого [PERSON] передала в позику [PERSON] гроші в розмірі 200 000,00 грн. Відповідно до п. 2 договору, [PERSON] зобов'язалася повернути кошти [PERSON] до 15 червня 2015 року. Факт отримання відповідачем [PERSON] вказаної суми підтверджується її власноручно написаною розпискою від 07 вересня 2012 року. Згідно цієї розписки відповідач зобов'язався повернути позивачу зазначену суму позики (а.с. 5). Однак, у зазначений термін відповідач гроші не повернула, від виконання умов договору ухиляється. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (зокрема, грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Приписами статті 60 ЦПК України вказано, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, вимоги позивача про повернення боргу є законними, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в розмірі 200 000,00 грн., оскільки на час розгляду справи відповідач зобов'язання за договором не виконав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача повинна бути стягнена сума сплаченого судового збору в розмірі 2000,00 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved