Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до Автозаводського районного суду м.Кременчука з позовом до Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних від суми боргу. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області по справі № 524/7042/13-а було задоволено його адміністративний позов та зобов'язано виконавчий комітет Автозаводської районної ради м. Кременчука нарахувати та виплатити йому на підставі раніше поданої ним заяви від 20.06.2012 року матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в розмірі середньомісячної заробітної плати. На виконання вказної постанови відповідач нарахував йому 2435,97 грн., однак не виплатив вказану суму. Вважає, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України. Оскільки відповідач не виконав зобов'язання по сплаті боргу, тому наявні підстави для стягнення з нього інфляційних витрат та трьох відсотків річних від простроченої суми за період прострочення. Посилаючись на вказані обставини справи, позивач просив суд стягнути з Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука на його користь, за період прострочення грошового зобов'язання в сумі 2435,97 грн. з 01.04.2014 року по 31.12.2014 року, інфляційні втрати в сумі 516,68 грн. та 3% річних від суми боргу в сумі 60 грн. 67 коп. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука - Гордієнко Ю.А. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, посилався на письмові заперечення. Зазначив, що між позивачем та відповідачем існував публічно-правовий спір. Внаслідок ухвалення рішення у адміністративній справі щодо зобов'язання відповідача вчинити певні дії, між сторонами не виникло цивільно-правового зобов'язання, в зв'язку з чим до правовідносин, що склались між сторонами не підлягає застосуванню ст. 625 ЦК України. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 21.02.2013 року задоволено позов [PERSON] до Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії. Визнано незаконною бездіяльність Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука при розгляді заяви [PERSON] від 20.06.2012 року про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань. Зобов'язано Виконавчий комітет Автозаводської районної ради м. Кременчука нарахувати та виплатити [PERSON] на підставі раніше поданої ним заяви від 20.06.2012 року матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в розмірі середньомісячної заробітної плати. На виконання вказаної постанови Автозаводським районним судом м. Кременчука було видано виконавчий лист № 524/7042/13-а, який перебуває на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області. Вказане підтверджується копією постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області Приймак О.В. про відкриття виконавчого провадження від 10.04.2014 року, ВП № 42883480. Виконавчим комітетом Автозаводської районної ради м. Кременчука на виконання вказаного виконавчого листа було надано розрахунок суми стягнень згідно виконавчого провадження ВП № 42883480 від 10.04.2014 року щодо зобов'язання Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука нарахувати та виплатити [PERSON] на підставі раніше поданої ним заяви від 20.06.2012 року матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в розмірі середньомісячної заробітної плати. Сума до виплати становить 2435,97 грн. Вказане також підтверджується листом Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука № 01-29/1155 від 18.06.2014 року. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на ч.2 ст. 625 ЦК України та правову позицю Верховного Суду України, висловлену в постанові від 1 жовтня 2014 року у справі №113цс14. На думку суду, до правовідносин, які склались між [PERSON] та Виконавчим комітетом Автозаводської районної ради м. Кременчука з приводу виконання рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 21.02.2013 року по справі № 524/7042/13а не підлягають застосуванню положення ст. 625 ЦК України виходячи з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч.2 ст. 625 К України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 1 жовтня 2014 року у справі №113цс14, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних (ст. 625 ЦК України) входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Так, грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Виходячи з зазначеного, положення статті 625 ЦК України поширюються на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. Оскільки спірні правовідносини між сторонами виникли внаслідок невиконання в повному обсязі постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука від 21.02.2013 року по справі № 524/7042/13-а, прийнятої в результаті вирішення публічно-правового спору і між сторонами до прийняття даної постанови не існувало грошового зобов'язання, тому, норми ст. 625 ЦК України у частині відповідальності за порушення грошового зобов'язання боржника перед кредитором не можуть застосовуватися. За таких обставин, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення з Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука інфляційних втрат та 3% річних за прострочення грошового зобов'язання.

Outcome: dismissed