Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Борівської селищної ради міста Сєвєродонецька Луганської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що його батьками є мати - [PERSON] (російською), батько [PERSON] (російською). Батько позивача [PERSON] (російською) помер [INFO] . Після його смерті залишилася спадщина - у вигляді 1/2 частки домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , 1915 р.н., був зареєстрований та мешкав за адресою: [ADDRESS] з 17.03.1980 року по день смерті [INFO] , знятий з реєстрації 12.10.1992 року, на час смерті з ним була зареєстрована та мешкала дружина [PERSON] , 1916 р.н., з 17.03.1980 року по день своєї смерті [INFO] . Таким чином, спадкоємцем [PERSON] за законом є його дружина - [PERSON] . Будь-яких заповітів [PERSON] не залишав. З моменту відкриття спадщини [PERSON] вступила в управління спадковим майном. [PERSON] 14 травня 1993 року склала заповіт, яким все своє майно заповідала своєму сину позивачу [PERSON] . [PERSON] (російською) померла [INFO] . Після її смерті залишилася спадщина у вигляді 1/2 частки домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , яка нею була прийнята після смерті чоловіка [PERSON] , але спадкові права не оформлені. Позивач 11 грудня 1996 року подав до Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та державним нотаріусом була відкрита спадкова справа. За видачею свідоцтва про право на спадщину після смерті матері позивач звернувся до нотаріуса вже наприкінці 2019 року, так як тривалий час він разом зі своєю донькою [PERSON] намагалися зібрати всі необхідні документи. Нотаріус вивчивши надані позивачем документи відмовив йому у видачі свідоцтва у зв`язку з тим, що він не може підтвердити факт шлюбних відносин між спадкодавцем [PERSON] та померлим [PERSON] , та не надання ним документів, що підтверджують право власності на 1/2 частку домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Інших родичів - спадкоємців у [PERSON] немає, тому позивач - [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна померлої за заповітом. У своїй позовній заяві позивач просив суд: встановити факт реєстрації шлюбу [INFO] між [PERSON] (російською мовою) та [PERSON] (російською мовою), тобто факт перебування у шлюбних відносинах [PERSON] (російською мовою), який помер [INFO] у м. Сєвєродонецьку Луганської області та [PERSON] (російською мовою), яка померла [INFO] у смт. Борівське м. Сєвєродонецька Луганської області. А також визнати за [PERSON] , як спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] (російською мовою), яка померла [INFO] у смт. Борівське м. Сєвєродонецька Луганської області, право власності на 1/2 частку домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 42,8 кв.м., житловою площею 28,7 кв.м. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Борівської селищної ради м. Сєвєродонецька Луганської області в судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. Згідно з копією посвідки про народження серії [NUMBER] , виданої бюро ЗАГС Лисичанського району Ворошиловградської області від 30.08.1943 року, [PERSON] (російською мовою) народився [INFO] у с. Борівське м. Сєвєродонецька Луганської області, батьком якого записаний [PERSON] (російською), мати - [PERSON] (російською). Згідно з копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого повторно 28.11.1950 року Борівською селищною радою Ворошиловградської області [PERSON] (російською мовою) та [PERSON] (російською) одружились 22.10.1936 року, актовий запис № 28. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Борівською селищною радою м. Сєвєродонецька Луганської області 12 жовтня 1992 року, актовий запис № 96, [PERSON] (російською) помер [INFO] . Згідно з копією заповіту від 14.05.1993 року, посвідченого секретарем виконкому Борівської селищної ради Костецькою К.І., [PERSON] (російською), яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , на випадок своєї смерті, все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося заповідає своєму сину [PERSON] (російською). Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Борівською селищною радою м. Сєвєродонецька Луганської області 23 серпня 1996 року, актовий запис № 79, [PERSON] (російською) померла [INFO] . Згідно з копією довідки № 407 від 20.05.2020, виданої виконкомом Борівської селищної ради м. Сєвєродонецька Луганської області, батько [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] , 1915 року народження, дійсно був зареєстрований та мешкав за адресою: [ADDRESS] з 17.03.1980 року по день смерті [INFO] . Знятий з реєстрації 12.10.1992 року. На час смерті з ним була зареєстрована та мешкала дружина [PERSON] , 1916 року народження, з 17.03.1980 року по день своєї смерті [INFO] . Згідно з копією довідки № 406 від 20.05.2020, виданої виконкомом Борівської селищної ради м. Сєвєродонецька Луганської області, мати [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] , 1916 року народження, дійсно була зареєстрована та мешкала за адресою: [ADDRESS] з 17.03.1980 року по день смерті [INFO] . Знята з реєстрації 23.08.1996 року. На час смерті була зареєстрована одна. Як вбачається з копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 225/02-31 від 30.04.2020, державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Мозолєвою Л.О. було відмовлено [PERSON] , [INFO] , у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] , у зв`язку з тим, що спадкоємцем не надано документів, що підтверджують право власності на 1/2 (одну другу) частку домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , а також факт шлюбних відносин між спадкодавцем [PERSON] та померлим [PERSON] з наданих документів неможливо встановити. Згідно з копією довідки № 964 від 04.11.2019, виданої директором КП «Сєвєродонецьке БТІ», домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано: 1/2 частка на праві приватної спільної часткової власності за [PERSON] (російською мовою) на підставі свідоцтва про право власності на будівлю, виданого Лисичанським райкомгоспом 13.03.1953 року, згідно з рішенням виконкому Борівської селищної ради № 32 від 24.10.1952 року; 1/2 частка на праві приватної спільної часткової власності за [PERSON] на підставі договору дарування 1/2 частини житлового будинку, посвідченого 05.10.2000 року, приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Кізімою В.В., реєстр № 3259. Згідно з копією довідки Державного архіву Луганської області Луганської обласної військово-цивільної адміністрації № Р-184 від 26.12.2019, документи виконкому Борівської селищної ради народних депутатів за період з 1943 року по 1972 роки були передані на зберігання до Державного архіву Луганської області, а у зв`язку з проведенням АТО/ООС всі документи залишилися на непідконтрольній українській владі території у м. Луганську. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу. У своїй заяві заявник посилається на те, що факт реєстрації шлюбу між його батьками [PERSON] та [PERSON] (російською) підтверджується копіями документів, які додані до заяви. Ураховуючи викладене вище, приймаючи до уваги у сукупності письмові докази по справі, суд вважає, що факт перебування у шлюбі [PERSON] (російською) з [PERSON] (російською) підтверджується копією свідоцтва про їх одруження. Однак з даних документів видно, що у свідоцтві про одруження була допущена помилка, розбіжність в написанні по батькові матері позивача у свідоцтві про одруження та в інших документах, а саме російською « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Отже, судом встановлено, що [PERSON] (російською мовою), який помер [INFO] у м. Сєвєродонецьку Луганської області та [PERSON] (російською мовою), яка померла [INFO] у с. Борівському м. Сєвєродонецька Луганської області, перебували у шлюбі з 22 жовтня 1936 року. Як встановлено у судовому засіданні, позивач\~\~ [PERSON] , є спадкоємцем за заповітом після смерті його матері [PERSON] (російською). Водночас позивач отримав від нотаріуса відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, не оформив у встановленому законом порядку своїх спадкових прав та позбавлений можливості захистити своє право власності у позасудовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст.\~200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4\~ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР від 18.07.1963 р. (чинного на час виникнення спірних правовідносин) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. З наведених\~матеріалів справи\~судом встановлено,\~що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом майна [PERSON] (російською), яка померла [INFO] , але не отримав свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з тим, що не надав нотаріусу документів, що підтверджують право власності на 1/2 частку домоволодіння, яке є спадковим майном. Проте, суд вважає, що право позивача, у зв`язку з тим, що останній вчинив всі передбачені законом дії для прийняття спадщини, підлягає захисту, а тому позивач має право на звернення до суду з позовними вимогами про визнання за ним права власності на майно в порядку спадкування за заповітом. Отже, позивач [PERSON] , як спадкоємець померлої [PERSON] , має право на спадкування за заповітом спадкового майна, яке залишилось після смерті останньої, оскільки окрім позивача з заявами про прийняття спадщини за законом або за заповітом до нотаріальної контори інші спадкоємці не звертались, а позивач прийняв належну йому спадщину за заповітом, тому що у встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк звернувся із заявою про прийняття спадщини. Крім того, судом вбачається, що на час смерті батька позивача - [PERSON] , 1915 року народження, який помер [INFO] , з ним була зареєстрована та мешкала дружина [PERSON] , 1916 року народження, з 17.03.1980 року по день своєї смерті [INFO] . Отже, з наведених матеріалів справи суд доходить висновку, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] , оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном - домоволодінням, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , у якому була зареєстрована та постійно мешкала, а тому ще за свого життя мала право зареєструвати за собою права власності на частку домоволодіння, яка належала її чоловіку та заповідати її будь-кому, зокрема своєму синові. Ураховуючи викладене, а також визнання позову відповідачем, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] до Борівської селищної ради міста Сєвєродонецька Луганської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що даний спір виник виключно внаслідок дій позивача, яким судових витрат до відшкодування заявлено не було. Отже, стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача в даному випадку буде несправедливим.

Outcome: approved