Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» (надалі - ТзОВ «ФК «Прайм Альянс») про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04.05.2020 року йому стало відомо, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 10.04.2020 року вчинено виконавчий напис №961 про стягнення з нього на користь ТзОВ «ФК «Прайм Альянс» 82091.16 грн. заборгованості за кредитним договором. Вказує, що вищевказаний виконавчий напис не підлягає до виконання, оскільки вчинений з порушенням діючого законодавства, зокрема: він не укладав кредитний договір №2008744806 від 20.05.2014 року, на підставі якого вчинено напис; з дня виникнення у відповідача права вимоги за кредитним договором минуло більше трьох років; надані відповідачем приватному нотаріусу документи не підтверджують безспірності заборгованості. При цьому, зі змісту виконавчого напису вбачається, що 20.05.2014 року між ним та ПАТ «ОТП Банк» було укладено кредитний договір №2008744806. В подальшому право вимоги за вказаним договором відступлене ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» згідно договору факторингу, яке в подальшому, ТзОВ «ФК «Довіра та Гарантія» за договором факторингу відступило право вимоги відповідачу у справі. Зазначає, що в дійсності, з ПАТ «ОПТ Банк» він 11.09.2013 року уклав договір №2005697428 та 13.11.2013 року - кредитний договір №2006683282, зобов`язання за якими ним належним чином виконувалися. Однак будь-яких інших договорів з ПАТ «ОТП Банк», в тому числі і №2008744806 від 20.05.2014 року він ніколи не укладав. У зв`язку з чим вважає, що зазначені обставини повністю виключають безспірність наявного боргу, а тому просить визнати згаданий виконавчий напис, вчинений 10.04.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу таким, що не підлягає виконанню. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у заяві та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав суду клопотання про слухання справи у його відсутності, просив відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві. Треті особи в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце слухання справи повідомлялися судом належним чином. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом з`ясовано, що 10.04.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №961, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «ФК «Прайм Альянс» заборгованість, що виникла за кредитним договором №2008744806 від 02.05.2014 року, укладеного з ПАТ «ОТП Банк», право вимоги за яким перейшло до ТзОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на підставі договору факторингу №13/06/16 від 13.06.2016 року. В подальшому, 29.01.2019 року згідно договору факторингу №29/01/19-2 від 29.01.2019 року право вимоги за вказаний кредитним договором перейшло до ТзОВ «ФК «Прайм Альянс». Стягнення заборгованості вчинено за період з 29.01.2019 року по 28.02.2020 року в сумі 82091,16 грн., в тому числі заборгованість за тілом кредиту - 55144,78 грн., за відсотками - 26133,60 грн. та 812,78 грн. - витрати за вчинення виконавчого напису нотаріуса (а.с. 6). 27 квітня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області відкрито виконавче провадження №61933438 про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «ФК «Прайм Альянс» коштів в розмірі 82091,16 грн. (а.с. 7). Згідно з ч. 1 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Частиною 2 статті 87 зазначеного Закону передбачено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктами 1, 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (надалі - Перелік) передбачено, що такими документами є: 1) нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. 2) кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Пунктом 4 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 22.02.2012 року «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (надалі - Порядок) передбачено, що виконавчий напис має містити: дату (рік, місяць, число) вчинення, посаду, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та місце проживання (місцезнаходження) стягувача; найменування та місце проживання (місцезнаходження) боржника, дату й місце його народження, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, у тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, суму державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, під яким виконавчий напис зареєстровано; дату набрання чинності виконавчим написом; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання; підпис нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, скріплений печаткою; інші відомості, передбачені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно із п. 3.5. глави 16 вищевказаного Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Постановою Верховного Суду від 06.11.2018 року у справі №910/1580/18 визначено, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Разом з тим, як з`ясовано судом, позивач заперечує укладення саме кредитного договору №2008744806 від 20.05.2014 року, укладеного між ним та ПАТ «ОТП Банк» та заперечує наявність будь-якої заборгованості, тобто, не визнає зазначений розмір заборгованості. Отже, дослідивши та оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, виконавчий напис вчинено з порушенням вимог закону, а тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню. При цьому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн., оскільки позивач від його сплати звільнений.

Outcome: approved