Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до Вільшаницької сільської ради про визнання права на спадкове майно посилаючись на те, що [INFO] померла мати позивача, [PERSON] , про що Вільшаницькою сільською радою 14 квітня 1995 року зроблено запис у книзі реєстрації актів про смерть № 11 та повторно видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 13 листопада 2000 року. Після смерті [PERSON] , [INFO] на її ім`я було видано сертифікат на право на земельну частку (пай), серії [NUMBER] 0076548, яким посвідчувалось, що [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності Вільшанецького колективного сільськогосподарського підприємства «Верховина», розміром 1,23 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Сертифікат 24 квітня 1997 року було зареєстровано у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 359. За життя спадкодавець [PERSON] заповіту не склала, тому спадкування після її смерті відбувається за законом. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] , яке видано повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Самбірського району Самбірського міськрайонного управління юстиції 15 лютого 2007 року, його матір`ю є [PERSON] , про що Вільшаницькою сільською радою Самбірського району Львівської області був зроблений актовий запис № 5 від 6 лютого 1954 року, а, отже, [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] . У лютому 2020 року, як спадкоємець, позивач звернувся в Рудківську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] . Проте, нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва у зв`язку з тим, що [PERSON] , померла [INFO] , а сертифікат на право на земельну частку (пай) площею 1,23 га, у ВКСП «Верховина» в селі Вільшаник Самбірського району Львівської області виданий на підставі розпорядження голови Самбірської райдержадміністрації № 183 від 27 березня 1997 року, тобто після її смерті. Позивач зазначає, що його право на спадкове майно після смерті [PERSON] не може бути оформлено у державній нотаріальній конторі, і тим самим не визнається державними органами. Покликаючись на зазначені обставини [PERSON] просить визнати за ним право на земельну частку (пай), площею 1,23 умовні кадастрові гектари без визначення меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебуває у колективній власності Вільшаницького колективного сільськогосподарського підприємства «Верховина», що належала [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), серії [NUMBER] № 0076548 від 15 квітня 1997 року, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Представник позивача адвокат Дик С.І. подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача, а також просила провернути частину сплаченого судового збору, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України. Вільшаницька сільська рада подала до суду листа, згідно якого повністю визнає позов, не заперечує проти його задоволення та просить розглянути справу у відсутності її представника. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд виходить з того, що згідно частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому необхідно визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право на земельну частку (пай), площею 1,23 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебуває у колективній власності Вільшаницького колективного сільськогосподарського підприємства «Верховина», що належала [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), серії [NUMBER] № 0076548 від 15 квітня 1997 року. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відтак позивачу з державного бюджету слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved