Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, що зареєстрований 15 вересня 2012 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 1087, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У подружжя народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя у подружжя не склалося, через те, що з часом зникли почуття любові, поваги та розуміння. Подружжя неодноразово намагалось зберегти сім`ю, однак шлюбні відносини остаточно було припинено у 2021 році. Позивач та відповідач однією сім`єю не проживають, спільне господарство подружжям не ведеться, тож подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам кожного з подружжя. Спору про поділ спільного майна та визначення місця проживання дитини немає. Дитина залишається проживати з матір`ю [PERSON] . Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2021 року було відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 23 листопада 2021 року. У судове засідання 23 листопада 2021 року сторони не з`явилися. Від позивача [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Тоді суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 15 вересня 2012 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, зареєстрований шлюб, актовий запис № 1087, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У подружжя народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя у подружжя не склалося, через те, що з часом зникли почуття любові, поваги та розуміння. Подружжя неодноразово намагалось зберегти сім`ю, однак шлюбні відносини остаточно було припинено у 2021 році. Судом встановлено що позивач та відповідач однією сім`єю не проживають, спільне господарство подружжям не ведеться, тож подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам кожного з подружжя. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін та унеможливлює їх примирення, тому його слід розірвати.

Outcome: approved