Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до ТзОВ «ЛК Інтерплит Надвірна», третя особа: відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Надвірнянському районі про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я. В судовому засіданні позивач по справі [PERSON] позов підтримав з мотивів викладених в позовній заяві, який просить задоволити та стягнути в його користь 180 000 грн. моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я внаслідок нещасного випадку пов'язаного з виробництвом, 16.04.2011 року на ТзОВ «ЛК Інтерплит Надвірна». Представник відповідача - ТзОВ «ЛК Інтерплит Надвірна» Угринюк В.М. позов не визнав та просить в його задоволенні відмовити, оскільки він безпідставний. Представник третьої особи-відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Надвірнянському районі Бибик М.Д. не заперечив проти задоволення позову, так як нещасний випадок з [PERSON] пов'язаний з виробництвом, а відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Надвірнянському районі проведено відповідні виплати позивачу по справі [PERSON].(виплати по тимчасовій непрацездатності, щомісячні страхові виплати, одноразова страхова виплата, оплата за лікування, витрати на санаторно-курортне лікування та проїзд тощо). Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, свідка, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.60 ЦК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи приходить до висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому зазначеним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Зі змісту ст.60 ЦПК України випливає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а також доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір. Згідно з статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з статтею 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно з статтею 1168 ЦК України моральна шкода завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до п.14 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2004 року №1112 «Деякі питання розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», визнаються пов'язаними з виробництвом нещасні випадки, що сталися з працівником під час виконання трудових обов'язків у період перебування на робочому місці, на території підприємства або в іншому місці, пов'язаному з виконанням роботи з моменту прибуття працівника на підприємство до його вибуття, який повинен фіксуватися відповідно до вимог трудового розпорядку підприємства, підготовка до роботи та приведення в порядок знарядь виробництва. Згідно з ст.22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен організувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач по справі [PERSON] з травня місяця 2002 року по даний час працює в ТзОВ «ЛК Інтерплит Надвірна» (ас.5-6). Так, 16.04.2011 року о 14 год.10 хв. на складі готової продукції ТзОВ «ЛК Інтерплит Надвірна» з позивачем по справі стався нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, а саме: при завантаженні плит у залізничний вагон, упаковка таких плит впала на нього та притиснула до підлоги вагона. За результатами спеціального розслідування нещасного випадку, що стався на виробництві було складено акт форми Н-5 від 04.05.2011 року та акт про нещасни й випадок, пов'язаний з виробництвом форми Н-1 від 04.05.2011 року.(ас.7-13; 14-19). Відповідно до п.6 акту форми Н-5 висновок комісії є наступним: нещасний випадок вважається пов'язаний з виробництвом, підлягає обліку зі складанням акту по формі Н-1. Особами, відповідальними за нещасний випадок є: директор ТзОВ «ЛК Інтерплит Надвірна» [PERSON], яка не призначила наказом відповідальну особу, яка б забезпечувала вирішення конкретних питань охорони праці на складі готової продукції у вихідні та святкові дні та повинна була ознайомити працівників із схемою завантаження плит в залізничний вагон; в.о. начальника складу готової продукції ТзОВ «ЛК Інтерплит Надвірна» Олексенко Н.С., яка в інструкції з охорони праці №5 по виконанню вантажно-розвантажувальних робіт на складі готової продукції не розробила вимоги, щодо безпечного виконання завантаження плит в залізничний вагон(ас.15). Тобто, результатами розслідування вини позивача у нещасному випадку не встановлено, що й не заперечив представник відповідача по справі в судовому засіданні. Згідно п.9 акту форми Н-1 в результаті нещасного випадку на виробництві позивачу по справі [PERSON] було встановлено наступний діагноз; політравма, поєднана краніо-торакально-абдомінально-скелет на травма, ЗЧМТ, забій мозку, перелом кісток носа, закрита травма органів грудної клітки, множинні переломи ребер зліва, переломи ребер справа, двобічний гемо-пневмоторакальний забій серця, забій легень, плевропульмопальний шок, підшкірна емфізема, закрита травма живота, розрив селезінки, перелом кісток тазу з зміщенням, перелом шийки лівого стегна з зміщенням, травматичний та геморагічний шок третього ступеня(ас.17). Даний факт не заперечили сторони по справі, а також ствердила свідок [PERSON] Згідно ч.4 ст.43 Конституції України , кожен має право на належні, безпечні та здорові умови праці. Стаття 153 КЗпП України встановлює, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноваженого ним органу(роботодавця). Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється ст.237-1 КЗпПУ, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.. Тобто зазначена норма передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди в обраний ним спосіб, зокрема, шляхом повернення вартісного(грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру і обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у житті та з урахуванням інших обставин. Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 року №20-рп, встановлено, що обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіли шкоду. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди позивач зазначив, що внаслідок отриманої травми на виробництві він тривалий час лікувався в різних медичних закладах Надвірнянського району та Івано-Франківської ОКЛ, на даний час важка праця йому протипоказана, а також у молодому віці став інвалідом, позбавлений можливості заробляти собі та сім'ї звичними для себе способами і змушений жити на пенсію та соціальну допомогу. Крім того, вказував позивач по справі [PERSON] на те, що він постійно відчуває головні болі, болі грудної клітки, перелом кісток тазу з зміщенням, перелом шийки лівого стегна з зміщенням ніг та попереку, яка посилюється при незначних навантаженнях, у зв'язку з чим він не може допомагати своїм рідним під час виконання побутових робіт у домашньому господарстві, а хворобливий стан змушує його постійно лікуватися, проходити обстеження у лікарів. Все вище перелічене призводить до постійних душевних переживань та глибоких моральних страждань у зв'язку з чим суд приходить до висновку про стягнення з ТзОВ «ЛК Інтерплит Надвірна» моральної шкоди в користь позивача по справі враховуючи вимоги розумності та справедливості. Відповідно до довідки МСЕК №16 серія АБ №0011644 від 03.07.2013 року позивачу по справі встановлено вперше 55% втрати професійної працездатності та 3 групу інвалідності пов'язану з трудовим каліцтвом(ас.42). Згідно довідки МСЕК серії АВ №0100610 від 03.07.2013 року повторно встановлено 3 групу інвалідності пов'язану з трудовим каліцтвом(ас.42;58;66;75;80;87;91). Стійку втрату працездатності у зв'язку з нещасним випадком позивачу по справі вперше встановлено у 2013 році і з цього часу в нього виникло право на відшкодування моральної шкоди. В результаті нещасного випадку позивач по справі змушений був тривалий час знаходитися на лікарняному, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури тощо. Як зазначено у п.4.1 рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року (справа про відшкодування моральної шкоди) у справі №1-9/2004, відповідно до статтей 23, 1167 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. Вищенаведені обставини справи та правові положення, на думку суду, свідчать про доведення факту спричинення позивачеві відповідачем моральної шкоди унаслідок ушкодження його здоров'я при виконанні ним трудових обов'язків, що потягло за собою трудове каліцтво, а отже право позивача на її відшкодування. Факт спричинення позивачеві моральної шкоди знаходить своє пояснення у вищевказаних положеннях Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року у справі №1-9/2004. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди (суму її компенсації) судом ураховано тяжкість завданої позивачеві моральної шкоди, глибину, тривалість та характер моральних і фізичних страждань, їх інтенсивність та довготривалість, стан його здоров'я, тяжкість трудового каліцтва, настання вимушених змін у його життєвих стосунках, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обсяг втрати позивачем працездатності унаслідок трудового каліцтва тощо(ас.41-101). При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, що відповідає вимогам п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди». У зв'язку з цим суд вважає, що сума компенсації спричиненої позивачеві моральної шкоди повинна складати 35 000 грн. А тому суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову. На підставі ст.ст. 23, 1167-1168 ЦК України, ст. 237-1 КЗпП України,

Outcome: approved