Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука з дійсним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 31.10.2011 року з [PERSON] стягнуто на його користь заборгованість за договором позики на загальну суму 4171 грн.. Рішення суду не виконано. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість, що складається з інфляційних втрат та 3% річних на загальну суму 3486,23 грн. Позивач, [PERSON], в судове засідання не з'явився, надіслав клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідач, [PERSON], в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, приходить до таких висновків. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом цієї норми правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана сплатити на користь другої сторони гроші, є грошовим зобов'язанням. Згідно із ч.2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу, відповідно до частини п'ятої якої у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Стаття 625 входить до розділу I «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань. (Правова позиція ВСУ, висловлена в постанові від 06.07.2016р. у справі №6-1946цс15) Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ч. 2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 31.10.2011 у справі № 2-2870/2011, задоволено позов [PERSON]. Стягнуто з [PERSON] на користь останнього 4000грн. боргу за договором позики, судові витрати: державне мито в сумі 51 грн., витрати на ІТЗ в сумі 120 грн.. На виконання рішення суду, 27.03.2012 року Автозаводським районним судом м. Кременчука було видано виконавчий лист за №2-2870/2011, який перебував на примусовому виконанні в Автозаводському ВДВС Кременчуцького МУЮ. Стягнення за виконавчим листом не проводились. Встановлені обставини дають підстави вважати, що [PERSON] прострочив виконання грошового зобов'язання, а тому позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох відсотків річних від простроченої суми, стягнутої за рішенням Автозаводського районного суду від 31.10.2011 у справі №2-2870/2011 є обґрунтованими. Згідно наданого позивачем розрахунку 3% та індексу інфляції, загальна сума заборгованості становить 3486,23 грн. та складається з: -3% річних - 383,02 грн. -Інфляційні втрати - 3103,21 грн. Судом перевірено вказаний розрахунок та встановлено, що визначені позивачем 3% річних та сума інфляційних втрат визначені вірно. Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення 3 % річних та індексу інфляції ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, не спростовані відповідачем, в зв'язку з чим підлягають задоволенню в сумі 3486,23 грн. Судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в сумі 551,20 грн., понесені позивачем при зверненні з позовом до суду і документально підтверджені, підлягають стягненню на його користь з відповідача в порядку ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved