Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] в якому просить: відкрити провадження у справі. Розірвати шлюб між ним та [PERSON], який був, зареєстрований 24.01.2001 року у с. Незвисько Городенківського району Івано-Франківської області. Не заперечує в тому, щоб дочку [PERSON], 07.07.2001 року залишити на вихованні відповідачки. Справу слухати у його відсутності. В позовній заяві зазначив, що 24.01.2001 року він з відповідачкою по справі, [PERSON] (дошлюбне прізвище Андрухович) [PERSON], зареєстрував шлюб в с. Незвисько, Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис №1. Від спільного проживання у них народилася - дочка, [PERSON], [INFO], яка проживає з ним, ходить в школу № 2 в м. Городенка, яку він утримує повністью, та надає матеріальну допомогу в добровільному порядку. Відносно проживання дочки не заперечує, щоб вона проживала з відповідачкою, однак на даний час вона бажає проживати з ним і ходить в школу в м. Городенка в 11 клас. Після реєстрації шлюбу у них була домовленість, що вони мали проживати в м. Городенка і на протязі десяти років вони більш - менш проживали нормально, хоча дружина дуже часто їздила до матері в с. Воронів. Однак з того часу, коли він захворів і дуже часто перебував в лікарні на лікуванні, відповідачка в більшості проживала в батьків в с. Воронів, а з 2013 року, з часу призначення йому інвалідності, відповідачка стала проживати постійно в с. Воронів. Проживати в м. Городенка [PERSON] відмовляється, в той же час він потребує допомоги, поскільки йому потрібне кожен раз свіже харчування. В звязку із тим, що відповідачка не бажала з ним проживати, він вирішив шлюб розірвати. 20 грудня 2016 року він звернувся з позовною заявою в Городенківський районний суд про розірвання шлюбу з [PERSON] Поскільки відповідачка обіцяла змінити своє ставлення до нього, тимчасово прийшла проживати в м. Городенка, він на прохання відповідачки написав заяву про закриття справи і відмовився від позову. Однак після закриття справи про розірвання шлюбу, відношення [PERSON] до нього, як до чоловіка не змінилось, а навпаки погіршилось. Тому позивач вирішив остаточно шлюб розірвати, миритися не бажає, і вважає, що немає необхідності надавати їм терміну для примирення. Спору відносно придбаного майна немає, позивач не заперечує в тому щоб дочка проживала з відповідачкою, матеріальну допомогу буде надавати. На підставі наведеного позовні вимоги просить задоволити. Позивач в судове засідання не зявився. В позовній заяві вказав, що розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена згідно вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін з ухваленням, відповідно до ст. 224 ЦПК України, заочного рішення. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи встановив, що шлюб між гр. [PERSON], [INFO] та гр. [PERSON] (дошлюбне прізвище Андрухович) [PERSON], [INFO], зареєстрований 24.01.2001 року у с. Незвисько Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1, що стверджено свідоцтвом про одруженя серії 1-НМ № 074339. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. У відповідності до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя, визначає ч. 1 ст. 36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обовязок подружжя турбуватись про сімю, в т.ч.: дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в сімї, та зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. В силу вимог ч.1\~ст. 110 Сімейного Кодексу України,\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не мають взаємних прав та обов'язків, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Сімя розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому позов слід задовольнити. Згідно ч.2\~ст.114 Сімейного Кодексу України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 2, 3, 21, 24, 55, 56, 112, 114, Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved