Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до [PERSON] з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання дитини з 1/4 частини на 1/6 частину всіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що за рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.07.2016 він зобовязаний сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання їх сина [PERSON], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.05.2016 і до досягнення дитиною повноліття. Однак на протязі тривалого часу позивач не має постійного місця роботи, його доход є мінливим і нерегулярним. Крім того, через погіршення стану здоровя він не може працевлаштуватися, у звязку із чим в нього виникає заборгованість з виплати аліментів. За таких обставин просив зменшити розмір аліментів. Ухвалою суду від 16.07.2018 провадження у справі відкрито. Відповідач надала відзив на позову наяву в якому зазначила, що заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів майновий стан позивача не змінився, він є працездатним, інших утриманців немає та може платити аліментів у визначеному судом розмірі. Позивачем надано відповідь на відзив, в якому він зазначив, що 1/6 частини від середньої заробітної плати для м. Черкаси буде достатньо на утримання дитини. Ухвалою суду від 18.09.2018 підготовче провадження закрите та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засідання позивач підтримав свої позовні вимоги, додатково зазначив, що на даний час не працевлаштований, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, але шукає роботу. Він не є інвалідом, проте має низку хронічних захворювань, через які не може нормально працювати, що, в свою чергу, призводить до необхідності витрачати кошти на лікування та робить неможливим сплату аліментів у розмірі визначеному рішенням суду. Інших утриманців, окрім сина, не має, аліментів нікому крім сина не сплачує. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти зменшення розміру аліментів, з підстав наведених у відзиві. Додатково просила врахувати, що хворіє не тільки [PERSON], але й дитина. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази надані сторонами, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.07.2016 із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 25 травня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 6). Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положення частини 1 статті 192 Сімейного кодексу України передбачають, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Аналіз статті 192 Сімейного кодексу України свідчить про те, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов'язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача у відповідності до статті 81 Цивільно-процесуального кодексу України. Позивач в обґрунтування заявлених ним вимог щодо зменшення розміру стягуваних аліментів посилається на факт погіршення стану його здоровя та відсутність постійного місця роботи, що в свою чергу призводить до зменшення його доходів. На підтвердження зазначеного, позивачем надано копію його трудової книжки серії АА №235081, із якої вбачається, що останній з жовтня 2015 року не був офіційно працевлаштований та виплат допомоги по безробіттю не мав (а.с. 18-11). Отже, як на момент ухвалення рішення Соснівським районним судом м. Черкаси про стягнення з [PERSON] аліментів, позивач не був офіційно працевлаштований, не зважаючи на те, що є працездатним та не має інвалідності. Неврологічні захворювання у [PERSON] були наявні і станом на 04.07.2016 року при розгляді справи Соснівським районним судом м. Черкаси (а.с. 13-14). Крім того Згідно висновків ЛКК №240 від 02.08.2017 та №298 від 07.09.2018 такі захворювання [PERSON] не виключають працевлаштування, а лише викликають необхідність дотримання певних умов праці (а.с. 12, 56). Статтею 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно роз'яснень, наданих у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення. Суд також приймає до уваги положення статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», відповідно до якої кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована державою Україною 27 лютого 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей. За таких обставин судом не встановлено правових підстав для зменшення розміру аліментів визначеного рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.07.2016.

Outcome: dismissed