Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Сєвєродонецька міська рада. В обґрунтування заяви зазначено, що [INFO] помер батько заявника [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . З 10 травня 2015 року заявник [PERSON] переїхав мешкати до померлого за місцем його постійного проживання, а саме: [ADDRESS] . З того часу і до смерті померлого, а отже і на час відкриття спадщини, заявник постійно проживав та мав спільний побут разом з померлим за вищезазначеною адресою. Після смерті померлого відкрилась спадщина на спадкове майно. З метою успадкування спадкового майна, що залишив померлий батько, заявник звернувся до приватного нотаріуса Кутової К.О. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено через те, що заявник пропустив строк передбачений законом для прийняття спадщини та не надав докази постійного проживання разом зі спадкодавцем на час його смерті. Так, листом приватного нотаріуса Сєвєродонецького міського нотаріального округу Кутової К.О. від 18.11.2019 року № 454/02-14 заявника повідомлено про наступне: «звернутися з позовом до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини після померлого батька або встановити факт постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини». Проживання заявника з померлим на день його смерті за адресою: [ADDRESS] , підтверджується довідкою № 25498 від 31 липня 2019 року та актом № 28345 від 10 жовтня 2019 року, виданими у місті Луганську. Однак місто Луганськ знаходиться на тимчасово непідконтрольній українській владі території Луганської області та згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» входить до переліку населених пунктів Луганської області, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, тому заявник змушений звернутись до суду з заявою з метою звернення до нотаріуса для подальшого оформлення його права на спадщину за законом у відповідності до ст. 1261 ЦК України, яка відкрилась після смерті батька. З огляду на викладене вище, в інший спосіб, як через встановлення даного факту судовим рішенням, заявник документально не може підтвердити факту постійного проживання разом із померлим на час відкриття спадщини. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги заяви підтримав, просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи Сєвєродонецької міської ради Шарнікова І.І. в судове засідання не з`явилася, до суду подала заяву з проханням розглянути справу без її участі, не заперечувала проти задоволення вимог заяви. На підставі клопотання заявника [PERSON] , яке було задоволено судом, у судовому засіданні було допитано свідка [PERSON] . У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що знає заявника, так як дружить з його сім`єю протягом тривалого часу. Після того, як у батька заявника стався інсульт, заявник переїхав до нього мешкати у квартиру на [ADDRESS] . Це було приблизно всередині 2015 року. Заявник доглядав батька до самої його смерті. Допитавши свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Жовтневим відділом ЗАГС Ворошиловградської області від 04 грудня 1979 року, [PERSON] (російською мовою) народився [INFO] в м. Ворошиловград, актовий запис № 2574. Батьком якого вказаний [PERSON] (російською), матір`ю [PERSON] (російською). Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 01.08.2019 Луганським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в м. Луганську, про що складено відповідний актовий запис № 521. Згідно з листом приватного нотаріуса Сєвєродонецького міського нотаріального округу Кутової К.О. № 454/02-14 від 18.11.2019 року, у зв`язку з тим, що заявник пропустив строк передбачений законом для прийняття спадщини та не надав докази постійного проживання разом зі спадкодавцем на час його смерті [PERSON] необхідно звернутися з позовом до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини після померлого батька або встановити факт постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У заяві заявник посилається на те, що він є спадкоємцем майна померлого [PERSON] . При цьому, заявник позбавлений можливості прийняти спадщину через те, що відсутні належні документи, які підтверджують той факт, що він на момент смерті [PERSON] проживав разом з ним за адресою: [ADDRESS] , оскільки довідка № 25498 від 31 липня 2019 року та акт № 28345 від 10 жовтня 2019 року з померлою особою на день її смерті видані невизнаним органом влади. Вказані обставини підтверджуються копією листа про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.11.2019 року № 454/02-14 приватного нотаріуса Сєвєродонецького міського нотаріального округу Кутової К.О. Відповідно до ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає\~в порядку\~окремого провадження\~справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як встановлено у судовому засіданні, заявник, відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] , так як є сином померлого, звернувся до нотаріальної контори після спливу шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто лише 18.11.2019 року, оскільки вважає, що він прийняв спадщину, тому що мешкав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини [INFO] , тобто на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Доказами, які свідчать про обставини прийняття спадщини заявником [PERSON] , тобто про проживання спадкодавця [PERSON] на момент смерті зі спадкоємцем [PERSON] , а саме [INFO] , у квартирі за адресою: [ADDRESS] , є показання свідка [PERSON] , який допитаний у судовому засіданні. Показання цього свідка суд вважає належними та допустимими доказами, оскільки вони стосуються предмету доказування та отримані безпосередньо судом. При цьому, підстав, за яких суд повинен вважати показання свідка недостовірними, не вбачається, а тому суд вважає ці показання достатніми доказами на підтвердження факту, який просить встановити заявник. Разом з тим, суд вважає, що наданий заявником письмовий доказ у виді довідки № 25498 від 31 липня 2019 року та акту № 28345 від 10 жовтня 2019 року, не може бути прийнятий судом до уваги як належний та допустимий доказ, оскільки він виданий установою, яка знаходиться на тимчасово окупованій території, що створена, обрана чи призначена у порядку, не передбаченому законом, а, отже, будь-які видані такими установами документи є недійсними та такими, що не створюють жодних правових наслідків. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави-члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Отже, з вищенаведеного вбачається, що судом України незаконність та недійсність письмових доказів виданих на тимчасово окупованій території Луганської області (т. зв. «ЛНР») не може бути застосовна лише до таких дій як реєстрація народжень, смертей і шлюбів, в усіх інших випадках, зокрема і при розгляді даної заяви про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, судом встановлюється незаконність та недійсність таких доказів, у зв`язку з чим вони не можуть бути прийняті як належні та допустимі. За таких обставин, в судовому засіданні встановлено, що обставини, викладені заявником у заяві в обґрунтування своїх вимог є достовірними, підтверджені належними та допустимими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у зв`язку з чим заява [PERSON] про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини підлягає задоволенню.

Outcome: approved