Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини: дочки [PERSON], [INFO]. При цьому вона зазначила, що 01.02.2014 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області за актовим записом №6. На даний час відповідач ухиляється від добровільного утримання неповнолітньої дитини яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що є матеріально важко утримувати дитину самій, тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на її як на дружину з якою проживає дитина та на неповнолітню дитину. Позивач в судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява, згідно якої вона просить суд розглянути справу без її участі, позов підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій просить суд розглядати справу без його участі позовні вимоги визнає. Судом встановлено, що сторони 01.02.2014 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області за актовим записом №6 що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу ( а.с.5). Від спільного проживання сторони мають спільну неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO] відповідно до свідоцтва про народження дитини (а.с.6) яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від добровільного матеріального утримання дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не є інвалідом та не страждає на тяжкі захворювання, працює в ТОВ «Катех-Електро» та отримує стабільний дохід, відповідно до довідки про доходи (а.с.20). Позивач не має можливості самостійно утримувати неповнолітню дитину, домовленість про спільне утримання дитини між сторонами не досягнута. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які врегульовані ст. 180 Сімейного Кодексу України, з якої слідує, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із змісту ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України слідує, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ст..84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Крім того, ст. 183 Сімейного Кодексу України передбачає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України слідує, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. На підставі наведеного та встановленого суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, так як відповідач ухиляється від обовязку утримувати неповнолітню дитину, чим ставить її у складне матеріальне становище та має матеріальну можливість сплачувати аліменти на дружину з якою проживає неповнолітня дитина, а тому даний позов є обґрунтований та підлягає до задоволення.

Outcome: approved