Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON], мотивуючи вимоги тим, що 02.04.2010р. він з відповідачкою зареєстрував шлюб. Під час перебування у фактичних шлюбних відносинах у них народилися дві доньки: [INFO] - [PERSON], і [INFO] - [PERSON]. Позивач вказує, що шлюбні відносини з відповідачкою припинено, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Причиною припинення шлюбних відносин стало те, що після народження другої доньки відповідачка перестала займатися побутом в сім'ї, вихованням дітей, а навпаки стала вести аморальний спосіб життя, зловживати спиртними напоями, вчиняти подружні зради, залишати дітей без нагляду і зникати з дому на декілька діб, внаслідок чого в сім'ї виникали постійні сварки. На примирення позивач категорично не згоден, їх стосунки з відповідачкою суперечать його інтересам і інтересам їхніх дітей, у зв'язку з чим [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб та визначити місце проживання малолітніх дітей біля нього до їх повноліття (а.с.2). Позивач в судове засідання не з'явився, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, згоден на ухвалення заочного рішення, справу просив розглянути за його відсутності (а.с.18). Відповідачка в судове засідання не з'явилася повторно, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином (а.с.15, 17), про причини своєї неявки суд не повідомила, письмове заперечення проти позову, а також заяву про розгляд справи за її відсутністю не надала. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Також ч.1 ст.224 цього кодексу встановлено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, враховуючи повторну неявку відповідачки, повідомленої належним чином, згоду позивача на ухвалення заочного рішення та вищенаведені положення закону, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON], який народився [INFO] в с.Концеба, Савранського району, Одеської області, і [PERSON], яка народилася [INFO] в с.Липлянщина, Народицького району, Житомирської області, зареєстрували шлюб 02.04.2010р., про що в Книзі реєстрації шлюбів 2010 року квітня місяця 02 числа зроблено відповідний актовий запис за №01; прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Концебівської сільської ради Савранського району Одеської області 02.04.2010р. (а.с.3). Під час перебування у фактичних шлюбних відносинах у подружжя [PERSON] народилося двоє дітей: [INFO] - [PERSON] і [INFO] - [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с. відповідно 6, 7). Як вбачається з позовної заяви шлюбні відносини між позивачем та відповідачкою з квітня 2013 року припинено, спільного господарства подружжя не ведуть, проживають окремо, діти проживають біля позивача. Після народження другої доньки відповідачка перестала займатися побутом в сім'ї, вихованням дітей, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, вчиняє подружні зради. В період коли позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у лікарні відповідачка постійно залишала дітей самих вдома без стороннього нагляду голодними, а сама зникала з дому на декілька діб, свідками чого неодноразово були сусіди, працівники сільської ради і дільничний інспектор. На примирення позивач категорично не згоден, подальше спільне життя з відповідачкою і збереження шлюбу суперечило б його інтересам та інтересам їхніх малолітніх дітей, що має для нього істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Частиною 3 ст.105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи наведені положення закону, суд приходить до висновку, що заява позивача про розірвання шлюбу відповідає його дійсній волі, подальше спільне життя подружжя [PERSON] і [PERSON] та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача і інтересам їхніх малолітніх дітей, а тому перешкод для розірвання шлюбу суд не вбачає. Приймаючи до уваги ту обставину, що діти [PERSON] і [PERSON], яким на час розгляду справи виповнилося відповідно 4 і 3 роки, проживають біля позивача і відповідачка проти цього не заперечує, суд дійшов висновку про згоду позивача і відповідачки щодо визначення місця проживання малолітніх доньок до їх повноліття біля позивача (батька дітей), що відповідає вимогам ч.1 ст.160 СК України. Суд роз'яснює, що згідно зі ст.157 СК України питання виховання дітей вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дітей, зобов'язаний брати участь у їх вихованні і має право на особисте спілкування з ними. Той із батьків, з ким проживають діти, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved