Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із позовом до [PERSON] , третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» про стягнення коштів. В позовній заяві позивач вказує, що 18.12.2019 об 11 год. 30 хв., в м. Києві по вул. Солом`янській, 16-Б, [PERSON] керуючи автомобілем марки «Мердесес» державний номер [NUMBER] , не був уважним, перед зміною напрямку руху, виїжджаючи з прилеглої території на дорогу з одностороннім рухом, яка має три смуги руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Джилі» державний номер [NUMBER] , під керуванням позивача, який рухався по головній дорозі, що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів з матеріальними збитками. Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 04.03.2020 відповідач був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до вимог закону автомобіль, яким керував відповідач, був застрахований за полісом № АО4001586 у ПрАТ «СК «БРОКБІЗНЕС».ПрАТ «СК «БРОКБІЗНЕС» здійснила позивачу, як потерпілому за вказаним ДТП, страхове відшкодування у сумі 29 027 грн. 50 коп.Згідно полісу № АО4001586 страхова сума за шкоду заподіяну майну становить 100000 грн., а розмір франшизи становить 1%, тобто 1000 грн. Таким чином, франшиза за вказаним полісом становить 1000 грн. та не відшкодовується страховою компанією, а відповідно до вимог закону позивач має право стягнути дану суму з винної особи відповідача, що передбачено ст. 1166 ЦК України. Щодо вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 10 000 грн. зазначив, що йому були спричиненні моральні страждання у зв`язку із пошкодженням належного автомобіля «Джилі» державний номер [NUMBER] , а також душевних стражданнях перенесених під час ДТП і виходять із засад розумності, виваженості та справедливості. На підставі викладеного, звернувся до суду та просив суд стягнути з [PERSON] на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 1000,00 грн., моральної шкоди в розмірі 10 000, 00 грн. та понесені витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 02.07.2020 року по справі було відкрито провадження та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 24.09.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач просив задовольнити вимоги у повному обсязі з викладених у позові підстав. Відповідач у судовому засіданні зазначив, що позовні вимоги в частині стягнення франшизи у розмірі 1000,00 грн. визнає, разом в частині стягнення моральної шкоди та судового збору просить відмовити про що, зазначив і в поданих письмових запереченнях. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 04.03.2020 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно даної постанови, 18.12.2019 об 11 год. 30 хв., в м. Києві по вул. Солом`янській, 16-Б, [PERSON] керуючи автомобілем марки «Мердесес» державний номер [NUMBER] , не був уважним, перед зміною напрямку руху, виїжджаючи з прилеглої території на дорогу з одностороннім рухом, яка має три смуги руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Джилі» державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі, що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.п. 2.3 (б), 10.1, 10.2, 11.4 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] власником автомобіля «Джилі» державний номер [NUMBER] є [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи автомобіль марки «Мердесес» державний номер [NUMBER] , яким керував відповідач, був застрахований за полісом № АО4001586 у ПрАТ «СК «БРОКБІЗНЕС». З листа ПрАТ «СК «БРОКБІЗНЕС» від 14.04.2020 року вбачається, що згідно п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» [PERSON] було виплачено страхове відшкодування в розмірі 29 027, 50 грн. без ПДВ. Франшиза згідно полісу № АО4001586 складає 1000,00 грн. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно зі ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданою нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Окрім того, відповідно до п. 36.6. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Таким чином, в ідеальному значенні франшиза - це частина збитку, яка підлягає самостійному відшкодуванню (покриттю) страхувальником за свій рахунок при виникненні страхового випадку. За своїм характером вона хоча і є частиною матеріального збитку, однак не може бути включена до суми майнового збитку для стягнення її зі страховика, адже підлягає відшкодуванню виключно страхувальником або особою, відповідальною за збитки, завдані внаслідок ДТП. В даному випадку такою особою є відповідач [PERSON] . Оскільки в ході судового розгляду встановлено, що в добровільному порядку відповідач не сплатив позивачу франшизу, тому вона як матеріальний збиток підлягає стягненню з нього в примусовому порядку, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо заявлених позивачем позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди судом зазначається наступне. Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5) «Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість та наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Разом з тим, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Позивач у судовому засіданні на обґрунтування вимог щодо відшкодування моральної шкоди наголошував на тому, що внаслідок ДТП йому були спричинені моральні страждання, які полягали у порушенні режиму сну, сварок в сім`ї, в потребах в користуванні послугами таксі, що в свою чергу призводило до додаткових грошових затрат та незручностей, які полягали у відновленні пошкодженого автомобіля. В свою чергу відповідач у судовому засіданні заперечував щодо відшкодування моральної шкоди на користь позивача, зазначивши про їх необґрунтованість та недоведеність. Разом з тим, будь-яких доказів на обґрунтування власних доводів, у тому числі і відзив на позовну заяву до суду не подав, а лише заперечував у їх стягненні. Враховуючи, викладене, судом встановлено, що позивач зазнав моральних страждань, які полягають в негативних змінах в його житті, а саме: переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, емоційна напруга, нервозність. Отже, очевидним є те, що позивачу завдано моральної шкоди. При цьому, моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь - яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь - який її розмір може мати суто умовний вираз. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд зважає на підстави і обставини, що обґрунтовані позивачем в судовому засіданні, зокрема, з огляду на перенесені ним страждання у зв`язку з пошкодженням його автомобіля, їх характер і ступінь негативних наслідків, вимушених змін у життєвих планах та виходячи із засад виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що позовну вимогу про стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково та стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 2 000, 00 грн. Аналізуючи викладене, судом виявлено порушене право позивача, яке підлягає захисту, а позов про це частковому задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 840, 80 гривень.

Outcome: partial