Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 24 квітня 1993 року зареєстрував шлюб з відповідачкою у міському відділі реєстрації актів громадського стану міста Першотравенська Дніпропетровської області, Україна, актовий запис №88. Від браку мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. В останній час між позивачем та відповідачкою постійно стали виникати сварки, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У звязку з цим вони припинили між собою шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство. Фактично припинили шлюбні відносини у листопаді 2015 року. В провадженні Першотравенського міського суду знаходиться справа за позовом відповідачки до позивача про поділ спільного майна подружжя справа №186/1190/16-ц, що свідчить про небажання відповідачки зберегти родину. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Просить суд розірвати шлюб, укладений між позивачем та відповідачем, який був зареєстрований 24 квітня 1993 року у відділі реєстрації актів громадського стану виконкому Першотравенської міської ради народних депутатів Дніпропетровської області, актовий запис №88. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не зявилась, згідно телефонограми просить суд слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище [PERSON] Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Виходячи з матеріалів справи, вбачається, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії IV-КИ №445639 від 24 квітня 1993 року [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], Донецької області, та [PERSON], [INFO], уродженка сел.Ворохта, Надвірнянського району, Івано Франківської області, зареєстрували свій шлюб за актовим записом №88 у м/в ЗАГСУ м.Першотравенська Дніпропетровської області. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити з наступних підстав: Частиною 2\~статті 3 СК України\~встановлено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до\~ст.112 Сімейного Кодексу України, п.12\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи особливий характер сімейних відносин а також те, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Детально вивчивши й оцінивши мотиви розлучення, повно і всебічно з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягти з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір при пред'явленні позову до суду в розмірі 551,20 гривня.

Outcome: approved