Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований 26 вересня 1992 року відділом ЗАГСу Ватутинського району міста Києва, актовий запис №1184, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що сумісне життя між подружжям не склалося, шлюбні стосунки припинили та спору між сторонами щодо місця проживання дитини та розділу спільного майна немає. У судове засідання сторони, повідомлені про час і місце розгляду справи, не з'явились. Позивач звернувся до суду з заявою, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з вищенаведених підстав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового повідомлення, поважні причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надійшло. На підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши пояснення осіб, які беруть участь у справі, письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 26 вересня 1992 року відділом ЗАГСу Ватутинського району міста Києва, актовий запис №1184, зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 6). Від спільного подружнього життя сторони мають дітей, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], яка є повнолітньою особою, позивач та відповідач є батьками дітей, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 7, 8). Як вбачається з пояснень позивача, сімейне життя подружжям не склалося, сторони припинили шлюбні відносини, ведення спільного господарства і поновлювати їх не мають наміру, досягли згоди щодо місця проживання дитини та участі у її вихованні, спору між сторонами щодо місця проживання дитини та розділу спільного майна немає. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати пов'язані з розглядом справи підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved