Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду 22.05.2014 року з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що в [ADDRESS] розташований житловий будинок загальною площею 66,9 кв.м, житловою площею 23,1 кв.м. з господарськими будівлями: сарай літ.«Б», погріб літ.«пг», огорожа літ.«N», право власності на який згідно з реєстровими даними КП «Кролевецьке РБТІ» не зареєстровано. Вартість житлового будинку з господарськими будівлями становить 36032,00 грн. Будинок знаходиться в стані, придатному для проживання, процент зносу становить 65 %. За погосподарськими книгами Литвиновицької сільської ради вищевказаний будинок належав [PERSON], яка була головою даного двору, дійсно на день смерті була зареєстрована і постійно проживала [ADDRESS]. На момент смерті проживала сама. Земельна ділянка по [ADDRESS] загальною площею - 0,40 га, в тому числі: для обслуговування будівель - 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства - 0,15 га, була передана у приватну власність [PERSON], але державний акт за життя вона не отримувала. [INFO] [PERSON] померла в селі Литвиновичі Кролевецького району Сумської області. На випадок своєї смерті [PERSON] зробила заповітне розпорядження, згідно з яким вона все своє майно, яке на день її смерті буде їй належати, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, заповідала дочці [PERSON], його матері. Заповіт був посвідчений секретарем виконкому Литвиновицької сільради Кролевецького району Сумської області 02.02.2005 року, зареєстрований у реєстрі за № 19. У відведений законом строк його мати [PERSON], після смерті своєї матері [PERSON], звернулася з заявою до приватного нотаріуса [PERSON] про відмову від прийняття спадщини. У 6-місячний строк з дня смерті спадкодавиці він подав до приватного нотаріуса [PERSON] заяву про прийняття спадщини за законом, після смерті [PERSON]. Крім його матері у спадкодавиці був один син [PERSON], який [INFO] помер, за життя одружений не був, дітей не мав і на момент своєї смерті проживав зі спадкодавицею. На сьогодні право власності на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS], який належав померлій [PERSON] зареєструвати неможливо, оскільки відповідно до п.7 ст. 16 Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно», для здійснення реєстрації права власності на нерухоме майно, заяву повинен подати власник або уповноважена ним особа. Тому для встановлення зазначеного факту він змушений звернутись до суду з вказаним позовом. Від встановлення зазначеного факту залежить можливість визнання за ним права власності на вказане нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Оскільки після смерті [PERSON] він прийняв спадщину відповідно до вимог ст.1268, 1269 ЦК України, то вважає, що за ним можливо визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. В судове засідання позивач не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити (а.с.34). Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Від Литвиновицької сільської ради надійшло письмове клопотання про розгляд справи за відсутності її представника, заперечень проти позову сільська рада не має (а.с.32). Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В [ADDRESS] знаходиться житловий будинок літ.А-1 з господарськими будівлями (сарай літ.Б, погріб літ.пг, огорожа літ.N). Загальна площа будинку становить 66,9 кв.м, житлова площа - 23,1 кв.м, вартість житлового будинку з господарськими будівлями становить 36032,00 грн. Право власності на зазначений житловий будинок з господарськими будівлями в КП «Кролевецьке районне бюро технічної інвентаризації» не зареєстроване (а.с.12). Як вбачається із довідок виконкомому Литвиновицької сільської ради (а.с.9, 10, 11) житловий будинок з надвірними спорудами в [ADDRESS], 1956 року побудови, належить [PERSON], під забороною або арештом не перебуває. Згідно записів погосподарських книг Литвиновицької сільської ради за 1991-1995р.р. по особовому рахунку [NUMBER], 1996-2000р.р. по особовому рахунку [NUMBER], 2001-2005р.р. по особовому рахунку [NUMBER], 2006-2010р.р. по особовому рахунку [NUMBER] зазначений будинок числився за [PERSON], яка була власником будинку та проживала в ньому з сином [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер (а.с.8). Згідно записів погосподарської книги №1 за 2001 рік по особовому рахунку [NUMBER] власником житлового будинку по [ADDRESS] була [PERSON], яка на момент смерті проживала сама. Земельна ділянка по [ADDRESS] загальною площею - 0,40 га, в тому числі: для будівництва та обслуговування житлового будинку - 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства - 0,15 га, на підставі рішення Литвиновицької сільської ради від 26 серпня 1993 року була передана у приватну власність [PERSON], але державний акт за життя вона не отримувала. Заповіт, посвідчений від імені [PERSON] виконкомом Литвиновицької сільської ради від 12.10.2004 року №321, не змінювався і не відмінявся. Заповіт, посвідчений від імені [PERSON] виконкомом Литвиновицької сільської ради від 02.02.2005 року [NUMBER], не змінювався і не відмінявся. [PERSON] померла [INFO] в с.Литвиновичі Кролевецького району (а.с.7). Після її смерті відповідно до ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина на належне їй майно, в т.ч. і на будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] Кролевецького району. [PERSON] мала дочку [PERSON], 1946 р.н. (а.с.35), яка після укладення шлюбу в 1963 році змінила прізвище на [PERSON] (а.с.39). Від цього шлюбу у [PERSON] народився син [PERSON], 1966 р.н. (а.с.36), онук [PERSON] та позивач по справі. Після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а.с.37), остання в 1979 році уклала повторний шлюб та змінила прізвище на [PERSON] (а.с.38). Як вбачається з заповіту, посвідченого секретарем Литвиновицької сільської ради від 12.10.2004 року за р.№321 (а.с.26) [PERSON] свій земельний пай, що знаходиться в АФ «Литвиновичі» заповіла [PERSON]. Згідно заповіту, посвідченого секретарем Литвиновицької сільської ради від 02.02.2005 року за р.[NUMBER] (а.с.27), померла все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, і взагалі все те, на що вона за законом матиме право, а також грошові вклади, заповідала [PERSON]. Як вбачається з довідки приватного нотаріуса Кролевецького районного нотаріального округу [PERSON], інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) після смерті [INFO] [PERSON] була заведена 26 серпня 2012 року спадкова справа №40/2011. Заяву про прийняття спадщини за законом подав онук померлої [PERSON] 26.08.2011 за №76. Від спадщини за заповітом, посвідченим від імені [PERSON] від 12.10.2004 року за р.№321, [PERSON] відмовився у своїй заяві від 06.09.2013 року за №63. Спадщину за заповітом та за законом дочка померлої [PERSON] - [PERSON] не прийняла і не претендувала на неї, про що у своїх заявах від 06.09.2013 року за №65 та №66 вказала про це. 06 вересня 2013 року за реєстровим №№705-709 онуку померлої [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки (а.с.22-25). Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ч. 5 ст. 1275 ЦК України відмова спадкоємця за заповітом від прийняття спадщини не позбавляє його права на спадкування за законом. Оскільки спадкоємець першої черги, донька померлої, відмовилася від спадщини за заповітом та за законом, позивач відповідно до ст. 1265 ЦК України є спадкоємцем померлої [PERSON] як її онук (а.с.35-39). На його ім'я і було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельні ділянки З врахуванням зазначених норм ЦК України слід зробити висновок, що [PERSON] у встановлений законом строк після смерті спадкодавиці [PERSON] подав заяву до нотаріуса про прийняття спадщини за законом, отже у відповідності до вимог ст. ст.1268,1269 ЦК України є таким, що прийняв спадщину. Оформити спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] позивач не може, оскільки право власності на вказане нерухоме майно не зареєстровано у встановленому законом порядку (а.с.12). В теперішній час виготовлена технічна документація на житловий будинок по [ADDRESS] (а.с.13-16), однак реєстрація будинку як нерухомості в установленому порядку неможлива в зв'язку зі смертю [PERSON]. Оскільки, при розгляді справи в суді маються достатні докази, які свідчать про те, що [PERSON] на законних підставах володіла на праві власності житловим будинком з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], тому вказаний факт слід встановити за рішенням суду. Оскільки позивач шляхом вчинення певних дій у встановленому законом порядку прийняв спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], інші спадкоємці за законом чи заповітом відсутні, тому право власності на вказане нерухоме майно слід визнати за [PERSON]. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.392, 1216 - 1218, 1220 - 1223, 1268, 1269, 1270, 1275 ЦК України,

Outcome: approved