Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20 жовтня 2014 року виконавчим комітетом Глушківської сільської ради Куп`янського району Харківської області, актовий запис № 09. Позивач вказує, що між ними склалися відносини, які призвели до неможливості збереження сім`ї, між ними відсутні взаєморозуміння та взаємоповага, шлюб існує лише формально. Спору щодо місця проживання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , не мають. Майновий спір відсутній. Ухвалою суду від 13 липня 2021 року провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачем [PERSON] до суду подано заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідачкою [PERSON] до суду подано заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутність. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши докази, встановив фактичні обставини справи та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами. З оригіналу свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 20 жовтня 2014 року виконавчим комітетом Глушківської сільської ради Куп`янського району Харківської області, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 20 жовтня 2014 року, про що складено відповідний актовий запис за № 09. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Сторони є батьками неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Статтею 51 Конституції України, частиною першою статті 24 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч.3,4 ст.56 Сімейного Кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною третьою статті 105 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя, на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому, суд враховує правову позицію Верховного Суду за № 61-8206св19 від 03.12.2020, відповідно до якої суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Судовим розглядом встановлено, що подружжя шлюбно-сімейних відносин не підтримує, вони не бажають поновити стосунки та зберегти сім`ю, отже їх подальше спільне життя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу, зареєстрованого між сторонами у справі. Відповідно до ч.8 ст. 294 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Outcome: approved