Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивував тим, що згідно свідоцтва на право особистої власності на будинковолодіння від 11 липня 1988 року житловий будинок з приналежними господарськими будівлями, спорудами по [ADDRESS] Городенківського району на праві особистої власності належав колгоспному двору, головою якого був батько позивача [PERSON]. Останній помер [INFO] року. При житті, 14 листопада 2006 р. [PERSON] зробив письмове розпорядження на випадок своєї смерті, яким все своє майно, в тому числі і житловий будинок по [ADDRESS] заповів своєму синові - позивачу. Даний заповіт посвідчений секретарем виконкому Чернятинської сільської ради Городенківського району, зареєстрований в реєстрі за № 121. З метою реалізації свого спадкового права позивач звернувся до нотаріуса із заявою про оформлення власності на спадкове майно за заповітом. Вивчивши представлені позивачем правовстановлюючі документи, нотаріусом відмовлено у вчинені такої нотаріальної дії, оскільки спадкове господарство є колгоспним двором, головою якого був спадкодавець і кожному з членів колгоспного двору, які проживали в ньому станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку, які визначити конкретно неможливо. Станом на 15.04.1991 р. у спадковому господарстві були зареєстровані та проживали: голова двору [PERSON], [INFO], - помер, дружина спадкодавця [PERSON], [INFO], - померла, позивач, син спадкодавця, [PERSON], [INFO], невістка спадкодавця [PERSON], [INFO], онук спадкодавця [PERSON], [INFO], онука спадкодавця [PERSON], [INFO] З часу народження позивач проживав з батьками, вели спільне господарство, мали спільний побут. На даний час позивач не може реалізувати своє спадкове право на житлове господарство через реєстрацію господарства як колгоспного двору. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, не заперечує щодо задоволення позову. Позивач [PERSON] та відповідачі: [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності; позивач позов підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, відповідачі позовні вимоги визнають в повному обсязі. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності позивача [PERSON] та відповідачів: [PERSON], [PERSON] Суд, вислухавши відповідача [PERSON], дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. З копії свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 11 липня 1988 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 11 від 13 січня 1988 р., слідує, що в цілому житловий будинок та господарські будівлі і споруди, розташовані в [ADDRESS], дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Згідно витягу № 52, виданого 10 березня 2017 року Чернятинською сільською радою з погосподарської книги № 3 (ос.рах. 252) Чернятинської сільської ради за період з 1991 по 1995 рік по [ADDRESS]), суспільна група господарства - колгоспники, станом на 15.04.1991 рік в господарстві були зареєстровані та проживали: голова господарства [PERSON], [INFO], дружина [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], невістка [PERSON], [INFO], внук [PERSON], [INFO], внука [PERSON], [INFO] Остання в зв'язку із реєстрацією шлюбу 12 лютого 2009 р. з [PERSON] змінила дошлюбне прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]», про що свідчить відмітка в паспорті громадянина України серії [NUMBER], виданого 24 березня 2009 р. Городенківським РВ УМВС України в Івано-Франківській області. [PERSON] померла [INFO] р. в с. Чернятин Городенківського району, актовий запис за № 35 від 11 грудня 2006 р. в Книзі Реєстрації смертей, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 11 грудня 2006 року Чернятинською сільською радою. За заповітом, посвідченим 14.11.2006 р. секретарем Чернятинської сільської ради Городенківського району, зареєстрованим в книзі для запису нотаріальних дій під № 121, [PERSON], [INFO], житель с. Чернятин Городенківського району на випадок своєї смерті усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде належати йому і на що він за законом матиме право, в тому числі і житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] заповів [PERSON]. [PERSON] помер [INFO] р. у віці 74 роки в с. Чернятин Городенківського району, актовий запис за № 14 від 25 лютого 2008 р. в Книзі Реєстрації смертей, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 25 лютого 2008 року Чернятинською сільською радою. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Копією довідки № 267, виданої 12.05.2009 р. виконкомом Чернятинської сільської ради підтверджується, що [PERSON], яка померла [INFO] р., та [PERSON], який помер [INFO] р., на час смерті проживали разом, вели спільне господарство по [ADDRESS] [PERSON] проживає [ADDRESS], що стверджується копією довідки № 286, виданої виконкомом Чернятинської сільської ради 21.05.2009 р. Те, що позивач [PERSON], [INFO], є сином [PERSON], стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 04 квітня 1960 р. Чернятинською сільською радою, запис за № 31 від 04 квітня 1960 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження. З довідки № 53, виданої 10 березня 2017 р. виконкомом Чернятинської сільської ради, слідує, що [PERSON], [INFO], дійсно займався похованням свого батька [PERSON], [INFO], який помер [INFO] р. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Із копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.06.2009 р. (спадкова справа № 1306), зареєстрованого в реєстрі за № 1306, вбачається, що [PERSON], як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] р., успадкувавши земельну ділянку площею 0,9300 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розміщена на території Чернятинської сільської ради. Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, мають обов'язкову частку в спадщині [PERSON], - судом не встановлено. До складу спадщини [PERSON] входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] Постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 1294/02-31 від 06.09.2016 р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] р., на житловий будинок [ADDRESS] з посиланням на те, що вищезгадане господарство, головою якого був [PERSON], відносилось до колгоспному двору, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 р., належить відповідна частка житлового будинку, частки в господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. З копії технічного паспорта на згаданий садибний (індивідуальний) житловий будинок встановлено, що житловий будинок збудований в 1975 р. Ринкова вартість житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] Городенківського району Івано-Франківської області станом на 16.07.2018 р. становить 176200 грн., що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТВО «Придністров'я». Судом встановлено, що позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті батька [PERSON], фактично став власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем, як спадкоємцем за заповітом спадкодавця [PERSON], права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] Городенківського району Івано-Франківської області не встановлено, колишні члени колгоспного двору - відповідачі не заперечують відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved