Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із вказаним позовом, мотивуючи заяву тим, що за життя матері позивача [PERSON] - [PERSON] на праві особистої приватної власності належав житловий будинок на надвірні споруди в [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] померла, однак ще за життя, 19 серпня 1999 року посвідчила заповіт на ім'я дочки [PERSON], яка прийняла спадщину шляхом подачі до нотаріальної контори відповідної заяви, однак у зв'язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів про право власності на вказане спадкове майно, їй було відмовлено в нотаріальному оформленні спадкових прав, тому [PERSON] просив суд визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на вказане спадкове майно. В судове засідання позивач [PERSON], її представник [PERSON], кожен зокрема, не з'явилися, проте подали до суду заяви з проханням розглядати справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити. Відповідач Прилісненська сільська рада Маневицького району Волинської області свого представника для участі в розгляді справи не направили, проте подали до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у відсутності їх представника, позов визнають, щодо його задоволення не заперечують. Дослідивши письмові докази у справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1233 ЦК України встановлено, що заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235, ч. 1 ст. 1236 цього ж Кодексу заповідач може призначати своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати в майбутньому. Згідно ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом установлено, що [INFO] року померла мати позивача [PERSON], яка ще за життя 19 серпня 1999 року посвідчила заповіт, яким житловий будинок, всі надвірні споруди, які розміщені в [ADDRESS], заповіла дочці [PERSON], яка проживає в [ADDRESS] Із витягу з погосподарської книги № 1 за 2006-2010 роки та довідки Городоцької сільської ради № 1043 від 09 листопада 2016 року вбачається, власником житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами в [ADDRESS] є [PERSON], яка до дня смерті була зареєстрована за вищевказаною адресою. Заповіт від імені [PERSON], посвідчений даною сільською радою 19 серпня 1999 року на ім'я [PERSON] не змінено та не скасовано (а.с. 8-9). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 8 грудня 2016 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим Городоцькою сільською радою Маневицького району Волинської області 19 серпня 1999 року за Р№ 194, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на ім'я спадкодавця, які підтверджують право власності [PERSON] на спадкове майно (а.с. 10). Відповідно до повідомлення Маневицької державної нотаріальної контори Волинської області № 1351/1-16 від 26 жовтня 2017 року після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, заведена спадкова справа № 262 за 2009 рік. 20 серпня 2009 року із заявою про прийняття спадщини звернулась дочка спадкодавця [PERSON] (а.с. 24-25). Зважаючи на вищевикладене та беручи до уваги те, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, прийняла спадщину у встановлений законом строк та спосіб, суд приходить висновку про доцільність визнання за нею права власності на вказане спадкове майно.

Outcome: approved