Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до Козельщинського районного суду з позовом до [PERSON] та прохав розірвати з нею шлюб, зареєстрований у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області 19 лютого 2016 року за актовим записом №64. При цьому вказував, що подружні стосунки між ними не склалися, вони припинили їх у лютому 2017 року і продовження спільного проживання суперечить його інтересам, зазначав, що від спільного шлюбу дітей не мають. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, в позовній заяві прохав розглядати без його участі і не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, про місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи без її участі не подала. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи вимоги закону, суд вважає можливим розглянути справу без фіксування процесу технічними засобами. Врахувавши думку позивача, викладену у заяві, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони уклали шлюб у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області 19 лютого 2016 року за актовим записом № 64 ( аркуші - 4). Сторони в лютого 2017 році припинили подружні стосунки і ведення спільного господарства і не мають наміру примирятися і відновлювати подружні стосунки, про що зазначив позивач, посилаючись на неприязні відносини на грунті різних поглядів на життя. Відповідно до ст. ст.110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин сторін являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги пояснення позивача, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Враховуючи, що дружна позивача не скористалась передбаченим правом на зміну прізвища, суд при розірванні шлюбу не має можливості вирішити це питання та залишає за відповідачем право на звернення до органу РАЦС. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved