Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з вищевказаним позовом , який мотивує тим, що відповідно до Інформаційної довідки № 148091054 від 05.12.2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта наявні обтяження його нерухомого майна, що були накладені старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Волинській області Новосад Олегом\~Юрійовичем у зв'язку з примусовим виконанням рішення суду про стягнення з позивача заборгованості. Зокрема, на майно позивача накладено обтяження: номер запису про обтяження: 22854271, зареєстровано 17.10.2017 року, підстава виникнення обтяження: постанова про арешт майна боржника, серія та номер: № 36101000 від 17.10.2017 року, видавник: Відділ примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Волинській області, старший державний виконавець, Новосад О.Ю., накладено арешт на все нерухоме майно боржника в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору 1368759,01 гривень. 23.11.2017 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Волинській області, Новосад Олегом\~Юрійовичем, було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу по виконавчому провадженні № 36101000 на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України«Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна). Станом на сьогодні будь-яких невиконаних зобов'язань перед відділом примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Волинській області та Державою у нього немає. Також в нього немає жодних зобов'язань перед стягувачем ТОВ «ОТП Факторинг Україна», оскільки заборгованість по кредитних договорах №CM-SME A00/116/2008 від 02.09.2008 року та №CM-SME A00/043/2007 від 29.08.2007 року, де він був фінансовим поручителем і невиконання якої було підставою для звернення до суду і подальшого примусового стягнення відділом примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Волинській області, було погашено, про що свідчить довідка про відсутність боргу № 755 від 06.12.2018 р. Враховуючи наведене, вважає, що оскільки відкритих виконавчих проваджень у відділі примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Волинській області відносно нього немає, заборгованість по кредитному договору відсутня і вказаний арешт не забезпечує виконання по жодному з проваджень, то арешт на все його нерухоме майно не несе жодних юридичних наслідків та не має сенсу. Окрім того, порушується його Конституційне право на розпорядження майном. Посилаючись на наведене, позивач просить суд звільнити усе належне йому нерухоме майно з-під арешту, накладеного постановою про арешт майна боржника, серія та номер: № 36101000 від 17.10.2017 року, видавник: Відділ примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Волинській області, старший державний виконавець, Новосад О.Ю (номер запису про обтяження: 22854271 від 17.10.2017 року). Представник позивача подав суду заяву, згідно з якою просить справу розглядати за його відсутності. Заявлені вимоги про звільнення майна з-під арешту підтримує в повному обсязі. Представник відповідача подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно з якою не заперечує щодо зняття арешту з майна. Третя особа в судове засідання не з'явилась. Про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Суд вважає за можливе розглядати справу за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, та подані позивачем докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке. Відповідно до Інформаційної довідки № 148091054 від 05.12.2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта наявні обтяження нерухомого майна позивача [PERSON], що були накладені старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Волинській області Новосадом О.Ю., у зв'язку з примусовим виконанням рішення суду про стягнення з позивача заборгованості. Як випливає з матеріалів справи, на майно позивача накладено обтяження: номер запису про обтяження: 22854271, зареєстровано 17.10.2017 року, підстава виникнення обтяження: постанова про арешт майна боржника, серія та номер: № 36101000 від 17.10.2017 року, видавник: Відділ примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Волинській області, старший державний виконавець, Новосад О.Ю., накладено арешт на все нерухоме майно боржника в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору 1368759,01 гривень. 23.11.2017 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Волинській області, Новосад Олегом\~Юрійовичем, було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу по виконавчому провадженні № 36101000 на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України«Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна). Ст. 40 Закону України«Про виконавче провадження» передбачено наступне: у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом. Проте, державним виконавцем такої постанови винесено не було. Судом встановлено, що станом на сьогодні будь-яких невиконаних зобов'язань перед відділом примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Волинській області та Державою у нього немає. Також в нього немає жодних зобов'язань перед стягувачем ТОВ «ОТП Факторинг Україна», оскільки заборгованість по кредитних договорах №CM-SME A00/116/2008 від 02.09.2008 року та №CM-SME A00/043/2007 від 29.08.2007 року, де він був фінансовим поручителем і невиконання якої було підставою для звернення до суду і подальшого примусового стягнення відділом примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Волинській області, було погашено, про що свідчить довідка про відсутність боргу № 755 від 06.12.2018р. Враховуючи наведене, суд вважає, що оскільки відкриті виконавчі провадження у відділі примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Волинській області відносно позивача відсутні, заборгованості по кредитному договору немає і вказаний арешт не забезпечує виконання по жодному з проваджень, відтак арешт на все його нерухоме майно не несе жодних юридичних наслідків, та порушує право позивача на розпорядження його майном. Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 56 Закону України«Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт майна, за відсутності реального виконання рішення, обмежує право власності позивача, а тому таке право підлягає захисту шляхом звільнення його з-під арешту, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Ст. 59 Закону України«Про виконавче провадження» передбачено, що арешт може бути знятий за рішенням суду. Аналізуючи наведене, суд вважає, що накладення арешту на майно порушує права позивача та позбавляє його можливості вільно розпоряджатися належним майном. На підставі викладеного, суд вважає, позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved