Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач), через свого представника, звернулася з позовом до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області (далі - відповідач), з вимогами: - визначити, що частка [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , становить 1/3 (одну третю) її частини кожного; - визнати за позивачем право власності на 2/3 (дві третіх) частки квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті її чоловік (батько позивача) [PERSON] спадщину фактично прийняв шляхом спільного проживання та реєстрації разом зі своєю дружиною за однією адресою. [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 2/3 частки квартири [ADDRESS] . За життя [PERSON] залишив заповіт від 23.12.2003, згідно якого все своє майно в рівних частках він заповів сину [PERSON] та дочці [PERSON] . Однак, [PERSON] від своєї частки спадщини за заповітом відмовився. Позивач, будучи дочкою спадкодавця, отож спадкоємцем першої черги спадкування спадщину прийняла. Після смерті [PERSON] позивач звернулась із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 2/3 частки даної квартири, так як виявилось, що в свідоцтві про право власності навпроти кожного із співвласників не проставлена частка - 1/3, тобто не визначена частка спадкодавця у спільному майні. Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 12.10.2021 призначено розгляд справи в загальному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Також, було витребувано від Липовецької нотаріальної контори та Державного нотаріального архіву Вінницької області матеріали спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а у приватного нотаріуса Липовецького районного нотаріального округу Кобзар С.В. матеріали спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідачем у визначений судом строк відзиву на позов не подано, однак, через представника, було подано до суду заяву зі змісту якої вбачається визнання відповідачем позову. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, однак останній у своїй заяві просив суд про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. З огляду на те, що в підготовче судове засідання сторони не з`явились, суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить у даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 9). Після її смерті її чоловік (батько позивача) [PERSON] спадщину фактично прийняв шляхом спільного проживання та реєстрації разом зі своєю дружиною за однією адресою, що підтверджується довідкою органу місцевого самоврядування (а.с. 11). [INFO] помер батько позивача [PERSON] , підтвердженням чому є свідоцтво про смерть (а.с. 8). Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 2/3 частки квартири [ADDRESS] . Як вбачається із свідоцтва про право власності на житло від 25.12.1993 (а.с. 13) квартира [ADDRESS] належала по 1/3 частці кожному, а саме: [PERSON] - 1/3, позивачу - 1/3 та [PERSON] - 1/3, яку покійний батько позивача [PERSON] прийняв. За життя [PERSON] залишив заповіт від 23.12.2003, згідно якого все своє майно в рівних частках він заповів сину [PERSON] та дочці [PERSON] (а.с. 10). Однак, [PERSON] від своєї частки спадщини за заповітом відмовився, про що надав заяву відповідного змісту до нотаріальної контори. Із відомостей наданих нотаріальними установами встановлено, що спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заведена. З матеріалів спадкової справи №167/2018 до майна померлого [INFO] [PERSON] судом встановлено, що позивач, будучи дочкою спадкодавця, отож спадкоємцем першої черги спадкування спадщину прийняла. Позивач звернулась із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 2/3 частки даної квартири, так як виявилось, що в свідоцтві про право власності навпроти кожного із співвласників не проставлена частка - 1/3, тобто не визначена частка спадкодавця у спільному майні. Тому дані обставини послугували підставою для звернення до суду. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як визначено у ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно ч.ч. 1-2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У силу приписів ч.ч. 1-2 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Судом дійшов висновку, що частка [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , становила 1/3 (одну третю) її частини кожного. Інших доказів та аргументів, які б свідчили про протилежне зазначеному висновку суду в матеріалах даної цивільної справи не має. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про визначення того, що частка спадкодавців [PERSON] та [PERSON] , а також позивача [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , що розташована за адресою с. Зозів, Вінницького району Вінницької області, становила 1/3 (одну третю) її частину кожного, ґрунтується на нормах діючого законодавства, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Судом встановлено, що листом-роз`ясненням від 06.12.2019 приватний нотаріус Кобзар С.В. відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з тим, що не визначена частка спадкодавця у спільному майні. Суд дійшов висновку, що позивач має право на успадкування від свого батька право власності на 2/3 частки на квартиру [ADDRESS] , а відмова нотаріуса через вищезазначені причини, позбавляє позивача реалізувати свої спадкові права. Суд зауважує, що відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У постанові Пленуму ВСУ за №14 від 18.12.2009 зазначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, а також приймаючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved