Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Мар'їнського районного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON], в якій просить: - витребувати від [PERSON] на його користь належний йому на праві власності автомобіль ВАЗ 2105, номер кузова [NUMBER], 1983 року випуску, номерний знак [NUMBER]; - витребувати від [PERSON] документи на автомобіль ВАЗ 2105, номер кузова [NUMBER], 1983 року випуску, номерний знак [NUMBER]. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач по справі є власником автомобіля ВАЗ 2105, 1983 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]. У 2011 році він передав відповідачу транспортний засіб у користування на підставі довіреності. У жовтні 2015 року він звернувся до відповідача з вимогою повернути транспортний засіб, однак відповідь на запит не отримав, транспортний засіб повернутий не був. Довіреність на розпорядження та експлуатацію автомобіля скасована. Звернувся до суду з вимогою витребувати майно та документи на майно з чужого незаконного володіння. У судове засідання з'явилися представник позивача, відповідач та його представник. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, судом встановлено наступне. Позивач вказує, що є власником транспортного засобу ВАЗ 2105, номер кузова [NUMBER], 1983 року випуску, номерний знак [NUMBER]. У 2011 році позивач передав транспортний засіб у користування своїй доньці [PERSON], на той час вона не мала посвідчення водія, тому довіреність на розпорядження та експлуатацію автомобіля була надана її чоловіку, [PERSON] та передано документи на вказаний транспортний засіб. Подружнє життя доньки, як вказує позивач, не склалось, і у жовтні 2015 року вони з чоловіком розлучились. Невдовзі позивач звернувся до відповідача та запропонував повернути транспортний засіб, однак він відмовився це зробити. 18.11.2015 року позивач звернувся до Другої Селидівської державної нотаріальної контори Донецької області, де скасував довіреність. До матеріалів справи надано витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей № витягу 30061404 від 18.11.2015р., відповідно до наявної в ньому інформації неможливо зрозуміти довіреність щодо розпорядження та експлуатації якого транспортного засобу було скасовано, та на чиє ім'я було виписано вказану довіреність. 17.12.2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою про повернення автомобіля, яку було надіслало поштовою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідно відмітки на повідомленні про вручення поштового відправлення лист було отримано 24.12.2015 року. Відповідь та вказаний лист позивачем не отримано, дій щодо повернення транспортного засобу не здійснено. Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», у разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини повязані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК. Якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню також за правилами статей 387, 388 ЦК. Згідно ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до ст.387 ЦК та ч.3 ст. 10 ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. В судовому засіданні представником позивача було пояснено, що на данний момент право власності на транспортний засіб ВАЗ 2105, номер кузова [NUMBER], 1983 року випуску, номерний знак [NUMBER] зареєстровано за позивачем. 20.05.2016 року до суду надійшло клопотання позивача про надання запиту до МРЕО м. Красноармійськ про надання інформації про наявність у власності позивача спірного транспортного засобу. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін або інших осіб, які беруть участь у справі є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. З наданого до суду клопотання не вбачається підстав які б підтверджували складність позивача щодо самостійного надання до суду доказів свого права власності на транспортний засіб, а отже вказане клопотання є передчасним та необґрунтованим. Також позивачем не надано до суду доказів (актів прийому-передачі, розписки, показань свідків), які б підтвердити, що вказаний транспортний засіб перебуває в незаконному володінні саме відповідача. Згідно із ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб , які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює належність або відсутність обставини, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовної заяви. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed