Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

[PERSON], діючи на підставі довіреності від 25.01.2016 року та в інтересах позивача [PERSON], звернуся в суд з позовом до [PERSON] сільської ради Городнянського району Чернігівської області та просив визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з побутовими та господарськими спорудами по вул. Б. Хмельницького ( в минулому вул. Жовтнева), № 13 у с. Івашківка Городнянського району Чернігівської області після смерті матері позивача [PERSON], померлої 01 листопада 2005 року. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 01.11.2005 року померла мати позивача [PERSON], яка фактично прийняла спадщину свого чоловіка, батька позивача [PERSON], померлого 23.02.1995 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом, яким вона заповіла позивачу все належне їй майно. 13 серпня 2015 року позивачем була подана заява до Городнянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області про прийняття спадщини. Спадкоємців, які мають право на обовязкову частку у спадщині, немає. За життя матері позивача належав житловий будинок з побутовими та господарськими спорудами по вул. Жовтневій, №13 у с. Івашківка Городнянського району Чернігівської області, на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Городнянського району Чернігівської області 16 липня 1996 року на підставі рішення № 31 від 19.05.1998 року. В січні поточного року позивач звернувся до нотаріуса для оформлення спадщини. Під час огляду представлених документів нотаріус повідомила, що не може видати свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний будинок, оскільки у рішенні виконкому сільської ради, на підставі якого видано свідоцтво про право особистої власності на будинок, зазначено, що його власником є батько позивача [PERSON], в той час як свідоцтво про право власності на спірний будинок видане на ім'я [PERSON]. Розбіжність в документах перешкоджає позивачу оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку. У зв'язку з відмовою нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, яка оформлена письмово, позивач змушений звернутись до суду. В уточнених позовних вимогах представник позивача просив визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з побутовими та господарськими спорудами №13 по вул. Б. Хмельницького ( в минулому вул. Жовтнева) у с. Івашківка Городнянського району Чернігівської області, що зазначені в технічному паспорті на житловий будинок під літерами: А-1 житловий будинок з А1 -1 прибудовою та а-1 сіньми загальною площею 97,2 кв.м., в тому числі житловою площею 38,2 кв.м., Б-1 сарай, В-1 сарай, 1.2 огорожа. У судове засідання позивач та його представник не з'явились, представник позивача надав клопотання, в якому уточнені позовні вимоги підтримав, просив позов розглянути у відсутність сторони позивача. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Городнянського району Чернігівської області у судове засідання не зявився, сільський голова завчасно через канцелярію суду заявив клопотання про розгляд справи, без участі їх представника, позовні вимоги визнають, проти їх задоволення не заперечують (а.с.64). Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Вказані клопотання сторін задоволені судом. Представники третіх осіб Городнянської районної державної нотаріальної контори та Городнянської районної державної адміністрації у судове засідання не зявились, про час та місце засідання повідомлені належним чином. Згідно положень частини 3 статті 36 ЦПК України, якщо від третьої особи не надійшло повідомлення про згоду на участь у справі, справа розглядається без неї. Зясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що уточнені позовні вимоги ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 лютого 1995 року у віці 72 років у с. Івашківка Городнянського району Чернігівської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕЛ № 288161 (а.с.8). Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно. Як свідчать матеріали справи, спадщину [PERSON] за законом фактично прийняла його дружина [PERSON], яка проживала разом зі спадкодавцем на момент його смерті. Той факт, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, з якого встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 23.10.1947 року у виконавчому комітеті Тупичівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області, актовий запис № 24, після укладення шлюбу прізвища подружжя: [PERSON], [PERSON](а.с.9). З довідок [PERSON] сільської ради Городнянського району Чернігівської області від 09.03.2016 року № 277 та № 279 встановлено, що згідно записів в погосподарській книзі від 23.02.1995 року за № 335 в будинку № 13 по вул. Жовтнева в с. Івашківка Городнянського району Чернігівської області були постійно зареєстровані та проживали [PERSON] з 1965 року і виписаний в звязку зі смертю 23.02.1995 року та [PERSON] з 1965 року і виписана в звязку зі смертю 01.11.2005 року (а.с.12-13). За письмовою інформацією Городнянської державної нотаріальної контори та Чернігівського обласного нотаріального архіву спадкова справа до майна [PERSON], який помер 23.02.1995 року, не відкривалась. Отже [PERSON] є єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину [PERSON] За даними свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 019900 [PERSON] померла 01 листопада 2005 року у віці 84 років у с. Івашківка Городнянського району Чернігівської області (а.с.7). Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно, в тому числі на майно, яке вона успадкувала після смерті [PERSON] З оглянутого в судовому засіданні заповіту, посвідченого 27.03.1996 року секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Городнянського району Чернігівської області, встановлено, що [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалось, в тому числі майнові права [PERSON] (а.с.10). З інформації Городнянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області від 05.05.2016 року № 779/01-16 встановлено, що позивач 13.05.2015 року звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON], та нотаріусом відкрита спадкова справа № 134/2015. Інших спадкоємців [PERSON], окрім позивача, за даними спадкової справи немає (а.с.51-56). З довідки [PERSON] сільської ради Городнянського району Чернігівської області № 170 від 24.02.2016 року встановлено, що згідно запису в погосподарській книзі № 4 за 1986-1990 рр, особистий рахунок № 359, в будинку № 13 по вул. Жовтнева у с. Івашківка Городнянського району Чернігівської області станом на 01.07.1990 року постійно були зареєстровані та постійно проживали: [PERSON] та [PERSON] та їм належало по ? частині вказаного домоволодіння. Вищевказане домоволодіння мало статус колгоспного двору. (а.с.14). Такі ж дані підтверджуються копією погосподарської книги (а.с.17, 67-68). Оскільки права на вказаний будинок виникли до набрання чинності Законом України «Про власність», до цих правовідносин мають застосовуватись правила ст. 120,123 ЦК УРСР/ в редакції, що діяла до 16.12.1993 р./, відповідно до яких майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності в рівних частках. Отже [PERSON] та [PERSON] за життя були власниками будинку № 13 по вул. Жовтневій в с. Івашківка Городнянського району та їм належало по ? частині цього будинку. Після смерті [PERSON] його дружина [PERSON] успадкувала його частку у вказаному будинку та їй став належати будинок вцілому. З дослідженого у судовому засіданні свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого [PERSON] сільською Радою народних депутатів 16.07.1996 року, встановлено, що жилий будинок з належними йому будівлями та спорудами, який знаходиться по вул. Жовтневій, 13, належить [PERSON], дане свідоцтво видано на підставі рішення [PERSON] сільської Ради народних депутатів № 31 від 19.05.1992 року. Свідоцтво зареєстровано в Чернігівському БТІ за реєстровим № 41 16.07.1996 року (а.с.15). Згідно архівної довідки архівного відділу Городнянської РДА від 08.02.2016 року за № 01-16/8 рішенням [PERSON] сільської ради № 31 від 19.05.1992 року «Про оформлення права особистої власності на житлові будинки громадян [PERSON] сільської ради» ( додаток № 3 до рішення виконкому сільської Ради народних депутатів) затверджено список житлових будинків, які належать громадянам на праві особистої власності. Власником будинку за адресою: с. Івашківка, вул. Октябрська, будинок №13, зазначений [PERSON] (а.с.16). З дослідженої в судовому засіданні архівної копії рішення [PERSON] сільської ради народних депутатів № 31 від 19.05.1992 року встановлено, що право власності на вищевказаний будинок підлягає оформленню на ім'я [PERSON] (а.с. 70-74). Згідно рішення третьої сесії сьомого скликання [PERSON] сільської ради від 23.12.2015 року встановлено, що вулицю Жовтневу у с. Івашківка перейменовано на вулицю [PERSON] (а.с.20). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. З огляду на те, що правовстановлюючі документи на спірний будинок не відповідають фактичним обставинам, а саме у свідоцтві на право особистої власності на спадковий будинок вказаний один власник, а у рішенні сільської ради, на підставі якого видане дане свідоцтво, значиться інший власник нерухомого майна, беручи до уваги той факт, що нотаріус не вправі прийняти вказаний правовстановлюючий документ на спадковий будинок та оформити на нього право позивача, суд в силу ч.1 ст. 15, ст. 392 ЦК України може визнати право власності позивача на спірний будинок в порядку спадкування, оскільки його право не визнається іншими особами, а саме нотаріусом. При цьому суд приймає до уваги той факт, що до складу спадщини, яку прийняв позивач, не можуть входити самочинно збудовані господарські будівлі на території спірного будинку, які зазначені в технічному паспорті на будинок під літерами: Д-1 баня та Г-1 пригребиця з погрібом, які збудовані у 2010 році після смерті спадкодавця [PERSON] Врахувавши зібрані у справі докази та надавши їм оцінку, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги грунтуються на законі та наявні підстави для задоволення уточнених позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved