Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 08.06.2002 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося з причини розбіжності характерів та втрати почуття поваги один до одного. Шлюбно-сімейні відносини припинені. Примирення з відповідачем неможливо. Спору щодо поділу спільного сумісного майна не має. Дитина залишається проживати з позивачем. У судове засідання сторони, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не зявилися, надали до суду заяву, в яких просили розглядати справу без їх участі. Відповідач позовні вимоги визнала. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Частинами 3, 4 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206, цього Кодексу. Згідно частин 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про одруження серії І-ЕД № 105263, виданого 08.06.2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Сєвєродонецького міського управління юстиції, [PERSON] та [PERSON] одружились 08.06.2002 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 263. Прізвище чоловіка та дружини після укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON]. Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЕД № 212321 від 24.09.2002 року, наявною в матеріалах справи. Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Згідно ст. 109 Сімейного кодексу України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. З позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, позивач не бажає примиритися і строк для примирення йому не потрібен. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Стосовно позовної вимоги про залишення відповідачу шлюбного прізвища «Прохорцова» суд зазначає, що окрема вказівка в резолютивній частині рішення суду на залишення будь-кому з подружжя їх прізвищ не є необхідною. В разі відсутності у одного з подружжя бажання змінити своє прізвище після розірвання шлюбу, залишення за ним прізвища, набутого після укладення шлюбу, презюмується та не потребує окремої вказівки суду. Крім того, позивач не може визначати, яке саме прізвище слід залишити відповідачу, адже визначення свого прізвища є виключним правом відповідача. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат\~ у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією від 22.10.2018 року про сплату судового збору у сумі 704 грн. 80 коп. Разом з тим, позивач в позовній заяві просив не стягувати з відповідача на його користь судові витрати, у звязку із чим суд вважає справедливим не стягувати з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial