Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до Ради адвокатів міста Києва про визнання бездіяльності, яка полягає у ненаданні відповіді про результати розгляду його заяви від 15.11.2020, протиправною. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05.11.2020 він звернувся до Ради адвокатів міста Києва з письмовою заявою з приводу розгляду його попередніх заяв та з інших питань. Коли встановлений Законом України «Про звернення громадян» строк розгляду вказаної заяви минув, а відповіді він не отримав, позивачу повідомили в секретаріаті відповідача, що заява ще перебуває на розгляді. Вважає, що відповідачем допущено бездіяльність та порушено вимоги Законів України «Про звернення громадян» та «Про інформацію». Враховуючи наведене, позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нерозгляду вказаної заяви та ненадання на неї письмової відповіді, а також стягнути на його користь суму сплаченого ним судового збору. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 04.01.2021 відмовлено у відкритті провадження у справі з мотивів необхідності розгляду позовних вимог в порядку адміністративного судочинства. Ухвалою Київського апеляційного суду від 03.03.2021 за апеляційною скаргою [PERSON] скасовано ухвалу Подільського районного суду м. Києва про відмову у відкритті провадження у справі і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що спір носить приватно - правовий характер і повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства. Ухвалою суду від 18.03.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, згідно якого відповідь по суті на заяву позивача від 05.11.2020 направлена позивачу 10.11.2020 за вихідним номером 830. Тому вважає, що відповідачем не допущено бездіяльності, у зв`язку з чим у задоволенні позову необхідно відмовити. В судовому засіданні позивач позов підтримав з викладених у ньому підстав, просив позов задовольнити. Представник відповідача просила у задоволенні позову відмовити. Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Частиною першою статті 1 Закону України «Про звернення громадян» (далі - Закон №393/96-ВР) встановлено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Частиною третьою статті 7 Закону № 393/96-ВР передбачено, якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями. Згідно статті 15 зазначеного Закону органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів (стаття 20 Закону). Отже, чинним законодавством закріплений прямий обов`язок органів державної влади, місцевого самоврядування та їх посадових осіб, керівників та посадових осіб підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян надати належну та обґрунтовану відповідь на звернення громадян у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Судом встановлено, що позивач 05.11.2020 звернувся до Ради адвокатів міста Києва з приводу розгляду його попередніх заяв та з інших питань. Оскільки позивач стверджує, що відповідь на звернення не отримав то обов`язок доведення факту розгляду та надання письмової відповіді на вказане звернення покладається на відповідача. З дослідженої судом копії відповіді Ради адвокатів міста Києва від 10.11.2020 № 830 вбачається, що відповідачем звернення позивача від 10.11.2020 розглянуто. Водночас, доказів скерування даної відповіді позивачу суду не надано. Поряд з цим, представник відповідача повідомив суд про можливості надання лише копій журналу вихідної кореспонденції, що не може бути доказом фактичної відправки відповіді позивачу засобами поштового зв`язку. Оскільки звернення позивача розглянуто, проте факт скерування письмової відповіді позивачу відповідачем не доведено, суд вважає, що відповідачем допущено протиправна бездіяльність в частині ненадання письмової відповіді на звернення. За таких обставин, позов підлягає до часткового задоволення. Понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого ним судового збору за подання позовної вимоги немайнового характеру слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial