Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи вимоги тим, що він є наймачем квартири [ADDRESS] . У вищевказаній квартирі, на даний час, залишається зареєстрованим також його брат відповідач [PERSON] . Відповідач у зазначеній квартирі з червня 2015р. постійно не проживає. Наявність реєстрації відповідача у квартирі порушує його права та інтереси, як наймача квартири, оскільки створює перешкоди у здійсненні ним права користування своїм майном. Позивач змушений нести додаткові витрати по сплаті за комунальні послуги. Добровільно з реєстраційного обліку відповідач [PERSON] не знімається. У зв`язку з цим, [PERSON] звернувся з позовною заявою до суду і просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його та позивача відсутністю, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджено матеріалами справи, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву на позовну заяву до суду не надходило. У зв`язку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. Оскільки представник позивача [PERSON] в наданій до суду заяві не заперечував проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, судом 19.02.2021р. на підставі ст.ст.280,281 ЦПК України було винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 71 ЖК України громадянин може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, якщо більше 6 місяців не проживає без поважних причин в спірній квартирі. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Отже, тимчасова відсутність особи повинна бути безперервною та, згідно загального правила, яке наведено вище, перевищувати шість місяців. Тимчасова відсутність наймодавця, членів його родини не потребує згоди з боку інших членів родини. Суд має право визнати громадянина втратившим право на житло, якщо доведено, що він не користується цим житловим приміщенням більше шести місяців. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії ордеру № 1351н, виданого Виконавчим комітетом Сєвєродонецької міської ради від 12.04.1982, квартира [ADDRESS] \~видана квартиронаймачу\~ [PERSON] з правом зайняття зазначеної квартири членами сім`ї наймача [PERSON] (батько сторін по справі), [PERSON] (мати сторін по справі), [PERSON] (відповідач по справі), [PERSON] (позивач по справі). Ордер виданий на підставі рішення адміністрації господарського магазину «Меблі» № 5 від 12.01.1982 та рішення Виконавчого комітету\~Сєвєродонецької міської\~ради №\~219\~від 16.03.1982. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 08.07.2003 Головним управлінням ЗАГС Московської області, Управління ЗАГС Пушкінського району, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у селищі Правдинський Пушкінського району Московської області, Російська Федерація, про що зроблено відповідний актовий запис № 1402. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 07.10.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області вбачається, що [PERSON] померла [INFO] у місті Сєвєродонецьк Луганської області, Україна, про що складено відповідний актовий запис № 1208, у віці 63 років. Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 2309 від 29.01.2019, виданої відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку, за адресою: [ADDRESS] , станом на 29.01.2019 зареєстровані [PERSON] (квартиронаймач), [INFO] , [PERSON] (брат), [INFO] . Згідно з копією Акту, затвердженого ОСББ «Луч» від 04.02.2020, [PERSON] , [INFO] , не проживає у спірній квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , з червня 2015 року. Акт підписаний сусідами кв. 34 [PERSON] ; кв. 60 [PERSON] ; кв. 63 [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач [PERSON] не проживає у вищевказаній квартирі з червня 2015 року. Частиною 2 статті 107 ЖК України передбачено, що у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Застосовуючи вищевказані норми матеріального права, суд враховує роз`яснення надані Пленумом Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 року. Зокрема, в тій частині, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Таким чином, з матеріалів справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає за місцем реєстрації понад шість місяців, то, відповідно, він втратив право користування спірною квартирою. Таким чином, реєстрація відповідача у квартирі [ADDRESS] , яка на праві користування належить позивачу [PERSON] створює перешкоди у здійсненні ним права користування своїм майном, оскільки він змушений сплачувати комунальні послуги за зареєстрованого відповідача і не може отримати субсидію. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права користування майном та враховуючи, що відповідач не проживає в спірній квартирі без поважних причин понад шість місяців і не приймає участі в витратах по утриманню і оплаті комунальних послуг квартири, а отже втратив інтерес до вказаного житлового приміщення. Згідно із ч.1, 3 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору у сумі 840,80грн.

Outcome: approved