Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до Шевченківського районного суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач 1), ТОВ «Проперті Сервіс» (далі по тексту - відповідач 2), третя особа - Київська міська рада (далі по тексту - третя особа), відповідно до якого з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила визнати недійсним Свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 2483, видане 30.10.2015 приватним нотаріусом КМНО Михайленко С.А. на користь відповідача 1 щодо 65/100 частки квартири за адресою: [ADDRESS], заг.площею 196,2 кв.м., житловою площею 139 кв.м. та застосувати наслідки недійсності правочину шляхом скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності: 14132792, дата державної реєстрації 12.04.2016 та скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності: 11861956, дата державної реєстрації 30.10.2015. 1.Стислий виклад позицій сторін Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є співвласником квартири [ADDRESS] (35/100 частки). Інша частка квартири належить відповідачу 2 (65/100 частки). Підставою для реєстрації права власності є Свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів № 2483 від 30.10.2015, виданого на ім'я [PERSON], акт державного виконавця про проведені прилюдні торги від 09.07.2006, протокол № 12/14/5 проведення прилюдних торгів від 08.07.2008, рішення Микитівського районного суду м. Горлівки Донецької області від 19.07.2006 по справі № 2/2873/2006. До моменту видачі оспорюваного свідоцтва зазначена частка квартири нікому на праві власності не належала. Разом з тим, за фактом шахрайського переоформлення квартир в будинку [ADDRESS] розпочато кримінальне провадження № 12016100100003405 від 16.03.2016, та кримінальне провадження № 12016100100001371 від 02.02.2016 за фактом незаконних дій нотаріуса. Під час досудового розслідування встановлено, що вказане рішення суду не виносилось, а прилюдні торги не проводились. Відтак, оспорюване Свідоцтво від 30.10.2015 на ім'я відповідача 1, видане в порушення вимог п. 6.2. Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна та ч. 4 ст. 72 Закону України «Про нотаріат» є недійсним в силу ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 203 ЦК України, так як вказане Свідоцтво суперечить іншим актам цивільного законодавства. При цьому, право на звернення до суду із вказаним позовом позивач обґрунтувала тим, що включення у склад співвласників квартири відповідачів, на підставі правочину, вчиненого в порушення законного порядку, порушує переважне право позивача на придбання цієї частки у територіальної громади м. Києва, унеможливлює здійснення права спільної часткової власності, перешкоджає виконанню обов'язку утримання об'єкту права спільної часткової власності. Оскільки її права, як заінтересованої особи, були порушені, остання звернулась до суду з вказаним позовом. Відповідач 1 надав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнав в повному обсязі. Справу просив розглядати за його відсутності. Пояснив, що не приймав участі в прилюдних торгах, які проводились ПП «Нива-ВШ», не придбавав 65/100 частки спірної квартири. Крім того, відповідач 1 не уповноважував довіреністю [PERSON], [PERSON], [PERSON] вчиняти будь-які дії, не звертався до приватного нотаріуса КМНО Михайленка С.А, для посвідчення довіреності. Вказані особи не знайомі відповідачу 1. При цьому, відповідач 1 не уповноважував нікого на оформлення вказаним приватним нотаріусом оспорюваного Свідоцтва № 2483 від 30.10.2015. Зазначив, що не приймав рішення та не створював ТОВ «ПРОПЕРТІ-СЕРВІС». Представник відповідача 2 заперечував проти позовних вимог. В ході розгляду справи надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнав в повному обсязі, від всіх відзивів та заперечень відмовився, справу просив розглядати за його відсутності. Представник третьої особи в своїх поясненнях просив суд на підставі поданих до матеріалів справи доказів прийняти рішення згідно норм чинного законодавства. При цьому, вказав, що дійсно оспорюване Свідоцтво видане з порушенням норм чинного законодавства, а відтак є недійсним в силу положень ст. 215 ЦК України. В судове засідання позивач не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, через канцелярію суду представником позивача подано заяву про розгляд справи за відсутності позивача. Відповідач 1 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за відсутності відповідача 1. Позовні вимоги визнав в повному обсязі. Представник відповідача 2 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за відсутності відповідача 2. Позовні вимоги визнав в повному обсязі Третя особа в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином. В матеріалах справи міститься заява представника третьої особи про розгляд справи за відсутності третьої особи. Проти позовних вимог заперечень не надав. 2.Процесуальні дії в справі. Заяви, клопотання 02.01.2018 ухвалою суду позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. 16.02.2018 ухвалою суду відкрито провадження по справі, призначено проведення підготовчого засідання, встановлено сторонам строки для надання заяв по суті справи. 13.07.2018 від третьої особи надійшли письмові пояснення. 15.08.2018 від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву. 20.09.2018 від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача 2. 19.10.2018 від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог 24.10.2018 від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи нотаріально посвідчених пояснень відповідача 1 - [PERSON] від 22.10.2018. 25.10.2018 від відповідача 1 [PERSON] надійшла заява про визнання позову та розгляду справи у відсутність відповідача 1. 13.11.2018 представником відповідача 2 в судовому засідання подано заперечення на відповідь позивача на відзив відповідача 2 на позовну заяву. 13.11.2018 ухвалою суду закрито підготовче провадження по справі, справу призначено до розгляду по суті. 31.01.2019 від представника відповідача 2 ТОВ «Проперті Сервіс» надійшла заява про визнання позовних вимог. 21.02.2019 від представника відповідача 2 надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача 2. 22.02.2019 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача. 3.Фактичні обставини справи, встановлені судом, які підтверджені наданими доказами по справі, зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що позивач є співвласником квартири [ADDRESS] (35/100 частки) відповідно до Договору дарування квартири від 16.09.2014, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Вербовською Д.В., № 272. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20.09.2017, яке набрало законної сили 06.12.2017 позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Калитва-Агро» задоволено, зокрема, визнано недійсним Свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 2928, видане 25.12.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленко С.А. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Калитва-Агро» щодо 35/100 частки квартири [ADDRESS] загальною площею 196,2 кв.м., житловою площею 139 кв.м. Зокрема, вказаним рішенням суду встановлено ту обставину, що Свідоцтво, на підставі якого було відчужено частку, належну позивачу, З матеріалів справи вбачається, що інша частка квартири (65/100) [ADDRESS] нікому на праві власності не належала, що підтверджується довідкою КМ БТІ КМР від 29.03.2016 № 3787 (И-2016). Разом з тим, 30.10.2015 право власності на вказану частку зареєстровано за [PERSON], що підтверджується Витягом з Державного реєстру Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.02.2016. В подальшому, 12.04.2016 право власності на вказану частку квартири набуло ТОВ «Проперті Сервіс», що підтверджується Витягом з Державного реєстру Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.04.2017. Підставою для реєстрації права власності на 65/100 частки спірної квартири за Товариством стали наступні документи: Свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів № 2483 від 30.10.2015, видане на ім'я [PERSON], місце проживання: [ADDRESS], РНОКПП [NUMBER], а саме 65/100 ідеальної частки квартири [ADDRESS], заг.площею 196, 2 кв.м., яка складається з трьох кімнат на четвертому поверсі, яка раніше належала [PERSON]; Акт про проведені прилюдні торги від 09.07.2008 головного державного виконавця ВДВС Пролетарського РУЮ у м. Донецьку Петренко Л.І. при примусовому виконанні рішення Микитівського районного суду м. Горлівка Донецької області від 07.03.2007 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості в сумі 3 000 224, 00 грн.; Протокол № 12/14/5 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, яке належить [PERSON] від 08.07.2008, затверджений Генеральним директором ПП «Нива-В.Ш.» Ковіня В.В. від 08.07.2008; Рішення Микитівського районного суду м. Горлівки Донецької області від 19.07.2006 по справі № 2/2873/2006 за позовом [PERSON] до ТОВ «Будресурс-Економія» про визнання права власності та витребування майна, яким позовні вимоги задоволено частково, зокрема, визнано за [PERSON] право власності на 65/100 частки спірної квартири; Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що в провадженні Шевченківського РУП м. Києва перебували матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 12012100100001371 від 03.01.2016 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356, ч. 3 ст. 365-2 КК України за фактом реєстрації приватним нотаріусом КМНО Михайленко С.А. всупереч встановленому порядку, права власності на об'єкти нерухомості на інших осіб та матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 12015100100003405 від 06.03.2015 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. В межах кримінальних проваджень були проведені експертизи печаток та підписів посадових осіб ПП «Нива-В.Ш.». Відповідно до Висновку експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Шубіна Г.О. № 322/тдд від 15.03.2017 року, відбитки печатки ПП «Нива-В.Ш.» (ідентифікаційний код 33668915) у протоколі №12/14/5 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, яке належить [PERSON] від 08.07.2008 нанесено не кліше печатки ПП «Нива-В.Ш.» (ідентифікаційний код 33668915), вільні зразки якої надані для порівняння. Згідно Висновку експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Шубіна Г.О. № 8-4/321 від 20.04.2017 року, підпис у графі «ЗАТВЕРДЖУЮ: Генеральний директор ПП «Нива-В.Ш.» В.В.Ковіня» протоколу №12/14/5 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, яке належить [PERSON] від 08.07.2008 виконано, ймовірно не Ковіня В.В., зразки якого були надані для порівняння, а іншою особою. При цьому, згідно відповіді Управління ДВС ГТУЮ в Донецькій області від 22.06.2018 № 2-20-242, за даними Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, виконавчі документи, де боржником є [PERSON] РНОКПП [NUMBER], на примусове виконання до Пролетарського РВ ДВС м. Донецьк ГТУЮ у Донецькій області не надходили та на виконанні не перебувають. За таких обставин, з матеріалів справи не вбачається, що прилюдні торги з продажу 65/100 частки спірної квартири [ADDRESS], проводились. При цьому, не знаходять свого підтвердження в судовому засіданні і обставини щодо наявності виконавчого провадження у ВДВС Пролетарського РУЮ у м. Донецьку Петренко Л.І. про примусове виконання рішення Микитівського районного суду м. Горлівка Донецької області від 07.03.2007. Позивач пояснив, що звернувся до суду з вказаним позовом, як заінтересована особа та співвласник спірного нерухомого майна, оскільки включення у склад співвласників квартири відповідачів, на підставі правочину, вчиненого в порушення вимог чинного законодавства, порушує переважне право позивача на придбання 65/100 частки спірної квартири у територіальної громади м. Києва, унеможливлює здійснення права спільної часткової власності, перешкоджає виконанню обов'язку утримання об'єкту права спільної часткової власності. При цьому, відповідач 1 та відповідач 2 визнали позовні вимоги в повному обсязі, погодившись з викладеними в позовній заяві обставинами. Представник третьої особи також в своїх поясненнях також вказав, що позивач, як заінтересована особа, має право звернутись до суду із вказаним позовом фактично не заперечував проти задоволення позовних вимог. 4.Норми права, застосовані під час розгляду справи Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Так, згідно ч. 1 ст. 362 ЦК України, у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. У разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред'явити до суду позов про переведення на нього прав та обов'язків покупця (ч. 4 ст. 362 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою вказаної статті визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України). Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Згідно положень ч. 1-2 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. При цьому, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином, що узгоджується і з нормами статей 650, 655 та частини 4 статті 656 ЦК України, що відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги (розділ 6 Тимчасового положення, стаття 34 Закону України «Про нотаріат2). Отже, відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених частинами 1-3 та 6 статті 203 ЦК України (частина 1 статті 215 цього Кодексу) (позиція ВС України, викладена в постанові від 23.09.2014 по справі № 3-112гс14). Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів (ч. 3 ст. 216 ЦК України). Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою (ч. 5 ст. 216 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, крім прав та обов'язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. При цьому, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно положень ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Як визначено в ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. 5.Висновки суду. З врахуванням того, що відповідачі визнали позовні вимоги і таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб чи відповідача, а також з врахуванням того, що з матеріалів справи вбачається, що оспорюване Свідоцтво від 30.10.2015 на ім'я відповідача 1, видане в порушення вимог чинного законодавства, при цьому, порушує права позивача як співвласника спірного нерухомого майна, суд дійшов висновку про прийняття визнання позовних вимог відповідачами та задоволення позовних вимог. Виходячи з наведеного та

Outcome: approved