Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , про оспорювання батьківства шляхом виключення запису про батька з актового запису про народження дитини. У позові вказував, що 28.08.1997 року уклав шлюб з відповідачем, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області, актовий запис №33. Під час шлюбу відповідач народила трьох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] . У 2013 році звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу, у якому зазначав, що між ним та відповідачем ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено з червня 2012 року. Крім того пізніше з`ясувалося, що у відповідача є інший чоловік. У зв`язку з наведеними обставинами просив розірвати шлюб між ними. Відповідач у судовому засіданні позов визнала. Рішенням Вижницького районного суду від 21.02.2013 року шлюб між ними розірвано. [PERSON] залишився проживати з ним, а [PERSON] та [PERSON] проживали з відповідачем. Відповідачу після розірвання шлюбу було залишено прізвище [PERSON] , однак 30.10.2013 року вона змінила прізвище на [PERSON]. Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 10.07.2018 року змінено розмір стягуваних з нього аліментів. Зазначав, що батьком народжених [PERSON] та [PERSON] , згідно з ч.1 ст.122 СК України, було записано його, однак на даний час він з цим не згідний, оскільки одразу після розірвання шлюбу відповідач почала проживати однією сім`єю з [PERSON] , який на його думку можливо є батьком дітей. Відповідач після розірвання шлюбу всіляко забороняла йому бачитись із доньками [PERSON] та [PERSON] та постійно з її боку виникали сварки через це питання, однак вона ніяк не обґрунтовувала свою відмову та не пояснювала, в чому причина. Діти [PERSON] та [PERSON] не були заплановані, не схожі на нього, а тому він має сумніви, що є їх біологічним батьком. З 2002 року до 2012 року шлюбні відносини йшли на погіршення, постійно виникали сварки, тривалий час не був в близьких стосунках з відповідачем. Крім того, з 2002 року по 2005 рік захворів хворобою «Рейтера» і був у дуже важкому стані, важко пересувався по дому, часто знаходився у лікарнях під медичним наглядом. Будучи у такому становищі не думав про намір мати ще дітей та про близькі стосунки з відповідачем. На даний час в м. Вижниця серед мешканців почали розповсюджуватися чутки, що [PERSON] та [PERSON] не є його дітьми та народжені відповідачем від близьких стосунків з іншим чоловіком. У кінці 2018 року стало відомо, що приблизно в 2010 році мати відповідача [PERSON] повідомила своїм колегам, що [PERSON] та [PERSON] не є його дітьми. Влітку 2014 року відповідач особисто, під час однієї із сварок, повідомила його матері [PERSON] , що насправді [PERSON] та [PERSON] не є його дітьми. Також повідомила, що ніколи його не любила, а перебувала у шлюбі тільки через його близьких родичів, які проживають в Канаді. Відповідач під час перебування у шлюбі з ним до народження доньок працювала вдома та до неї часто приходили додому клієнти, в тому числі [PERSON] В той час він постійно знаходився на роботі разом із своїм батьком в смт. Кути Івано-Франківської області. Донька [PERSON] була народжена в Канаді, а донька [PERSON] в Україні. Після народження останньої доньки почав помічати, що відповідач часто таємно розмовляє з кимось по телефону, веде переписку. При розмові з донькою [PERSON] , остання розповіла, що відповідач систематично під час прогулянок із дітьми спілкувалась по мобільному телефону з коханцем, а наближаючись до будинку, закінчувала розмову та на мобільному телефоні видаляла інформацію про набрані номери. Наміру звертатись в суд не мав, однак через чутки в м. Вижниця, що він не є батьком дітей, через особисте повідомлення відповідачем його родичам, що вона його ніколи не любила та одружилась на ньому тільки з корисливих мотивів, вирішив звернутись в суд. До звернення в суд мав намір досудового врегулювання питання про те, чи дійсно він є батьком [PERSON] та [PERSON] , зокрема запропонував відповідачу провести судову медико-генетичну експертизу з метою встановити, чи дійсно є батьком доньок, але відповідач була категорично проти. Просив виключити з актового запису про народження, складеного 25.07.2008 року відділом РАЦС Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області за №34, відомості про нього, батька [PERSON] , [INFO] , вважати його таким, що не є батьком [PERSON] , [INFO] , витяг з реєстрації про народження [NUMBER] , виданий 23.09.2004 року в Канаді у м. Вінніпег та стягнути з відповідача на його користь витрати, пов`язані з розглядом судової справи, а саме наданням правової допомоги у розмірі 8000,00 грн. та сплачений судовий збір. У судове засідання позивач [PERSON] , в адресованій суду заяві представник позивача Вакарчук В.І. просив справу розглядати за їх відсутності, позов підтримує повністю. Також просив вирішити питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат по сплаті судового збору, витрат на правничу допомогу та витрат на проведення експертизи. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи. До початку судового засідання надала суду заяву, у якій просила справу розглядати за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Також просила при вирішенні питання про стягнення з неї судових витрат, перевірити їх на відповідність наданої правничої допомоги та потраченого на неї часу. Ухвалою суду від 11.03.2019 року за клопотанням позивача по справі призначено судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Одеського обласного бюро судово-медичних експертиз, що знаходиться за адресою: 65082, м. Одеса, провулок Валіховський, 4 та на час проведення експертизи підготовче засідання зупинено. 26.06.2019 року до суду надійшов висновок експерта №68 судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, враховуючи визнання позову відповідачем, дійшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що з 28.08.1997 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 21.02.2013 року по цивільній справі №713/296/13-ц (провадження №2/713/156/13) шлюб між сторонами розірвано та відповідачу після розірвання шлюбу залишено прізвище [PERSON] . Даним рішенням встановлено, що під час шлюбу народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішення набрало законної сили, а тому встановлені ним обставини в силу положень ч.4 ст.82 ЦПК України не потребують доказуванню. Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 04.03.2013 року по цивільній справі №713/181/13- ц (провадження №2/713/131/13) задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , (ІПН [NUMBER] ), зареєстрованого [ADDRESS] , мешканця [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої в [ADDRESS] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 400,00 грн. щомісяця на кожну дитину, починаючи з 28.01.2013 року і до настання їх повноліття. Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 17.04.2013 року рішення Вижницького районного суду від 04.03.2013 року залишено без змін. Тобто рішення набрало законної сили 17.04.2013 року, а тому встановлені ним обставини в силу положень ч.4 ст.82 ЦПК України не потребують доказуванню. 30.10.2013 року [PERSON] , [INFO] змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені серія [NUMBER] , виданого 30.10.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вижницького районного управління юстиції у Чернівецькій області. Рішенням Вижницького районного суду від 10.07.2018 року по цивільній справі №713/181/13- ц (провадження №2/713/131/13) задоволено частково позов [PERSON] до [PERSON] , про зміну розміру стягнення аліментів, визначених за рішенням суду. Змінено розмір аліментів, стягуваних з [PERSON] , [INFO] , останнє відоме місце реєстрації [ADDRESS] , за рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 04.03.2013 року. Вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП - [NUMBER] ), останнє відоме місце реєстрації [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої та жительки [ADDRESS] , аліменти в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1100,00 грн. щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1100,00 грн. щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Рішення набрало законної сили, а тому встановлені ним обставини в силу положень ч.4 ст.82 ЦПК України не потребують доказуванню. Згідно копії довідки виконавчого комітету Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької області №724 від 23.03.2018 року [PERSON] , 1975 року народження зареєстрована в [ADDRESS] і в склад її сім`ї входять: син - [PERSON] , [INFO] , дочка - [PERSON] , [INFO] та дочка - [PERSON] , [INFO] . Згідно архівної виписки з медичної карти стаціонарного хворого №13930/860, виданої 29.01.2019 року ОКУ «Чернівецька обласна клінічна лікарня» - [PERSON], [INFO] перебував на стаціонарному лікуванні в ревматологічному відділенні з 18.09.2001 року по 28.09.2019 року з діагнозом: хвороба Рейтера. Згідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 25.07.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вижницького районного управління юстиції у Чернівецькій області, у актовому записі №34 від 25.07.2008 року про народження [PERSON] батьком зазначений [PERSON] . Згідно копії витягу з реєстрації про народження серія [NUMBER] , виданого 23.09.2004 року у м. Вінніпег Манітоба Канада, у актовому записі № 2004-06-009661 від 16.08.2004 року про народження [PERSON] , [INFO] батьком зазначений [PERSON] . Підставою позову є те, що позивач [PERSON] стверджує, що не є біологічним батьком дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно висновку призначеної судом судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи №68 від 13.06.2019 року: молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що громадянин [PERSON] , [INFO] не є біологічним батьком дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , народжених [PERSON] , [INFO] . При вирішенні позову суд застосовує норми права. Частиною 1 ст.122 СК України визначено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Згідно положень ч.1 ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до ч.2 ст.136 СК України, у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Згідно ч.3 ст.136 СК України, оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. У п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст.136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст.138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року №52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1. Розділу ІІ зазначених Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Пунктом 2.16.2. Розділу ІІ зазначених Правил передбачено, що за наявності рішення суду щодо оспорювання батьківства або материнства в актовому записі про народження дитини виправляються відомості, про які зазначено в рішенні суду. Згідно п.2.18 Розділу ІІ зазначених Правил зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану, крім випадків, встановлених у пункті 2.28 цього розділу. Пунктом 2.28 Розділу ІІ зазначених Правил встановлено, що у разі якщо актовий запис цивільного стану, до якого необхідно внести зміни у зв`язку з усиновленням, скасуванням усиновлення, визнанням усиновлення недійсним, визнанням та встановленням факту батьківства, материнства, а також доповненням і виправленням відомостей, що в ньому містяться, було складено компетентним органом іноземної держави, з якою Україною не укладено договору про правову допомогу та правові відносини у цивільних і сімейних справах, або якщо законодавством іноземної держави встановлено інший порядок внесення змін, відмінний від передбаченого законодавством України, або неможливості його направлення органами іноземної держави (стихійне лихо, військові дії тощо), що підтверджується відповідними документами, актовий запис цивільного стану попередньо поновлюється відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника. Про поновлення актового запису цивільного стану та внесення до нього відповідних змін повідомляється компетентному органу іноземної держави. З досліджених у судовому засіданні належних, достатніх та допустимих доказів судом з достовірністю установлено, що позивач [PERSON] не є біологічним батьком неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , народжених [PERSON] , тобто відсутнє кровне споріднення між особою, яка записана батьком дітей та дітьми. Таким чином, наведені доводи, аналіз доказів та їх належна оцінка переконують суд в тому, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають до задоволення та виключення записів про батька [PERSON] з актових записів про народження дітей [PERSON] та [PERSON] Суд вважає за необхідне зазначити, що заявлена позивачем вимога - вважати його таким, що не є батьком [PERSON] , у такій редакції не може бути задоволена, оскільки такого способу захисту порушеного права ч.2 ст.136 СК України не передбачено. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача, тому на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1152,60 грн. (квитанції №113 від 01.02.2019 року на суму 768,40 грн. та №40 від 11.03.2019 року на суму 384,20 грн.) та судові витрати на проведення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи у розмірі 8955,47 грн. (квитанція №0.0.1355673084.1 від 17.05.2019 року). Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу слід зазначити таке. Пунктом 2 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що витрати на правничу допомогу у разі відмови в позові покладаються на позивача. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частина 1 та 2 ст.134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Згідно чч.1-3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.4 та ч.5 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною 6 ст.137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, які позивач сплатив у зв`язку з розглядом справи, суду надані такі докази: попередній розрахунок судових витрат, які позивач поніс та понесе на загальну суму 8768,40 грн., у т.ч.: витрати, пов`язані з розглядом судової справи, а саме наданням правової допомоги та судовий збір; договір про надання правничої допомоги від 23.01.2019 року, укладений між адвокатом Вакарчуком В.І. та [PERSON] , предметом якого згідно п.1 є надання консультаційних та юридичних послуг (висновки та довідки з правових питань) щодо захисту інтересів перед фізичними та юридичними особами, в судах, органах державної влади, органах прокуратури, Національної поліції та СБУ, в усіх громадських, приватних, державних установах та організаціях, в тому числі оскарження дій/бездіяльності службових та посадових осіб. Договір укладено у письмовій формі та підписано його сторонами; акт приймання-передачі виконаних робіт до договору про представництво інтересів та надання правової допомоги без номеру від 23.01.2019 року, підписаний сторонами договору 31.01.2019 року, за яким позивач та адвокат Вакарчук В.І. підтвердили виконання договору та погодили оплату за його виконання у розмірі 8000,00 грн. за 13.50 годин роботи адвоката, а саме: надання усних консультацій - 1.20 год., вартість 1 години 300,00 грн., загальна сума 400,00 грн.; узгодження тактики та вивчення документів - 1.30 год., вартість 1 години 500,00 грн., загальна сума 750,00 грн.; складання та подання позовної заяви до суду - 4.30 год., вартість 1 години 500,00 грн., загальна сума 2250,00 грн.; складання відповіді на відзив відповідача - 1.30 год., вартість 1 години 400,00 грн., загальна сума 600,00 грн.; передбачається представництво в суді першої інстанції (транспортні витрати на дорогу до суду, перебування у відрядженні) - 5.00 год., вартість 1 години 800,00 грн., загальна сума 4000,00 грн.; додаток №1 до договору про надання правової допомоги, згідно якого оплата гонорару станом на 23.01.2019 року здійснена частково у розмірі 1000,00 грн. Додаток підписано сторонами договору; додаток №2 до договору про надання правової допомоги, згідно якого оплата гонорару станом на 25.01.2019 року здійснена частково у розмірі 4000,00 грн. Додаток підписано сторонами договору; додаток №3 до договору про надання правової допомоги, згідно якого оплата гонорару станом на 31.01.2019 року здійснена частково у розмірі 3000,00 грн. Додаток підписано сторонами договору. Надаючи оцінку поданим позивачем доказам на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу судом установлено, що адвокатом Вакарчуком В.І. на підставі відповідного договору було надано позивачу необхідний фактичний обсяг правової допомоги - надання усних консультацій, узгодження тактики та вивчення документів, складання та подання позовної заяви до суду та участь у судовому засіданні у справі 11.03.2019 року протягом 1 години, на що потрачено 8,2 годин на загальну суму 4200,00 грн. Доказів про складання відповіді на відзив відповідача та понесення транспортних витрат на дорогу до суду, перебування у відрядженні, на що адвокатом Вакарчуком В.І. потрачено 5,3 годин на загальну суму 3800,00 грн., ні позивачем, ні його представником суду не надано. Враховуючи вимоги ч.4 ст.137 ЦПК України суд дійшов висновку, що витрати на послуги адвоката загальною сумою 4200,00 грн. є співмірними зі складністю справи та з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Враховуючи викладене, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4200,00 грн. На підставі викладеного, ст.ст.122, 136 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,

Outcome: approved