Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в розмірі 19971,56 грн., стягнення судових витрат. В судовому засіданні представник позивача подала заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила стягнути проценти за користування грошовими коштами суми позики за період з 17.09.2011 року по 31.03.2015 року в розмірі 17977 грн 51 коп. та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за договором позики за період з 17.09.2011 року по 31.03.2015 року в розмірі 5927 грн. 74 коп., що в загальному розмірі складає 23905 грн. 25 коп. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоч про час і місце судового розгляду повідомлялася у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомила, а представник позивача подала достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17.09.2011 року позивач позичив відповідачу 7000 доларів США. із терміном повернення всієї суми до 17.10.2011 року (а.с.6). Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 22.01.2014 року позов задоволено: стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики від 17.09.2011 року в сумі 55951,00 грн., стягнення судового збору. Кошти по рішенню суду стягувалися (згідно довідки ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції від 03.03.2015 року (а.с.29), за період перебування виконавчого листа на виконанню було проведено стягнення в розмірі 2791,83 грн.). За вимогами ст.1046 ЦК України за договором одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Як слідує зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) у строк та в порядку, що встановлені договором. В судовому засіданні представник позивача уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача лише за користування грошовими коштами суми позики за період з 17.09.2011 року по 31.03.2015 року в розмірі 17977 грн 51 коп. та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за договором позики за період з 17.09.2011 року по 31.03.2015 року в розмірі 5927 грн. 74 коп., що в загальному розмірі складає 23905 грн. 25 коп., так як суму основної заборгованості по договору позики вже стягнуто за рішенням суду від 22.01.2014 року. Відповідно до ст.625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Що стосується 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за договором позики за період з 17.09.2011 року по 31.03.2015 року в розмірі 5927 грн. 74 коп., то дана вимога є обґрунтованою. Також представник позивача просила стягнути з відповідача на користь її довірителя проценти за користування грошовими коштами суми позики за період з 17.09.2011 року по 31.03.2015 року в розмірі 17977 грн 51 коп. Відповідно до ст.. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. В заяві про уточнення позовних вимог позивач надав розрахунок по сплаті процентів за користування грошовими коштами за період з 17.09.2011 року по 31.03.2015 року. Згідно з ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Таким чином, порушення, невизнання, оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення кожної особи до суду за захистом свого особистого права із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення процентів від суми позики та процентів за прострочення виконання умов договору позики є обґрунтованими та підлягають задоволенню. За змістом ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача 484.42 грн. судового збору та 3000 грн. витрат на правову допомогу (а.с.9-11,29). На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 15, 16, 265, 1049 ЦК України,

Outcome: approved