Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Оріхівського районного суду Запорізької області з позовом, в якому просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини за його матірю, [PERSON], яка померла 20.11.2010 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач та відповідач [PERSON] є дітьми [PERSON], та, відповідно, є його спадкоємцями першої черги за законом. На момент смерті матері позивач з незалежних від нього причини не мав можливості звернутись із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк, оскільки перебував за межами України. Звернувшись із такою заявою у березні 2017 року до приватного нотаріуса Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON], позивач отримав відмову в оформленні свідоцтва про право на спадщину через пропуск зазначеного строку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, пославшись на факти та норми права, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала повністю, підтвердивши наявність обставин щодо поважності причин пропуску строку прийняття спадщини. Представник Оріхівської міської ради в судове засідання не зявився, подавши письмову заяву про розгляд справи за його відсутності й про визнання позову. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши наявні у справі письмові докази, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії VІІ-УР № 0888123, виданим Оріхівським райбюро ЗАГС 01.04.1965 року. Відповідач [PERSON] є донькою [PERSON], що особами, які беруть участь у справі, також не оспорюється. Таким чином, позивач та відповідач є рідними братом та сестрою, та, відповідно, спадкоємцями першої черги за законом після [PERSON] За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла позивачу все своє майно, де б воно не було та з чого б не складалось на день її смерті. До такого майна, зокрема, належить житловий будинок за адресою Запорізька область, м. Оріхів, вул. Фестивальна, б. 33, на підставі Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 08.09.2009 року у справі № 2-1236/09. 20.11.2010 року [PERSON] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС № 188262, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області 23.12.2010 року. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч. 1\~ст. 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1\~ст. 1270 ЦК України). Відповідно до\~ст. 1271 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За змістом ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У встановлений законом шестимісячний строк позивач із заявою про прийняття спадщини не звернувся. Відповідач в судовому засіданні визнала той факт, що позивач задовго до смерті їх матері виїхав за межі України, не мав можливості навіть прибути на її поховання, та був відсутній в Україні протягом шести місяців після її смерті, оскільки перебував на заробітках. За таких умов, в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України суд вважає ці обставини встановленими та такими, на яких може ґрунтуватись рішення по суті справи. Оцінюючи доводи позивача, суд вважає, що у своїй сукупності вони свідчать про те, що позивач мав обєктивні труднощі у своєчасному поданні заяви про прийняття спадщини, оскільки перетинання державного кордону повязане з відповідними часовими та матеріальними витратами. Зважаючи на зазначені обставини, враховуючи те, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом (відповідач спадщину не прийняла, але мала право на обовязкову частку), спору між ними з приводу спадкового майна немає, суд вважає, що визнання поважними причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини та визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини не буде порушувати права та законні інтереси заінтересованих осіб, суперечити принципам законності, розумності та справедливості (ст. 3 ЦК України), а також буде сприяти правовій визначеності подальшої долі спадкового майна. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 3, 1268-1272 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved