Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до Комунарського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) відповідно до якого просить суд, зобов`язати відповідача зняти арешт з квартири [ADDRESS] . Судові витрати стягнути з відповідача. Вимоги обґрунтовані тим, що 14.01.2020 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса з метою реалізувати право власності на належну частку квартири яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , але під час підготовки матеріалів до проведення правочину було встановлено, що на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони від 04.12.2006 року було накладено арешт на квартиру [ADDRESS] що належить [PERSON] на праві спільної часткової власності. В зв`язку з вказаним [PERSON] звернувся до Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південно - Східного Міжрегіонального Управління юстиції м. Дніпро про скасування арешту на майно та заборони на його відчуження, а саме квартири [ADDRESS] , мотивуючи тим, що боргові зобов`язання перед [PERSON] відповідно виконавчого листа №1-371 погашені. Фахівцями Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південно - Східного Міжрегіонального Управління юстиції м. Дніпро у задоволенні вказаного звернення відмовлено, мотивуючи, що виконавче провадження закрито та справа про накладення арешту на квартиру [ADDRESS] знищена у зв`язку з закінченням терміну зберігання. У зв`язку з чим, позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Ухвалою від 16.08.2021 року суддя прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі, а також відповідно до ст. 274 ЦПК України вирішила розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження. Копію ухвали від 16.08.2021 року, копію позовної заяви з матеріалами позову, направлено відповідачу за місцем його знаходження, відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України. Однак, у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження строк, відповідач, будучи повідомленими належним чином, відзив на позов не подав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від відповідача не надходило. У судове засідання позивач [PERSON] не з?явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив суд задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача у судове не з?явився, про розгляд справи був повідомлений судом належним чином, будь-яких заяв клопотань на адресу суду не надходило. Вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку на час проведення виконавчих дій, є Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-ХІV. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виходячи зі змісту статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Положеннями статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець виносить постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення, якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження, та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна. Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21.09.2020 року встановлено що на все майно [PERSON] накладено арешт, а саме: - тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 4890866, зареєстровано: 27.04.2007 о 17:36:13 за № 4890866 реєстратором Шоста запорізька державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанова про накладення арешту на майно , АМ 096868, 04.12.2006 ВДВС Комунарського району м.Запоріжжя, О.О. Косар, об`єкт обтяження, невизначене майно, все майно; власник: [PERSON] . Виконавче провадження, що стало підставою для внесення обтяження строки зберігання якого закінчилися знищено, відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом № 2274/5 від 25.12.2008 р. Міністерство», юстиції України п. 9.9 «строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих їй зберігання, становить 3 (три) роки,крім виконавчих проваджень,завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення,строк зберігання яких становить 1 (один) рік Обчислення строків зберігання документів проводиться з 1 січня року, який іде за роком завершення їх діловодством. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За змістом ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, а відповідно до ст. 319 цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно з частиною 2 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для реєстрації припинення обтяження є в тому числі й рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до частин третьої, четвертої і п`ятої статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. До підстав зняття арешту також належать закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (частина перша статті 50 Закону України «Про виконавче провадження»). Частиною другою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Після закінчення виконавчого провадження, державний виконавець повинен зняти, арешти та інші обмеження, які накладаються на майно впродовж виконання виконавчих дій. Відсутність відкритого виконавчого провадження по виконанню рішення суду дає підстави для звільнення майна з під арешту. Такий висновок суду узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 27.03.2020 року у справі № 817/928/17. Відповідно до автоматизованої системи виконавчих проваджень відносно [PERSON] відсутні боргові зобов`язання перед [PERSON] відповідно виконавчого листа №1-371 на підставі якого було винесено постанову про арешт майна боржника. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог та звільнення майна з під арешту.

Outcome: approved