Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до Кролевецького районного суду з позовом про визначення частки майна, належної померлим на праві спільної сумісної власності. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 03 травня 2014 року помер його батько [PERSON], місцем проживання та смерті якого було м.Кролевець Сумської області. Заповіту на випадок своєї смерті він не залишив. Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з житлового будинку за адресою м.Кролевець Сумської області, вул. Комунальна, 21. Спадкоємцями за законом після смерті батька є він, його мати [PERSON] (дружина померлого) та його брат [PERSON] (син померлого), спадщину після смерті батька прийняли, оскільки подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини. 22 вересня 2014 року його мати [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, до якого входить і вказаний житловий будинок по вул. Комунальна, 21, у м.Кролевець. За життя [PERSON] залишила заповітне розпорядження, згідно з яким все належне їй майно вона заповіла своєму сину [PERSON] Спадкоємцем на вказане майно є він, спадщину після смерті матері прийняв, подавши нотаріусу відповідну заяву про прийняття спадщини. Він не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно у звязку з тим, що частки майна померлих не визначені. Просить суд визначити, що частки померлих [PERSON] та [PERSON] у праві спільної сумісної власності на житловий будинок № 21 по вул. Комунальній у м.Кролевець були рівними та становили по 1/2 кожному. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує (а.с. 40). Відповідач [PERSON] міська рада Сумської області, будучи належним чином повідомлена про час та місце проведення судового засідання, до суду свого представника не направила, надавши заяву про розгляд справи без участі її представника. Позовні вимоги [PERSON] визнає (а.с. 28). Треті особи [PERSON] районна державна нотаріальна контора, [PERSON], будучи належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання, до суду не зявились. Згідно ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання сторін суд вирішив можливим розглянути справу у їх відсутність, та у відсутність третіх осіб. Відповідно до положення ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд провів розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно дозволу на виконання робіт № 247 від 20 липня 1964 року на підставі рішення №9 виконкому [PERSON] міської ради, [PERSON] було дозволено будівництво одноквартирного будинку на земельній ділянці №4 по вул.Комунальній в м.Кролевець, термін завершення робіт 16 липня 1967 року (а.с. 13). Згідно довідки КП «[PERSON] районне бюро технічної інвентаризації» № 110 від 10.03.2016 року право власності на житловий будинок № 21 по вул. Комунальній в м.Кролевець зареєстровано в КП «[PERSON] районне бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі № 24 під реєстровим № 4837 на імя [PERSON] згідно договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від однієї до пяти включно, посвідчений [PERSON] державною нотаріальною конторою 16.07.1964 р. за №1125. Номер будинку змінився з № 4 на № 21 (а.с.17). Згідно архівного витягу з рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради народних депутатів Сумської області від 18.11.1993 року № 480 «Про передачу у приватну власність безплатно присадибних земельних ділянок громадянам м.Кролевець» [PERSON] за реєстровим № 404 було передано безплатно у приватну власність присадибну земельну ділянку за адресою вул.Комунальна, 21, площа присадибної земельної ділянки 600 кв. м (а.с. 18). [PERSON] та [PERSON] з 11 травня 1961 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який був зареєстрований центральним міським райбюро ЗАГС м.Горлівка Сталінської області (а.с.9). З матеріалів справи вбачається, що нерухоме майно за адресою Сумська область, м.Кролевець, вул. Комунальна, № 21 набуте подружжям [PERSON] та [PERSON] за час шлюбу, майном користувалися як спільною сумісною власністю. Домовленості про визначення часток у спільному майні між ними не було, договір про визначення розміру часток між ними не укладався. Згідно ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, судом не встановлено наявності обгрунтованих підстав, що мають істотне значення та дають суду можливість відступити від засад рівності часток подружжя у спільному сумісному майні. Позивач [PERSON] народився 08 січня 1969 року у м.Кролевець Сумської області. У свідоцтві про народження його батьками значаться батько [PERSON], мати [PERSON] (а.с. 10). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер 03 травня 2014 року в м.Кролевець Сумської області, актовий запис № 152 (а.с.14). Судом встановлено, що після смерті [PERSON] було заведено спадкову справу №173/2014. Спадкове майно прийняли дружина померлого [PERSON], син померлого (позивач [PERSON]І.) та син померлого [PERSON] відповідно до заяв про прийняття спадщини за законом (а.с.34, 35). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла 22 вересня 2014 року в м.Кролевець Сумської області, актовий запис № 293 (а.с.15). [PERSON] залишила заповітне розпорядження, за яким усе належне їй майно заповіла своєму сину [PERSON] (а.с. 16). Спадкоємець [PERSON] протягом строку, зазначеному в ст. 1270 ЦК України, подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини за заповітом (а.с. 29), від спадщини не відмовився, тому вважається таким, що прийняв спадщину. На підставі заяви позивача після смерті [PERSON] заведено спадкову справу № 357/2014 (а.с. 29). Заповіт від імені [PERSON] посвідчувався на імя [PERSON], заповіт не скасовано (а.с.16, 30). Згідно ч. 1 ст. 1272 ЦК України інші спадкоємці спадщину не прийняли. За змістом розяснень нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, у звязку з тим, що неможливо визначити рівність часток та масу спадкового майна (а.с. 19). Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. На підставі викладеного, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та визначити, що частки померлих [PERSON] та [PERSON] у праві спільної сумісної власності на житловий будинок № 21 по вул. Комунальній у м.Кролевець були рівними та становили по 1/2 кожному. Відповідно до ст.ст. 368, 369, 370 ЦК України, ст. 60 СК України,

Outcome: approved