Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до суду із позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач) про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, посилаючись на те, що 18.08.2015 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис №1714. Разом з тим, спільне життя не склалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально. Позивач вважає, що збереження шлюбу є неможливим, оскільки вони мають різні погляди на шлюб та сім`ю, у зв`язку з чим просила розірвати шлюб. Також у шлюбі [INFO] у сторін народилась дочка - [PERSON] , яка проживає разом з позивачем. Позивач вказує, що нею створені найкращі умови для проживання та виховання дитини та беручи до уваги інтереси дитини просила визначити місце проживання дитини з позивачем. Ухвалою суду від 31.05.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 16.07.2019 року. 16.07.2019 року відповідачем подано заяву про визнання позову. 16.07.2019 року до участі у справі залучено в якості третьої особи Службу у справах дітей та сім`ї Броварської районної державної адміністрації Київської області у зв`язку з підготовче судове засідання відкладено на 09.09.2019 року. 09.09.2019 року підготовче судове засідання відкладено на 25.09.2019 року за клопотанням представника третьої особи для надання висновку органу опіки та піклування у відповідності до вимог ч.5 ст. 19 СК України. Позивач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Представник позивача подав через канцелярію суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити та розглянути справу за відсутності позивача та її представника. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В поданій 16.07.2019 року заяві позов визнав в повному обсязі. Представник відповідача подав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу за відсутності відповідача та його представника. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду клопотання про розгляд справи без участі представника третьої особи. Положеннями ч.ч.3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, 18 серпня 2015 сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис №1714. У шлюбі у сторін народилась дочка - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] , яка проживає разом із позивачем. Сторони спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та відповідача, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням ст. 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. З приводу позовних вимог про визначення місця проживання дитини, то судом встановлено наступне. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч. 1, 2 і ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Ст. 19 Сімейного кодексу України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. З матеріалів справи вбачається, що дочка сторін проживає разом з позивачем. Згідно висновку Органу опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області № 1418/01-17 від 17.09.2019, доцільно визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] . Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. При цьому згідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з наведеного та враховуючи те, що відповідачем позов визнано в повному обсязі, визнання ним позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, приходить до висновку про визначення місця проживання дитини разом з позивачем. Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. В порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь позивача в сумі 1536.80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved