Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначається, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . У зазначеному будинку зареєстрована відповідачка. Проте, відповідачка за місцем реєстрації не проживає вже більше десяти років, самостійно реєстрацію місця проживання не змінює. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву, в якій на позовних вимогах наполягав, справу просив розглянути за його відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Так, судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 09.01.2020 р. (а.с.7-8), Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.9), договором купівлі-продажу земельної ділянки від 09.01.2020 р. (а.с.10-13), Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.14-15). З довідки про склад сім`ї вбачається, що в житловому приміщенні по [ADDRESS] зареєстрована відповідачка [PERSON] , [INFO] .. Останні десять років відповідачка не проживає за місцем реєстрації, про що було повідомлено позивача під час купівлі будинку. Як встановлено матеріалами справи, [PERSON] є власником будинку. [PERSON] була зареєстрована на правах члена сім`ї попереднього власника, з позивачем договору найму не укладала, згоду на її проживання він не давав. З довідки квартального від 02.03.2020 р. вбачається, що [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , не проживає понад рік (а.с.44). Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст.ст. 321 та 391 ЦК України). Відповідно до ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено матеріалами справи, [PERSON] була зареєстрована в будинку попереднім власником, однак в даному будинку не проживає, тобто позивач своїми вимогами не порушує її житлові права, однак факт реєстрації [PERSON] в будинку, який на цей час належить позивачу, перешкоджає власнику повноцінно користуватись та розпоряджатись своїм майном. Перехід права власності на будинок іншій особі призводить до втрати членами сім`ї попереднього власника права користуватись зазначеним будинком. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З урахуванням зазначених вище норм законодавства та встановлених обставин справи, позовні вимоги [PERSON] щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] , є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved