Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом, в якому, уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з відповідача 20000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він проживає в [INFO], його сусідом є відповідач [PERSON], який систематично зловживає алкогольними напоями і безпричинно ображає його та членів його сімї нецензурною лайкою, погрожує їм фізичною розправою, чим порушує громадський порядок і його особистий спокій. Побоюючись за життя та здоровя своє та членів своєї сімї, він протягом 2015-2016 років змушений був неодноразово викликати працівників поліції, які відносно відповідача складали протоколи про адміністративні правопорушення та було винесено ряд постанов про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. Моральна шкода полягає в тому, що він багато разів вислуховував і продовжує чути від відповідача безпідставні образи та погрози, що принижує його честь і гідність, завдає моральних страждань. Починаючи з весни 2015 року, через образи і погрози зі сторони відповідача порушився нормальний спосіб його життя, він з осторогою виходить на вулицю, тривалий час перебував в стресовому стані і змушений був звільнитися з роботи, щоб в разі необхідності захистити своїх рідних. Крім того, через постійні виїзди за його адресою працівників поліції до нього з осторогою почали відноситись сусіди, що завдає йому душевного дискомфорту. Вказані систематичні протиправні дії відповідача завдають йому моральної шкоди, яку оцінює в 20000 грн. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, покликаючись на мотиви такого, який просять задовольнити. Відповідач в судовому засіданні\~\~проти позову заперечив, зазначивши, що конфлікт між ним та позивачем виник через самовільне захоплення позивачем частини земельної ділянки по вул. Вузька в смт. Рудно, внаслідок чого до його будинку не можливо підїхати автотранспортом. У звязку з цим, він неодноразово звертався для вирішення цього питання до [PERSON] та до посадових осіб селищної ради, проте позивач сам створює конфліктні ситуації, в ході яких вчиняє побиття та завдає тілесних ушкоджень. Крім того, 17.07.2015 року в ході чергового конфлікту позивачем було нанесено йому тілесні ушкодження, які відповідно до висновку експерта відносяться до ушкоджень середньої тяжкості. Як наслідок, на даний час в Залізничному районному суді м. Львова розглядається кримінальне провадження відносно [PERSON] за ч.1 ст.122 КК України, в якому він є потерпілим. Враховуючи наведене, просить в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача проти позову заперечив, покликаючись на його надуманість та безпідставність. Зазначив, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди діями відповідача, такі твердження позивача є субєктивними твердженнями без будь-якого обєктивного обгрунтування. Просив взяти до уваги, що причиною конфлікту між сторонами є захоплення позивачем частини заїзду до будинку відповідача, а притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності повязане виключно з тим, що він не стримується і реагує на провокації зі сторони позивача і членів його сімї. Вважає, що даний позов подано, щоб врівноважити становище сторін у звязку з розглядом кримінального провадження відносно позивача у звязку із заподіянням відповідачу тілесних ушкоджень. Просить в позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, показання свідків та дослідивши матеріали, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.1\~ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до п.9 ч.2\~ст.16 ЦК України\~способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Судом встановлено, що [PERSON] проживає [INFO] на вул.Вузька, 4 у м.Львів-Рудно, а [PERSON] по сусідству в будинку на вул.Вузька, 12 у м.Львів-Рудно. Між сторонами більше ніж два з половиною роки існує конфлікт з приводу частини земельної ділянки, яку, як вважає [PERSON] позивач самовільно захопив, звузивши підїзд до його будинку, що унеможливлює заїзд автотранспорту, проти чого [PERSON] заперечує. Також встановлено, що постановами Залізничного районного суду м.Львова від 25.03.2015 року, 01.07.2015 року, 27.08.2015 року, 16.09.2015 року, 03.11.2015 року, 19.11.2015 року, 03.12.2015 року, 16.02.2016 року, 09.03.2016 року, 15.03.2016 року, 04.04.2016 року, 26.04.2016 року, 28.04.2016 року, 26.05.2016 року, 30.05.2016 року, 16.08.2016 року та 07.10.2016 року. [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.173 КУпАП, і на нього накладалися адміністративні стягнення за те, що він вчиняв конфлікти з [PERSON], під час яких висловлювався на адресу останнього нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим порушував громадський порядок і спокій громадян (а.с. 4-11, 81-90). Згідно з ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відтак встановлені судом, під час розгляду справ про адміністративні правопорушення відносно [PERSON] за ст.173 КУпАП факти конфліктів щодо [PERSON] та вчинення відносно останнього протиправних дій не потребує доказування. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Між тим, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, Cabales and Balkandali v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування. Поряд з тим, що позивачем не доведено обєктивними доказами погіршення стану здоровя у звязку з неправомірними діями відносно нього відповідача, тієї обставини, що він через конфлікти із [PERSON] змушений був покинути роботу, проте на думку суду, за встановлених обставин справи, позивач зазнав певної моральної шкоди внаслідок неправомірних дій відносно нього відповідача, яка підлягає відшкодуванню. Так, суддями при вирішенні справ про адміністративні правопорушення щодо [PERSON] встановлено 36 фактів протягом 2015-2016 рр. спричинення відповідачем конфліктів відносно позивача, при цьому [PERSON] висловлювався на адресу [PERSON] нецензурними словами, погрожував, в тому числі фізичною розправою. При цьому, в переважній більшості випадків, як встановлено у вказаних постанова про адміністративні правопорушення, [PERSON] перебував у стані алкогольного спяніння. Наведене дає підстави для висновку, що протиправні дії відповідача по відношенню до позивача у формі дрібного хуліганства мали фактично систематичний характер, продовжували тривалий час близько півтора року, що безумовно завдавало моральних переживань позивачу як від самих протиправних дій [PERSON], який ображуючи, висловлюючись нецензурно, принижував гідність позивача, пригнічував, а неодноразово погрожуючи, виводив [PERSON] зі стану емоційної рівноваги і породжував дискомфорт, побоювання щодо можливого наступного конфлікту, так і повязаних із частим зверненням у поліцію, оформленням адміністративних матеріалів, дачею пояснень. Крім цього, за таких обставин звичний уклад життя, в тому числі побуту позивача був порушений, нормальні життєві звязки зазнали змін, що підтверджується окрім його пояснень показаннями свідків його дружини і сина - [PERSON] та [PERSON], що у них погіршились відносини із сусідами, їх стороняться, менше спілкуються,а також його товариша [PERSON], який ствердив, що [PERSON], з яким він часто спілкується, став неспокійний, роздратований через погрози відповідача, необхідність постійних звернень в поліцію. Доводи відповідача і його представника, що позивачем не доведено заподіяння моральної шкоди, спростовують наведеним і є неспроможними, відтак не приймаються судом до уваги. З показань свідка [PERSON] дружини відповідача вбачається, що конфлікт з приводу частини земельної ділянки між сторонами триває довгий час. Субєктивними є її твердження, що саме сімя позивача провокує її чоловіка на неправомірні дії. Та обставина, що відносно [PERSON] здійснюється кримінальне провадження щодо заподіяння ним [PERSON] тілесних ушкоджень не спростовує вказаних висновків суду і факту, що вказаними, встановленими судовими рішеннями, протиправними діями відповідача позивачу заподіяну моральну шкоду. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб (ч. 3 ст. 23 ЦК України). Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, бере до уваги, що немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного, душевного болю, страждань, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може відповідати дійсним стражданням позивача і може мати тільки умовний вираз, враховує характер і глибину моральних страждань, яких зазнав позивач, їх тривалість, і визначає розмір відшкодування у 2000 грн. Відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Таким чином, виходячи із загальних засад цивільного законодавства і судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін, беручи до уваги встановлені судом обставини і оцінивши досліджені докази у справі, суд приходить до переконання, що позов [PERSON] є підставним, ґрунтується на законі, відтак його слід задовольнити частково, стягнувши на його користь із [PERSON] 2000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документальнопідтверджені судові витрати, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 551,20 грн. судового збору, сплаченого позивачем (а.с.18).

Outcome: partial