Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, яким вказав, що з 2000 року він працює різноробочим в Агрофірмі радгосп «Білозерський». З вересня 2019 року з його заробітної плати незаконно здійснюється стягнення з в розмірі 20 % в рамках виконавчого провадження № 59746879, про що [PERSON] дізнався в жовтні місяці 2019 року при отримані заробітної плати. Також, позивачу стало відомо, що 12.07.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. було вчинено виконавчий напис № 1706 про стягнення з нього на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованість в розмірі 17421,18 гривень. На підставі даного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяною Леонідівною було відкрито виконавче провадження № 59746879 та винесено постанову від 28.08.2019 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] у сумі 19663,3 гривень. Постанова від 28.08.2019 року була направлена державним виконавцем на адресу Агрофірми радгосп «Білозерський» та прийнята агрофірмою до виконання. На момент подачі даної позовної заяви з заробітної плати [PERSON] незаконно стягнуто 4348,76 грн. Позивач стверджує, що будь-яких кредитних чи інших договорів з відповідачем він не укладав, будь-яких зобов`язань чи заборгованості перед відповідачем не має, а тому виконавчий напис за договором не може бути вчинено за причини відсутності самого договору, чи іншого документу, що встановлює заборгованість. [PERSON] жодних повідомлень про усунення порушень, в тому числі сплати заборгованості від Відповідача не отримував, а виконавчий напис було зроблено з порушенням вимог чинного законодавства України. Позивач зауважив, що на момент вчинення виконавчого напису, а саме 12.07.2019 року, у нотаріуса взагалі не було правових підстав здійснювати вищезазначений виконавчий напис, оскільки п.2 Постанови КМУ № 662, на підставі якого робився виконавчий напис, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 р. було визнано незаконним та нечинним. Уточнивши свої позовні вимоги, позивач просив суд: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №1706, вчинений 12.07.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованість в розмірі 17421,18 грн.; стягнути з ТОВ «Росвен Інвест Україна» на користь позивача грошові кошти в сумі 4348,76 грн., що були незаконно стягнені з його заробітної плати по виконавчому напису № 1706 від 12.07.2019 р., вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В., в рамках виконавчого провадження №59746879 та стягнути з відповідача на свою користь судові витрати. Представник позивача [PERSON]. заявлені вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час та місце судових засідань, про що свідчать поштові повідомлення в матеріалах справи, в судові засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив не подав. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. надала суду заяву, якою просила суд розглядати справу за її відсутності з урахуванням фактичних відносин та постановити рішення згідно чинного законодавства. Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, який бувналежним чином повідомлений про дату, час та місце судових засідань, про що свідчать поштові повідомлення в матеріалах справи, в судові засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив не подав. Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. направила на адресу суду копію матеріалів виконавчого провадження № 59746879, заяв та клопотань не надала. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Під час розгляду справи судом вирішено процесуальні питання: Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 29 січня 2020 року було задоволено заяву представника позивача [PERSON] - [PERSON] про забезпечення позову. 31 січня 2020 року у вказаній справі було відкрито провадження та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 07 квітня 2020 року було задоволено заяву предстанвика позивача про витребування письмових доказів у справі. 28 травня 2020 року судом було продовжено підготовче судове засідання строком на 30 днів. Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 21 липня 2020 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: 12 липня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі під № 1706, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», заборгованості за кредитним договором № 003-21058-190914 від 19.09.2014 року. Строк платежу за кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 06.10.2017 року по 03.07.2019 року. Сума заборгованості складає 16921,18 грн. В наданих матеріалах виконавчого провадження № 59746879 наявний кредитний договір № 003-21058-190914 від 19.09.2014 року, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] . Будь-яких інших даних щодо укладення між позивачем та відповідачем кредитного договору та наявності у позивача заборгованості за ним, чи наявність у ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» права вимоги за вищевказаним кредитним договором суду не надано. 28.08.2019 року, на підставі виконавчого напису № 1706 від 12.07.2019 року, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. було відкрито виконавче провадження № 59746879. З довідки Агрофірми радгосп «Білозерський» № 2 від 03.01.2020 року вбачається, що на підставі постанови державного виконавця в рамках виконавчого провадження № 59746879 здійснюється утримання із заробітної плати позивача на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА». В період часу з вересня 2019 року по грудень 2019 року сума утриманих коштів склала 4348,76 грн. Згідно постанови від 04.02.2020 року, на виконання ухвали Білозерського районного суду Херсонської області від 29.01.2020 року, виконавчі дії з примусового виконання виконавчого напису № 1706 від 123.07.2019 року були зупинені до завершення розгляду справи № 648/278/20 по суті. Відповідно до положень ст. 88 Закону України «Про нотаріат» № 3425-ХІІ від 02.09.1993 року (в редакції, яка діяла на час вчинення виконавчого напису), нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до положень ст. 87 вищевказаного Закону, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом міністрів України. Згідно Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 (в редакції, яка діяла на час вчинення виконавчого напису), для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З урахуванням вищевикладеного, умовами для вчинення нотаріусом виконавчого напису станом на 12.07.2019 року є: наявність оригіналу кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. При цьому, подані документи мають підтверджувати безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Як було вказано позивачем, він не укладав кредитного договору з відповідачем та не має перед ним ніякої заборгованості. Вищевказане відповідачем жодним чином не спростовано. Положенням ст. 87 Закону України «Про нотаріат» № 3425-ХІІ від 02.09.1993 року (в редакції, яка діяла на час вчинення виконавчого напису), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Крім того, відповідно до пункту 5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженогоНаказом Міністерстваюстиції України22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України22 лютого 2012 р.за № 282/20595 (в редакції, яка діяла на момент вчинення виконавчого напису), останній вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів. Як вбачається з матеріалів справи, всупереч вимогам ст. 87 Закону України «Про нотаріат» (в редакції станом на 12.07.2019 р.) та п. 5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,осплорюваний виконавчий напис було вчинено на окремому аркуші формату А-4, а не на документі, яким встановлено заборгованість. При цьому з тексту та оформлення виконавчого напису не вбачається, що він не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, тому продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів. Постановою Верховного Суду від 14 серпня 2019 року по справі № 569/8884/17 визначено, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19). Суд приймає до уваги, що оспорюваний виконавчий напис було вчинено на підставі п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Оцінивши та дослідивши надані суду докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що оспорюваний позивачем виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог щодо його форми, передбаченої ст. 87 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, чинній станом на 12.07.2019 р.) та п. 5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки викладений він був не на документі, що встановлює заборгованість, а підстав для його викладення на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів суду надано не було. Даних про те, що [PERSON] має безспірні зобов`язання перед відповідачем, або відповідач має право безспірної вимоги до позивача за кредитним договором № 003-21058-190914 від 19.09.2014 року, судом не встановлено, а відповідачем не спростовано. При цьому, суду не було надано і засвідченої стягувачем виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, що підтверджувала б безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст.141 ч.1, поклавши їх на відповідача. Згідно ст.ст. 137 ч.1, 2, 141 ч.2 п.1 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Так, згідно розрахунку витрат на оплату професійної правничої допомоги, квитанції до прибуткового касового ордера від 25.05.2020 року, позивач, на підставі договору про надання правової допомоги № 31-11/19 від 25.11.2019 року, поніс витрати в сумі 5000 грн., які в силу вимог положень ст. ст. 137 141 ч.2 п.1 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved