Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями і спорудами в с. Тростянець по вул. Вишневій, 71 Ківерцівського району Волинської області. За даною адресою зареєстровані він та [PERSON] відповідач по справі, та їхня спільна дитина [PERSON]. Відповідач з вересня 2013 року за вказаною адресою не проживає, відколи вони розірвали шлюб, проте добровільно знятися з реєстрації за вказаною адресою не бажає. Тому просить визнати громадянку [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком у с. Тростянець по вул. Вишневій, 71 Ківерцівського району Волинської області. Відповідачем [PERSON] було подано заперечення на позовну заяву, відповідно до якого просила в позові відмовити, оскільки після розірвання шлюбу вона була змушена покинути будинок № 71 по вул. Вишневій у с. Тростянець Ківерцівського району Волинської області, так як позивач вдався до фізичного насильства над нею та погрожував фізичною розправою, взагалі вигнав їх з дитиною з будинку. З часом змінив замки у житловому будинку, що взагалі позбавило її можливості користуватись житлом, тому відсутність її за місцем реєстрації не залежить від її волі, так як позивач перешкоджає їй у цьому, а отже підстав для задоволення позову немає. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд позов задоволити з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON], а в подальшому [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечували з підстав, наведених у заперечення на позовну заяву та просили в позові відмовити в повному обсязі. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником житлового будинку №71 з надвірними будівлями і спорудами по вулиці Вишневій у с. Тростянець Ківерцівського району Волинської області, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 20.07.2012 року (а.с. 6), витягом про державну реєстрацію прав (а.с. 7). Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 06.09.2016 року в задоволенні позову про поділ спільного майна подружжя в частині поділу житловому будинку № 71 по вул. Вишневій, у с. Тростянець Ківерцівського району Волинської області відмовлено. [PERSON] не проживає у житловому будинку № 71 по вул. Вишневій у с. Тростянець Ківерцівського району Волинської області останніх шість місяців, що стверджується актом від 14.12.2015 року (а.с. 13), що не заперечується відповідачем. Згідно показів свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що після розірвання шлюбу відповідач [PERSON] добровільно виїхала зі спірного будинку до свого брата та забрала частину спільно нажитих речей. Пояснення відповідачки про те, що позивач вдавався до фізичного насильства та погроз розправою у період, коли вона була змушена виселитись з будинку, будь-якими доказами не підтверджуються. Звернення відповідачки до прокурора Ківерцівського району від 05.01.2015 року судом до уваги не береться, оскільки воно стосується прав неповнолітньої дитини, а звернення до Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області з приводу конфліктних ситуації в їх сімї було подано відповідачкою у червні 2016 року, коли дана цивільна справа розглядалась судом і до уваги як доказ неправомірної поведінки позивача [PERSON] судом не береться. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] після розірвання шлюбу в вересні 2014 року добровільно виселилася зі спірного приміщення, забравши при цьому автомобілем частину спільного майна подружжя та переїхала на проживання до брата в [INFO], де на даний час і проживає. Твердження відповідачки, що це було зроблено під фізичним примусом та погрозою розправи зі сторони позивача, будь-якими іншими доказами не підтверджено. А отже, оскільки [PERSON] не проживає у [INFO] більше ніж 6 місяців (а.с. 12-13), але перебуває на реєстраційному обліку за вищевказаною адресою, як вбачається із будинкової книги (а.с. 9-10), тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved