Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] відділу державної виконавчої служби м.Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про зняття арешту з майна. Свої вимоги позивач обгрунтовував тим, що він є спадкоємцем після померлої 14.09.2016 року [PERSON], [INFO], що постійно проживала за адресою: [INFO]. Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 17.11.2017р., після померлої [PERSON] заведена спадкова справа № 25/2017. При оформленні права власності в порядку спадкування, приватним нотаріусом [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності після померлої [PERSON] її спадкоємцю [PERSON] у звязку з наявністю арешту на нерухоме майно, яке належить [PERSON] на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу від 02.11.2010 року та витягу про державну реєстрацію права № 31956566 від 08.11.2011року, а саме однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS]. Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №31260273 на квартиру [ADDRESS] накладений арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП №29460557 від 25.10.2011року Октябрським ВДВС Полтавського МУЮ державним виконавцем Коноз В.М. На його звернення відповідач надав відповідь, в якій повідомлялось про те, що виконавчі провадження були завершені до моменту настання смерті боржника [PERSON], оскільки виконавчі провадження завершенні з підстав, що не передбачають зняття арешту з майна боржника [PERSON] ВДВС м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області [PERSON] було відмовлено у знятті накладених на майно померлої арештів та рекомендовано звернутися до суду з відповідним позовом про зняття арешту. Посилаючись на вказані обставини, [PERSON] просив суд, зняти арешт з майна померлої [PERSON], 04.06.1965 року народженн, ідентифікаційний номер [NUMBER] та скасувати заборону на відчуження такого майна, яка накладена: постановою Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ, державним виконавцем Коноз В.М. від 25.10.2011року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах виконавчого провадження ВП №29460557 на підставі ухвали Октябрського районного суду м. Полтави № 2-5306 від 15.08.2011 року стосовно накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], на забезпечення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк»; постановою Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ від 15.05.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах виконавчого провадження ВП №47544901 на підставі виконавчого напису Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] №1283 від 26.03.2015 року про стягнення боргу з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER] на користь ПАТ КБ «Приватбанк». Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] відділу державної виконавчої служби м.Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області в судове засідання не зявився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Крім того, зазначив, що виконавчі провадження були завершені до моменту настання смерті боржника [PERSON], оскільки виконавчі провадження завершенні з підстав, що не передбачають зняття арешту з майна боржника [PERSON] ВДВС м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. Суд, заслухавши адвоката [PERSON], дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, приходить до наступного висновку. У\~ст.41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. За змістом ч. 1 ст.\~316, ч.ч.1, 2 ст.\~319 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Судом встановлено, що на виконанні у [PERSON] відділу державної виконавчої служби м.Полтави з 25.10.2011року по 27.10.2011 року перебувало виконавче провадження ВП №29460557 на підставі ухвали Октябрського районного суду м. Полтави № 2-5306 від 15.08.2011 року, стосовно накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], на користь ПАТ КБ «Приватбанк». У межах виконавчого провадження державним виконавцем 25.10.2011року була винесена постанова про арешт майна боржника та внесено обтяження до відповідних реєстрів. Також на виконанні [PERSON] ВДВС м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області з 15.05.2015 року по 25.04.2016 року перебувало виконавче провадження ВП №47544901 на підставі виконавчого напису Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] №1283 від 26.03.2015 року про стягнення боргу з [PERSON], [INFO] на користь ПАТ КБ «Приватбанк». Встановлено, що при виконанні виконавчого провадження 15.05.2015 року державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника, обтяження внесено до відповідних реєстрів. Але вищезазначені виконавчі провадження були завершені до моменту настання смерті боржника [PERSON], оскільки виконавчі провадження завершенні з підстав, що не передбачають зняття арешту з майна боржника, [PERSON] ВДВС м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області позивачу було відмовлено у знятті накладених на майно померлої арештів та рекомендовано звернутися до суду з відповідним позовом про зняття арешту. Стаття 1 Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. В своєму рішенні від 23 січня 2014 року по справі «East/West Alliance Limited» проти України»(остаточне 02/06/2014) Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з усталеною практикою Суду стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою. Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти. 14.09.2016 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть І-КЕ №330771, виданого Київським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головнного територіального управління юстиції у Полтавській області (а.с. 7). Із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON] звернувся [PERSON]С (а.с. 8). Листом приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON] від 21.11.2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру номер 414, що знаходиться за адресою м. Полтава, вул. Маршала Бірюзова, будинок номер 42 у зв'язку із наявністю зареєстрованої заборони відчуження (а.с. 11). Таким чином, позивач позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права через наявність зареєстрованої заборони відчуження квартиру номер 414, що знаходиться за адресою м. Полтава, вул. Маршала Бірюзова, будинок номер 42. Згідно відповіді [PERSON] відділу державної виконавчої служби м.Полтави від 11.01.2018 року виконавчі провадження завершені до моменту настання смерті [PERSON] (а.с. 17). Враховуючи те, що станом на день розгляду справи виконавчі провадження не перебувають на виконанні у ВДВС у зв'язку із поверненням їх стягувачеві, державний виконавець не вправі вчиняти будь-які дії щодо них, в тому числі закривати виконавче провадження і на цій підставі знімати арешт з майна, та те, що [PERSON] померла, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved