Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду 27 жовтня 2011 р. з позовом, зазначивши, що згідно рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 30.05.2005 р. він є власником квартири [ADDRESS]. У квартирі зареєстрована його колишня дружина [PERSON] Їх родина розпалась, у грудні 2009 року відповідач забрала свої речі та виїхала з квартири. Однак вона залишилась зареєстрована у квартирі позивача, на неї нараховують комунальні та інші платежі, участі у витратах на які вона не приймає. Позивач просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою та зобов'язати сектор ГІРФО Довгинцівського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області зняти її з реєстрації. 16 вересня 2012 року [PERSON] свої вимоги уточнив, вказавши, що відповідачка із сином не мешкають у квартирі з грудня 2009 року, виїхавши до Росії, і з того часу він з ними не спілкується, їх місцезнаходження невідоме. Тому він просить усунути перешкоди в користуванні квартирою шляхом зняття з реєстрації [PERSON] та [PERSON] (а.с.66). 22.10.2012р. він уточнив позовні вимоги, просить визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі по [ADDRESS], зобов'язати Криворізьке міське управління УМВС України в Дніпропетровській області зняти [PERSON], [PERSON] з реєстраційного обліку по [ADDRESS] (а.с.64-65,72). 21 червня 2012 року [PERSON] подала зустрічний позов, вказавши, що з січня 1991р. вони з відповідачем почали проживати однією родиною без шлюбу, перебували у фактичних шлюбних відносинах, вели сумісне господарство. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO]. 19 січня 2007 року вони з відповідачем уклали шлюб. За час перебування у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем ними була придбана квартира [ADDRESS]. [PERSON] перешкоджає їй на їх сину мешкати у спільній квартирі, змінив замки та не впускає до помешкання. На підставі ст.ст. 60,70,74 СК України [PERSON] просить встановити факт перебування у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] за період з січня 1991 року по 19 січня 2007 року, визнати квартиру спільною сумісною власністю подружжя, визнати за нею і [PERSON] право власності на ? частини квартири за кожним, та вселити її і сина у квартиру (а.с.50-52). В ході розгляду справи [PERSON] свої вимоги уточнила, доповнивши, що за час перебування у фактичних шлюбних відносинах ними було придбано дві квартири: квартира [ADDRESS] та квартира [ADDRESS]. Тому вона просить суд визнати також спільною сумісною власністю квартиру [ADDRESS], визнати за ними з [PERSON] право власності на вказану по ? частині за кожним та вселити її із сином в квартиру (а.с.126-129). В грудні 2013 року [PERSON] знову вимоги уточнила, вказавши, що ними була придбана квартира [ADDRESS]. Просила встановити факт перебування у фактичних відносинах, визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю, визнати за нею і [PERSON] право власності на ? частини квартири за кожним, та вселити її і сина у квартиру (171-173). В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представники [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в уточненій заяві, наполягали на задоволенні вимог. Позивач суду доповнив, що на даний момент він має іншу родину, з якою проживає у спірній квартирі. Проживать з [PERSON] він став після того, як придбав у 2001 році у власність квартиру. В 1991 році його призвали до армії, в 1994 році він демобілізувався. Потім познайомився з [PERSON] До 2005 року вони з відповідачкою просто зустрічались, але не проживали разом та не перебували у фактичних шлюбних відносинах, а проживать однією родиною стали з 2005 року. [PERSON] є їх спільною дитиною, однак на момент народження дитини вони спільно не жили. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Представник відповідача [PERSON] проти заявлених вимог [PERSON] заперечував, зустрічний позов [PERSON] підтримав з підстав, викладених в позові. Суду доповнив, що [PERSON] з [PERSON] проживали у фактичних шлюбних відносинах з січня 1991 року. Спочатку проживали в м. Кишинів, потім в 1992 році переїхали до м. Кривого Рогу, де у них народився спільний син. Наполягав на задоволенні вимог [PERSON] Представники третіх осіб Криворізького міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області та служби у справах дітей виконкому Довгинцівської районної у місті ради в судове засідання не з'явилися. Вислухавши позивача [PERSON], представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19 січня 2007 року, та є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.54 - копія свідоцтва про шлюб, а.с.55 - копія свідоцтва про народження). Рішенням суду від 23 грудня 2011 року шлюб між ними розірвано (а.с.16 - копія рішення про розірвання шлюбу) Згідно рішенню Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.09.2005 р., позивач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 27 червня 2001 року через товарну біржу придбав квартиру [ADDRESS]. Вказаний договір визнаний судом дійсним і з ним визнано право власності на вказану квартиру (а.с.6, 8 - копії витягу про державну реєстрацію, рішення суду). В зазначеній квартирі зареєстровані позивач [PERSON], його син [PERSON] та колишня дружина [PERSON] (а.с.5 - довідка), яка з грудня 2009 року в квартирі не проживає, що підтверджується актом про непроживання від 19 жовтня 2011 року (а.с. 7 - копія акту) та не оспорюється відповідачем, яка разом з сином проживає в іншій країні - Російській Федерації. Свідок [PERSON] в суді пояснила, що [PERSON] та [PERSON] знає з 1998 року, коли вони почали винаймати разом квартиру. В 1999 році вони переїхали в квартиру, що знаходилася в її під'їзді, а через пару місяців купили спірну квартиру. В 2007 році вони зарестрували шлюб, а в 2002 році у них народився син, вона хрестила їх дитину. Вона постійно бувала у них в гостях, її донька товаришувала з сином [PERSON]. В Молдавії жила мати [PERSON], яка згодом переїхала до Росії і продавши квартиру в Молдавії дала доньці гроші від продажу квартири, на яку купили квартиру тут. Однак [PERSON] не мала реєстрації в м. Кривому Розі, тому [PERSON] оформив купівлю на себе. З 2008 року [PERSON] проживає в м. Тула Російської Федерації. Свідок [PERSON] суду пояснив, що знає [PERSON] около 7 років, [PERSON] теж знав, вони спілкувались. Він проживає з [PERSON] в сусідніх будинках, тому вони товаришують. Зараз у [PERSON] нова родина, [PERSON] не проживає в його квартирі років п'ять, особистих речей її в квартирі [PERSON] немає. Йому відомо, що [PERSON] виїхала до Росії до своєї матері. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона знайома з [PERSON] та [PERSON] з 2001 року, а її чоловік познайомився з ними ще раніше. З того часу вони товаришували, разом родинами їздили на відпочинок. В січні 2001 року [PERSON] та [PERSON] разом винаймали квартиру по вул. Незалежності України, яку у червні того ж року купили. Мати [PERSON] продала квартиру в м. Кишинів та передала доньці гроші і вони купили квартиру. Гроші вона особисто не бачила, але вона тісно спілкувалася з [PERSON] і про все їй відомо з її слів. До реєстрації шлюбу в 2007 році [PERSON] з [PERSON] проживали у фактичних шлюбних стосунках, а через рік після реєстрації шлюбу розійшлися, [PERSON] виїхала до своєї матері в Росію, оскільки [PERSON] їй погрожував, наполягав на тому, щоб вона звільнила їх квартиру. Відповідно до положень ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки [PERSON] як член сім'ї власника, не проживає в квартирі понад рік без поважних причин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обгрунтовані та підлягають в цій частині задоволенню. Оскільки відповідно до положень чинного законодаства України дитина повинна бути зареєстрована за місцем проживання одного з батьків, а син сторін проживає з матір'ю в Росії, він не може бути зареєстрований в [ADDRESS]. Вимога позивача зобов'язати третю особу зняти відповідача та її сина з реєстрації судом вважається зайвою, так як рішення суду про визнання особи втратившою право користування жилою площею є підставою для зняття такої особи з реєстрації згідно з п.3.1. Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затевердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 22.11.2012р. № 1077. Позов [PERSON] про визнання за нею право власності на 1/2 частину квартири задоволенню не підлягає, так як нею не надано судові доказів, що вона приймала участь в придбанні квартири, вкладала свої гроші в її придбання. Посилання [PERSON] на норми СК України, а саме ст. 74, є помилковим, так як цей Кодекс набрав чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом, тобто з 01 січня 2004р. і зворотної сили не має. Квартира придбана в 2001 році. А тому встановлення факту лише спільного проживання сторін на час придбання квартири значення не має і [PERSON] повинна була доказувати, що квартира придбалась і на її кошти, але такі докази нею не надані.

Outcome: partial