Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, де вказав, що з 15.07.2006р. до 05.12.2016р. перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу дітей не мають. Під час шлюбу, за власні кошти придбав за 19\~147 грн. квартиру [ADDRESS], яка являється об'єктом його приватної власності. Крім того, за час перебування у шлюбі, ними було придбане майно, яке належить їм на праві спільної сумісної власності, а саме кондиціонер «Samsung» вартістю 3000 грн., посудомийну машину «Аrdo» вартістю 3000 грн., пральну машину «LG» вартістю 3000 грн., мікрохвильову піч «Saturn» вартістю 3000 грн., газовий котел «Атон» вартістю 1800 грн., конвектор електричний вартістю 2000 грн., душеву кабінку вартістю 3000 грн., кухонні меблі вартістю 7000 грн., піч «Запорожанка» вартістю 910 грн., електрочайник «Saturn» 114 грн. Загальна вартість майна 26824,00 грн. Наразі, з відповідачкою проживають окремо, оскільки розлучені, однак відповідачка чинить йому перешкоди у користуванні його приватним та спільним майном і в добровільному порядку не хоче врегулювати це питання, крім того, не віддає йому документи на належне майно та інші особисті документи. У зв'язку з чим, просив суд виділити йому у приватну власність квартиру [ADDRESS] та визнати за ним право власності на майно вартістю 13800 грн., а саме: кондиціонер «Samsung» 3000 грн., посудомийну машину «Аrdo» 3000 грн., пральну машину «LG» -3000 грн., мікрохвильову піч «Saturn» 3000 грн., газовий котел «Атон» 1800 грн., виділивши їх внатурі, визнати за [PERSON] право власності на майно вартістю 13024 грн., а саме: конвектор електричний 2000 грн., душеву кабінку-3000 грн., кухонні меблі 7000 грн., піч «Запорожанка» -910 грн., електрочайник «Saturn» - 114 грн., виділивши їх внатурі та стягнути з відповідача на його користь судові витрати. В судове засідання позивач, [PERSON] не з'явився, надав до суду письмову заяву, в якій позов підтримав та просив задовольнити. Не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, що підтверджується оголошенням у газеті «Урядовий кур'єр» № 222 від 24.11.2017р., причини неявки в судове засідання не повідомила. Також до суду відповідачкою не надано заяви про розгляд справи без її участі. За згодою позивача суд ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає ст.224 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України в зв'язку із неявкою в судове засідання сторін, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд визнає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.07.2006р., який заочним рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 05.12.2016р. розірвано. Від даного шлюбу дітей не мають. Позивач, [PERSON] з 08.08.2016р. є внутрішньо переміщеною особою з м. Кіровське Донецької області, фактично проживає у [INFO] корп. А [ADDRESS] (а.с.19). Під час перебування у шлюбі, позивачем придбано трикімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] в м. Кіровське Донецької області, згідно договору купівлі-продажу\~\~від\~\~28.02.2007р., посвідченого приватним нотаріусом Кіровського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] На теперішній час вказана квартира знаходиться у користуванні відповідачки. Згідно з п.3 ч.1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Судом встановлено, що відповідно до договору грошової позики від 01.07.2006р., укладеного між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] отримав грошові кошти у розмірі 20\~000 грн. на оформлення договору купівлі-продажу квартири №4 буд.№3 в м. Кіровське Донецької області та які особисто ним поверталися [PERSON] відповідно до наданих письмових розписок. Шлюб сторонами укладено 15.07.2006р, отже, квартира придбана позивачем у шлюбі, але за його особисті кошти. Тобто, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, квартира [ADDRESS] є особистою приватною власністю позивача, а тому поділу не підлягає. Крім того, за час спільного проживання сторонами була придбана побутова техніка, яку позивач просив поділити у зв'язку з тим, що в добровільному порядку відповідачка не хоче врегулювати це питання. Позивачем надані документальні підтвердження на купівлю слідуючих речей: конвектор електричний, газову плиту, електрочайник Сатурн, газовий котел [PERSON], пічку «Запорожанка». Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 61 Сімейного кодексу України обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до вимог ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. \~\~\~\~ Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007р. №11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. За таких обставинах, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та доведеними Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, при цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Outcome: approved