Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до Берегівського районного суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. Позов мотивований тим, що позивач перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з 06 квітня 1995 року. Рішенням Берегівського районного суду від 26 лютого 2013 року шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] було розірвано. Позивач працює в Чеській Республіці різноробочим, має дозвіл на постійне місце проживання. На територію України приїжджає чотири рази на рік тривалістю на два тижні з метою побачення з донькою та матір'ю похилого віку. До розірвання шлюбу з відповідачкою вони разом мешкали в житловому будинку [ADDRESS], який купили разом у 2002 році, під час перебування у шлюбі за кошти позивача, які він заробив, працюючи в Чеській Республіці. Однак з часу розірвання шлюбу відповідачка не впускає позивача до будинку ночувати та посилається на те, що його майна там не має і йому нічого там робити. На території Чеської Республіки у позивача нерухомого майна немає, земельної ділянки також не отримував, проживає весь час у гуртожитку. Таким чином, позивач просив поділити будинок, набутий під час шлюбу, шляхом визнання його права власності на половину будинку. Позивач у судове засідання не з'явився, згідно абз. 4 прохальної частини позовної заяви, просив справу розглянути за його відсутності, за участю його представника. Згідно поданої представником позивача за договором адвокатом Сливка О. М. заяви, який не з'явився у судове засідання, просив справу розглянути за його відсутності, зменшив позовні вимоги, а саме, просив судові витрати з відповідачки на користь позивача не стягувати; зменшений позов підтримав. Відповідачка [PERSON] у судове засідання також не з'явилася, згідно поданої заяви, зменшені позовні вимоги визнала. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що змінений позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Між [PERSON] та [PERSON] 06 квітня 1995 року у виконкомі Батрадівської сільської ради Берегівського району було зареєстровано шлюб, який рішенням Берегівського районного суду від 26 лютого 2013 року розірвано. Згідно договору купівлі-продажу від 14 листопада 2002 року, відповідачка [PERSON] придбала будинок [ADDRESS], який належав на праві власності [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідачка фактично визнала зменшений позов в повному обсязі. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 174 ЦПК України). За відсутності будь-якого застереження, факт, визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст. 61 ЦПК України, є обов'язковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні встановлено, що визнання відповідачкою зменшеного позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, суд приймає визнання позову відповідачем у справі і з цих підстав задовольняє позов. Позовні вимоги доведені також матеріалами справи.

Outcome: approved