Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 18.03.2012 року, шлюб зареєстровано у Шаріатському Суді Дубая, про що видано відповідне свідоцтво про одруження № 446/М/2012. Від даного шлюбу у них народилась дитина: [PERSON] , [INFO] . Вказує на те, що, протягом останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає у зв`язку з виниклою неприязню один до одного та втратою почуття любові і поваги. На підставі наведеного, просить розірвати шлюб. Представником позивача на адресу суду подано заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовну вимогу про розірвання шлюбу підтримує. Відповідачем на адресу суду подано заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 18.03.2012 року, шлюб зареєстровано у Шаріатському Суді Дубая, про що видано відповідне свідоцтво про одруження № 446/М/2012 (а.с. 3). Від даного шлюбу у них народилась дитина: [PERSON] , [INFO] (а.с.6-7). Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право» шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. З дослідженого судом свідоцтва про одруження не встановлено обставин, які б суперечили вимогам ст. ст. 22, 24 - 26 СК України та могли би бути підставою недійсності шлюбу. Свідоцтво, як іноземний офіційний документ, має доказову силу офіційних документів на території України, оскільки на ньому наявна легалізація Консульства України в Дубай. Згідно ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Відповідно до ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. З матеріалів справи вбачається, що сторони мають останнє місце проживання в Україні. За таких обставин суд вважає, що питання розірвання шлюбу між сторонами відповідно до зазначених вимог закону може розглядатись судом України за загальними правилами підсудності, із застосуванням до правовідносин між сторонами сімейного законодавства України. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч.ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Згідно до вимог ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюб має формальний характер, позивач та відповідач не бажають надалі перебувати у зареєстрованому шлюбі, а тому примирення є неможливим. Причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обгрунтованими і подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення. Враховуючи, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем, відсутність згоди позивача на примирення, а також те, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved