Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON], мотивуючи вимоги тим, що 28.12.2017р. між ним та відповідачем був укладений у простій письмовій формі договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими на земельній ділянці площею 0,06га в смт.Саврань по вул.Корольова, 7, Савранського району, Одеської області. Згідно умов договору цей договір підлягає нотаріальному посвідченню в строк до 10.01.2018р., але у порушення умов договору та вимог ст.657 ЦК України нотаріальне посвідчення договору не відбулося у наслідок ухилення відповідача. Позивач вказує, що згідно ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним, у цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Тому, враховуючи, що нотаріальне посвідчення договору не відбулося у наслідок ухилення відповідача, а домовленість сторін щодо усіх істотних умов договору підтверджується письмовими доказами і відбулося повне виконання договору, позивач вважає, що є підстави для визнання цього договору дійсним, у звязку з чим він звернувся до суду з вказаним позовом. У судове засідання позивач не зявився, позов підтримав, просив його задовольнити, а справу розглянути за його відсутності. Відповідач в судове засідання також не зявилася, позовні вимоги визнала повністю, про що надала суду письмову заяву, справу просила розглянути за її відсутності. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності, вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню, оскільки між позивачем і відповідачем 28.12.2017р. у простій письмовій формі було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими на земельній ділянці площею 0,06га в смт.Саврань по вул.Корольова, 7, Савранського району, Одеської області, відповідно до умов якого, відповідач (за договором продавець) зобовязалася передати у власність позивача (за договором покупець) вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а покупець (позивач) зобовязався сплатити за це майно 50000грн.; вказаний договір містить усі істотні умови, що визначені законом та є необхідними для договорів даного виду, що підтверджується письмовими доказами самим договором купівлі-продажу від 28.12.2017р. (а.с.16), розпискою та актом прийому-передачі від 28.12.2017р. (а.с.13, 14); земельна ділянка площею 862 кв.м, на якій знаходиться вказане домоволодіння, не приватизована, землевпорядна документація не оформлена (а.с.11); встановлено, що відбулося виконання договору; також встановлено, що сторони визначили, що цей правочин підлягає нотаріальному посвідченню в строк до 10.01.2018р., але у порушення умов договору та вимог ст.657 ЦК України нотаріальне посвідчення цього договору до теперішнього часу не відбулося у наслідок ухилення відповідача, яка відмовилася посвідчувати у нотаріуса підписаний договір. За таких обставин, судом встановлена наявність юридичного складу, який передбачений ч.2 ст.220 ЦК України, що надає суду право визнати дійсним вищевказаний договір купівлі-продажу. Що стосується визнання права власності на нерухоме майно, то як встановлено ч.3 ст.334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Оскільки земельна ділянка, на якій розміщений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, знаходиться у відповідача на праві користування і не є предметом вказаного договору купівлі-продажу, то враховуючи положення ч.1 ст.377 ЦК України, до позивача, який набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, переходить право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землекористувача відповідача [PERSON].

Outcome: approved