Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука із позовом про зняття арешту з майна. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 07.10.2016 помер його брат [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на належну померлому ? частину будинку з господарськими будівлями, за адресою: м.Кременчук, вул.Сєрова,8. За його, [PERSON], заявою про прийняття спадщини була заведена спадкова справа. 05.01.2018 приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON] було винесено постанову про відмову у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину будинку з господарськими будівлями, за адресою: м.Кременчук, вул.Сєрова,8 у зв'язку із наявністю запису про обтяження спадкового майна від 04.05.2005, внесеного на підставі постанови державного виконавця ВДВС Автозаводського МУЮ від 18.04.2005. На його звернення відповідач надав відповідь, в якій повідомлялось про те, що виконавче провадження, в якому був накладений арешт на ? частину будинку № 8 по вул.Сєрова, закрито на підставі п.6 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» та в подальшому знищено. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд скасувати арешт ? частини будинку з господарськими будівлями, за адресою: м.Кременчук, вул.Сєрова,8, зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за №22885153 від 04.05.2005 за постановою державного виконавця ВДВС Автозаводського МУЮ від 18.04.2005. Позивач надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що в Автозаводському ВДВС м.Кременчук ГТУЮ в Полтавській області перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-264 АЕ, виданого 16.08.1993 Автозаводським районним судом м. Кременчука про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів. 22.06.2012 виконавче провадження закінчено на підставі п.6 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження». У державного виконавця відсутні підстави для зняття арешту з нерухомого майна боржника. Третя особа, приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON], надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази, приходить до наступного. У ст.41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. За змістом ч. 1 ст. 316, ч.ч.1, 2 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Судом встановлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-264 АЕ, виданого 16.08.1993 Автозаводським районним судом м. Кременчука про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів. Вказана обставина не заперечувалась сторонами 18.04.2005 державним виконавцем Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ Полтавської області винесено постанову серії АЕ №579160, якою накладено арешт на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями, за адресою: м.Кременчук, вул.Сєрова,8, власником якої був [PERSON] Стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. В своєму рішенні від 23 січня 2014 року по справі «East/West Alliance Limited» проти України»(остаточне 02/06/2014) Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з усталеною практикою Суду стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою. Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти. 07.10.2016 [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. Із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON] звернувся брат померлого [PERSON]. Постановою приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON] від 05.01.2017 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями в м.Кременчуці Полтавської області у зв'язку із наявністю зареєстрованої заборони відчуження. Таким чином, позивач позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права через наявність зареєстрованої заборони відчуження ? частини будинку за адресою: м.Кременчук, вул.Сєрова,8, що входить до складу спадкової маси. Згідно відповіді Автозаводського ВДВС м.Кременчук ГТУЮ в Полтавській області 22.06.2012 виконавче провадження закінчено на підставі п.6 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження». В матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості щодо накладення арешту та заборону його відчуження. У зв'язку із закінченням строку зберігання матеріали виконавчого провадження знищені. Враховуючи те, що станом на день розгляду справи матеріали виконавчого провадження, в якому накладався арешт на майно боржника, [PERSON], знищені, приймаючи до уваги те, що [PERSON] помер, та з огляду на наявність підстав для закриття виконавчого провадження, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати суд покладає на позивача.

Outcome: approved