Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON], яка діє у власних інтересах та в інтересах [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Тернопільської міської ради, просить визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою №81 в будинку №98 по проспекту Ст.Бандери в м.Тернополі. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачу на праві власності належить житло за вищевказаною адресою. У даній квартирі разом з ним також проживали відповідачі. На час звернення [PERSON] до суду [PERSON] та [PERSON] не проживають у даній квартирі, хоча жодних перешкод у користуванні житловим приміщенням їм не здійснюється. Всі витрати, повязані із утриманням вказаної квартири, особисто несе позивач. За вказаних обставин [PERSON] просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою №81 в будинку №98 по проспекту Ст.Бандери в м.Тернополі. Ухвалою суду від 04 серпня 2015 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Тернопільської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, залишено без розгляду. Представники позивача [PERSON] - [PERSON], [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з мотивів, викладених у позовній заяві, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлялася належним чином, заперечень проти позову, а також заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності не подала. Тому, суд в порядку ч.4 ст.169 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних в ній даних, доказів і постановляє заочне рішення, про що представники позивача не заперечували. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що з 1981 року вона проживає в [INFO] по сусідству із позивачем. Із відповідачем [PERSON] свідок знайома, оскільки вона проживала у [INFO]. З травня 2012 року свідок не бачила відповідача за вищевказаною адресою. Бачила як останній раз [PERSON] забирала свої речі та переїздила до іншого чоловіка. Перешкод для проживання у вказаній квартирі відповідачу ніхто не чинить. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що з 1972 року вона проживає в [INFO] по сусідству із позивачем. Із відповідачем [PERSON] свідок знайома, оскільки вона проживала у [INFO]. На протязі останніх трьох років свідок не бачила відповідача за вказаною адресою. Періодично вона заходить у квартиру позивача, однак особистих речей [PERSON] там немає. Перешкод для проживання у вказаній квартирі відповідачу ніхто не чинить. Заслухавши пояснення представників позивача, покази свідків, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії АВН №466749, виданого 09 листопада 2000 року державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори, спадкоємцем майна [PERSON], померлої 08 вересня 1999 року, є [PERSON]. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з квартири [ADDRESS], що належало померлій [PERSON] на підставі Житлово-експлуатаційної контори №10 Житлово-будівельних кооперативів міста Тернополя №219 від 29 жовтня 1994 року, зареєстрованої Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації за №1596. Згідно реєстраційного посвідчення, виданого 17 листопада 2000 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого Першою Тернопільською держнотконторою 09 листопада 2000 року за реєстром №5-4404. Як вбачається із записів у будинковій книзі на квартиру [ADDRESS], у даній квартирі 30 квітня 2002 року зареєстрована [PERSON], [INFO]. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 вересня 2010 року (справа №2-8462/10р.) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до акту, складеного 30 березня 2015 року комісією в складі представників ДП-3 ЖЕК-13 ЖБК, при відвідуванні квартири [ADDRESS] на предмет проживання у ній [PERSON], [INFO], встановлено, що у вищевказаній квартирі проживає її власник [PERSON]. Із його слів, його колишня дружина [PERSON] і син [PERSON] не проживають за даною адресою ще з 2011 року. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому засіданні. Частиною 2 ст.386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не мала з позивачем жодних домовленостей щодо проживання у квартирі №81, розташованій за адресою: м.Тернопіль, вул.Ст.Ьандери, 98. [PERSON] без поважних причин не користується житлом, де вона зареєстрована, понад рік. Вказані доводи підтверджені показами свідків та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позов слід задовольнити, визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою №81 в будинку №98 по проспекту Ст.Бандери в м.Тернополі. В силу ст.88 ЦПК України із відповідача [PERSON] в користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved