Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 31.08.2019 між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, який викладений у формі розписки. Згідно з умовами вищезазначеного договору [PERSON] отримав від позивача грошові кошти у розмірі 20000 доларів США. Відповідач взяв на себе зобов`язання повернути вказані кошти позивачу до 08 вересня 2019 року. Однак відповідач свої зобов`язання згідно з договором не виконав, у вказаний у борговій розписці строк борг не повернув, тому за захистом своїх прав і інтересів позивач вимушений звернутися до суду. 15.10.2019 року позивач [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду із заявою про забезпечення позову. Ухвалою суду від 17.10.2019 заява [PERSON] про забезпечення позову задоволена частково. Накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке на праві приватної власності належить [PERSON] , паспорт [NUMBER] , виданий 12 листопада 1999 року Сєвєродонецьким МВ УМВС України у Луганській області, зареєстрованому за адресою: [ADDRESS] , заборонивши [PERSON] будь-які дії, пов`язані з його відчуженням. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, від його представника адвоката Нестеченка Д.С. до суду надійшла заява з проханням розглянути справу без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що згідно з розпискою від 31.08.2019 року [PERSON] позичив у [PERSON] гроші у сумі 20 000 доларів США, що еквівалентно 520 000, 00 гривень для купівлі автомобілю, в присутності двох свідків [PERSON] , [PERSON] . Зобов`язується повернути вищевказану суму до 08 вересня 2019 року. Таким чином, з матеріалів справи судом встановлено, що між сторонами укладений договір позики, за яким позивач свої зобов`язання виконав у повному обсязі та передав відповідачу гроші у борг, однак відповідач свої зобов`язання за договором позики перед позивачем не виконав і суму боргу у повному обсязі у передбачений договором строк не повернув. З позовної заяви також вбачається, що на день подання даного позову до суду сума боргу складає 20 000 доларів США. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За таких обставин суд вважає, що обставини, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними. Крім того, ухвалюючи рішення, суд враховує правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц, а саме, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Враховуючи зазначене, а також вимогу позивача стягнути з відповідача грошові кошти за договором позики в іноземній валюті, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі та у тій валюті, яка визначена договором позики, тобто у сумі 20 000 доларів США. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд враховує, що позивач був звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, а також враховуючи ставку судового збору та курс НБУ на день звернення з цим позовом до суду, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 4940 грн. 20 коп.

Outcome: approved