Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 07 травня 2006 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, від якого вони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею і перебуває на повному її утриманні. Відповідач добровільно в повному обсязі допомоги на утримання дитини не надає. Їй відомо, що він має нерегулярний дохід, розмір якого становить 10 000 грн. у місяць, аліменти він нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, у шлюб після розлучення з нею не вступав, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки, сина немає, в зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача на її користь на утримання малолітньої дитини аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. щомісячно, з моменту звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу (з 25 липня 2017 року) до досягнення дитиною повноліття. У судовому засідання позивач позов підтримала, просила його задовольнити з підстав наведених в позовній заяві. Пояснила, що останніх півроку відповідач не в повному обсязі приймає участь в утриманні дитини і взагалі не приймає участь у її вихованні. Він дійсно купує деякий одяг дитині, передає продукти харчування, які дитина відмовляється їсти, що є недостатнім для утримання дитини. Фактично всі обов'язки по вихованню і утриманню сина лежать на ній. Вона також проживає з батьками, які є пенсіонерами, не отримує жодної допомоги ні від кого, а відповідач маючи заробіток у 10 000 грн. майже не допомагає дитині, хоча має таку можливість. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, просив встановити розмір аліментів на утримання малолітньої дитини в твердій грошовій сумі розмірі 1 200 грн. щомісячно, так як він добровільно утримує дитину, купує одяг, продукти харчування, передає гроші. Натомість позивач не дає йому спілкуватися з сином, проводити вільний час, перешкоджає приймати участь у вихованні та утриманні дитини. Також, просить врахувати, що він є офіційно працевлаштований, середній розмір заробітної плати становить 3200-3300 грн. в місяць. Крім того, він має непрацездатних батьків-пенсіонерів, яким надає посильну матеріальну допомогу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 07 травня 2006 року, серії [NUMBER], [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 07 травня 2006 року, актовий запис №468. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища чоловікові - [PERSON], дружині - [PERSON] (а.с.4). Під час перебування у шлюбі у позивача та відповідача народилася дитина - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30 жовтня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, відновлено позивачу дошлюбне прізвище [PERSON]. Як встановлено в судовому засіданні малолітня дитина сторін проживає разом з позивачем. Відповідач проживає в [ADDRESS]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини в повному обсязі не надає, дитина знаходиться на утриманні позивача. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що відповідач проживає окремо і участі в утриманні своєї дитини в повному обсязі не приймає, при цьому домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їхньої малолітньої дитини. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України з а рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В силу ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні відповідач на даний час працює водієм автотранспортного засобу у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Селена Трак», за період з лютого по жовтень 2017 року включно отримав дохід в розмірі 27 276 грн. 33 коп., має задовільний стан здоров'я, інших утриманців не має. Доказів про перебування батьків відповідача на його утриманні відповідач суду не надав, а сам по собі той факт, що батьки відповідача є непрацездатними, пенсіонери не свідчить про те, що вони перебувають на утриманні відповідача та потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» установлено, що у 2017 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року визначений у розмірі 1 689 грн., з 1 травня - 1 777 грн., з 1 грудня - 1860 грн. Тому зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини (ч. 1 ст.141 СК України), суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача у твердій грошовій сумі в розмірі, який не заперечує відповідач - 1200 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Суд також зазначає, що у відповідності до ч.3 ст.80 СК України, розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Відповідно позов підлягає задоволенню частково. При цьому на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред'явлення позову, тобто з 28 вересня 2017 року. Вимога позивача про стягнення аліментів з моменту звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу (з 25 липня 2017 року) є необґрунтованою, оскільки відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно ч.2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленнями останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Жодних доказів того, що позивач вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленнями останнього від їх сплати, позивач суду не надала і судом їх не здобуто, відтак підстави для стягнення аліментів з відповідача за минулий час, зокрема з 25 липня 2017 року по 27 вересня 2017 року включно, відсутні. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання їх дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 28 вересня 2017 року по 27 жовтня 2017 року. З приводу стягнення судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, а саме судового збору, суд враховує, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За таких обставин, з відповідача в дохід держави, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», необхідно стягнути судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: partial