Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в лютому 2017 року до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором оренди квартири, а саме просив стягнути з відповідачки заборгованість по орендній платі та платі за спожиті комунальні послуги за період з 01.10.2016 року по 31.12.2016 року в загальній сумі 22 076 грн. 37 коп. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання двічі не зявився, про причини неявки суду не сповістив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується конвертом з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, який повернувся двічі на адресу суду з відміткою поштового органу за зазначеною адресою не проживає, хоча підтверджено реєстрацію відповідача за цією адресою адресним бюро. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS] ( а.с.6-7). На підставі довіреності від 12.07.2007 року позивач окрім інших осіб уповноважив [PERSON] розпоряджатися, в тому числі і здавати в оренду, належну йому квартиру [ADDRESS] ( а.с.8). Згідно довіреності від 26.06.2015 року [PERSON] уповноважила [PERSON] вчиняти будь-які дії у взаємовідносинах з усіма підприємствами, установами та організаціями. На підставі вищевказних довіреностей , [PERSON], 01.10.2016 року уклала договір оренди квартири, згідно якого квартиру [ADDRESS] було передано на правах оренди у тимчасове володіння та користування відповідачці. Відповідно до п.5.1. та 5.2. договору оренди квартири у приватної особи від 01.10.2016 року орендна плата за користування майном складає 5 000 грн. в місяць та сплачується готівкою не пізніше 1-го числа кожного місяця. Відповідно до п.6.2 договору оренди сторони погодилися, що комунальні витрати оплачуються за спожиті орендарем природний газ, світло, вода і водовідведення. ( а.с.17-19). Відповідач користувалась квартирою протягом 3 місяців з 01.10.2016 року по 31.12.2016 року. Однак свої зобовязання за вищевказаним договором [PERSON] не виконала, допустивши заборгованість по орендній платі та платі за спожиті комунальні послуги. Зокрема, заборгованість по орендній платі за період з 01.10.2016 року по 31.12.2016 року складає 13 000 грн., а заборгованість по комунальних послугах складає 9 076 грн. 37 коп., що в загальній сумі становить 22 076 грн. 37 коп. Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Загальні умови виконання зобовязань визначено статтею 526 ЦК України. Так, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (частина 1 статті 527 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частина 1, 2 статті 612 ЦК України). Як встановлено судом, позичальник [PERSON] неналежно виконувала взяті на себе за договором зобовязання. Вищевказана обставина підтверджується наявними в матеріалах справи, а також фактом оренди квартири, в тому числі за актами прийому передачі квартири, розпискою, квитанціями (а.с. 20-25). Доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вищевказаним договором відповідачем суду не надано, як і не надано доказів виконання зобовязань за договором оренди квартири у приватної особи від 01.10.2016 року належним чином та у встановлені строки. Окрім того, відповідач при передачі квартири 31.12.2016 року розпискою визнала частину заборгованості по комунальних платежах на суму 4924,5 грн. ( а.с. 22-23), проте за отриманими даними організацій, що надають комунальні послуги станом на 01.01.2017 року за показниками лічильників, знятих на момент передачі квартири, така заборгованість становить 9076,13 грн. ( а.с.21, 24-25). Відповідно до частини 1, 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідачем в даній справі не було надано доказів на підтвердження відсутності своєї вини у неналежному виконанні умов зобовязання, визначеного договором оренди квартири у приватної особи від 01.10.2016 року. Враховуючи вищевказані положення закону, а також факт неналежного виконання зобовязань [PERSON] за договором оренди квартири у приватної особи від 01.10.2016 року, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з [PERSON] заборгованості по орендній платі та платі за спожиті комунальні послуги за період з 01.10.2016 року по 31.12.2016 року в загальній сумі 22 076 грн. 37 коп. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості по орендній платі та платі за спожиті комунальні послуги за період з 01.10.2016 року по 31.12.2016 року в загальній сумі 22 076 грн. 37 коп. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки наявні в матеріалах справи докази, що підтверджують наявність заборгованості за договором оренди квартири у приватної особи від 01.10.2016 року. Відповідно до частини 1 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь [PERSON], судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved