Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовною заявою до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції, відповідно до вимог якої просив суд звільнити з-під арешту, розшуку та заборони на відчуження майно, яке належить на праві приватної власності [PERSON]: легковий автомобіль марки «Opel Astra» 2001 року випуску, колір сірий, кузов № [NUMBER], державний номер [NUMBER]; зобов'язати ВДВС Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві зняти арешт, розшук та заборону на відчуження згідно постанови № ДВ/12 від 15.12.2014 року, накладені Шевченківським районним судом м. Києва у справі 761/10067/2013-ц від 21.01.2014 року на легковий автомобіль марки «Opel Astra» 2001 року випуску, колір сірий, кузов № [NUMBER], державний номер [NUMBER], що належить [PERSON] на праві приватної власності; зобов'язати ВДВС Шевченківського районного управління юстиції здійснити у передбачені законом терміни усі передбачені законодавством процесуальні дії щодо зняття арешту, розшуку, зняття заборони та відчуження легкового автомобіля марки «Opel Astra» 2001 року випуску, колір сірий, кузов № [NUMBER], державний номер [NUMBER]. Позовні вимоги мотивовано тим, що 08 лютого 2012 року Рівненським міським судом у справі 1715/300/2012 постановлено рішення про визнання за [PERSON] права власності на легковий автомобіль марки «Opel Astra» 2001 року випуску, колір сірий, кузов № [NUMBER], державний номер [NUMBER]. Позивач вказує, що рішення суду набрало законної сили. В подальшому, позивач звернувся 12.05.2016 року до територіального сервісного центру із заявою щодо проведення перереєстрації належного йому автомобіля, однак йому було відмовлено. На запит територіального сервісного центру м. Дубно надійшла інформація, що на вказаний автомобіль накладено арешт постановою ВДВС Шевченківського РУЮ на підставі виконавчого листа ДВ/12 від 15.12.2014 року за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21.01.2014 року, заборона відчуження, а також перебування даного автомобіля у розшуку. Враховуючи, що право власності на вказаний автомобіль визнано рішенням суду, позивач звернувся до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В заяві до суду просив розглянути справу у його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. В заяві, поданій через канцелярію суду просив розглянути справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до всиновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 08.02.2012 року, за [PERSON] визнано право власності на легковий автомобіль марки «Opel Astra» 2001 року випуску, колір сірий, шасі/кузов/рама/ № [NUMBER], державний номер [NUMBER]. Вказане рішення набрало законної сили (а.с.3) Як свідчить витяг з «АІС», майно, що належить позивачу на праві власності, а саме автомобіль марки «Opel Astra» 2001 року випуску, колір сірий, шасі/кузов/рама/ № [NUMBER], державний номер [NUMBER] перебуває під арештом та під забороною відчуження на підставі, зокрема, постанови Шевченківського ВДВС РУЮ в м. Києві від 21.01.2014 року у справі 761/10067/13-ц (а.с. 4). Відповідно до відповіді Шевченківського РВ ДВС М.Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві № 2547 від 06.07.2017 року, про надання копій постанов та виконавчого листа № ДВ/12 від 15.12.2014 року виявилось, що надати копії постанов та виконавчого листа не надається можливим, так як не зазначено в межах якого виконавчого провадження яке перебувало чи перебуває на виконанні у відділі виносились постанови. (а.с. 61). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно з ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Зважаючи на те, що відповідачем не надано доказів правомірності накладеного арешту на майно позивача, позовні вимоги про звільнення майна з-під арешту, зняття заборони відчуження з майна є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved