Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

[PERSON] , діючи через свого представника - адвоката Костюченка В.К. звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, мотивуючи заяву тим, що [PERSON] , народився [INFO] в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області. Станом на 24.08.1991 року проживав з батьками в м. Новгород-Сіверський та відвідував дитячий садок «Сонечко». Заявник не має паспорту громадянина України та не є громадянином іншої держави. Він звернувся до Новгород-Сіверського районного сектору Управління державної міграційної служби в Чернігівській області за отриманням паспорту громадянина України, проте йому було відмовлено через відсутність у нього паспорту громадянина СРСР , в якому наявна відмітка про постійну реєстрацію проживання на території України станом на 24.08.1991 року. Заявникові було запропоновано встановити факт постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року в судовому порядку. У судове засідання заявник [PERSON] не доставлявся, але його інтереси в суді представляє адвокат Костюченко В.К., який підтримав заявлені вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на доводи зазначені в заяві. Представник заінтересованої особи Ковалевський С.К. у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення заявлених вимог не заперечують. Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначив про те, що він вже з 80- х років проживає по [ADDRESS] . Підтвердив, що з самого моменту народження, тобто з 1987 року у квартирі №4 в їх будинку проживала сім`я [PERSON] . [PERSON] постійно і безперервно проживав разом з батьками до моменту їх смерті та на період 1991 року відвідував дитячий садок «Сонечко». Вислухавши вступне слово представника заявника, покази свідка та дослідивши докази по справі, суд вважає за необхідне заяву задовольнити, оскільки заявлені вимоги і посилання заявника знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а саме. В судовому засіданні встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області, про що зроблено актовий запис за № 123 від 23.06.1987 року (а.с.7). Згідно повідомлення відділу освіти, молоді та спорту Новгород-Сіверської міської ради, відомості щодо відвідування [PERSON] у 1991 році дитячого садка «Сонечко» м. Новгорода-Сіверського, в архіві відділу освіти, молоді та спорту Новгород-Сіверської міської ради - відсутні (а.с.6). Як вбачається з копії вимоги УІПКП (102) ГУ НП в Чернігівській області № 90-10072019/74014, [PERSON] , [INFO] , починаючи з 18.12.2001 року неодноразово був засуджений за вчинення різних злочинів за вироками Новгород-Сіверського районного суду, до покарань у виді позбавлення волі, як із застосуванням іспитового строку, так і до реального відбування покарання (а.с.10-12). На даний час [PERSON] засуджений 25.06.2019 року вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області за ст.ст.125 ч.1, 162 ч.1, 185 ч.2, 185 ч.3 , 186 ч.2, 70 ч.1 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі та перебуває в ДУ «Новгород-Сіверська установа виконання покарань №31» на підставі ухвали Новгород-Сіверського районного суду від 12.09.2019 року за якою його тимчасово залишено в ДУ «Новгород-Сіверська установа виконання покарань №31» на період розгляду кримінального провадження №739/ 1470/19 за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №12019270190000192 (а.с.4). Заявник звертався до Новгород-Сіверського районного сектору Управління державної міграційної служби в Чернігівській області з приводу отримання паспорту громадянина України, його особу було встановлено, але не виявилось можливим підтвердити належність до громадянства України, у зв`язку з тим, що немає документів підтверджуючих його реєстрацію на території України станом на 24.08.1991 року або станом на 13.11.1991 року, в зв`язку з чим рекомендовано звернутися до суду (а.с.5). За змістом частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав. Суд розглядає впорядку окремого провадження, зокрема, і справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293). Згідно із частиною другою статті 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року № 2235-III громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Пунктом 44 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень» затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215 передбачено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Так, встановлено, що заявник не має іншої можливості документально підтвердити факт постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року, але його встановлення породжує юридичні наслідки, оскільки з таким фактом законодавство пов`язує можливість видачі паспорту громадянина України, при цьому, спір про встановлення даного факту відсутній. Таким чином, встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року необхідно заявнику для отримання паспорту громадянина України і законом не визначено іншого порядку його встановлення. Надані заявником письмові докази та покази свідка, який був допитаний в судовому засіданні, суд вважає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту постійного проживання на території України підлягає задоволенню. Судові витрати суд розподіляє на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України та стягує із заявника [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 454 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved