Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

[PERSON] звернувся в Гайворонський районний суд з позовом до [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування при Гайворонській районній державній адміністрації про визначення місця проживання неповнолітньої дитини та припинення стягнення аліментів. Позов мотивовано тим, що він проживав в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Шлюб між ними розірвано 14.05.2015 року Гайворонським районним судом Кіровоградської області. Від спільного проживання мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу син залишився проживати біля відповідача. Останнім часом відповідач почала грубо відноситися до сина, в неї змінився характер, веде замкнутий спосіб життя, не пускає дитину гратися з однолітками, всі ці обставини негативно впливають на виховання сина. Дитина після розлучення часто залишається проживати у нього. У січні-березні 2017 року син проживав біля нього. 10.03.2017 року розпорядженням голови Гайворонської РДА син залишився проживати з відповідачем, він часто приходить до позивача і проживає разом з ним, він не бажає проживати з відповідачем. Син ходить до 6-го класу загальноосвітньої школи № 5 м. Гайворон, що стверджується довідкою. На літніх канікулах син також проживав з ним та його мамою [PERSON]. В кінці серпня 2017 року відповідач забрала зі школи № 5 м. Гайворон документи сина і поїхала проживати до іншого чоловіка в м. Первомайськ Миколаївської області по [ADDRESS]. Там син навчався у вересні 2017 року. А 12-13 жовтня 2017 року відповідач знову привезла в м. Гайворон сина, він ходив до школи, не маючи книжок. Після приїзду сина з м. Первомайська, він знову повернувся вчитися до школи № 5 м. Гайворон. Відповідач зовсім не підтримує зв'язок з класним керівником сина. Після канікул з 05 листопада 2017 року син постійно проживає біля нього. Поведінка відповідача негативно впливає на психологічний стан дитини: він погано спить, боїться сам виходити на вулицю, після дзвінків відповідача він стає замкнутим, починає плакати, нервує. Вважає, що в інтересах дитини проживати саме з ним, його батьком. Він має постійну роботу, має стабільний дохід, у повному обсязі створив всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, для задоволення гармонійного розвитку її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Позивач проживає в 3-х кімнатній квартирі, в якій обладнана кімната для сина, щоб він міг мати здоровий сон, гратися, робити уроки, проводити вільно свій час. Син забезпечений одягом, взуттям, шкільним приладдям, засобами гігієни, тощо. У нього є своє ліжко, шафа, стіл для занять, телевізор, що стверджується актом обстеження умов проживання № 7 від 27.01.2017 року та № 26 від 10.03.2017 року, складених спеціалістами служби у справах дітей в Гайворонському районі. Тому проживання сина разом з ним відповідає інтересам останнього. Він має можливість забезпечити дитині належні умови проживання, займатися її вихованням. Спиртними напоями він не зловживає, за місцем проживання та за місцем роботи характеризується позитивно, добре відноситься до свого сина. Просить суд визначити місце проживання сина [PERSON] біля нього, і останній бажає проживати з ним, його батьком. Крім того, згідно рішення Гайворонського районного суду від 04.06.2015 року з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (прибутків) на місяць, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття сина. Оскільки син проживає біля нього, знаходиться на його повному утриманні, з відповідачем проживати не бажає, просить суд припинити стягнення аліментів з нього на користь відповідача на утримання сина. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали та просять його задовільнити. Позивач пояснив, що мають спільну дитину з відповідачем. Шлюб розірвали, дитина спочатку проживала з мамою. В березні місяці 2017 року було рішення комісії, що дитина повинна проживати біля матері. Син був на літніх канікулах в нього, потім поїхав з матір'ю в м. Первомайськ, згодом повернувся. Дитина з 5 листопада 2017 року постійно проживає з ним до цього часу, оскільки мати його сама привезла і він сам захотів з ним жити. Син розповідав, що йому увагу матір не приділяла. Він працює монтером колії на залізничній дорозі. На комісії в 2017 році дитина сказала, що хоче жити з матір'ю. Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечили проти задоволення позову та просять суд відмовити в його задоволенні. Відповідач пояснила, що позивач зловживає спиртними напоями, а вона завжди дбала та буде в подальшому забезпечувати свою дитину. Представник органу опіки та піклування при Гайворонської РДА Вовк А.В. в судовому засіданні пояснила, що в лютому 2017 року позивач прийшов до них з питанням визначити місце проживання дитини. Дитина тоді хотіла проживати з матір'ю. Тому видали відповідне розпорядження. Потім хлопчик частково проживав то з матір'ю то з батьком. На даний час питання про визначення місця проживання дитини просить винести на розсуд суду. [PERSON], [INFO] в судовому засіданні пояснив, що на даний час проживає з батьком, ходить в 6 клас, уроки робить з батьком, проживати разом з матір'ю не бажає. Психолог [PERSON] пояснила, що з сторонами знайома по роботі, працювала з дитиною. Вона хотіла, щоб батьки дійшли згоди, щодо дитини. В березні було прийняте рішення, що дитини мала проживати з матір'ю. Вона спілкувалася з дитиною, останній на даний час не бажає жити з матір'ю, оскільки зневірився в ній. Дитина не хоче їхати в м. Первомайськ з матір'ю. Свідок [PERSON] пояснив, що хлопець вже тривалий час проживає з позивачем та його матір'ю. Влітку з'явився в м. Гайвороні, а з середини вересня проживає разом з позивачем та бабусею - матір'ю позивача. Матір приходила тільки лаятися. Матір дитини часто гупала в двері. Позивач спиртними напоями не зловживає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що в сторін є двоє дітей. Менший син більше проживає з бабусею та батьком, з останніх канікул постійно проживає з ними. Позивача п'яним ніколи не бачила. Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, представника органу опіки та піклування при Гайворонської РДА, психолога, неповнолітнього [PERSON], свідків вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні відносини, прийшов до наступного. Встановлено, що позивач проживав в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Шлюб між ними розірвано 14.05.2015 року Гайворонським районним судом Кіровоградської області. Від спільного проживання мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу [PERSON] проживав біля відповідача. 10.03.2017 року розпорядженням голови Гайворонської РДА [PERSON] залишився проживати з відповідачем. [PERSON] ходить до 6-го класу загальноосвітньої школи № 5 м. Гайворон, що стверджується довідкою. Після канікул з 05 листопада 2017 року [PERSON] постійно проживає біля позивача. Позивач має постійну роботу, має стабільний дохід, у повному обсязі створив всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, для задоволення гармонійного розвитку її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Позивач проживає в 3-х кімнатній квартирі, в якій обладнана кімната для [PERSON], щоб він міг мати здоровий сон, гратися, робити уроки, проводити вільно свій час. [PERSON] забезпечений одягом, взуттям, шкільним приладдям, засобами гігієни, тощо. У нього є своє ліжко, шафа, стіл для занять, телевізор, що стверджується актом обстеження умов проживання № 7 від 27.01.2017 року та № 26 від 10.03.2017 року, складених спеціалістами служби у справах дітей в Гайворонському районі (а.с.15, 16). Суд не встановив обставин зловживання позивачем спиртними напоями, а твердження позивача про це не грунтується на доказах. За місцем проживання та за місцем роботи позивач характеризуюся позитивно (а.с.12, 14). Відповідно до ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно зі ст. 157 Сімейного кодексу України (далі СК України) питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ч.2 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. За ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. Поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Тим більш, що позивач не заперечує проти спілкування дитини з матір'ю. Крім того, сімейне законодавство не виключає визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком незалежно від віку дитини, якщо маються обставини, з яких дитині краще проживати з батьком ніж з матір'ю. Враховуючи вищезазначене, згідно поданих документів, обстеження умов проживання, беручи до уваги інтереси дитини, враховуючи її думку, оскільки на час розгляду справи дитині вже виповнилося повних дванадцять років, суд вважає доцільним проживання дитини з позивачем. При цьому суд враховує, що відповідно до положень ст. 12 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що її стосується, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Про необхідність заслуховування думки дітей, які досягли певного віку, та її врахування при вирішенні спорів про відібрання дітей зазначено, зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року «Савіни проти України». У п. 59 цього рішення вказано, що суд також зауважує, що на жодному етапі провадження у справі судді не заслуховували дітей (включаючи дитину, якій у грудні 2004 року, коли тривав розгляд справи в суді першої інстанції, було 13 років). У разі визначення місця проживання дітей з батьком суд вважає необхідним скасувати сплату аліментів з позивача на користь відповідача на утримання дитини, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно рішення Гайворонського районного суду від 04.06.2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (прибутків) на місяць, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Юридичною підставою для стягнення аліментів з позивача на користь відповідача було те, що неповнолітня дитина після розлучення батьків залишилася проживати з матір'ю. В судовому засіданні встановлено, що неповнолітній син проживає з батьком та перебуває на його утриманні, що підтверджене матеріалами цивільної справи, свідками та не оспорюється сторонами. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. У чинність ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. З аналізу даної норми вбачається, що одним із способів захисту порушеного права у разі зміни обставин, що впливають на визначені розміри періодичних платежів, є звільнення від них. За таких підстав, враховуючи, що змінилося сімейне становище платника аліментів, тому як неповнолітня дитина проживає разом з позивачем, а тому відпали юридичні підстави для стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання дитини, а тому суд вважає, що достатнім для захисту прав позивача буде звільнення його від обов'язку сплати аліментів. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.. За таких підстав позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved