Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука з дійсним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що вироком Автозаводського районного суду м.Кременчука від 28.05.2010 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.191 КК України та задоволено цивільний позов [PERSON] про стягнення з відповідача на його користь матеріальної шкоди в сумі 23855,48 грн. Вирок суду в частині вирішення цивільного позову не виконаний. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість, що складається з інфляційних втрат та 3% річних на загальну суму 5714,98 грн. Позивач, [PERSON], в судове засідання не з'явився. Від його представника надійшло клопотання про розгляд справи без його участі та участі позивача. В своїй заяві представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач, [PERSON], в судове засідання 06.10.2016р. повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ч.1 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, приходить до таких висновків. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. За змістом цієї норми правовідношення, в якому одна сторона зобовязана сплатити на користь другої сторони гроші, є грошовим зобовязанням. Згідно із ч.2 ст. 509 ЦК України зобовязання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу, відповідно до частини пятої якої у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати з рішення суду. Стаття 625 входить до розділу I «Загальні положення про зобовязання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобовязання і її дія поширюється на всі види грошових зобовязань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобовязань. (Правова позиція ВСУ, висловлена в постанові від 06.07.2016р. у справі №6-1946цс15) Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобовязання припиняється в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ч. 2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, судом встановлено, що вироком Автозаводського районного суду м.Кременчука від 28.05.2010р.у справі №1-622/10, задоволено цивільний позов фоп [PERSON]. Стягнуто з [PERSON] на користь останнього 23855,48грн. матеріальної шкоди. На виконання вироку суду в частині стягнення матеріальної шкоди, 24.06.2010 року Автозаводським районним судом м. Кременчука було видано виконавчий лист за №1-622/10., який перебував на примусовому виконанні в Автозаводському ВДВС Кременчуцького МУЮ. За період з 20.12.2010р. по 24.11.2014р. з відповідача на виконання вироку суду було утримано коштів на загальну суму 10341,53 грн. Залишок боргу за вироком суду від 28.05.2010р. становить 13513,95грн. Встановлені обставини дають підстави вважати, що [PERSON] прострочив виконання грошового зобов'язання, а тому позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох відсотків річних від простроченої суми, стягнутої за вироком Автозаводського районного суду від 28.05.2010р. у справі №1-622/10 є обґрунтованими. Згідно наданого позивачем розрахунку 3% та індексу інфляції, загальна сума заборгованості становить 5714,98 грн. та складається з: -3% річних 1268,91 грн. -Інфляційні втрати 4446,07 грн. Судом перевірено вказаний розрахунок та встановлено, що визначена позивачем сума інфляційних втрат обрахована не вірно. Так, сукупний індекс інфляції за період з 01.12.2014р. по 31.05.2016р.(включно) становить 1,397 ((103,0/100) х (103,1/100) х (105,3/100) х (114,0/100) х (102,2/100) х (100,4/100) х (99,0/100) х (99,2/100) х (102,3/100) х (98,7/100) х (102,0/100) х (100,7/100) х (100,9/100) х (99,6/100) х (101,0/100) х (103,5/100) х (100,1/100)). Отже інфляційне збільшення боргу дорівнює 5365,04грн.(1,397 х 13513,95-13513,95). Сума 3% річних за період з червня 2013р. по червень 2016р. становить 1269,50грн. ((17150,35х3х38/365/100)+(16871,62х3х8/365/100)+(16604,89х3х26/365/100)+(16332,16х3х164/365/100)+16195,79х3х96/365/100)+(15923,06х3х4/365/100)+(15104,87х3х3/365/100)+(14559,41х3х46/365/100)+(14286,68х3х48/365/100)+(14013,95х3х39/100/365)+(13786,68х3х36/365/100)+(13513,95х3х554/365/100)) Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення 3 % річних та індексу інфляції ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, не спростовані відповідачем, в звязку з чим підлягають задоволенню в межах заявлених позовних вимог в сумі 5714,98 грн. Судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в сумі 551,20 грн., понесені позивачем при зверненні з позовом до суду і документально підтверджені, підлягають стягненню на його користь з відповідача в порядку ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved