Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Коритненської сільської ради, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. В позові вказував, що [INFO] померла його мати [PERSON] На випадок своє смерті [PERSON] 22.01.2003 року склала заповіт, яким йому заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалось. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить будинковолодіння [ADDRESS], яке складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 66,60 кв.м., в тому числі житловою 31,70 кв.м., який складається з коридору поз. «1-1», площею 13,40 кв.м., кухні поз. «1-2» площею 21,5 кв.м., житлової кімнати поз. «1-3» площею 31,70 кв.м.; сараю літ. «Б», сараю літ. «В», сараю літ. «Г», вбиральні літ. «Д», колодязю літ. «К», загальною вартістю 29998,00 грн. [PERSON] була власником спірного майна, однак за життя свідоцтво про право власності на будинковолодіння вона не отримувала. Будинковолодіння розташоване на земельній ділянці 0,50 га, яка 25.01.1994 року рішенням виконкому Коритненської сільської ради народних депутатів № 5 була передана у приватну власність [PERSON]. Зазначав, що він протягом шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини вступив в управління та володіння майном спадкодавця, оскільки проводив поховання матері та розпоряджався її майном під час та після похорон, обробляв земельну ділянку, користувався та доглядав за житловим будинком матері. У лютому 2015 року звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва, на підставі якої було заведено спадкову справу №57095164. Постановою державного нотаріуса Вижницької державної нотаріальної контори від 11.02.2015 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки ним не надано безспірних доказів про фактичне та оперативне управління, користування і володіння спадковим майном, через відсутність правовстановлюючих документів про належність будинку його матері. Однак надати правовставнолюючі документи на спадкове майно він не може, оскільки за життя його мати не отримала свідоцтво про право власності на житловий будинок, який збудований у 40-х роках минулого століття на земельній ділянці, яка надана їй у власність органом місцевого самоврядування. У зв'язку з цим змушений звернутись з даним позовом до суду. Просив встановити факт прийняття ним спадщини після смерті [PERSON], померлої [INFO] та визнати за ним право власності на спадщину, що відкрилась внаслідок смерті [PERSON], померлої [INFO], а саме на будинковолодіння [ADDRESS] Вижницького району Чернівецької області, до складу якого входить житловий будинок літ. «А» загальною площею 66,60 кв.м., в тому числі житловою 31,70 кв.м., який складається з коридору поз. «1-1», площею 13,40 кв.м., кухні поз. «1-2» площею 21,5 кв.м., житлової кімнати поз. «1-3» площею 31,70 кв.м.; сарай літ. «Б», сарай літ. «В», сарай літ. «Г», вбиральні літ. «Д», колодязю літ. «К». Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в адресованій суду заяві позов підтримав, просив справу розглядати у його відсутності. Представник відповідача - Коритненської сільської ради в судове засідання не з'явився, в адресованій суду заяві просив справу розглядати у їх відсутності, позов визнав. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від [INFO], виданого виконавчим комітетом Коритненської сільської ради. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить: житловий будинок 1920 років побудови з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташований по [ADDRESS], загальною вартістю 29998,00 грн., що підтверджується копією технічного паспорту, виготовленого станом на 12.01.2010 року ДКП «Вижницьке РБТІ» та копією довідки виконавчого комітету Коритненської сільської ради №147 від 11.03.2010 року. 22.01.2003 року від імені [PERSON] складено заповіт, згідно якого усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідала синові [PERSON]. Заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Коритненської сільської ради 22.01.2003 року та зареєстрований в реєстрі за №9 і станом на 10.02.2015 року не змінювався і не скасовувався, що підтверджується його копією, яка міститься в матеріалах спадкової справи №30/2015 року, заведеної у Вижницькій державній нотаріальній конторі 11.02.2015 року до майна померлої [INFO] [PERSON] Позивач є сином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія [NUMBER] від 30.07.1999 року, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану. Крім позивача інших спадкоємців та осіб, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині [PERSON] немає, що підтверджується копією довідки виконавчого комітету Коритненської сільської ради Вижницького району №146 від 09.02.2015 року. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS], державним нотаріусом [PERSON] відмовлено, у зв'язку з тим, що вчинення такої нотаріальної дії суперечить законові, так як він не подав нотаріальній конторі доказів про прийняття спадщини після смерті [PERSON], і відповідно до чинного законодавства не може претендувати на оформлення права на спадщину, та вважається таким, що не прийняв спадщину та ним не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності спадкодавця на дане майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №87/02-31 від 11.02.2015 року. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У п.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилася і була прийнята до 01.01.2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Відповідно до п.1 ч.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, а тому суд вважає, що оскільки на час відкриття спадщини діяв ЦК Української РСР в редакції 1963 року, то при вирішенні питання про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно слід керуватись саме його положеннями. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.524 ЦК УРСР 1963 року спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч.1 ст.534 ЦК УРСР 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч.1, 2 ст.549 ЦК УРСР 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту прийняття спадщини необхідно для оформлення спадщини. Той факт, що [PERSON] фактично вступив в управління та володіння спадковим майном [PERSON] підтверджується копією довідки виконавчого комітету Коритненської сільської ради від 11.03.2010 року №147, згідно якої [PERSON] здійснив поховання матері, розпорядився її майном, доглядає за житловим будинком та обробляє земельну ділянку. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладені обставини вимога [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини є обґрунтованою і підлягає до задоволення. Також з урахуванням зазначених вимог закону та наведених вище досліджених судом доказів, суд вважає, що житловий будинок з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований в [ADDRESS] належав [PERSON], позивач прийняв спадщину після її смерті, а тому його позовна вимога про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті матері, [PERSON], є обґрунтованою і підлягає до задоволення. Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. На підставі ст.ст.524, 534, 548, 549 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст.16, 328 ЦК України,

Outcome: approved