overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до Великопузирківської сільської ради Ізяславського про визнання права власності у порядку спадкування. В обгрунтування позову посилається на те, з вересня 1983 року він проживав у цивільному шлюбі із [PERSON], [INFO]. 19 лютого 2001 року [PERSON] оформила заповіт у Великопузирківській сільській раді Ізяславського району, в якому зробила розпорядження про те, що належне їй право на земельну та майнову частку (пай), який знаходиться в оренді ТОВ «Агро-Віста», заповідає [PERSON]. 10 травня 2006 року [PERSON] отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 102408, згідно якого стала власником земельної ділянки площею 2,76 га на території Великопузирківської сільської ради. 10 січня 2008 року [PERSON] уклала договір оренди землі площею 2,76 га із ТОВ «Агрос-Віста» с. Сахнівці Ізяславського району. 09 грудня 2014 року [PERSON] померла, позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після її смерті, однак не може реалізувати свої спадкові права через те, що [PERSON] заповіла право на земельну частку, а на час її смерті був виготовлений державний акт на земельну ділянку. Дана обставина змусила її звернутися до суду із зазначеним позовом. В судовому засіданні представники позивача [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали. Великопузирківська сільська рада Ізяславського району проти позову не заперечила. Суд, заслухавши представників позивача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. 19 лютого 2001 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого зробила заповідальне розпорядження про те, що належне їй право на земельну та майнову частку (пай), які знаходяться в ТОВ «Агрос-Віста», заповіла для [PERSON]. 19 травня 2006 року відповідно до розпорядження Ізяславської районної державної адміністрації від 13 липня 2004 року № 213 був виданий державний акт серії ЯБ № 102408, згідно якого [PERSON]О стала власником земельної ділянки площею 2,76 га на території Великопузирківської сільської ради Ізяславського району. Відповідно до повідомлення Ізяславської державної нотаріальної контори від 19 червня 2015 року після смерті [PERSON] на підставі заяви [PERSON] була заведена спадкова справа № 72/2015. Через те, що згідно заповіту [PERSON] заповіла право на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах, а на час її смерті виготовлений державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2,76 га, нотаріальна контора не має змоги видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Статтею 1225 Цивільного кодексу України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до Верховецької сільської ради Самбірського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що [INFO] померла мати [PERSON], якій належало будинковолодіння [ADDRESS]. [PERSON] являється спадкоємцем майна за заповітом. Державним нотаріусом відмовлено позивачу в оформленні права на будинковолодіння так, як мати позивача являється членом колгоспного двору, членами якого були [PERSON] та [PERSON] [PERSON] помер [INFO], після його смерті спадщину по закону шляхом фактичного проживання разом із спадкодавцем на день смерті прийняла [PERSON], відтак позивач просить визнати його власником вищезгаданого будинковолодіння. В судовому засіданні [PERSON] підтримав заявлені вимоги, посилаючись на обставини зазначені у позовній заяві. Представник Верховецької сільської ради Сало О.П. повністю визнала позов. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. [INFO] померла мати позивача [PERSON], яка була головою колгоспного двору до якого належало будинковолодіння [ADDRESS]. Державним нотаріусом відмовлено позивачу в оформленні права на будинковолодіння так, як мати позивача являється членом колгоспного двору, членами якого були [PERSON] та [PERSON] [PERSON] помер [INFO], після його смерті спадщину по закону шляхом фактичного проживання разом із спадкодавцем на день смерті прийняла [PERSON], відтак позивач просить визнати його власником вищезгаданого будинковолодіння. Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про смерть [PERSON], листом Самбірської державної нотаріальної контори № 975/02-14 від 6 липня 2012 року, копіє технічного паспорта на житловий будинок, копією заповіту, іншими матеріалами справи. Оскільки [PERSON] являється спадкоємцем майна після смерті матері, [PERSON], то за ним слід визнати в порядку спадкування за заповітом право власності будинковолодіння [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до виконкому Попівської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, зазначивши, що [INFO] померла його матір [PERSON], після чого відкрилася спадщина за заповітом відповідно до якого остання заповіла позивачу сертифікат на право на земельний пай площею 1,79 га, що розташований на території Попівської сільської ради. Через виявлені позивачем розбіжності в документах, які могли перешкоджати йому оформити належним чином право на спадщину, останній звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та факту родинних відносин. Дані вимоги задоволено, винесено рішення, яке набрало законної сили. Коли позивач звернувся до Берегівської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини за померлою матірю, нотаріусом йому було відмовлено в оформленні спадщини, оскільки останній пропустив встановленим законом шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори і запропоновано звернутися до суду для надання додаткового строку для прийняття спадщини. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання, в якому просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник виконкому Попівської сільської ради в судове засідання також не з'явився, згідно поданого листа просив суд розглянути справу без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечив. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. [INFO] померла матір позивача - [PERSON]. Після смерті останньої відкрилася спадщина на її майно. Судом встановлено, що позивач [PERSON], який є спадкоємцем за померлою матір'ю, пропустиув шестимісячний строк подачі заяви про прийняття спадщини. Однак, як вбачається із матеріалів справи, пропуск строку був викликаний по причині того, що він необізнаний в законодавстві. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, суд приходить до висновку, що причина пропуску строку для прийняття спадщини позивачем [PERSON] є поважною, тому позов слід задовольнити та визначити додатковий строк у один місяць, який достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач у квартирі №37 за адресою: м. Тернопіль, вул. Галицька, 45, яка належить позивачу на праві приватної власності, не проживає, а тому просить визнати її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням квартирою №37 за адресою: м. Тернопіль, вул. Галицька, 45. Позивач в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримує, просить його задоволити. Відповідач в судове засідання не зявилась, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Щодо задоволення позову не заперечує. Ознайомившись із письмовими заявами сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САС №064707, виданого 21 серпня 2008 року виконкомом Тернопільської міської ради, та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССК №790492, виданого 21 серпня 2008 року ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації», квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON]. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 червня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Як вбачається із записів у будинковій книзі для прописки (реєстрації) громадян, які проживають у [INFO], за вказаною адресою 22.02.2013 року зареєстрована [PERSON]. Згідно довідки №2 від 19 травня 2016 року, виданої ТзОВ «МЖК ІрЛАГА», [PERSON] дійсно є власником квартири [ADDRESS], зареєстрований у квартирі разом із колишньою дружиною [PERSON], яка не проживає за вищевказаною адресою з грудня 2014 року, про що свідчать сусіди. Частиною 2 ст.386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не мала з позивачем жодних домовленостей щодо проживання у квартирі №37 за адресою: м. Тернопіль, вул. Галицька, 45. [PERSON] без поважних причин не користується житлом, де вона зареєстрована, понад рік, що визнається останньою. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позов слід задовольнити, визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою №37 за адресою: м. Тернопіль, вул. Галицька, 45. В силу ст.88 ЦПК України із відповідача [PERSON] в користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 551,21 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON], 22.04.2012 року Лищенською сільською радою Луцького району Волинської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис серія [NUMBER] від 12.04.2012 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав на адресу суду заяву, якою просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала на адресу суду заяву, якою просила справу слухати у її відсутності по наявних у ній матеріалах, щодо задоволення позову не заперечила. Суд дослідивши та оцінивши подані докази прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з врахуванням наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 22.04.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4 ). Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження - є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, а тому їх шлюб існує формально, між сторонами припинили існувати почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому шлюб слід розірвати. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Служба у справах дітей Тисменицької районної адміністрації Івано-Франківської області про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України дитини без згоди та без супроводу матері. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. У даному шлюбі в них народилася одна дитина: син [PERSON] , який проживає з позивачем та перебуває на його вихованні та повному забезпеченні. Відповідач участі у вихованні дитини не бере, її розвитком не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання не надає. З метою оздоровлення та розширення світогляду дитини, позивач має намір поїхати з дитиною на закордонний морський курорт,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Служба у справах дітей Тисменицької районної адміністрації Івано-Франківської області про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України дитини без згоди та без супроводу матері. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. У даному шлюбі в них народилася одна дитина: син [PERSON] , який проживає з позивачем та перебуває на його вихованні та повному забезпеченні. Відповідач участі у вихованні дитини не бере, її розвитком не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання не надає. З метою оздоровлення та розширення світогляду дитини, позивач має намір поїхати з дитиною на закордонний морський курорт,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача, вказавши: постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Підволочиського районного управління юстиції серії ВП №4580200 від 03.12.2007 р. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-401 про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, виданого 08.11.2006 р. Хорольським райсудом накладено арешт на все його рухоме і нерухоме майно, у межах суми стягнення 2700 грн та заборонено відчуження будь-якого майна. Оскільки на даний час уся заборгованість по аліментах погашена, то [PERSON] просить суд зняти арешт з усього рухомого та нерухомого майна, йому належного. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подав заяву з проханням справу розглянути без його участі, позов просить задовольнити. Представник відповідача Шкільняк В.Є. в суд не з'явився, подав заяву з проханням справу розглянути без його участі, щодо позову поклався на думку суду. При цьому вказав, що самостійно зняти арешт на майно не має права, а лише по рішенню суду, в порядку ст.60 Закону України «Про виконавче провадження». Ознайомившись із заявами, дослідивши докази, суд встановив наступні факти. Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Підволочиського районного управління юстиції серії ВП № 4580200 від 03.12.2007 р. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-401 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів, виданого 08.11.2008 р. Хорольським районним судом, накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, належне [PERSON] Як випливає із постанови ВП №4580200 від 19.12.2012 р., винесеної старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Підволочиського районного управління юстиції, виконавчий лист № 2-401 від 08.11.2006 р. повернуто стягувачу на підставі його письмової заяви від 04.12.2012 р. У п. 2-му цієї постанови зазначено: чинність арешту майна боржника припинити та скасувати інші заходи примусового виконання рішення. Відповідно до вимог ч.1,2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Таким чином, оскільки виконавчий лист повернуто стягувачу і це свідчить про відсутність наміру на примусове стягнення шляхом реалізації арештованого майна, то суд вважає, що накладений арешт на майно боржника слід скасувати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача про визнання права власності будівлі, мотивуючи свої вимоги тим, що на земельній ділянці площею 0,1817 га, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS], в с. Реваківці,Кіцманського району, ним у період з 2007 по 2009 роки, було самовільно побудовано житловий будинок, площею 178,90 кв.м., житловою - 45,30 кв.м.; гараж та літню кухню. Зазначає, що договором оренди земельної ділянки від 23 липня 2014 року йому відповідно до рішення 26 сесії 6 скликання Берегометської сільської ради передано в строкове платне користування вищезазначену земельну ділянку. Вказує, що після завершення будівництва сертифікованим виконавцем [PERSON] 05 грудня 2013 року був виготовлений технічний паспорт, також зазначає, що з отриманням технічного паспорта вона звернулась до Берегометської сільської ради про введення будинку та господарських споруд в експлуатацію та оформлення права власності, однак отримала роз'яснення, що немає правових підстав для отримання питання введення в експлуатацію самочинно збудованих будівель та споруд, а тому просив задовольнити позов. Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак подала заяву про підтримання позову та просила розглянути справу без її участі. Представники відповідача в судове засідання також не з'явився, однак подав заяву, в якій позов про визнання права власності на будівлі визнають та просив справу розглянути без його участі. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведене, суд вважає, що вказану цивільну справу можливо розглянути при проведенні судового засідання та ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону і не порушує законних прав, свобод та інтересів сторін та інших осіб. На підставі ст.ст. 316, 317, 328, 376, 377, 392, ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача про визнання права власності на будівлі, мотивуючи свої вимоги тим, що йому на праві власності, відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, належить домоволодіння [ADDRESS]. Вказує на те, що для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, за вищевказаною адресою, їй передано у власність земельна ділянка площею 0,11 78 га. Зазначає, що нею у 1995 році без належного дозволу відповідних органів та без оформлення технічної документації в даному господарстві було самочинно зведено житловий будинок літ. «Е-ІІ», а в 1999 році, самочинно збудовано сарай літ. «Ж», а тому просила задовольнити позов. Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак подала заяву про підтримання позову та просила розглянути справу без її участі. Представник відповідача в судове засідання також не з'явився, однак подав заяву, в якій позов про визнання права власності на будівлі, визнає повністю та просив справу розглянути без їх участі. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведене, суд вважає, що вказану цивільну справу можливо розглянути при проведенні судового засідання та ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону і не порушує законних прав, свобод та інтересів сторін та інших осіб. На підставі ст.ст. 16, 331, 376 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що 13.05.1997 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно: право на земельну частку (пай), яка перебуває в колективній власності колгоспу ім. Шевченка с. Драчинці Кіцманського району Чернівецької області. Зазначає, що єдиним спадкоємцем майна за законом є він. Інших спадкоємців та утриманців померлої, передбачених законом немає. Вказує, що своєчасно, у встановлений законом строк прийняв спадкове майно, поховав померлу та розпорядився її речами. Однак в нотаріальні йконторі отримати свідоцтво на спадщину за законом не може, оскільки у встановлений законом шестимісячний строк не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а тому просив задовольнити. Позивач в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про підтримання своїх позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не зявився, проте подав заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведене, суд вважає, що вказану цивільну справу можливо розглянути при проведенні судового засідання та ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону і не порушує законних прав, свобод та інтересів сторін та інших осіб. На підставі ст.ст. 15, 16, 1218, 1220, 1222, 1228, 1258, 1266 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.02.2013 року померла його бабуся [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами розташований в с. Мамаївці, вул. Б.Хмельницького, 15, Кіцманського району, Чернівецької області, та земельна ділянка розташована на території Мамаївської сільської ради. Зазначає, що єдиним спадкоємцем майна, згідно заповіту, є він. Інших спадкоємців та утриманців, передбачених законом, у померлої немає. Вказує, що в управління спадковим майном вступив своєчасно, вів спільне господарство з бабусею, доглядав її коли вона хворіла, похоронив за всіма звичаями і надалі проживає в спадковому будинку. Зазначає, що зараз хоче визнати за собою право власності на спадкове майно, однак в нотаріальній конторі отримати свідоцтво на спадщину за законом не може, так як відсутній правовстановлюючих документ на будинок, а тому просив суд позов задовольнити. Позивач в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про підтримання своїх позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не зявився, проте подав заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведене, суд вважає, що вказану цивільну справу можливо розглянути при проведенні судового засідання та ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону і не порушує законних прав, свобод та інтересів сторін та інших осіб. На підставі ст.ст. 15, 16, 1218, 1220, 1222, 1228, 1258, 1266 ЦК України та

Outcome: approved