Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

[PERSON], діючи на підставі відповідної довіреності від 13.09.2017 року та в інтересах [PERSON], звернувся в суд з позовом до Городнянської міської ради Чернігівської області та просить визнати за позивачем право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, зазначене у технічному паспорті на садибний ( індивідуальний ) житловий будинок під літерами : а1 -1 прибудова площею 6,9 кв.м., В-1 сарай, розташованих за адресою : 2 провулок Свято-Миколаївський, № 13 м. Городня Чернігівська область. З позовної заяви виходить, що позивач є власником житлового будинку з побутовими та господарськими спорудами та земельної ділянки площею 0,0589 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по 2 провулку Свято-Миколаївський, № 13 у м. Городня Чернігівської області, що підтверджується договором купівлі-продажу будинку від 26 червня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Городнянського районного нотаріального округу Чернігівської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1240 та державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 915104 від 14 вересня 2009 року. Рішенням Городнянської міської ради Чернігівської області від 21 серпня 2009 року позивачу було надано право на прибудову до вищезазначеного житлового будинку та на будівництво господарського сараю. На протязі 2001-2002 років ці обєкти буди збудовані. Будівництво було проведено на підставі паспорту № 102 про прибудову до будинку та будівництва сараю і це жодним чином не порушило прав та інтересів інших осіб. У звязку з тим, що після закінчення будівництва позивач не вів в експлуатацію вказані обєкти нерухомого майна, вони набули статусу самочинно збудованих, що позбавляє його можливості оформити своє право власності на них. В управлінні Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області повідомили позивача, що питання порядку прийняття в експлуатацію обєктів містобудування, які підпадають під категорію самочинного будівництва та збудовані після 1992 року не врегульовано. Таким чином, після 31.12.2015 року адміністративний порядок прийняття в експлуатацію обєктів містобудування, які підпадають під категорію зведених без відповідних дозволів та збудовані після 1992 року, не врегульований. Зазначені обставини перешкоджають реалізації права на розпорядження нерухомим майном, яке належить позивачу на праві власності, що стало причиною необхідності звернення до суду з позовом про визнання права власності на обєкт самочинного будівництва. Враховуючи вищевикладене, посилаючись на положення ст.ст. 328, 331, 376 ЦК України, представник позивача просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою судді від 18 вересня 2017 року відкрито провадження у зазначеній справі. У судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи останній повідомлявся належним чином, надав до суду письмову заяву від 26.09.2017 року з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити ( а.с. 40 ). Згідно положень ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача Городнянської міської ради Чернігівської області в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином. Міський голова Городнянської міської ради Чернігівської області [PERSON] надав до суду письмову заяву від 27.09.2017 року за вих. № 03-22/405 з проханням розглянути справу без участі представника міської ради, проти позову [PERSON] не заперечують ( а.с. 41 ). Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи третя особа повідомлялась належним чином. Голова Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області [PERSON] надала до суду письмову заяву від 09.10.2017 року за № 02-16/895 з проханням розглянути справу без участі представника Городнянської райдержадміністрації Чернігівської області, проти позовних вимог [PERSON] третя особа не заперечує. Крім того, завідувач сектору містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Городянської районної державної адміністрації Чернігівської області [PERSON] надав до суду письмове клопотання від 20.10.2017 року за № 02-16/934 з проханням розглянути справу без участі їх представника за наявними в матеріалах справи документами ( а.с. 42, 54 ). Представник третьої особи Державної архітектурно-будівельної інспекції України в Чернігівській області в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи третя особа повідомлялась належним чином, про причини неявки представника суд не повідомлено, від третьої особи до суду не надійшло повідомлення про згоду на участь у справі. Неявка в судове засідання третьої особи від якої не надійшло повідомлення про згоду на участь у справі відповідно до положень ст.ст. 36, 169 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи ( а.с. 53 ). Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, зясувавши позицію позивача та відповідача по суті заявлених позовних вимог, дослідивши в судовому засіданні всі наявні матеріали справи та надані докази, прийшов до наступного. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Стаття 331 ЦК України передбачає, що право власності на новостворене нерухоме майно ( житлові будинки, будівлі, споруди тощо ) виникає з моменту завершення будівництва ( створення майна ). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва ( створення майна ) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва ( створення майна ). З дослідженого в судовому засіданні договору купівлі-продажу будинку від 26.06.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Городнянського районного нотаріального округу Чернігівської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1240, встановлено, що [PERSON] купив жилий будинок з надвірними та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в м. Городня Чернігівської області по другому провулку Кірова, будинок № 13. Вказаний будинок з прибудовою, зазначені в плані під літерами «А-1», «А1-1» з прибудовою із дерева, має 44,6 кв.м. жилої площі. Із надвірних будівель та споруд є хлів «Б-1» із дерева, загородь «1-2» дерев'яна ( а.с. 8 ). З дослідженого в судовому засіданні державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 915104 встановлено, що [PERSON], мешканець м. Городня, 2-й пров. Кірова, 13, на підставі рішення 12 сесії 5 скликання Городнянської міської ради від 12.06.2008 року є власником земельної ділянки площею 0,0589 га, яка розташована за адресою : 2-й провулок Кірова, 13 м. Городня Чернігівської області, цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка ), кадастровий номер : 7421410100:00:002:1214. Даний державний акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010984000174 ( а.с. 9 ). Згідно паспорта № 102 на прибудову до будинку та будівництво господарського сараю від 21.08.2001 року, виданого виконкомом Городнянської міської Ради народних депутатів Чернігівської області встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету Городнянської міської ради від 21.08.2001 року № 201 [PERSON] надано дозвіл на прибудову до будинку та будівництво господарського сараю на земельній ділянці № 13 по ІІ провулку Кірова в м. Городня. Забудовника зобовязано в строк до 21.09.2001 року одержати від архітектурно-планувального бюро документацію на забудову. [PERSON] надано дозвіл на виробництво робіт, який дійсний до 21.08.2002 року, будівельні роботи розпочати не пізніше вересня 2001 року, строк закінчення робіт 21.08.2002 року. Складено план земельної ділянки, відведеної під вказане будівництво ( а.с. 10-12 ). Рішенням 28 сесії міської ради 6 скликання від 16.04.2015 року 2 провулок Кірова в м. Городня перейменовано на 2 провулок Свято-Миколаївський ( а.с. 13 ). З технічного паспорта на житловий будинок № 13 по 2 провулку Свято-Миколаївський в м. Городня Чернігівської області встановлено, що вказаний будинок має загальну площу 74,5 кв.м., в тому числі житлову площу 44,9 кв.м., допоміжну площу 29,6 кв.м., опис обєктів нерухомого майна : А-1 житловий будинок, площею забудови 48,0 кв.м., з А1 -1 прибудовою, площею забудови 36,3 кв.м. та а1 -1 прибудовою, площею забудови 9,2 кв.м., В-1 сарай, площею забудови 464 кв.м., Г туалет, площею забудови 14 кв.м., № 1 ворота з хвірткою залізні, № 2 огорожа залізна, № 3 огорожа залізна. У технічному паспорті на житловий будинок мається відмітка Городнянського РГ БТІ про наявність самочинного будівництва, а саме за літерацією : «а1 -1» прибудова, «В-1» сарай ( а.с. 14-15 ). Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна відомості у вказаних реєстрах по будинку № 13 по 2 провулку Свято-Миколаївській в м. Городня Чернігівської області відсутні ( а.с. 55 ). Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що на належній [PERSON] земельній ділянці, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, останній на протязі 2001-2002 років збудував вищевказані обєкти нерухомого майна, а саме прибудову до житлового будинку та сарай й відповідні обєкти нерухомого майна набули статусу самочинного будівництва, а тому позивач позбавлений можливості оформити своє право власності. Слід зазначити, що до 2016 року легалізація вищевказаного будівництва відбувалась відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» щодо прийняття в експлуатацію обєктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт» від 13 січня 2015 року № 92-V111 та наказу Міністерства Регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.04.2015 року № 79 «Про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення 1 та 11 категорії складності, які збудовано без дозволу на виконання будівельних робіт. Відповідно до пункту 9 розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» орган державного архітектурно-будівельного контролю до 31 грудня 2015 року безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені обєкти будівництва, збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймав в експлуатацію індивідуальні житлові будинки, господарські будівлі і споруди, збудовані у період з 05 серпня 1992 року по 12 березня 2011 року. З листа начальника управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області [PERSON] від 10.08.2016 року за № 40-1025-1.20/2-1/1533-16 вбачається, що на даний час, тобто після 31.12.2015 року, питання щодо порядку прийняття в експлуатацію обєктів містобудування, які підпадають під категорію самочинного будівництва та збудовані після 1992 року не врегульовані жодним нормативно-правовим актом ( а.с. 40а ). Таким чином, після 31.12.2015 року адміністративний порядок прийняття в експлуатацію обєктів містобудування, які підпадають під категорію зведених без відповідних дозволів та збудованих після 1992 року, не врегульований. Отже, єдиним способом захисту прав позивача є судовий захист його цивільного права та інтересу. Згідно статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є : договори та інші правочини. Загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Позивач реалізує своє право на захист свого цивільного права згідно ст. 15 ЦК України. При цьому кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Також кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право на будівництво нерухомого майна ( забудову ) мають власники земельних ділянок ( стаття 90 Земельного кодексу України ), землекористувачі ( стаття 95 Земельного кодексу України ), особи, які набули права користування чужою земельною ділянкою ( суперфіцій ) за договором із власником земельної ділянки ( стаття 102-1 Земельного кодексу України ) або з інших передбачених законом підстав. Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову ( будівництво ) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством. Право на забудову виникає у особи, яка набула права на земельну ділянку на законних підставах, після здійснення нею дій, передбачених статтями 26 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Згідно приписів ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. На вимогу власника ( користувача ) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб, що передбачено ч. 5 ст. 376 УЦК України. Пункт 12 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України ( про правовий режим самочинного будівництва )» передбачає, що у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього ( частина друга статті 376 ЦК ). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно ( частина друга статті 375 ЦК ), тому на вимогу власника ( користувача ) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб ( частина пята статті 376 ЦК ). Завідувач сектору містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області [PERSON] за результатами розгляду заяви [PERSON] стосовно відповідності місця розташування будівель та споруд збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт вимогам державних містобудівних та будівельних норм за адресою : м. Городня, 2 провулок Свято-Миколаївський, 13, виїхавши та обстеживши прибудову до житлового будинку «а1-1» та сарай «В-1», розміщені на земельній ділянці за адресою : м. Городня, 2 провулок Свято-Миколаївський, 13, підтвердив відповідність розташування зазначеної будівлі державним містобудівним та будівельним нормам, про що надав відповідний висновок від 06.09.2017 року за вих. № 02-16/790 ( а.с. 16). Отже, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову, оскільки вимоги позову є законними, обґрунтованими та не порушують прав інших осіб. Враховуючи наведене,

Outcome: approved