Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом і вказав, що 15 травня 2018 р. між ним, як споживачем, та відповідачем - ТОВ «Трастмоторс», як професійним надавачем послуг по продажу легкових автомобілів, у простій письмовій формі укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу № 0147, відповідно до якого: 1.1. сторони зобовязуються у встановлений строк укласти Договір купівлі-продажу транспортного засобу на умовах встановлених у цьому попередньому договорі; 1.2. Транспортний засіб, який продавець зобовязується придбати у третіх осіб для його відчуження покупцеві за основним договором має наступні ознаки: марка Geely модель МК Cross 2014 року випуску чорного-кольору. П.1.5 передбачено, що сторони зобовязуються укласти договір 21 травня 2018 року за умови повного виконання п. 2.1. Попереднього договору. Позивачем на рахунок відповідача відповідно до квитанції № ПН1508 від 15.05.2018 р. перераховано кошти в розмірі 47075 грн. 20 коп., які відповідно до п.2.2 попереднього договору розцінюються як аванс за основним договором. Також позивачем за переказ коштів сплачено комісію в розмірі 470 грн. 75 коп. Однак, після настання дати поставки автомобіля - 21 травня 2018 р. представники відповідача почали зволікати з поставкою автомобіля, вигадуючи, що нібито автомобіль вже є, але у ньому виявлені недоліки, які усуваються на станції технічного обслуговування, але повідомити позивачу місце знаходження автомобіля відмовлялися. Вважає, що з боку відповідача має місце грубе порушення Закону України «Про захист прав споживачів» не лише у процесі виконання попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу № 0147 від 15.05.2018 p., але і під час його укладення. Зокрема, як на момент укладення попереднього так і на дату виконання зобовязань відповідачем, тобто на 21 травня 2018 року, автомобіль марки Geely у ТОВ «Трастмотор» відсутній. Зі змісту попереднього договору неможливо ідентифікувати предмет купівлі-продажу, оскільки не зазначено більш детальних ознак майна, крім марки автомобіля, його кольору та року випуску, зокрема: номерний знак, ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN-код), що застосовується в автомобільній промисловості для індивідуального розпізнавання кожного механічного транспортного засобу. Оскаржуваний договір не містить і умови переходу права власності на майно до позивала від ТОВ «Трастмоторс». Враховуючи, що в попередньому договорі купівлі-продажу предметом визначено неіснуюче майно, спірний договір суперечить нормам ст. ст. 655, 656 ЦК України, ст. 182 ГК України, а тому в силу ст. 215, 236 зазначеного Кодексу, даний договір є недійсним з моменту його вчинення у звязку із недодержанням в момент його вчинення сторонами вимог, які встановлені ч. 1 ст. 203 ЦК України. Крім того, умови попереднього договору між сторонами не містять відповідальності продавця, а також прав покупця в разі отримання товару неналежної якості, що є обмеженням прав позивача, як споживача, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів». Попередній договір містить умови, які не відповідають принципу добросовісності та рівності сторін договору, положення останнього в цілому містять істотний дисбаланс прав та обов'язків сторін договору на шкоду споживача, є несправедливими. На думку, позивача, також порушено вимоги ч. 4 ст. 203 ЦК України щодо форми правочину, оскільки попередній договір укладено у простій письмовій формі, без присутності адміністратора сервісного центру МВС і нотаріально не посвідчено. У судовому засіданні позивач та представник позивача, кожен зокрема, позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові. Відповідач ТОВ «Трастмоторс», будучи належним чином повідомленим, явку представника в судове засідання не забезпечив. Суд, вислухавши пояснення, позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 15 травня 2018 року між [PERSON] (покупець) та ТОВ «ТРАСТМОТОРС» (продавець) було укладено попередній договір № 0147 купівлі-продажу транспортного засобу (а.с. 6 -8). За умовами попереднього договору сторони зобовязуються у встановлений строк укласти Договір купівлі-продажу транспортного засобу (основний договір» на умовах встановлених у цьому попередньому договорі (п. 1.1). Транспортний засіб, який продавець зобовязується придбати у третіх осіб для його відчуження покупцеві за основним договором має наступні ідентифікаційні ознаки: Марка Geely, модель МК Cross, Рік випуску 2014, Інші характеристики 1,5 МТ, чорний (колір, пробіг, тощо) (п.1.2). Основний договір укладається шляхом пропозиції однієї Сторони укласти Основний договір і прийняття пропозиції другою Стороною (п.1.3). Сторони зобов'язуються укласти Основний договір «21» травня 2018 p., за умови повного виконання п. 2.1. цього Попереднього договору, якщо на зазначену вище дату [PERSON] не буде придбано [PERSON] з метою його відчуження Покупцеві, то Сторони визначили, що Основний договір буде укладено на 5 (п'ятий) день після придбання [PERSON], про що останній зобовязується повідомити Покупця у письмовому вигляді із зазначенням конкретної календарної дати, часу і місця укладення Основного договору. В такому випадку кінцевим терміном укладення Основного договору сторони визначили 31 грудня 2019 р.» (п. 1.5) На підтвердження дійсних намірів Сторін на укладення Основного договору в момент укладення цього Попереднього договору Покупець перераховує на поточний рахунок [PERSON] грошові кошти в розмірі [47075,20] [сорок сім тисяч сімдесят пять грн. 20коп] грн., а Продавець своїм підписом під цим Попереднім договором підтверджує отримання таких коштів (п.2.1). 15 травня 2018 року [PERSON] перераховано ТОВ «Трастмоторс» 47075 грн. 20 коп., призначення платежу: оплата за автомобіль згідно договору № 0147 від 15.05.2018 р., що підтверджується квитанцією Акціонерного банку «Південний» № ПН1508 від 15.05.2018 р. (а.с. 9). Згідно квитанції Акціонерного банку «Південний» № ПН1508РКО від 15.05.2018 р. [PERSON] сплачено 470,75 грн. комісії згідно заяви про переказ готівки від 25.05.2018 р. в сумі платежу 47075,75 грн. (а.с. 9). 25.05.2018 р. за Вих № 30 ТОВ «ТРАСТМОТОРС» повідомлено [PERSON] про відсутність волевиявлення на дострокове розірвання договору та відсутність правових підстав для його розірвання і повернення сплаченої ним суми. Одночасно доведено до відома, що ТОВ «ТРАСТМОТОРС» вже здійснює дії направлені на підбір та подальшу купівлю транспортного засобу, що є предметом договору, а при достроковому розірванні (припиненні) договору буде понесено збитки, на що ТОВ «ТРАСТМОТОРС» погодитися не може (а.с. 10). \~ \~ \~ \~Згідно до ч. 1 ст.\~203\~ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. \~ \~ \~ \~Ч.1 ст.\~215\~ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема частиною першою статті 203 цього Кодексу. Відповідно по положень ч.1 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів продавець (виконавець, виробник) не повинен включати договори із споживачем умови , які є несправедливими . \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч.2 ст.18 цього Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Умови договору, які можуть бути несправедливими визначено у ч. 3 ст. 18 цього закону . Для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше , умови договору порушують принцип добросовісності (п.6 ч.1 ст. 3 , ч.3 ст. 509\~ЦК України ; по-друге , умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін ; по-третє умови договору завдають шкоди споживачеві. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» права позивача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. Судом встановлено, що укладений між сторонами попередній договір взагалі не містить умов щодо відповідальності продавця, а також прав покупця в разі отримання товару неналежної якості, що є несправедливою умовою по відношенню до покупця, яким на час укладення попереднього договору вже внесено на рахунок продавця 47075\~грн.\~20\~коп.\~і на\~вказану суму\~мала бути\~зменшена вартість\~автомобіля \~при оформленні\~основного договору,\~про що\~зазначено в\~п.\~2.2\~попереднього договору.\~При цьому\~відповідно до\~п.1.6\~попереднього договору\~ вартість\~автомобіля визначена\~161075,20\~грн.\~ Вказане свідчить про те, що умови попереднього договору порушують принцип добросовісності, містять дисбаланс договірних прав та обов'язків сторін та завдають шкоди [PERSON] як споживачеві. Саме з цих підстав попередній договір № 0147 купівлі продажу транспортного засобу від 15 травня 2018 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «Трастмоторс», слід визнати недійсним. Суд відхиляє інші твердження позивача щодо визнання договору недійсним, зокрема з підстав відсутності основних характеристик предмета договору купівлі-продажу та недотримання форми попереднього договору, як такі, що є безпідставними. При цьому суд враховує, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 47545,95 грн., суд враховує наступне. \~ \~ \~ \~Згідно ст.216\~ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Оскільки, укладений між сторонами попередній договір визнано недійсним, слід застосувати реституцію як спосіб захисту цивільного права, а саме стягнути з відповідача на користь позивача 47075 грн. 20 коп. сплачених позивачем відповідно до п.2.1 попереднього договору. В той же час, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення комісію в розмірі 470 грн. 75 коп. за переказ коштів, оскільки вказані кошти сплачені за послуги банку, а не на виконання попереднього договору, який судом визнано недійсним. А тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави 704 грн. 80 коп. судового збору.

Outcome: partial