Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, вимоги мотивовано тим, що 01.06.2004 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який за рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 19.09.2019 року було розірвано. 13.09.2013 року було укладено шлюб між позивачем та [PERSON] , який у відповідності до рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області було розірвано 01.08.2019 року. З липня 2019 року позивач та відповідач [PERSON] почали проживати разом, в цивільному шлюбі у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , проте, у зв`язку з тим, що не сплило десять місяців після припинення шлюбу, дана дитина походить від подружжя, тому в свідоцтві про народження спільної доньки [PERSON] та [PERSON] в графі батько зазначили - [PERSON] , проте біологічним батьком дитини є позивач по справі. З урахуванням викладеного, позивач і був змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Просить суд визнати його батьком дитини [PERSON] , виключити з актового запису про її народження відомості про батька [PERSON] , зазначивши в графі батька його, [PERSON] . В підготовче судове засідання позивач надав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідачі в підготовче судове засідання надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, з позовними вимогами згодні. Від представника третьої особи - Каховського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечень не мають. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 01.06.2004 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який за рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 19.09.2019 року було розірвано (а.с. 14). 13.09.2013 року було укладено шлюб між позивачем та [PERSON] , який у відповідності до рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області було розірвано 01.08.2019 року (а.с. 15). З липня 2019 року позивач та відповідач [PERSON] почали проживати разом, в цивільному шлюбі у них народилася донька [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). У зв`язку з тим, що не сплило десять місяців після припинення шлюбу, відповідно до ч. 2 ст. 122 СК України, дана дитина походить від подружжя, тому в свідоцтві про народження спільної доньки [PERSON] та [PERSON] в графі батько зазначили - [PERSON] . Відповідно до ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК України приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК України). Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у ст.ст. 126 та 127 СК України, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 р. № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 р. № 96/5, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оцінюючи в сукупності надані до суду докази та те, що дії відповідачів стосовно визнання позову не суперечать закону та не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved