Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з вищевказаним позовом, в якому просить: поділити житловий будинок та господарські споруди, що за адресою: м.Дрогобич, вул..В.Гора, 151 в натурі між власниками і виділити йому у власність реально 1/3 ідеальної частини будинку та стягнути з відповідача в його користь понесені ним судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що він згідно Свідоцтва про право на спадщину виданого Першою Дрогобицькою державною нотаріальною конторою 07.12.2004 року є власником 1/3 будинковолодіння по вул..В.Гора, 151 в м.Дрогобичі, власником решти 2/3 будинковолодіння являється [PERSON]. Незважаючи на те, що йому належить 1/3 ідеальна частина будинковолодіння, відповідач користується всім будинком та господарськими будівлями, в тому числі і його часткою, оскільки реального розподілу житлового будинку не було. Між ними виникають спори про порядок користування і володіння будинком, угоди про спосіб виділення реально його частки із загального майна ними не досягнуто, а тому він змушений звернутися з даним позовом в суд. 26 жовтня 2010 року Ухвалою суду по справі було призначено будівельно-технічну експертизу з метою визначення варіантів поділу будинковолодіння. Позивач [PERSON] в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав та просив провести реальний розподіл будинковолодіння, крім цього просить стягнути з відповідача половину суми, витраченої ним на оплату експертизи. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні не заперечили щодо реального розподілу будинковолодіння. Експерт будучи допитаним в судовому засіданні пояснив, що реальний розподіл будинковолодіння без відступу від ідеальних часток сторін провести не можливо. Розподіл можливий лише при певній грошовій компенсації однієї сторони іншій, та запропонував провести розподіл наступним чином в окреме користування: [PERSON] можливо виділити приміщення житлової кімнати літ. 1-3, кухні літ. 1-2, коридору літ. 1-1. ці приміщення будуть утворювати однокімнатну квартиру з житловою кімнатою та підсобними приміщеннями; [PERSON] виділити жилу кімнату літ. 1-4 в будинку та літню кухню літ. «Б» при умові компенсації [PERSON] різниці в сумі 14284 грн. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Матеріалами справи встановлено і сторонами не оспорюється, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого 07.12.2004 року № 1-3888 Першою Дрогобицькою державною нотаріальною конторою належить 1/3 ідеальна частина будинковолодіння № 151 по вул..В.Гора в м.Дрогобичі. [PERSON] на підставі Договору дарування частини житлового будинку від 13.05.2008 року № 684 посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу [PERSON], належить 2/3 ідеальні частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель за № 151, що розташований по вулиці Війтівська Гора в місті Дрогобичі. З наведеного слідує, що будинковолодіння № 151 по вул. В.Гора в м.Дрогобич Львівської області є об'єктом спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] У відповідності до ст. 364 ЦК України «Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності». Виходячи з наведених норм права, беручи до уваги вище вказане та враховуючи, висновок судової будівельно-технчної експертизи № 370/13, суд вбачає за можливе провести реальний розподіл будинковолодіння № 151 по вул.В.Гора, в м.Дрогобичі між сторонами із незначними відступами від їх ідеальних часток, з грошовою компенсацією за відхилення реально виділених часток, як було зазначено експертом в судовому засіданні та відносно такого розподілу не заперечив позивач. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України, пропорційно задоволеному позову, з відповідача слід стягнути на користь позивача: половину витрат, понесених ним за проведення експертизи, а саме 1700 грн. (3400 грн. / 2 = 1700 грн.), та 82,50 грн. (30 грн. ІТЗ + 135 грн. держмита / 2 = 82,50 грн.) витрат понесених позивачем при сплаті держмита та ІТЗ при подачі позову до суду, а всього 1782,50 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved