Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов обґрунтовує тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27.01.1996 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міськвиконкому, про що було зроблено відповідний актовий запис № 50. В шлюбі народився син [PERSON], [INFO] який є на сьогоднішній день повнолітнім. Вказує, що подружні відносини між ними не склалися через втрату почуття любові, різні характери та погляди на життя. один до одного. протягом останніх років шлюбні відносини між ними припинені. Вказує, що дані обставини унеможливлюють спільне проживання та створюють дискомфортні умови під час життєвих побутових ситуацій. Покликаючись на викладені обставини, шлюб, укладений з відповідачем, просив розірвати. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судове засідання не з'явилася будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що шлюб між сторонами укладений 27.01.1996 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міськвиконкому, про що було зроблено відповідний актовий запис № 50, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 27.01.1996 року. В шлюбі неповнолітніх дітей немає. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. В судовому засіданні встановлено, що сімейне життя між сторонами не склалося, позивач та відповідач подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально. На основі наведеного та виходячи із вимог ст.112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб між ними слід розірвати. На підставі ст.ст.104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved