Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з заявою в якій встановити факт належності [PERSON], померлій 10 жовтня 2012 року, правовстановлюючого документу Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 061136, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 17287 від 25 жовтня 2001 року на імя [PERSON]. Свою заяву [PERSON] обґрунтовує тим, що 25 жовтня 2001 року його дружині [PERSON] , на підставі рішення 16 сесії ХХІІІ скликання Багатської сільської ради № 114 від 17 серпня 2001 року, була виділена земельна ділянка площею 7,010 га, в межах згідно з планом, що розташована на території Багатської сільської ради Новомосковського району, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, про що був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 061136, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 17287 від 25 жовтня 2001 року. 10 жовтня 2012 року [PERSON] померла, заявник являється спадкоємцем першої черги за законом, тому у встановлений строк звернувся до Новомосковської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено, оскільки в Державному акту на право приватної власності спадкодавця імя власника зазначено, як «Таїсія», а в інших правовстановлюючих документах її імя значиться, як «Таіся». Рішенням Новомосковського міськрайонного суду від15 серпня 2013 року встановлений факт того, що свідоцтво про смерть [PERSON], померлої 10 жовтня 2012 року було видане на імя [PERSON]. Після встановлення такого факту рішенням суду, заявник отримав спадщину на частину спадкового майна, однак отримати свідоцтво про право на спадщину на зазначену земельну ділянку не має можливості, тому звернувся до суду. Заявник в судове засідання не зявився, його представник до початку розгляду справи по суті подав заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої підтримує свою заяву. Представники заінтересованих осіб в судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи. В звязку з неявкою заявника та інших учасників процесу в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов до наступного висновку. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а згідно ч.\~2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суду надана копія Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 061136, виданого на імя [PERSON], у відповідності до якого останній на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 7,010 га, в межах згідно з планом, що розташована на території Багатської сільської ради, землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, державний акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 17287 від 25 жовтня 2001 року на. [PERSON] померла 10 жовтня 2012 року, про що свідчить свідоцтво про смерть, видане виконавчим комітетом Багатської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 15 серпня 2013 року встановлений факт, що має юридичне значення, а саме встановлено, що свідоцтво про смерть [PERSON], померлої 10 жовтня 2012 року та видане 12.10.2012 року Багатською сільською радою Новомосковського району, було видане на імя [PERSON].. Відповідно до ч. 2\~ст. 57 ЦПК України, докази встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Не дивлячись на те, що ч.3 ст. 256 ЦПК України не передбачено можливості встановлення факту належності документу, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, на даний момент склалася ситуація, при якій правовстановлюючий документ Держаний акт про право приватної власності на землю та свідоцтво про смерть спадкодавця не мають розбіжностей в написанні імені ([PERSON]), однак існує рішення, що набрало законної сили, яким встановлений факт належності свідоцтва про смерть [PERSON]. Зазначені обставини унеможливлюють видачу свідоцтва про право на спадщину, про що державним нотаріусом винесена відповідна відмова. Між тим, встановлені обставини судовим рішенням від 15 серпня 2013 року, а також аналіз поданих заявником суду документів, в яких дійсно мітяться розбіжності написанні імені спадкодавця, дозволяють суду встановити факт належності правовстановлюючого документу [PERSON]. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved