Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про визнання спільним майном подружжя непогашене зобов'язання за договором позики та визнання в порядку поділу ? частини непогашеного зобов'язання за [PERSON] Свій позов обґрунтовує тим, що шлюб між ним та [PERSON] розірваний за рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 серпня 2012 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Під час перебування в шлюбі сторонами було придбано земельну ділянку площею 980 кв.м. та побудований будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 грудня 2012 року було визнано право власності на ? частину вказаного житлового будинку та земельної ділянки за [PERSON] Вказаний житловий будинок був побудований за грошові кошти, які були отримані в позику 10 квітня 2005 року від [PERSON] у сумі 350000 дол.США. На момент звернення [PERSON] до суду з позовом до нього про стягнення заборгованості за договором позики, заборгованість складала 263000 дол.США, еквівалент в гривнях на момент звернення до суду складає 2104000 грн. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 5 вересня 2013 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість в сумі 2104000 грн. Відповідно до ч.3 ст.61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частина 4 ст.65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. За кошти, одержані позивачем за укладеним в період шлюбу із відповідачем договором позики був побудований житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який рішенням суду визнаний об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тому вважає, що договір позики створив обов 'язки щодо повернення грошових коштів і для [PERSON] Просив суд визнати зобов'язання за договором позики від 10 квітня 2005 року перед [PERSON] на суму 2104000 грн. спільним майном подружжя та визнати в порядку поділу майна подружжя - ? частину боргового зобов'язання перед [PERSON] від 10 квітня 2005 року за [PERSON] в розмірі 1052000 грн. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 2 квітня 2014 року позовні вимоги [PERSON] задоволені. Визнано зобов'язання за договором позики від 10 квітня 2005 року перед [PERSON] на суму 2104000 грн. спільним майном подружжя [PERSON]. Визнано в порядку поділу майна подружжя [PERSON] - ? частину боргового зобов'язання перед [PERSON] від 10 квітня 2005 року за [PERSON] в розмірі 1052000 грн., та ? частину боргового зобов'язання за [PERSON] в розмірі 1052000 грн. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 4 червня 2014 року рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 2 квітня 2014 року залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 грудня 2014 року рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 2 квітня 2014 року та ухвала апеляційного суду Черкаської області скасовані, справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції. В ухвалі колегія суддів вказує на те, що ухвалюючи рішення про визнання боргових зобов'язань [PERSON] об'єктом спільної сумісної власності подружжя, суд не взяв до уваги, що, як вбачається з рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 грудня 2012 року про поділ нерухомого майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, зокрема, будинку по [ADDRESS] та земельної ділянки, на якій він розташований, відповідач [PERSON] позов визнав, будь-яких заперечень чи клопотань щодо наявності іншого майна або боргових зобов'язань які виникли в інтересах сім'ї і також є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, що повинно бути враховано при поділі майна не заявляв. Цим обставинам суд при вирішення спору належної оцінки не дав. Крім того як вбачається з наявної в матеріалах справи ухвали апеляційного суду Черкаської області від 20 грудня 2013 року при розгляді спору про стягнення боргових зобов'язань з [PERSON] судом не було встановлено, що кошти, отримані в позику [PERSON] від [PERSON] були використані для будівництва будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], доказів, які б підтверджували факт витрати [PERSON] отриманих від [PERSON] грошових коштів в інтересах сім'ї суду не надано, це не було предметом дослідження при розгляді справи про стягнення боргу. Відповідно до п.4 ст. 338 ЦПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позов підтримала в повному обсязі та просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 29липня 1995 року перебували в шлюбі, який розірваний за рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 серпня 2012 року. Під час перебування в шлюбі сторонами було придбано земельну ділянку площею 980 кв.м. та побудований будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 грудня 2012 року було визнано право власності на ? частину вказаного житлового будинку та земельної ділянки за [PERSON] Рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 5 вересня 2013 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики в сумі 2 104 000 грн., позовні вимоги задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість в сумі 2104000 грн. Вказаним рішенням встановлено, що 10 квітня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики. Відповідно до договору позики [PERSON] передав [PERSON] кошти в сумі 350000 доларів США, еквівалент в гривнях на момент передачі коштів складав 1750000 грн. для будівництва будинку за адресою: [ADDRESS]. Доказом передачі коштів [PERSON] є розписки, які складені в присутності двох свідків: [PERSON], [PERSON] та п. 7.8 договору позики. При цьому суд враховує, що ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 20 грудня 2013 року встановлено, що при розгляді спору про стягнення боргових зобов'язань з [PERSON] судом не було встановлено, що кошти, отримані в позику [PERSON] від [PERSON] були використані для будівництва будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], доказів, які б підтверджували факт витрати [PERSON] отриманих від [PERSON] грошових коштів в інтересах сім'ї суду не надано. Відповідно до ч.3 ст.61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 4 ст.65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Згідно роз'яснення Пленуму Верховного Суду України в постанові № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (п.24) при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як вбачається з рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 грудня 2012 року про поділ нерухомого майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, зокрема, будинку по [ADDRESS] та земельної ділянки, на якій він розташований, відповідач [PERSON] позов визнав, будь-яких заперечень чи клопотань щодо наявності іншого майна або боргових зобов'язань які виникли в інтересах сім'ї і також є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, що повинно бути враховано при поділі майна не заявляв. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що він був присутній при укладанні розписок та передачі грошей [PERSON] [PERSON] для будівництва будинку. Крім того зазначив, що він працював водієм у [PERSON], який неодноразово давав йому кошти для придбання будівельних матеріалів для будівництва будинку по [ADDRESS]. Документи, які підтверджують придбання будівельних матеріалів він віддавав [PERSON] Чи використовувались передані кошти саме для будівництва будинку він пояснити не може. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона була присутня при укладанні розписок та передачі грошей [PERSON] [PERSON] для будівництва будинку. Оскільки з пояснень свідків не вбачається, що отримані в позику кошти були використані [PERSON] в інтересах сім'ї на будівництво будинку, суд не може прийняти до уваги пояснення вказаних свідків як належний та допустимий доказ. Отже, що стосується отримання [PERSON] в борг 350 000 доларів США, то в судовому засіданні не надано будь-яких доказів, що вказані всі кошти були витрачені на будівництво об'єкту - будинку [ADDRESS] У зв'язку з наведеним, суд приходить до висновку, що позивачем в судовому засіданні не надано належних та допустимих доказів того, що договір позики був укладений ним в інтересах сім'ї, а грошові кошти , отримані за договором позики були використані на будівництво за адресою [ADDRESS], а тому кошти які були одержані за цим договором, не можуть бути об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Outcome: dismissed