Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12 липня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області, актовий запис №153. Зазначені позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що одруження із відповідачкою виявилось невдалим. При цьому позивач вказав, що на порушення вимог ст.55 СК України [PERSON] не бажає створювати сімейні відносини на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги та утверджувати в сімї повагу до батька. На думку [PERSON], збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сімї та унеможливлює примирення. У судовому засіданні позивач повністю підтримав позовні вимоги, заявлені до [PERSON] про розірвання шлюбу, та просив суд їх задоволити з врахуванням викладених обставин. Згідно з доводами [PERSON] причиною розірвання шлюбу, укладеного із відповідачкою, є відсутність між ними взаєморозуміння і поваги, недовіра з боку [PERSON] та її безпідставні звинувачення у подружній зраді, які ґрунтуються на чутках, а не на доказах. З пояснень, наданих позивачем, слідує, що з 06 жовтня 2016 року подружжя проживає окремо, не підтримує сімейно-шлюбних відносин між собою, на теперішній час їх примирення не відбулося. Відповідачка повністю не визнала позов [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши у судовому засіданні, що вона заперечує твердження позивача про порушення нею вимог ст.55 СК України. В спростування цих доводів [PERSON] відповідачка покликалася на характеристики дітей, в яких значиться про її піклування про дітей та участь у їх вихованні. Згідно з доводами [PERSON] причиною сімейного конфлікту в даному випадку є подружня зрада з боку позивача, вплив третіх осіб на життєдіяльність їх сімї, що призвело до зміни відношення позивача до виконання сімейних обовязків та ставлення до родини в цілому. Відповідачка підтвердила, що з 06 жовтня 2016 року подружжя проживає окремо, не підтримує сімейно-шлюбних відносин між собою. Окрім цього, [PERSON] зазначила, що вона довіряла [PERSON] і любила його та намагалась зберегти їх шлюб, проте примирення подружжя не відбулося. Відповідачка пояснила, що на теперішній час в неї зникли почуття поваги і любові до позивача. За таких обставин, вирішення даної справи про розірвання шлюбу [PERSON] залишає на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши і оцінивши в сукупності письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Такий висновок суду грунтується на наступних правових підставах і встановлених фактичних обставинах. Згідно з вимогами, передбаченими ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 1, 4 ст.55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, а також зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 12 липня 2007 року [PERSON] і [PERSON] уклали між собою шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області, про що 12 липня 2007 року в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №153. Наведений факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ГЮ №023396, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 12 липня 2007 року. Із свідоцтва про народження серії 1-ГЮ №070849, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 09 червня 2008 року (актовий запис №279 від 09 червня 2008 року), свідоцтва про народження серії І-ГЮ №159868, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області 19 квітня 2012 року (актовий запис №197 від 19 квітня 2012 року), і свідоцтва про народження серії І-ГЮ №244457, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області 08 грудня 2015 року (актовий запис №507 від 08 грудня 2015 року), відповідно слідує, що за час проживання в цьому шлюбі у сторін народилося троє дітей: 30 травня 2008 року [PERSON], 15 квітня 2012 року [PERSON] і 02 грудня 2015 року [PERSON]. Малолітні діти сторін проживають разом із матірю позивачкою по справі. Характеристика [PERSON] з Кузнецовської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №4 і характеристика [PERSON] з дошкільного навчального закладу (ясел-садка) №6, свідчать, що [PERSON] піклується про своїх дітей, здійснює належний догляд, займається їх розвитком, вихованням і навчанням. Обставин невиконання відповідачкою вимог ст.55 СК України судом не встановлено. З пояснень сторін, наданих суду, слідує, що між [PERSON] і [PERSON] відсутнє взаєморозуміння, у них протилежні погляди на життя, шлюб та сімю. Негаразди в їх сімї є тривалими. [PERSON] і [PERSON] спільно не проживають та не підтримують сімейно-шлюбних відносин між собою з 06 жовтня 2016 року. Їх почуття поваги і любові один до одного зникли. Вжиті судом в порядку ст.111 СК України заходи з метою примирення подружжя виявилися безрезультатними. [PERSON] і [PERSON] не помирилися. Таким чином, з наведених підстав, суд вирішив розірвати шлюб, укладений між [PERSON] і [PERSON], оскільки докази справи свідчать, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, так як фактично суперечить інтересам обох сторін. Враховуючи наведене, на підставі ч.1 ст.24, ч.ч.1, 4 ст.55, ч.ч.3, 4 ст.56, ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110, ст.112 СК України,

Outcome: approved