Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом, в якому просив суд визначити йому додатковий строк, тривалістю 1 місяц, необхідний для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті її дядька [PERSON], померлого 13.12.2015 року. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що 13.12.2015 року помер його дядько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок, що розташований за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Островського, 21. Позивач також зазначає що маючи намір прийняти спадщину після смерті [PERSON], він звернувся нотаріальної контори із відповідною заявою, але нотаріусом було відмовлено у вчинені відповідної нотаріальної дії, у звязку з тим, що ним пропущений строк, встановлений законом у шість місяців задля прийняття спадщини. Обгрутовуючи причини пропуску строку для прийняття спадщини позивач вказав на свою юридичну необізнаність у цьому питанні, що на його думку є підставою для задоволення позову. В судовому засіданні позивача позов підтримав, просив його задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що в матеріалах справи міститься відповідна розписка про отримання судової повістки, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи з наступних підстав. Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються Цивільним Кодексом України (в редакції Закону 2004 року) та Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування». Так під час розгляд справи судом встановлено, що 13.12.2015 року помер дядько позивача [PERSON] (а.с.2-6) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок, що розташований за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Островського, 21. (а.с. 9-14) Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до положень ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» під час розгляду справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини судам слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно листа завідувача Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. (а.с. 27) У відповідності до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні позивач пояснив, що він знав про смерть свого дядька але до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, після його смерті, у встановлений законом строк не звернувся через особисту юридичну необізнаність з цього питання. Судом в ході розгляду справи позивачу розяснювався обовязок доказування, у відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, що підтверджується записом фіксування судового засідання технічним засобом, але не зважаючи на це ним, в ході розгляду справи не надано жодних доказів, які б підтверджували наявність причин, повязаних з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для подання заяви до нотаріуса у шестимісячний строк задля прийняття спадщини. А посилання позивача про його особисту юридичну необізнаність з цього питання не є такою поважною причиною, у розумінні ч. 1 ст. 1272 ЦК України на що також вказують чисельні рішення за результатами розгляду даної категорії справ Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ. Аналіз вищевикладеного свідчить про те, що у позивача були відсутні причини, повязані з обєктивними непереборними істотними труднощами для своєчасного звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття ним спадщини, після смерті свого дядька [PERSON], померлого 13.12.2015 року, тому позовні вимоги не підлягаю задоволенню.

Outcome: dismissed