Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідач [PERSON] є його колишнім зятем, а [PERSON] його рідним братом. З його згоди обоє були зареєстровані у його житловому будинку у с.Луквиця, по вул.Київській, 1, який належить йому на праві власності, хоч ні один, ні інший фактично житлом за вказаною адресою ніколи не користувались. Його дочка [PERSON] у березні 2017 року розірвала шлюб з [PERSON] і з того часу стосунків не підтримують. Відповідач втратив статус члена сімї, тому в подальшому надавати йому житло він наміру немає. Факт реєстрації відповідачів у належному йому будинку створює незручності та перешкоди у можливості реалізувати своє право на отримання соціального захисту. Відповідачі не беруть жодної участі в утриманні житла, не сплачують комунальних платежів, разом з тим їх формальна реєстрація впливає на можливість оформити субсидію на користування комунальними послугами. Оскільки відповідачі не проживають в його господарстві, він надалі не бажає надавати їм житло для проживання, то вони втратили право на користування цим житлом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримала з викладених підстав. Пояснила, що факт відсутності відповідачів у житлі, яке належить позивачу засвідчений кількома актами, що складені комісією сільської ради, яка за заявою позивача обстежувала його домоволодіння. Посилаючись на ст.386, 405 ЦК України просила позов задовольнити. Відповідачі, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, на розгляд справи не зявилися без повідомлення причин. У встановлений судом строк відзив не подали. Клопотання про розгляд справи без їх участі від відповідачів не надходило. В звязку з цим, у відповідності до положень ст.ст. 280, 281 ЦПК України, судом ухвалено провести розгляд справи у порядку заочного провадження. Заслухавши пояснення представника позивача, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази, подані у розпорядження суду, зясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди, чи зобов'язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод (наприклад, шляхом знесення неправомірно збудованих споруд, про припинення ремонтних робіт в сусідній квартирі, виселення громадян із належних йому на праві власності приміщень тощо). У разі виникнення спору між власником та членами його сім'ї суд повинен врахувати, що право члена сім'ї власника на користування житлом є сервітутним правом, у зв'язку з чим припинення цього права повинно відбуватися у відповідності з вимогами статей 405, 406 ЦК України, зокрема, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. У відповідності до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивач є власником домоволодіння в селі Луквиця по вул. Київській, 1, Богородчанського району Івано-Франківської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. (а.с.9-10) Згідно актів, складених комісією, утвореною Луквицькою сільською радою, відповідачі [PERSON] та [PERSON] у будинку, що належить позивачу, фактично не проживають.(а.с.14-16). Допитані як свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що відповідачі в селі Луквиця ніколи не проживали. [PERSON], у період спільного проживання з [PERSON] інколи навідувався у гості до [PERSON] Однак уже протягом останніх 5 років за вказаною адресою не зявляється. [PERSON] взагалі ніколи не жив у будинку позивача. Відповідно до рішення Богородчанського районного суду від 17.03.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до встановлених даних, відповідачі не проживають у господарстві позивача більше року, а позивач не погоджується забезпечувати їх житлом у власному будинку у майбутньому. Таким чином судом встановлено, що відповідачі втратили право користування цим житлом. На підставі викладеного,

Outcome: approved