Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , разом з позивачем в квартирі [ADDRESS] та припинити у зв`язку із цим стягнення з нього аліментів на дітей. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 2007 року відповідачка [PERSON] стягує з нього аліменти на дітей, проте з вересня 2018 року відповідачка проживає окремо від позивача та ді¬тей, хоча зареєстровані вони за однією адресою. Тому, враховуючи, що діти проживають з ним та перебувають на його утриманні, а аліменти і надалі утримуються з його пенсії та перераховуються на рахунок [PERSON] вважає, що в інтересах дітей, які не досягли повноліття, просить визначити місце проживання дітей з позивачем, та припинити стягнення з нього аліментів на користь відповідача. Відповідач подала відзив на позовну заяву, відповідно до якого пояснила, що вона приймає участь у вихованні дітей. У зв`язку з тим, що між сторонами виникають сварки, по ночам вона змушена ночувати у подруг, проте вдень вона займається вихованням дітей. А висновок органу опіки та піклування не може слугувати підставою для визначення місця проживання дітей з батьком, оскільки ніякими доказами він не підтверджений. З посиланнями на Декларацію прав дитини, вважає, що діти не мають бути розлучені зі своєю матір`ю. Позивач згідно заяви позов підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача згідно заяви позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю. Представник третьої особи - Сарненської районної державної адміністрації, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Свідок [PERSON] , дала в суді показання, що є донькою сторін, з 2016 року вона фактично виконує обов`язки матері для своїх братів, вважає, що дітям [PERSON] та [PERSON] краще залишитися проживати з батьком. Неповнолітній свідок [PERSON] в суді дав показання, що хоче проживати з двома батьками разом, проте проживання його з батьком влаштовує повністю. Неповнолітній свідок [PERSON] в суді дав показання, що хоче проживати з двома батьками разом, проте проживання його з батьком влаштовує повністю. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши документи і матеріали справи, з`ясувавши обставини, яким позивач обґрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню. Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області №2-1964 від 21.12.2005 року стягуються аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мунімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.12.2005 року та до повноліття дитини. Згідно довідки Саненського ТВБВ №10017/0113 від 08.02.2018 року по картковому рахунку [PERSON] була виготовлена додаткова карта на дружину [PERSON] Судовим наказом Сарненського районного суду Рівненської області від 30 жовтня 2017 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частки всіх видів її заробітку щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з [INFO] . Актом №3 від 14.01.2019 року про обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] підтверджено, що на момент відвідування вдома були присутні [PERSON] , його діти і онук. [PERSON] підтвердив, що [PERSON] немає вдома з вересня місяця, участі у вихованні дітей не приймає, спілкується лише з дітьми по телефону. Згідно медичних довідок від 14.01.2019 року [PERSON] не перебуває на обліку у психіатра, нарколога та диспансерному протитуберкульозному відділення не перебуває. Згідно з висновком Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області від 29.01.2019 року №15/02/01-06 з метою соціально-правового захисту малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дітей з батьком - [PERSON] за адресою по [ADDRESS] . Актом №5 про фактичне проживання від 12.06.2019 року встановлено, що [PERSON] не проживає за адресою по [ADDRESS] , що підтверджують сусіди. Відповідно до ч. 2 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дити¬ни, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Частиною 1 ст. 161 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати ма¬лолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги став¬лення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Таким чином, враховуючи, що на даний час визначення місця проживання дітей разом з батьком відповідатиме інтересам дітей, оскільки діти фактично проживають разом з батьком та перебувають на його утриманні, для дітей створені всі належні умови для проживання та їх всебічного розвитку, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визначення місця проживання з батьком підлягають задоволенню. Також підлягає задоволенню вимога про припинення стягнення аліментів з позивача на користь відповідача згідно рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 21.12.2005 року, оскільки відпала правова підстава для їх стягнення, у зв`язку з тим, що діти проживають з батьком та перебувають на його утриманні. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і законним, а тому підлягає до задоволення На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved