Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

[PERSON] заявила позов до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, зазначила, що 07.11.1998 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Позивач зазначила, що від спільного проживання із відповідачем мають двох доньок - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач є батьком дітей, що підтверджується свідоцтвом про їх народження. Позивач посилається на те, що відповідач відмовляється утримувати їхніх спільних доньок, ніякої матеріальної допомоги не надає, не приймає участі у вихованні та утриманні дітей. Позивач у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем не має змоги забезпечити неповнолітніх дітей. Вважаючи права дітей порушеними, позивач просить суд стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій по 1000 гривень, щомісячно, на кожну дитину і до досягнення ними повноліття. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений у порядку, встановленому ч.5 ст.74 ЦПК України - судовою повісткою, надісланою рекомендованим листом за адресою зареєстрованого місця його проживання. Належним чином повідомлений відповідач не прибув у судове засідання, про причини неявки суд не повідомив. Судом встановлено відсутність поважних причин неявки в судове засідання належно повідомленого відповідача, ухвалено про розгляд справи без його участі. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Із досліджених судом письмових доказів - копій свідоцтв про народження дітей, встановлено, що відповідач є батьком, а позивач матір'ю [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Із свідоцтва про одруження, виданого 07.11.1998 встановлено, що [PERSON] 07.11.1998 зареєструвала шлюб із [PERSON], після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». Оцінюючи усі докази, що є у справі у їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають у обов'язку матері, батька утримувати дітей. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно ст.180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із доводів позивача встановлено, що діти проживають із нею та перебувають на її утриманні, будь-які докази, які би спростували цю обставину - відсутні. А тому суд має підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання його дітей. Відповідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Оскільки суду не надано доказів про наявність у відповідача постійного заробітку, що би давало підставу визначити аліменти у частці від заробітку (доходу), суд має підстави для визначення їх твердій грошовій сумі. Відповідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а оскільки [PERSON] звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів 06.04.2016 за вхід.№1886, тому суд має підстави для стягнення аліментів із 06 квітня 2016 року. Дослідивши усі докази, суд вважає частково обґрунтованими позовні вимоги, виходячи із наступного. При визначенні розміру аліментів суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів відповідно до ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Суд враховує матеріальне становище сторін. Відсутні докази про непрацездатність, стан здоров'я відповідача чи наявність інших утриманців, а тому суд вважає, що відповідач може і повинен надавати матеріальну допомогу дітям. Щомісячну суму коштів по 1200 гривень на кожну дитину, із якої в рівних частках (по 600 гривень) кожен із батьків зобов'язаний надавати утримання, суд вважає достатньою для належного забезпечення дітей, що включає харчування, повноцінний розвиток та догляд, необхідність придбання одягу та взуття, канцелярських товарів для дітей цього віку та інших необхідних товарів, оздоровлення дітей. Із врахуванням якнайкращих інтересів дітей, суд має підстави визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню із відповідача, у твердій грошовій сумі у розмірі по 600 гривень, щомісячно, на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. З урахуванням наведеного, суд вважає позовні вимоги у цій частині обґрунтованими і має підстави для їх задоволення. В задоволенні іншої частини позову суд має підстави відмовити як таких, що заявлені безпідставно. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, враховуючи, що позивач при подачі позову про стягнення аліментів звільнена від сплати судових витрат, а тому в порядку ст. 88 ч.3 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі, встановленому ст.4 ч.2 п.1 п.п.1 ЗУ «Про судовий збір», у сумі 551 гривня 20 копійок. Відповідно до ст. 367 ч.1 п. 2 ЦПК України у справі суд має підставу допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані ст.ст. 180, 181, 182, 184 Сімейного Кодексу України.

Outcome: partial