Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом, в якому зазначає, що 05 серпня 2009 року між ним та відповідачкою [PERSON] було укладено шлюб, який заочним рішенням Камінь-Каширського районного суду від 25 червня 2013 року розірвано. Від шлюбу у ниє є дочка [PERSON], [INFO]. 23 лютого відповідачка разом з донькою поїхала проживати до своєї матері. Рішенням Камінь-Каширського районного суду від 28 червня 2015 року задоволено позов [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання дочки. До розірвання шлюбу він проживав з відповідачкою та дочкою у своїх батьків. Під час побачення з дочкою по місцю проживання постійно виникали суперечки між ним та тещею, колишня дружина часто забороняла спілкуватися з дитиною, переривала телефонні розмови, не дозволяла забирати дочку до місця його проживання, а тому для визначення способу участі у вихованні дитини звернувся у службу у справах дітей Камінь-Каширської районної державної адміністрації, якою було прийнято рішення 28 квітня 2014 року про призначення йому побачень з дочкою [PERSON] один раз в два місяці протягом трьох днів за місцем проживання дитини без ночівлі в присутності третьої особи та за попередньою домовленістю з матір'ю. Аналогічне рішення було прийнято 28 квітня 2014 року органом опіки і піклування Камінь-Каширської районної державної адміністрації. Вважає, що вказаний спосіб участі у вихованні дитини обмежує його права як батька дитини та права дочки, рішення органом опіки і піклування було прийнято без вивчення умов життя відповідачки, умов його проживання, без дослідження його ставлення до дитини. Після засідання комісії органу опіки та піклування він мав намір зустрітися зі своєю дочкою, однак відповідачка та її мати заховали дитину і сказали, що не впустять його на подвір'я. Він позитивно характеризується по місцю проживання, не зловживає алкогольними напоями, судимості не має, забезпечений житлом, свого житла у Волинській області не має. З урахуванням наведеного, просить встановити способи його участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, а саме: побачення з дитиною влітку з 01 червня по 30 серпня за місцем його проживання з можливістю брати її на оздоровлення на курорти, побачення у період зимових канікул з 28 грудня по 20 січня, в останню суботу та неділю кожного місяця під час гостювання у дочки за адресою с. Видерта, а також в день народження дочки 3 вересня кожного року. Ухвалою суду від 25 грудня 2015 року до участі у справі як третю особу залучено орган опіки і піклування Камінь-Каширської районної державної адміністрації. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю з викладених у позові підстав і просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов не визнали і просили відмовити у задоволені вимог позивача. Відповідачка суду пояснила, що жодних перешкод [PERSON] у спілкуванні з дочкою по місцю проживання останньої не чинить, позивач до дитини майже не приїжджає, тобто не виконує рішення органу опіки і піклування, яким йому встановлено порядок спілкування з дочкою, не сплачує аліменти у визначеному судом розмірі, і вона заперечує проти участі позивача у вихованні дитини у запропонований ним у позові спосіб. Представник органу опіки та піклування Камінь-Каширської районної державної адміністрації Сидорчук С.С. позов не визнав і суду пояснив, що рішенням органу опіки та піклування Камінь-Каширської районної державної адміністрації від 28 квітня 2014 року [PERSON] було визначено години спілкування з його малолітньою дочкою [PERSON] 1 раз на 2 місяці протягом трьох днів за місцем проживання дитини без ночівлі в присутності третьої особи та за попереднім погодженням з матір'ю. При прийнятті такого рішення була врахована думка [PERSON], який просив визначити йому для спілкування з дитиною декілька днів підряд, мотивуючи віддаленістю місця його проживання від місця проживання дочки. Разом з тим, вказане рішення органу опіки та піклування Камінь-Каширської районної державної адміністрації [PERSON] не виконує, хоча перешкод йому не чиниться, протягом 2015 року до дитини приїжджав лише 2 рази. Заслухавши пояснення сторін, представника відповідачки та представника органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов належить задовольнити частково, зважаючи на таке. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи, для повного і гармонійного розвитку її особистості вона потребує любові і розуміння, дитина, коли це можливо, повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 7, ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 p., дитина має право не розлучатися зі своїми батьками навіть попри їх волі, а у випадку розлучення з одним з них, має право на підтримання на постійній основі особистих відносин і безпосередніх контактів з обома батьками. За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав щодо дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, згідно ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, а батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Це положення також закріплене і в ст. 157 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно зі ст. 9 СК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. За положеннями ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Матір'ю останньої є відповідачка [PERSON] Батьки малолітньої дитини з 05 серпня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Камінь-Каширського районного суду від 25 червня 2013 року, що набрало законної сили 16 липня 2013 року, розірвано. Дочка сторін [PERSON], яку, згідно з цим же рішенням суду, залишено проживати з матір'ю [PERSON], проживає з останньою у місті Камені-Каширському, тобто окремо від позивача, умови проживання задовільні. Батько дитини - [PERSON] проживає в смт. Нижанковичі, Старосамбірського району, Львівської області, по місцю проживання характеризується позитивно, умови проживання задовільні. Рішенням засідання комісії з питань захисту прав дитини Камінь-Каширської районної державної адміністрації № 9 від 28 квітня 2014 року та рішенням органу опіки та піклування Камінь-Каширської районної державної адміністрації № 5 від 28 квітня 2014 року [PERSON] призначено години спілкування з його малолітньою дочкою [PERSON] 1 раз на 2 місяці протягом трьох днів за місцем проживання дитини, без ночівлі в присутності третьої особи та за попереднім погодженням з матір'ю дитини. Такий порядок спілкування з малолітньою дочкою, як пояснив у судовому засіданні позивач [PERSON], є обтяжливим для нього, оскільки він проживає у 400 км від місця проживання дитини, дочку протягом 2015 року він відвідував 2 рази. Окрім того визначений органом опіки та піклування спосіб участі у вихованні дитини в присутності третьої особи обмежує його права як батька на виховання дитини та права його дочки, під час зустрічей з дитиною по місцю її проживання виникають сварки між ним, його колишньою дружиною та тещею. З пояснень у судовому засіданні свідка [PERSON], Видертського сільського голови, вбачається, що будучи присутнім, відповідно до рішення органу опіки та піклування про визначення [PERSON] часу спілкування з дитиною, під час одного з відвідувань позивачем [PERSON] дочки по місцю її проживання, останній вимагав віддати йому дитину щоб десь поїхати, чи то до м. Каменя-Каширського, чи то до місця його (позивача) проживання, сам влаштував сварку, а коли він йому запропонував зайти до будинку поспілкуватися з дочкою та потім погуляти з нею по с. Видерта, [PERSON] відмовився, до будинку для спілкування з дочкою зайти не захотів, дитині нічого не привіз. Після цього дитина вийшла на вулицю, однак до батька не пішла. Жодних перешкод у спілкування з дочкою батькові не чинилося. З пояснень у судовому засіданні спеціаліста - лікаря-психіатра [PERSON] вбачається, що за вказаних позивачем обставин, а саме, коли дитина з травня 2013 року з батьком не проживає і протягом 2014-2015 року останній спілкувався з дочкою лише 2 рази, то запропонований позивачем спосіб спілкування з дитиною протягом трьох місяців літніх канікул по місцю проживання батька за такої тривалої відсутності матері (з якою дитина постійно проживає), з врахуванням 6-річного віку дитини, буде для останньої стресовою ситуацією і матиме негативний вплив на дитину. Спеціаліст-психолог [PERSON], яка попередньо спілкувалася з малолітньою дитиною [PERSON], і в той же день спілкувалася з обома батьками дитини, пояснила у судовому засіданні, що при першому спілкуванні з дитиною без позивача, остання про батька говорила неохоче, проте коли він приїхав, то з радістю до нього побігла. Загалом дитина висловила думку що хоче спілкуватися як з матір'ю, так і з батьком, проте більше малолітня [PERSON] прив'язана до матері, з якою постійно проживає, на даний час дитина із-за відносин, що склалися між батьками є емоційно травмованою та відчуває себе нещасливою. Під час зустрічі дитини з батьком, останній висловлює дитині свої звинувачення на маму у негараздах, що негативно впливає на дівчинку, травмує її, оскільки дитина сприймає це як те, що погана й вона. За тих обставин, що позивач тривалий час не проживав з дитиною та не відвідував її, такий спосіб спілкування батька з дочкою, як по місцю його проживання і без присутності матері, може негативно відобразитися на дитині, спілкування має бути поетапним, позивачеві спочатку належить налагодити більш тісний контакт з дитиною, після чого можна спробувати подальше спілкування батька з дочкою по місцю його проживання, але перші такі відвідини мають бути за участю матері. Як встановлено судом, сторони не можуть дійти згоди щодо участі позивача у вихованні малолітньої дочки, у зв'язку з чим між ними виник спір щодо виховання та часу зустрічей з нею, визначений органом опіки та піклування Камінь-Каширської районної державної адміністрації порядок спілкування з дитиною, як пояснив сам позивач у судовому засіданні, із-за віддаленості місця його проживання від місця проживання дитини, є обтяжливим для нього. За таких обставин, та з врахуванням думки сторін, характеру стосунків між ними, які є неприязними, вікових особливостей малолітньої дитини, її фактичних інтересів, бажання позивача спілкуватися з дочкою, балансу інтересів дитини та її батьків, ставлення останніх до виконання своїх обов'язків, суд вважає, що позивачеві необхідно встановити такий порядок участі у вихованні та спілкуванні з дочкою [PERSON]: в останню суботу та неділю кожного місяця по місцю проживання дитини без участі матері [PERSON] у присутності представника органу опіки та піклування, а також у день народження дочки [PERSON] 3 вересня кожного року за місцем проживання (в разі святкування день народження в загальнодоступних громадських місцях відпочинку за місцем перебування) дитини за участю матері [PERSON] Такий спосіб участі батька у вихованні малолітньої дочки [PERSON] перш за все відповідатиме інтересам дитини із врахуванням її віку та емоційного стану, на даному етапі є доцільним і достатнім для виховання дитини її батьком. При цьому суд враховує, що наявність неприязних стосунків між сторонами, їхня поведінка, суперечки, вимагають під час спілкування батька з дитиною присутності іншої особи, зокрема представника органу опіки та піклування, однак не матері дитини. Наявність неприязних відносин сторони не заперечили у судовому засіданні, а виникнення сварки між батьками у присутності дитини під час спілкування за участю спеціаліста [PERSON], позивач суду пояснив своїм нервовим стресом. В той же час, беручи до уваги баланс спілкування батьків з дитиною в день її народження, доцільним є визначення позивачу порядку спілкування з дочкою у цей день протягом всього дня за участю матері. Вищенаведений встановлений судом порядок участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дочкою не перешкоджає йому звернутись до суду про зміну такого способу в подальшому за наявності зміни встановлених у судовому засіданні обставин. Згідно з ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Наданий під час розгляду справи органом опіки та піклування Камінь-Каширської районної державної адміністрації висновок щодо способу участі позивача у вихованні дитини є аналогічним викладеному способу спілкування у рішенні органу опіки та піклування № 5 від 28 квітня 2014 року, що було прийняте за зверненням [PERSON] З урахуванням доводів позивача, що такий порядок спілкування з дочкою із-за значної відстані до місця її проживання є обтяжливим для нього і він не може його реалізовувати, суд, не погоджується з висновком органу опіки та піклування та, за встановлених у судовому засіданні обставин справи, вважає його неприйнятним. Окрім того, встановлений органом опіки та піклування спосіб спілкування батька з дитиною у присутності третьої особи, яку фактично не визначено, є незрозумілим. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, беручи до уваги, що позовні вимоги задоволено частково, з відповідачки [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі наведеного та

Outcome: partial