Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

[PERSON] з 01.03.2015 року працював в Комунального підприємстві «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» на посаді головного інженера житлово-експлуатаційної дільниці №8 (див. Наказ по підприємству від 02.03.2015р. №24к). Наказом директора Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» від 13.02.2017 року №75к головного інженера житлово-експлуатаційної дільниці №8 [PERSON] з 28.02.2017р. звільнено з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням. При звільненні з роботи [PERSON] звернувся до директора Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» із заявою про виплату йому заробітної плати у вихідні та святкові дні, що мала місце в період з 02.05.2015р. по 09.01.2017р., всього за 23 дні роботи (а.с. 9, 10). Проте отримав відмову, обґрунтовану тим, що він не залучався до роботи на підприємстві у вихідні та святкові дні (а.с. 11). Не погодившись з цим, [PERSON] в березні 2017 року заявив позов, за яким з урахуванням наступних уточнень, просив стягнути з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» на його користь 16741,20 грн. компенсації за роботу в неробочі та вихідні дні за період з травня 2015 року по грудень 2016 року, та 49622,55 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з роботи за період з . [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні на вимогах позову наполягали, надали пояснення, що зводяться до викладеного в позовній заяві та у відгуку на заперечення відповідача. Представник відповідача Стукалов А.В. позов не визнав і пояснив, що позивач до надурочних робіт підприємством не залучався, а тому просив в задоволенні вимог позову відмовити, за безпідставністю. Вислухавши сторони, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову за таких підстав. Так, з огляду на надані документи судом встановлено, що [PERSON] в період роботи з травня 2015 року по грудень 2016 року, за його ж згодою та погодженням профспілкової організації, постійно залучався до чергування на житлово-експлуатаційній дільниці №8, для забезпечення оперативного вирішення питань, пов'язаних з безперебійною роботою житлово-комунального підприємства, належного утримання прибудинкових територій та своєчасної ліквідації аварійних ситуацій у вихідні та святкові дні (а.с. 12-57, 80-82, 85-99). Доводи позивача про те, що він в святкові та вихідні дні у спірний період залучався до роботи за посадою, не знайшли свого підтвердження доказами. Ті обставини, що під час чергування позивач виконував певну роботу за посадою, суд розцінює як власну ініціативу працівника. Підстави, порядок залучення працівників до чергування на підприємствах і установах, а рівно і оплати праці під час чергування КЗпП України, ЗУ «Про оплату праці» не врегульовано. У зв'язку з цим, Міністерство праці та соціальної політики України листом від 02.04.2010р. №89/13/116-10 «Про чергування на підприємствах і в установах» роз'яснили, що залучення працівників до чергування регулюється постановою Секретаріату ВЦРПС від 02.04.54р. №233 «Про чергування на підприємствах і в установах», яка діє в Україні відповідно до Постанови Верховної Ради України «По порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу СРСР» від 12.09.91р. №1545 в частині, яка не врегульована законодавством України. Частиною 2 вказаної постанови, разом з іншим, визначено, що чергування у вихідні та святкові дні компенсується наданням працівникам відгулу, тієї ж тривалості, що й чергування, протягом 10 найближчих днів. Така ж норма закріплена і в Правилах внутрішнього трудового розпорядку, що є додатком до Колективного договору Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», що не заперечується позивачем. Правом на отримання відгулів за чергування позивач не користувався, про що пояснив в суді. За таких обставин та вимог закону, суд приходить до висновку, що права [PERSON] на належну оплату праці відповідачем не порушувались, а відтак підстав для задоволення вимог позову про стягнення компенсації за роботу в святкові та вихідні дні не має. Оскільки, вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку засновані на факті затримки виплати позивачу компенсації за роботу в святкові та вихідні дні, і такий факт не знайшов свого підтвердження доказами, то в задоволенні цих вимог також слід відмовити, за необґрунтованістю. Судові витрати у справі, за вказаних рішень, з урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору, суд відносить на рахунок держави, відповідно і на підставі ст.ст. 84, 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed