Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що діє в інтересах [PERSON] , в якому просить усунути перешкоди в користуванні будинком [ADDRESS] , визнавши відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що він є власником будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі, а саме, його колишня дружина та діти, зареєстровані в зазначеній квартирі, однак, не проживають в ній з квітня 2014 року. Відповідачі комунальні платежі не сплачують, житлом не цікавляться, їх речей в житлі немає. 15 січня 2021 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. 21 січня 2021 року судом постановлено ухвалу про прийняття до розгляду даної позовної заяви, відкриття провадження у зазначеній цивільній справі та призначення підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, до канцелярії суду надав клопотання, в якому просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах свого неповнолітнього сина [PERSON] , не з`явилась, на електронну адресу суду надіслала заяву, в якій просила позовні вимоги [PERSON] задовольнити в повному обсязі, визнати її та неповнолітнього сина [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням в будинку за адресою: [ADDRESS] . Судове засідання провести без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, на електронну адресу суду надіслав заяву, в якій просив позовні вимоги [PERSON] задовольнити в повному обсязі, визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку за адресою: [ADDRESS] . Судове засідання провести без його участі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, до канцелярії суду надав заяву про розгляд справи без його участі. Також зазначив, що позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутностісторін на підставі доказів, які додані до справи. Відповідно до ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Положеннями ч. 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Будинок [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.03.2008, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Рубіжанської міської ради від 19.02.2008 за № 166. Відповідно до довідки Центру надання адміністративних послуг Рубіжанської міської ради № 13987 від 07.12.2020 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, станом на 07.12.2020 в будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані відповідачі (колишня дружина та діти позивача): [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно із ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку №016-062190 від 06.01.2021, з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дитини, орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Рубіжанської міської ради вважає за можливе визнання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] . В обґрунтування висновку зазначено, що неповнолітній [PERSON] досяг віку, коли може висловити свою думку, сформулювати свої погляди та мати достатній рівень розуміння ситуації. Під час розгляду питання було з`ясовано думку неповнолітнього, який підтвердив, що з 2014 року постійно проживає з батьками та має реєстрацію за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] з 12.05.2014 навчається у Муніципальному бюджетному загальноосвітньому закладі «Чорноморська середня школа №1». Зазначені обставини підтвердила мати дитини [PERSON] . Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Право власності є непорушним. У відповідності зі ст. ст. 317, 319 ЦК України власник має право володіння, користування і розпорядження своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно положень ст.156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. З акту про встановлення фактичного місця проживання від 07.12.2020, складеного в присутності сусідів позивача та засвідченого адміністратором Центру надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради Лященко А.С., вбачається, що в будинку [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ,не проживають з квітня 2014 року по теперішній час. Доказів щодо збереження за відповідачами права користування жилим приміщенням та на підтвердження поважності причин відсутності відповідачів з 2014 року в будинку, належному позивачу, суду не надано. Таким чином, судом встановлено, що відповідачі дійсно за місцем реєстрації не проживають більше одного року без поважних причин. При цьому, суд враховує та погоджується із висновком Служби у справах дітей Рубіжанської міської ради про можливість визнання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] . Суд зазначає, що ані Конституція України, ані Конвенція про права дитини, ані Цивільний кодекс України (зокрема, статті 405, 406 вказаного Кодексу), ані Сімейний кодекс України, ані Житловий кодекс УРСР, ані Закон України «Про охорону дитинства», ані Закон України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» не встановлюють особливостей позбавлення дитини права користування житлом, яке вона набула як член сім`ї власника житла. Вказане право за своєю правовою природою є правом користування чужим майном (сервітутом) і позбавлення цього права відбувається в порядку статей 405, 406 ЦК незалежно від віку особи. Враховуючи вищевикладені обставини, а також те, що відповідачі у своїх письмових заявах позовні вимоги визнали у повному обсязі, суд дійшов висновку, що позивач як власник житла має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а позовні вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право користування будинком [ADDRESS] , є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанціями № 114 від 12.01.2021 та № 63 від 19.01.2021. Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 2724,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved