Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про звільнення майна з-під арешту, в якому просить зняти арешт та заборону на відчуження всього нерухомого майна [PERSON] , реєстраційний номер обтяження 37436917, зареєстрованого Василівською державною нотаріальною конторою у спеціальному розділі 20.10.2005 року. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що йому на праві власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим Василівського міською радою 27.05.2004 року на підставі рішення від 18.12.1984 року №303 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Земельна ділянка для будівництва і обслуговування вище вказано житлового будинку також належить на праві приватної власності мені, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та державним актом. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна арешт нерухомого майна було вчинено 01.01.1974 року за №2515738. Реєстратором була Василівська державна нотаріальна контора. Записи про обтяження були внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі документу від 01.01.1974 року, про що листом підтвердила Василівська державна нотаріальна контора. У 1974 році позивач отримував у банку «Україна» кредит на будівництво житлового будинку, який я виплатив, а банк на теперішній час ліквідований. Однак, на сьогоднішній день арешт не знятий, але і законних підстав для арешту нерухомого майна також не має, оскільки відсутні будь-які виконавчі провадження у відношенні [PERSON] . Тому позивач [PERSON] просить суд зняти арешт та заборону на відчуження майна, так як це порушує його конституційні права власника майна. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 13 серпня 2020 року відкрито провадження у даній цивільній справі, та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, але в позовній заяві просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, у якій просить розглядати справу без їх участі, проти позовних вимог не заперечують. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 27.05.2004 року виданого Василівською міською радою на підставі рішення від 18.12.1984 року № 303 та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №217399469 від 23.07.2020 року, [PERSON] є власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] (а.с.14-16). Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-2307712222020 від 09.07.2020 року [PERSON] на підставі Державного акту від 28.03.2005 року серії ЗП 102661 є власником земельної ділянки кадастровий номер 2320910100:05:048:0044, площею 0,0345 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.17-21). З Інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру Іпотек, вбачається обтяження - арешт нерухомого майна. Записи про арешт нерухомого майна реєстраційний номер обтяження 2515738 від 20.10.2005 року, невизначене майно, все майно [PERSON] , підстава обтяження: інший, б/н, 01.01.1974, Василівська держнотконтора Запорізької області (а.с.24). Згідно повідомлення Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області №387/01-16 від 06.08.2020 року про надання інформації про накладений арешт на нерухоме майно, яке належить [PERSON] , згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна підставою арешту нерухомого майна (невизначене майно, все майно) [PERSON] є інший, б/н, 01.01.1974, реєстратором якої є Василівська державна нотаріальна контора. Відповідно до описів справ тривалого (понад 10 років) зберігання за 1953-2004 роки Василівської державної нотаріальної контори внесені справи, серед іншого, Реєстри для реєстрації заборони відчуження жилих будинків, квартир та іншого нерухомого майна, та арештів, накладених судовими та слідчими органами за період з 26.03.1985 року по 09.10.2000 року, який наявний у Василівській державній нотаріальній конторі. Крім цього, лише згідно Алфавітної книги по реєстру заборон Василівської державної нотаріальної контори з 1966 року наявний запис 1974 року про прізвище, ім`я, по батькові особи, на майно якої накладено заборону - [PERSON] , № за реєстром 19. Інша інформація в Василівській державній нотаріальній конторі відсутня, так як термін архівного зберігання документів, на підставі яких було накладено заборону відчуження складав три роки (а.с.25). Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а, відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Ст.391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. При цьому суд враховує, що згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «East/West Alliance Limited» проти України» , яке набрало статусу остаточного 02.06.2014 р., в п. 167 рішення Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. У п. 168 Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти. Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний» «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Якщо хоча б одного із цих критеріїв не додержано, Європейський суд з прав людини констатує у такому випадку порушення статті 1 Першого протоколу. Законність означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон не передбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя. Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого Європейський суд з прав людини надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправданим за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обгрунтованої пропорційності) між метою, що передбачає для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». Судом встановлено, що на підставі документу б/н від 01.01.1974 року Василівською державною нотаріальною конторою Запорізької області 20.10.2005 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстроване обтяження нерухомого майна позивача у вигляді арешту нерухомого майна, проте конкретні підстави накладення арешту на майно позивача встановити неможливо, що перешкоджає позивачеві як власникові майна здійснювати всі повноваження власника. Таким чином, виходячи із встановлених обставин, вбачається невідповідність заходу втручання держави в право власності [PERSON] критеріям втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці Європейського суду з прав людини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що є підстави для зняття арешту з належного заявнику майна в судовому порядку.

Outcome: approved