Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Приморського районного суду міста Одеси з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Курортний комплекс «ФІЄСТАТУР» про стягнення заборгованості по заробітній платі, а саме: нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 1\~053\~070,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Починаючи з 22 червня 2004 року та по теперішній час [PERSON] перебуває у трудових відносинах з ТОВ «КУРОРТНИЙ КОМПЛЕКС «ФІЄСТАТУР» та займає посаду директора Товариства. На підтвердження зазначеного позивач надає наказ про прийняття на роботу від 22.06.2004 р. та відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо керівника ТОВ «КУРОРТНИЙ КОМПЛЕКС «ФІЄСТАТУР». За весь час знаходження у трудових правовідносинах з Відповідачем з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 1 053 070 (один мільйон п`ятдесят три тисячі сімдесят) грн 00 коп. Підтвердженням факту існування заборгованості є довідка, яка видана Відповідачем за № 01/06 від 01.06.2021 року. Так, Відповідачем нараховано заробітну плату до виплати: - \~ \~ \~ \~8 720,00 грн за період з 22.06.2004 р. по 31.12.2004 р.; - \~ \~ \~ \~21 350,00 грн за 2005 рік; - \~ \~ \~ \~23450,00 грн за 2006 рік; - \~ \~ \~ \~26 100,00 грн за 2007 рік; - \~ \~ \~ \~28 250,00 грн за 2008 рік; - \~ \~ \~ \~31 000,00 грн за 2009 рік; - \~ \~ \~ \~35 500,00 грн за 2010 рік; - \~ \~ \~ \~40 900,00 грн за 2011 рік; - \~ \~ \~ \~49 400,00 грн за 2012 рік; - \~ \~ \~ \~57 800,00 грн за 2013 рік; - \~ \~ \~ \~64 800,00 грн за 2014 рік; - \~ \~ \~ \~71 300,00 грн за 2015 рік; - \~ \~ \~ \~88 500,00 грн за 2016 рік; - \~ \~ \~ \~102 000,00 грн за 2017 рік; - \~ \~ \~ \~108 000,00 грн за 2018 рік; - \~ \~ \~ \~114 000,00 грн за 2019 рік; - \~ \~ \~ \~122 000,00 грн за 2020 рік; - \~ \~ \~ \~60 000,00 грн - за період з 01.01.2021 р. по 31.05.2021 р. Таким чином, позивач стверджує, що з Відповідача підлягає стягненню у судовому порядку заборгованість по заробітній платі у загальній сумі 1 053 070,00 грн, оскільки протягом всього періоду перебування на посаді позивач жодного разу не отримував заробітну плату і не підписував відповідні документи. З огляду на вказане, ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 14.07.2021 р. позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 522/12836/21, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження, при цьому підготовче засідання призначено на 20 серпня 2021 року. Крім того, вказаною ухвалою визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відзив на позовну заяву відповідачем не наданий. При цьому 20.08.2021 р. від представника відповідача на електронну адресу суду надійшли письмові пояснення, у яких представник відповідача зазначив, що відповідач не надавав відзив на позовну заяву, оскільки викладені у позові факти відповідають дійсним обставинам справи та ТОВ «Курортний комплекс «ФІЄСТАТУР» підтверджує, що починаючи з 22 червня 2004 року та по теперішній час [PERSON] займає посаду директора Товариства, якому була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 1 053 070 (один мільйон п`ятдесят три тисячі сімдесят) грн 00 коп. В підтвердження факту існування заборгованості представник відповідача у поясненнях посилається на довідку від 01.06.2021 р. № 01/06, що надана позивачем одночасно із позовною заявою та міститься в матеріалах справи. Представник відповідача у вищевказаних поясненнях просить долучити їх до матеріалів справи № 522/12836/21 та вирішити справу № 522/12836/21 за позовом [PERSON] до ТОВ «Курортний комплекс «ФІЄСТАТУР» за наявними матеріалами справи. Крім цього, 20.08.2021 р. через канцелярію суду надійшло клопотання представника відповідача про розгляд справи № 522/12836/21 без його участі. Під час підготовчого засідання 20.08.2021 р. суд долучив до матеріалів справи письмові пояснення представника відповідача та протокольною ухвалою задовольнив клопотання представника відповідача про розгляд справи без його участі. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. 22 червня 2004 року Позивач був прийнятий на роботу в ТОВ «Курортний комплекс «ФІЄСТАТУР» на посаду директора, що підтверджується наказом Товариства від 22.06.2004 р. Відповідно до актуальних відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «Курортний комплекс «ФІЄСТАТУР» Бєлік Валентин Семенович на даний час є керівником Товариства. За час роботи у ТОВ «Курортний комплекс «ФІЄСТАТУР»» перед позивачем виникла заборгованість із виплати заробітної плати, яка згідно довідки від 01.06.2021 р. № 01/06, виданої Відповідачем, складає 1\~053\~070,00 грн, а саме: - 8 720,00 грн за період з 22.06.2004 р. по 31.12.2004 р.; - \~ \~ \~ \~21 350,00 грн за 2005 рік; - \~ \~ \~ \~23450,00 грн за 2006 рік; - \~ \~ \~ \~26 100,00 грн за 2007 рік; - \~ \~ \~ \~28 250,00 грн за 2008 рік; - \~ \~ \~ \~31 000,00 грн за 2009 рік; - \~ \~ \~ \~35 500,00 грн за 2010 рік; - \~ \~ \~ \~40 900,00 грн за 2011 рік; - \~ \~ \~ \~49 400,00 грн за 2012 рік; - \~ \~ \~ \~57 800,00 грн за 2013 рік; - \~ \~ \~ \~64 800,00 грн за 2014 рік; - \~ \~ \~ \~71 300,00 грн за 2015 рік; - \~ \~ \~ \~88 500,00 грн за 2016 рік; - \~ \~ \~ \~102 000,00 грн за 2017 рік; - \~ \~ \~ \~108 000,00 грн за 2018 рік; - \~ \~ \~ \~114 000,00 грн за 2019 рік; - \~ \~ \~ \~122 000,00 грн за 2020 рік; - \~ \~ \~ \~60 000,00 грн - за період з 01.01.2021 р. по 31.05.2021 р. Вищевикладені факти, які встановлені судом, також підтверджуються представником Відповідача у письмових поясненнях. При цьому Відповідачем протягом тривалого часу не було вчинено жодних дій для погашення суми заборгованості з виплати заробітної плати перед Позивачем, тобто характер порушення права з боку Відповідача в даному випадку є свідомим, тривалим та не містить ознак наявності в роботодавця волі щодо відновлення порушених трудових прав Позивача. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно з ч. 1\~ст. 21 КЗпП України\~трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України, ст. 1 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, ст. 24 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя. Таким чином, роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано, що забезпечує реалізацію одного із принципів здійснення трудових правовідносин - відплатність праці. Доказів того що на час розгляду справи дана заборгованість із заробітної плати перед Позивачем погашена, Відповідачем суду не надано. Відповідачем суду не надано будь-яких доказів, які б спростовували зазначену заборгованість, так само не оспорюється наявність зазначеного наказу про прийняття [PERSON] на посаду директора, також не оспорюється факт перебування з Позивачем у трудових відносинах. З чого суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки Позивачем обґрунтовано та надано докази про розмір заборгованості Відповідача перед Позивачем з виплати заробітної плати в сумі 1\~053\~070 ,00 грн, а Відповідач не заперечував проти цього та підтвердив наявність заборгованості перед Позивачем. На підставі чого суд вважає за можливе стягнути з Відповідач на користь Позивача заборгованість з нарахованої, але невиплаченої заробітної плати в сумі 1\~053\~070 ,00 грн. Згідно з пунктом 1 частини 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно п. п.1 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір справляється в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», прожитковий мінімум з 1 січня 2021 року на одну особу працездатного віку в розрахунку на місяць становив 2270,00 грн. Позивачем заявлена вимога про стягнення з Відповідача заборгованості з виплати заробітної плати, при цьому судовий збір не сплачувався. Враховуючи, що судом ці вимоги задоволені, з Відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 11\~350,00 грн.(2270,00*5). Також, слід наголосити, що відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved