Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що він є власником житлового будинку та земельної ділянки, що знаходяться в [ADDRESS]. Зазначає, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають за місцем реєстрації в [ADDRESS] з вересня 2004 року, крім того, останні не приймали участі в утриманні будинку за місцем своєї реєстрації, самовільно залишили житло і на даний час їх місце проживання невідоме. А тому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить розгляд справи проводити у його відсутності та щодо ухвалення заочного рішення не заперечує /а.с.14/. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнає повністю та просить розгляд справи проводити у його відсутності /а.с.48/. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заяв та заперечень на позов не подала. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №13399082 від 25.11.2013 року, витягу з погосподарської книги №11 за 2017 рік Дернівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, позивач [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними господарськими будівлями і спорудами в [ADDRESS] /а.с.6-8/. Згідно довідки №118 від 26.01.2017 року в будинку [ADDRESS] значаться зареєстрованими позивач [PERSON] та відповідачі - [PERSON], [PERSON] /а.с.9/. Як вбачається з акту комісії обстеження господарства від 26.01.2017 року та висновку про результати розгляду звернення Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області від 08.02.2017 року, [PERSON] та [PERSON] не проживають в [ADDRESS] з вересня 2004 року /а.с.10-12/. В силу ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321, ст. 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та права розпорядження своїм майном. Також, згідно ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, власник має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб, розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Статею 156 ЖК України визначено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Статтею 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до змісту ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відтак, судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON], як члени сім'ї власника будинку, позивача [PERSON] понад один рік відсутні за місцем реєстрації, а саме в будинку [ADDRESS], між сторонами не було укладеного угоди про користування житловим приміщенням, і відповідно їх реєстрація в будинку позбавляє позивача права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, тому відповідачів [PERSON] та [PERSON] слід визнати такими, що втратили право користування даним жилим приміщенням. На підставі ст.ст. 71, 72, 150, 156 ЖК України, ст.ст. 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved