Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

[PERSON] є власником автомобіля марки FIAT модель PUNTO CABRIO 60 S, 1997 року випуску, шасі № ZFA17600006035685, двигун V=1242 куб.см, реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії ВСС № 096578, виданого Львівським відділом реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ 30.12.2008. 30.05.2010 [PERSON] видала довіреність на імя [PERSON] та [PERSON], кожен з яких має право діяти самостійно, на право представництва інтересів довірителя при продажі, обміні, передачі в оренду чи позичку, за ціну і на умовах на свій розсуд, а також з питань, повязаних з експлуатацією та утриманням належного її вищезазначеного автомобіля. Ця довіреність, посвідчена приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 2044, була видана з правом передоручення повноважень третім особам терміном на три роки та дійсна до 30.05.2013. 02.09.2012 [PERSON], діючи на підставі довіреності від 30.05.2010 № 2044, діючи в порядку передоручення від імені [PERSON], видав довіреність на імя [PERSON] на право представництва інтересів [PERSON] при продажі, обміні, передачі в оренду чи позичку, за ціну і на умовах на свій розсуд, а також з питань, повязаних з експлуатацією та утриманням належного її вищезазначеного автомобіля. Ця довіреність, посвідчена приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 688, була видана без права передоручення повноважень третім особам терміном дії до 30.05.2013. 25.02.2013 між [PERSON], який діє в інтересах [PERSON], (продавець) та [PERSON] (покупець) було укладено договір купівлі-продажу автомобіля, предметом якого є вищезазначений автомобіль марки FIAT модель PUNTO CABRIO 60 S (п. 1). Місцем виконання зазначеного договору вказано смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області (п. 3.8). Розпискою [PERSON] від 25.02.2013 підтверджується отримання ним суми в розмірі 3000,00 доларів США в рахунок купівлі-продажу вказаного автомобіля. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Частиною третьої статті 12 ЦК України передбачено, що відмова від права власності на транспортні засоби здійснюється в порядку, встановленому актами цивільного законодавства. Згідно з пунктом 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998, в редакції, що була чинною станом на 25.02.2013 (далі Порядок), документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: - довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана субєктом господарювання, діяльність якого повязана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; - договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби; - копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; - довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; - акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; - митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в підрозділах Державтоінспекції транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; - договір фінансового лізингу. Таким чином, вказаним спеціальним нормативним актом передбачено вичерпний перелік документів, що підтверджують правомірність придбання транспортного засобу, в якому не міститься розписки власника автомобіля або його представника про продаж автомобіля іншій особі, а також договору купівлі-продажу, укладеного у простій письмовій формі. Так само, цивільне законодавство не передбачає відчуження транспортного засобу на підставі нотаріально посвідченої довіреності. Отже, [PERSON] не набув права власності на спірний автомобіль на підставі довіреності від 02.09.2012, а тому під час укладення договору купівлі-продажу з позивачем він міг діяти лише як представник [PERSON] З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] є неналежним відповідачем за позовом про визнання права власності на вказаний автомобіль. Посилання позивача на правомірність набуття ним права власності на автомобіль, відповідно до ст. 328 ЦК України, на підставі договору купівлі-продажу від 25.02.2013 суд визнає безпідставним у звязку з тим, що цей договір не є документом, що підтверджує правомірність придбання ним цього транспортного засобу, в розумінні Порядку. Виходячи з наведеного, суд визнає позов таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі. Документально підтверджені судові витрати, понесені відповідачами, у справі відсутні. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: dismissed