Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

[PERSON] звернувся (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про усунення перешкод у користуванні житлом. Свої вимоги мотивує тим, що факт проживання з відповідачем однією сімєю з 01.01.2004 р. по 01.01.2010 р. встановлений рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 29.06.2011 р. Цим рішенням суд визнав за ним право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Відповідно до рішення 20.12.2011 р. він провів державну реєстрацію на ? частину зазначеної квартири у Первомайському МБТІ, інша частина цієї квартири належить відповідачу. Користуючись квартирою він займає дальню кімнату; коридор, санвузол та кухня перебувають у їхньому спільному користуванні. Не погоджуючись із рішенням суду відповідач змінила місце проживання, однак продовжує чинити йому перешкоди у користуванні належним йому майном, а саме: самовільно в належній їй кімнаті відрізала систему опалення, чим перекрила йому доступ до користування опаленням в зимовий період. Свою кімнату відповідач зачинила на замок, змінила місце проживання та не надає йому можливості усунути перешкоди в користуванні житлом та системою опалення власними силами. Вважає, що такими діями відповідач порушує його права та законні інтереси, як власника ? частки спільної квартири, чим позбавила його права на вільне користування і розпоряджання своєю власністю. Зазначає, що індивідуальне опалення від системи газопостачання в спільній квартирі було встановлено на його з відповідачем спільні кошти 26.10.2006 р., тобто в період їх спільного проживання і це майно також є спільним. Заявою від 01.02.2016 р. позивач змінив предмет позову: просить зобовязати відповідача не чинити йому перешкоди у користуванні майном: ? часткою квартири [ADDRESS], шляхом надання доступу до системи індивідуального опалення від системи газопостачання в кімнаті, позначеною цифрою «3» в технічному паспорті на вказане житло. У судовому засіданні позивач просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилалась на те, що систему індивідуального опалення від системи газопостачання було встановлено за кошти її бабусі [PERSON]. Крім того, посилається на те, що під час виконання рішення суду про вселення позивача до даної квартири, позивач відмовився від системи опалення. Відповідач у судовому засіданні не заперечувала, що внесла відповідні зміни до системи індивідуального опалення у 2012 році, а саме: замкнула систему опалення у кімнаті, яка перебуває у її користуванні, чим припинила опалення у кімнаті, яка перебуває у користуванні позивача. Свої дії пояснила тим, що система індивідуального опалення, на її думку, не належить позивачу, оскільки встановлювалась за кошти її бабусі [PERSON]. Крім того, під час вселення до зазначеної квартири позивач відмовився від опалення. Також зазначила, що вона з бабусею, через неможливість проживання в одній квартирі з позивачем, вимушена була придбати інше житло, де зараз вона і проживає. Через свій рівень доходів вона не може забезпечувати оплату за послуги опалення у двох квартирах. Заслухавши думку сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 29.06.2011 р. встановлено факт проживання сторін однією сімєю з 01.01.2004 р. по 01.01.2010 р., визнано за позивачем право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Відповідно до технічного паспорту на квартиру дана квартира складається з двох кімнат житловою площею 28,80 кв. м.: 1 кімната (на плані квартири цифра «2» 13,20 кв. м.), 2 кімната (на плані квартири цифра «3» 15,60 кв. м.). Загальна площа квартири 48,60 кв. м. Рішенням Первомайського міськрайонного суду від 01.03.2012 р. у справі № 2-1421-144, 2012 рік, встановлено порядок користування зазначеним майном, а саме: позивачу виділено у користування кімнату площею 13,20 кв. м. з балконом, відповідачу виділено у користування кімнату площею 15,60 кв. м.; підсобні приміщення квартири: ванну, вбиральню, коридор, кухню залишено у спільному користуванні співвласників. Згідно з даними паспорту місце проживання позивача [PERSON] з 16.09.2015 р. зареєстровано за адресою: [INFO]. Відповідно до довідки Кінецьпільської сільської ради № 2120 від 21.10.2015 р. у зазначеній квартирі мешкає позивач. Відповідач та [PERSON] зареєстровані за даною адресою. Відповідно до листа ПАТ «Миколаївгаз» у вищезазначеній квартирі було підключено індивідуальне опалення від системи газопостачання 26.10.2006 р., що не заперечувалось сторонами. Відповідно до листа Регіональної газової компанії «Миколаївгаз» № 1321 від 29.12.2015 р. за даною адресою відкрито особовий рахунок на імя відповідача згідно з укладеним договором на газопостачання № [NUMBER] від 26.11.2014 р.; кількість зареєстрованих осіб одна; зареєстрована опалювальна площа 34,5 кв. м. У судовому засіданні встановлено, що відповідач внесла відповідні зміни до системи індивідуального опалення у 2012 році, а саме: замкнула систему опалення у кімнаті, яка перебуває у її користуванні, чим припинила опалення у кімнаті, яка перебуває у користуванні позивача. Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили в судовому засіданні, що відповідач замкнула систему опалення у кімнаті, яка перебуває у її користуванні, чим припинила опалення у кімнаті, яка перебуває у користуванні позивача. Також зазначили, що позивач під час вселення у зазначену квартиру відмовився від опалення. В акті обстеження умов проживання та користування побутовими послугами в спільній квартирі співвласника [PERSON], проживаючого за адресою: [INFO], від 05 листопада 2015 р. зазначено, що газифікація та індивідуальне опалення у зазначеній квартирі проводились за кошти [PERSON] Крім того, в акті зазначено, що співвласники [PERSON] та [PERSON] ніяких заперечень до проведення газифікації та встановлення індивідуального опалення не мають. Згідно зі\~ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Стаття 150 ЖК України, передбачає, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 155 ЖК України гарантовано право громадян, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), а саме: жилі будинки (квартири), що є приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою). Згідно зі ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з приписами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Відповідно до ст. 61 ЦК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративні й справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, що якої встановлено ці обставини. Таким чином, сторони є співвласниками квартири [ADDRESS]. Під час проживання сторін однією сімєю у зазначеній квартирі було встановлено систему індивідуального опалення від системи газопостачання; окремо право власності на зазначену систему опалення сторонами не визначалось. Відповідач, шляхом внесення змін у систему індивідуального опалення від системи газопостачання, припинила опалення у кімнаті, яка перебуває у користуванні позивача, чим порушила його право. Ураховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved