Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом до ПАТ «Укртелеком», в якому, з урахуванням уточнень, просить визнати незаконним нарахування йому відповідачем заборгованості у розмірі 350 гривень 11 копійок. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що неодноразово звертався до відповідача з заявами про припинення надання йому послуг звязку, однак відповідач по суті його звернення не розглядав, а повідомивши, що договір розірвано 28.03.2016 в односторонньому порядку за ініціативою ПАТ «Укртелеком», зазначивши про наявність заборгованості. Вважає, що заборгованість йому нарахована неправомірно, так як він неодноразово намагався відмовитись від послуг звязку. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Раніше, позивач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримував та поясняв, що звертався до ПАТ «Укртелеком» ще з 17.10.2014 з проханням припинити надання йому послуг звязку, потім 10.11.2014, втретє 25.12.2015. Однак, договір про надання послуг був розірваний лише 28.03.2016 і то, як зазначено в листі про наявність заборгованості в односторонньому порядку за ініціативою ПАТ «Укртелеком». Вважає безпідставним нарахування відповідачем заборгованості, так як він тривалий час намагався відмовитись від послуг відповідача. В судове засідання відповідач не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. У звязку з неявкою сторін відповідно до ст.. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Для більш повного дослідження суті спору, судом були витребувані матеріали справи № 320/4043/16-ц за позовом [PERSON] до ПАТ «Укртелеком» про визнання дій відповідача протиправними та стягнення з нього коштів. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON], отримуючи послуги звязку, неодноразово звертався до ПАТ «Укртелеком» з заявами про припинення надання йому послуг, однак відповідач не розглядав подані заяви по суті, а кожного разу вимагав звернення [PERSON] особисто до ПАТ «Укртелеком». 28.03.2016 позивач був вимушений особисто звернутись до відповідача з заявою про припинення надання послуг. В подальшому позивач отримав від відповідача лист, в якому зазначено, що 28.03.2016 договір, укладений між ПАТ «Укртелеком» та [PERSON] 08.09.1996 розірвано в односторонньому порядку за ініціативою ПАТ «Укртелеком» у звязку із наявністю заборгованості. В листі також визначено розмір заборгованості 350,11 грн. Також, [PERSON] почав отримувати від повіреного ПАТ «Укртелеком» БА Пристав попередження про існування заборгованості та наслідки її непогашення. Відповідач в своїх запереченнях в справі № 320/4043/16-ц, яка є аналогічною за змістом, не заперечуючи проти неодноразового звернення [PERSON] з заявами про припинення надання послуг, посилається на необхідність звернення позивача особисто до найближчого центру обслуговування споживачів відповідача з паспортом та заповнення заяви про припинення надання послуг. Це твердження суперечить п. 82 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою КМУ від 11 квітня 2012 р № 295, в якому зазначено, що «Споживач має право відповідно до законодавства подавати операторові, провайдерові звернення (заяви, скарги, пропозиції) щодо надання та отримання послуг. У зверненні споживача щодо ненадання чи неналежного надання послуг зазначаються дата, час, умови, за яких споживач намагався отримати послугу, результат її отримання, номер чи інший мережевий ідентифікатор кінцевого обладнання або адреса пункту колективного користування чи таксофона, з якого замовлялася послуга, номер кінцевого обладнання або адреса пункту колективного користування, що викликався, тощо. Звернення можуть бути подані в усній формі, у тому числі з використанням телефону, а також шляхом надсилання електронного повідомлення (за наявності такої форми приймання звернень в оператора, провайдера). Оператор, провайдер не має права ускладнювати порядок подання споживачем звернення.» Таким чином, ПАТ «Укртелеком» не мав права вимагати від [PERSON] звернення особисто до найближчого центру обслуговування споживачів «Укртелеком». Тим більше, необхідно враховувати й те, що споживачами послуг можуть бути особи, обмежені в можливості вільно пересуватись. Так, згідно медичної довідки, [PERSON] є інвалідом Ш групи і згідно висновку спеціалістів, може пересуватись на прилеглій території біля будинку, в якому проживає. Відповідно до пп.1 п.55 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2012 р. № 295, припинення надання послуг (послуги) може здійснюватися оператором, провайдером у разі припинення відповідно до законодавства дії договору, в тому числі його дострокового розірвання, або внесення до договору змін щодо припинення надання однієї чи кількох послуг, замовлених абонентом за письмовою заявою абонента у строк, що не перевищує семи календарних днів з моменту отримання оператором заяви, якщо більший строк не зазначений у заяві, крім перенесення абонентського номера. Судом встановлено, що позивач тричі звертався з заявами про припинення надання йому послуг, однак його заяви по суті не розглядались. Відповідно до ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Угодою №518 від 08.07.2015, укладеною між «Укртелеком» та [PERSON] визначено, що угода розривається достроково за письмовою заявою Абонента. Таким чином, ПАТ «Укртелеком» повинен був розірвати договір протягом 7 календарних днів з моменту отримання заяви Абонента. Заява про припинення надання послуг була направлена [PERSON] на адресу ПАТ «Укртелеком» 25.12.2015, і відповідно протягом 7 днів ПАТ «Укртелеком» повинен був розглянути цю заяву та припинити надання послуг. Незважаючи на це, протягом січня, лютого та частини березня 2016 відповідач продовжував нараховувати [PERSON] платежі, у звязку з чим у нього утворилася заборгованість в розмірі 350 грн.11 коп. Відповідно до п. 4 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, під час здійснення розрахунків оператор, провайдер не має права стягувати плату за послугу, яку споживач не замовляв. Таким чином, суд прийшов до висновку про безпідставність нарахування [PERSON] суми заборгованості в розмірі 350,11 грн., а, відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved