Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на 1/4 частину житлового будинку №16 по вул. Московській в м. Бердянську Запорізької області. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що йому на підставі дублікату нотаріально посвідченого договору дарування від 14.12.2000 року належить 1/4 частина вказаного вище житлового будинку. Співвласниками зазначеного житлового будинку є [PERSON], [PERSON] (2/6 частки), [PERSON] (1/6 частка). Окрім того, право власності на 1/4 частку зазначеного житлового будинку зареєстровано за [PERSON], який помер у 2005 році. Починаючи з 2005 року він добросовісно, відкрито та безперервно користується частиною житлового будинку, що належала померлому, утримує її в належному стані, а тому має право вимагати визнання за ним права власності за набувальною давністю на цю частину житлового будинку. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити. [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. [PERSON], [PERSON], представник Бердянської міської ради, в судове засідання не зявилися, письмові заперечення на позов не подали. Свідок [PERSON] пояснив, що він проживає в [INFO]. По сусідству з ним, в будинку №16, проживав [PERSON], який помер взимку 2005 року. З того часу, частиною житлового будинку померлого користується [PERSON] Останній повністю замінив дах на частині житлового будинку, здійснював інші ремонтні роботи. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволення з таких підстав. Статтею\~ 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожний при вирішенні питання про його цивільні права і обов'язки має право на відкритий і справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом. Статтею 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , що беруть участь у справі. Судом встановлено, що право власності на 1/4 частину житлового будинку №16 по вул. Московській в м. Бердянську Запорізької області зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 02.07.2010 року, що підтверджується довідкою КПТІ Бердянської міської ради від 26.04.2016 року №182. [PERSON] помер 21.01.2005 року, що підтверджується актовим запис про смерть №325 від 25.02.2005 року. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 14.04.2017 року спадкова справа щодо майна померлого [PERSON] не заводилась. Відповідно до ч. 1, ч .4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Як роз'яснено у п. п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року №5 «Про судову практику про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК України). Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Враховуючи, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася 21.01.2005 року та не була ніким прийнята у встановленому порядку, тому звернення позивача з позовом про визнання за ним права власності за набувальною давністю узгоджується з положенням ч. 1, ч. 4 ст. 344 ЦК України. Відкритість та безперервність володіння спірним нерухомим майном [PERSON] з січня 2005 року підтверджується: поясненнями свідка та копією технічного паспорта на житловий будинок №15 по вул. Московській в м. Бердянську, з якого встановлено, що частини житлового будинку позивача та померлого [PERSON] складають одну квартиру (№1). З огляду на наведені вище приписи закону та встановлені фактичні дані, суд приходить до висновку, що позивач довів належними та допустимими доказами обставин, на які посилався в обґрунтування своїх вимог, а отже позов є обгрутованим, основаним на законі та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved