Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить усунути відповідача від права спадкування за законом спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] померлої [INFO] . В обґрунтування позовних вимог [PERSON] в позовній заяві зазначив, що [INFO] померла його дружина - [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про смерть від 08 серпня 2019 року, серії [NUMBER] , актовий запис № 8133, видане Одеським міським відділом ДРАЦСу ГТУЮ в Одеській області. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить частина квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Як зазначає позивач, вказана квартира приватизована згідно ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» та належала йому та померлій [PERSON] на праві спільної часткової власності у рівних частках, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 21 жовтня 1999 року та реєстровим написом Одеського МБТІ від 12 листопада 1999 року. Також позивач зазначає, що він, як чоловік померлої [PERSON] , є спадкоємцем першої черги за законом, від спадкового майна не відмовлявся, тому у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, ним було прийнято спадщину померлої [PERSON] , що підтверджується довідкою ТОВ «РГМ» № 8 від 09 серпня 2019 року та № 10 від 19 серпня 2019 року. Також позивач вказує, що у померлої [PERSON] є рідна донька - [PERSON] , яка проживала разом з останньою в квартирі [ADDRESS] . В позовній заяві також зазначено, що позивач наприкінці вересня місяця 2019 року звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де йому і стало відомо про те, що відповідач також звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . Однак, позивач вважає, що він, як чоловік померлої [PERSON] , є спадкоємцем першої черги за законом, від спадкового майна не відмовлявся, тому у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, ним було прийнято спадщину після смерті [PERSON] . Також зазначив, що померла [PERSON] тяжко хворіла, у неї був поставлений діагноз ішемічна хвороба серця, стабільна стенокардія ІІІ-ІV ср. Кл., гіпертонічна хвороба ІІ ст. ризик 3,гіпохромна анемія, цукровий діабет ІІ типу, діабетична ангіопатія нижніх кінцівок. З 24 січня 2019 року по 25 квітня 2019 року, у зв`язку із переломом шийки лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків вона знаходилась на стаціонарному лікуванні в консультативно-діагностичному відділенні № 1 КНОП «Консультативно-діагностичний центр № 6» м. Одеси та потребувала коштів на протезування, у зв`язку з чим позивачем було замовлено тотальний ендопротез кульшового суглобу вартістю 67 500 грн. У свою чергу відповідач фінансово своїй матері не допомагала, не цікавилась станом її здоров`я. Надавати допомогу відповідач погоджувалась лише за умови, що матір переоформить не неї належну їй на праві власності частину квартири [ADDRESS] . З урахуванням вищевикладеного позивач, просить усунути відповідача від спадкування за законом після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 23 грудня 2019 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 20 січня 2020 року. У підготовче засідання 20 січня 2020 року з`явились представник позивача та його представник. [PERSON] у підготовче засідання не з`явились, повідомлення про належне сповіщення до суду не надійшло. Підготовче засідання відкладено на 02 березня 2020 року. До суду 13 лютого 2020 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. Відзив поданий у строки та у відповідності до вимог ст. 178 ЦПК України. У відзиві відповідач зазначає, що вона є донькою померлої [PERSON] . Позивач забороняв померлій [PERSON] підтримувати родинні відносини з нею. Відповідач була вимушена зустрічатись зі своєю матір`ю лише на її роботі в КНП «Дитяча міська лікарня» де померла - [PERSON] працювала на посаді дитячого лікаря до липня місяця 2019 року. До одруження з позивачем її матір проживала разом з нею та з братом матері - [PERSON] в квартирі [ADDRESS] . [PERSON] був психічно хворою людиною, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2005 року визнаний недієздатним. [PERSON] постійно погрожував померлій [PERSON] фізичною розправою, здійснював на неї психологічний тиск, тому остання була вимушена переїхати до іншої квартири. Також у відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено, що вона постійно фінансово допомагала своїй матері - померлій [PERSON] . Коли остання захворіла та знаходилась на стаціонарному лікуванні відповідач передала 15 000 грн. на операцію. Крім того після смерті [PERSON] всі витрати на поховання , послуги катафалки, похоронного бюро, панахиду, поминальні обіди, були сплачені нею. Оригінал свідоцтва про смерть, оригінал лікарського свідоцтва про смерть , довідку про причину смерті [PERSON] було отримано відповідачем особисто. Також зазначила, що позивач більше 10 років ніде не працював, отримував тільки пенсію, яку витрачав на свої власні потреби, весь час жив за рахунок її матері. На підставі вищевикладеного відповідач, вважає , що обставини, які викладені в позовній заяві є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. У підготовче засідання 02 березня 2020 року з`явився позивач та його представник та відповідач. Роз`яснені права та обов`язки. Протокольною ухвалою суду задоволено клопотання відповідача про виклик свідків. Підготовче засідання відкладено на 11 березня 2020 року. Ухвалою суду від 02 березня 2020 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. У підготовче засідання 11 березня 2020 року з`явились позивач та його представник, відповідач та його представник. Протокольною ухвалою суду від 11 березня 2020 року задоволено клопотання представника відповідача про виклик свідка, закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 05 травня 2020 року. Судове засідання 05 травня 2020 року відкладено на 20 липня 2020 року, з підстав надходження до суду заяв від представника позивача та представника відповідача про перенесення судового засідання, з підстав вжиття на території України карантинних заходів. У судове засідання 20 липня 2020 року з`явились позивач та його представник, відповідач та його представник. Позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити. Позивач пояснив, що [INFO] померла його дружина - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить частина квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ., яка належала йому та померлій дружині на праві спільної часткової власності у рівних частках. Також позивач зазначив, що він, як чоловік померлої [PERSON] , є спадкоємцем першої черги за законом, від спадкового майна не відмовлявся, тому у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, ним було прийнято спадщину після смерті [PERSON] . В подальшому йому стало відомо, що до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернулась відповідач, яка є донькою померлої [PERSON] , Померла [PERSON] тяжко хворіла, у неї був поставлений діагноз ішемічна хвороба серця, стабільна стенокардія ІІІ-ІV ср. Кл., гіпертонічна хвороба ІІ ст. ризик 3,гіпохромна анемія, цукровий діабет ІІ типу, діабетична ангіопатія нижніх кінцівок. З 24 січня 2019 року по 25 квітня 2019 року, у зв`язку із переломом шийки лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків вона знаходилась на стаціонарному лікуванні в консультативно-діагностичному відділенні № 1 КНОП «Консультативно-діагностичний центр № 6» м. Одеси та потребувала коштів на протезування, у зв`язку з чим позивачем було замовлено тотальний ендопротез кульшового суглобу вартістю 67 500 грн. У свою чергу відповідач фінансово своїй матері не допомагала, не цікавилась станом її здоров`я. Надавати допомогу відповідач погоджувалась лише за умови, що матір переоформить не неї належну їй на праві власності частину квартири [ADDRESS] . Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вважає їх необґрунтованими, пояснивши, що позивач забороняв їй спілкуватись разом зі своєю матір`ю. Внаслідок чого вона була вимушена зустрічатись зі своєю матір`ю лише на її роботі в КНП «Дитяча міська лікарня» де померла - [PERSON] працювала на посаді дитячого лікаря до липня місяця 2019 року. Вона постійно фінансово допомагала своїй матері. Також відповідач зазначила, що є інвалідом ІІ- групи, працює в ТОВ «Фірма «Наш Дом» на посаді: оператор котельні, отримує заробітну плату у розмірі 3800 грн та пенсію по інвалідності у розмірі - 2000 грн., за станом свого здоров`я також потребує здійснення постійних операцій, однак не зважаючи на стан свого здоров`я допомагала матері матеріально. Під час хвороби останньої відповідач передала їй 15 000 грн. на здійснення операції, які довгий час збирала. Після смерті матері всі витрати на поховання, послуги катафалки, похоронного бюро, панахиду, поминальні обіди, були сплачені нею. Судове засідання відкладено на 21 жовтня 2020 року. У судове засідання 21 жовтня 2020 року з`явились позивач та його представник, та відповідач. Проведено допит свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Позивач зазначив, що в середині 90-х років вигнав відповідачку із дому і не підпускав її до матері, оскільки вона налаштовувала матір проти нього. Відповідач не навідувалась до своєї матері. Лише один раз навідалась до своєї матері коли тій робили операцію. Вони потребували допомоги, але донька її не надавала. У судовому засіданні відповідач зазначила, що у неї з матір`ю були гарні стосунки, однак позивач забороняв спілкуватись матері з нею. Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, вислухавши сторін по справі та їх представників, свідків суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневої районної адміністрації виконкому Одеської адміністрації народних депутатів, актовий запис 231 від 06 вересня 1997 року. [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності в рівних частках належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власнотсі на житло від 21 жовтня 1999 року за № [NUMBER] , зареєстрованого в реєстрову книгу за № ІІ-І2379. [INFO] померла [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про смерть від 08 серпня 2019 року, серії [NUMBER] , актовий запис № 8133, видане Одеським міським відділом ДРАЦСу ГТУЮ в Одеській області. Відповідно до копії лікарського свідоцтва про смерть за № 2614 від 02 серпня 2019 року причиною смерті [PERSON] є хронічна недостатінсть кровообігу та артроскопічна хвороба серця. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне [PERSON] на праві власності майно, зокрема на частину квартири [ADDRESS] . У судовому засіданні встановлено та сторонами не оспорювалось, що відповідач, яка є донькою померлої [PERSON] звернулась із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] . Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняттям спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1224 ЦК України, не мають права на спадкування за законом, зокрема, повнолітні діти, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. У відповідності до ч. 5 ст. 1224 ЦК України, особа може бути усунена від права на спадкування за законом за рішенням суду, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту частини п`ятої статті 1224 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, наданих судам у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого померла [PERSON] з 27 листопада 2017 року по 12 січня 2018 року знаходилась на амбулаторному лікуванні в ДСП з діагнозом ішемічна хвороба серця, стабільна стенокардія ІІІ-ІV ср. Кл., гіпертонічна хвороба ІІ ст. ризик 3,гіпохромна анемія, цукровий діабет ІІ типу, діабетична ангіопатія нижніх кінцівок. Відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного хворого КНП « Консультативно-діагностичного центру № 6» м. Одеса [PERSON] з 25 квітня 2019 року перебувала на амбулаторному лікуванні з діагнозом медіальний перелом шийки лівого стегна зі зміщенням. Також відповідно до виписки медичної картки хворого № 7072 померла [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Військово-медичному клінічному центрі Південного регіону з 13 травня 2019 року по 23 травня 2019 року з діагнозом закритого перелому лівої стегнової кістки зі зміщенням відламків. У судовому засіданні позивач стверджував, що він під час хвороби [PERSON] підтримував її піклувався про неї, купавав лікарські препарати, оплачував аналізи, діагностики, на підтвердження чого ним було надано копію квитанцій від ТОВ «Вітекс» від 17 травня 2019 року за № 00000037547, копію квитанції за оплату операції від 20 травня 2019 року за № 36848 та від 16 травня 2019 року, копія товарних чека від 17 травня 2019 року. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідоме невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Так, свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що вона знала померлу [PERSON] ще з 1985 року, як лікаря науковця-педіатра. На початку 90-х років [PERSON] знімала у неї кімнату протягом 2 років, а потім почала знімати іншу квартиру. Через деякий час [PERSON] дізналась що [PERSON] одружилась з позивачем. Згодом [PERSON] повідомила їй про те, що тяжко ходити, так як відчуває сильний біль у ногах. В 2019 року [PERSON] їй зателефонувала та повідомила про те, що у неї перелом стегна внаслідок чого вона не може ходити. Також свідок зазначила, що вона навідувалась до [PERSON] один раз коли та перебувала на лікарняному із переломом шийки стегна та повідомила їй про те що донька їй не допомагає. Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що знала [PERSON] з 1974 року, яка працювала лікарем. Останній раз її бачила ще в 2015 році. Відповідача особисто не знає. Зі слід [PERSON] знає те , що донька вигнала з дому [PERSON] . Потім [PERSON] вийшла заміж за [PERSON] та почала з ним жити. Відповідач своїй матері не допомагала. [PERSON] зверталась до доньки за допомогою коли хворіла, але донька відмовлялась, так як [PERSON] не оформить на неї квартиру [ADDRESS] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що познайомилась з відповідачем 4 роки тому. Познайомила їх мама відповідача. Товаришували сім`ями. Відповідач та її мама жили окремо та мали гарні стосунки. Від відповідача знає те, що позивач завжди був проти того щоб відповідач спілкувалась з матір`ю. Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Таким чином, з контексту вказаної норми випливає, що усунення від права на спадкування за законом можливе за наявності таких умов: ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцеві при наявності у нього можливості її надання; перебування спадкодавця у безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц (провадження № 61-1302св18) та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18) зроблено висновок, що «ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій». Встановивши, що відсутні умови, передбачені ч. 5 ст. 1224 ЦК України для усунення відповідачів від права на спадкування за законом, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні вищенаведеної позовної вимоги. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому в силу ст. 79 цього кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. А в порядку ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Враховуючи, що позивач не надав до суду будь-яких переконливих та об`єктивних доказів на підтвердження факту ухилення відповідачів від надання допомоги спадкодавцю, а саме доказів, які б підтверджували її винну поведінку, яка б свідчила, що спадкодавець дійсно потребував допомоги у зв`язку із безпорадним станом, звертався за допомогою до відповідачів, а остання відмовила у наданні такої допомоги, суд приходить до висновку, що відсутні передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог Пояснення свідків не містять обставин, які б свідчили про умисне ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги саме від неї Доводи позивача, про те, що він сплачував комунальні послуги, оплачував лікарські препарати, операції, не стосуються предмету доказування у цій справі, оскільки позивач повинен довести факт ухилення відповідача від надання [PERSON] яка перебувала у безпорадному стані, допомоги, потребу у такій допомозі від відповідача та можливість її надавати. Зазначені обставини свідчать про відсутність умисних дій чи бездіяльності відповідача, направлених саме на ухилення їх від турботи за матір`ю, адже вона усвідомлювала, що мати не залишається без догляду, підтримувала зв`язок та періодично надавали матеріальну допомогу. Не було надано суду належних та допустимих доказів того, що допомоги, яку надавав позивач, було недостатньо і [PERSON] потребувала додаткової постійної допомоги саме від відповідача та якої саме. У судовому засіданні встановлено та сторонами не оспорювалось те, що [PERSON] займалась організацією поховання, що підтверджується копією договором-замовлення на організацію та проведення поховання за № 051448 від 02 серпня 2019 року та Рахунком фактурою за № 19/Б від 01 серпня 2019 року Посилання сторони позивача на те, що відповідач за життя довгий час не відвідувала спадкодавця та не надавали їй допомоги, не може бути підставою для задоволення позову про усунення відповідача від права на спадкування, оскільки у справі відсутні докази потреби спадкодавця у такій допомозі і звернення за допомогою та ухилення відповідача від її надання, а тому лише факт відсутності допомоги спадкодавцеві, який також є не доведений, недостатній для задоволення позову. Крім того суд звертає увагу на ті обставини, що позивач перешкоджав відповідачеві у спілкуванні з померлою та не пускав її до квартири провідувати померлу [PERSON] , так як вважав, що відповідач хотіла щоб б матір залишила їй заповіт. Слід зазначити, що відповідач [PERSON] є інвалідом ІІ групи, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальної експертизою за № 806103 та отримує пенсію по інвалідності у розмірі 2000 грн. Як вбачається з довідки з ТОВ « Фірма» Наш дом» відповідач працює на посаді оператора котельні. Заробітна плата за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року складав 56 350 грн., що також впливало на можливість відповідача надавати фінансову допомогу померлій [PERSON] , оскільки відповідач потребувала також регулярного обстеження та проведення операційного втручання. На підставі зібраних у справі доказів суд дійшов висновку, що позивачем не доведено сукупність обставин, за яких можливе усунення від права на спадкування відповідача відповідно до вимог ст. 1224 ЦК України, а саме: ухилення відповідача від надання спадкодавцю допомоги при можливості її надання, що характеризується умисною формою вини та потребу померлої у такій допомозі саме зі сторони відповідача, за умови надання допомоги позивачем. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову про усунення відповідачів від права на спадкування за законом.

Outcome: dismissed