Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонногосуду з позовними вимогами до [PERSON] та просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO] і стягнути з відповідача понесені судові витрати. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що під час перебування з відповідачем у зареєстрованому шлюбі в період з 29.03.2003 року по 04.10.2013 року в них народилася донька [PERSON], [INFO]. У квітні місяці 2013 року [PERSON] пішла з родини, та з м. Роздільна, де проживала з чоловіком та донькою, виїхала до м. Одеси де стала проживати з іншим чоловіком - [PERSON]. Відтоді спілкування матері з донькою фактично припинилося. Донька [PERSON] весь цей час проживає з батьком [PERSON] в м. Роздільна і там відвідує школу. Необхідні умови для проживання дитини батько створює самостійно, в тому числі її утримання, турбота про її стан здоров'я, відпочинок, успішність у навчанні. Рішенням Розділянського районного суду Одеської області від 23.12.2014 року було визначено місце проживання малолітньої доньки сторін з батьком [PERSON] та відмовлено [PERSON] у задоволенні зустрічного позову про встановлення місце проживання та відібрання малолітньої дитини. [PERSON] наголошує на тому, що він продовжує сумлінно виконувати свої батьківські обов'язки відносно доньки, має самостійне житло, постійний дохід, гарні умови побуту, характеризується позитивно. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю та задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи сповіщалася належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник служби у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради Бабич Т.В. надала до суду заяву в якій зазначила, що вирішення позовних вимог залишає на розсуд суду. Прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Колесніченко І.В. представила суду заяву згідно з якою позовні вимоги підтримує. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явився, у порядку заочного розгляду справи. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи,сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.09.2003 року по 04.10.2013 року. Від цього шлюбу у сторін [INFO] народилась донька [PERSON]. Такі обставини встановлені рішенням Розділянського районного суду Одеської області від 23 грудня 2014 року та підтверджуються іншими матеріалами справи. Даним рішенням також було вирішено визначити місце проживання дитини [PERSON] з батьком [PERSON]. В квітні 2013 року відповідач переїхала з міста Роздільна, де мешкала з першим чоловіком - позивач по справі, та донькою.На даний час проживає в м. Одеса з другим чоловіком [PERSON]. У відповідності до п. 16 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав » від 30.03.2007 р. № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення;не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Після того, як відповідач виїхала з м. Роздільна вона самоусунулась від виховання доньки, не приймає участі в її шкільному житті, не цікавиться її успіхами, матеріально не забезпечує, аліменти, що були стягнуті рішення суду, не сплачує у зв'язку з чим Розрахунок заборгованості по аліментах, який міститься в матеріалах справи, становить 8 420 гривень. При цьому, відповідач не вживає заходів та не вчиняє будь-яких дій спрямованих на активну участі в житті доньки. Під час розгляду справи суду не були надані інші докази які б спростували ствердження позивача щодо невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків та самоусунення від них. Статтею 165 Сімейного кодексу України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавленнябатьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до норм Сімейного кодексу України кожний із батьків зобов'язаний піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов'язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Відповідно до ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно із Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою ВР від 27.02.1991 року держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно із Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою ВР від 27.02.1991 року держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. На підставі ст.ст.84 та 88 ЦПК України підлягають стягненню на користь позивача підтвердженні понесені витрати на правову допомогу в розмірі 500 гривень та сплату сдового збору в розмірі 490 гривень.

Outcome: approved