Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, третя особа: Новомосковська державна нотаріальна контора, в якому просить визнати за ним право власності на 11/12 частин будинку [ADDRESS] з надвірними побудовами, що в цілому складається з: житлового будинку А, сіни - а, сіни - а1, сараю - Б, погребу, вбиральні - Д, паркану № 1, паркану № 2, хвіртки № 3 в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що [INFO] помер його син [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, у вигляді незакінченого будівництва житлового будинку, що розташований в [ADDRESS]. Для оформлення вищезазначеної спадщини позивач звернувся до Новомосковської державної нотаріальної контори, але у видачі свідоцтва про право на спадщину на 11/12 частин вищевказаного житлового будинку з надвірними прибудовами після смерті [PERSON], померлого [INFO], йому було відмовлено, оскільки ним представлено до нотаріальної контори договір дарування ж/будинку від 14.03.1998 року та договір дарування ж/будинку від 30.06.2000 року та рішення реєстратора про відмову у задоволенні заяви про надання витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно в якому зазначено, що раніше на земельній ділянці був розташований будинок А, який відповідно до обстеження техніком БТІ (27.11.2012 року) виявлено, що на земельній ділянці знесений будинок А та розпочато будівництво житлового будинку А (27% готовності). 1/3 частина вищезазначеного будинку [ADDRESS] належала [PERSON], померлому [INFO], на підставі договору дарування ж/будинку посвідченого Новомосковською державною нотаріальною конторою 30.06.2000 року за р.№ 2-2555. А 7/12 частин вищезазначеного будинку [ADDRESS] належала [PERSON], померлому [INFO], на підставі договору дарування ж/будинку посвідченого Новомосковською державною нотаріальною конторою 14.03.1990 року за р.№ 1460. За життя [PERSON] побудував будинок А, сіни - а, сіни - а1, сарай - Б, погріб, вбиральню - Д, паркан № 1, паркан № 2, хвіртку № 3 за адресою: [ADDRESS], але узаконити зазначені побудови не встиг, оскільки [INFO] помер. За таких обставин, посилаючись на вимоги положень ст.ст. 346, 392, 1261 ЦК України, позивач вимушений звернутися до суду для захисту своїх порушених прав. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи у свою відсутність, позов підтримав, просив його задовольнити, проти заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, тому суд, з погодження позивача, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, провів заочний розгляд справи. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер син [PERSON] - [PERSON] (а.с.5, 6). Згідно договору дарування від 14.03.1998 року [PERSON] прийняв у дар 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] (а.с.7). А згідно договору дарування від 30.06.2000 року [PERSON] прийняв у дар 7/12 частин житлового будинку [ADDRESS] (а.с.8). Згідно Акту, складеному 27.11.2012 року КП «НМБТІ» ДОР», на неприватизованій земельній ділянці, розташованій за адресою: [ADDRESS], знаходився житловий будинок, 11/12 частин якого належало [PERSON] (7/12 - згідно договору дарування від 14.03.1998 року та 1/3 - згідно договору дарування від 30.06.2000 року) та 1/12 якого належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 30.06.2000 року на підставі рішення Новомосковської міської ради № 2477 (а.с.9). 27.11.2012 року було проведено обстеження, в ході якого будо встановлено, що будинок А та сарай Б з погрібом, вбиральня Д та огорожа знесені (а.с.9). З надано суду Акту вбачається, що в 2000 році [PERSON] та [PERSON] самовільно розпочали будівництво нового будинку, готовність якого складає 27% (а.с.9). Рішенням реєстратора про відмову у задоволенні заяви про надання витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 29.12.2012 року відмовлено [PERSON] у видачі витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, у зв'язку з тим, що раніше на земельній ділянці був розташований будинок А, який відповідно до обстеження техніком БТІ (27.11.2012 року) виявлено, що на земельній ділянці знесений будинок А та самочинно розпочато будівництво житлового будинку А (27% готовності) (а.с.10). Аналіз змісту положень ЦПК, ЦК та роз'яснень Верховного Суду України дає підстави для висновку, що право на судовий захист пов'язане виключно з порушенням суб'єктивного права позивача. Отже, суд може захистити лише порушене право позивача. Відсутність хоча б однієї з умов надання судового захисту суб'єктивного права виключає можливість задоволення матеріально-правових вимог позивача. Інше б суперечило основному завданню цивільного судочинства, - захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст.ст. 1, 3 ЦПК, ст.ст. 15, 16 ЦК, абз. 2 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»). При цьому варто враховувати, що обставину дійсного (реального) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача (або наслідки у вигляді збитків чи інших обмежень) має довести належними, допустимими і достовірними доказами саме позивач. За принципом змагальності кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, на позивача, зокрема, покладено обов'язок довести факт порушення свого суб'єктивного права саме відповідачем. В порушення вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, позивач не надав суду жодних доказів, які б підтверджували те, що він звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, і нотаріусом було видано постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, у зв'язку з чим, судом не вбачається факту порушення, невизнання чи оспорення прав позивача стосовно вищевказаного житлового будинку, у зв'язку з чим позов є необґрунтованим, за недоведеністю позовних вимог, а тому в його задоволенні слід відмовити. Крім того, згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що старий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] - знесено. Даний факт встановлений актом дослідження БТІ та відповідною довідкою, а тому визнати право власності на майно, якого не існує не вбачається за можливе. Зокрема, що також встановлено судом, померлий [PERSON] не був його власником одноособово, а був власником лише його частини. Щодо недобудованого будинку, то визнання права власності в порядку спадкування на недобудовану споруду відповідно до чинного законодавства не передбачено. Аналогічна позиція висловлена і в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року 3 24-753/0/4-13. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги з огляду на критерії законності й обґрунтованості, є необґрунтованими, а ому такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed