Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з означеним позовом, покликаючись на те, що після смерті бабці [PERSON], яка померла [INFO], відкрилась спадщина, що складається з двох земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Милятинської сільської ради Буського району Львівської області. Бабця, за життя, склала заповіт, за яким все своє майно заповіла позивачу. Остнаній фактично прийняв спадщину, однак у нотаріальній конторі в оформленні прийняття такої, позивачу відмовлено, оскільки відсутній оригінал державного акту на право приватної власності на земельні ділянки. У відділі Держгеокадастру у Буському районі у видачі дублікатів таких відмовлено, мотивуючи що згідно чинного законодавства, не передбачено видачі дублікату державного акту на право приватної власності на землю. [PERSON], до початку судового засідання, подав заяву з проханням справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об'ємі, просить позов задовольнити. Представник відповідача Милятинської сільської ради Буського району Львівської області, представник третьої особи Відділу Держгеокадастру у Буському районі, в судове засідання не з'явилися, подали листи з проханням справу слухати у їх відсутності, заперечень проти позову не мають. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, представника третьої особи, суд у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення На підставі ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Свідоцтвом [NUMBER], виданим Милятинською сільською радою Буського району Львівської області 22.02.2002 року, підтверджується факт смерті [PERSON], про що зроблено актовий запис № 13. Згідно заповіту від 05.02.2002 року, посвідченого секретарем виконкому Милятинської сілсьькохї ради [PERSON] за реєстровим № 7, [PERSON] все своє майно заповіла позивачу. До спадкового майна належать земельні ділянки № 1 площею 0,5736 га., № 2 площею 0,1813 га., загальною площею 0,7549 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Милятинської сільської ради, та належали спадкодавцю згідно Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], реєстровий № 2744 від 28.02.2000 року, виданого на підставі розпорядження голови Буської райдержадміністрації від 14.02.2000 року № 72. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, тобто до набрання чинності ЦК України, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються Кодексом УРСР. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивач фактично вступив у володіння і розпорядження спадковим майном. Згідно ст.131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування. Оскільки земельні ділянки належали [PERSON], після її смерті переходять до позивача, спадкоємця померлої, який фактично прийняв спадщину. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач набув права власності на земельні ділянки після смерті спадкодавця на законних підставах, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved