Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, загальною площею 3, 078 га, державний акт серії ІV СМ № 012674, що розташована на території Біловодської сільської ради, яка належала на праві приватної власності, його померлої 25 лютого 2005 року бабусі [PERSON]. Вимоги позову мотивує тим, що 25 лютого 2005 року померла його бабуся [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-БП № 003139, виданим виконавчим комітетом Ріпчанської сільської ради Роменського району Сумської області 26.02.2005 року. Після її смерті відкрилася спадщина на все її рухоме і нерухоме майно. Згідно заповіту, складеного 24.11.2004 року, померла заповіла житловий будинок та земельну ділянку, що знаходиться в с. Біловод, Роменського району, по вул. Берегова, 31, [PERSON], а все інше майно, яке на день смерті належало померлій заповідала своєму синові [PERSON]. 07.07.2016 року помер його батько [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть 1 БП № 265110. Після смерті батька, збираючи всі необхідні документи до нотаріуса для заяви про прийняття спадщини, знайшлася копія заповіту та копія державного акту на право приватної власності на землю, виданого 23 лютого 2001 року, на ім»я [PERSON], на підставі рішення 18 сесії 23 скликання Біловодської сільської ради Роменського району від 28.12.2000 року. Земельна ділянка розташована на території Біловодської сільської ради. За життя його батько в спадщину не вступив. У жовтні 2016 року, звернувшись до приватного нотаріуса [PERSON] для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, йому було роз»яснено, що оформити свої спадкові права на вищевказану земельну ділянку він не може в звязку з відсутністю у нього правовстановлюючого документу на цю земельну ділянку, який було втрачено. В судове засідання позивач та його представник не зявилися, надали заяву про розгляд справи без їх участі, в якій позовні вимоги просили задовольнити (а. с. 28). Представник відповідача Біловодської сільської ради, в судове засідання не зявився, в заяві до суду просив про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував (а. с. 38). Третя особа приватний нотаріус Роменського районного нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день і час розгляду справи повідомлена належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи суду не надала (а. с. 33). Із врахуванням неявки сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Між сторонами виник спір про визнання права власності на спадкове майно. Згідно з ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її . Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії 1-БП № 003139, виданим виконавчим комітетом Ріпчанської сільської ради Роменського району Сумської області 26.02.2005 року, 25 лютого 2005 року померла бабуся позивача [PERSON] (а. с. 8). Після її смерті відкрилася спадщина на все її рухоме і нерухоме майно. Згідно заповіту, складеного 24.11.2004 року, [PERSON] заповіла житловий будинок та земельну ділянку, що знаходиться в с. Біловод, Роменського району, по вул.Берегова, 31, [PERSON], а все інше майно яке на день смерті належало померлій заповідала своєму синові [PERSON] (а. с. 10). 07.07.2016 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть 1 БП № 265110 (а. с. 9). Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю, датованого 23 лютого 2001 року, виданого на підставі рішення 18 сесії 23 скликання Біловодської сільської ради Роменського району від 28.12.2000 року, [PERSON] належала земельна ділянка, розташована на території Біловодської сільської ради площею 3,078 га. (а. с. 13). Згідно довідки характеристики Біловодської сільської ради Роменського району від 13.10.2016 року № 895 [PERSON] до смерті була зареєстрована і проживала в [INFO]; після смерті [PERSON] спадкоємці, які своєчасно прийняли спадщину, або проживали разом із спадкодавцем за даними сільської ради не відомі; заповіт від імені [PERSON] виконавчим комітетом Біловодської сільської ради посвідчувався 24.11.2004 року за реєстровим номером 16(його не змінено і не відмінено) (а. с. 11). 19.10.2016 року приватним нотаріусом [PERSON] було надано письмове роз»яснення [PERSON], яким відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], так як правовстановлюючий документ на земельну ділянку був загублений, то для визнання за ним права власності на землю, йому необхідно звернутися до суду (а. с. 14). Згідно Звіту про експертно грошову оцінку земельної ділянки власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 4, 7175 га, яка знаходиться на території Біловодської сільської ради, зазначено [PERSON] ( а.с.12). Рішенням Роменського міськрайонного суду від 24.01.2017 року, яке набрало законної сили 13.02.2017 року, [PERSON] визначено додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 25.02.2005 року, яку він прийняв. ( а.с.31). Неможливість оформлення права власності в порядку спадкування на земельну ділянку, яка належала спадкодавцю, у звязку зазначеними вище обставинами, свідчить про наявність правових підстав для визнання цього права в порядку цивільного судочинства, при цьому позивач скористався передбаченим ст. 16 ЦК України способом захисту свого права шляхом пред'явлення позову про визнання права власності на нерухоме майно. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Докази, що спростовують даний висновок суду, станом на час розгляду справи відсутні. Враховуючи викладене, суд вважає, що порушене право позивача [PERSON] підлягає захисту в судовому порядку шляхом задоволення його позову і визнання за ним права власності на зазначене майно.

Outcome: approved