Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-18 00:00:00

[PERSON] (далі позивачка) звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] , [PERSON] (далі відповідачки) такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] (далі [ADDRESS] Квартира). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що її визнано наймачем Квартири. За адресою Квартири зареєстровано 4 особи: позивачка, дочка [PERSON] , онуки [PERSON] та [PERSON] . Відповідачі не проживають в житловому приміщенні з 1999 року. Таким чином, дані особи не користуються Квартирою та не сплачують комунальні послуги, в утриманні житла участі не приймають, особистих речей в Квартирі не мають. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 04.11.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Позивачка [PERSON] , а також її представник адвокат Самардіна А.О. в судовому засіданні позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримали в повному обсязі. Позивачка пояснила, що відповідачі, які є її дочкою та онукою, у спірній Квартирі не проживають більше 20 років, комунальні послуги не сплачують. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позову. Пояснила, що вона проживає в іншій квартирі за адресою: [ADDRESS] . Зазначила, що в спірній Квартирі проживала до 1996 року, потім пішла з Квартири через суперечки. Потім проживала з [PERSON] в Квартирі в 2014 році приблизно 2 місяці, після чого вони знову пішли, так як її і дочку [PERSON] позивачка вигнала з Квартири. Так, спроби проживати разом з матір`ю [PERSON] у вказаній Квартирі, закінчувались сутичками. До 2014 року вона сплачувала за комунальні послуги, потім позивачка сказала їй припинити платити. На уточнююче запитання суду [PERSON] пояснила, що не зверталась до будь-яких органів з приводу перешкоджання проживанню в Квартирі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Зазначила, що проживає за адресою: [ADDRESS] . Вони з матір`ю в 2013-2014 роках проживали пару місяців в Квартирі, проте їх звідти вигнали. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що є сусідкою позивачки та проживає в квартирі [ADDRESS] Відповідачі в Квартирі не проживають приблизно [ADDRESS] років. Онучку позивачки [PERSON] вона зовсім не бачила, а дочку [PERSON] бачила у дитинстві. Потім [PERSON] вийшла заміж та пішла жити до співмешканця, її ніхто з Квартири не виганяв. Вона ніколи не чула сварок, щоб позивачка виганяла з Квартири відповідачів. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає в квартирі [ADDRESS] , позивачка є її сусідкою. Відповідачі не проживають в Квартирі тривалий час. Так, [PERSON] вона бачила ще в дитинстві, [PERSON] вона не бачила. Їй не відомо, щоб позивачка виганяла відповідачів з [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивачка є її сусідкою. Відповідачку [PERSON] , яка є її хресницею, вона не бачила багато років, а [PERSON] бачила, коли останній було 2 роки. Відповідачі не проживають в Квартирі приблизно 20 років. Їй не відомо, щоб позивачка виганяла відповідачів з Квартири. \~ \~ \~ \~ \~ Суд,\~заслухавши пояснення\~позивачки,\~її представника,\~відповідачів \~та свідків,\~дослідивши матеріали\~справи,\~приходить до\~висновку щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на наступне. Як вбачається з рішення Харківської міської ради від 04.06.2014 року № 317 про визнання громадян наймачами житлової площі, [PERSON] визнано наймачем Квартири зі складом сім`ї 5 осіб: [PERSON] наймач; [PERSON] син; [PERSON] дочка; [PERSON] онук; [PERSON] онука (а.с. 10). Відповідно до Акту, складеного жильцями будинку [ADDRESS] , а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не проживають у Квартирі близько 20 років (а.с. 8). В судовому засіданні свідки [PERSON] [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що вказаний акт був підписаний особисто ними та в їх присутності іншими особами, зазначеними в акті. Відповідно до статті 71\~ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст.\~72\~ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Строк збереження жилого приміщення при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї встановлено уст.71 ЖК України. Судом встановлено, що відповідачі не проживають в Квартирі понад 6 місяців. Обставин, з якими чинне законодавство пов`язує збереження жилого приміщення понад вказаний вище строк, судом не встановлено. Так, судом було роз`яснено відповідачкам, що саме на них покладений обов`язок довести обставини, на які вони посилалась в обґрунтування заперечень проти прозову, зокрема факт перешкоджання їх проживанню в Квартирі з боку позивачки. Відповідачки пояснили, що вказані докази в них відсутні, до правоохоронних або інших органів з питань перешкоджання проживанню в Квартирі вони не звертались. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідачами всупереч вимог ст. 12, 13, 81 ЦПК України не надано суду будь-яких доказів на підтвердження перешкоджанню їх проживанню в Квартирі. Усні пояснення відповідачів, виходячи з положень ст. 76, 90-93 ЦПК України, не є джерелом доказів у справі. Касаційний цивільний суд Верховного Суду в постанові від 24.10.2018 року у справі № 490/12384/16-ц зробив висновок, що аналіз ст.\~71,72 ЖК\~Української PCP дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування приміщенням за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Судом встановлено, що відповідачі не проживають в Квартирі більше шести місяців. Доказів наявності поважних причин такого непроживання, суду не надано. \~ \~ \~ \~Враховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позову.

Outcome: approved