Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

[PERSON] заявила позов до ТОВ «АМГ Миронівське» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі. Позивач зазначила, що 04 лютого 2002 року вона була прийнята на роботу на посаду завідувача складом ПММ у СТОВ «Надія» с. Миронівка Ямпільського району Вінницької області, яке в подальшому було перейменовано в ТОВ «Миронівка-Агро». У зв`язку із реорганізацією товариства 14 вересня 2007 року була звільнена і ТОВ «Миронівка-Агро» за власним бажанням і 15 вересня 2017 року прийнята на роботу на посаду завідувача складом ПММ у ТОВ «АМГ Миронівське» с.Петрашівка Ямпільського району Вінницької області. 05 вересня 2018 року відповідач незаконно звільнив її за п.1 ст.40 КЗпП України видавши наказ №95-К «Про звільнення [PERSON] ». 18 лютого 2019 року рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області у цивільній справі №153/1301/18 визнано незаконним наказ Товариства з обмеженою відповідальністю «АМГ Миронівське» від 05 вересня 2018 року №95-К «Про звільнення [PERSON] », згідно якого її було звільнено з посади завідуючої складом паливно-мастильних матеріалів. Поновлено її на посаді завідуючий складом паливно-мастильних матеріалів Товариства з обмеженою відповідальністю «АМГ Миронівське» з 05 вересня 2018 року. Стягнуто із ТОВ «АМГ Миронівське» на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу починаючи з 05 вересня 2018 року по день прийняття судового рішення у справі, тобто по 18 лютого 2019 року, виходячи із виплат за останні два календарні місяці, що передували дню її звільнення. Визнано незаконною відмову ТОВ «АМГ Миронівське» у наданні їй відпустки по догляду за дитиною, до досягнення нею трьохрічного віку та зобов`язати ТОВ «АМГ Миронівське» повторно розглянути її заяву від 04 вересня 2018 року про надання відпустки по догляду за дитиною, до досягнення нею трьохрічного віку. Стягнуто із ТОВ «АМГ Миронівське» на її користь судові витрати по справі, які складаються зі сплати судового збору в розмірі 704,80 грн. за подачу позову до суду та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 5000 гривень. Рішення суду підлягає негайному виконанню в частині вимог про поновлення її на роботі. 24 липня 2019 року постановою Вінницького апеляційного суду апеляційну скаргу ТОВ «АМГ Миронівське» залишено без задоволення. Рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 18 лютого 2019 року залишено без змін та набрало законної сили. Зазначила, що у зв`язку з тим, що відповідач добровільно не виконує рішення суду в частині поновлення її на посаді, 01.03.2019 Ямпільським районним судом Вінницької області виданий виконавчий лист, який нею був пред`явлений для примусового виконання до Ямпільського районного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області. 04 вересня 2020 року рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області, яке набрало законної сили 07.09.2020, задоволено її позовні вимоги та стягнуто з відповідача ТОВ «АМГ Миронівське» на її користь 23 318 гривень 55 копійок - середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 19 лютого 2019 року по 30 серпня 2019 року. Проте, до цього часу з вини відповідача рішення суду в частині поновлення її на посаді так і не виконано, на посаді не поновлено, що є грубим порушенням її трудових прав. Позивач вказує, що відповідач злісно ухиляється від виконання рішення суду про поновлення на посаді посилаючись на надумані обставини. Вважаючи свої права порушеними позивач просить суд стягнути на її користь із Товариства з обмеженою відповідальністю «АМГ Миронівське» середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 01 вересня 2019 року по 21 жовтня 2020 року у розмірі 49 400 гривень 78 копійок. Стягнути на її користь із Товариства з обмеженою відповідальністю «АМГ Миронівське» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840, 80 грн. та оплаті витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5000 гривень, всього 5840 гривень 80 копійок. Позивач [PERSON] 05.05.2021 за вх.№2863 подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ «АМГ Миронівське» - 08.04.2021 за вх.№2336 подав заяву про розгляд справи без його участі. Ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 23.10.2020 про відкриття провадження у справі відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов до 09.11.2020. 29.10.2020 представником відповідача отриману ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 23.10.2020 про відкриття провадження у справі, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 28.01.2021 за вх.№578 представником відповідача подано відзив, однак заяви про поновлення чи продовження пропущеного процесуального строку у порядку ст. 127 ЦПК України не подано. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Заяви, клопотання: клопотання позивача про відкладення підготовчого засідання; клопотання представника позивача про відкладення підготовчого судового засідання; заява представника відповідача про проведення підготовчого засідання та розгляд справи по суті без його участі та без участі позивача; відзив; заява представника відповідача про відкладення судового засідання; клопотання представника відповідача про відкладення судового розгляду; заява представника відповідача про розгляд справи без його участі; Судом вчинено такі процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі, призначення підготовчого засідання; закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду, про що постановлено ухвали окремими процесуальними документами. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Із копії рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 18.02.2019 встановлено, що заявлені вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «АМГ Миронівське» про визнання незаконною відмову у наданні відпустки по догляду за дитиною,до досягнення нею трирічного віку та поновлення на роботі задоволено. Визнано незаконним наказ Товариства з обмеженою відповідальністю «АМГ Миронівське» від 05 вересня 2018 року № 95-К «Про звільнення [PERSON] », згідно якого [PERSON] було звільнено з посади завідувача складом паливно-мастильних матеріалів. Поновлено [PERSON] на посаді завідуючий складом паливно-мастильних матеріалів Товариства з обмеженою відповідальністю «АМГ Миронівське» з 05 вересня 2018 року. Стягнуто із ТОВ «АМГ Миронівське» на користь [PERSON] заробітну плату за час вимушеного прогулу починаючи з 05 вересня 2018 року по день прийняття судового рішення у справі, тобто по 18 лютого 2019 року, виходячи із виплат за останні два календарні місяці, що передували дню її звільнення. Визнано незаконною відмову ТОВ «АМГ Миронівське» у наданні [PERSON] відпустки по догляду за дитиною, до досягнення нею трьохрічного віку та зобов`язати ТОВ «АМГ Миронівське» повторно розглянути заяву [PERSON] від 04 вересня 2018 року про надання відпустки по догляду за дитиною, до досягнення нею трьохрічного віку. Стягнуто із ТОВ «АМГ Миронівське» на користь [PERSON] судові витрати по справі, які складаються зі сплати судового збору в розмірі 704,80 грн. за подачу позову до суду та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 5000 гривень. Рішення суду підлягає негайному виконанню в частині вимог про поновлення на роботі [PERSON] . Із копії постанови Вінницького апеляційного суду від 24.07.2019 встановлено, що рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 18.02.2019 залишено без змін. Із копії постанови про закінчення виконавчого провадження від 12.06.2019 встановлено, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Ямпільським районним судом Вінницької області від 01.03.2019 закінчено у зв`язку із тим, що боржником рішення не виконано і не може бути виконано без участі боржника. Із копії рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 04.09.2020 встановлено, що позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «АМГ Миронівське» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди, - задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «АМГ Миронівське» на користь [PERSON] 23 318 (двадцять три тисячі триста вісімнадцять) гривень 55 (п`ятдесят п`ять) копійок - середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «АМГ Миронівське» на користь [PERSON] 5000 (п`ять тисяч) гривень моральної шкоди завданої їй незаконним звільненням та невиконанням рішення суду про поновлення на роботі. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «АМГ Миронівське» на користь [PERSON] понесені судові витрати у сумі 3 927 (три тисячі дев`ятсот двадцять сім) гривень 80 (вісімдесят) копійок. Із копії повідомлення вих..№222 від 04.03.2019 встановлено, що на адресу старшого державного виконавця Ямпільського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області направлено повідомлення директора ТОВ «АМГ Миронівське» про те, що відповідно до організаційної структури та штатного розкладу ТОВ «АМГ Миронівське» посада - завідувач складом паливно-мастильних матеріалів є відсутньою. 18.02.2019 було винесено рішення Ямпільеького районного суду Вінницької області за справою №153/1301/18 стосовно визнання Наказу Товариства №95-К від 05.09.2018 незаконним, поновлення [PERSON] на посаді завідуючої складом паливно-мастильних матеріалів Товариства з 05.09.2018, стягнення на користь [PERSON] заробітної плати на час вимушеного прогулу та визнання незаконною відмови у наданні [PERSON] відпустки по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Для того, щоб виконати рішення Ямпільеького районного суду Вінницької області від 18.02.2019 за справою №153/1301/18 в частині поновлення [PERSON] на посаді завідуючої складом паливно-мастильних матеріалів, потрібно внести зміни до організаційної структури та штатного розкладу ТОВ «АМГ Миронівське». Визначення організаційної структури Товариства відноситься до компетейції загальних зборів учасників Товариства (п.п. й) п. 10.2.7. Статуту Товариства). Загальні збори скликаються Директором Товариства, шляхом направлення письмових повідомлень кожному учаснику (представнику) персонально, у термін не менше 30 днів до призначеного засідання, із зазначенням порядку денного, терміну, місця проведення загальних зборів. 14.03.2019 року Директором Товариства були направлені учасникам Товариства письмові повідомлення про скликання загальних зборів у м. Дніпро стосовно внесення змін до організаційної структури Товариства у зв`язку із рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 18.02.2019 за справою №153/1301/18 в частині поновлення [PERSON] на посаді завідуючої складом паливно-мастильних матеріалів, яке заплановано на 17.04.2019 о 13-00. На сьогоднішній день ТОВ «АМГ Миронівське» та особисто його директор виконали всі заходи передбачені Статутом Товариства для виконання рішення суду. Із копії заяви вих..№86 від 05.04.2019 встановлено, що директор «ТОВ АМГ Миронівське» подав заяву старшому державному виконавцю Ямпільського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області про відкладення виконавчих дій. Із копії заяви вих..№98 від 22.04.2019 встановлено, що директор «ТОВ АМГ Миронівське» подав заяву старшому державному виконавцю Ямпільського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області про відкладення виконавчих дій на 10 робочих днів. Із копії протоколу загальних зборів учасників ТОВ «АМГ Миронівське» від 17.04.2018 Про внесення змін до організаційної структури Товариства у зв`язку із Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 18.02.2019 за справою №153/1301/18 в частині поновлення гр. [PERSON] на посаді завідуючої складом паливно- мастильних матеріалів встановлено, що оскільки станом на проведення загальних зборів товариство звернулося до Вінницького апеляційного суду із оскарженням рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 18.02.2019, справа №153/1301/18 і відповідне рішення ще не набрало законної сили, вирішили відкласти розгляд цього питання до прийняття рішення Вінницьким апеляційним судом у справі №153/1301/218. Із копії довідки від 23.04.2019 встановлено, що за результатами проведеного засідання учасниками ТОВ «АМГ Миронівське» був складений протокол загальних зборів засновників, в якому була допущена технічна помилка, а саме Протокол був складений 17.04.2018, замість 17.04.2019. Протокол датований 17.04.2018 стосовно зазначеного порядку денного вважати датованим 17.04.2019. Із копії ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 09.09.2019 встановлено, що [PERSON] ю поновлено процесуальний строк звернення до Ямпільського районного суду Вінницької області зі скаргою на рішення державного виконавця про зобов`язання вчини певні дії. В задоволенні скарги [PERSON] на рішення державного виконавця про зобов`язання вчини певні дії відмовлено. Із копії постанови Вінницького апеляційного суду від 24.10.2019 встановлено, що апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 09.09.2019 залишено без змін. Із копій вказаних ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 09.09.2019 та постанови Вінницького апеляційного суду від 24.10.2019 також встановлено, що 04.06.2019 здійснено перевірку виконання зобов`язання, рішення боржником не виконано, державним виконавцем накладено штраф у подвійному розмірі, винесено постанову про стягнення виконавчого збору та на підставі п.2 ст. 75 ЗУ «Про виконавче провадження» 05.06.2019 року за вих. №67323/15.23-25 начальнику Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП направлено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, (ч.1 ст. 382 КК України). Державний виконавець приймаючи оскаржувану постанову про закінчення виконавчого провадження від 12 червня 2019 року на підставі п.11, ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» мотивував її наступним: «У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження». Тобто, як вбачається із оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження від 12 червня 2019 року судове рішення про поновлення позивача на посаді завідуючої складом паливно-мастильних матеріалів Товариства з обмеженою відповідальністю «АМГ «Миронівське» з 05 вересня 2018 року, залишилось невиконаним. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторонами не заявлено клопотань про витребування інших доказів, виклик свідків чи призначення судових експертиз, а тому суд вирішив справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України. Оцінюючи усі докази у їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог, виходячи із наступного. Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України, судові рішення є обов`язковими для виконання на всій території України. Згідно з частинами першою, п`ятою статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню. За приписами п. 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником наказу про це, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків (пункт 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»). Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає в тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (частина друга статті 18 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно з частиною першою статті 65 Закону України «Про виконавче провадження», рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно. Виконання рішення вважається закінченим з дня видання відповідного наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача. Статтею 236 КЗпП України передбачено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі необхідно вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення. У разі невиконання цього обов`язку добровільно рішення суду підлягає виконанню у примусовому порядку. Такий правовий висновок сформульований у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі №6-435цс15. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100. Отже, для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного для після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період. Рішення суду від 24.06.2019 про поновлення [PERSON] на роботі не виконано з вини відповідача, що підтверджено постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 12.06.2019; ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 09.09.2019 та постановою Вінницького апеляційного суду від 24.10.2019. Поважність причин невиконання судового рішення не підтверджене належними доказами. Надані відповідачем: повідомлення вих..№222 від 04.03.2019, заява вих..№86 від 05.04.2019, заява вих. №98 від 22.04.2019 не доводять поважності причин невиконання рішення про поновлення позивача на роботі. Відповідачем не надано доказів, що посаду, на якій поновлено позивача було скорочено. Відсутні відомості про дату прийняття відповідачем рішення про скорочення посади завідувача складом паливно-мастильних матеріалів. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що відповідачем були порушені строки виконання рішення суду про негайне поновлення [PERSON] на роботі, в період з 01.09.2019 по 21.10.2020 рішення не виконане, тому позовні вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі ст.236 КЗпП України є обґрунтованими. Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку). Відповідно до п.10 Порядку у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей. Виходячи із заробітної плати за останні два місяці перед звільненням (липень-серпень 2017 року), середньоденна заробітна плата позивача, згідно довідки відповідача складає 172 гривні 73 копійки, що встановлено рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 04.09.2020, яке вступило в законну силу 07.10.2020. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Виходячи з наведеного, сума середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення позивача на роботі становить: 49400 гривень 78 копійок (172,73 грн. х 286 робочих днів = 49400 гривень 78 копійок). З урахуванням наведеного, суд має підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Вирішуючи питання про відшкодування відповідачем судових витрат позивачеві, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, в сумі 5000 гривень, суд виходить з того, що відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких належать і витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до поданих позивачем розрахунку №94 від 23.10.2020 та квитанції №94 від 09.12.2020 сума гонорару адвоката Вітвіцького О.Ю. за надану професійну правничу допомогу позивачу [PERSON] складає 5000 гривень. Відповідно до розрахунку №94 наданих послуг і виконаної роботи адвокатом від 21.10.2020 адвокатом були виконані наступні роботи (надані такі послуги): юридична консультація; письмове оформлення позовної заяви; письмове оформлення клопотання про звільнення від сплати судового збору; представляти права та інтереси [PERSON] в Ямпільському районному суді Вінницької області, з урахуванням затраченого часу згідно записів журналу судового засідання. Судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката становлять 5000 гривень. Враховуючи вказані обставини, суд вважає заявлені позовні вимоги позивача в частині стягнення судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, в сумі 5000 гривень, обґрунтованими і має підстави їх задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката в сумі 5000 гривень. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені, за правилами ст.141 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача, у сумі 840 гривень 80 копійок. Норми права, які застосував суд при вирішенні спору - ст.236 КЗпП України, Закону України «Про оплату праці», Порядок обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

Outcome: approved