Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком, який розташований по [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач покликаються на те, що в будинку, який належить йому на праві приватної власності, зареєстровані його племінники, відповідачі [PERSON] та [PERSON], однак, останні там не проживають вже більше одного року, їх речей в помешканні немає, участі в утриманні житла та оплаті комунальних послуг не приймає. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав із підстав викладених у ній, та просив суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком, розташованим по [ADDRESS] із підстав викладених у позові, та окрім того зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про місце та час розгляду справи повідомлялися належним чином в порядку встановленому п.4 ч.3 ст.122 ЦПК України. Суд, враховуючи думку позивача, який не заперечував проти ухвалення заочного рішення та дослідивши докази належного повідомлення відповідача про дату та час розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та постановлення заочного рішення по справі. Заслухавши позицію позивача, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є власником житлового будинку, який розташований по [ADDRESS] (а.с.5). З довідки виданої Підлужненською сільською радою від 10.03.2015 року за № 297, вбачається, що згідно запису в по господарській книзі № 9, в житловому будинку, який належить позивачу та знаходиться за адресою: [ADDRESS], зареєстровані відповідачі [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. (а.с.6). Із пояснень свідка [PERSON] вбачається, що вона односельчанка позивача і їй достовірно відомо, що його племінники [PERSON] та [PERSON] не проживають в його будинку. Згідно ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положення цього конституційного принципу закріплені у ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майно . Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК України - зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Оцінивши вищенаведені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] будучи зареєстрованим у житловому будинку позивача перешкоджають користуванню належним останньому майном через необхідність нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг відповідно до кількості зареєстрованих чоловік. У відповідності до вимог ч.2 ст. 407 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Факт тривалого не проживання відповідачів у спірному жилому приміщенні та невиконання ним обов'язків по оплаті та утриманню житла знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а їх формальна реєстрація у спірному будинку перешкоджає позивачу вільно володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Судом не встановлено обставин, які перешкоджали б визнанню відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, який розташований по [ADDRESS]. Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідачі втратили право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності їх понад один рік у спірному будинку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved