Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення витрат на покращення житлових умов в розмірі 14 996,85 грн., мотивуючи позов тим, що у період з 05.08.1998 року по 24.09.2015 року перебував з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. За час перебування у шлюбі разом із дружиною та сином проживали у будинку, що знаходиться за адресою в м. Івано-Франківську по вул. Є.Коновальця 333 [PERSON] будинок є власністю [PERSON], колишній тесть. За час проживання у даному будинку позивачем було понесено витрати на покращення житлових умов, а саме, здійснення ремонту, добудови. А тому просить стягнути з відповідачів 14996,85 грн. Позивач в судове засідання не зявився, про приични неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с.65). В судовому засіданні 07.12.2017 року позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не зявились, попередньо подали до суду заяви, відповідно до яих просили відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав наведених у поданому 28.07.2017 року письмовому запереченні (а.с. 27-29, 67, 68). Крім цього, в судовому засіданні 07.12.2017 року проти позову заперечили, суду повідомили, що позовні вимоги є безпідставними та необгрунтованими, не підтверджені належними та допустимими письмовими доказами. Беручи до уваги пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести\~ обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, позивач\~ [PERSON] просить стягнути з відповідачів 14 996,85 грн., які він оплатив за ремонт та добудову будинку №333А по Коновальця в м. Івано- Франківську. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Як вбачається з Договору безстрокового користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 24.03.1970 року [PERSON] є власником будинку по вул. Дадугіна 333А в м.Івано-Франківську (а.с.7, 8). Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] є власником земельної ділянки 0,0794 га по вул. Є.Коновальця 333 А в м. Івано-Франківську (а.с.9). Довідкою випискою з будинкової книжки про реєстрацію та склад сімї виданої МП ЄРЦ від 26.10.2015 року встановлено, що в будинку по вул. Є.Коновальця 333 А в м. Івано-Франківську проживають [PERSON] - власник, [PERSON] - дочка, [PERSON] - зять, [PERSON] - внук (а.с.6). Згідно копії рішення Івано-Франківського міського суду від 24.09.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.12). Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 15.09.2016 року скасовано рішення Івано-Франківського міського суду від 30.05.2016 року та ухвалено нове рішення. Позов [PERSON] задоволено. Виселено [PERSON] із будинку по вул. Є.Коновальця 333 А в м. Івано-Франківську без надання іншого житлового приміщення (а.с.30-32). Ухвалою ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.02.2017 року Касаційну скаргу [PERSON] відхилено. Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 15.09.2016 року залишено без змін(а.с. 34, 35). Відповідно до копії довідки 02-02/14.04.2017 року виданої [PERSON] у будинку по вул. Є.Коновальця 333 А в м. Івано-Франківську проживають: [PERSON] - дідусь, власник та [PERSON] мати (а.с.37). З Висновків по результатах розгляду звернень громадян [PERSON] та [PERSON] №10143 від 21.08.2015 року, №11147 від 10.09.2015 року, №1360 від 26.02.2016 року, №7079 від 05.09.2016 року, № 7225 від 07.09.2016 року винесених інспекторами Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області встановлено, що між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] склалися неприязні стосунки, внаслідок чого [PERSON] вчинялись конфлікти, а саме, погрози застосування фізичної сили, лайки нецензурними словами, вивозив з батькового дому колишньої дружини речі, техніку, вікна тощо (а.с. 38-42). Листом в.о. начальника ГУНП в Івано-Франківській області №4677/108/46/04-2017 від 07.04.2017 року встановлено, що за зверненням [PERSON] від 20.03.2017 року по факту неправомірних дій з боку колишнього зятя гр. [PERSON], звернення зареєстровано до ЖЄО заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Івано-Франківського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області за № 10679 від 20.03.2017 року. В ході перевірки було встановлено, що інформація викладена у заяві частково знайшла своє підтвердження. Із гр. [PERSON] проведено профілактичну бесіду, а також винесено офіційне попередження про неприпустимість вчинення насильства в сімї (а.с.43). На підставі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Позивач [PERSON] просить стягнути з відповідачів витрати на покращення житлових умов в розмірі 14 996,85 грн., які він поніс під час проживання у будинку [PERSON] На підтвердження чого надав копію квитанції виданої ПП [PERSON] до прибуткового касового ордера: №30/7 від 30.07.2015 року, згідно якої прийнято від [PERSON] за матеріали, прописом - сім тисяч сімсот вісімдесять пять, а цифрами- 6 785,00 грн. та накладну №30/7 на звороті (а.с.13), копію квитанції видану ПП [PERSON] до прибуткового касового ордера: №8/4 від 08.04.2014 року відповідно до якої прийнято від [PERSON] 2 940 грн. та накладна 8/4 (а.с.16), копію квитанції ТОВ Будмак та видаткові накладні від 13.08.2015 року на суму 1 240,00 грн. - плита (а.с.14) та 19.08.2015 року на суму 468 грн.(а.с.15)- одержувач не зазначено. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Позивач стверджує, що [PERSON] придбавав дані будівельні матеріали для проведення ремонту саме будинку відповідача. Проте, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про\~ правовідносини між позивачем та гр. [PERSON], немає також підтвердження отримання коштів останнім від позивача за виконані ним ремонтні роботи в будинку по вул. Є.Коновальця 333 А в м. Івано-Франківську. Крім того, позивачем надано копію квитанції виданої ТзОВ Радіосервіс до прибуткового касового ордера №340 від 6.07.2007 року відповідно до якої прийнято від [PERSON] Кошти в сумі 1265,85 грн. за плитку та накладну №152 від 6.07.2007 року (а.с.17), накладну №20 від 14.08.2014 року видану підприємцем [PERSON] [PERSON] на суму 800 грн.(а.с.18) та товарний чек №0000166287 від 17.11.2015 року на суму 1498,00 грн. без зазначення отримувача (а.с.зворот 18). Подані позивачем копії квитанцій, накладних та товарних чеків за період 2007 року, 2014 року, 2015 року не підтверджують понесення позивачем таких витрат. Частиною 1 ст. 81 ЦПК Україн на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні 07.12.2017 року відповідачі суду повідомили, що рішенням Івано-Франкіського міського суду від 24.09.2015 року встановлено, що шлюб протягом тривалого часу існував формально, сторони не проживали подружнім життям, не вели спільного господарства. Внаслідок вчинення [PERSON] постійних конфліктів, вони з позивачем не спілкувались, разом не проживали та жодних ремонтів не проводили. Усі цінні речі, техніку, вікно, деревяну стіну тощо позивач погрожуючи фізичною розправою виніс з будинку [PERSON] про що свідчать вищезазначені Висновки по результатах розгляду звернень громадян [PERSON] та [PERSON] №10143 від 21.08.2015 року, №11147 від 10.09.2015 року, №1360 від 26.02.2016 року, №7079 від 05.09.2016 року, № 7225 від 07.09.2016 року винесених інспекторами Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області. Згідно ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Проте, позивачем в порушення вищезазначених норм закону надано суду копії письмових доказів, які не підтверджують факти викладені ним в позовній заяві, а тому є неналежними доказами. Твердження позивача про те, що відповідачі відмовляються від виконання зобовязання щодо повернення коштів витрачених на ремонт будинку не може бути взяте до уваги судом, оскільки, в матеріалах справи та під час судового розгляду справи позивачем не підтверджено факту виникнення зобовязань між стороними, що передбачено главою 47 ЦК України. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги пояснення позивача, відповідачів дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними, недоведеними, а тому не підлягають до задоволення. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed