Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON], ПАТ «УкрСиббанк» про визнання договору поруки припиненим. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив наступне. 24 березня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11319764000, за умовами якого банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті з сумі 10197,28 доларів США, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі. У забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір поруки №11319764000/П, за умовами якого останній зобов'язався відповідати у повному обсязі за невиконання позичальником усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору. У зв'язку з порушенням [PERSON] виконання зобов'язання за кредитним договором банк відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України і розділу 6 договору про надання споживчого кредиту використав своє право достроково стягнути з позичальника заборгованість за кредитним договором, надіславши [PERSON] 12 березня 2009 року вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів. Таким чином, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Проте банк протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, який був змінений ним відповідно до розділу 6 кредитного договору, а саме з 12 березня 2009 року, не пред'явив вимоги до поручителя. На підставі викладеного [PERSON] просить суд визнати припиненим договір поруки № 11319764000/П укладений 24.03.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкраСиббанк») та [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, час, та місце проведення судового засідання повідомлялась своєчасно та належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомлених належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення). Представник позивача згідно наданої заяви не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку вищевикладеним, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача та відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Вивчивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 24 березня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11319764000, за умовами якого банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті з сумі 10197,28 доларів США, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі. У забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір поруки №11319764000/П, за умовами якого останній зобов'язався відповідати у повному обсязі за невиконання позичальником усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору. Згідно зі ст. 626 ЦК України порука створює права для кредитора та обов'язки для поручителя, безпосередньо на права та обов'язки боржника цей вид забезпечення виконання зобов'язань не впливає, оскільки зобов'язання боржника в цьому випадку не встановлюються, не припиняються, не змінюються. Норми ЦК України, якими врегульовано відносини поруки, носять диспозитивний характер, надаючи можливість сторонам врегулювати на свій розсуд переважну частину умов договору, зокрема щодо обсягу зобов'язання поручителя (забезпечення боргу частково або в повному обсязі), характеру зобов'язання поручителя (солідарно з боржником або субсидіарно) тощо. За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 554 ЦК, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до п. 1.2.2. Кредитного договору № 11319764000 від 24.03.2008 року, Банк надав Позичальнику Кредит строком до 23.03.2038 року. Згідно з п.1.2.2. Кредитного договору № 11319764000 від 24.03.2008 року, позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку № 1 до Договору. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до п.6.2. Кредитного договору № 11319764000 від 24.03.2008 року, Банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно з пункту 1.2.2. цього Договору, та вимагати від Позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення. У разі застосування Банком права дострокового повернення всієї суми кредиту та дострокової сплати за кредит є наступним, а саме: - Банк повідомляє Позичальника про встановлення нового (дострокового) терміну повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати за користування таким кредитом за Договором шляхом направлення відповідної письмової вимоги поштою (цінним листом з описом та повідомленням про вручення) за адресою Позичальника; - терміни дострокового повернення кредиту та сплати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов'язковим до повернення і сплати в повному обсязі Банку з 32 (тридцять другого) календарного дня, рахуючи з дати одержання Позичальником повідомлення (вимоги) Банку про дострокове повернення кредиту за умови, що Банк направив за адресою Позичальника повідомлення (вимогу) про порушення зобов'язань Позичальника за Договором та про дострокове повернення кредиту і плати за кредит, а Позичальник не усунув зазначених Банком порушень зобов'язань Позичальника за Договором протягом 31 (тридцяти одного) календарного дня здати одержання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) Банку; - терміни дострокового повернення кредиту та сплати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов'язковим до повернення і сплати в повному обсязі Банку з 41 (сорок першого) календарного дня, рахуючи з дати відправлення Позичальнику повідомлення (вимоги) Банку про дострокове повернення кредиту та плати за кредит, у випадку неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) Банку внаслідок зміни Позичальником адреси (без попереднього про це письмового повідомлення Банку) або з інших підстав протягом 40 (сорока) календарних днів, рахуючи здати направлення Позичальнику повідомлення (вимоги) Банку; - не пізніше дати дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит Позичальник зобов'язується виконати в повному обсязі й інші власні грошові зобов'язання, передбачені Договором; - в разі порушення Позичальником нового (дострокового) терміну повернення всієї наданої ним суми кредиту та/або сплати за кредит за Договором, вважається, що такий Позичальник користується кредитом понад строк, встановлений Договором, при цьому, починаючи з наступного робочого дня, сума такого кредиту вважається простроченою сумою основного боргу, а сума плати за кредит - відповідно простроченими процентами та/або простроченими комісіями. Згідно з п.п. 4.1. - 4.2. Договору поруки № 11319764000 від 24.03.2008 року, сторони домовилися, що при порушенні Поручителем термінів виконання будь-якого із своїх зобов'язань за цим Договором, зокрема, щодо повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу) та/або сплати процентів та/або комісій та/або суми штрафних санкцій (неустойки) та/або виконання інших грошових зобов'язань Боржника, нарахованих Кредитором за основним договором. Поручитель доручає Кредитору, починаючи з дати прострочення виконання будь-якого із таких зобов'язань, здійснювати на користь Кредитора договірне списання коштів Поручителя в наступному порядку, а саме: списувати кошти з будь-якого рахунку Поручителя в національній та/або іноземній валюті, відкритого в АКІБ «УкрСиббанк» з поточного рахунку Поручителя у національній та/або іноземній валюті, та з будь-яких інших рахунків, відкритих Поручителем в майбутньому у Кредитора. У випадку невиконання Боржником своїх зобов'язань за основним договором та за наявності між Поручителем і Кредитором зустрічних однорідних зобов'язань, вони можуть бути припинені заліком у сумі зобов'язань Поручителя (за заявою Кредитора). Пунктом 2.2. Договору поруки № 11319764000 від 24.03.2008 року передбачено, що у випадку невиконання Боржником своїх зобов'язань за основним договором Кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до Поручителя, які є обов'язковими до виконання Поручителем на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом). Згідно з п. 3.1. Договору поруки № 11319764000 від 24.03.2008 року, Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за основним договором. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки належить до преклюзивних строків. Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення, і визначається він роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а не посиланням на подію, яка має настати. Вказівкою на подію, яка має неминуче настати, визначається термін - певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення (ч. 2 ст. 251, ч. 2 ст. 252 ЦК). У пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань, не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Таким чином, умова договору поруки про припинення поруки після повного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором не може вважатися встановленим сторонами договору поруки строком припинення поруки. Отже, зазначення замість строку, обчисленого датою, терміну припинення договору поруки (події, з якою пов'язується таке припинення) не дає підстав не застосовувати ч. 4 ст. 559 ЦК. Згідно з положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Згідно із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові № 6-53цс14 від 17.09.2014 року, з огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини 4 статті 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язання як умови чинності поруки, слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. При цьому, зазначене положення не виключає можливості пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутись з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. З наданих позивачем матеріалів, вбачається, жодних підтверджень про надіслання банком та, відповідно, отримання поручителем письмових повідомлень від кредитора про невиконання позивальником зобов'язань, як того вимагають умови договору поруки, п. 2.2. матеріали справи не містять. Таким чином, суд приходить до висновку, що зі збігом шестимісячного строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договорами поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права кредитор вчиняти не може. На підставі викладеного суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved