Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути на свою користь з [PERSON] матеріальні збитки у розмірі 74515,89 грн. У судове засідання сторони, повідомлені про час і місце розгляду справи, не з'явились. У судове засідання позивач не з'явився, звернувшись до суду з заявою, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить слухати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. У судове засідання відповідач не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, що підтверджується врученням судової повістки житлово-експлуатаційній організації, поважні причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Відомості адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в місті Києві про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача судом отримані (а.с. 16). Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно ч. 3 ст. 76 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування. За наведених обставин, на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач зазначає 15 квітня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір про надання юридичних послуг, згідно з яким [PERSON] зобов'язався надати [PERSON] юридичні послуги з приводу захисту його інтересів у державних органах і судах з питань ведення визначених відповідачем справ та іншу юридичну допомогу в обсязі та на умовах, обумовлених договором, а відповідач зобов'язався за виконану роботу та послуги перераховувати позивачу за надані послуги по 10000,00 грн. щомісячно. Відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, надані, за період з 15.04.2011 року по 10.08.2011 року, послуги не оплатив, у зв'язку з чим виникла заборгованість, що становить 39038,25 грн. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 7 грудня 2012 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором про надання юридичних послуг в розмірі 39038,25 грн. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 25 вересня 2013 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 7 грудня 2012 року стягнуту з відповідача на користь [PERSON] суму заборгованості зменшено з 39038,25 грн. до 27038,25 грн. 14 жовтня 2013 року судом було видано виконавчий лист № 2-1918/2012, на підставі якого державним виконавцем органу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 40316412 про стягнення на користь [PERSON] з [PERSON] заборгованості у розмірі 27038,25 грн. Проте, всупереч взятим на себе зобов'язанням по виплаті коштів відповідач їх належним чином не виконав. Відповідно абз. 5 п. 9 Постанови пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 р. № б «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» у тому разі, коли на час виконання рішення про відшкодування шкоди, виправлення пошкодження за одержані за рішенням кошти, збільшились ціни на майно або роботи, на придбання чи проведення яких воно було присуджено, потерпілий з цих підстав може заявити додаткові вимоги до особи, відповідальної за шкоду, якщо не було його вини в тому, що виконання проводилося вже після збільшення цін і тарифів. Станом на 25 вересня 2013 року, при курсі НБУ 7,99 грн. за 1 долар США ринкова вартість наданих послуг, на час ухвалення рішення, становила суму еквівалентну: 27038,25 : 7,99 = 3384,01 доларів США. Станом на 26 лютого 2015 року, при курсі НБУ 30,01 грн. за 1 долар США ринкова вартість наданих послуг значно зросла, а саме: 3384,01 х 30,01 - 101554,14 грн. Враховуючи те, що з часу набрання рішенням Апеляційного суду м. Києва від 25.09.2013 р., законної сили, значно змінилась ситуація на ринку, що виразилось в подорожчанні цін внаслідок значної девальвації вітчизняної валюти, внаслідок невиконання [PERSON] судового рішення, [PERSON] було завдано матеріальних збитків в розмірі 74515,89 грн. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх особистих немайнових або майнових прав та інтересів. Способом захисту цивільних прав та інтересів, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів у заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. Враховуючи викладене, відповідно до ст.ст. 15, 16, 22, 509, 526, 629, 1166 ЦК України,

Outcome: approved