Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що йому на праві спільної часткової власності належить 1/2 частка житлового будинку та земельної ділянки, площею 0,0778 га, що розташовані по вул. Покровська, 83 в м. Бердянську. Інша 1/2 частка зазначених житлового будинку та земельної ділянки належить [PERSON] На сьогоднішній день житловий будинок між ним та [PERSON] не розділено в натурі і він не може користуватись належною йому часткою майна. Зараз постійно у будинку ніхто не проживає. Відповідачка користується будинком тільки влітку, а він постійно наглядаю за будинком, у звязку з чим між ними виник спір з приводу користування та володіння житловим будинком, господарськими будівлями та земельною ділянкою домоволодіння. [PERSON] відкидає всі можливі варіанти, які дають можливість користуватись спільно житловим будинком - пропонує користуватись будинком таким чином: три дні на тиждень вона користується та в інші дні він, або навпаки. Таке користування майном порушує моє право власності та не відповідає чинному законодавству. Посилаючись на те, що поділ в натурі житлового будинку між сторонами не можливий, що підтверджено висновком судової будівельно-технічної експертизи, просив визначити порядок користування житловим будинком та земельною ділянкою між сторонами відповідно до висновку додаткової судової будівельно-земельно-технічної експертизи №214/206 від 21.09.2016 року. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні просила в задоволенні позову відмовити. Зазначила, що позивач втратив право на зміну предмету або підстав позову внаслідок початку розгляду справи по суті 14.08.2014 року. Крім того, житловий будинок, що є предметом спору, є неподільним, що унеможливлює виділ частки або поділ будинку відповідно до часток співвласників. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею\~ 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом, на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 11.11.1991 року [PERSON] та [PERSON], по 1/2 частці кожному, належить житловий будинок, що знаходиться по вул. Покровська (Куйбишева), 83 в м. Бердянську (а.с. 12). Рішенням Бердянської міської ради №17 від 31.03.2011 року земельна ділянка, площею 0,0778 га, по вул. Покровська (Куйбишева), 83 в м. Бердянську передана у спільну часткову власність [PERSON] та [PERSON] (а.с.6, 11). Між [PERSON] та [PERSON] виник спір з приводу володіння та користування вказаними вище житловим будинком та земельною ділянкою. Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. У разі недосягнення згоди між співвласниками у праві спільної часткової власності про порядок володіння і користування спільним майном співвласник має право звернутися до суду з позовом про надання йому у володіння і користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно з розясненнями що містяться в п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира ( будинок) яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі , якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири (будинку), якщо про це заявлено позов. Згідно ст. 88 ЗК України - володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому п. 2 Постанови від 16.04.2004 року №4 «Про практику\~ застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»,\~ виходячи з положень ст. ст. 8,124 Конституції України, ст. ст. 26, 30, 87 90, 100, 102, 118, 123, 128, 143 -146, 149, 151, 152 -158, 161, 210, 212 ЗК України,\~ глав 27, 33, 34\~ ЦК України, ст. 15 ЦПК України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб. У відповідності до висновку судової будівельно-технічної експертизи №184/178 від 08.12.2014 року виділення ідеальних 1/2 частки та 1/2 частки співвласників домоволодіння [PERSON] та [PERSON] в натурі у якості окремих ізольованих квартир не є технічно можливим. Згідно висновку додаткової судової будівельно-земельно-технічної експертизи №214/206 від 21.09.2016 року експертом запропонований один варіант визначення порядку користування житловим будинком та земельною ділянкою, що розташовані по вул. Покровська, 83 в м. Бердянську, між співвласниками відповідно до їх часток у праві спільної часткової власності з компенсацією різниці вартості виділеного майна співвласнику [PERSON] в розмірі 7055,00 грн. Клопотання про призначення додаткової або повторної судової будівельно-земельно-технічної експертизи сторонами не заявлялись, а отже суд вважає за можливе визначити порядок користування житловим будинком та земельною ділянкою відповідно до запропонованого експертом варіанту. Доводи представника відповідача щодо неможливості поділу житлового будинку, визначення порядку користування ним та як наслідок неможливість задоволення позову суд вважає неспроможними з огляду на наступне. За змістом ст. ст. 319, 321, 358 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Як було встановлено судом, та не спростовувалось сторонами під час розгляду справи, останні у рівних частках є співвласниками житлового будинку та земельної ділянки, а отже їх права щодо нерухомого майна є рівними. Позивач, маючи тотожні з відповідачем права, позбавлений можливості володіти та користуватися належним йому нерухомим майном, чим порушено його право власності, яке охороняється законом та захищається судом. Також не можуть бути прийняті судом до уваги й доводи представника відповідача щодо порушення позивачем вимог ЦПК України при предявленні позову про визначення порядку користування житловим будинком та земельною ділянкою, оскільки предявлення такого позову в даній справі відповідає зазначеним вище розясненням, наданим Пленумом Верховного Суду України в Постанові від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності».

Outcome: approved