Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Івано-Франківської міської ради в якому просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON]. В судовому засіданні Позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити, посилаючись на те, що 06 лютого 2015 року помер батько Позивача [PERSON], який постійно проживав та був зареєстрований в [INFO]. На час своєї смерті, [PERSON] являвся власником 1/2 частки на квартиру за адресою : м. Івано-Франківськ, вул. Коновальця, 130/71. У звязку з пропущення з поважних причин шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, Позивач просив про його поновлення. Представник Івано-Франківської міської ради в судове засідання повторно не зявився, явку уповноваженого представника до суду не забезпечив, про причини неявки суд не сповістив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином. Письмового відношення Відповідача до заявлених позовних вимог до суду не надходило. Частиною 4 статті 169 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відтак, виходячи зі змісту частини 4 статті 169 та частини1 статті 224 ЦПК України, а також того, що Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подав, зважаючи на заяву Позивача, в якій він не заперечував проти винесення заочного рішення, з огляду на подання Позивачем достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Проаналізувавши пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Відповідно до Свідоцтва про народження, виданого 25.03.1976р. відділом ЗАГС м. Івано-Франківська, Івано-Франківської області (а.с.10) батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] ( мати Позивача) померла 20.06.2004р., що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-НМ №170305 від 21.06.2004року ( а.с. 9) [PERSON] ( батько Позивача) помер 06.02.2015 року, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-НМ № 203583 від 06 лютого 2015 року (а.с.7). Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 11.04.1996р., квартира загальною площею 51,4 кв.м., яка знаходиться за адресою : вул.. Коновальця, 13/71 належить на праві приватної власності [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. ( а.с. 12). Відповідно до ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Отже, днем відкриття спадщини після померлого [PERSON] є 06 лютого 2015 року. Згідно із статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частина 2 статті 1223 ЦК України передбачає, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що Позивач [PERSON], [INFO], є сином померлого [PERSON]. Статтею 1270 ЦК України встановлено шестимісячний строк для прийняття спадщини з часу її відкриття. Як зазначив Позивач, він не подав заяву про прийняття спадщини після смерті свого батька у встановлений законом строк, оскільки після смерті батька довший час перебував у пригніченому стані, болісно переживав смерть батька, у звязку з чим проходив амбулаторне лікування з 24.02.2015р. по 04.08.2015р. за місцем свого проживання в [PERSON] Федерації, на підтвердження чого подав виписку з медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] ( а.с. 17). Також Позивач посилався на те, що він є громадянином [PERSON] Федерації, де і проживає на даний час, що підтверджується Паспортом громадянина [PERSON] Федерації №40 10 001696 від 03.02.2009року ( а.с. 11), а тому саме ці життєві обставини, за словами Позивача, були перепоною для своєчасного звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Однак, положенням ч. 3 цієї ж статті визначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з інформаційною довідкою наданою приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу [PERSON], Позивачу відмовлено в оформленні спадщини після смерті батька [PERSON] у звязку із пропущенням строку для прийняття спадщини ( а.с. 16). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити, визначивши додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини шість місяців, оскільки ним пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст..ст. 1261, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved