Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

[PERSON] (далі позивачка), діючи через свого представника [PERSON], звернулася до суду з позовом до Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - відділ Держгеокадастру у Новгород-Сіверському районі Чернігівської області, про визнання частково недійсним розпорядження Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області №325 від 11 жовтня 2004 року, визнання недійсними державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на імя [PERSON], та скасування його реєстрації. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є спадкоємцем [PERSON], який помер 08 січня 1999 року і належним чином прийняла його спадщину. Після смерті [PERSON] на імя останнього, на підставі розпорядження Новгород-Сіверської районної державної адміністрації №325 від 11 жовтня 2004 року, було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН №004227 від 20 жовтня 2004 року та здійснено реєстрацію цього акту. Оскільки державний акт виданий у порушення вимог законодавства після смерті [PERSON], це призвело до порушення прав позивачки на спадкування майна, яке входить до спадкової маси [PERSON], а саме права на земельну частку (пай). У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти задоволення позову. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - відділу Держгеокадастру у Новгород-Сіверському районі Чернігівської області до суду не з?явився, при цьому ним подано заяву про розгляд справи без його участі та про відсутність заперечень проти позову. Заслухавши пояснення представника позивачки та представника відповідача, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено, 08 січня 1999 року в с. Мамекине Новгород-Сіверського району Чернігівської області помер [PERSON] (а.с. 7). На день смерті [PERSON] разом з ним постійно проживала та вела спільне господарство позивачка, що підтверджується довідкою Мамекинської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області від 11 серпня 2015 року (а.с. 9). Свідоцтвом про народження позивачки серії ІV-УР №312192 від 05 квітня 1961 року та свідоцтвом про її одруження серії ІІ-АБ №067299 від 07 листопада 1979 року підтверджується, що позивачка є донькою [PERSON] (а.с. 8). Статтею 529 Цивільного кодексу УРСР (далі ЦК УРСР) (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачалося, що діти є спадкоємцями першої черги при спадкоємстві за законом. Пунктом 1 частини першої статті 549 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Оскільки встановлено, що позивачка, як донька [PERSON], належить до першої черги його спадкоємців за законом і після смерті останнього вступила в управління його майном, суд приходить до висновку, що вона належним чином прийняла спадщину свого батька. Вже після смерті [PERSON], на імя останнього, на підставі розпорядження Новгород-Сіверської районної державної адміністрації №325 від 11 жовтня 2004 року, було видано держаний акт на право власності на земельну ділянку, розташовану на території Мамекинської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, площею 3,7994 га серії ЧН №004227 від 20 жовтня 2004 року та здійснено його державну реєстрацію в книзі записів реєстрації державних актів за №130 (а.с. 10). Відповідно до частини другої статті 9 ЦК УРСР (в редакції на час виникнення правовідносин) правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. Згідно зі статтею 10 ЦК УРСР, в якій розкрито зміст правоздатності громадян, громадяни, серед іншого, можуть відповідно до закону мати майно в особистій власності, право користування жилими приміщеннями та іншим майном, успадковувати і заповідати майно. Враховуючи зазначене вище суд приходить до висновку, що видача Новгород-Сіверською районною державною адміністрацією Чернігівської області 11 жовтня 2004 року розпорядження в частині передачі [PERSON], який помер 12 січня 1999 року, земельної ділянки у власність та видача на імя останнього державного акту про право власності на земельну ділянку, була здійснена в порушення вимог норм цивільного законодавства України, оскільки після смерті особа не може набувати право власності на майно, зокрема й на земельні ділянки. Водночас, відповідно до пункту 17 розділу Х Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної ділянки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Таким чином, у звязку з видачею на імя [PERSON] після його смерті державного акту право власності на земельну ділянку, сертифікат на право на земельну частку (пай), що посвідчував право вимоги останнього на відведення у приватну власність земельної ділянки, яке входило до складу спадкового майна [PERSON], став недійсним. Це в свою чергу призвело до порушення прав позивачки щодо набуття у власність в порядку спадкування за законом права на земельну частку (пай). За таких обставин суд вважає за необхідне захистити права позивачки, визнавши недійсним розпорядження Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області №325 від 11 жовтня 2004 року в частині передачі [PERSON] після його смерті земельної ділянки загальною площею 3,7994 га, визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на імя [PERSON] та скасувати реєстрацію зазначеного державного акту в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю. Відповідно позов підлягає задоволенню повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved