Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути з ПАТ «СК «Універсальна» на його користь страхову виплату на відшкодування витрат на лікарські засоби в сумі 7 566,18 грн. та моральну шкоду в сумі 378,00 грн., а також стягнути з [PERSON] на його користь моральну шкоду в розмірі 200 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 травня 2018 року відповідача [PERSON] визнано винним у чиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме: 12 грудня 2016 року близько 17 год. 00 хв. відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем Opel Combo, реєстраційний номерний знак [NUMBER] , рухаючись у темну пору доби по вулиці 6-го Грудня в місті Олександрія Кіровоградської області, в напрямку руху від вулиці Софіївської в бік вулиці Героїв Сталінграду, допустив наїзд на пішохода [PERSON] , в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Відповідно до Договору ОСЦПВВНТЗ №АК/0731853 від 27 жовтня 2016 року відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ «СК «Універсальна». Протягом тривалого часу він лікувався від отриманих травм та витрачав власні кошти на придбання ліків, які просить стягнути на його користь з страхової компанії. В той же час, через ДТП він переніс душевні страждання та хвилювання за своє здоров`я, а тому йому була заподіяна моральна шкода, яка підлягає стягненню з [PERSON] (а. с. 1 - 2, 67 - 71). Відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що його цивільно-страхова відповідальність під час керування транспортним засобом була застрахована ПАТ «СК «Універсальна», а отже саме на неї покладається обов`язок по виплаті матеріальної шкоди. Крім того, підставою звернення позивача до лікарні була не тільки травма отримана під час ДТП, а й остеохондроз поперекового відділу хребта та двобічний коксоатроз ІІ ст., а тому позивачем не доведено розмір матеріальних збитків та моральної шкоди (а. с. 45). Відповідач ПАТ «СК «Універсальна» подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволені позовним вимог, посилаючись на те, що відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач повинен був протягом 30 днів з моменту настання страхового випадку звернутися до страхової компанії з наданням відповідних документів. З відповідною заявою позивач до ПАТ «СК «Універсальна» не звертався. Крім того, позивач в позові зазначає, що витратив на лікування 4 027,69 грн., однак в прохальній частині просить стягнути 7 566,18 грн. При цьому, доказів, які б підтверджували розмір заявлених вимог позивачем не надано (а. с. 86 - 88). Представник позивача Швець С.В. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, з підстав зазначених у позові та пояснив, що просить стягнути зі страхової компанії витрати на лікарські засоби в розмірі 7 566,18 грн., оскільки відповідальність [PERSON] була застрахована, як власника транспортного засобу, а тому сума матеріальних збитків стягується саме зі страхової компанії. Крім того, відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просить стягнути зі страхової компанії моральну шкоду в розмірі 5% від суми матеріальної шкоди в розмірі 378,00 грн. Моральну шкоду просить стягнути з відповідача [PERSON] в розмірі 200 000,00 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він порушив правила дорожнього руху, внаслідок чого вчинив ДТП та завдав тілесних ушкоджень потерпілому. Вироком суду його визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та звільнено від відбування покарання у зв`язку із застосуванням амністії. Він хотів би відшкодувати позивачу моральну шкоду, але її розмір дуже великий. На даний час він не має постійної роботи, крім того сплачує аліменти на утримання 2-х дітей в розмірі 2 800,00 грн. на місяць. Офіційно не працює, на обліку по безробіттю не перебуває До початку карантину неофіційно надавав послуги таксі та був торговим агентом, мав дохід близько 3 000,00 грн. на місяць. Будинок в Херсонській області належав його батькові, який помер, наразі приймає спадщину він, його матір та рідний брат. Квартира в м. Олександрії належить його колишній дружині, яка 5 років тому викупила її у сестри. Має на утриманні двох дітей 2003 і 2006 років народження. Транспортних засобів у власності не має. Частково визнає позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн. Представник відповідача - адвокат Бесараб В.О. в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] вчинив злочин, за який його притягнуто до кримінальної відповідальності вироком суду та застосовано амністію. Відповідач повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення. Вважає, що позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 200 000,00 грн. позивачем не доведено та не обґрунтовано. Злочин дійсно спричинено позивачу душевний біль та моральні страждання. Моральні страждання це не тільки фізичний біль, а й додаткові зусилля для організації свого життя. Таких доказів позивачем не надано. Моральною шкодою також визнається втрату життєвих зв`язків, про що також не надано жодних доказів. Розмір моральної шкоди не доведено жодним доказом у справі. Вважає, що розмір моральної шкоди може становити 5 000,00 - 10 000,00 грн. Просить врахувати зазначені обставини при оцінці моральної шкоди, отриманої позивачем, який дійсно мав тілесні ушкодження середньої тяжкості і лікувався 21 день. Відповідач ПАТ «СК «Універсальна», належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду, свого представника в судове засідання не направив, прични неявки не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстав для відкладення розгляду справи, визначених ст. ст. 223 та 240 ЦПК України, судом не встановлено. Заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов та заперечення проти нього, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 травня 2018 року, зміненим ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 28 листопада 2018 року, відповідача [PERSON] визнано винним у порушенні 12 грудня 2016 року правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Зазначений вирок набрав законної сили 28 листопада 2018 року (а. с. 3 - 6, 7 - 9). Вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 82 ЦПК України). Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 3 зазначеного Закону метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно зі статтею 6 зазначеного Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом ст. ст. 9, 22 - 31, 35, 36 зазначеного Закону настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на зазначене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) зазначила, що що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Отже, якщо цивільно-правова відповідальність особи застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то страховик відшкодовує потерпілому матеріальну шкоду в межах визначеного договором страхового відшкодування. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] , як власника транспортного засобу, на якому була вчинена ДТП, на той час була застрахована в ПАТ «СК «Універсальна», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/0731853 від 27 жовтня 2016 року. Відповідно до зазначеного полісу, забезпеченим транспортним засобом є автомобіль Opel Combo, реєстраційний номерний знак [NUMBER] , строк дії договору з 01 листопада 2016 року по 31 жовтня 2017 року. Полісом встановлено страхову суму на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю в 200 000,00 гривень, за шкоду заподіяну майну - 100 000,00 грн. (а. с. 224). Отже, подія, яка відбулася 12 грудня 2016 року за участю забезпеченого транспортного засобу є страховим випадком. Внаслідок ДТП позивач отримав тілесне ушкодження у вигляді компресійного перелому першого поперекового хребця, яке згідно з висновком судово-медичної експертизи №52 від 15 лютого 2017 року відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я на термін понад 21 добу (а. с. 69 - 71 судового кримінального провадження - справа №398/946/17, провадження №1-кп/398/131/18). Згідно з довідкою Міського комунального лікувально-профілактичного закладу - Міської лікарні №1 м. Олександрії позивач проходив стаціонарне лікування компресійного перелому першого поперекового хребця в медичному закладі з 12 грудня 2016 року по 28 грудня 2016 року (а. с. 46). За змістом п. 22.1 ст. 22 та п. 24.1 ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Відповідно до висновку експерта №6 від 24 січня 2020 року причиною звернення причиною звернення та лікування позивача [PERSON] до «МКЛПЗ міської лікарні №1 м. Олександрії» був компресійний перелом першого поперекового хребця першого ступеню. Лікування, яке отримував постраждалий відповідає цьому діагнозу відповідно до протоколу «Клінічний протокол надання медичної допомоги хворим із травмою грудного та поперекового відділів хребта та спинного мозку», затвердженому наказом МОЗ України від 13 червня 2008 року №317 «Про затвердження клінічних протоколів надання медичної допомоги за спеціальністю «Нейрохірургія»», в частині: кальцемін по 1 т. 2 рази в день на протязі лікування, анальгін 50% - 2 мл. 3 р. в день - внутрішньомьязово на протязі лікування, димедрол 1% - 1 мл. внутрішньомьязово на протязі лікування, дексанлгін 2 мл. внутрішньомьязово з 12. По 24.12.16 р., цибок 2,5 тис. од. підшкірно з 16 грудня 2016 року по 20 грудня 2016 року. Клінічний протокол надання медичної допомоги хворим із травмою грудного та поперекового відділів хребта та спинного мозку регламентує термін перебування в стаціонарі для постраждалих з таким переломом протягом 15-30 діб. Таким чином, термін часу, який було використано для лікування постраждалого в стаціонарі МКЛПЗ міська лікарня №1 м. Олександрії з 12 грудня 2016 року по 28 грудня 2016 року (16 діб) відповідає протоколу (а. с. 163 - 167). Згідно із ч. 1 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76 - 82 ЦПК. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України). З урахуванням викладеного, виходячи з доказів, наданих позивачем щодо витрат на лікування від отриманих травм внаслідок ДТП, а також виходячи з висновку експерта №6 від 24 січня 2020 року щодо строків лікування та медикаментозного лікування, яке отримував позивач, суд приходить до висновку, що з відповідача ПАТ «СК «Універсальна» підлягають стягненню витрати позивача, понесені ним на лікування за період з 12 грудня 2016 року по 28 грудня 2016 року (16 діб) в розмірі 3 238,42 грн. та витрати на плівку для рентгенограми від 30 березня 2017 року та 28 квітня 2017 року в розмірі 136,00 грн. (68,00 грн. + 68,00 грн.), оскільки вони понесені внаслідок контрольного огляду (описова частина висновку експерта №6 від 24 січня 2020 року) після отриманих травм під час ДТП, а всього 3 374,42 грн. (3 238,42 грн. + 136,00 грн.) (т. 1 а. с. 52 - 55, 100 судового кримінального провадження - справа №398/946/17, провадження №1-кп/398/131/18). Інші витрати позивача на придбання лікувальних засобів не підлягають відшкодуванню, оскільки позивачем не доведено, що такі витрати були ним понесені саме у зв`язку із лікуванням від отриманих при ДТП травмах. Посилання відповідача на пропуск позивачем тридцятиденного строку звернення для отримання страхового відшкодування до страхової компанії, передбаченого п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не є підставою для відмови у стягнення страхового відшкодування в судовому порядку, оскільки підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди (п. п. 37.1.4. п. 37.1. ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») . В той же час, матеріалами справи підтверджується, що позивач звернувся до страховика 20 грудня 2018 року, тобто в межах трьох років (а. с. 212 - 215). Статтею 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. За таких обставин, з відповідача ПАТ «СК «Універсальна» підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 5 відсотків від 3 374,42 грн., що складає 168,72 грн. (3 374,42 грн. х 5% / 100% = 168,72 грн.) В іншій частині позовні вимоги до відповідача ПАТ «СК «Універсальна» не підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди в розмірі 200 000,00 грн., суд зазначає наступне. Згідно з ст. 1168 ЦК України відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідного до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, крім іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї та близьких родичів. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в заявах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.95 р. суд визначає розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд вважає, що позивачу дійсно спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних переживаннях у зв`язку з тим, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення відповідачем [PERSON] , [PERSON] були завдані середньої тяжкості тілесні ушкодження, внаслідок чого останній тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні, після чого двічі протягом 2017 року проходив медичні контрольні огляди. При визначенні розміру моральної шкоди суд приймає до уваги характер кримінального правопорушення, ступінь фізичних та душевних страждань позивача. Одночасно суд враховує матеріальний стан відповідача [PERSON] , який офіційно не працює, проте отримує нерегулярний дохід, надаючи послуги з перевезення (таксі) та торгового агента, в середньому - близько 3 000,00 грн. на місяць. Він має двох неповнолітніх дітей, на утримання яких сплачує аліменти. Отримав у спадщину 1/3 частку домоволодіння та має на праві спільної сумісної власності квартиру. Оцінюючи характер вчиненого кримінального правопорушення, ступінь вини відповідача [PERSON] , глибину фізичних і моральних страждань, спричинених позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та

Outcome: partial