Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

[PERSON] звернувся 04 червня 2015 року до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 22 серпня 2006 року між ним та відповідачкою був укладений договір довічного утримання. Відповідно до умов договору відповідачка передала йому у власність домоволодіння [ADDRESS] Дніпропетровської області, взамін чого він зобов'язувався забезпечувати відповідачку довічно утриманням та доглядом: житлом, триразовим харчуванням, належними лікарськими засобами та надавати інші побутові послуги. На даний час у вказаному домоволодіння зареєстровані він та відповідачка. Однак на даний час його життєві обставини не дозволяють йому виконувати свої обов'язки згідно умов договору довічного утримання, оскільки вказаний догляд є для нього обтяжливим. Він не має часу доглядати відповідачку та фінансової можливості здійснювати утримання відповідачки на рівні 500,00 грн. щомісячно, як це передбачено вказаним договором. Тому просить розірвати договір довічного утримання від 22.08.2006 р. та повернути домоволодіння [ADDRESS] Дніпропетровської області у власність відповідачки. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, у справі мається його заява про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, у справі мається її заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 22 серпня 2006 року між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] був укладений договір довічного утримання (догляду), відповідно до умов якого позивач зобов'язаний був здійснювати догляд (утримання ) відповідачки,в тому числі й надавати розмір матеріального забезпечення щомісячно у розмірі 500,00 грн., натомість набував у власність домоволодіння [ADDRESS] Дніпропетровської області (л.с. 7,8,9 - копії витягу, договору, витягу). Відповідно до ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Згідно ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужував набуває право власності на майно, яке було ним передане і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. Згідно положень ст. 174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи викладене, визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved