Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

[PERSON] , звернувся в суд з позовом про визнання права на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після смерті батька [PERSON] , залишилось спадкове майно, яке складається із житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] . Спадкоємцями на майно після смерті [PERSON] за заповітом являється він [PERSON] син спадкодавця, інших спадкоємців передбачених законом чи заповітом немає. Згідно довідки виконавчого комітету Немирівської міської ради за № 286 від 17 жовтня 2017 року ним [PERSON] дійсно за власний рахунок проведено похорони померлого батька [PERSON] , який помер [INFO] в с. Гунька Немирівського району Вінницької області. Згідно заповіту від 17.02.2007 року посвідченого секретарем виконкому Язвинківської сільської ради Немирівського району [PERSON] все своє майно де б воно не знаходилось із чого б воно не складалось і взагалі все те, на що він за законом матиме право і що буде належати йому на момент смерті заповів йому [PERSON] . Тобто на даний час він являється єдиним спадкоємцем на спадкове майно після смерті батька за заповітом. [PERSON] фактично прийняв спадщину, в нього на зберіганні знаходяться правовстановлюючі документи на спадкове майно. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Наразі у нього виникла необхідність одержати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме: житловий будинок по [ADDRESS] . 25.02.2021 року він звернувся до Немирівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно. 25.02.2021 року державним нотаріусом Немирівської нотаріальної контори Кнап Л.П. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.02.2021 року, а саме: видачі йому [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок розташований за адресою: с. Гунька, Немирівського району Вінницької області, належний померлому [INFO] [PERSON] . Підставою відмови у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом є подання ним правовстановлюючого документа, який не відповідає чинному законодавству, документ не скріплено печаткою та підписом юридичної особи, яка видала документ. В зв`язку з цим позивач [PERSON] просить суд визнати за ним право в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] . В судове засідання представник позивача [PERSON] , не з`явилася надала суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі просить їх задовольнити. Представник відповідача Немирівської міської ради в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі позов визнає повністю, не заперечує щоб за [PERSON] визнати право власності в порядку спадкування за заповітом. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом. Згідно ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Як убачається з ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації. В судовому засіданні встановлено, що позивач, як спадкоємець за заповітом, через відсутність правовстановлюючого документу на нерухоме майно, не може реалізувати своє право на спадкування після померлого [PERSON] . Відповідно до статті 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права. Згідно зі ст. 8 Конвенції, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Відсутність належним чином оформлених майнових прав за спадкодавцем, та як наслідок, неможливість їх успадкування має розцінюватися як невиправдане втручання в приватну сферу особи, є порушенням її прав, які потребують захисту в судовому порядку, а тому ефективним способом захисту, який є адекватним змісту порушеного права і не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України), є саме визнання права власності на спірне нерухоме майно за позивачем в порядку спадкування за заповітом. Як спадкоємець, що прийняв спадщину, позивач має право на оформлення спадкових прав, тому позовні вимоги підлягають до задоволення, порушене право позивача підлягає судовому захисту. Визнання права власності за позивачем на нерухоме майно буде відповідати принципу пропорційності в питанні захисту права власності позивача, як спадкоємця. На підставі викладеного,

Outcome: approved