Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначив, що шлюб між ним та відповідачкою зареєстровано 14 листопада 1992 року. Від даного шлюбу в них народилося троє дітей: сини [PERSON], [INFO], Павло, [INFO], які вже повнолітні та мають власні сімї, а також неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Відносно того, щоб неповнолітній син [PERSON] проживав з відповідачкою не заперечує та спору про його виховання не має. Причиною розірвання шлюбу є те, що близько року тому у нього зявилася інша жінка, з якою він зустрічався, про що дізналася його дружина, і їхні відносини по цій причині погіршилися. Вони з відповідачкою намагалися налагодити їхні стосунки, але його вчинок відобразився на їхніх відносинах, і це заважає нормальному спільному проживанню. Вони з відповідачкою вирішили, що їм краще розлучитися. Він продовжує підтримувати відносини з іншою жінкою, чим принижує гідність відповідачки, і по цій причині вважає, що спільне проживання з відповідачкою після вказаних обставин не можливе. Примирення між ними не дасть позитивних наслідків і збереження їхньої з відповідачкою сімї після вказаних обставин вже не доцільне, а тому шлюб існує формально. Просить шлюб розірвати, а неповнолітнього сина [PERSON] залишити на вихованні у відповідачки. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та додатково пояснив, що вони з відповідачкою проживають разом, але вважає, що збереження сімї не можливе. Спорів щодо виховання неповнолітнього сина [PERSON] в них не має. Просить позов задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні пояснила, що спорів щодо виховання неповнолітнього сина [PERSON] з позивачем в них дійсно не має. Оскільки після закінчення наданого судом строку для примирення вони з позивачем не примирилися і той настоює на розірванні шлюбу, проти розірвання шлюбу на даний час не заперечує. Заслухавши сторін та дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14 листопада 1992 року у виконавчому комітеті Тернівської сільської ради, Тячівського району і від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на їх спільному утриманні та вихованні. Також встановлено, що сторони тривалий час не підтримують сімейних стосунків, наданий їм строк на примирення терміном на два місяці бажаних наслідків не дав і вони не примирилися, при цьому позивач в судовому засіданні настоює на розірванні шлюбу і примирення не бажає, а відповідачка не заперечує щодо розірвання шлюбу. Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб між сторонами існує тільки формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч.1 та 4 ст. 157 ч.1 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Статтею 159 СК України передбачено вирішення судом спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї. Оскільки в судовому засіданні встановлено та сторони не заперечили, що на даний час між ними відсутній спір з приводу виховання їх неповнолітнього сина [PERSON], який проживає разом з ними, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] про залишення неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], на вихованні у відповідачки [PERSON] слід відмовити. Позовних вимог щодо поділу спільного майна сторін не заявлено. Судові витрати в частині сплати судового збору слід розділити між сторонами.

Outcome: partial