Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до приватного підприємства «Екобест», [PERSON], про визнання недійсним договору купівлі - продажу, в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 26.07.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим № 1929, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26.07.2013 року за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна: 116466112119, що укладений між власником - підприємством «ЕКОБЕСТ» та фізичною особою - [PERSON]. В обґрунтування заявленого позову, позивач посилається на те, що під час перевірки в серпні 2013 року фінансово-господарської діяльності ПП «Екобест», засновником та власником якого є позивач, ним було виявлено договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого 26.07.2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], який зареєстровано в нотаріальному реєстрі за № 1929, а в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26.07.2013 року за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна: 116466112119, що підтверджено Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 6947830 від 26.07.2013 року. Згідно даного договору ПП «Екобест» продало, а [PERSON] придбала нерухоме майно - магазин, який складається з: літ - А магазину (основна площа - 422,1 м. кв.) цегла, загальною площею,- 550,3 кв. м., літ Б-приміщення для охорони (тимчасове) , метал,1 що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Позивач зазначає, що у зв'язку з укладанням даного правочину підприємство лишилось чи не найголовнішого свого об'єкту власності. Крім того, стверджує позивач, даний договір купівлі-продажу суперечить нормам чинного законодавства, а саме був проданий за ціною нижчою від тієї, за якою придбаний; керівник підприємства здійснив продаж належного підприємству майна без погодження з власником підприємства, тобто з позивачем, чим перевищив свої повноваження. За таких обставин позивач вимушений звернутися до суду для захисту своїх порушених прав. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, мотивуючи їх обставинами, викладеними у позовній заяві, просив суд їх задовольнити. При цьому зазначив, що директор приватного підприємства «Екобест» звітує перед ним, як перед його єдиним засновником один раз на рік. В липні-серпні 2013 року йому стало відомо про спірний договір купівлі-продажу, однак згоди на відчуження об'єкту нерухомості, який є предметом даного договору, він не надавав, а тому вважає, що директор Кравець С.Г. вийшов за межі наданих йому повноважень. Представник відповідача ПП «Екобест» - Курта П.П. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позовних вимог, мотивуючи свою позицію тим, що відповідно до Статуту приватного підприємства «Екобест», директор підприємства не повинен погоджувати із засновником питання, щодо укладення договорів, а тому директор діяв у межах своїх повноважень. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Суду надано договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений 26.07.2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.8), який зареєстровано в нотаріальному реєстрі за № 1929, а в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26.07.2013 року за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна: 116466112119, що підтверджено Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 6947830 від 26.07.2013 року (а.с.9). Згідно даного договору ПП «Екобест» продало, а [PERSON] придбала нерухоме майно - магазин, який складається з: літ - А магазину (основна площа - 422,1 м. кв.) цегла, загальною площею,- 550,3 кв. м., літ Б-приміщення для охорони (тимчасове) , метал,1 що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Як стверджує позивач, даний договір купівлі-продажу суперечить нормам чинного законодавства, а саме в тому, що об'єкт нерухомості, який є предметом даного договору, був проданий за ціною нижчою від тієї, за якою придбаний, а також в тому, що керівник підприємства здійснив продаж належного підприємству майна без погодження з власником підприємства, тобто з позивачем (згідно з п.1.2 Статуту ПП «Екобест» в редакції, затвердженій Рішенням Засновника №3 від 01.04.2011 року, засновником даного підприємства є [PERSON] (а.с.15)), чим перевищив свої повноваження. Однак дану позицію позивача суд вважає необґрунтованою, а позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст.ст. 627, 628 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1), особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч.2), волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3), правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4), правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5). Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Судом не можуть бути прийняті у якості підстав для визнання правочину недійсним посилання позивача на той факт, що спірне приміщення було відчужено за суму коштів, яка значно менша тієї, за яку воно було придбане (а.с.10), оскільки встановлення ціни - це право власника речі, яким на момент укладення спірного договору купівлі-продажу було ПП «Екобест» в особі директора - Кравець Сергія Григоровича (а.с.30). Як не можуть бути прийняті посилання позивача і на той факт, що директор перевищив свої повноваження, оскільки суду надано копію Статут ПП «Екобест», в редакції, затвердженій Рішенням Засновника №3 від 01.04.2011 року та в редакції, затвердженій Рішенням Засновника №1 від 22.07.2013 року, відповідно до п.4.7 якого підприємство має право продавати, передавати, обмінювати, здавати в оренду, надавати безкоштовно в тимчасове користування або в позику іншим підприємствам, організаціям та окремим громадянам належні йому будинки, споруди, в тому числі, житло, устаткування, транспортні засоби, інвентар, сировину, інформацію, наукові розробки та методики, інші матеріальні цінності, а також списувати їх з балансу, якщо інше не передбачено законодавством України. Також, відповідно до п.6.7 Статуту, директор від імені підприємства та без довіреності представляє його інтереси у відносинах з вітчизняними та зарубіжними підприємствами, фірмами та організаціями, окремими громадянами, заключає договори, в тому числі трудові, видає доручення, видає накази та дає вказівки, обов'язкові для всіх працівників Підприємства. Крім того, відповідно до виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, серії ААБ № 264564, керівник ПП «Екобест» Кравець Сергій Григорович зазначений, як особа, яка має право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, та наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи або фізичної особи - підприємця (ас.24-об). Тобто, жодних обмежень щодо укладання договорів Статутом не передбачено, як не передбачено і обов'язку директора погоджувати свої дії із засновником підприємства, а тому суд приходить до висновку, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача. Судом також досліджено Звіт про оцінку майна - нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (а.с.33-55), наявність якого не спростовує обставин, встановлених в судовому засіданні. Аналізуючи вищевикладене, суд вважає, що позов не обґрунтований та не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed