Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира із вказаним позовом з вимогою про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні приватною квартирою № 53 по майдану Привокзальному, 5 в м. Житомирі шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування вказаною квартирою із зняттям його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили розглянути справу по суті. Відповідач позов не визнав, проти розгляду справи по суті не заперечив. Вислухавши доводи сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 28.07.2011 позивач придбав у [PERSON] та [PERSON] квартиру № 53 по майдану Привокзальному, 5 в м. Житомирі. Його право власності зареєстровано в КП «Житомирське міжміське бюро технічної інвентаризації» 02.08.2011. Згідно вказаного договору у квартирі не проживають і не зареєстровані треті особи, а також відсутні будь-які права чи обтяження щодо неї з боку третіх осіб. Крім того, 28.07.2011 між позивачем та ПАТ «УкрСиббанк» був укладений договір іпотеки, згідно якого вказана квартира перебуває під забороною відчуження до сплати позивачем кредитних коштів, отриманих для її придбання. Договором іпотеки передбачено обовязок позивача не реєструвати та не надавати дозвіл на реєстрацію в житлове приміщення, що складає предмет іпотеки, будь-яких осіб без попередньої письмової згоди банківської установи. Вказані правочини є чинними і ніким у судовому порядку не оспорюються (доказів протилежного суду не надано). Таким чином, судом достовірно встановлено, що позивач є власником спірної квартири, а відтак має право на вільне володіння, користування та розпорядженням нею за своєю волею, незалежно від волі інших осіб у відповідності до вимог ст.ст.316, 317 ЦК України. Відповідач [PERSON] 08.08.2001 був виписаний із спірної квартири на підставі вироку суду у місця позбавлення волі, на підставі ст.71 ЖК України. У березні 2002 вказана квартира була приватизована на імя відповідача та його матері [PERSON] і продана на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу [PERSON], який у свою чергу продав її [PERSON] Наступними співвласниками квартири стали [PERSON] та [PERSON] Рішенням Корольовського\~районного суду м. Житомира\~від 25.10.2010 у цивільній\~ справі\~№ 2-40\\10 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у задоволенні позову [PERSON] було відмовлено за безпідставністю. Судом встановлено, що наступні після [PERSON] та його матері [PERSON] набувачі спірної квартири по оплатним договорам купівлі-продажу були [PERSON] та [PERSON], після яких співвласники [PERSON] та [PERSON] являються її добросовісними набувачами. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2014 у справі № 757\\24140\\13-а була поновлена реєстрація місця проживання [PERSON] у спірній квартирі. Відповідно до ст.10 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні та пунктів 4, 26 Правил реєстрації місця проживання, реєстрація місця проживання обумовлена прибуттям особи до місця проживання, у якому особа постійно проживає не менше шести місяців на рік. Зняття з реєстрації місця проживання особи може бути здійснено на підставі рішення суду. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник нерухомого майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною першою ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України передбачено, що власник житла користується ним для особистого проживання і проживання членів його сімї та інших осіб з його згоди. Таким чином, позивач може вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. При цьому судом враховується, що відповідач не є членом сімї власника житла, або іншою особою, яка вселилася в квартиру за згодою власника, веде спільне господарство та ін., у звязку з чим судом не застосовуються до спірних відносин положення ст.405 ЦК України, ст.150, 156 ЖК України, які регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сімї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сімї власника без поважних причин понад один рік. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні 19.10.2018 визнав, що ніколи не був членом сімї [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Безспірно, що наявність формальної реєстрації місця проживання відповідача у спірній приватній квартирі позивача чинить останньому перешкоди у вільному користуванні та розпорядженні своїм майном. Так, є загальновідомим фактом, що оплата комунальних послуг за газопостачання, водопостачання, водовідведення, вивіз сміття та обслуговування будинку та прибудинкової території розраховується із кількості осіб, що проживають та зареєстровані у квартирі. Отримання субсидії на житлово-комунальні послуги також оформляється в залежності від кількості осіб, які зареєстровані у квартирі, з урахуванням їх прибутків. Продаж квартири здійснюється за умови добровільного зняття з реєстрації осіб, які у ній проживають. Таким чином, реєстрація відповідача в квартирі відповідача змушує останнього оплачувати додаткові витрати на комунальні послуги за відповідача та обмежує його конституційне право на користування, володіння та розпорядження власним майном. З огляду на положення наведених ст.391 ЦК України та пункту 26 Правил реєстрації місця проживання, суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача про усунення порушення його прав шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування спірною квартирою із зняттям його з реєстрації за вказаним адресом. На підставі викладеного та

Outcome: approved