Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] у якому просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу у розмірі 4 352 546, 59 грн., 3% річних у розмірі 21 233,64 грн., проценти від суми позики за користування позиченими коштами у розмірі 203 093, 15 грн., а всього стягнути суму у розмірі 4576873,38 грн. та судовий збір у розмірі 9605,00 грн. В підтвердження своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 12 лютого 2019 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, за умовами якого позикодавець передав у власність позичальника, а позичальник прийняв у власність суму в розмірі 4 600 000,00 (чотири мільйони шістсот тисяч) грн., що еквівалентно 170 007,00 (сто сімдесят тисяч сім) доларів США станом на 12 лютого 2019 року зі строком погашення боргу не пізніше 12 травня 2019 року в сумі еквівалентній 170 007 (сто сімдесят тисяч сім) доларів США за офіційним курсом НБУ на день фактичного повернення коштів, що підтверджується розпискою. У вказаний строк відповідач борг не повернув. На прохання [PERSON] про добровільне повернення боргу відповідач повідомив про скрутне матеріальне становище, гроші повертати відмовляється. Станом на 12.05.2019 року на день передбаченого договором повернення позики, сума боргу становить 170 007 * 26.20 (офіційний курс НБУ на 15.05.2019) = 4 454 183,40 (чотири мільйони чотириста п`ятдесят чотири тисячі сто вісімдесят три) грн. 40 коп. Станом на 09.07.2019 року (дата складання первинного позову) сума боргу за розпискою становить 4 352 546 (чотири мільйони триста п`ятдесят дві тисячі п`ятсот сорок шість) грн. 58 коп., що еквівалентно 170 007 доларів США за офіційним курсом Національного Банку України. Заборгованість [PERSON] перед позивачем станом на 09.07.2019 року з у рахуванням 3% річних, та процентів від суми позики за правомірне користування коштами на рівні облікової ставки НБУ становить: - 4 352 546,59 грн. - основна сума боргу. - 21 233,64 грн. - 3% річних за період з 13.05.2019 по 09.07.2019 (тобто 4 454 183,40 * 3% : 365 * 58 днів = 21 233,64 грн.) - 203 093,15 грн. - проценти від суми позики (4 600 000,00 * 18% (облікова ставка НБУ з 12.02.2019 - 25.04.2019) : 100% : 365 * 73 днів) + (4 600 000,00 * 17,5% (облікова ставка НБУ з 26.04.2019 - 12.05.2019) 25.04.2019): 100% : 365 * 17 днів) = 165 600,00 грн. + 37 493,15 грн. Загальна сума заборгованості складає: 4352 546,59 + 21233,64 + 203093,15 = 4576873,38 грн. У зв`язку з тим, що відповідач не бажає вирішити спір мирним шляхом, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Для позивача зазначена сума є значною, і невиконання відповідачем своїх зобов`язань ставить позивача у вкрай скрутне матеріальне становище. В судове засідання представник позивача [PERSON] - [PERSON] надала заяву, в якій просить справу розглянути без фіксації технічними засобами, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. До суду надав відзив на уточнену позовну заяву, відповідно до якого заперечував проти задоволення позову, вважає цей позов недоведеним та необґрунтованим, а саме: позивачем не надано належних та допустимих доказів наявності невиконаного боргового зобов`язання - оригіналу розписки, також наданий позивачем розрахунок складений на підставі суперечливих даних щодо суми боргу. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як, відповідач та його представник належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явилися в судове засідання, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що12 лютого 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за умовами якого позикодавець передав у власність позичальника, а позичальник прийняв у власність суму в розмірі 4 600 000,00 (чотири мільйони шістсот тисяч) грн., що еквівалентно 170 007,00 (сто сімдесят тисяч сім) доларів США станом на 12 лютого 2019 року зі строком погашення боргу не пізніше 12 травня 2019 року в сумі еквівалентній 170 007 (сто сімдесят тисяч сім) доларів США за офіційним курсом НБУ на день фактичного повернення коштів, що підтверджується розпискою.У вказаний строк відповідач борг не повернув. На прохання [PERSON] про добровільне повернення боргу відповідач повідомив про скрутне матеріальне становище, гроші повертати відмовляється. Станом на 12.05.2019 року на день передбаченого договором повернення позики, сума боргу становить 170 007 * 26.20 (офіційний курс НБУ на 15.05.2019) = 4 454 183,40 (чотири мільйони чотириста п`ятдесят чотири тисячі сто вісімдесят три) грн. 40 коп. Станом на 09.07.2019 року (дата складання первинного позову) сума боргу за розпискою становить 4 352 546 (чотири мільйони триста п`ятдесят дві тисячі п`ятсот сорок шість) грн. 58 коп., що еквівалентно 170 007 доларів США за офіційним курсом Національного Банку України. Заборгованість [PERSON] перед позивачем станом на 09.07.2019 року з у рахуванням 3% річних, та процентів від суми позики за правомірне користування коштами на рівні облікової ставки НБУ становить: - 4 352 546,59 грн. - основна сума боргу. - 21 233,64 грн. - 3% річних за період з 13.05.2019 по 09.07.2019 (тобто 4 454 183,40 * 3% : 365 * 58 днів = 21 233,64 грн.) - 203 093,15 грн. - проценти від суми позики (4 600 000,00 * 18% (облікова ставка НБУ з 12.02.2019 - 25.04.2019) : 100% : 365 * 73 днів) + (4 600 000,00 * 17,5% (облікова ставка НБУ з 26.04.2019 - 12.05.2019) 25.04.2019): 100% : 365 * 17 днів) = 165 600,00 грн. + 37 493,15 грн. Загальна сума заборгованості складає: 4352 546,59 + 21233,64 + 203093,15 = 4576873,38 грн. За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові Судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 року № 6 -63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошей. Як встановлено ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Аналізуючи фактично укладений між сторонами договір позики, який оформлено у вигляді розписки від 12.02.2019 року, обсяг та зміст прав і обов`язків сторін, які передбачені зазначеним договором, вбачається, що при оформлені розписки відповідач погодився з його умовами, факт передачі грошових коштів здійснено під час оформлення розписки. Згідно ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. [PERSON] взяті на себе зобов`язання за договором позики від 12.02.2019 року не виконав, грошові кошти у строк до 12.05.2019 року не повернув. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня (ч. 1 ст. 192 ЦК України). Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192 ЦК України). За нормою ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Разом із тим, ч. 2 ст. 533 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Як встановлено ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов`язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов`язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Верховний Суд України у постановах від 01.10.2014 року у справі № 6-113цс14 та від 30.03.2016 року у справі №6-2168цс15 і постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 14-446цс18 сформував правові позиції, в яких вказав на те, що за змістом ч. 2ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні плати від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Право подати позов про стягнення 3% річних за кожен місяць виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Зважаючи на те, що строк виконання зобов`язання на час звернення позивача із позовом сплинув, позивач має право вимагати від відповідача, окрім повернення основної суми заборгованості, відшкодування матеріальних втрат у вигляді 3% річних. Таким чином, сума 3% річних за період з 13 травня 2019 року по день звернення із позовом становить 21 233,64 грн. (4 454 183,40 * 3% : 365 * 58 днів). Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до положень ст. 1048 ЦК України, позивачем правомірно нараховано проценти від суми позики із застосуванням облікової ставки НБУ, з огляду на те, що сторонами не визначено розмір процентів. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором позики від 12.02.2019 року не виконав, грошові кошти не повернув, то суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 9605,00 грн., враховуючи, що позовні вимоги задовольняються, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню на його користь з відповідача. На підставі ст. 99 Конституції України, ст.ст.192, 526, 530, 533, 610, 612, 625, 1050, 1046, 1047, 1048,

Outcome: approved