Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Реєстраційної служби Ківерцівського районного управління юстиції, [PERSON] про визнання недійсним та скасування рішення. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої позивач в порядку спадкування за заповітом успадкував земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,08 га., що розташована на території Прилуцької сільської ради Ківерцівського району Волинської області, яка належала спадкодавцю згідно Державного акту на право приватної власності землю серії [NUMBER] від 29.12.1998 року № 3/2 на підставі рішення Прилуцької сільської ради Народних депутатів, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1 від 26.03.1999 року, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом та державним актом на право приватної власності на землю. Як було встановлено пізніше, земельну ділянку площею 0,408 га наказом Головного управління Держземагенства у Волинській області від 25.11.2013 року № ВЛ/0721885800:06:000/00000535 передано у власність відповідачу [PERSON], а право власності на вказану земельну ділянку у встановленому законом порядку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав та присвоєно кадастровий номер [NUMBER], чим було неправомірно позбавлено його права власності на вказану земельну ділянку, яку він успадкував. Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 07.10.2014 року визнано незаконним та скасовано наказ Головного управління Держземагенства у Волинській області від 25.11.2013 року № ВЛ/0721885800:06:000/00000535 про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,408 га кадастровий номер [NUMBER], визнано недійсним свідоцтво про право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,408 га кадастровий номер [NUMBER]. Посилаючись на те, що без скасування державної реєстрації прав за відповідачем він не може оформити права власності на спадкову земельну ділянку, так як реєстратором йому було відмовлено у реєстрації його права власності, тому просить визнати недійсним та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо права власності за [PERSON] на земельну ділянку площею 0,408 га кадастровий номер [NUMBER], який внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явились, подавши до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Представник відповідача Реєстраційної служби Ківерцівського районного управління юстиції, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов та заяв про розгляд справи у відсутності їх представника до суду не надходило. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила, заперечень на позов та заяв про розгляд справи у її відсутності до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши представлені письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо якої встановлені ці обставини. Судом встановлено, що рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 07.10.2014 року частково задоволено позов [PERSON] до Головного управління Держземагенства у Волинській області, Реєстраційної служби Ківерцівського районного управління юстиції, [PERSON], зокрема визнано незаконним та скасовано наказ Головного управління Держземагенства у Волинській області від 25.11.2013 року № ВЛ/0721885800:06:000/00000535 про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,408 га кадастровий номер [NUMBER], а також визнано недійсним свідоцтво про право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,408 га кадастровий номер [NUMBER]. Дане рішення набуло законної сили. При розгляді вищезгаданої справи судом було встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.05.2007 року, власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,08 га, яка розташована на території Прилуцької сільської ради Ківерцівського району, що належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 29 грудня 1998 року № 3/2 на підставі рішення Прилуцької сільської ради народних депутатів, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1 від 26.03.1999 року є [PERSON] Згідно наказу Головного управління Державного агентства земельних ресурсів у Волинській області «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність №ВЛ/0721885800:06:000/00000536» від 25.11.2013 року, встановлено межі в натрі (на місцевості) земельної ділянки площею 2,5 га, яка розташована на території Прилуцької сільської ради Ківерцівського району та належала на праві власності померлій [PERSON] на підставі Державного акта на праві приватної власності на землю від 26.03.1997 року, присвоєно кадастрові номери [NUMBER] та [NUMBER] і передано у власність [PERSON] та [PERSON] Відповідно до свідоцтва про право власності від 27.11.2013 року, власником земельної ділянка площею 0,408 га для відведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER] є [PERSON] Підставою скасування судом вищезгаданого наказу та свідоцтва про право власності слугувало те, що при винесенні наказу Головним управлінням Держземагенства у Волинській області від 25.11.2013 року № ВЛ/0721885800:06:000/00000535 про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,408 га кадастровий номер [NUMBER], на підставі якого було видане свідоцтво про право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку, було допущено порушення норм законодавства, зокрема порушено право власності [PERSON] на земельну ділянку. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону ( ст. 319 ЦК України). Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Оскільки в порядку цивільного судочинства розглядаються справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорених цивільних прав, а державною реєстрацією прав власності на належне позивачу нерухоме майно за іншими особами порушуються її права як власника, даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Вимога про скасування державної реєстрації права власності із скасуванням рішення про реєстрацію такого права є способом захисту цивільних прав, передбаченим п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України (відновлення становища, яке існувало до порушення). Статтею 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до п. 2.6. Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 року для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу. Оскільки рішенням суду скасовано наказ Головного управління Держземагенства у Волинській області від 25.11.2013 року про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,408 га кадастровий номер [NUMBER] та визнано недійсним свідоцтво про право власності [PERSON] на дану земельну ділянку, тому рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо права власності за [PERSON] на земельну ділянку площею 0,408 га кадастровий номер [NUMBER], підлягає скасуванню.

Outcome: approved