Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив витребувати у [PERSON] земельну ділянки площею 0.0922 га, кадастровий номер 1821155100:01:001:0167, яка розташована по вул.Щорса, 27 в смт.Володарськ-Волинський Володарсько-Волинського району Житомирської області. В обґрунтування позову [PERSON] вказує, що він 07.06.1994 згідно договору купівлі-продажу купив у «Райсільгоспокомунгосп» незакінчений будівництвом житловий будинок, що знаходиться в смт.Володарськ-Волинський, вул.Щорса, 27. Під забудову і для обслуговування цього будинку була виділена земельна ділянка розміром 0,07 га по вул.Щорса, 27 смт.Володарськ-Волинський Володарсько-Волинського району Житомирської області. В подальшому йому стало відомо, що рішенням №31 від 28.04.2004 вказана земельна ділянка була надана в оренду [PERSON] на 5 років, а за №283 від 25.07.2007 передана безкоштовно їй у власність. Відділом земельних ресурсів Володарсько-Волинської райдержадміністрації [PERSON] 13.11.2007 року видано державний акт серії ЯГ №298953 на право власності на вказану земельну ділянку площею 0,0922 га. Вказані рішення та державний акт на право власності [PERSON] на спірну земельну ділянку визнані рішенням Володарсько-Волинського районного суду нечинними та скасовані. Однак, [PERSON] 07.03.2012 незаконно подарувала спірну земельну ділянку [PERSON], який 30.03.2012 незаконно передарував цю земельну ділянку сестрі [PERSON] Рішенням Володарсько-Волинського районного суду від 30.03.2015 та ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 03.06.2015 вставлено, що [PERSON] незаконно подарував 30.03.2012 р. спірну земельну ділянку [PERSON] Добровільно повернути земельну ділянку [PERSON] не бажає. В звязку з цим, позивач просив суд задовольнити його позов про витребування його земельної ділянки з чужого незаконного володіння. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Володарсько-Волинським районним судом Житомирської області позов підтримав повністю, просив його задовольнити. Представник відповідача Хорошівської селищної ради [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в позові, з підстав викладених у запереченнях. Вказала, що [PERSON] не має права на витребування вказаної земельної ділянки, оскільки він не є її власником, а тільки користувачем. Іншими учасники судового розгляду подані заяви про розгляд справи у їх відсутності. Дослідивши всі обставини справи, судом встановлено,що 07 червня 1994 року у Володарсько-Волинській державній нотаріальній конторі між Володарсько-Волинським райсількомунгоспом та [PERSON] укладений договір купівлі продажу незавершеного будівництвом будинку з відсотком готовності 12% по вул.Щорса, 27 у смт.Володарськ-Волинський. Даний договір є чинним. Попередньому власнику вказаного нерухомого майна було виділено під забудову будинку 0,07 га землі. 3азначені обставини встановлені рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 22 квітня 2013 року, ухваленому у справі за позовом [PERSON] до Володарсько-Волинської селищної ради, Володарсько-Волинського районного відділу земельних ресурсів, [PERSON] про визнання нечинним рішень, скасування державного акту на право власності на земельну ділянку (том.1 ас.13-15). Також встановлено, що рішеннями Володарсько-Волинської селищної ради № 31 від 28 квітня 2004 року [PERSON] вказана земельна ділянка була виділена в оренду, а за № 122 від 20 жовтня 2006 року - безкоштовно передана у приватну власність; № 283 від 25 липня 2007 року - затверджено технічну документацію та передано безкоштовно у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,0922 га по вул. Щорса,27 у смт.Володарськ-Волинський. Дані рішення Володарсько-Волинської селищної ради визнані нечинними та скасовані рішенням Володарсько-Волинського районного суду від 22 квітня 2013 року. З огляду на ці обставини встановлено, що [PERSON] на законних підставах набув право користування спірною земельною ділянкою. При цьому, представником позивача неодноразово стверджується, що прозивач набув саме права користування на земельну ділянку, придбавши незавершене будівництво будинку. Як на доведення даного факту, представник позивач неодноразово посилається на судові рішення по справі №276/785/14-ц. Разом з тим, зі змісту ст.317 ЦК України випливає, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, право користування є однією зі складових права власності, а тому інститут власності не є тотожним інституту користування. Статтею 387 ЦК України передбачено право власника витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до п.3\~\~ч.1 ст.388 ЦК України власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Пунктом 23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що відповідно до статті 387 ЦК та частини третьої статті 10 ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. Аналогічна позиція міститься в ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.12.2015 року (на яку посилається відповідач) також зазначено, що саме власник (а не користувач) має право на підставі ст.388 ЦК України звернутися до суду з позовом про витребування майна (арк. 4 абз. 4 ухвали). Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за кадастровим номером 1821155100601:001:0167, розміром 0,0922 га, вбачається, що її власником є [PERSON], відповідно до державного акту від 13.11.2007 ЯГ 298953. З огляду на дані обставини, суд відмовляє в задоволенні позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України в звязку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати понесені позивачем стягненню не підгягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed