Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ПРАТ «Українська пожежно-страхова компанія», [PERSON] про стягнення заборгованості за договором страхування та відшкодування шкоди. Свої вимоги позивач мотивує тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 30.09.2014 р. з вини відповідача [PERSON], його автомобілю «Форд Куга» д. н. з. АО 8839 ВС, заподіяно шкоду, яка згідно висновку експерта №106 від 08.10.2014 року складає 171002,13 грн. Вина відповідача [PERSON] у вчинені ДТП стверджена постановою Хустського районного суду від 10.11.2014 року по справі про адміністративне правопорушення №309/4245/14-п, довідкою про ДТП №50137228. Цивільна відповідальність відповідача застрахована у ПРАТ «СК Гарантія» за договором ОСЦПВВНТЗ АС/8281969 від 14.12.2013 року на суму 49000 грн. та у ПРАТ «Українська пожежно-страхова компанія» за договором ОСЦПВВНТЗ АІ/1256971 від 01.09.2014 року на суму 50000 грн. Позивач отримав відшкодування у ПРТ «СК Гарантія» та 06.10.2014 року відповідачем отримано всі необхідні документи для здійснення страхової виплати. 21.05.2014 року позивачу відмовлено у страховій виплаті з підстав передбачених п.3 ст.989 ЦПК України, з посиланням на нікчемність договору страхування, оскільки страхувальник не повідомив про те, що обєкт вже застрахований у [PERSON] «СК «Гарантія». Позивач вважає відмову [PERSON] «УПСК» у страховій виплаті незаконною, оскільки вона прийнята з підстав, які не передбачені законом, а посилання відповідача на те, що страхувальник не повідомив його про наявність договору ОСЦПВВНТЗ АС/8281969 від 14.12.2013 року з ПРАТ «СК «Гарантія», є необґрунтованим, оскільки така інформація наявна у відкритому доступі для загального користування на сайті МТСБУ станом на 01.09.2014 року. Просив стягнути з ПРАТ «Українська пожежно-страхова компанія» 104667,52 грн. з яких: 75966.15 грн. - сума боргу із врахуванням інфляції, 26958.90 грн. - пеня та 1742.47 сума трьох процентів річних. У відповідності до вимог ч.1 ст.1194 ЦК України позивач просив суд стягнути з відповідача [PERSON] різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 17334,61 грн. та покласти на нього судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилаючись на наведені в заяві обставини, просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав вимоги в частині стягнення коштів, які складаються з різниці між фактичним розміром шкоди і страхової виплати та заявлені позивачем в розмірі 17334,61 грн. Відповідач [PERSON], допитаний на початку судового розгляду в якості свідка, підтвердив обставини укладення ним двох договорів обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у [PERSON] «СК «Гарантія» та ПРАТ «Українська пожежно-страхова компанія», а також їх дійсність на момент вчинення ДТП. Представник відповідача [PERSON] «Українська пожежно-страхова компанія» в судове засідання не зявився. До суду, від імені представника відповідача [PERSON] надано заперечення на позов та прохання про розгляд справи у відсутності представника відповідача. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав зазначених у запереченні. Зясувавши думку учасників судового розгляду та виходячи з обставин справи, суд ухвалив справу слухати у відсутності представника [PERSON] «УПСК». Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON], дослідивши подані відповідачем заперечення та матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30.09.2014 р., о 16.00 год., в с. Минай по вул. П.Карпатського Ужгородського району, сталася дорожньо-транспортна пригода, з участю водія автомобіля [NUMBER] [PERSON], з вини якого був пошкоджений ТЗ «Форд Куга» д.н.з. [NUMBER], який належить [PERSON], що підтверджується довідкою виданою відділенням ДАІ Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області №50137228 від 30.09.2014 року (а.с.17-18) та постановою Хустського районного суду від 10.11.2014 року у справі про адміністративне правопорушення № 309/4245/14 ц. (а.с.15-16). Відповідно до звіту про оцінку автомобіля, складеного субєктом оціночної діяльності ПП [PERSON], №106 від 08.10.2014 року, вартість матеріального збитку, яка була заподіяна [PERSON], власнику автомобіля «Форд Куга» р.н. [NUMBER] становить 171002,13 грн.(а. с. 23-30). З матеріалів справи вбачається, що 14.12.2013 року між відповідачем [PERSON] та ПРАТ «СК» Гарантія» укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/8281969, строком дії з 14.12.2013 по 13.12.2014 року. 15.08.2014 року між [PERSON] та ПРАТ «Українська пожежно-страхова компанія» укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ /1256971, строком дії з 01.09.14 р. по 31.08.2015 р. З тверджень позивача, які не спростовані іншими учасниками, [PERSON] отримав відшкодування у розмірі 49000 грн. у ПРАТ «СК» Гарантія» за договором ОСЦПВВНТЗ АС/8281969 від 14.12.2013 року. З листа №7/2-28/20864 від 02.08.2016 року, за підписом заступника начальника департаменту Моторного (транспортного) страхового бюро України, станом на 15.04.2014 року, інформація про наявність чинного договору ОСЦПВВНТЗ по полісу АС/8281969 була відкритою для вільного і загальнодоступного користування в ЦБД МТСБУ. З листа директора департаменту врегулювання збитків з автотранспортних видів страхування ПРАТ «УПСК» та заперечень проти позовних вимог вбачається, що страхове відшкодування [PERSON] по події, що мала місце 30.09.2014 року, не проводилось, оскільки компанія вважає, що договір укладений між [PERSON] «УПСК» та [PERSON] 15.08.2014 року за №АІ/1256971 є нікчемним. Нікчемність даного договору обумовлена тим, що при його укладені [PERSON] не повідомив страховика про раніше укладений договір із [PERSON] «Гарантія» і який на той час був чинним. Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 989 ЦК України, страхувальник зобов'язаний при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо об'єкта, який страхується. Якщо страхувальник не повідомив страховика про те, що об'єкт уже застрахований, новий договір страхування є нікчемним. Страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку; несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків (п. 3), 5) ч. 1 ст. 991 ЦК України). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. В даному випадку це стосувалось відповідача, який мав довести суду, що страхувальником - [PERSON] та ПРАТ «Українська пожежно-страхова компанія» укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/1256971, строком дії з 01.09.14 року по 31.08.2015 р., при цьому без повідомлення про наявність діючого полісу АС/8281969 від 14.12.2013 року з ПРАТ «СК «Гарантія», що було б підставою для нікчемності № АІ /1256971 відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 989 ЦК України. Однак, за інформаційними даними МТСБ України, які є відкритими для вільного загального користування, та використовуються страховими компаніями, станом на 15.04.2014 року, інформація про наявність чинного договору ОСЦПВВНТЗ по полісу АС/8281969 була відкритою для вільного і загальнодоступного користування в ЦБД МТСБУ. Проте, уповноважена особа страховика - ПРАТ «Українська пожежно-страхова компанія» оформила з позивачем договір страхування та видала страховий поліс ОСЦПВВНТЗ № АІ/1256971, строком дії з 01.09.14 року по 31.08.2015 р. Таким чином, між сторонами був укладений договір страхування із визначенням прав та обовязків кожного учасника цього договору. Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Частиною першою статті 991 ЦК України і частиною першою статті 26 Закону України передбачено випадки для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування. Відмова у виплаті страхового відшкодування у випадку укладення іншого договору страхування законом не передбачена. Частина друга статті 991 ЦК України і частина друга статті 26 Закону України «Про страхування» передбачає, що умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону. Виходячи із норм ст.989 і ст.991 ЦК України, а також статті 21 і 26 Закону України «Про страхування», можна зробити висновок, що укладення в подальшому договору страхування не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування по первинному договору страхування Порушення положень договору страхувальником не перешкоджало страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком. За змістом ч. 1 ст. 627, ч. 1 ст. 629 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до умов договору, укладеного між відповідачами страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Крім того, відповідно до ст. 979 ЦК за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом із тим правила регулювання деліктних зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обовязок. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобовязання, у якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обовязок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобовязанні ним є страховик). Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обовязково припиняє деліктне зобовязання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, і особа, яка завдала шкоди, залишається зобовязаною. При цьому, потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобовязаний виконати обовязок зі здійснення страхового відшкодування. Потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Виходячи з наведеного та оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є законними і такими, що підлягають задоволенню. Протягом всього часу розгляду справи в суді стороною відповідача [PERSON] «УПСК», в порушення положень ст. 60 ЦПК України, ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України не було надано суду належних і допустимих доказів в обґрунтування заперечень на позов, якими не було доведено, що прострочка сплати позивачу страхового відшкодування відбулася не з вини працівників відповідача. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] коштів, які складаються з різниці між фактичним розміром шкоди і страхової виплати в розмірі 17334,61 грн., визнанні відповідачем та відповідно до вимог ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Крім того, з відповідачів відповідно до вимог ст.88 ЦПК України слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі пропорційному до задоволених вимог, що становить 1466 грн. з [PERSON] «УПСК» та 640 грн. з [PERSON] Враховуючи наведене та

Outcome: approved