Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою № 39 будинку № 100 по вул. Військбуд у м. Запоріжжі. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що йому на підставі договору купівлі-продажу від 11.12.2001 року, належить квартира [ADDRESS]. У цій квартирі зареєстрований його син, відповідач у справі. З 2008 року відповідач працює за кордоном в різних країнах Європи. З того часу він не проживає у квартирі, ніколи до м. Запоріжжя не приїздив. Реєстрація відповідача в належній позивачу квартирі перешкоджає йому оформити субсидію на оплату комунальних послуг. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, наведених у позові, просила про його задоволення. Відповідач,про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, відзиву або будь-яких заяв до суду не подавав, а тому на підставі статей 280 282 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи без участі відповідача за письмовою згодою представника позивача. За таких обставин судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився. Причини неявки суду невідомі. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю учасників справи і тому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 11 грудня 2001 року, належить квартира [ADDRESS] (а.с. 5). Згідно довідки департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради № 01-71/11634 від 02.11.2018 року, відповідач зареєстрований у [INFO] з 13.09.2002 року по теперішній (а.с.17). \~ \~ \~ \~ Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона мешкає у квартирі [ADDRESS], [PERSON] з дружиною мешкають у квартирі № 39 цього будинку. Знайома з сусідами з 2000 року, підтримують дружні стосунки, бачаться майже кожен день. Сина сусідів [PERSON] не бачила понад десять років, він живе за кордоном, де конкретно їй невідомо. Знає, що він поїхав за кордон з метою працевлаштування. Аналогічні за змістом пояснення надав свідок [PERSON] іх субєктів права власності, а у відповідності зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В силу ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналізуючи наведені докази у сукупності, суд дійшов висновку про те, що відповідач втратив право користування квартирою № 39 будинку № 1000 по вул. Військбуд у м. Запоріжжі, оскільки без поважних причин не проживає у ній понад один рік, тому наявні підстави для задоволення позову. Відповідно до положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved