Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] в якому просив стягувати з [PERSON] на його користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі по 5000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Мотивуючи позов тим, що 04.08.2001 року вони з відповідачкою уклали шлюб. У шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Ріщенням Городенківського районного суду від 11.12.2012 року у справі №905/2588/2012 шлюб між ними розірвано. Так склалися обставини, що більше як пять років з відповідачкою вони проживають окремо. Відповідач проживає за кордоном. При цьому домовились, що донька [PERSON] проживатиме з мамою, за кордоном, а старша донечка [PERSON], [INFO] із позивачем. Відповідно, починаючи з кінця 2013 року до початку 2014 року [PERSON] проживала із батьком, навчалася у тутешній Сороківській загальноосвітній школі Городенківського району, перебувала повністю на утриманню позивача, що підтверджується довідками із Сороківської загальноосвітньої школи №63 та довідками Сороківської сільської ради Городенківського району. Відповідач, як мати участі у вихованні старшої доньки [PERSON] практично не бере, коштів на її утримання не надає. При спілкуванні із дитиною, відповідач не зовсім коректно себе веде, наводячи наклепи на позивача, та марно обіцяючи дитині забрати її на навчання за кордон. Відповідач практично проживає за кордоном у Чехії, там працює, виховує меншу доньку [PERSON]. Через часті заборони матері, немає можливості повноцінно спілкуватися із [PERSON]. Проте, по мірі можливості та будучи за кордоном, позивач як може допомагає дитині, передає їй подарунки на день народження. В свою чергу відповідач, не може похвалитися тим самим по відношенню до старшої доньки [PERSON]. Участі у вихованні та утриманні не бере. Практично весь тягар турбот по догляду, вихованню, утриманню, фізичному та культурному розвитку, навчанню [PERSON] лежить на позивачеві. Відомо, що відповідач працює за кордоном офіційно: займається оптовою торгівлею, торгівлею нерухомості та вантажними перевезеннями понад 3,5 тонн. Має стабільний регулярний дохід, що в середньому становить близько 25000-50000 грн. щомісячно. Зазначає, що донька [PERSON] проживає із позивачем, отримуючи: харчування, забезпечення одягом, іншими необхідними речами повсякденного вжитку, ліками при потребі, відпочинком. Крім того, оплачує її навчання у школі, що повязане із придбанням шкільного приладдя, одягу, оплату за харчування. Близько чотирьох років відповідач, як мати участі у вихованні донечки не бере, додаткових коштів на її утримання не надає. Відповідно, зважаючи на регулярний дохід і матеріальну забезпеченість матері, вважає за необхідне звернутися до суду із позовом про стягнення з неї аліментів на утримання старшої дочки у певній грошовій сумі у частці від її доходів на одну дитину. Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» (стаття 7) встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 1689,00 грн., з яких 30% становить 506,70 грн. відповідно. Однак,зважаючи на теперішній економічний стан в Україні, та в нашому регіоні зокрема, дитину, якій необхідне матеріальне забезпечення для нормального та повноцінного проживання, матеріальне становище матері, вважає за доцільне збільшити дану суму. Вважає, що відповідач має можливість виплачувати щомісячно по 5000,00 грн. аліментів на дитину до досягнення нею повноліття. 24.07.2017 року представником позивача подано заяву про зменшення позовних вимог, згідно яких позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі по 1600,00 грн. щомісячно за період з 01.01.2017 року по 08.07.2017 року, а всього 10012,90 грн. (1600/31*8=412,90+9600). Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], 22.05.2002 року, за період з 01.01.2015 року по 01.01.2017 року в розмірі по 1000,00 грн. щомісячно, а всього 24000,00 грн. (1000*24 місяці). Вирішити питання стягнення з відповідача судових витрат. 31.08.2017 року представником [PERSON] подано зустрічну позовну заяву, в якій [PERSON] просить прийняти зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом та обєднати в одне провадження. Стягнути з [PERSON] додаткові витрати на дочку [PERSON] за період з 01.09.2016 року по 30.07.2017 року в сумі 16500 гривень. Стягнути з [PERSON] додаткові витрати на дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі по 1500 грн. на дитину щомісячно починаючи з 01.09.2017 року. В обгрунтування заявленого зустрічного позову посилаються на те, що станом на сьогоднішній день діти [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] разом із мамою проживають в Чехії, де [PERSON] навчається в школі із 01.09.2016 року, а [PERSON] поступила в школу та розпочне навчання із 01.09.2017 року. Оскільки мати несе додаткові витрати на навчання дітей в школі за кордоном то вона має право вимагати від відповідача сплати додаткових витрат на утримання дітей. На день подання позову фактично витрати на дитину [PERSON] складають 16500 грн., передбачуваними витратами на оплату за навчання та додаткові витрати повязані з навчанням. Зазначає, що аналогічна сума добавиться і на утримання другої дочки [PERSON] з 01.09.2017 року. Посилаючись на ст. ст. 141, 180, 185 Сімейного кодексу України просить зустрічні позовні вимоги задовільнити. Ухвалою суду від 27 вересня 2017 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Об'єднано в одне провадження цивільні справи № 342/856/17 (провадження №2/342/597/2017) за зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини та № 342/426/17 (провадження №2/342/378/2017) за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. 27.09.2017 року представником [PERSON] подано заперечення на зустрічну позовну заяву. В обгрунтування поданої заяви представник зазначає, що [PERSON] не надано жодних письмових доказів понесених додаткових витрат на утримання кожної дочки у сумі 1500 грн. До зустрічної позовної заяви [PERSON] подала тільки переклад довідки з школи про понесені витрати у сумі 8100 грн. за цілий рік на оплату харчування, групу продовженого дня та шкільне приладдя молодшої дочки [PERSON]. Дані документи належним чином не завірені. Про витрати необхідні для [PERSON] жодних доказів не надала. Крім того, позивач [PERSON] має можливість самостійно забезпечувати дітей, так як має приватне підприємство у Чехії, а [PERSON] на сьогоднішній день у звязку з труднощами на ринку праці, ніде не працює, тому немає можливості брати участь у видуманих [PERSON] та нічим не підтверджених додаткових витратах. Просить у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити повністю. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Згідно з підпунктом 9 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. У звязку із тим, що під час відкриття провадження у справі була відсутня норма, що зобовязувала суд визначитися, за правилами якого позовного провадження (загального чи спрощеного) буде розглядатися справа, суд вважає за необхідне зазначити, що вказана справа розглядається за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом представник відповідача за зустрічним позовом заявлені зменшені позовні вимоги підтримала, з підстав викладених у заявах. Просила зменшені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Суду пояснила, що у період з 01.01.2015 року по 08.07.2017 року дочка позивача [PERSON] проживала з батьком і повністю була на його утриманні. Мати [PERSON] коштів на утримання дочки не надавала. Ствердила, що з 08.07.2017 року по даний час дочка позивача [PERSON] проживає із матірю в Чехії. Крім того, просила в задоволенні зустрічних вимог позивача відмовити повністю, з підстав, викладених у запереченні на зустрічну позовну заяву. Відповідач за первісним позовом позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не зявилась, хоча про розгляд справи була належним чином повідомлена через представника. Представник [PERSON] [PERSON] в судове засідання не зявився. Подав заяву згідно якої вказав, що заявлені зустрічні позовні вимоги підтримують повністю, з підстав, викладених у зустрічній позовній заяві. Просив заявлені вимоги задовільнити повністю. Проти задоволення первісних вимог заперечує, просить в їх задоволенні відмовити. Розгляд справи продовжити у його відсутності та відсутності [PERSON] Вислухавши пояснення представника позивача [PERSON], його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позови, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Статтею 3 ЦК України визначено перелік засад цивільного законодавства, зокрема: справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України). Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 04.08.2001 р. Від шлюбу мають двоє дітей: [PERSON] та [PERSON]. Про те, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], свідчать: копія свідоцтва про народження серії 1-НМ № 146012, виданого 18.06.2002 р. виконкомом Сороківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області та копія свідоцтва про народження серії 1-НМ №120254, виданого 27.03.2009 року виконкомом Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 18 лютого 2013 року по справі № 342/10/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [INFO], жителя [INFO] вирішено стягувати з відповідача на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі по 800 (вісімсот) гривень, щомісячно на кожну дитину; стягнення аліментів розпочати з 04.01.2013 року і проводити до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 11.07.2017 року встановлено, що дочка [PERSON], на утримання якої судом присуджені аліменти з [PERSON] в користь [PERSON] в розмірі по 800 грн. щомісяця, з січня 2015 р. до 08.07.2017 р. не проживала разом із матірю - [PERSON], а проживала разом із батьком - [PERSON] та перебувала на його матеріальному утриманні. У звязку з чим [PERSON] звільнено від сплати заборгованості по аліментах, яка виникла в період з 01.01.2015 р. по 01.01.2017 р., в сумі 19200 грн., що стягувалися з нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] та звільнено [PERSON] від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], з 01.01.2017 р. до 08.07.2017 р. Крім того, в судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що [PERSON], [INFO] 08.07.2017 р. разом із матірю - [PERSON] виїхала на постійне місце проживання в Чеську Республіку. Позивач [PERSON] 24.07.2017 року подав заяву згідно якої просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі по 1600,00 грн. щомісячно за період з 01.01.2017 року по 08.07.2017 року, а всього 10012,90 грн. (1600/31*8=412,90+9600). Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], 22.05.2002 року, за період з 01.01.2015 року по 01.01.2017 року в розмірі по 1000,00 грн. щомісячно, а всього 24000,00 грн. (1000*24 місяці). Тобто просить стягнути аліменти за минулий час. У відповідності до ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Частиною 1 статті 179 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти, одержані на дитину є власністю дитини. В судовому засіданні представник позивача зазначила, що доказів, які б підтверджували, що позивач вживав заходів щодо одержання аліментів не має, останній звертався до відповідача із такими вимогами тільки усно. Крім того, у подружжя була домовленість, що вихованням і утриманням дочки [PERSON] займається батько [PERSON], а дочки [PERSON] мати [PERSON]. За загальним правилом, визначеним Сімейним кодексом України вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, оскільки позивач не вживав заходів щодо одержання аліментів. Крім того з 08.07.2017 року по на даний час дочка [PERSON] проживає разом із мамою у Чеській Республіці. За таких обставин, враховуючи вище наведе суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити. Що стосується зустрічних позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дітей [PERSON] та [PERSON], суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні та не заперечується сторонами, неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON], батьками яких є [PERSON] та [PERSON], проживають разом із своєю матірю [PERSON] у Чеській Республіці. Копією довідки Початкової школи та Дитячий садок, Прага 4, Сдружені 1080, в Празі 03.10.2017 року та підтвердженням про навчання 03.10.2017 (переклад яких з чеської мови здійснив судовий перекладач чеської мови, іменований Обласним судом в місті Градець Кралове, під номером 4084/2004 від 04 листопада 2004 року) стверджено, що [PERSON] Аніта, народження 22.05.2002, адреса проживання: Сполуцпраце 1246/2, прага 4, в шкільному році 2017/2018, є ученицею 9 В. Для учениці початкової школи, [PERSON] не дозволяється звільнення з навчання. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства га стягнення аліментів» роз'яснено, що участь у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Відповідно до частина 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач не надала суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що на розвиток дітей[PERSON] та [PERSON] позивач додатково витрачає щомісячно 1500 гривень, тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Наявна в матеріалах справи Інформація щодо оплати за харчування не свідчить проте, що діти харчуються в їдальні. Копією довідки Початкової школи та Дитячий садок, Прага 4, Сдружені 1080, в Празі 28.08.2017 року (переклад яких з чеської мови здійснив судовий перекладач чеської мови Вячеслав Гулов, іменований Обласним судом в місті Градець Кралове, під номером 4084/2004 від 04 листопада 2004 року) стверджено, що в шкільному році 2016/2017 було за [PERSON], народжена 24.03.2009, адреса проживання Сполуцпраце 1246/2, прага 4 сплачено наступні частки: харчування 4600; група продовженого дня 2800; шкільне приладдя 700, всього 8100. [PERSON] також відвідувала танцювальний кружок, який наданий товариством «RYTMIK Detem». Таким чином, суд вважає за доцільне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені нею додаткові витрати на дочку [PERSON] за період з 01.09.2016 року по 30.07.2017 року в сумі 8100 гривень. Питання судового збору суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України. На підставі ст. ст. 179, 185, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial