Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Бабушкінського відділу державної виконавчої служби м. Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора про звільнення з-під арешту майна. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що постановою державного виконавця Бабушкінського ВДВС ДМУЮ №102440 від 13.05.2005 року було накладено арешт на домоволодіння №3 по вул. Тонконог у м. Дніпрі. Про наявність постанови про арешт майна позивач дізнався лише у кінці серпня 2016 року при зверненні до приватного нотаріуса. Арешт державним виконавцем була накладено за виконавчим листом у справі №2-1069/1999 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини до його повноліття. На теперішній час сину вже 27 років та виконавчий лист вже закінчив свою дію. При зверненні позивача до відповідача їй було повідомлено, що виконавче провадження не збереглось та жодної заборгованості за позивачем, як боржником у виконавчому провадженні, немає. Позивач вважає, що вказані постанові порушують його право власності, тому просить суд скасувати вказані постанови та звільнити майно з-під арешту. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до вказаної заяви, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 169, 224,225 ЦПК України - заочно. У звязку з неявкою сторін, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить домоволодіння №3 по вул. Тонконог в м. Дніпрі, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 24.09.2004 року. В кінці серпня 2016 року позивачу стало відомо, що на вищевказане майно накладено арешт за виконавчим листом у справі №2-1069/1999 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини до його повноліття. Так, постановою державного виконавця Бабушкінського ВДВС ДМУЮ №102440 від 13.05.2005 року було накладено арешт на домоволодіння №3 по вул. Тонконог у м. Дніпрі. Запис внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою. Зі змісту позовної заяви вбачається, що виконавче провадження, за якою накладено арешт на майно позивача, закрито та знищено за строком давності. Відповідно до ч.1 ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Відповідно до ч.1 ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Виходячи з наведеного суд вважає, що арешт майна та заборона його відчуження боржника [PERSON], накладений на підставі постанови державного виконавця від 13.05.2005 року підлягає скасуванню, оскільки виконавче провадження закрито, а майно підлягає звільненню з-під арешту. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. На підстав вищевикладеного,

Outcome: approved