Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Мар?їнського районного суду Донецької області з позовною заявою про стягнення боргу в порядку відшкодування боргового зобов?язання та визнання права власності на земельну ділянку. У судове засідання позивач та відповідач не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Позивач, [PERSON] , подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Відповідачка, [PERSON] , подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтвердила, що дійсно отримала грошові кошти в борг, які вчасно не повернула, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. 19.05.2018 року [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , паспорт [NUMBER] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] , в присутності свідків позичила в [PERSON] грошові кошти у розмірі 14 000 доларів США строком на 3 роки. У разі не повереення вказаних грошових коштів у встановлений строк, зобов?язалась передати [PERSON] в якості застави належну їй земельну ділянку сільськогосподарського призначення, розташовану на території Костянтинівської сільської ради, площею 9,75 га., кадастровий номер 1423384000:02:000:0872 та земельну ділянку площею 6,21 га., кадастровий номер 1423384000:02:000:0265. Також передала [PERSON] копії правовстановлюючих документів на землю. Так, відповідно до Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 106977514 сформованого 11.12.2017 року, земельна ділянка площею 6,21 га., кадастровий номер 1423384000:02:000:0265, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Костянтинівської сільської ради Мар?їнського району Донецької області на праві власності належить [PERSON] . Так, відповідно до Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 106972304 сформованого 11.12.2017 року, земельна ділянка площею 9,75 га., кадастровий номер 1423384000:02:000:0872, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Костянтинівської сільської ради Мар?їнського району Донецької області на праві власності належить [PERSON] . Позивач вказує, що [PERSON] станом на дату звернення до суду запозичені грошові кошти не повернула. Відповідачка підтверджує, що запозичені кошти не повернула, про що подала відповідну заяву. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. Відповідно до ст. 576 ЦК України зазначена земельна ділянка є предметом застави і забезпечує виконання [PERSON] боргового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання позичальником свого зобов`язання, забезпеченого заставою, заставоутримувач отримує право звернення щодо стягнення на предмет застави. Відповідно до ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється на підставі рішення суду, якщо інше не встановлено угодою або законом. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved