Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до Вишгородського районного суду із позовом до [PERSON] законний представник [PERSON] , [PERSON] законний представник [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що вироком цього ж суду від 02 жовтня 2017 року [PERSON] , 2001 року народження та [PERSON] , 2000 року народження визнано винними за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України та за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України. Відповідачі проникли на територію, яка належить йому на праві приватної власності за адресою: [ADDRESS] де умисно з корисливих мотивів з метою незаконного збагачення вибили отвір в стіні підсобного приміщення, проникли всередину та викрали майно, яке належить йому на праві приватної власності, а саме: електрокабеля марки ВВП, розміром 3х2,5 довжиною 76 метрів, на суму 1330,00 грн. та лічильника електричної енергії марки ЛЕ 1101, вартістю 500, 00 грн., які в подальшому продали, тим самим розпорядилися викраденим майном на власний розсуд. У зв`язку з тим, що цивільний позов про відшкодування шкоди, завданої внаслідок злочину, під час розгляду кримінальної справи не розглядався, а тому він звернувся до суду з даним позовом в порядку цивільного судочинства та просив суду стягнути на його користь з [PERSON] , законного представника [PERSON] та [PERSON] , законного представника [PERSON] суму відшкодування завданого матеріального збитку у розмірі 1830,00 грн. у рівних частках, тобто по 915, 00 грн. з кожної, а також моральну шкоду у розмірі 50\~000,00 грн. у рівних частках, а саме по 25\~000, 00 грн. з кожної. Судові витрати просив покласти на відповідачів солідарно. \~ \~ \~ \~21\~січня 2019\~року ухвалою\~Вишгородського районного\~суду Київської\~області залишено\~ без\~розгляду позовні\~вимоги [PERSON] \~в частині\~стягнення з\~ [PERSON] ,\~законного представника\~ [PERSON] суми\~відшкодування завданої\~матеріальної та\~моральної шкоди, у зв`язку із відшкодуванням [PERSON] шкоди. \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання не з`явився, будучи присутнім у судових засіданнях позовні вимоги підтримував та просив про їх задоволення. Відповідач [PERSON] законний представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про місце, день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. Заява про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходила. Вивчивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що вироком Вишгородського районного суду Київської області від 02 жовтня 2017 року зокрема, [PERSON] визнано винним у скоєнні злочинів передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК та призначено покарання у виді: за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі; за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України у виді 3(трьох) років позбавлення волі; за ч.2 ст.125 КК України у виді 6 (шести) місяців арешту; за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ст.70 ч.1 КК України остаточне покарання [PERSON] призначено шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75,104 КК України звільнено [PERSON] від відбування призначеного покарання, якщо він впродовж іспитового строку 2 (два) роки не скоїть нового злочину, та виконає покладені на нього, відповідно до ст.76 КК України обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. Зазначений вирок набрав законної сили 02.11.2017 року (а.с. 6-19). При цьому судом установлено, що 13.11.2015р., приблизно о 09.30 годині, неповнолітній [PERSON] разом з неповнолітнім [PERSON] , прямували до Новопетрівської ЗОШ № 1 с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області на уроки, однак передумали і спільно вирішили піти до підсобного приміщення [PERSON] , яке розташоване за адресою: [ADDRESS] з метою повторно вчинити крадіжку чужого майна. Реалізуючи свій злочинний\~ намір, неповнолітній [PERSON] за попередньою змовою з неповнолітнім [PERSON] , умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, через відсутній паркан зі сторони дороги проникли на територію домогосподарства [PERSON] , яке розташоване за вищевказаною адресою, де через раніше вибитий отвір в стіні проникли в підсобне приміщення, звідки\~ таємно вчинили крадіжку електрокабеля марки ВВП, розміром 3х2,5, довжиною 76 метрів, вартістю 17 гривень 50 копійок за 1 метр, на суму 1330 гривень та лічильника електричної енергії\~ марки ЛЕ 1101, вартістю 500 гривень, які в подальшому продали [PERSON] , тим самим розпорядилися викраденим майном\~ на власний розсуд. У результаті крадіжки неповнолітні [PERSON] та [PERSON] заподіяли потерпілому [PERSON] матеріальну шкоду на загальну суму 1830 гривень. Встановлено, що викрадене майно потерпілому не повернуто. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно статей 316 і 319 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, на власний розсуд. Разом з тим, власник, права якого порушені, відповідно до ст. 386 ЦК України має право на відшкодування завданої йому матеріальної і моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1177 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи внаслідок злочину, відшкодовується державою, якщо не встановлено особу, яка вчинила злочин, або якщо вона є неплатоспроможною. Умови та порядок відшкодування майнової шкоди, завданої майну фізичної особи, яка потерпіла від злочину, встановлюються законом. Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт необхідних для відновлення пошкодженої речі. При цьому згідно ст. 22 ЦК України на користь позивача підлягає стягненню заявлена ним сума на відшкодування заподіяної йому матеріальної шкоди у повному обсязі для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). З огляду на обставини справи і викладені норми Закону цивільну відповідальність на відшкодування шкоди завданої крадіжкою майна позивача слід покласти на відповідача по справі, а тому, пред`явлений позов в цій частині є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5) «Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість та наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Разом з тим, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд зважає на підстави і обставини, що обґрунтовані позивачем в судовому засіданні, зокрема, з огляду на перенесені ним страждання у зв`язку з пограбуванням його домоволодіння, їх характер і ступінь негативних наслідків, вимушених змін у життєвих планах на підставі чого визнає доведеним розмір відшкодування моральної шкоди, частково від заявленої суми в розмірі 5000,00 грн. Аналізуючи викладене, судом виявлено порушене право позивача, яке підлягає захисту, а позов про це частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. \~ \~ \~ \~Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] , законного представника [PERSON] на користь позивача також підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 1762,00 гривень. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial