Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

[PERSON]\~звернувся в\~суд з\~позовною заявою\~до [PERSON],\~в якій\~просив визнати\~відповідача такою,\~що втратила\~право користування\~житловим будинком\~№36\~по вул.\~Користівській в\~с.\~Войнівка Олександрійського\~району Кіровоградської\~області. Свої вимоги обґрунтовує тим, що зазначений будинок є його приватною власністю на підставі договору купівлі-продажу від 09 січня 2004 року. В зазначеному будинку зареєстрована колишня дружина позивача [PERSON], яка фактично за місцем реєстрації не проживає з 2013 року. Оскільки, відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не зявилася без повідомлення причин, відзив не подала та позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то судом постановлено ухвалу про заочний розгляд цієї справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Позивач є\~власником будинку\~№36,\~розташованого по вул. Користівській в с. Войнівка, Олександрійського району, Кіровоградської області, на підставі договору купівлі-продажу від 08 травня 2003 року (а. с. 6). В зазначеному будинку, як члени сімї позивача, зареєстровані [PERSON] його колишня дружина, [PERSON] дочка та [PERSON] син. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 червня 2013 року шлюб укладений 25 листопада 2005 року між сторонами розірвано, рішення набрало законної сили 01 липня 2013 року (а. с. 10). Статтею 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст.\~317\~ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч. 2 ст. 16 ЦК України. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Така ж правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11 та від 16 листопада 2016 року у справі №6-709цс16. Відповідно до акту, складеного Приютівською селищною радою Олександрійського району Кіровоградської області від 06 лютого 2019 року встановлено, що відповідач [PERSON], зареєстрована, але не проживає за адресою: [INFO], з 2013 року (а. с. 12). Факт не проживання відповідача за місцем реєстрації також підтверджується довідкою Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області від 02 квітня 2019 року (а. с. 17). Оскільки, судом встановлено, що відповідач не є членом родини позивача, не відноситься до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, та позивач не надавав свою згоду на користування будинком відповідачем, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а відповідач визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням №36 по вул. Користівській в с. Войнівка Олександрійського району Кіровоградської області. На відшкодуванні судових витрат позивач не наполягав та просив не стягувати судовий збір з відповідача. На підставі ст. ст. 16, 319, 321, 391 ЦК України та

Outcome: approved