Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до ПАТ «Західінкомбанк» про стягнення коштів за договором банківського вкладу. Вказує, що 28.11.2008 рок між ним та відповідачем був укладений договір банківського вкладу, відповідно до умов якого він передав банку на депозитний вклад 15000 грн. терміном на 3 місяці - до 02.03.2009 року зі сплатою банком відсотків за користування грошовими коштами 22 % річних. Через відмову банку повернути йому кошти звернувся до суду, а судовим наказом від 19.03.2009 року з відповідача стягнуто на його користь заборгованість в розмірі 15825 грн., однак виконання вказаного судового наказу банком ігнорується. Просить зобов'язати відповідача повернути йому проценти за користування вкладом за період з 03.03.2009 року по 31 січня 2014 року з розрахунку 22 % річних в сумі 16228,76 грн., стягнути компенсацію за весь час прострочення виплати вкладу з розрахунку 3 % річних в сумі 2334,73 грн., інфляційні втрати за час прострочення виплати депозиту в сумі 3687,23 грн. та судовий збір. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача Пушкарчук О.В. позовні вимоги визнала частково, вказала, що оскільки клієнт звертався до банку про повернення коштів, нарахувати відсотки за обліковою ставкою НБУ із дня закінчення мораторію на повернення вкладів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши сукупність доказів, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 28.11.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського вкладу «Вигідний» в національній валюті N ДД-24966.01.980 (далі - договір), відповідно до умов якого позивач передав, а банк прийняв на депозитний вклад на умовах цього договору грошові кошти в сумі 15000 грн., із терміном дії договору 3 місяці, датою вимоги коштів -02.03.2009 року, з обов'язковим попередженням банку про намір зняти кошти не пізніше як за п'ять робочих банківських днів, із процентною ставкою за вкладом -22 % річних (а.с.4). Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Водночас, із ч. 3 вказаної статті вбачається, що до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад) (ч. 1 ст. 1060 ЦК України). Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав (ч. 5 ст. 1061 ЦК України). Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення депозитного вкладу 02.03.2009 року (а.с.28) та повторно 26.02.2010 року (а.с.26), проте відповідач коштів не повернув, а тому доводи представника відповідача, проте, що позивач не звертався в банк про повернення вкладу є необґрунтованими. Судовим наказом Луцького міськрайонного суду від 19.03.2009 року із відповідача стягнуто на користь позивача заборгованість в розмірі 15825 грн. та судові витрати в розмірі 15 грн., судовий наказ набрав законної сили та був звернутий до виконання, що не заперечувалось представником відповідача. Представником банку не було подано доказів виконання вищевказаного судового наказу. А тому, суд приходить до висновку, що мала місце затримка у виплаті коштів по вкладу поза строками встановленими в договорі. Із розрахунку (а.с.5) встановлено, що заборгованість за відсотками за користування вкладом за період з 03.03.2009 року по 31.01.2014 року становить 16228,76 грн., 3 % річних від простроченої суми становить 2334,73 грн., а сума інфляційних втрат становить 3687,23 грн. Як вбачається із постанови судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 29.05.2013 року у справі № 6-39цс 13, передбачені договором проценти по банківському вкладу підлягають стягненню за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладникам, а також 3 % річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі частини другої статті 625 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити та стягнути з відповідача проценти за користування вкладом за період з 03.03.2009 року по 31 січня 2014 року з розрахунку 22 % річних в сумі 16228,76 грн., 3 % річних в сумі 2334,73 грн., та інфляційні втрати за час прострочення виплати депозиту в сумі 3687,23 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved