Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок, частково недійсним договору дарування житлового будинку та визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями. Позовні вимоги мотивує тим, що йому як члену колгоспного двору, який не втратив право на частку в майні на момент його ліквідації належить право власності на Ѕ частину майна колгоспного двору, а саме житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Центральній, 38 в с. Вікторяни Луцького району. Інша частина зазначеного житлового будинку належала його матері. Зазначає, що його матері [PERSON], яка померла 11 жовтня 2017 року, 16 грудня 2013 року було видано свідоцтво про право власності на весь спірний будинок, який згодом на підставі договору дарування був відчужений відповідачу [PERSON] Вважає, що зазначене свідоцтво про право власності, яке було видане його матері на весь житловий будинок є незаконним, оскільки Ѕ частина в ньому є його приватною власністю та відповідно його відчуження за договором дарування є також неправомірним. На підставі наведеного, просить суд визнати частково недійсним видане [PERSON] державним реєстратором Реєстраційної служби Луцького районного управління юстиції Волинської області 16.12.2013 року свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САК №601001, визнати частово недійсним договір дарування житлового будинку № 38 по вул. Центральній в с. Вікторяни Луцького району від 31 грудня 2013 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] та визнати за ним право власності на Ѕ частину спірного житлового будинку. Ухвалою суду від 02 листопада 2018 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі, призначено підготовче засідання у справі. Протокольною ухвалою суду від 11 лютого 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Від відповідача до суду відзив на позовну заяву не надходив. Позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримав з підстав у ній зазначеній. Просив її задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні підтримав пояснення довірителя. Просив суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала у звязку з тим, що на даний час спірного будинку немає в натурі. Просила суд, відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення. Згідно з ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Одним зі способів захисту права та інтересу є, зокрема, визнання права. Частиною першою\~статті 328 ЦК України\~передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 1986 року по 1991 рік, проживали разом зі своєю матірю [PERSON] в житловому будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Вікторяни, вул. Центральна, 38, та були членами колгоспного двору (а.с. 10, 63-64). 16.12.2013 року [PERSON] отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САК № 601001, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Вікторяни, вул. Центральна, 38, про що зазначено у п.п. 1.2 договору дарування житлового будинку від 31.12.2013 року (а.с. 7). Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON], відповідно до договору дарування житлового будинку від 31.12.2013 року, подарувала спірне нерухоме майно відповідачу [PERSON] (а.с. 7-8). 11.10.2017 року [PERSON] померла (а.с. 17). Як встановлено в судовому засіданні, позивач частково оспорює свідоцтво про право власності на житловий будинок від 16.12.2013 року та договір дарування від 31.12.2013 року, оскільки вважає, що йому як члену колгоспного двору належить Ѕ частина спірного нерухомого майна. Однак, як вбачається з довідки КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» від 17.12.2018 року, житловий будинок /А-1/ загальною площею 32,7 кв.м, житловою площею 11,4 кв.м, сарай /а/, сарай /а1/, вбиральня /Б/, що належить [PERSON] та знаходиться за адресою: Луцький район, с. Вікторяни, вул. Центральна, 38, знесено. Зазначена обставина також підтверджується актом обстеження житлового будинку від 27.11.2018 року (а.с. 38). Пунктом 4 ч. 1\~ст. 346, ч. 1 ст. 349 ЦК України\~передбачено, що право власності припиняється у разі знищення майна. За таких обставин, суд не вбачає підстав для визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок від 16.12.2013 року, договору дарування від 31.12.2013 року та визнання за позивачем права власності на Ѕ частину вищезазначеного будинку, оскільки на даний момент спірне майно фізично знищене, а відтак право позивача не може бути відновлене у спосіб, який просить [PERSON] Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю вимог.

Outcome: dismissed