Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] сільської ради Козівського району Тернопільської області, згідно якого просить визнати право власності на земельну частку (пай) площею 1,48 га., яка належала [PERSON] на підставі сертифіката серії ТР №0105064. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що після смерті сестри [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме земельну частку (пай) площею 1,48\~га. Після смерті спадкодавця було здійснено звернення до приватного нотаріуса Козівського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини. Однак приватним нотаріусом [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів, а саме сертифіката на право власності на земельну частку (пай) серії ТР №0105064. В судове засідання [PERSON] та її представник не з'явилися, проте [PERSON] подав клопотання, згідно якого позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, справу просить розглядати за його відсутності без застосування технічних засобів (а.с.21). Представник відповідача [PERSON] сільської ради Козівського району Тернопільської області у судове засідання не зявився, подав до суду відзив на позов, відповідно до якого позовні вимоги визнає, просить справу розглядати у його відсутності (а.с.22). Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує чиї-небудь права або законні інтереси. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до положень ч.2 ст. 197 ЦПК України, враховуючи неявку всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процессу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що сестрою позивача [PERSON] є [PERSON] (д.п.Головацька)\~Г.Т., що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії 1-ИД №354307 виданого 18.03.1975 року та серії ІІ-ИД\~№497898 виданого 07.12.1990 року та довідкою [PERSON] сільської ради Козівського району Тернопільської області №532 від 03.05.2017 року (а.с.8-9, 12). [PERSON] померла у с.Конюхи Козівського району Тернопільської області 07.11.1997 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ИД №050887 від 07.11.1997 р. (а.с.7). Відповідно до довідки [PERSON] сільської ради Козівського району Тернопільської області №533 від 03.05.2017 р., [PERSON] проживала з сестрою [PERSON], вела спільне господарство та займалася її похованням (а.с.11). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна частка (пай) площею 1,48 га., що належала спадкодавцю на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ТР №0105064 від 30.08.1996 року (а.с.15). Вказаний сертифікат втрачено, що підтверджується копією оголошення в газеті (а.с.13). Окрім цього, судом встановлено, що після смерті сестри, представник [PERSON] за довіреністю [PERSON] звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак останній відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку з відсутністю сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ТР №0105064 від 30.08.1996 року, що підтверджується відмовою приватного нотаріуса Козівського районного нотаріального округу [PERSON] (а.с.16). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.10, 212 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Згідно із ст. 16 ЦК Українип кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого визнання права. У відповідності до ст.ст. 530, 549 ЦК УРСР, при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга); визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності зі ст.ст.1217, 1220, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог ч.1 ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відтак, за встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, а тому такі підлягають до задоволення.

Outcome: approved