Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що позивач є власником будинку за адресою: [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстрований відповідач, який в ньому не проживає. Реєстрація відповідача у будинку перешкоджає позивачу, у зв`язку з чим, посилаючись на приписи ЦК України та ЖК УРСР, позивач просила визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 26 лютого 2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач подала до суду заяву, в якій просила слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти заочного рішення (а.с. 25). Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не подав, жодних заяв чи клопотань не надіслав. Поштове відправлення з копією ухвали суду та позовною заявою і доданими до неї документами, що надсилалося на адресу його реєстрації, повернулося без вручення з відміткою, що адресат за зазначеною адресою не проживає. За таких обставин відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, однак до суду не прибув. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з викладеного, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 5 серпня 2009 року позивач є власником житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15). Факт реєстрації відповідача за адресою: [ADDRESS] підтверджується довідкою Чорнобаївської селищної ради Чорнобаївського району Черкаської області від 11 лютого 2019 року № 591 (а.с. 5). Згідно з актом від 11 лютого 2019 року, складеними депутатом Чорнобаївської селищної ради Чорнобаївського району Черкаської області Батуріним Ю.В., жителями [PERSON] , [PERSON] , відповідач з 1997 року не проживає у вказаному будинку (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. За ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 163 ЖК УРСР у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч. 1, п.п. 1 і 5 ч. 3 і ч. 4 ст. 71 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 71 ЖК УРСР встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК РСР). Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право користування житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Враховуючи те, що відповідач не проживає у будинку за вказаною адресою, домовленості про користування жилим приміщенням між сторонами у справі не встановлено, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 768,40 (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) гривень. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved