Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Берегівського районного суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. Позов мотивований тим, що позивач разом зі своїм братом [PERSON], та сином, [PERSON] проживають у житловому будинку в м. Берегово по вул. Робоча, 94, який належить йому на праві приватної власності. Разом з ними тривалий час проживав інший брат - [PERSON], [INFO]. [PERSON] не живе з ними у даному будинку починаючи з червня місяця 2014 року. За час його проживання у даному будинку з ним були одні проблеми. Він веде антисоціальний спосіб життя, участі у вирішенні побутові питань та у витратах щодо утримання даного будинку не бере. Неодноразо притягувався до кримінальної відповідальності за злочини корисливого характеру. Тому позивач просив визнати останнього такою особою, що втратила право на користування житлом. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, однак подав заяву, згідно якої просив розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявився, хоча був повідомлений належним чином, своєчасно про час та місце розгляду справи, згідно ст. 74 ЦПК; причину неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутності чи про відкладення розгляду справи не подавав, тому на підставі ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечує позивач. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.06.2007 р., позивач [PERSON] є власником житлового будинку садибного типу м. Берегово по вул. Робоча, 94. У вказаному будинку зареєстрований відповідач [PERSON], згідно листа Берегівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області № 16/3047 від 06.08.2015 р. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Ст. 317 ЦК України містить положення про те, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Ч. 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст. 391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, особа втрачає право на користування житлом, у разі її відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням). За таких обставин, так як відповідач [PERSON] відсутній за місцем проживання більше року, крім того, веде антисоціальний спосіб життя, не брав участі в утриманні будинку, тому слід його позбавити права користування цим житлом.

Outcome: approved