Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, який обгрунтовує тим, що він з 24 жовтня 2013 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] . В період шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] . Шлюбні відносини практично припинилися майже три роки назад з зими 2017 року, коли вони почали проживати окремо. Під час спільного проживання, в останній рік між ними постійно виникали сварки через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Вони втратили почуття взаємоповаги та любові один до одного. За вказаних обставин позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе і суперечитиме його інтересам, а тому просить суд розірвати даний шлюб. В підготовче засідання 25.02.2020 сторони по справі не з`явились. Позивач [PERSON] попередньо долучив до позовної заяви письмову заяву про розгляду справи за його відсутності, у заяві зазначив, що позовну заяву підтримує та просить задовольнити. 25.02.2020 відповідач [PERSON] подала через канцелярію суду письмову заяву про слухання справи у її відсутність, в заяві також просила ухвалити рішення з підготовчого засідання, зазначила, що позовні вимоги визнає та після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище « [PERSON] ». Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести підготовче засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думки сторін по справі, викладені у поданих до суду письмових заявах, вивчивши письмові докази по справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом установлено, що позивач по справі [PERSON] та відповідач по справі [PERSON] зареєстрували шлюб 24 жовтня 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції у Вінницькій області, про що було складено актовий запис № 47, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 03.01.2020 (а.с. 6). [INFO] у сторін по справі народився син [PERSON] , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.12.2013 (а.с. 7). На утримання сина [PERSON] , 2013 року народження, позивач по справі [PERSON] сплачує аліменти за судовим наказом Вінницького районного суду Вінницької області від 07.08.2017 по справі № 128/2035/17, що підтверджується його ксерокопією (а.с. 8). Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з позовною заявою, причиною розпаду сім`ї є постійні сварки між сторонами по справі, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного, в зв`язку з чим сторони протягом тривалого часу не підтримують подружні стосунки. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. З`ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, визнання позову відповідачем, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб,суд вважає, що спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та негативно впливати на виховання і розвиток їхньої неповнолітньої дитини, що має істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно зі ст. 51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 5 «Рівноправність подружжя» Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідач [PERSON] бажає після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] », що відповідає вимогам ст. 113 СК України. За відсутності клопотання про розподіл судових витрат, судові витрати на сплату судового збору слід залишити за позивачем [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved