Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рогатинського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві зазначено, що 28 серпня 1996 року між ним і відповідачкою по справі у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рогатинського районного управління юстиції в Івано-Франкіській області було зареєстровано шлюб, про що було зроблено актовий запис за №34. Від спільного проживання в шлюбі в них [INFO] року народилося троє дітей - син: [PERSON], дочки: [PERSON], [PERSON]. Спільне проживання між ним і відповідачкою склалося невдало. Різні погляди на життя, втрата поваги та любові стали причиною припинення між ними шлюбних відносин. Протягом чотирьох років вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, шлюб носить формальний характер. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Просив шлюб розірвати. У судове засідання, призначене на 21 березня 2016 року позивач не прибув, направив на адресу суду письмове клопотання про слухання справи у його відсутності. Просив позов задовольнити. Відповідачка позов визнала повністю, просила шлюб розірвати. У судове засідання, призначене на 21 березня 2016 року, не прибула, направила на адресу суду письмове клопотання про слухання справи у її відсутності. За ст.27 ЦПК України участь у судових засіданнях є правом, а не обов'язком сторін по справі. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рогатинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, 28 серпня 1996 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] і [PERSON], [INFO], актовий запис за №34. Після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. За час спільного проживання у шлюбі в подружжя народилося троє дітей - син: [PERSON], [INFO], дочки: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серія [NUMBER], серія [NUMBER], серія [NUMBER], виданими 02 жовтня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Рогатинського району Івано-Франківської області Рогатинського району Івано-Фанківської області. [PERSON], [INFO] зареєстрована за місцем проживання за адресою [ADDRESS] Івано-Франківської області, що підтверджується довідкою №20/157/16, виданою 27 лютого 2016 року Рогатинським районним сектором управління державної міграційної служби України в Івано-Франківській області. За статтею 16 «Загальної декларації прав людини» від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності, чи релігії вступати у шлюб і створювати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо вступу в шлюб, під час перебування у шлюбі і під час його розірвання. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дані положення закріплені у ст.55 Сімейного кодексу України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до вимог ст.112 СК України при розірванні шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову. Бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. За ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із клопотанням про зміну прізвища після розірвання шлюбу відповідачка до суду не зверталася.. Судом встановлено, що сторони припинили спільне проживання, чотири роки проживають окремо, не ведуть спільного господарства, у обох наявне стійке волевиявлення, направлене на припинення сімейних відносин. З урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин відсутні підстави для надання сторонам терміну на примирення. Викладені обставини свідчать, що подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї неможливе, суперечитиме інтересам сторін, що має істотне значення, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. За статтею 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved