Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним вище позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення у житловий будинок. Посилаєся на те, що на підставі рішення Кіцманського районного суду №2-15/2010 від 13 травня 2010 року, йому на праві приватної часткової власності належить 51/100 частина житлового будинку, що розташований по [ADDRESS], яка зареєстрована в Кіцманському РБТІ 17 травня 2012 року. Зазначає, що 49/100 частин, вищевказаного житлового будинку відповідно до рішення, належить колишній дружині [PERSON], яка подарувала свою частину будинку синові [PERSON] на підставі договору дарування. Вказує також на те, що відповідач нехтує рішенням суду та перешкоджає йому належним чином користуватись та проживати в житловому будинку, чим порушує його законні права та інтереси, на що 25 січня 2012 року та 10 червня 2013 року до Кіцманського РВ УМВС була подана скарга, про порушення його права, на що отримана відповідь про відсутність правопорушень, у діях відповідача. Крім того, зазначає, що на даний час відповідач без будь якої технічної документації, відповідних дозволів та його згоди, веде будівельні та монтажні роботи, самочинно вносить зміни в тій частині житлового будинку, яка належить йому, а тому просив позов задовольнити. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали в повному об'ємі та просили його задовольнити з наведених у ньому підстав. Відповідач та його представник позов не визнали та просили у його задоволенні відмовити, оскільки позовні вимоги є не обґрунтованими, так як позивач не надав доказу, щодо вчинення перешкоди у користуванні власністю, з боку відповідача. При цьому, суду пояснили, що позивач не виконав рішення суду, за яким його зобов'язано провести переобладнання будинку у відповідності до висновку експерта. Крім того, він не приймає участі в утриманні будинку та прилеглої до нього території. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Нормами статті 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Як вбачається з матеріалів справи позивач та його представник в супереч вимогам ст.60 ЦПК України не надали суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог. Так, судом встановлено, що згідно рішення Кіцманського районного суду №2-15/2010 від 13 травня 2010 року, [PERSON] являється власником 51/100 ідеальних часток в будівлях, що розташовані по [ADDRESS]. 49/100 ідеальних часток у вищевказаних будівлях належить [PERSON] Відповідно до договору дарування житлового будинку від 27 грудня 2010 року, [PERSON] подарувала своєму синові [PERSON], 49/100 частини житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходяться в [ADDRESS]. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Як вбачається зі змісту рішення Кіцманського районного суду №2-15/2010 від 13 травня 2010 року, [PERSON] зобов'язано провести переобладнання будинку у відповідності до висновку судової будівельно-технічної експертизи №49 від 05 лютого 2010 року, а саме: встановити відповідні перегородки, закласти дверні прорізи, здійснити розмежування інженерних мереж. Однак позивачем не здійснено жодних із вище перелічених робіт. Крім того не відкрито особового рахунку, для роздільного споживання та оплати комунальних послуг, що підтверджується протоколом огляду будинковолодіння від 06 березня 2014 року. Посилання позивача на те, що відповідач без його згоди, проводить в належній йому частині будівельні та монтажні роботи, не свідчать про створення перешкод власнику в користуванні майном, а можуть охоплюватися предметом іншого позову про відшкодування витрат. Тим більше, із пояснень позивача, вбачається, що він бажає отримати грошову компенсацію за належну йому частку у спільному майні, однак така вимога, не є предметом даного позову. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Доказів на підтвердження чинення відповідачем перешкод у користуванні ним своєю власністю станом на час розгляду судом даної справи, позивач та його представник суду не надали. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: dismissed