Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

[PERSON], діючи на підставі довіреності та в інтересах ПАТ КБ «ПРИВАТ-БАНК», 20.06.2018 року, посилаючись на положення ст.ст.509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України, звернулась до Славутицького міського суду Київської області з позовом про стягнення з відповідача, [PERSON], 12432,82 грн, заборгованості по кредитному договору б/н від 06.12.2007 року. З позову виходить, що 06.12.2007 р. між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір кредиту, згідно якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 3800 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, та Тарифів банку. У порушення умов договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, у звязку з чим у нього, станом на 30.04.2018 року, виникла заборгованість у розмірі 12432,82 грн, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 3198,75 грн, заборгованості по відсотках в сумі 6420,56 грн, заборгованості по пені та комісії в сумі 1983,38 грн, штрафу (фіксована частина) в сумі 250 грн, штрафу (процентна складова) в сумі 580,13 грн. 10.08.2018 року до Чернігівського районного суду Чернігівської області, відповідно до ухвали судді Славутицького міського суду Київської області від 18.07.2018 року, надійшли матеріали даної справи на розгляд за підсудністю. 13.08.2018 року згідно ухвали суду у даній справі відкрите спрощене позовне провадження та призначене судове засідання на 17.09.18 р. об 0900 год. з викликом сторін. Ухвалою від 17.09.2018 року відкладено судове засідання на 05.11.2018 р. об 0900 год. за клопотанням відповідача, який на час розгляду справи перебував на заробітках за межами Чернігівської області. У судове засідання представник позивача не зявився, оскільки подано до суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача, з проханням задовольнити позовні вимоги та у випадку неявки відповідача у судове засідання провести заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] до судового засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги визнає в повному обсязі і проти задоволення позову не заперечує. /а.с.57/ Згідно положень ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобовязана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, що закріплено в статті 43 ЦПК України. Суд дослідивши усі наявні матеріали справи та докази, прийшов до наступного. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено і цей факт підтверджується матеріалами справи, що 06.12.2007 р. між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір кредиту, згідно якого [PERSON] отримав кредитні кошти, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Кредитка «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3% на місяць на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно пункту 5.3. Договору для банку передбачено право зміни тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. Пунктами 3.2. та 3.3. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт при укладанні Договору дав свою безумовну згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну в будь-який момент за рішенням банку. Відповідно до п.6.5. Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобовязувався погашати заборгованість по кредиту, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. При порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн + 5 % від суми позову. (п.8.6. Правил). /а.с.10-17/ Згідно приписів ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою /штрафом, пенею/ є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. На підставі ст.550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. У відповідності до вимог ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно положень ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами /з розстроченням/, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Стаття 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У відповідності до ст.1052 ЦК України, у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. З розрахунку заборгованості по кредитному договору [PERSON] вбачається, що розмір заборгованості за кредитним договором, станом на 30.04.2018 р., складає всього 12432,82 грн, з яких: заборгованість за кредитом 3198,75 грн; заборгованість по відсотках 6420,56 грн; заборгованість по комісії 1983,38 грн, штрафи 830,13 грн. /а.с.6-9/ Зясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» частково ґрунтуються на законі та укладеному договорі і висунуті позовні вимоги, підлягають частковому задоволенню. При цьому, відповідно до приписів ст.206 ЦПК України суд частково приймає визнання позовних вимог стороною відповідача, оскільки таке визнання частково суперечить вимогам закону, з наступних підстав та міркувань. Вирішуючи питання про можливість застосування цивільної відповідальності до відповідача за порушення зобовязання суд враховує наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 21 жовтня 2015 року по справі №6-2003цс15. Однією із сум, яка підлягає стягненню з відповідача, позивач зазначив заборгованість за пенею і комісією в загальному розмірі 1983,38 грн без окремого зазначення цих сум. Приймаючи до уваги вищенаведене, у даних правовідносинах поряд із застосуванням штрафу з відповідача не підлягає стягненню пеня, як один із видів цивільно-правової відповідальності. Щодо комісії, то слід також зазначити, що відповідно до Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» нарахування щомісячної комісії за кредитне обслуговування по даному типу карт не передбачено. За таких обставин, в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені та комісії в розмірі 1983,38 грн слід відмовити. Відповідно до вищезазначеної Довідки про умови кредитування, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань, більше ніж на 120 днів становить 250 грн + 5 % від суми позову. Враховуючи, що відповідачем було порушено умови кредитного договору щодо сплати коштів у визначені договором строки, а отже стягненню з відповідача на користь позивача підлягають: 250 грн - штраф (фіксована частина); 480,97 грн - штраф (процентна складова), виходячи з наступного розрахунку: (3198,75 грн - заборгованість за кредитом + 6420,56 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом = 9619,31 грн. х 5 % = 480,97 грн.) Відповідно до приписів\~статті 141 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, приймаючи до уваги часткове задоволення вимог заявленого позову, а саме, на 83,25 %, то суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк»\~1466,87 грн у рахунок відшкодування документально підтверджених понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду. /а.с.1/

Outcome: partial