Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що [INFO] в [ADDRESS] померла їхня з відповідачем мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , який належав колгоспному двору, головою якого був [PERSON] . Членами цього колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року, були: [PERSON] , [PERSON] , та він, [PERSON] . Відповідно, частка кожного члена колгоспного двору складала 1/3.Таким чином, після смерті [INFO] [PERSON] відкрилась спадщина саме на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] .Спадщину після смерті [PERSON] , відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняв її чоловік [PERSON] , оскільки постійно проживав разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не заявив про відмову від спадщини, однак не оформив свої спадкові права.За вказаних обставин, частка [PERSON] у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] склала 2/3 (1/3 як члена колгоспного двору та 1/3 в порядку спадкування за законом після смерті дружини [PERSON] ). Також позивач в позові зазначає, що [INFO] в [ADDRESS] помер їхній з відповідачем батько [PERSON] . Після смерті батька відкрилася спадщина, до складу якої входять: земельна ділянка загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер 0520681000:02:006:1073, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);земельна ділянка загальною площею 0,1180 га, кадастровий номер 0520681000:02:006:1074, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення- для ведення особистого селянського господарства;земельна ділянка загальною площею 1,3668 га, кадастровий номер 0520681000:01:002:0025, розташована за адресою: Вінницько-Хутірська сільська рада Вінницького району Вінницької області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] .Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є вони, сторони по справі. Спадщину після смерті батька вони прийняли відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України, шляхом подання у встановлений ст. 1270 ЦК України строк заяв нотаріусу про прийняття спадщини.Право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на земельні ділянки вони оформили у нотаріуса. Також між ними 11 грудня 2018 року було укладено договір поділу спадкового майна, відповідно до якого до нього, [PERSON] , перейшли:1/2 частка земельної ділянки загальною площею 1,3668 га, кадастровий номер 0520681000:01:002:0025, розташованої за адресою: Вінницько-Хутірська сільська рада, Вінницького району Вінницької області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;земельна ділянка загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер 0520681000:02:006:1073, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення- для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);земельна ділянка загальною площею 0,1180 га, кадастровий номер 0520681000:02:006:1074, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення- для ведення особистого селянського господарства. У спадщину до [PERSON] перейшла:1/2 частка земельної ділянки загальною площею 1,3668 га, кадастровий номер 0520681000:01:002:0025, розташованої за адресою: Вінницько-Хутірська сільська рада, Вінницького району Вінницької області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.Вони, сторони по справі, як спадкоємці першої черги за законом, також домовилися про поділ 2/3 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , проте не мають можливості оформити договір поділу спадкового будинку у нотаріуса через те, що спадковий житловий будинок належить колгоспному двору, головою якого був [PERSON] , що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Згідно з домовленістю між ними, відповідач отримав від нього грошову компенсацію за 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , про що надав йому відповідну розписку. Таким чином, він, [PERSON] , має право на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] (на 1/3 частину - як член колгоспного двору та на 2/3 частини - в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] ).Однак оформити право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами як на майно колгоспного двору в позасудовому порядку він не в змозі через приналежність будинку до суспільної групи домогосподарств «колгоспний двір». Крім того, отримати свідоцтво про право власності на відповідну частку у праві власності на житловий будинок як члена колгоспного двору в сільській раді він також не в змозі, оскільки органи місцевого самоврядування відповідно до змін в законодавстві з 01 січня 2013 року позбавлені права оформлення права власності на нерухоме майно з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно.За вказаних обставин позивач [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . В підготовче засідання 20.12.2019 учасники справи не з`явились, однак попередньо подали до суду письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі, при цьому позивач [PERSON] в поданій заяві зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, аналогічну заяву подав його представник згідно з ордером Байдак В.Г., а відповідач [PERSON] в поданій заяві зазначив, що заявлені позивачем [PERSON] позовні вимоги визнає. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести підготовче засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази, надані учасниками справи, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Судом установлено, що [INFO] в [ADDRESS] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.03.2017 (а.с. 13). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] (рішення [ADDRESS] -Хутірської сільської [ADDRESS] області № 205 від 27.09.2019 про зміну поштової адреси (а.с. 27)) по [ADDRESS] , який відповідно до свідоцтва № [NUMBER] на право особистої власності на жилий будинок від 24 листопада 1987 року, виданого на підставі рішення Вінницької районної Ради народних депутатів № 271 від 24 жовтня 1986 року та рішення виконкому Вінницько-Хутірської сільської Ради народних депутатів від 08 січня 1986 року за № 6, а також записів в погосподарських книгах належав колгоспному двору, головою якого був [PERSON] , що підтверджується копією вказаного свідоцтва (а.с. 28), а також копією виписок з погосподарських книг Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 43-61). За відомостями технічного паспорта, виготовленого ФОП [PERSON] станом на 10.02.2019, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] загальною площею 73,2 кв.м, житловою площею 41,4 кв.м, в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», веранди літ. «а», літньої кухні літ. «Б», погребу літ. «В», убиральні літ. «Г», огорожі № 1-3 та криниці № 4, що підтверджується копією цього технічного паспорта (а.с. 29-34). Згідно з вимогами ст. 7 Конституції СРСР (в редакції1936 року) колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці. Відповідно до затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі тавідомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради. Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначавсяВказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками,затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно з п. 9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство. Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст.ст. 120, 123 ЦК України (в редакції 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору. Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Тобто усі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Відповідно до записів в погосподарських книгах станом на 15 квітня 1991 року двір, в якому розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , відносився до категорії колгоспних.Членами колгоспного двору станом на цю дату, згідно з записами в погосподарській книзі за 1991-1995 роки, значилися [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (позивач по справі).Таким чином, станом на 15 квітня 1991 року право власності на майно колгоспного двору, зокрема, на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] набули [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 43-61), відповідно частка кожного з них складала 1/3. Відповідно, після смерті [INFO] [PERSON] відкрилась спадщина на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] був [PERSON] - чоловік померлої, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 11.05.1958 (а.с. 15), копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя (а.с. 16), а також [PERSON] та [PERSON] - діти померлої, що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження серії [NUMBER] від 08.04.1959 (а.с. 17) та серії [NUMBER] від 01.03.1965 (а.с. 18). Відповідно до Спадкового реєстру спадкоємці померлої [INFO] [PERSON] до нотаріальної контори та приватних нотаріусів по питанню відкриття спадщини не зверталися, спадкова справа не заводилась, що підтверджується листом в.о. завідувача Вінницької районної державної нотаріальної контори Гречко Ж.Б. за № 2243/01-16 від 05.11.2019 (а.с. 76). З копії домової книги для прописки громадян за адресою: [ADDRESS] убачається, що станом на момент смерті [INFO] [PERSON] з нею за однією адресою був зареєстрований та проживав чоловік [PERSON] (а.с. 21-25). Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Частиною 3 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадщину після смерті [PERSON] відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняв її чоловік [PERSON] , оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не заявив про відмову від спадщини, однак не оформив свої спадкові права, що підтверджується копіями виписок з погосподарських книг Вінницько-Хутірської сілської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 43-61) та копією домової книги (а.с. 21-25). Таким чином, частка [PERSON] у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] склала 2/3 (1/3 - як члена колгоспного двору та 1/3 - в порядку спадкування за законом після смерті дружини [PERSON] ). [INFO] в [ADDRESS] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.06.2018 (а.с. 14). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, до складу якого увійшло також 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , з яких 1/3 частка належала померлому як члену колгоспного двору, а інша 1/3 частка належала померлому в порядку спадкування за законом після смерті дружини [PERSON] Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [INFO] [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] - діти померлого, що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження серії [NUMBER] від 08.04.1959 (а.с. 17) та серії [NUMBER] від 01.03.1965 (а.с. 18). З довідки № 2052, виданої виконкомом Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області 13.12.2018, убачається, що на момент смерті [INFO] [PERSON] проживав одиноко за адресою: [ADDRESS] (а.с. 20). [PERSON] та [PERSON] спадщину після смерті [INFO] [PERSON] прийняли відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України, шляхом подання у встановлений ст. 1270 ЦК України строк нотаріусу заяв про прийняття спадщини. Будь-які інші заяви в матеріалах цієї спадкової справи відсутні, що підтверджується копією спадкової справи № 78/2018, заведеної приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Білозарецькою О.Ю. до майна померлого [INFO] [PERSON] . (а.с. 92-130). Також з матеріалів вищезазначеної спадкової справи убачається, що між сторонами по справі [PERSON] та [PERSON] 11 грудня 2018 року було укладено договір поділу спадкового майна, відповідно до якого до [PERSON] перейшли:1/2 частка земельної ділянки загальною площею 1,3668 га, кадастровий номер 0520681000:01:002:0025, розташованої за адресою: Вінницько-Хутірська сільська рада, Вінницького району Вінницької області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;земельна ділянка загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер 0520681000:02:006:1073, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення- для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);земельна ділянка загальною площею 0,1180 га, кадастровий номер 0520681000:02:006:1074, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення- для ведення особистого селянського господарства. У спадщину до [PERSON] перейшла:1/2 частка земельної ділянки загальною площею 1,3668 га, кадастровий номер 0520681000:01:002:0025, розташованої за адресою: Вінницько-Хутірська сільська рада, Вінницького району Вінницької області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.Сторони по справі, як спадкоємці першої черги за законом, також домовилися про поділ 2/3 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , за якою відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] грошову компенсацію за 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , про що надав відповідну розписку, що підтверджується її копією (а.с. 62). Таким чином, [PERSON] має право на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] (на 1/3 частину - як член колгоспного двору та на 2/3 частини - в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] ). Проте оформити договір поділу спадкового будинку у нотаріуса позивач по справі не має можливості через те, що спадковий житловий будинок належить колгоспному двору, головою якого був [PERSON] . Оформити право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами як на майно колгоспного двору в позасудовому порядку позивач [PERSON] також не в змозі через приналежність будинку до суспільної групи домогосподарств «колгоспний двір». Крім того, отримати свідоцтво про право власності на відповідну частку у праві власності на житловий будинок як члена колгоспного двору в сільській раді позивач [PERSON] також не в змозі, оскільки органи місцевого самоврядування відповідно до змін в законодавстві з 01 січня 2013 року позбавлені права оформлення права власності на нерухоме майно з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно.Зазначені обставини, крім вищевказаної спадкової справи, також підтверджуються постановою приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Білозарецькою О.Ю. про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] батька [PERSON] (а.с. 63). Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Особа має право звернутися до суду з відповідним позовом, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Тобто, визнання права в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, у зв`язку з чим, виникає цивільно-правовій спір. Установлено, що оформити свої спадкові права на спадковий житловий позивач [PERSON] не має можливості через приналежність будинку до суспільної групи домогосподарств - «колгоспний двір», в зв`язку з цим нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] батька [PERSON] на вищевказане спадкове майно. Також установлено, що сторони по справі домовились, що цілий житловий будинок [ADDRESS] буде належати [PERSON] в порядку спадкування за законом та в порядку поділу спадкового майна. Оскільки судом є установленим, що позивач не в змозі отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно, іншого способу захисту своїх спадкових прав, окрім судового, у нього немає, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до абзацу 3 пункту 24 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», в разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що дає суду законні підстави для задоволення позову. За відсутності клопотання у позивача про розподіл судових витрат, суд вважає залишити їх за останнім.

Outcome: approved