Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до Новоайдарського районного суду з даним позовом до виконавчого комітету Щастинської міської ради Новоайдарського району Луганської області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 07.04.2016 року помер його батько [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 0,0962 га, що розташована у садовому товаристві «Зелена поляна» ділянка 2, земельна ділянка № 194, № 194а м. Щастя, кадастровий номер земельної ділянки 4410161400:01:003:0097, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 177389 та грошові кошті, заощаджені спадкодавцем на рахунках філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк». Заповіту [PERSON] не залишив, тому спадкування належного йому майна має відбуватися за законом, позивач, як син померлого [PERSON] є його спадкоємцем за законом першої черги, і має право на успадкування вказаного майна. Позивач звернувся до нотаріуса з метою оформлення своїх прав на спадщину батька, але своєю постановою від 13.01.2017р., нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на те, що не можливо перевірити коло осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині після померлого [PERSON], оскільки останній на час смерті проживав у м. Луганськ на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, а [PERSON] не може надати документи для перевірки місця відкриття спадщини та коло осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині. Позивач не має можливості розпоряджатися спадковим майном, у звязку з чим вимушений звернутися до суду з позовом про визнання за ним права власності на спадкове майно, за захистом своїх прав. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача виконкому Щастинської міської ради [PERSON], у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Судом встановлено факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 07.04.2016 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 14). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 0,0962 га, що розташована у садовому товаристві «Зелена поляна» ділянка 2, земельна ділянка № 194, № 194а м. Щастя, кадастровий номер земельної ділянки 4410161400:01:003:0097, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 177389 (а.с. 5) та грошові кошті, заощаджені спадкодавцем на рахунках філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», згідно до договору від 25.03.2013р. № 1040172 про відкриття та обслуговування рахунку за банківським продуктом «Національна картка» (а.с. 6). Заповіту [PERSON] не залишив, тому спадкування належного йому майна має відбуватися за законом. Позивач, як син померлого [PERSON] є його спадкоємцем за законом першої черги, і має право на успадкування вказаного майна. Факт того, що [PERSON] [INFO], є сином [PERSON] померлого 07.04.2016 року, підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-ЕД № 378891 (а.с. 7). Позивач звернувся до нотаріуса з метою оформлення своїх прав на спадщину батька, але своєю постановою від 13.01.2017р., нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на те, що не можливо перевірити коло осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині після померлого [PERSON], оскільки останній на час смерті проживав у м. Луганськ на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, а [PERSON] не може надати документи для перевірки місця відкриття спадщини та коло осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині (а.с. 12-13). Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, спадкоємцями за законом першої черги є діти спадкодавця та той з подружжя, хто його пережив, батьки. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку може застосовуватись, як спосіб захисту, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, відповідно до Постанови Пленуму ВСУ Про судову практику у справах про спадкування. Стаття 16 ЦК України також передбачає такий спосіб захисту права особи, як визнання права. Таким чином, судовим розглядом встановлено, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог, підтверджені письмовими доказами, є достовірними, і сумніву у суду не викликають, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб. Відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 328, 392, 1218, 1220, 1221, 1261, 1268, 1296 ЦК України, ст. 81 ЗК України,

Outcome: approved