Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обгрунтування своїх позовних вимог вказала, що 11 липня 2009 року її дочка [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Баришівського районного управління юстиції Київської області. Від даного шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] . 05 березня 2012 року рішенням Баришівського районного суду Київської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [INFO] року [PERSON] померла. З часу її смерті, син [PERSON] зареєстрований та проживає з бабусею [PERSON] . Зазначає, що весь цей час батько дитини [PERSON] життям сина не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у його вихованні. Тому позивач звернулася з даною позовною заявою до суду та просила позбавити батьківських прав відповідача у відношенні малолітнього сина, стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання внука [PERSON] . Ухвалою суду від 13.03.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі, призначено підготовче засідання та роз`яснено відповідачу про право подати відзив на позовну заяву. Ухвалою від 09.04.2019 року оголошено перерву у підготовчому засіданні та витребувано у служби у справах дітей Баришівської районної державної адміністрації Київської області висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно його сина. У підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явилася, при цьому в матеріалах справи міститься її заява про розгляд цивільної справи у її відсутності, заявлений позов підтримує повністю та просить його задовольнити. У підготовче засідання відповідач [PERSON] не з`явився, проте направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлений позов визнає в повному обсязі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - служби у справах дітей Жашківської районної державної адміністрації Черкаської області - у підготовче засідання не з`явився, однак від начальника служби у справах дітей Ігнатюк Т.І., що діє на підставі довіреності від 03.01.2019 р., надійшла заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечує щодо задоволення позову. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - служби у справах дітей Баришівської районної державної адміністрації Київської області - у підготовче засідання не з`явився, при цьому від в.о. начальника служби Майорової Т.І. на адресу суду надійшов лист, в якому просить проводити засідання без представника служби, ухвалити рішення в найкращих інтересах дитини, викладені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Крім того, до листа додано заяву [PERSON] про те, що з ним було проведено бесіду про позбавлення батьківських прав та попереджено про його наслідки, однак він не заперечує проти заявлених позовних вимог. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, безпосередньо дослідивши надані докази, приходить до наступного. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Як передбачено ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом установлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.07.2009 р., виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Баришівського районного управління юстиції Київської області. Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жашківського районного управління юстиції у Черкаській області, матір [PERSON] - [PERSON] - померла [INFO] . Позивач [PERSON] є матір`ю [PERSON] та відповідно бабусею [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.10.1990 р. та копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 18.06.1997 р. Відповідно до довідки № 10411 від 31.10.2018 року, виданої виконавчим комітетом Жашківської міської ради Черкаської області гр. [PERSON] , що проживає в [ADDRESS] , склад її сім`ї наступний: чоловік - [PERSON] , дочка - [PERSON] , внук - [PERSON] . Тобто [PERSON] , [INFO] , проживає разом із бабусею [PERSON] . Із акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] вбачається, що за адресою: [ADDRESS] мешкає [PERSON] , її чоловік [PERSON] , дочка - [PERSON] та внук - [PERSON] [PERSON] не прописаний та не проживає за даною адресою, аліменти не сплачує, а також не приймає участі у вихованні свого сина [PERSON] . Із акту обстеження умов проживання за адресою: : [ADDRESS] , складеного начальником служби у справах дітей та провідним спеціалістом служби у справах дітей Жашківської районної державної адміністрації, вбачається, що дитина [PERSON] має власну кімнату, умебльовану належним чином, забезпечений одягом по сезону та для нього створені належні умови проживання. Як зазначено у листі служби у справах дітей та сім`ї Баришівської районної державної адміністрації Київської області від 18.04.2019 р. № 02.32/620, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак за місцем реєстрації не проживає. Під час бесіди [PERSON] підтердив, що має сина [PERSON] , який після смерті матері проживає із бабусею у м. Жашкові. Дитині допомагає по мірі можливості, однак не відвідує його, не забирає до себе та вважає, що сину краще буде у бабусі [PERSON] . Статтею 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи, можуть бути позбавлені батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У відповідності до ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, які підтверджені доказами, що були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що [PERSON] дійсно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 СК України, а також враховуючи, що відповідач позов визнав та визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд вважає, що визнання позову може бути прийнято судом, тому вважає за доцільне задовольнити позовну заяву [PERSON] . Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті судовий збір повертається позивачу з державного бюджету в розмірі 50 відсотків судового збору.

Outcome: approved