Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Павлівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. В своїй позовній заяві посилається на те, що згідно даних погосподарської книги Павлівської сільської ради, житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться в [ADDRESS] належав тітці позивача [PERSON] Рішенням Завидівської сільської ради Іваничівського району від 04 грудня 1993 року № 15/1 [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства у розмірі 0,4001 га. та для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель у розмірі 0,1000 га. За життя [PERSON] не здійснила реєстрацію права власності на об'єкти нерухомого майна на своє ім'я. [INFO] [PERSON] померла. При житті, 25.09.2003 року, вона склала заповіт, за яким все належне їй майно, в тому числі житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться в с. [ADDRESS] заповіла позивачу по справі. [PERSON] прийняв спадщину після смерті тітки, подавши у встановлений законодавством строк до Іваничівської державної нотаріальної контори заяву про її прийняття. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене майно державною нотаріальною конторою йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться в [ADDRESS], Волинської області та земельні ділянки, а саме, земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства у розмірі 0,4001 га, що розташована в с. Завидів Іваничівського району, адмінінстративно-територіальні межі Павлівської сільської ради Іваничівського району та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлвого будинку і господарських будівель площею 0,1000 га, що також розташована в с. Завидів Іваничівського району, адмінінстративно-територіальні межі Павлівської сільської ради, які він успадкував за законом після смерті тітки [PERSON], яка померла [INFO]. В підготовче судове засідання позивач не з'явився, однак від нього надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Від представника відповідача Павлівської сільської ради також надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує щодо задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 223 Цивільно-процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Випадки відкладення розгляду справи відсутні. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи та проведенням розгляду справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов є підставним та таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому суд приймає визнання позову відповідачем у даній справі. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 4 ст. 200 ЦПК України). Відповідно до ст. 346 ЦК України смерть власника є однією з підстав припинення права власності. Згідно до вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що згідно записів погосподарської книги, житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] належав тітці позивача [PERSON] , яка [INFO] померла. Згідно виписки із рішення сесії Завидівської сільської ради народних депутатів від 04 грудня 1993 року № 15/1 [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства у розмірі 0,4001 га. та для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель у розмірі 0,1000 га. (а.с. 16). При житті, 25 вересня 2003 року [PERSON] склала заповіт, за яким, все належне їй майно, в тому числі житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться в [ADDRESS] заповіла позивачу по справі. [PERSON] прийняв спадщину після смерті тітки, в тому числі не охоплену заповітом, подавши до Іваничівської державної нотаріальної контори заяву про її прийняття. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялись внаслідок його смерті. З матеріалів справи вбачається, що державним нотаріусом Іваничівської державної нотаріальної контори [PERSON] позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті тітки, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Матеріалами справи встановлено, що позивач набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельні ділянки в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Судом встановлено, що інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. Визнання позову відповідачем будь-чиїх прав та інтересів не порушує. За таких обставин вимоги позивача є обґрунтованими та підставними. Судові витрати по справі суд покладає на позивача.

Outcome: approved