Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання договорів недійсними, застосування наслідків їх недійсності, витребування майна з чужого незаконного володіння, розірвання договорів оренди. Свої вимоги мотивує тим, що впродовж липня 2010 року по березень 2012 року ним було придбано шість транспортних засобів, а саме вантажний сідловий тягач SCANIA, 2004 року випуску, напівпричіп KRONE, 2001 року випуску, вантажний сідловий тягач DAF FTXF105, 2006 року випуску, напівпричіп SCHMITZ SPR 24, 2004 року випуску, вантажний - сідловий тягач VOLVO JFH 12, 2005 року випуску, напівпричіп KOGEL SN 24, 2004 року випуску. 21 липня 2010 року, 19.04.2001 року та 19 березня 2012 року між ним та [PERSON] було укладено договори найму вищезазначених транспортних засобів, відповідно до яких він передав [PERSON] в найм належні йому транспортні засоби, а [PERSON] прийняв ці транспортні засоби та зобов'язувався сплачувати кошти за користування ними на умовах, передбачених договорами. Однак, взятих на себе договірних зобов'язань [PERSON] не виконав, кошти за оренду транспортних засобів ним не сплачувались. В серпня 2012 року ним було повідомлено [PERSON] про відмову від договорів найму транспортних засобів та про необхідність їх повернення, на що отримав відмову. У зв'язку з відмовою в поверненні транспортних засобів [PERSON], [PERSON] звернувся в правоохоронні органи. В ході проведеної перевірки було встановлено, що в період з 17 по 28 липня 2012 року невстановлена особа зняла без його відому транспортні засоби з реєстрації у МРЕВ ДАІ, та відповідно до довідок-рахунків всі транспортні засоби були зареєстровані за [PERSON] Згодом, [PERSON] знято з реєстрації сідловий тягач VOLVO JFH 12, 2005 року випуску, напівпричіп KOGEL SN 24, 2004 року випуску, після чого транспортні засоби були зареєстровані за [PERSON] Вважає, що його волевиявлення на відчуження належних йому на праві приватної власності транспортних засобів (сідловий тягач SCANIA, 2004 року випуску, напівпричіп KRONE, 2001 року випуску, вантажний сідловий тягач DAF FTXF105, 2006 року випуску, напівпричіп SCHMITZ SPR 24, 2004 року випуску, вантажний - сідловий тягач VOLVO JFH 12, 2005 року випуску напівпричіп KOGEL SN 24, 2004 року випуску) не було. Просить суд визнати недійсними договори купівлі-продажу даних транспортних засобів, витребувати їх з незаконного володіння [PERSON] та [PERSON], розірвати договори найму та стягнути судові витрати по справі. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 06 травня 2014 року позовні вимоги позивача в частині розірвання договорів найму автомобілів сідлового тягача SCANIA, 2004 року випуску, напівпричіпа KRONE, 2001 року випуску, вантажного сідлового тягача DAF FTXF105, 2006 року випуску, напівпричіпа SCHMITZ SPR 24, 2004 року випуску за заявою представника позивача залишено без розгляду. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили суд, позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив суд в його задоволенні відмовити за безпідставністю. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що 19.03.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір найму транспортного засобу, а саме: вантажного сідлового тягача марки DAF FTXF105, 2006 року випуску, що підтверджується договором найму від 19.03.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу [PERSON] (а.с. 62).. 19.03.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір найму транспортного засобу, а саме: напівпричіпа бортового марки SCHMITZ SPR 24, 2004 року випуску, що підтверджується договором найму від 19.03.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу [PERSON] (а.с. 63). Відповідно до п. 7 вказаних договорів відповідач [PERSON] зобов'язувався вносити щомісячну плату в розмірі 150 грн., сума місячної плати сплачується готівкою за місцем проживання наймодавця, або на його рахунок, до десятого числа місяця, наступного за розрахунковим. Згідно вимог ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно до ст. ст. 759, 798 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо. Згідно ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема розірвання договору. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Як встановлено судом, то відповідач [PERSON] взятих на себе договірних зобов'язань в частині проведення оплати за користування транспортними засобами не виконав, а тому такі договори підлягають розірванню, а позовні вимоги в цій частині задоволенню. Такого висновку суд прийшов на підставі зібраних та досліджених в судовому засіданні доказів, зокрема, відповідачем [PERSON] не було надано суду жодного доказу того, що ним проводилась оплата за користування майном, хоча це було обумовлено заключним договором. Згідно ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п?ятою та шостою ст. 203 цього кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Вимоги про визнання недійсними договорів купівлі-продажу транспортних засобів позивач обґрунтовує тим, що на їх заключення відсутнє його волевиявлення на їх відчуження. Однак, на момент заключення договорів купівлі-продажу транспортних засобів позивач не був їх власником, а тому згоди на їх відчуження не було потрібно. Крім того, позовні вимоги про визнання недійсними договорів купівлі-продажу транспортних засобів та застосування наслідків їх недійсності мотивовані тим, що позивач [PERSON] не вчиняв дій, спрямованих на зняття з реєстрації транспортних засобів, і не уповноважував інших осіб на такі дії. Аналізуючи положення Порядку державної реєстрації та обліку автомобілів, суд приходить до висновку, що зняття транспортного засобу з реєстрації є правочином, який передує укладенню договору купівлі-продажу. Зняття транспортного засобу з обліку (реєстрації) в органах ДАІ не має безпосереднім наслідком його відчуження. Відчуження транспортного засобу становить окремий самостійний правочин. Між тим, як вбачається з наданих суду доказів (а.с. 178-183), то транспортні засоби були придбані через комісійну торгівлю на підставі довідки-рахунку на ім'я [PERSON], а саме: 18 липня 2012 року довідка-рахунок серії ДПІ № 344112 на автомобіль вантажний сідловий тягач марки SCANIA, 2004 року випуску, яка видана фізичною особою-приватним підприємцем [PERSON]; 27.07.2012 року довідка-рахунок серії ДПІ № 344126 на автомобіль вантажний сідловий тягач марки DAF FTXF105, 2006 року випуску, яка видана фізичною особою-приватним підприємцем [PERSON]; довідка-рахунок серії ДПІ № 344125 на напівпричіп марки KRONE, 2001 року випуску, яка видана фізичною особою-приватним підприємцем [PERSON]; 27.07.2012 року довідка-рахунок серії ДПІ № 459134 на напівпричіп марки SCHMITZ SPR 24, 2004 року випуску, яка видана приватним підприємством «Де-На Плюс»; 28.07.2012 року довідка-рахунок серії ДПІ № 459136 на автомобіль вантажний сідловий тягач марки VOLVO JFH 12, 2005 року випуску, видана приватним підприємством «Де-На Плюс»; 28.07.2012 року довідка-рахунок серії 459137 на напівпричіп марки KOGEL SN 24, 2004 року випуску, видана приватним підприємством «Де-На Плюс». Тобто, дані транспортні засоби було придбано в торгівельній організації. Відповідно до ст. 1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Однак, позивач не заявляє вимоги про визнання недійсними договорів комісії, відповідно до якого комісіонер вчиняє правочин від свого імені та не надає з приводу їх недійсності доказів щодо даного виду договорів. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Outcome: partial