Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON] ) звернувся до Валківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Черемушнянська сільська рада (далі по тексту - третя особа), в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстрована відповідач, однак з 2019 року не проживає у вказаному будинку, оплату комунальних платежів не здійснює, додаткових витрат на утримання будинку не несе, чим створюють позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні своїм майном. Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 09.04.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі. Призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 03.06.2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась. Про причини неявки суд не повідомила, відзив до суду не надала. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився. Направив до суду заяву, в якій зазначив, що не заперечує щодо задоволення позову та просить проводити розгляд справи за відсутності представника Черемушнянської сільської ради. Згідно із ч. 1 ст.\~223\~ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до приписів ст.\~280\~ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, вислухавши пояснення позивача, показання свідків, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується рішенням Валківського районного суду Харківської області від 05.09.2012 року (справа № 2006/1402/2012), копією витягу про державну реєстрацію прав № 35862345 від 16.10.2012 року (а.с. 13-14). Згідно довідки Валківської міської ради № 03.18-50/5 від 17.03.2021 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 08.06.2013 року (а.с. 17). Відповідно до довідки Валківської міської ради № 03.18-47/37 від 05.04.2021 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , проте фактично з 2019 року за вказаною адресою не проживає (а.с. 23). 17.03.2021 року комісією, у складі старости с. Черемушна, с. Литвинівка Валківської міської ради Вальвача В.М., спеціаліста [PERSON] , [PERSON] , проведено обстеження господарства за адресою: [ADDRESS] , за результатами чого встановлено, що [PERSON] у вказаному житловому будинку фактично не проживає з 2019 року (а.с. 18). З листа Відділення поліції № 1 Богодухівського районного відділу поліції ГУ НП в Харківській області № 4094/119-73/01/25-2021 від 13.05.2021 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , до відділення поліції, у період часу з 01.01.2010 року по 11.05.2021 року, із заявами за фактом перешкоджання у користуванні та проживанні у будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , не зверталась (а.с. 35). Статтею 76\~ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання, що вона зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Вона є знайомою з відповідачем по справі, яка мешкала за адресою: [ADDRESS] . При цьому, близько трьох років [PERSON] за вказаною адресою не проживає, її місцеперебування невідоме. Також свідок зазначила, що вона не бачила щоб позивачем чинились перешкоди відповідачу у користуванні вказаним будинком. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання, що вона зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Вона є знайомою з відповідачем по справі, яка мешкала за адресою: [ADDRESS] . При цьому, близько двох років [PERSON] за вказаною адресою не проживає, її місцеперебування невідоме. Також свідок зазначила, що вона не бачила щоб позивачем чинились перешкоди відповідачу у користуванні вказаним будинком. Частиною 3 статті 9\~ЖК УРСР передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбачених законом. Користування жилим приміщенням в будинках приватного житлового фонду регулюється главою 6 ЖК УРСР. Частиною першою статті 383\~ЦК України та статтею 150\~ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до статті 41\~Конституції України та статті 1\~Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону України\~«Про ратифікацію\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод\~1950\~року»,\~Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушенні і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей16,386,391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (статті 379, 382 ЦК України). Відповідно до статті 317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Частиною першою статті 319\~ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з частиною першою статті 321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391\~ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За положеннями статті 391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини першої статті 405\~ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно ч. 2 ст.\~64\~ЖК УРСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Аналіз приведених норм закону дає підстави для висновку про те, що право користування жилим приміщенням, що належить громадянинові на праві власності, нарівні з власником виникає у членів сім`ї власника житла, які проживають разом з ним. Як вже було встановлено, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності позивачу [PERSON] , у якому зареєстрована позивач, однак з 2019 році у вказаному житловому будинку не проживає. Таким чином, вищевикладені обставини свідчать про те, що відповідач не є членом сім`ї позивача, спільним побутом з позивачем не пов`язана та своєю реєстрацією за місцем проживання відповідач створює позивачу перешкоди у вільному користуванні та розпорядженні майном. За таких обставин, право відповідача на користування будинком фактично підпадає під поняття сервітуту (статті 395, 397, 403 ЦК України). За змістом частини 1 статті 406\~ЦК України сервітут припиняється у разі: поєднання в одній особі особи, в інтересах якої встановлений сервітут, і власника майна, обтяженого сервітутом; відмови від нього особи, в інтересах якої встановлений сервітут; спливу строку, на який було встановлено сервітут; припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту; невикористання сервітуту протягом трьох років підряд; смерті особи, на користь якої було встановлено особистий сервітут. Частиною другою статті 406\~ЦК України визначено, що сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. З огляду на викладене, оскільки відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язана, не є його членом сім`ї, право відповідача на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України. Згідно із частиною четвертою статті 263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 16 січня 2019 року у справі № 243/7004/17-ц (провадження № 61-25371св18), від 16 жовтня 2019 року у справі 243/9627/16-ц (провадження № 61-34009св18), від 23 жовтня 2019 року у справі № 766/12748/16-ц (провадження № 61-31405св18), від 15 січня 2020 року у справі № 686/11782/17-ц (провадження № 61-38672св18), від 30 січня 2020 року у справі № 569/1478/18 (провадження № 61-20015св19). Враховуючи вищевикладене, позов [PERSON] підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved