Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння, в якому просить витребувати із чужого незаконного володіння [PERSON] ноутбук Asus X 75VC TY013D серійний номер D6NOCX28903024C, радіотелевізійну підставку РТВ «Колорадо», які передати [PERSON]. В обґрунтування свого позову позивач зазначає, що разом з відповідачкою він перебував у шлюбі по 06.02.2014 року, і проживав в [ADDRESS]. Того ж дня за власні кошти позивач купив ноутбук Asus X 75YC - TY013D серійний номер D6NOCX28903024C, вартістю 4\~794,00 грн. Даний товар було отримано в розстрочку, оплату за який було здійснено з відстроченням на сім щомісячних платежів в розмірі 684,86 грн. щомісяця. На теперішній час зобовязання по вказаному договору позивачем виконані особисто. Крім того, 02.05.2014 року за власні кошти він купив радіотелевізійну підставку для ноутбука РТВ «Колорадо», вартістю 400,00 грн. Після розлучення дане майно тимчасово залишилося у відповідачки за вищевказаною адресою. Втім, на протязі 2014 року позивач неоднарозово звертався до відповідача з проханням повернути йому ноутбук та підставку, однак постійно отримував відмову. За таких обставин, позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду за захистом своїх порушених прав. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити, мотивуючи обставинами, викладеними в позовній заяві. В наступне судове засідання представник позивача не зявилася, надала заяву про розгляд справи у свою відсутність, позов підтримала, просила його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що ноутбук повернуто позивачу. В наступне судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти задоволення позову заперечував. Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Суду надано копію рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.02.2014 року про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], згідно якого останні перебували в шлюбі з 26.01.2009 року по 17.02.2014 року (а.с.7). Суду надано гарантійний талон № КД-001771 від 17.10.2014 року на ноутбук Asus X 75VC TY013D серійний номер D6NOCX28903024C (а.с.8). Суду надано також товарний чек від 02.05.2014 року на радіотелевізійну підставку РТВ «Колорадо» (а.с.9). Судом встановлено, що ноутбук Asus X 75VC TY013D серійний номер D6NOCX28903024C був придбаний [PERSON] в розстрочку, про що свідчить договір № 14020601054519 з відстроченням платежу від 06 лютого 2014 року з ПАТ КБ «Приватбанк». За цим договором було визначено сім щомісячних платежів в розмірі 684 грн. 86 коп., які погашалися з карти [PERSON] (а.с.10, 11-13, 14-17). Суду надано висновок Новомосковського МВ за результатами розгляду матеріалу заяви від 02.12.2014 року, з якого вбачається, що [PERSON] звертався до міліції з заявою про те, що його колишня дружина [PERSON] не віддає йому ноутбук марки «Asus X 75VC», який йому належить (а.с.18). Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69, ч. З ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Частиною 2 статті 369 ЦК України передбачено, що розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Однак, судом встановлено, що спірний ноутбук не є предметом спільної сумісної власності подружжя, оскільки хоча і придбаний 06.02.2014 року (до винесення Рішення суду про розірвання шлюбу), однак його було придбано в розстрочку, про що свідчить договір № 14020601054519 з відстроченням платежу від 06 лютого 2014 року з ПАТ КБ «Приватбанк». За цим договором було визначено сім щомісячних платежів в розмірі 684 грн. 86 коп., які погашалися з карти [PERSON] (а.с.10, 11-13, 14-17). Дана обставина відповідачем не оспорювалась і в судовому засіданні. Статтями 317, 321 ЦК України, ст. 41 Конституції України передбачено, що права володіння, користування та розпорядження своїм майном належить власнику. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно з п. 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Отже, позивач на підставі ст. 387 ЦК України повинен довести, а суд відповідно встановити факти, які доводять право власності позивача на майно і право на витребування цього майна; вибуття майна з володіння позивача і знаходження його у відповідача; незаконність володіння відповідача майном позивача; відсутність між позивачем і відповідачем зобов'язально-правових відносин щодо спірного майна. Факт належності спірного ноутбуку позивачу доведений матеріалами справи, а саме договором № 14020601054519 з відстроченням платежу від 06 лютого 2014 року з ПАТ КБ «Приватбанк». За цим договором було визначено сім щомісячних платежів в розмірі 684 грн. 86 коп., які погашалися з карти [PERSON] (а.с.10, 11-13, 14-17). Щодо фактичного знаходження вищезазначеного ноутбука у відповідача, то, окрім звернення до правоохоронних органів з приводу витребування спірного майна, яке міститься в матеріалах справи (а.с.18), дана обставина підтверджується і тим, що представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що вже в ході судового розгляду відповідач повернула ноутбук, чим фактично визнав той факт, що на момент звернення до суду ноутбук знаходився саме у відповідача. Однак в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, ані відповідачем, ані її представником не було надано доказів того, що спірний ноутбук дійсно повернутий, хоча на переконання суду, враховуючи факт того, що на момент його «повернення» (дана обставина судом не встановлена, однак стверджувалася представником відповідача в судовому засіданні), справа знаходилась в суді, то саме відповідачка повинна бути зацікавлена в отриманні будь-яких підтверджень повернення спірного ноутбуку. А відтак, суд приходить до переконання, про те, що в цій частині позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні доведено, що індивідуально визначена річ, а саме ноутбук Asus X 75VC TY013D серійний номер D6NOCX28903024C був придбаний [PERSON] в розстрочку, а тому належить позивачу на праві власності, однак відповідач безпідставно володіє вищезазначеним ноутбуком, чим перешкоджає позивачу у реалізації його права власності. Доказів наявності будь-яких домовленостей між сторонами з приводу користування спірним ноутбуком, суду надано не було. Щодо повернення радіотелевізійної підставки РТВ «Колорадо» (а.с.9), то в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, будь-яких доказів її перебування у відповідача суду не надано. А лише товарний чек, який знаходиться в матеріалах справи, на переконання суду, не може свідчити про її знаходження у відповідача. А тому в цій частині позову, суд вважає за необхідне відмовити. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь позивача понесені ним судові витрати, а саме сплачений судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог, тобто у розмірі 120,00 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial