Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення порядку участі у вихованні дитини. Посилається на те, що у спільному проживанні з відповідачем до укладення шлюбу у них народилася дитина - донька [PERSON] , [INFO] . 29.08.2016 року сторони уклали шлюб. Протягом всього періоду спільного проживання позивач створював всі необхідні умови для зміцнення сімейних відносин. 20.04.2019 року відповідач без будь-яких пояснень зібрала свої речі та речі дитини та переїхала проживати окремо. Лише на початку червня місяця 2018 року позивач дізнався про місце перебування дитини. Оскільки відповідач вчиняла перешкоди у зустрічах з дитиною позивач звернувся до органу опіки і піклування Хустської міської ради із заявою про встановлення годин спілкування з дитиною. Рішенням виконавчого комітету Хустської міської ради від 22.08.2018 року № 360 позивачу встановлено години спілкування з дитиною. Незважаючи на це відповідач не виконує встановлений графік побачень з дитиною та створює перешкоди у спілкуванні та вихованні їх спільної доньки. Всі його намагання врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів. Вважає, що дії відповідача порушують його права як батька дитини. Вжиті ним заходи по вирішенню питання в добровільному порядку не дали бажаного результату. У зв`язку з чим просить зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди у спілкуванні із дочкою [PERSON] , [INFO] та визначити для нього способи його участі у вихованні дитини, а саме: з понеділка по п`ятницю з 10 до 15 години з відвідуванням місця проживання батька без присутності матері; другу і четверту суботу та неділю кожного місяця, а саме з 10 години суботи по 20 годину неділі з відвідуванням місця проживання батька без присутності матері; у дні літніх канікул 24 доби з відвідуванням місця проживання батька без присутності матері; у дні зимових канікул 20 діб з відвідуванням місця проживання батька без присутності матері; у дні народження дитини по 6 години з відвідуванням місця проживання батька без присутності матері. В судовому засіданні позивач [PERSON] , його захисник Турок І.С. позовні вимоги підтримали з підстав викладених у заяві та просили їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Суду пояснила, що позивач постійно погрожував їй і вона стала його боятися, була під постійним психологічним тиском з його боку, тому вирішила піти від нього. Вона уникає зустрічей з позивачем, припинила усі контакти тому, що його скандали негативно впливають на психіку дитини. Дитину не довіряє позивачу, бо сумнівається у його психологічному здоров`ї, не хоче щоб позивач травмував дитину. Графік побачень, який пропонує позивач, не є реальним тому, що дитині 5 років, вона має з понеділка по п`ятницю відвідувати дитячий дошкільний заклад для підготовки до школи. Тому позов визнала частково та просила суд встановити наступний графік: раз у тиждень субота або неділя дві години у її присутності, враховуючи те, що батько дитини поводить себе неадекватно і вона йому не довіряє. Представник третьої особи - служби у справах дітей Хустської міської ради Поп Н.В. в судовому засіданні не заперечила щодо визначення судом порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, вказавши, що рішенням виконавчого комітету Хустської міської ради № 360 від 22.08.2018 року визначено спосіб участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою дитиною, яке не виконується. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду показала, що за [PERSON] вела догляд на протязі чотирьох років. Батьки дитину любили, дитина була щаслива. Потім відповідач переїхала разом з дитиною на нову квартиру. Позивач звертався до неї з проханням допомогти у побаченнях з донькою. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що сторін по справі знає давно. Вони приїздили до неї в гості, ставилися як до рідної матері. Чому між сторонами трапились такі конфліктні відносини не знає. Відповідач ніколи їй не жалілась на поведінку позивача. Свідок [PERSON] суду показав, що знає сім`ю тривалий час. Відносини у сторін були чудові, жили добре. Згодом позивач казав, що дружина чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, покази свідків, дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 9). Як встановлено в судовому засіданні між батьками дитини склались стійки неприязні відносини, які потягли за собою суперечки між ними щодо визначення участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, що сторонами не оспорюється. Статтею 153 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько дитини мають право на безперешкодне спілкування з нею. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. В судовому засіданні з пояснень позивача та інших матеріалів справи з`ясовано, що матір`ю дитини чиняться перешкоди у вільному спілкуванні з неповнолітньою донькою. Відповідно до ч. 3 ст. 157 Сімейного кодексу України, той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно вимог ч. 1 ст. 159 Сімейного кодексу України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Згідно ч. 1 ст. 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкування з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 159 Сімейного Кодексу визначено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. За правилами ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. При цьому, суд, встановлюючи спосіб спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Як слідує з матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету Хустської міської ради № 360 від 22.08.2018 року затверджено висновок служби у справах дітей щодо участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою дитиною та запропоновано певні дні й години для побачень і спілкувань. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За змістом ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав щодо дитини. Частиною 2 ст. 155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Із системного аналізу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ст.ст. 7, 141, 159 СК України слідує, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом лише в інтересах дитини. Таким чином, зважаючи, що сторони мають рівні права щодо виховання та розвитку дитини, обопільне бажання приймати участь у цьому і спілкування між ними та дитиною не перешкоджає нормальному розвитку останньої, однак між ними виникли непорозуміння з цього приводу та перешкоджання з боку матері, то суд приходить до висновку про необхідність визначити [PERSON] , як батьку дитини, спосіб участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою [PERSON] . А тому, враховуючи відносини, які склались між батьками, а також вік самої дитини, суд вважає за можливе дозволити спілкуватися батьку з неповнолітньою дочкою, але в обмежений час і слід встановити відповідні дні та години для цього. При цьому, суд зважає на висновок служби у справах дітей та доводи представника даного органу стосовно доцільності окремого спілкування батьків з дитиною, оскільки такі побачення в присутності матері можуть призвести до конфліктів і негативно відобразитись на вихованні дитини. Водночас, дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у вихованні дитини у інший спосіб, враховуючи її вік, а також, якщо зростання прихильності дитини до батька та належне виконання останнім своїх батьківських обов`язків обумовить це. До того ж рішення не є перешкодою визначення батьками в добровільному порядку додаткових днів для побачень позивача з дитиною, в тому числі й у присутності матері. Оскільки позивач не наполягав на відшкодуванні судових витрат, то їх стягнення з відповідача проводити не слід.

Outcome: dismissed