Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Київської міської ради (далі по тексту - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - [PERSON] (далі по тексту - третя особа ), відповідно до якого просив визнати за собою право власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS] (далі по тексту - квартира, спірне майно). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є сином [PERSON] . [INFO] батько помер. Після смерті батька відкрилась спадщина, до складу якої увійшла квартира [ADDRESS] . Разом з тим, позивач не має змоги оформити свої спадкові права, оскільки оригінал свідоцтва про право власності та про право на спадщину втрачені, а тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Представник відповідача в своєму відзиві просив на підставі поданих стороною доказів прийняти рішення згідно чинного законодавства та звільнити від сплати судових витрат відповідача. Від третьої особи пояснення не надходили. 16.04.2018 ухвалою суду по справі відкрито провадження, призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. 16.04.2018 ухвалою суду витребувано з Першої КДНК належним чином завірену копію матеріалів спадкової справи № 1045/2017. 07.06.2018 ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача та зупинене провадження по справі. 29.06.2018 на виконання вимог ухвали суду надійшли копії матеріалів спадкової справи № 1045/2017. 17.10.2018 від представника відповідача надійшов відзив. 16.04.2019 ухвалою суду на підставі клопотання представника позивача поновлено провадження по справі. 01.07.2019 ухвалою суду залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] . 02.10.2019 ухвалою суду закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідач в судове засідання не з`явився, в своєму відзиві просив справу розглянути за його відсутності, під час вирішення спору покладався на розсуд суду. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові пояснення представника відповідача, матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є рідним сином [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] . 11.09.2017 згідно Свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , актовий запис № 14269, батько позивача, [PERSON] , [INFO] помер. На день смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] (лист Шевченківської РДА від 03.11.2017 № 109/05/50-10489). Позивач 15.09.2017 звернувся до Першої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що відкрилась після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] . Державним нотаріусом Першої КДНК 15.09.2017 було відкрито спадкову справу № 1045/2017. Так, до складу спадщини, зокрема, увійшла квартира [ADDRESS] . Згідно Інформаційної довідки КВ-2017 № 41578 від 25.10.2017, наданої КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації», квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] : 1/2 частина на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації держадміністрації Шевченківського району 07.06.1994; 1/2 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 3-ю Київською державною нотаріальною конторою 15.11.2015, № 2-2022. З матеріалів справи також вбачається, що з відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори зверталась [PERSON] . Крім того, в провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа № 761/42059/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спільним майна подружжя, поділ майна. За результатами розгляду вказаної справи 04.02.2019 прийнято рішення суду, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі. Рішення суду набрало законної сили 12.03.2019. Відомості про те, що вказане рішення суду було скасоване в апеляційному чи касаційному порядку в матеріалах справи відсутні. За таких обставин, в судовому засіданні встановлено, що на момент розгляду справи інших спадкоємців, крім позивача, спадкодавець [PERSON] , [INFO] , не мав. Так, за правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Відповідно до частин першої, третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до пункту 4.14., 4.15. Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року № 282/20595 (в редакції, яка діяла на момент звернення позивача із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину), При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до пункту 4.18 Порядку вчинення нотаріальних нотаріусами України, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Так, з матеріалів справи вбачається, що 30.03.2018 державним нотаріусом Першої КДНК було видано позивачу Свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] на вклади, відкриті в АТ «Ощадбанк», зареєстровано в реєстрі за № 20-99. Однак, 05.04.2019 державний нотаріус Першої КДНК своєю постановою відмовив позивачу у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] після померлого [INFO] [PERSON] у зв`язку з ненаданням документу, який посвідчує право власності спадкодавця на зазначену квартиру. У відповідності до положень ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Право власності відповідно до ст.328 ЦК України набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При цьому, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно положень ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як визначено в ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Згідно ч.1 ст.1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі:, зокрема, судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. При цьому, згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Враховуючи вище викладене, в судовому засіданні встановлено, що після смерті [PERSON] , [INFO] відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] , яку спадкодавець набув в установленому законом порядку. Позивач, на момент розгляду справи, є єдиним спадкоємцем за законом після померлого [PERSON] , [INFO] , звернувся до нотаріуса у встановлений законом строк, разом з тим отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину через ненадання правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Таким чином, вказані вище обставини свідчать про наявність перешкод для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що в свою чергу призводить до того, що позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на спадщину, зареєструвати у встановленому законом порядку спадкове майно та реалізувати своє право власності. Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved