Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

[PERSON], діючи на підставі довіреності від 29.06.2016 року та в інтересах [PERSON], звернувся в суд з позовом до Бурівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області та просить визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з побутовими та господарськими спорудами по вул. Шевченка, № 18 у селі Безиків Городнянського району Чернігівської області, зазначені в технічному паспорті на житловий будинок під літерами : А-1 житловий будинок з а-1 прибудовою, загальною площею 59,2 кв.м., в тому числі житловою площею 25,7 кв.м., Б-1 сарай, В-1 пригребиця, погріб з шийкою, Г-1 вбиральня, 1. ворота з хвірткою, хвіртка, 2. огорожа суцільна, після смерті тітки позивача [PERSON], померлої 14 листопада 2006 року. Ухвалою судді від 20 лютого 2017 року відкрито провадження у зазначеній справі. У судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи останній повідомлявся належним чином, надав до суду письмову заяву від 23.02.2017 року в якій просить розглянути позов у його відсутність, заявлені ним в інтересах позивача позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити ( а.с. 64 ). Згідно положень ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача Бурівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином. Сільський голова Бурівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області [PERSON] надала до суду письмову заяву від 01.03.2017 року з проханням розглянути справу без участі представника сільської ради, сільська рада підтримує позовну заяву [PERSON] та проти позову не заперечує ( а.с. 66 ). Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи третя особа повідомлялась належним чином. Голова Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області [PERSON] надала до суду письмову заяву від 27.02.2017 року за вих. № 02-16/143 з проханням розглянути справу за позовом [PERSON] без участі їх представника за наявними в матеріалах справи документами, проти позовних вимог [PERSON] третя особа не заперечує ( а.с. 65 ). Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Городнянського районного нотаріального округу Чернігівської області [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце судового розгляду справи остання повідомлялась належним чином. 22.03.2017 року надала до суду письмову заяву від 21.03.2017року за вих. № 430/01-16 з проханням розглянути справу за позовом [PERSON] без її участі, оскільки її права за цією позовною заявою не порушуються та у звязку зі службовою зайнятістю ( а.с. 72 ). Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи останній повідомлявся належним чином, надав до суду письмову заяву від 24.04.2017 року в якій просить розглянути справу без його участі, проти позовних вимог [PERSON] не заперечує. Крім того, в поданій заяві [PERSON] вказав, що спадщину після смерті своєї тітки [PERSON], померлої 14.11.2006 року, він не прийняв та приймати не буде, із заявою до суду про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини він звертатись не буде ( а.с. 89-90 ). Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце судового розгляду справи остання повідомлявся належним чином, надала до суду письмову заяву від 23.04.2017 року в якій просить розглянути справу без її участі, проти позовних вимог [PERSON] не заперечує. Крім того, в поданій заяві [PERSON] вказала, що спадщину після смерті своєї тітки [PERSON], яка померла 14.11.2006 року вона не прийняла та приймати не буде, із заявою до суду про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини вона звертатись не буде ( а.с. 91 ). У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Позов обґрунтовується тим, що 14 листопада 2006 року померла тітка позивача [PERSON], яка є рідною сестрою її батька [PERSON], померлого 21 липня 2006 року. Після смерті тітки позивача відкрилась спадщина за заповітом, яким вона заповіла все належне їй майно своїй племінниці [PERSON]. У встановлений законом строк [PERSON] до нотаріальних органів із заявою про прийняття спадщини своєї тітки [PERSON] не зверталась і відповідно до закону вважається такою, що не прийняла її спадину. [PERSON] подала заяву до суду, що за визначенням їй додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті своєї тітки вона звертатись не буде. Спадкоємців першої, другої, третьої та четвертої черги немає. Позивач є одним із спадкоємців пятої черги за законом. Окрім позивача, спадкоємцями пятої черги є племінник спадкодавця [PERSON], який у встановлений законом строк до нотаріальних органів із заявою про прийняття спадщини своєї тітки не звертався, і відповідно до закону вважається таким, що не прийняв її спадщину. [PERSON] подав заяву до суду, що за визначенням йому додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті своєї тітки він звертатись не буде. У звязку з тим, що [PERSON] не прийняла спадщину за заповітом, а [PERSON] відмовився від прийняття спадини за законом, позивач є єдиним спадкоємцем пятої черги за законом після смерті [PERSON]. 02 лютого 2017 року позивач подала заяву приватному нотаріусу Городнянського районного нотаріального округу [PERSON] про прийняття спадщини свої тітки. До складу спадкового майна входить житловий будинок з побутовими та господарськими спорудами по вул. Шевченка, № 18 у с. Безиків Городнянського району Чернігівської області, первинна реєстрація права власності на який не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній. Станом на 15.04.1991 року суспільна група до якої відноситься спадковий житлвоий будинок «колгоспний двір». Але у звязку з тим, що право власності на спадковий житловий будинок не зареєстровано та правовстановлюючий документ відсутній, позивач не може оформити право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] змушена звернутись до суду з відповідним позовом. Суд, дослідивши усі наявні матеріали справи, встановивши наявність обставин, якими обґрунтовуються вимоги, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] померла 14 листопада 2006 року у с. Безиків Городнянського району Чернігівської області, що підтверджується свідоцтво про смерть серії 1-ЕЛ № 050802 ( а.с. 9 ). За життя 09.03.1993 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Бурівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області, зареєстрований в реєстрі за № 6, яким заповіла все своє майно своїй племінниці [PERSON] ( а.с. 12 ). Згідно письмової зави від 30.07.2016 року спадкоємець за заповітом [PERSON] спадщину після смерті своєї тітки [PERSON], померлої 14.11.2006 року, приймати не бажає та вона повідомила про це своїй рідній сестрі [PERSON]. Також [PERSON] не заперечує проти того, щоб її сестра [PERSON] прийняла спадщину за законом після смерті [PERSON] ( а.с. 13 ). Той факт, що померла 14.11.2006 року [PERSON] є рідною тіткою [PERSON], [INFO], підтверджується рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 12.12.2016 року. Рішення суду набрало законної сили 23.12.2016 року ( а.с. 22 ). Отже, позивач є спадкоємцем за законом пятої черги після смерті [PERSON]. Після смерті [PERSON] [PERSON] як спадкоємець за законом пятої черги, 02.02.2017 року звернулась до приватного нотаріуса Городнянського районного нотаріального округу Чернігівської області [PERSON] з відповідною заявою про прийняття спадщини померлої 14.11.2006 року [PERSON]. 02.02.2017 року була заведена спадкова справа № 22/2017 до майна [PERSON], яка померла 14.11.2006 року. Окрім позивача, спадкоємцем пятої черги за законом є племінник спадкодавця [PERSON], який у встановлений законом строк до нотаріальних органів із заявою про прийняття спадщини своєї тітки не звертався, і відповідно до закону вважається таким, що не прийняв її спадщину. Відомості про видачу спадкоємцю [PERSON] свідоцтв про право на спадщину у спадковій справі відсутні ( а.с. 73-74 ). Дослідженням довідок виконкому Бурівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області від 29.07.2016 року № 225 та від 27.03.2017 року № 122 встановлено, що згідно записів в погосподарській книзі № 9 за 1991-1995 роки, особовий рахунок № 375, в будинку № 18 по вул. Шевченка у селі Безиків Городнянського району Чернігівської області постійно була зареєстрована та проживала [PERSON], якій належав цілий будинок з побутовими та господарськими спорудами. Дане домоволодіння мало статус колгоспного двору. Станом на 15.04.1991 року члени колгоспного двору, а саме [PERSON] не втратила право на частку в його майні ( а.с. 25, 75 ). Ці дані підтверджуються записами в погосподарській книзі по Бурівській сільській раді Городнянського району Чернігівської області ( а.с. 27-28, 76-77 ). Статтею 120 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) було передбачено, що колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. За положеннями ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року N 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме : а ) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б ) розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. З інформаційної довідки, виготовленої фізичною особою підприємцем [PERSON] від 07.02.2017 року № 75, встановлено, що право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Шевченка, № 18 в с. Безиків Городнянського району Чернігівської області не зареєстровано, будинок побудований в 1946 році, самочинного будівництва, перепланування та переобладнання не виявлено ( а.с. 29 ). Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна відомості у вказаних реєстрах по будинку № 18 по вулиці Шевченка в селі Безиків Городнянського району Чернігівської області відсутні ( а.с. 71 ). Суд бере до уваги особливість забудови спірного будинку, який було збудовано в 1946 році в системі колгоспного двору. Зокрема, ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року N 1952-IV передбачає, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов : якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, станом до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність», член колгоспного двору [PERSON] мала право на спірний будинок в цілому. Підстав вважати домоволодіння, що є предметом позову, самочинно збудованим майном суд не вбачає. Наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.04.2015 року № 79, передбачає, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних ( присадибних ) житлових будинків, господарських будівель і споруд є технічний паспорт. З виготовленого експертом [PERSON] технічного паспорта на житловий будинок за адресою : Чернігівська область, Городнянський район, с. Безиків, вулиця Шевченка, буд. № 18, встановлено, що відповідно до технічної характеристики будівель та споруд зазначено : А-1 житловий будинком з а-1 прибудовою, загальною площею 59,2 кв.м., в тому числі житловою площею 25,7 кв.м., Б-1 сарай, В-1 пригребиця, Г-1 вбиральня, 1. ворота з хвірткою, хвіртка, 2. огорожа суцільна ( а.с. 30-31 ). Враховуючи, що за життя спадкодавець [PERSON] не зареєструвала своє право власності на нерухоме майно, це унеможливлює реалізацію позивачем своїх спадкових прав через нотаріальну контору. Підсумовуючи викладене, суд дійшов обєктивного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON]. Враховуючи наведене,

Outcome: approved