Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтовання своїх вимог посилається на те, що 14 серпня 2015 року відповідачу [PERSON] позичив гроші в сумі 3000 доларів США, які останній зобов'язався повернути за його вимогою до 05 жовтня 2015 року, про що написав йому розписки, однак у визначений строк грошові кошти не повернув. Тому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики, що на момент подачі позову за курсом НБУ еквівалентно сумі 65430 грн.00 коп. та понесені ним судові витрати по справі. Сторони про день, час і місце розгляду справи повідомлені судом належним чином. Позивач [PERSON] подав до суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує, просить стягнути з відповідача в його користь борг за договором позики в сумі 65430 грн.00 коп. та судові витрати по справі у виді сплати судового збору в сумі 654 грн.30 коп., справу слухати в його відсутності. Відповідач [PERSON] подав до суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнає повністю і просить справу слухати в його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 14 серпня 2015 року [PERSON] позичив у [PERSON] гроші в сумі 3000 доларів США, які зобов'язався повернути за вимогою останнього до 05 жовтня 2015 року, про що надав письмові розписки (а.с.4-5). Відповідач [PERSON] позов визнає і договору позики не оспорює. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку саму суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того саму роду і такої самої якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За змістом ст. 1051 ЦК України, якщо сторона заперечує дійсність договору позики (оспорює його) на підставах безгрошевості, то саме вона повинна довести суду ці обставини належними доказами з дотриманням вимог цивільного процесуального законодавства. Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року Про судове рішення у цивільній справі, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Однак позивач [PERSON] не змінює позовні вимоги і просить стягнути борг за договором позики в сумі 65430 грн.00 коп. Суд вважає, що вимоги позивача не суперечать вимогам закону і не поруюють право сторін тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтведжені судові витрати. Судом встановлено, що позивач сплатив по справі судовий збір в сумі 654 грн. 30 коп., що стверджується банківською квитанцією (а.с.1). За таких обставин суд вважає, що понесені позивачем судові витрати у виді сплати судового збору відповідно до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в користь позивача На підставі викладеного, ст.ст. 207, 526, 1046, 1047, 1049, 1051 ЦК України, ст.ст. 10,59,60,88,197,212-215 ЦПК України суд,

Outcome: approved