Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він більше, ніж 10 років добросовісно володіє квартирою [ADDRESS], відкрито, безперервно здійснює обслуговування квартири, доглядаючи за нею, здійснюючи необхідні ремонтні роботи, добросовісно користується нерухомим майном, а інші особи не заявляють вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна, і визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з цим, відповідно до чинного законодавства України, просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS], в порядку набувальної давності. Позивач надав заяву про підтримання позовних вимог та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Проти задоволення позовних вимог позивача не заперечувала. Представник третьої особи проти задоволення позовних вимог не заперечував, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за наявними доказами справи. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач зареєстрований та проживає в квартирі [ADDRESS], що підтверджується довідкою Комунального підприємства «Малинівка» №604 від 07 листопада 2014 року. До вищезазначеної квартири позивач - [PERSON], та його дружина - [PERSON], заселилися в 1986 році. Позивачз 1986 року проживає у даній квартирі та з цього часу разом з дружиною добросовісно, відкрито та безперервно володіє та користується квартирою [ADDRESS]. Ніхто крім позивача та відповідача не здійснює витрати по утриманню квартири, не цікавиться квартирою та не сплачує за надання комунальних послуг. Всі витрати по утриманню та догляду за вказаною квартирою здійснював та продовжує здійснювати позивач - [PERSON] та відповідач - [PERSON] Вони за свої кошти здійснювали поточний ремонт квартири, утримували та продовжують утримувати її в чистоті. Крім того, доказом того, що позивач володіє вищезазначеною квартирою є знаходження у нього технічного паспорту. Отже, позивач та відповідач фактично відкрито та безперервно володіє цим нерухомим майном, не порушуючи права та інтереси будь-яких інших осіб. Відповідно до положень ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно. Відповідно до ч. 4 цієї статті, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. При цьому в п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. При вирішенні спорів, пов'язаних з правом власності в силу набувальної давності, судам слід враховувати наступне: - право власності на нерухоме майно можна набувати за набувальною давністю лише після 01 січня 2011 року; - задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі статті 334 ЦК можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності володіння; - за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Враховуючи, що позивач та відповідач вже більше ніж 10 років добросовісно володіють квартирою [ADDRESS], відкрито, безперервно здійснюють обслуговування квартири, доглядаючи за нею, здійснюючи необхідні ремонтні роботи, добросовісно користуються нерухомим майном, а інші особи не заявляють вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна, і визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, можливо, відповідно до чинного законодавства України, визнати за позивачем та за відповідачем право власності на квартиру [ADDRESS], в порядку набувальної давності. Суд, оцінивши достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи надані сторонами, вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved