Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову позивач зазначає, що [INFO] в мережі Fасеbоок, на сторінці [INFO] було опубліковано о 12 год. 56 хв. допис [PERSON] «Депутати різних рівнів і з різних партій після першого туру перепакувались в Зекоманду. Хлопці, а слабо у себе на сторінках написати «Я голосую за [PERSON] ?». А не втіхаря бігати до «зелених» в надії зберегти шматок влади)))». Під даним дописом розгорнулося обговорення в коментарях, зокрема зі сторінки [INFO] що підписана як [PERSON] було опубліковано коментар «[INFO]) то конструктиву не вийде?) Ти ж знаєш, що я ніякого стосунку до партії не маю. Зате я знаю суму, за яку [PERSON] продав [PERSON] і бонус який ти отримав, і про те, що ти знав за продаж))) Так що будь обережніший з наклепами;)». Позивач вказує, що інформація під дописом, опублікована як коментар: « Зате я знаю суму, за яку [PERSON] продав [PERSON] » є такою, що ганьбить честь, гідність та його ділову репутацію. Зокрема, позивач вказує, що він є Президентом Громадської спілки «Рівненський футбольний клуб «Верес-Рівне» з 07.08.2015 року. Протягом чотирьох років активно займається розвитком футбольного клубу, пропагує ідеї спорту та здорового способу життя серед молоді, займає актину громадську позицію щодо рівненського футболу, а тому твердження про те, що « [INFO] » є недостовірною інформацією, тобто такою, що не відповідає дійсності, порушує немайнові права позивача на повагу до честі, гідності та недоторканності ділової репутації. Так, позивач вказує, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Своїми діями щодо написання коментаря «я знаю суму, за яку [PERSON] продав [PERSON] » відповідачем завдано позивачу немайнових втрат, що спричинили моральні та фізичні страждання та відбулися негативні зміни у житті, зокрема діловій репутації та громадській позиції було завдано шкоди, оскільки велика кількість людей мали змогу прочитати дану інформацію та повірити в дану недостовірну інформацію, скласти думку, що позивач отримав певні матеріальні блага, які суперечать інтересам Громадської спілки «Рівненський футбольний клуб «Верес-Рівне» та рівненського футболу, чи вчинив будь-які інші недобросовісні дії щодо Громадської спілки «Рівненський футбольний клуб «Верес-Рівне» та рівненського футболу. На підставі викладеного, позивач просив суд: визнати недостовірною інформацію, поширену в мережі в мережі Fасеbоок, на сторінці [INFO] під дописом [PERSON] , який було опубліковано о 12 год. 56 хв. 12.04.2019 року зі сторінки [INFO] що підписана як [PERSON] в частині вислову « Зате я знаю суму, за яку [PERSON] продав [PERSON] »; зобов`язати [PERSON] спростувати недостовірну інформацію в частині вислову « Зате я знаю суму, за яку [INFO] », опублікувавши в мережі Fасеbоок на сторінці [INFO] пост, в якому протягом двох днів з дня набрання рішенням суду законної сили вказати наступну інформацію: «Повідомлю, що недостовірною інформацією є коментар « Зате я знаю суму, за яку [PERSON] продав [PERSON] », оскільки жодних доказів даного твердження у мене не має. Мною, @ [PERSON] , було написано вищевказаний коментар до посту на сторінці @ [PERSON] опублікованого о 12 год. 56 хв. 12.04.2019 року, «Депутати різних рівнів і з різних партій після першого туру перепакувались в Зекоманду. Хлопці, а слабо у себе на сторінках написати «Я голосую за [PERSON] ?». А не втіхаря бігати до «зелених» в надії зберегти шматок влади)))»; просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. та судові витрати по справі. Ухвалою судді Рівненського міського суду Рівненської області від 12.06.2019 рокувідкрито провадження в цивільній справі. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 12.02.2020 року дану справу передано за підсудністю до Ковельського міськрайонного суду Волинської області. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12.03.2020 року справу прийнято головуючим до свого провадження та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 30.03.2020 року представник відповідача - [PERSON] звернулась до суду з заявою про продовження процесуального строку для подачі відзиву на позовну заяву. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15.04.2020 року заяву представника відповідача [PERSON] про продовження процесуального строку для подачі відзиву на позовну заяву було задоволено та продовжено відповідачу [PERSON] строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення позовної заяви. В подальшому, представник відповідача - [PERSON] подала відзив на пред`явлений позов, з якого вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити в позові. Зокрема зазначила, що позовну вимогу в частині визнання недостовірною інформації, поширеної в мережі Fасеbоок, на сторінці [INFO] під дописом [PERSON] , який було опубліковано о 12 год. 56 хв. [INFO] , а саме коментар опублікований зі сторінки [INFO] що підписана як [PERSON] в частині вислову « Зате я знаю суму, за яку [PERSON] продав Верес», вважає незаконною, абсурдною та надуманою. Так представник відповідача вказує, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно\-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Представник відповідача вважає, що вислів « Зате я знаю суму, за яку [PERSON] продав Верес» в першу чергу не є поширенням інформації, що не відповідає дійсності, та відповідає ознакам оціночного судження. Дане судження є оціночним, свідчить зокрема про той факт, що висловлювання не містить в собі жодних фактичних даних (хто, де, коли за яких обставин, тощо), а також вживається із використання мовностилістичних засобів - смайлів в кінці речення. Для повного розуміння ситуації, слід повернутись до історії Футбольного клубу «ВЕРЕС-РІВНЕ» з 2015 року, коли футбольний клуб розпочав своє відродження. Зокрема, відповідач вказує, що в той час створюється Громадська спілка «Рівненський футбольний клуб «Верес-Рівне»», ідентифікаційний код ЄДРПОУ 39701313, та її керівником з 07.08.2015 року є [PERSON] , про що зазначає в позові позивач та визнає відповідач. До відродження футбольного клубу активно долучаються рівняни та стають його членами, сплативши відповідний грошовий внесок. Проводиться активна пропаганда та реклама клубу в засобах масової інформації. Футбольний клуб «ВЕРЕС-РІВНЕ» розпочав сезон 2016-2017 року з Другої ліги. Клуб фінішував на 3-му місці в Першій лізі чемпіонату України сезону 2016/17 років. У 2017 році виборов право на участь в матчах Української Прем`єр-ліги. Під поняттям Футбольний клуб «ВЕРЕС -РІВНЕ» ховалася конкретна юридична особа, а саме - Товариство з обмеженою відповідальністю Футбольний клуб «ВЕРЕС-РІВНЕ», засновниками якої виступали громадська спілка «Рівненський футбольний клуб «Верес-Рівне», керівником якої є позивач та Публічне акціонерне товариство «Львівський Холодокомбінат». Сезон 2017-2018 років в Українській Прем`єр-лізі Футбольний клуб «ВЕРЕС-РІВНЕ» завершив на шостій сходинці і мав брати участь у наступному сезоні 2018-2019 років. У 2018 році стаються зміни в юридичній особі Товариства з обмеженою відповідальністю Футбольний клуб «ВЕРЕС -РІВНЕ» та початковий внесок засновника громадської спілки «Рівненський футбольний клуб «Верес-Рівне», керівником якого є позивач, зменшується вдвічі із 13 600 000, 00 грн. до 6 800 000 грн. та саме на суму зменшення цієї частки збільшилася частка іншого засновника - [PERSON] та з 22 400 000 грн. стала 29 200 000 грн. Крім цього, юридична особа змінює місце реєстрації з [ADDRESS] , реєструється у [ADDRESS] . Згодом зникає засновник - громадська спілка «Рівненський футбольний клуб «Верес-Рівне», та кульмінацією цього процесу стає перейменування Товариства з обмеженою відповідальністю Футбольний клуб «ВЕРЕС-РІВНЕ» на Товариство з обмеженою відповідальністю ПРОФЕСІЙНИЙ ФУТБОЛЬНИЙ КЛУБ «ЛЬВІВ». Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю ПРОФЕСІЙНИЙ ФУТБОЛЬНИЙ КЛУБ «ЛЬВІВ» виборола право на участь в Українській Прем`єр-лізі на сезон 2018-2019 роки. Натомість, Громадська спілка «Рівненський футбольний клуб «Верес-Рівне» після виходу зі складу учасників Товариство з обмеженою відповідальністю ПРОФЕСІЙНИЙ ФУТБОЛЬНИЙ КЛУБ «ЛЬВІВ», стає учасником юридичної особи із назвою на той момент Товариства з обмеженою відповідальністю ФУТБОЛЬНИЙ КЛУБ «ЛЬВІВ», яке на той час має право на проведення матчів лише у другій Лізі на сезон 2018-2019 років. Надалі Товариство з обмеженою відповідальністю ФУТБОЛЬНИЙ КЛУБ «ЛЬВІВ» стає Товариством з обмеженою відповідальністю «НАРОДНИЙ ФУТБОЛЬНИЙ КЛУБ «ВЕРЕС-РІВНЕ» та змінює місце реєстрації на м. Рівне, вул. Симона Петлюри, 35.1. Будь-який з способів зміни складу (учасників) юридичної особи передбачає грошову компенсацію частки учасника, а вона, на момент виходу Громадської спілки «Рівненський футбольний клуб «Верес-Рівне» (ідентифікаційний код ЄДРПОУ 39701313), із засновників (учасників) юридичної особи (ідентифікаційний код ЄДРПОУ 40427821) тільки номінально оцінювалася у 6 800 000грн. Натомість, частка у «новому [PERSON] » номінально вартувала лише 50 000 грн. Тому оціночне судження « Зате я знаю суму, за яку [PERSON] продав [PERSON] » не може бути недостовірною інформацією, адже той факт, що Футбольний клуб «ВЕРЕС-РІВНЕ» із Української Прем`єр-Ліги спустився у Другу лігу, відбувся завдяки виходу Громадської спілки «Рівненський футбольний клуб «Верес-Рівне» (ідентифікаційний код ЄДРПОУ 39701313) з засновників (учасників) юридичної особи (ідентифікаційний код ЄДРПОУ 40427821) та отриманням у зв`язку із цим грошової компенсації вартості частки. Таким чином, відповідач вказує, що це суто його оціночне судження як тодішнього вболівальника « [PERSON] ». Представник відповідача вказує, що на доведення факту завдання моральної шкоди позивачем не надано жодних доказів, які вказують, що позивачеві завдано моральної шкоди, яка була виражена в тому, що позивач не міг нормально спати, переживав, у нього підвищився тиск, паморочилося в голові. Крім цього, представник відповідача зазначає, що в засобах масової інформації відкрито стверджують, що позивач «продав [PERSON] » і жодного спростування цієї інформації опубліковано не було. Позивач не подавав позови про спростування цієї інформації, а така інформація не завдавала йому жодних моральних страждань. На підставі вищевикладеного, представник відповідача просила суд в задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі. Представником позивача - [PERSON] подано відповідь на відзив відповідача, в якому представник зазначає, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність обставин. Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною необхідно вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Таким чином, представник позивача вважає, що коментар відповідача не може відноситися до оціночних суджень, оскільки в подальшому у відзиві відповідач трактує його як факт та намагається довести його достовірність, зокрема збираючи докази того, що нібито [PERSON] « [PERSON] ». Зокрема, представник позивача зазначає, що 23.05.2018 року відбулося засідання правління Громадської спілки «Рівненський футбольний клуб «ВЕРЕС-РІВНЕ», на якому учасниками громадської спілки Спортивної громадської організації «Рівненська обласна федерація футболу» та Громадською організацією «Рівненська міська федерація футболу» було прийняте рішення надати повноваження генеральному директору Громадської спілки «Рівненський футбольний клуб «ВЕРЕС-РІВНЕ» Донцову Є.В. на представництво інтересів та право голосу від імені Громадської спілки «Рівненський футбольний клуб «ВЕРЕС-РІВНЕ»: - на загальних зборах учасників ТОВ «Футбольний клуб «Верес-Рівне» щодо всіх питань порядку денного ТзОВ «ФК «Верес-Рівне», в тому числі щодо безоплатного відступлення корпоративних прав, належних Громадській спілці «Рівненський футбольний клуб «ВЕРЕС-РІВНЕ» в розмірі 17% на власний розсуд; - щодо вступу в учасники ТзОВ «ФК «ЛЬВІВ» з укладенням договору безоплатної передачі корпоративних прав (частки у статутному капіталі) з ГО ДЮ ФК «Львів» на власний розсуд. 24.05.2018 року були проведені загальні збори учасників ТОВ «Футбольний клуб «Верес-Рівне», на яких було прийнято рішення про надання згоди на вихід зі складу учасників Товариства - Громадської спілки «Рівненський футбольний клуб «ВЕРЕС-РІВНЕ» шляхом відступлення корпоративних прав - частки у статутному капіталі Товариства, що відповідає 17% статутного капіталу Товариства шляхом безоплатного відступлення корпоративних прав - частки у статутному капіталі товариства на користь іншого учасника товариства - [PERSON] . 24.05.2018 року був укладений договір № 1/18 безоплатної передачі корпоративних прав (частки) ТОВ «Футбольний клуб «Верес-Рівне» від ГС РФК «ВЕРЕС-РІВНЕ» для [PERSON] . Також 23.05.2018 року відбулися загальні збори учасників ТОВ «Футбольний клуб «Львів», на яких було прийняте рішення на відступлення корпоративних прав ГО «ДЮНІ ФК «Львів» на користь ГС РФК «ВЕРЕС-РІВНЕ» шляхом підписання договору безоплатної передачі корпоративних прав. 24.05.2018 року було підписано договір безоплатної передачі корпоративних прав (частки у статутному капіталі) ТОВ «Футбольний клуб «Львів». Жодної купівлі-продажу часток не відбувалося при зміні учасників вищевказаних товариств. Жодної купівлі-продажу ТОВ «ФК «Верес-Рівне» [PERSON] не відбувалося, оскільки він навіть не мав компетенції для самостійного вирішення таких питань. Таким чином, представник позивача вважає, що в правовідносинах, що склалися між позивачем та відповідачем, існує повний юридичний склад правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи. З огляду на викладене, представник позивача вважає, що відповідач намагався шляхом поширення недостовірної інформації завдати шкоди та зганьбити честь, гідність та ділову репутацію позивача. Щодо моральної шкоди та суми її стягнення, представник позивача вказує, що моральна шкода полягає у приниженні честі, гідності, престижу та ділової репутації позивача, моральних переживаннях, які зазнав позивач внаслідок цього, втраті певних суспільних зв`язків, виставлення останнього в негативному світлі щодо отримання ним певних матеріальних благ, які суперечать інтересам Громадської спілки «Рівненський футбольний клуб «Верес-Рівне» та рівненського футболу чи вчинення будь-яких інших недобросовісних дій щодо Громадської спілки «Рівненський футбольний клуб «Верес-Рівне» та рівненського футболу. Зважаючи на вищевикладене, представник позивача просила позовну заяву задовольнити повністю. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази, прийшов до висновку про відсутність законних підстав для задоволення даного позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, статтею 32 Конституції України, ст.ст. 277, 297 ЦК України гарантовано судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї, захистити свої гідність, честь, ділову репутацію. Разом з тим, статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Як визначено у ч. 2 даної статті, оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно - стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу відомостей особою, на думку якої посадовими чи службовими особами цього органу при виконанні функціональних обов`язків порушено її право, не може вважатись поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам цих осіб. Отже, у сенсі ст. 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України, ч. 4 ст. 10 ЦПК України, є складовою частиною національного законодавства, зокрема у рішеннях цього суду у справах «Грінберг проти Росії», «Лінгенс проти Австрії». Таким чином, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суд повинен визначити характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Оцінка факту відрізняється від самого факту тим, що оціночне судження є висновком, отриманим в результаті інтелектуальної, логічної обробки і узагальнення конкретною людиною фактів, оцінок інших людей, інформації довідкового характеру та причинно-наслідкових зв`язків між зазначеними джерелами інформації, і тому будь-яким чином неможливо оцінити правдивість чи правильність цього висновку. Проте, автор робить ці висновки з певних фактів, доводити які цілком можливо. При цьому, Європейський суд з прав людини в справах «Де Хес і Гийзельс проти Бельгії» (1997 рік), «Фрессоз і Руар проти Франції», «Газета «Україна-Центр» проти України», «Яновський проти Польщі» (1999 рік), зауважив на необхідності враховувати особливий характер свободи преси, яка є важливою для концепції демократичного суспільства, зокрема свобода преси дозволяє застосовувати перебільшення та навіть провокування, не може бути обмежень на висловлювання, які становлять громадський інтерес, обмеження свободи преси можуть мати місце лише у відповідності до ч.2 ст.10 Конвенції, не може бути обмежень на коментарі та оціночні судження, які мають хоч якусь фактичну основу, жодні санкції не можуть бути накладені на ЗМІ або їх співробітника, які діяли у відповідності до своїх професійних обов`язків та коли у громадськості існує кореспондуюче право на отримання інформації, зокрема щодо суспільних проблем, діяльності крупних підприємців, політиків, державних службовців, тощо. Межі допустимої критики щодо ділової людини, зокрема крупного підприємця, є ширшими ніж для пересічного громадянина, адже він набуває ознак публічної особи, про що зазначає Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях «Фресо і Руар проти Франції», «Файед (Fayed) проти Сполученого Королівства» (1994 рік). Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Судом встановлено, що позивач є Президентом Громадської спілки «Рівненський футбольний клуб «Верес-Рівне», тобто є публічною особою. Зазначена обставина підтверджується витягом з ЄДРПОУ та не оспорюється учасниками справи. Відповідачем дійсно в мережі Fасеbоок, на сторінці [INFO] на опублікованому о 12 год. 56 хв. дописі [PERSON] «Депутати різних рівнів і з різних партій після першого туру перепакувались в Зекоманду. Хлопці, а слабо у себе на сторінках написати «Я голосую за [PERSON] ?». А не втіхаря бігати до «зелених» в надії зберегти шматок влади)))», зі сторінки [INFO] що підписана як [PERSON] було опубліковано коментар «[INFO]) то конструктиву не вийде?) Ти ж знаєш, що я ніякого стосунку до партії не маю. Зате я знаю суму, за яку [PERSON] продав [PERSON] і бонус який ти отримав, і про те, що ти знав за продаж))) Так що будь обережніший з наклепами;)». Ця обставина визнається відповідачем, а тому додаткового доведення не потребує. Як вбачається із вказаного коментаря відповідача, зважаючи на характер висловлювання та його мовно-стилістичний виклад, останній висловлював оціночні судження, а тому таке викладення інформації не може вважатись поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам осіб, про яких йдеться у коментарі, в тому числі й позивача. Дані відомості не є такими, які принижують честь, гідність, чи ділову репутацію позивача і не потребують спростування в порядку, передбаченому ч. ч. 6, 7 ст. 277 ЦК України, оскільки є лише відображенням поглядів відповідача, його оціночними судженнями про певні події, право на які гарантовано законом, ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року. В той же час, позивачем, всупереч вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, жодним допустимим та належним доказом, крім власних голослівних тверджень, не доведено того, як саме вплинув на його честь, гідність чи ділову репутацію такий коментар відповідача, в чому саме проявилось порушення його честі, гідності та ділової репутації. За таких обставин суд вважає, поміж зазначеного вище, недоведеною ту обставину, що інформація, яка була поширена відповідачем, є саме такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію позивача. При цьому суд також враховує те, що позивач вважає себе відомим громадським діячем, а тому його діяльність становить підвищений суспільний інтерес. Межі допустимої критики для нього є ширшими, ніж для пересічного громадянина. Позивач, звичайно, має право на захист своєї репутації, але вимоги цього захисту необхідно урівноважувати з інтересами вільного обговорення питання, що мають суспільний інтерес. Решта позовних вимог позивача є похідними від позовної вимоги про визнання недостовірною поширеної інформації, а тому до задоволення також не підлягають. Таким чином позивачем не доведено порушення його цивільних прав саме відповідачем, а тому суд прийшов до висновку про безпідставність вимог позивача, а відтак - про наявність підстав для відмови в задоволенні позову в цілому. Відмовляючи в задоволенні позову, суд, на підставі ст. 141 ЦПК України, залишає за позивачем понесені ним судові витрати.

Outcome: dismissed