Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до Марїнського районного суду Донецької області з позовною заявою визнання права власності. У судове засідання позивач та відповідач не зявились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, налягає на задоволенні позовних вимог. Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. Позивач вказує, що 24.11.1992 року нотаріусом Курахівської державної нотаріальної контори посвідчено договір дарування квартири, розташованої за адресою [ADDRESS]. Обдарованим та власником квартири є [PERSON]. Даний договір дарування був зареєстрований в Марїнському районному державному підприємстві капітального будівництва та технічної інвентаризації. Відповідно до довідки Районного комунального підприємства «Марїнське БТІ» № 06/901 від 01.12.2017 року, станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру, розташовану за адресою [ADDRESS], зареєстровано за [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Курахівською держнотконторою 24.11.1992 року, р-р № 1156. Позивач вказує, що загубив оригінал договору дарування, який є правовстановлюючим документом на квартиру. [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Курахівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу дублікату договору дарування, посвідченого 24.11.1992 року по реєстру за № 1156 державним нотаріусом Курахівської державної нотаріальної контори. Постановою від 05.06.2018 року державним нотаріусом Курахівської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено у видачі дублікату договору дарування, у звязку з тим, що справи нотаріальних документів по Курахівській державній нотаріальній конторі постійного та тривалого зберігання за 1992 рік знаходяться у Донецькому обласному нотаріальному архіві у м. Донецьку на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. За таких обставин позивачі вимушені звернутися до суду з позовом про визнання за ними права власності на квартиру у зв'язку з втратою правовстановлюючого документа. Відповідно до\~ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У зазначеній нормі передбачено, що особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов'язальний відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов'язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов'язального права); 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передумовою для застосування ст.\~392\~ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачами у позові про визнання права власності є особи, які вже є власниками. Стаття 392\~ЦК України не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 16 ЦК України\~також передбачає такий спосіб захисту права особи, як «визнання права». Таким чином, судовим розглядом встановлено, що факти, викладені позивачами в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, підтверджені письмовими доказами, сумніву у їх достовірності суд не має, визнання права власності на квартиру не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання за [PERSON] права власності на квартиру у звязку з втратою правовстановлюючого документа. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст.\~15, 16, 316, 328, 392 ЦК України,

Outcome: approved