overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 14 лютого 2009 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. З вересня 2011 року з відповідачем припинено шлюбні відносини і з того часу вони не спілкуються. Причиною розладу сімейних стосунків стало те, що вони з дружиною не розуміють один одного, у зв'язку з чим виникали сімейні сварки. Зараз кожний з них має нові родини. Вважає подальше збереження шлюбу буде суперечить їх інтересам. Питання про поділ майна мають намір вирішити за взаємною згодою. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати разом з матір'ю, спору з цього приводу між ними не має. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON]. В судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, кожний окремо подав заяву про розгляд справи без їх участі. Позивач позовні вимоги підтримав. Відповідач позов визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 14 лютого 2009 року між [PERSON] та [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 8 (а.с. 4). Сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Сторони разом не проживають з 2011 року, стосунки не підтримують, не ведуть спільне господарство. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння подружжя та небажання сторін зберегти шлюб. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. А тому вимоги позивача про розірвання шлюбу, укладеного між ним та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Спору про поділ майна та місце проживання дитини подружжя не має. Оскільки від відповідача не надійшло заяви про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд у відповідності до ст.. 113 Сімейного кодексу України вважає за необхідне залишити їй прізвище «[PERSON]». Також на виконання вимог ст. 115 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне надіслати копію рішення суду після набрання ним законної сили органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. (а.с.1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 19 липня 1997 року між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб. У шлюбі народилися двоє дітей, один з яких неповнолітній - син [PERSON], [INFO]. Протягом останнього часу між подружжям відсутнє взаєморозуміння, між ними виникали конфлікти з різних питань. В серпні 2015 року між ними припинено шлюбні стосунки. Спору про місце проживання дитини та поділ майна не має. Примирення вважає неможливим. У нього склалася інша сім'я, де народилася дитина. На підставі вищевикладеного позивач просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON]. У судовому засіданні позивач підтримав позов та просив суд задовольнити позовні вимоги. Пояснив суду, що збереження сім'ї та примирення не можливе, оскільки він вже має іншу сім'ю та у нього народилася дитина. Відповідач позов визнала, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Суду пояснила, що дійсно з липня 2015 року вони не проживають разом, не ведуть спільне господарство. Оскільки у позивача склалася нова сім'я, вважає, що примирення між ними не можливе. Спору про місце проживання дитини та поділ майна не має. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до таких висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 19 липня 1997 року між [PERSON] та [PERSON] виконавчим комітетом Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис за № 12 (а.с. 3). Подружжя має спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). Судом встановлено, що сторони разом не проживають з липня 2015 року, стосунки не підтримують, не ведуть спільне господарство. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння подружжя та небажання подружжя зберегти шлюб. Окрім того, судом встановлено, що однією з причин розладу сімейних стосунків є те, що у позивача склалася нова сім'я та у нього народилася дитина від іншої жінки. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. А тому вимоги позивача про розірвання шлюбу, укладеного між ним та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Подружжя досягло згоди про те, що дитина буде проживати разом з матір`ю. Спору про поділ майна не має. Оскільки від відповідача не надійшло заяви про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 20 серпня 1994 року між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Мають двох спільних дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. На початку серпня 2011 року позивач посварився з відповідачем, припинили шлюбні відносини, припинили спілкуватися, вести спільне господарство. Причиною розладу сімейних стосунків стало взаємне непорозуміння. Спору про поділ майна та місце проживання дітей не має. У зв'язку з чим позивач просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON]. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив суд задовольнити позовні вимоги, підтвердив обставини, викладені в позовній заяві, просив суд не надавати час на примирення, оскільки вважає збереження сім'ї неможливим. Відповідач позов визнала, проти задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу не заперечувала, підтвердила, що з серпня 2011 року не проживають разом з відповідачем, спільне господарство не ведуть. Також вважає збереження шлюбу неможливим, а тому просила суд не надавати час на примирення. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 20 серпня 1994 року Дніпровською селищною радою Верхньодніпровського району Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було зроблено актовий запис № 30 (а.с. 4). Сторони мають двох спільних дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.5-6). Подружжя не проживає разом з серпня 2011 року, і з того часу стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння та небажання зберегти шлюб та сім'ю. Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Отже, вимоги позивач про розірвання шлюбу, укладеного між ним та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Спору про поділ майна та місце проживання дітей подружжя не має. Також на виконання вимог ст. 115 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне надіслати копію рішення суду після набрання ним законної сили органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Оскільки від відповідача не надійшло до суду заяви про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд у відповідності до ст. 113 Сімейного кодексу України ввжає за необхідне їй залишити прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 23 січня 2010 року між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб. У шлюбі було народжено доньку - [PERSON], [INFO]. З грудня 2012 року з відповідачем припинено шлюбні відносини через відсутність взаєморозуміння. За цей час ніхто з них не зробив спроб примиритися. Спору про поділ майна не має. За спільною згодою донька залишилася проживати разом з відповідачем. У зв'язку з чим позивач просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. У судовому засіданні позивач підтримав позов та просив суд задовольнити позовні вимоги, підтвердив обставини, викладені в позовній заяві. Наполягав на тому, що примирення з відповідачем не можливе. Відповідач, позов визнала, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Підтвердила, що не проживає разом з позивачем з грудня 2012 року, спільне господарство не ведуть. Проти розірвання шлюбу не заперечувала. Спору про поділ майна та місце проживання доньки не має. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 23 січня 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис за № 1 (а.с. 5). У шлюбі народжено доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER](а.с 6). Судом встановлено, що сторони не проживають разом з грудня 2012 року, стосунки не підтримують, не ведуть спільне господарство. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння та взаємне небажання зберегти шлюб. Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Отже, вимоги позивача про розірвання шлюбу, укладеного між ним та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Подружжя досягло згоди про те, що донька буде проживати разом з матір`ю. Спору про поділ майна подружжя не має. Оскільки від відповідача не надійшло заяви про відновлення їй дошлюбного прізвища суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 24 жовтня 2009 року між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Протягом часу спільного проживання вони постійно сварилися, а в жовтні 2012 року фактично припинено шлюбні відносини і більше двох років вони мешкають окремо, не підтримують ніяких відносин. Спільних дітей подружжя не має. Спору про поділ майна не має. Збереження шлюбу позивач вважає недоцільним та неможливим. Також позивач має намір створити іншу сім'ю. В судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, кожний окремо подав заяву про розгляд справи без їх участі. Позивач позов підтримав та просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Відповідач позов визнала. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до таких висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. 24 жовтня 2009 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про складено відповідний актовий запис № 133 та видано свідоцтво про шлюб (а.с. 4). Подружжя спільних неповнолітніх дітей не має. Сторони не проживають разом з жовтня 2012 року, і з того часу стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння та взаємне небажання зберегти шлюб та сім'ю. Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. А тому вимоги позивача про розірвання шлюбу, укладеного між ним та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Спору про поділ майна подружжя не має. Також на виконання вимог ст. 115 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне надіслати копію рішення суду після набрання ним законної сили органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 4 жовтня 2003 року між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Мають спільну дитину - сина, [PERSON], [INFO]. Останнім часом з дружиною відносини погіршились, все частіше виникають сварки, не розуміють один одного. У зв'язку з чим позивач вважає, що збереження шлюбу не можливе та суперечить їх інтересам. Спору про поділ майна та місце проживання дитини не має. У зв'язку з чим позивач просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON]. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив суд задовольнити позовні вимоги, підтвердив обставини, викладені в позовній заяві, просив суд не надавати час на примирення, оскільки вважає збереження сім'ї неможливим. Відповідач позов визнала, проти задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу не заперечувала, підтвердила, що проживають разом з відповідачем, проте спільне господарство не ведуть, відносини не підтримують. Також вважає збереження шлюбу неможливим, а тому просила суд не надавати час на примирення. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 4 жовтня 2003 року виконкомом Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було зроблено актовий запис № 50 (а.с. 4). Сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с.5). Подружжя проживає разом, проте стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння та небажання сторін зберегти шлюб та сім'ю. Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Тому вимоги позивач про розірвання шлюбу, укладеного між ним та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Спору про поділ майна та місце проживання дітей на час розгляду справи судом подружжя не має. Також на виконання вимог ст. 115 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне надіслати копію рішення суду після набрання ним законної сили органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Оскільки від відповідача не надійшло до суду заяви про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд у відповідності до ст. 113 Сімейного кодексу України вважає за необхідне їй залишити прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 5 грудня 2003 року між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. В лютому 2015 року з дружиною вкотре посварилися і припинили жити разом. Причиною припинення шлюбних відносин є те, що вони не розуміють один одного. Окрім того дружина почала зустрічатися з іншим чоловіком. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим і це суперечить як їхнім інтересам з дружиною, так і інтересам дитини. Спору про розподіл майна та місце проживання дитини не має. У звязку з цим позивач просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. У судовому засіданні позивач підтримав позов та просив суд задовольнити позовні вимоги. Суду пояснив, що вони не проживають разом з дружиною з травня 2015 року, збереження шлюбу вважає неможливим. Спору про поділ майна та місце проживання дитини не має. Відповідач позов визнала, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Суду підтвердила, що вони дійсно не проживають разом з травня 2015 року. через те, що чоловік її побив вона з дитиною пішла жити до бабусі. З того часу з чоловіком вони не спілкуються, відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Вважає збереження шлюбу неможливим. Спору про місце проживання дитини та поділ майна не має. Після розірвання шлюбу бажала б відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до таких висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 5 грудня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] Відділом реєстрації актів громадянського стану Верхньодніпровського районного управління юстиції зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис за № 140 (а.с.5). Подружжя має спільну дитину [PERSON], [INFO] (а.с.4). Судом встановлено, що сторони разом не проживають з травня 2015 року, стосунки не підтримують, не ведуть спільне господарство. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння подружжя, відсутність спільних інтересів та небажання подружжя зберегти шлюб. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. А тому вимоги позивача про розірвання шлюбу, укладеного між ним та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Подружжя досягло згоди про те, що дитина буде проживати разом з матір`ю. Спору про поділ майна не має. Оскільки від відповідача надійшла заява про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10 жовтня 2009 року між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб. У шлюбі було народжено двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З березня 2014 року припинилися шлюбні відносини з відповідачем та вони стали проживати окремо. Вони з дружиною не розуміють один одного у зв'язку з чим виникають сварки. Окрім того відповідач має відносини з іншим чоловіком, з яким проживає останній час. Позивач вважає подальше життя з відповідачем неможливим. Спору про місце проживання дітей та про поділ майна не має. У зв'язку з цим позивач просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. У судовому засіданні позивач підтримав позов та просив суд задовольнити позовні вимоги, підтвердив обставини, викладені в позовній заяві, просив суд не надавати час на примирення, оскільки вважав, що збереження шлюбу не можливе. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала, проте суду пояснила, що сім'я розпалася саме з вини позивача, який пішов з сім'ї та залишив її з двома дітьми. Відповідач також вважала за неможливе збереження шлюбу та сім'ї, хоча зауважила, що син сумує за батьком. Спору про місце проживання дітей та про поділ майна не має. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 10 жовтня 2009 року виконавчим комітетом Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 43 (а.с. 4). У шлюбі народжено двоє дітей: [PERSON], 2010 року народження (а.с.5) та [PERSON], 2013 року народження (а.с 6). Судом встановлено, що сторони не проживають разом з березня 2014 року, стосунки не підтримують, не ведуть спільне господарство. Причинами припинення шлюбних відносин були взаємне непорозуміння та взаємне небажання зберегти шлюб. Окрім того відповідач проживає з іншим чоловіком. Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Отже, вимоги позивач про розірвання шлюбу, укладеного між ним та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Подружжя досягло згоди про те, що діти будуть проживати разом з матір`ю. Спору про поділ майна подружжя не має. Оскільки від відповідача не надійшло заяви про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд,

Outcome: approved