Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

[PERSON] є інвалідом з дитинства, що підтверджується копією корінця медичного висновку № 24 від 27.02.2008 та копією довідки МСЕК № 726444 від 18.12.2017 (а.с. 6, 7). [PERSON] перебуває у комунальному закладі «Криворізький дитячий будинок - інтернат» Дніпропетровської обласної ради за адресою: м. Кривий Ріг, вул.В олодимира Великого, 42 а з 12.04.2004 за путівкою ГУПСЗН Дніпропетровської обласної державної адміністрації № 62 від 26.03.2004 (а.с. 5). Після досягнення вісімнадцятирічного віку [PERSON] зарахована до молодіжного відділення при КЗ «Криворізький ДБІ» ДОР». Згідно з копією висновку по даним експериментально-психологічного дослідження станом на листопад 2017 року, [PERSON] характеризується за зовнішнім виглядом задовільно. Фізіологічні процеси самостійно контролює. Себе обслуговує частково, потребує постійної допомоги. У дівчинки порушена система моторної функції. Самостійно не пересувається, ходить за допомогою ходунів та підтримки дорослих. Пізнавальні та психічні процеси зі значним відхиленням (а.с. 11). Відповідно до ч. 1 ст.39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. В силу ч.1 ст.40 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Відповідно до ч. 3 ст.296 ЦПК України, заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 143 від 26.06.2018 [PERSON] страждає на Хронічний стійкий психічний розлад у формі тяжкої розумової відсталості (F 72.00, згідно МКХ - 10), за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що в розумінні ч.1 ст. 39 ЦК України визначає можливість визнання її судом недієздатною. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна. Відповідно до ч.1 ст.300 ЦПК України, суд, увалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і призначає їй піклувальника чи опікуна. Згідно ст. 245 СК України, якщо дитина постійно проживає у закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому дитячому закладі, функції опікуна та піклувальника щодо неї покладаються на адміністрацію цих закладів. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатною та встановлення над нею опіки, поклавши функції опікуна на адміністрацію Комунального закладу «Криворізький дитячий будинок-інтернат» Дніпропетровської обласної ради», оскільки [PERSON] постійно проживає у зазначеному комунальному закладі, розташованому за адресою: вул. Володимира Великого, 42а, м. Кривий Ріг (а.с.13). Згідно ст.141, ч.2 ст.299 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з провадженням справи, віднести на рахунок держави. В силу вимог ч.ч.6, 7 ст.300 ЦПК України, строк дії рішення суду про визнання особи недієздатною визначити в 2 (два) роки з моменту набрання ним законної сили із роз'ясненням заявникові як опікунові та представникові органу опіки та піклування права на подання клопотання про продовження строку дії рішення не пізніше, ніж за 15 днів до закінчення визначеного судом строку.

Outcome: approved