Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], де третя особа Тячівська міська рада Тячівської МОТГ про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.Свої вимоги мотивує тим, що шлюб з відповідачкою зареєстровано 26 травня 2001 року. З листопада 2004 року відповідачка була зареєстрована по [ADDRESS]. Відповідно до рішення Тячівського районного суду від 02 березня 2016 року шлюб між ними розірвано. З листопада 2015 року відповідачка за зареєстрованим місцем проживання не проживає, вона переїхала проживати до своєї матері, а зараз винаймає житло в [ADDRESS]. Квартира по вул.. Шапошнікова в м.Тячів належить йому на праві приватної власності, а наявність реєстрації відповідачки в його квартирі перешкоджає йому в отриманні належної суми субсидії або відмови в її призначенні. Тому просить визнати відповідачку [PERSON] такою, що втратила право на проживання та користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] та зняти її з реєстраційного обліку місця проживання. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, так як представник позивача подав заяву про розгляд справи в його та позивача відсутності, позов підтримав повністю та просить позов задоволити, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, так як подала заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги визнала, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представник Тячівської МОТГТячівської міської ради в судове зсідання не з'явився, хоч належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. На підставі ст. 197 ч.2 ЦПК України , у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб , які беруть участь у справі , фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового приміщення - квартири, що розташована в [ADDRESS], що стверджується договором міни квартир від 3 жовтня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Тячівського нотаріального округу Бондар Е.Ш. та зареєстрованим за №3866 ( а.с.6-7). В даній квартирі значиться зареєстрованою відповідачка [PERSON], [INFO], яка з 2015 року в даній квартирі не проживає, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов та довідкою Тячівської міської об'єднаної територіальної громади від 13.06.2017 року за № 1313 ( а.с.8,9). Шлюб між позивачем та відповідачкою розірвано на підставі рішення Тячівського районного суду від 02 березня 2016 року ( а.с. 4-5). Згідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти , користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Гарантуючи захист права власності , закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16 , 386 , 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути , зокрема , житло-житловий будинок , садиба , квартира ( ст.ст. 379 , 382 ЦК України). Права власника жилого будинку , квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України , які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання , проживання членів сім'ї , інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав , передбачених законом. Відповідно до ст.405 ч.2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік , якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено в судовому засіданні відповідачка [PERSON], [INFO] не проживає у належній позивачеві житловій квартирі в буд.[ADDRESS] понад один рік і будь-яких поважних причин, які б перешкоджали їй проживати у даній квартирі не наведено, крім того відповідачка позовні вимоги визнала, а тому її слід визнати такою, що втратила право на проживання в квартирі, що належить позивачу. Що стосується зняття відповідачки з реєстраційного обліку, то відповідно до ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вибір місця проживання в Україні « від 11 грудня 2003 року , який набрав чинності з 15 січня 2004 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою ), свідоцтва про смерть. У разі якщо особа з поважної причини не може самостійно звернутися до органу реєстрації, зняття з реєстрації може бути здійснено за зверненням іншої особи на підставі доручення , посвідченого в установленому порядку. Оскільки після визнання відповідачки [PERSON] такою, що втратила право на житло у квартирі в буд.[ADDRESS] позивач не звертався з вимогами до органу реєстрації про зняття відповідачки з реєстраційного обліку і йому не відмовлялося в цьому, то зазначену вимогу суд вважає передчасною. Судові витрати в частині сплати судового збору покласти на позивача.

Outcome: partial