Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить суд позбавити батьківських прав відповідача відносно їх спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 18.11.2006 між нею та відповідачем укладено шлюб, який розірвано рішенням суду від 11.01.2010. Від даного шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу відповідач взагалі перестав піклуватися про дитину, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не піклується про її здоров'я, фізичний, духовний розвиток. Крім того, відповідач має заборгованість перед позивачем за несплату аліментів на утримання сина. Тому позивач звернулася до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила суд його задовольнити. Представник позивача - [PERSON] (довіреність від 29.08.2017, а. с. 33) в судовому засіданні також позов підтримала, просила суд його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Представник органу опіки та піклування Житомирської міської ради в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а. с. 48). Відповідач в судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлявся належним чином (а. с. 47), причину неявки суду не повідомив. На підставі статей 158, 169 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє та виносить рішення з попереднього судового засідання відповідно до ст. 130 ЦПК України, оскільки для цього є всі законні підстави. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 18.11.2010 (а. с. 11), який розірвано рішенням Корольовського районного суду м. Житомира 11.01.2010 (а. с. 13). Від даного шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. (а. с. 12). Рішенням суду від 11.01.2010 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі ? частини всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 19.10.2010 і до повноліття дитини (а. с. 13, 14). Згідно довідки про неотримання аліментів від 25.07.2017 (а. с. 8) [PERSON] дійсно не отримує аліменти з [PERSON] з 01.01.2017 по 30.06.2017. Відповідно до довідки-розрахунку Богунського ВДВС м. Житомира від 08.08.2017 (а. с. 16) заборгованість відповідача перед позивачем по аліментах становить 20157,20 грн. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 21.09.2017 (а. с. 38), умови проживання у двохкімнатній квартирі [ADDRESS], де проживає малолітній [PERSON], задовільні: створено необхідні умови для проживання та виховання дитини, на момент обстеження у квартирі чисто, прибрано. Згідно ст. 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, інший дитячий заклад, у якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Так, відповідно до змісту п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свою чергу Пленум Верховного суду України у пункті 16 Постанови від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками . Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. На підставі наведеного та встановленого, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач умисно ухиляється від обов'язку матеріально утримувати малолітню дитину, не приймає участі у її вихованні, не цікавиться про фізичний і духовний розвиток дитини, не підтримує будь-яких родинних стосунків з дитиною, жодних заперечень проти даного позову не надав, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для позбавлення батьківських прав відповідача стосовно дитини.

Outcome: approved