Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначив, що з відповідачкою одружилися 21 вересня 2006 р., шлюб зареєстрували у виконавчому комітеті Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис №12. Після реєстрації шлюбу відповідачка змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». У шлюбі в сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які на даний час є неповнолітніми та проживають з відповідачкою. Спільно сторони проживали до середини березня 2019 року. У них різні погляди на життя, вони не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, не ведуть спільне господарство, спільно не проживають. Позивач вважає, що сім`я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить його інтересам та інтересам відповідачки, тому просить строку для примирення не надавати, шлюб розірвати, неповнолітніх дітей залишити проживати з відповідачкою. Сторони в підготовче засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. В заяві позивач зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити; відповідачка позов визнає, просить ухвалити рішення в підготовчому засіданні. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст.198 ЦПК України підстав для відкладення підготовчого засідання судом не встановлено, судом прийнято рішення про проведення підготовчого засідання за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частина 3 ст.200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідачка визнає позов, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у підготовчому засіданні. Визнання відповідачкою позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, дослідивши письмові докази, встановив, що шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 21.09.2006 у виконкомі Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 12, що стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 21 вересня 2006 р. У шлюбі в сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , актовий запис за № 13 від 15.06.2007 в Книзі реєстрації народжень, та [PERSON] , [INFO] , актовий запис за № 7 від 25 червня 2009 р. в Книзі реєстрації народжень, що доводиться копіями свідоцтв про народження, виданими Далешівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, відповідно: 15 червня 2007 р. серії [NUMBER] та 25 червня 2009 р. серії [NUMBER]. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя, визначає ч.1 ст.36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обов`язок подружжя турбуватись про сім`ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в сім`ї, та зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони спільно не проживають з березня 2019 р., не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що сім`я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому позов слід задовольнити. Враховуючи положення ст.24 ЦК України, ст.160 Сімейного кодексу України, суд вважає за доцільне задовольнити позовну вимогу про визначення місця проживання малолітніх дітей сторін [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з матір`ю - відповідачкою [PERSON] . Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка в заяві про розгляд справи за її відсутності не зазначила, яким прізвищем бажає іменуватися після розірвання шлюбу, тому суд вважає, що відсутні підстави для зміни прізвища відповідачки. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 104, 112-114, 160 Сімейного Кодексу України, ст. 24 ЦК України,

Outcome: approved