Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 3 листопада 2000 року, з червня 2013 року проживає з відповідачем окремо. Спільне господарство не ведеться. Мають двох спільних дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя. Подальше збереження шлюбу та спільне проживання вважає неможливим. Спору про поділ майна не має. У зв'язку з чим позивач просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON]. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив суд задовольнити позовні вимоги. Суду пояснив, що не проживає разом з відповідачем з червня 2013 року, не підтримують шлюбні відносини та не спілкуються. Вважає неможливим збереження шлюбу, оскільки не бажає цього, до відповідача втратив почуття кохання. Спору про місце проживання дітей та про поділ майна не має. Вважає, що в інтересах дітей буде, якщо вони будуть з відповідачем жити окремо, проте від своїх батьківських обов'язків не відмовляється. Відповідач позов не визнала, проти розірвання шлюбу заперечувала, оскільки відповідач не виконує належним чином обов'язки щодо утримання дітей та не створює умов для їх життя та розвитку, що для цього не має підстав. Спору про місце проживання дітей та про поділ майна не має. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 3 листопада 2000 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний запис за № 101 та видано свідоцтво про укладення шлюбу (а.с. 3). Сторони мають двох спільних дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.4-5). З червня 2013 року сторони не проживають разом стосунки не підтримують та не ведуть спільне господарство. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння подружжя та небажання позивача зберегти шлюб. Суд надавав подружжю час на примирення протягом трьох місяців, проте за цей час позивач від позову не відмовився та наполягав на розірванні шлюбу. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. При цьому суд не приймає до уваги заперечення відповідача про розірвання шлюбу, оскільки згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У зв'язку з чим суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача та не відповідає принципу добровільності шлюбу. А тому вимоги позивач про розірвання шлюбу, укладеного між ним та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Спору про поділ майна та місце проживання дітей подружжя не має. Оскільки від відповідача не надійшло заяви про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд,

Outcome: approved