Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Житлово-комунального підприємства № 2 про захист прав споживачів житлово-комунальних послуг та виключення заборгованості. Вказує, що на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори [PERSON] 21.04.2017 року, являється власником квартири № 5, яка знаходиться за адресою: вул. Проектувальна, 3, м. Луцьк, Волинська область. Після придбання квартири та реєстрації її у встановленому порядку, а також укладення договорів з обслуговуючими організаціями про надання житлово-комунальних послуг, він дізнався про наявність заборгованості попереднього власника квартири за послуги з обслуговування прибудинкової території в сумі 3177,89 грн., що надавались ЖКП № 2, з якою він категорично не згідний та вважає безпідставно нарахованою. Бажаючи врегулювати питання заборгованості, позивач звернувся до відповідача з проханням не предявляти заборгованості, яка виникла з вини попереднього власника, однак останній відмовив у цьому, посилаючись на відсутність правових підстав для цього. Позивач вважає, що на нього не може бути покладено обовязок по сплаті заборгованості за послуги по утриманню будинку до 21.04.2017 року, тобто до моменту укладення договору дарування. З врахуванням наведеного, позивач просить суд зобовязати відповідача виключити із його особового рахунку заборгованість попереднього власника за послуги по утриманню будинку за адресою: [ADDRESS], в сумі 3177,89 грн., що виникла до 21.04.2017 року. Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримала в повному обсязі. Просила суд позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав. Просив суд відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у письмових заперечення на позовну заяву. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши подані суду докази у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири № 5, яка знаходиться за адресою: вул. Проектувальна, 3, м. Луцьк, Волинська область, що підтверджується копією договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори [PERSON] 21.04.2017 року та копією [PERSON] про державну реєстрацію прав № 85575455 від 21.04.2017 року (а.с. 5-7). Згідно ч. 3 ст. 11, ч. 2 ст. 509 ЦК України, цивільні права та обовязки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. За положеннями ч. 2 ст. 19 вказаного Закону учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20, ч. 1-2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до ст. 68 ЖК України, наймачі (власники) зобовязані своєчасно вносити оплату за комунальні послуги. Статтею 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобовязання. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобовязані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. 10.10.2017 року між сторонами укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 4501 (а.с. 9-13). На підставі заяви [PERSON] та вищевказаного договору, ТОВ «Місцевий обчислювальний центр» внесено зміни до особового рахунку. Відповідно до довідки ЖКП № 2 станом на 01.04.2018 року заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що надана мешканцям, які проживають за адресою: [INFO], становить 3098,07 грн., розмір заборгованості, що виникла до 21.04.2017 року становить 3177,89 грн. 18.10.2017 року позивач звернувся до відповідача із вимогою про виключення із його особового рахунку заборгованість попереднього власника за послуги по утриманню будинку за адресою: [ADDRESS], в сумі 3177,89 грн., що виникла до 21.04.2017 року. Листом від 31.10.2017 року № 01-08/34 від 31.10.2017 року відповідач повідомив позивача, що списання заборгованості на підставі ст. 257 ЦК України на даний час є неможливим, тому що відповідно до листа ДФС України від 17.12.2015 року № 2702/6/99-99-1902-02-15, під безпідставною заборгованістю, що підпадає під ознаку п.п. а) п.п. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14 Податкового Кодексу України, слід вважати заборгованість, за якою минув термін позовної давності у разі, якщо відповідні заходи з її стягнення не призвели до позитивних наслідків. З особового рахунку № 1203 попереднього наймача [PERSON] за адресою: [ADDRESS], вбачається, що позивач [PERSON] проживав у даній квартирі разом з батьками з моменту народження. Крім того, як вбачається з копії паспорта [PERSON] серії АС № 975825, виданого 07.07.2005 року Луцьким МВ УМВС України у Волинській області, [PERSON] з 08.07.2005 року зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с. 4). Отже, позивач з моменту досягнення повноліття, з 18.12.2006 року, набув нарівні із наймачем [PERSON] усіх прав, обовязків та несе солідарно майнову відповідальність за зобовязаннями, що випливають з найму вищевказаного житлового приміщення. Твердження про те, що обовязок по сплаті за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій виникає з 21.04.2017 року є безпідставними, оскільки проживання позивача за адресою: [ADDRESS], не припинялось протягом всього періоду користування житловим приміщенням, тому він залишився споживачем послуг. Крім того, судом встановлено, що відповідач з вимогами про стягнення заборгованості з позивача за надані послуги теплопостачання в порядку позовного або наказного провадження до суду на теперішній час не звертався, листів відповідача про сплату заборгованості по рахунку за теплопостачання на адресу позивача не надходило. Частиною 2 ст. 14 ЦК України,встановлено, що особа, не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї. Право обліку заборгованості за надання житлово-комунальних послуг належить відповідачу. Оскільки списання будь-яких сум заборгованості є правом, а не обовязком відповідача, позовні вимоги про зобовязання виключити з особового рахунку позивача заборгованість по сплаті послуг, яка виникла до 21.04.2017 року не ґрунтуються на законі. Діями відповідача не порушені права позивача, як споживача. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не піддягає.

Outcome: dismissed