Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Марїнського районного суду Донецької області з позовною заявою про визнання права власності. Ухвалою суду від 26.12.2018 року відкрито провадження у справі. 29.01.2019 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] про визнання права власності. Ухвалою суду від 01.02.2019 року прийнято зустрічну позовну заяву та обєднано в одне провадження з первісним позовом. У судове засідання позивач (за первісним позовом) та відповідач (за первісним позовом) не зявились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, встановив. Позивач за первісним позовом вказує, що в 2015 році він придбав за власні кошти будівельні матеріали, які в якості позики передав батькові, [PERSON], для проведення капітальних ремонтних робіт в приміщенні призначеному для надання перукарських послуг (перукарня «Сіяніє»), яке знаходиться за адресою пр-т Соборний (колишній Комсомольський) біля будинку 21 в м. Курахове Марїнського району Донецької області. [PERSON] зказує, що батько запропонував йому в якості повернення коштів, які він витратив на будівельні матеріали, право власності на 1/2 частину приміщення призначеного для надання перукарських послуг (перукарня «Сіяніє»), яке знаходиться за адресою пр-т Соборний (колишній Комсомольський) біля будинку 21 в місті Курахове Мар'їнського району Донецької області. Відповідно до ч. 3 ст.626 ЦК України договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Моментом укладення договору відповідно до ч. 2 ст. 640 ЦК України є передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або зчинення певної дії. Відповідно до ч. 1 ст.639 та ч. 2 ст. 640 ЦК України договір може бути укладений у будь- якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Через деякий час позивач (за первісним позовом) звернувся до батька з проханням виконати умови угоди. Але відповідач (за первісним позовом) відмовився посилаючись на те, що сума коштів витрачених на будівельні матеріали нижча ніж ринкова вартість приміщення, яке знаходиться за адресою пр-т Соборний (колишній Комсомольський) біля будинку 21 в місті Курахове Мар'їнського району Донецької області. Гроші, які [PERSON] витратив на будівельні матеріали [PERSON] теж невзмозі повернути. На підставі викладеного [PERSON] вважає, що між сторонами було укладений договір умови якого не були виконані і в наслідок чого виник спір щодо поділу майна, тому він змушений звернутися до суду із вимогами визнати право особистої приватної власності на 1/2 частину приміщення призначеного для надання перукарських послуг (перукарня «Сіяніє»), яке знаходиться за адресою пр-т Соборний (колишній Комсомольський) біля будинку 21 в місті Курахове Марійського району Донецької області. Відповідно до ч.2 ст.631 ЦК України договір набирає чинності з моменту його укладання. Відповідно до статей 526 та 525 Цивільного кодексу України, зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимога бо заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають істотне значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідач (за первісним позовом), вказав, що позивачем (за первісним позовом) дійсно надав будівельні матеріали, однак домовленості щодо визнання права власності між ними досягнуто не було. Позивачем (за первісним позовом) до позовної заяви не надано належних та допустимих доказів на підтвердження передачі будівельних матеріалів, та обовязок відповідача з передачі права власності. У звязку з викладеним, в задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити. Щодо зустрічних позовних вимог [PERSON], судом встановлено наступне. [PERSON] зареєстрований, як фізична особа - підприємець з серпня 1994 року. [PERSON] вказує, що в грудні 2015 року він дійсно звернувся до свого сина, [PERSON], з проханням придбати будівельні матеріали для проведення капітальних ремонтних робіт в приміщенні призначеному для надання перукарських послуг (перукарня «Сіяніє»), яке знаходиться за адресою пр-т Соборний (колишній Комсомольський) біля будинку 21 в місті Курахове Марїнського району Донецької області. Але кошти за які він повинен був придбати будівельні матеріали надано було йому для оплати навчання за 2 семестр 2015 року, крім того для придбати будівельних матеріалів [PERSON] були додатково надані 20 000 грн. Ніяких домовленостей з сином у [PERSON] не було усі грошові кошти є його особистою власністю якою він розпоряджається на свій власний розсуд. Тому [PERSON] вважає, що будівля, яка знаходиться за адресою пр-т Соборний (колишній Комсомольський) біля будинку 21 в місті Курахове Марїнського району Донецької області та визначена для надання перукарських послуг (перукарня «Сіяніє») є його особистою власністю. На підтвердження прав, [PERSON] надано до суду копії документів на купівлю-продаж цієї будівлі у попереднього власника [PERSON], яку він здійснив в листопаді 2006 році, на підставі яких того ж місяця 2006 року Курахівською міською радою рішенням № V/13-35 від 22.11.2006 р. йому було надано «...дозвіл на виконання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0081 га. для обслуговування павільйону-перукарні за адресою: м. Курахове, пр. Комсомольський (на теперішній час Соборний), біля буд.21 із земель житлової та громадської забудови (запасу) Курахівської міської ради.» Після оформлення документації на земельну ділянку їй був присвоєний кадастровий номер 1423310600:01:004:0099 і [PERSON], отримав цю земельну ділянку в оренду, яку рішенням Курахівської міської ради № V/65-174 від 27.11.2009 р. було продовжено строком на 15 років. В 2010 році за кошти [PERSON], ТОВ ПВП «Східземлеустрій» на підставі рішенням Курахівської міської ради № V/65-174 від 27.11.2009 р., складено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди вище згаданої земельної ділянки. На початку грудня 2018 року [PERSON] отримав оновлений технічний паспорт на павільйон для надання перукарських послуг за адресою пр-т Соборний (колишній Комсомольський) біля будинку 21 в місті Курахове Марїнського району Донецької області. Згідно якого загальна площа приміщення становить 59,5 кв. м., в т. ч. основна 46,2 кв. м. У звязку з викладеним відповідач (за первісним позовом) вважає, що будівля, яка знаходиться за адресою пр-т Соборний (колишній Комсомольський) біля будинку 21 в місті Курахове Мар'їнського району Донецької області, призначена для надання перукарських послуг (перукарня «Сіяніє») є його особистою власністю. Згідно п. 2 ст. 50 ЦК України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 325 ЦК України фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати; склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог за зустрічним позовом. На підставі викладеного і

Outcome: approved