Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 13 травня 2013 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, на підтвердження якого останнім надано розписку. Зі змісту розписки слідує, що [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти в розмірі 9 500 дол. США, які зобов'язався повернути в строк до 01 червня 2013 року. Взяті на себе зобов'язання відповідач виконав частково, а саме після закінчення домовленого строку для повернення коштів повернув 30 вересня 2013 року 1 000 дол. США та 22 грудня 2013 року 500 дол. США. Позивач неодноразово звертався до відповідача з усними вимогами повернути решту боргу в розмірі 8 000 дол. США, однак останній відмовляється повернути позичені кошти. За вказаних обставин, [PERSON] просить суд стягнути з відповідача борг в сумі 178 160 грн., що еквівалентно 8 000 дол. США, 76 374,96 грн. інфляційних витрат та 3% річних, що становить 10 514,78 грн., а також понесені судові витрати по справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Відповідно до розписки від 13 травня 2013 року, долученої до матеріалів справи, [PERSON] позичив у [PERSON] 9500 доларів США, які зобов'язався повернути до 01 червня 2013 року. Згідно написів на вказаній розписці, 30 вересня 2013 року відповідачем частково погашено борг в сумі 1000 доларів США, 22 грудня 2013 року погашено борг в сумі 500 доларів США. В силу ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Частиною другою ст.1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві кошти у такій самій сумі, що були йому передані позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. (ч.1 ст.625 ЦК України). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України). Із змісту ч.2 ст.192 ЦК України вбачається, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.2 ст.533 ЦК України). В судовому засіданні встановлено та записами у розписці підтверджено часткове повернення відповідачем [PERSON] позивачу [PERSON] боргу на загальну суму 1 500 дол. США. Таким чином неповернутою залишається сума 8 000 дол. США. Згідно службового розпорядження Національного Банку України про офіційний курс гривні до іноземних валют, на 03 серпня 2015 року встановлений такий офіційний курс гривні до іноземних валют: 100 дол. США - 2112,6666 грн. За таких обставин, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення частково, оскільки в даному випадку мають місце порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] боргу за договором позики в розмірі 8 000 дол. США, що еквівалентно 169 013,33 грн. (8 000 * 2112,6666 = 169 013,33 грн.) та 3% річних, що становлять суму 10 514,78 грн., згідно розрахунку позовних вимог, а всього - 179 528,11 грн. Суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача в корись позивача 76 374,96 грн. інфляційних витрат, при цьому виходить з наступного. Як передбачено нормами Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом позики, індексації не підлягає. Тому норми ч.2 ст.625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначене у гривні. В силу вимог ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути 1795,28 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial