Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із вказаним позовом, мотивуючи заяву тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , по смерті якої залишилася спадкове майно, а саме - земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,43 га, яка належала чоловіку спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] прийняв спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час його смерті та подачею заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Інших спадкоємців немає. Коли позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно, йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів про право власності на вказане спадкове майно, а тому просив суд визнати за ним право власності на вказане спадкове майно. 17 березня 2020 року позивач [PERSON] подав до суду заяву про уточнення позовних вимог та просив визнати за ним право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на земельну ділянку, площею 0,43 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в с. Комарово Маневицького району, як на спадкове майно по смерті матері [PERSON] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач Комарівська сільська рада Маневицького району Волинської області свого представника для участі в розгляді справи не направили, проте подали до суду подали заяви з проханням проводити розгляд справи у відсутності їх представника, позов визнають, щодо його задоволення не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Інших заяв та клопотань під час підготовчого провадження від сторін не надходило. Відповідачем не було подано відзиву на позовну заяву. Дослідивши письмові докази у справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить висновку про задоволення позову з наступних підстав. Згідно ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно п. 5 ч. 3.5 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду судових справ про спадкування» якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, відповідно до чинного законодавства України, а органом місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звернутися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , спадщину по смерті якого прийняла його дружина [PERSON] , проте, не встигнувши оформити своїх спадкових прав, [INFO] померла. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син [PERSON] (а.с. 5-8). Із довідки Комарівської сільської ради Маневицького району № 220 від 12 лютого 2020 року вбачається, що на території с. Комарове Маневицького району знаходиться земельна ділянка, площею 0,43 га, як спадкове майно по смерті [PERSON] (а.с. 26). Згідно довідки Комарівської сільської ради Маневицького району № 401 від 10 березня 2020 року за [PERSON] , який помер [INFO] , значиться житловий будинок з господарськими будівлям та спорудами по [ADDRESS] та земельна ділянка, площею 043 га, спадщину по смерті якого прийняла його дружина [PERSON] шляхом спільного проживання зі спадкодавцем. Заповіт не посвідчувався. Іншими спадкоємцями є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 39). Відповідно до витягу з рішення Комарівської сільської ради Маневицького району № 15/4 від 25 січня 1994 року [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку для ведення підсобного господарства, площею 0,43 га (а.с. 25). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 19/02-31 від 13 січня 2020 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, яке залишилося після смерті [PERSON] , а саме - земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,43 га, що розташована на території с. Комарове Маневицького району Волинської області, яка належала [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого була його дружина [PERSON] , яка спадщини прийняла, проте не оформила своїх спадкових прав (а.с. 9). Відповідно до повідомлення Маневицької державної нотаріальної контори Волинської області № 187/01-16 від 27 лютого 2020 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заведена спадкова справа № 180 за 2017 рік. 25 травня 2017 року з заявою про прийняття спадщини за законом звернувся [PERSON] 25 липня 2017 року з заявою про відмову від належної частки спадщини звернувся [PERSON] 22 лютого 2018 року та 25 березня 2019 року з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом звернувся [PERSON] 25 березня 2019 року з заявами про пропущений шестимісячний строк на прийняття спадщини звернулись [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 29-36). Зважаючи на вищевикладене та беручи до уваги те, що [PERSON] є спадкоємцем за законом, прийняв спадщину у встановлений законом строк та спосіб, суд приходить висновку про доцільність визнання за ним права власності на вказане спадкове майно та задоволення позову.

Outcome: approved