Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

[PERSON] (далі позивачка) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідачка), третя особа - Іванівський районний сектор головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (далі - третя особа) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власницею квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Підставою звернення до суду з даним позовом є та обставина, що в належній їй квартирі зареєстрована, але не проживає протягом тривалого часу [PERSON]. Позивачка у судове засідання не зявилась, про те надала до суду заяву в якій просить судове засідання проводити без її участі, на позовних вимогах наполягала, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не зявилась, на адресу суду повернувся конверт в якому направлявся виклик відповідачки до суду, з позначкою що адресат за зазначеною адресою не проживає. Відповідно до ч.9\~ст.74 ЦПК України\~відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. Приймаючи до уваги ту обставину, що позивачем поставлена позовна вимого про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у звязку з тим, що відповідач за зареєстрованим місцем не проживає з 2007 року, Іванівський районний суд повідомив відповідача про розгляд справи, через оголошення у пресі, а саме редакція газети «Одеські Вісті» дала оголошення про розгляд зазначеної справи, та відповідач повідомився належним чином про час та місце розгляду справи. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги що виклики до суду направлялися за адресою за місцем реєстрації відповідача (згідно адресної довідки, а згідно позначки працівника поштового відділення відповідачка за зазначеною адресою не проживає, та відповідач був повідомлений про час та місце розгляду справи, через оголошення у пресі, тому у суду є підстави вважати, що відповідач повідомлений належним чином. Представник третьої особи у судове засідання не звився, хоча був належним чином повідомлений про час та дату судового засідання, що підтверджується розпискою про ознайомлення третьої особи з датою проведення наступного судового засідання, про причини неявки не повідомляв. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішеня при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ст. 60 ЦПК України, ст. 11 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом на підставі поданих позивачкою доказів встановлено наступне, що [PERSON] є власницею квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу посвідченого 30.05.2006 року приватним нотаріусом Іванівського районного нотаріального округу Одеської області за реєстровим № 1035. Підставою звернення [PERSON] до суду з даним позовом є та обставина, що в належній їй за вищезазначеною адресою квартирі зареєстрована, але не проживає відповідачка по справі [PERSON], що підтверджується: довідкою Петрівської селищної ради Іванівського району Одеської області з місця проживання про склад сімї та прописку від 02.12.2015 року № 4125, з якої вбачається що відповідачка з 24.04.2007 року по теперішній час зареєстрована за адресою [INFO]. З акту постійної комісії із соціальних питань від 19.11.2015 року та довідки № 4124 від 02.12.2015 Петрівської селищної ради Іванівського району Одеської області - вбачається, що [PERSON] за адресою [ADDRESS] - не проживає з 2007 року. Позивачка зазначає, що відповідачкою вона не знайома, з часу придбання позивачкою вищезазначеної квартири відповідачку вона не бачила, а в жовтні 2015 року отримала за місцем свого проживання запрошення на місцеві вибори, яке було адресоване відповідачці, а саме [PERSON], також відзначає, що сімейних стосунків між позивачкою та відповідачкою не має, [PERSON] за місцем реєстрації в даній квартирі тривалий час, а саме більше 1 (одного) року, не проживає, комунальні послуги не сплачувала, жодним іншим шляхом не брала участі в утриманні зазначеного житла. Суд застосовуючи норми матеріального права виходить з такого. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу\~\~до Конвенції\~\~про захист\~\~прав людини і основоположних\~\~свобод, до якої\~\~Україна\~\~приєдналась\~\~17 липня 1997 року відповідно до закону від 17 липня\~\~1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію\~\~Конвенції про захист\~\~прав\~\~людини і основоположних\~\~свобод 1950р.»Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та №11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності\~\~права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне\~\~користування\~\~своїм\~\~майном та закріплює\~\~право власника\~\~володіти,\~\~користуватись та розпоряджатись\~\~належним йому майном\~\~на власний розсуд, вчиняти щодо\~\~свого майна будь-які\~\~угоди, відповідно до закону незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст..391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю і власником житла або законом. Виходячи з наведеного, дослідивши матеріали справи перевіривши обставини справи доказами, які долучені до матеріалів справи, у відповідності до ст.72 ЖК України, суд приходить до висновку, що позов про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню.

Outcome: approved