Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про визнання права власності в порядку поділу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] помер її рідний брат - [PERSON] , після смерті якого залишилася спадщина, що складається з Ѕ частини житлового будинку з надвірними спорудами. При цьому інша Ѕ частина житлового будинку з надвірними спорудами на праві власності належить позивачу, як і вся земельна ділянка, на якій розташовано вказане домоволодіння. Відповідач є дружиною померлого спадкодавця, яка проживала з ним на час смерті. З огляду на те, що відповідач отримала у спадок інше рухоме майно після смерті спадкодавця, а позивач постійно користується вказаним домоволодінням одноособово, оскільки він не підлягає реальному поділу внаслідок своїх технічних характеристик, остання просила визнати за нею право власності на нього в порядку поділу без сплати компенсації. В подальшому позивач подала до суду заяву про зміну підстав позову, в якій просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на Ѕ частину будинку з надвірними спорудами, яка належала померлому [PERSON] , оскільки відповідач відмовилася від спадщини, про що подала відповідну заяву до державної нотаріальної контори. Відповідач зі зміненим позовом не погодилась, подала до суду письмові заперечення, в обґрунтування яких стверджувала про відсутність у позивача права на спадкування, оскільки остання не проживала з померлим спадкодавцем та не доглядала його. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач в уточненій позовній заяві просила провести розгляд справи без її участі. Матеріали справи також містять заяву відповідача про розгляд справи за її відсутності. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 12 квітня 2018 року серії [NUMBER] (а.с. 9). З матеріалів справи, зокрема зі спадкових документів, вбачається та не оспорюється сторонами, що позивач є рідною сестрою померлого спадкодавця [PERSON] , а відповідач - його дружиною. Заповіту [PERSON] не складав та після його смерті відкрилася спадщина на Ѕ частину будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] , інша Ѕ частина якого належить позивачу, про що свідчать копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 8 квітня 2005 року № 6952101 (а.с. 8) та свідоцтва про право на спадщину по закону від 20 грудня 1997 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3421 (а.с. 6). Зі змісту довідки Іркліївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 16 липня 2019 року № 808 вбачається, що точною адресою спірного будинку є [ADDRESS] (а.с. 31). Вказаний будинок розташований на належній позивачу земельній ділянці для ведення особистого селянського господарства площею 0,5369 га, кадастровий номер 7125186400:01:000:0511, яка має адресу: [ADDRESS] , що підтверджується копією державного акту про право власності на земельну ділянку від 8 грудня 2005 року серії ЯБ № 571724 (а.с. 11). При цьому судом встановлено, що вказаний житловий будинок з надвірними спорудами закінчений будівництвом, що підтверджується даними технічного паспорту (а.с. 12-16). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день його смерті, тобто [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У ч.ч. 1 і 3 ст. 1268 ЦК України зазначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Зі змісту ч. 5 і 6 цієї статті Кодексу вбачається, що відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною, але може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги (ч. 2 ст. 1274 ЦК України). Судом встановлено, що позивач, будучи спадкоємцем другої черги спадкування, прийняла спадщину свого померлого брата [PERSON] шляхом подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори (а.с. 36), а відповідач, будучи спадкоємцем першої черги спадкування, навпаки відмовилася від прийняття спадщини свого померлого чоловіка [PERSON] на користь позивача, подавши також до нотаріальної контори відповідну заяву (а.с. 37), про що свідчить лист Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 8 жовтня 2019 року № 1003-01/16 (а.с. 35), надісланий у відповідь на запит суду (а.с. 33). Виходячи з перерахованих вище норм матеріального права, що регулюють порядок спадкування за законом, позивач, як спадкоємець другої черги спадкування, одержала право на спадкування, оскільки відповідач, як спадкоємець першої черги спадкування, відмовилася від її прийняття на користь останньої та в подальшому заяву про відмову від спадщини не відкликала. Разом з тим позивач не може оформити право власності в порядку спадкування за законом на Ѕ частину будинку, оскільки має спір з відповідачем. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Враховуючи фактичне прийняття спадщини позивачем та відмову відповідача від прийняття спадщини на користь позивача, яка у встановлений законом строк відкликана не була, беручи до уваги, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі. При цьому заперечення відповідача проти позовних вимог суд оцінює критично, оскільки вони не мають законодавчого обґрунтування, а також не містять посилання на відомості, які могли б бути визначальними при прийнятті судового рішення у даному спорі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved