Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про повернення позики, посилаючись на те, що між ним та відповідачкою 18.03.2016р. був укладений договір позики, який був засвідчений приватним нотаріусом Снятинського РНО Трушик Н.Я., згідно якого позичкодавцем (позивачем) було передано, а позичальником (відповідачкою) прийнято гроші у сумі 3000 (три тисячі) доларів США, позичальник зобов'язався повернути вказані кошти у строк до 18.09.2016р., а також визначено, якщо позичальник у вказаний термін не поверне позичкодавцю позичені гроші, то позичальник зобов'язується сплатити 40% річних від простроченої суми боргу. Однак на даний час відповідачка не повернула позивачу позичених грошей, а отже за нею виникла заборгованість за сумою позики та за процентами. Крім цього позивач зазначає, що курс долара США відносно гривні на день звернення ним із даним позовом у суду становить 2648,5778 грн. за 100 доларів США, а отже 3000 доларів США становить 79457,34 грн. Таким чином із урахуванням 40% річних від простроченої суми, що становить 31782,93 грн. станом на день звернення позивача у суд із даним позовом борг позивачки становить 79457,34 грн. + 31782,93 грн. = 111240,27 грн. На підставі наведеного позивач [PERSON] просить стягнути із [PERSON] у його користь 111240,27 грн., що складається із 79457,34 грн. основного боргу та 31782,93 грн. - 40% річних від суми основного боргу, та судові витрати. Представник позивача адвокат Бойко С.В. подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у відсутності позивача та його представника, позов підтримує повністю, просить позов задоволити, згідна на заочний розгляд справи у відсутності відповідачки. Відповідачка повторно в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, а тому у суду є підстави для заочного розгляду справи у відсутності відповідачки. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що відповідно до Договору позики від 18.03.2016 р., засвідченого приватним нотаріусом Снятинського РНО Трушик Н.Я., зареєстрованого за №108 [PERSON] було передано, а [PERSON] прийнято гроші у сумі 3000 (три тисячі) доларів США, які вона зобов'язалась повернути у строк до 18.09.2016р., а у випадку не повернення позики позичальником позичкодавцю, позичальник зобов'язаний сплатити позичальнику 40% річних від простроченої суми. Відповідно до Довідки Державного ощадного банку України №77 від 05.05.2017 р. офіційний курс долара США встановлений НБУ відносно гривні станом на 05.05.2017 р. становив 2648,5778 грн. за 100,00 доларів США. Згідно зі ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, частиною 2 якої встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки на даний час відповідачка не виконала умови договору позики, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, а тому слід стягнути із [PERSON] у користь [PERSON] 111240,27 грн., що складається із 79457,34 грн. основного боргу та 31782,93 грн. - 40% річних від суми основного боргу. Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача судових витрат, а тому із [PERSON] слід стягнути у користь [PERSON] суму судового збору у розмірі 1112,40 грн. сплаченого позивачем згідно Квитанції №9 від 11.05.2017р., за подання позовної заяви. На підставі наведеного, ст.625, 1046-1050 ЦК України,

Outcome: approved