Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

[PERSON], діючи на підставі довіреності та у інтересах АТ КБ «ПриватБанк», у листопаді 2018 року, посилаючись на положення ст.ст.509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України, звернувся до суду з позовом в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 11.05.2011 року в сумі 12178,79 грн. З позову виходить, що 11.05.2011 р. між [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір кредиту, згідно якого відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 2000 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, та Тарифів банку. У порушення умов договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконала, у звязку з чим у неї, станом на 25.10.2018 року, виникла заборгованість у розмірі 12178,79 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 1895,29 грн, заборгованості по відсотках в сумі 5372,24 грн, заборгованості за пенею в сумі 3855,13 грн, штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн, штрафу (процентна складова) в сумі 556,13 грн. 07.11.2018 судом направлено запит щодо доступу до персональних даних, на підставі\~ст.187 ЦПК України, з метою отримання інформації щодо місця проживання (перебування) відповідача [PERSON] Відповідно до наданої відповіді відповідач є зареєстрованою за адресою: [INFO]. (а.с.37) 19.11.2018 року згідно ухвали суду у даній справі відкрите спрощене позовне провадження та призначене судове засідання на 17.12.18 р. об 1000 год.\~з викликом\~сторін,\~однак сторони\~у судове\~засідання не\~зявились,\~при цьому\~відповідач взагалі\~не отримала\~судові документи\~з невідомих\~причин,\~про що\~свідчить зворотне\~поштове повідомлення. Ухвалою від 17.12.2018 року відкладено судове засідання на 10.01.2019 р. об 1100 год. для повторного виклику сторін у судове засідання. 21.11.2018 року на адресу суду, засобами електронного звязку, надійшла уточнена позовна заява, яка 25.11.2018 року, на виконання вимог ст.49 ЦПК України, була направлена і стороні відповідача. (а.с.43-49, 67, 68) 10.01.2019 року судове засідання відкладено на 7 лютого 2019 року об 09 год., для витребування додаткових доказів, про що постановлено ухвалу. У судове засідання представник позивача не зявився, оскільки подано до суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача, з проханням задовольнити позовні вимоги та у випадку неявки відповідача у судове засідання провести заочний розгляд справи. Згідно положень ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце засідання повідомлялась належним чином, відповідно до приписів статей 128, 130, 131 ЦПК України, причини неявки не повідомила, представника не направила і відзив на позов до суду не подала. (а.с.69, 78) Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобовязана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, що закріплено в статті 43 ЦПК України. Частиною 4 статті 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, для участі у розгляді не зявився, про причини неявки не повідомив, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи, що відповідач по справі у судове засідання не зявилась, а сторона позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність [PERSON], на підставі наявних у справі доказів. Суд дослідивши усі наявні матеріали справи та докази, прийшов до наступного. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобовязується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом установлено\~і цей\~факт підтверджується\~матеріалами справи,\~що 11.05.2011 р. між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір кредиту, згідно якого [PERSON] отримала кредитні кошти, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Кредитка «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно пункту 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг для банку передбачено право зміни тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. Пунктами 2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт при укладанні Договору дав свою безумовну згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну в будь-який момент за рішенням банку. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобовязувався погашати заборгованість по кредиту, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. При порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. (п.2.1.1.7.6 Правил). (а.с.7-23) Згідно приписів ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У відповідності до вимог ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно положень ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами /з розстроченням/, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Стаття 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У відповідності до ст.1052 ЦК України, у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. З розрахунку заборгованості по кредитному договору [PERSON], наданого до уточненої позовної заяви, вбачається, що розмір заборгованості за кредитним договором, станом на 25.10.2018 р., складає усього 12178,79 грн, з яких: заборгованість за кредитом 1895,29 грн; заборгованість по відсотках 5372,24 грн; заборгованості по пені 3855,13 грн; штрафи 1056,13 грн. (а.с.63, 64) Відповідно до витребуваної судом виписки по картковому рахунку [PERSON] (основна карта №9992222221339514044), за період з 01.01.1999 р. по 09.01.2019 р., обєктивно вбачається, що [PERSON] використовувала кредитні кошти надані АТ КБ «ПриватБанк» та частково здійснила їх повернення. (а.с.82-86) Зясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» частково ґрунтуються на законі та укладеному договорі і висунуті позовні вимоги, підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав та міркувань. Так, вирішуючи питання про можливість застосування цивільної відповідальності до відповідача за порушення зобовязання суд ураховує наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Ураховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічну висновку здійснив Верховний Суд України у своєму правовому висновку викладеному у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі №6-2003цс15. Приймаючи до уваги вищенаведене, у даних правовідносинах поряд із застосуванням штрафу з відповідача не підлягає стягненню пеня в розмірі 3855,13 грн, як один із видів цивільно-правової відповідальності. Відповідно до Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань, більше ніж на 30днів становить 500 грн + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій. Ураховуючи, що відповідачем було порушено умови кредитного договору щодо сплати коштів у визначені договором строки, а отже стягненню з відповідача на користь позивача підлягають: 500 грн - штраф (фіксована частина); 363,38 грн - штраф (процентна складова), виходячи з наступного розрахунку: (1895,29 грн - заборгованість за кредитом + 5372,24 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом = 7267,53 грн. х 5 % = 363,38 грн.) Відповідно до приписів\~статті 141 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, приймаючи до уваги часткове задоволення вимог заявленого позову, а саме, на 66,76 %, то суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк»\~1176,31 грн у рахунок відшкодування документально підтверджених понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду. (а.с.1)

Outcome: partial