Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] , третя особа: Друга Черкаська державна нотаріальна контора про визначення часток співвласників у спільній сумісній власності. В обґрунтування позову вказує, що [INFO] помер його (позивача) батько [PERSON] , а [INFO] помер його (позивача) брат [PERSON] . Після їх смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить: земельна ділянка, розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер 7110136400:02:031:0032, що належала останнім на праві спільної сумісної власності разом із [PERSON] , що підтверджується державним актом від 28.10.2010 року, серія ЯК № 413150 та додатком до державного акта на право власності на земельну ділянку, серія ЯК № 413150 від 28.10.2010 року. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.12.2011 року у справі № 2-3736/11 при поділі майна подружжя було виділено та визнано право власності [PERSON] на 1/5 частину житлового будинку [ADDRESS] разом із відповідною частиною надвірних споруд і земельною ділянкою площею 173,4 кв.м. та земельною ділянкою на праві спільної сумісної власності разом з двома співвласниками. Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23.01.2019 року, співвласниками земельної ділянки, розташованої в [ADDRESS] , кадастровий номер 7110136400:02:031:0032 є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Також, позивач вказує, що після смерті його батька і брата, він прийняв спадщину та звернувся до Другої Черкаської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на земельну ділянку у спільній сумісній власності, площею 0,0053 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 02.10.2019 року нотаріусом Другої Черкаської державної нотаріальної контори Демиденко О.А. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на земельну ділянку у спільній сумісній власності, площею 0,0053 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка залишилась після смерті його брата [PERSON] , що належала померлому особисто, та на частину земельної ділянки, що належала батьку померлого [PERSON] , спадкоємцем якого був його син - [PERSON] , що прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Відмова нотаріуса мотивована тим, що земельна ділянка, площею 0,0053 га, належить на праві спільної сумісної власності громадянам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , однак, частки їх у спільному майні не виділені, а, згідно з порядком про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Із зазначено вбачається, що, оскільки частка померлих [PERSON] та [PERSON] не виділена, неможливо видати свідоцтво про право на спадщину на частину земельної ділянки. Тому, позивач просить суд: визначити, що розмір частки [PERSON] , який помер [INFO] , у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку розташовану за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0053 га, кадастровий номер земельної ділянки 7110136400:02:031:0032 становить 1/3 даної земельної ділянки; визначити, що розмір частки [PERSON] , який помер [INFO] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку розташовану за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0053 га, кадастровий номер земельної ділянки 7110136400:02:031:0032 становить 1/3 даної земельної ділянки. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.08.2020 року відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. 31.12.2020 року позивач [PERSON] подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої, він просить суд: визначити, що розмір частки [PERSON] , який помер [INFO] у праві спільної власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0053 га, кадастровий номер земельної ділянки 7110136400:02:031:0032 становить 1/3 даної земельної ділянки; визначити, що розмір частки [PERSON] , який помер [INFO] у праві спільної власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0053 га, кадастровий номер земельної ділянки 7110136400:02:031:0032 становить 1/3 даної земельної ділянки. 31.12.2020 року у відповідачкою [PERSON] подано до суду зустрічну позовну заяву, в якій вона просить суд визначити, що розмір її частки у праві спільної власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0053 га, кадастровий номер земельної ділянки 7110136400:02:031:0032 становить 1/3 даної земельної ділянки, та припинити право спільної сумісної власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0053 га, кадастровий номер земельної ділянки 7110136400:02:031:0032. Ухвалою Придніпровського\~районного суду\~м.\~Черкаси від\~12.01.2021\~року прийнято до розгляду зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа Друга Черкаська державна нотаріальна контора про визнання частки співвласника у спільній власності та об`єднано його в одне провадження із основним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Друга Черкаська державна нотаріальна контора про визначення часток співвласників у спільній власності. \~ \~ \~ \~Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.04.2021 року закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. В судовому\~засіданні представник\~позивача по\~основному позову\~та відповідача\~по зустрічному\~ [PERSON] \~ адвокат\~Поліщук В.В.\~позовні вимоги\~ [PERSON] \~підтримав в\~повному обсязі\~та просив\~суд їх\~задовольнити: визначити, що розмір частки [PERSON] , який помер [INFO] , у праві спільної власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0053 га, кадастровий номер земельної ділянки 7110136400:02:031:0032 становить 1/3 даної земельної ділянки; визначити, що розмір частки [PERSON] , який помер [INFO] , у праві спільної власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0053 га, кадастровий номер земельної ділянки 7110136400:02:031:0032 становить 1/3 даної земельної ділянки. Разом з тим, не заперечував проти задоволення зустрічного позову [PERSON] та визначення, що розмір її частки у праві спільної власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] площею 0,0053 га, кадастровий номер земельної ділянки 7110136400:02:031:0032 також становить 1/3 даної земельної ділянки. В судовому засіданні відповідачка по основному позову та позивачка по зустрічному позову [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнала та не заперечувала проти їх задоволення, а також просила суд її зустрічні позовні вимоги також задовольнити в повному обсязі. В судове засідання представник третьої особи: Другої Черкаської державної нотаріальної контори не з`явився, попередньо надавши суду заяву з проханням розглядати справу без участі представника нотаріальної контори. Заслухавши пояснення учасників судового процесу та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту для даних правовідносин визначені Цивільним Кодексом України. Положеннями статтей 12 та 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯК № 413150, на підставі рішення Черкаської міської ради від 10.12.2009 року № 5-268, співвласниками земельної ділянки площею 0,0053 га, кадастровий номер 7110136400:02:031:0032, розташованої за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9-10). Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.12.2011 року у справі № 2-3736/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя було виділено та визнано право власності [PERSON] на 1/5 частину житлового будинку [ADDRESS] разом із відповідною частиною надвірних споруд і земельною ділянкою площею 173,4 кв. м. та земельною ділянкою на праві спільної сумісної власності разом з двома співвласниками площею 17,66 кв. м. (а.с. 11-12). Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23.01.2019 року № НВ-7107923342019, співвласниками земельної ділянки, розташованої в [ADDRESS] , кадастровий номер 7110136400:02:031:0032 є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13-15). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] від 15.08.2017 року (а.с. 7). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] від 18.12.2017 року (а.с. 8). Після їх смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить: земельна ділянка, розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер 7110136400:02:031:0032, що належала останнім на праві спільної сумісної власності. Як вбачається з наданих Другою Черкаською державною нотаріальною конторою матеріалів спадкової справи після померлого [INFO] [PERSON] № 12/2018 (а.с. 99-176), після його смерті в установлений законом шестимісячний строк, а саме, 10.01.2018 року до Другої Черкаської державної нотаріальної контори звернувся його брат [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Однак, постановою нотаріуса Другої Черкаської державної нотаріальної контори Демиденко О.А. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.10.2019 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на земельну ділянку у спільній сумісній власності, площею 0,0053 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка залишилась після смерті його брата [PERSON] , що належала померлому особисто, та на частину земельної ділянки, що належала батьку померлого [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого був його син [PERSON] , оскільки під час вивчення документів спадкової справи, які подав спадкоємець [PERSON] , для оформлення спадщини, було встановлено, що правовстановлюючим документом на зазначену вище земельну ділянку є Державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ЯК № 413150 та Додаток до нього серія ЯК № 413150, проте земельна ділянка площею 0,0053 га належить на праві спільної сумісної власності громадянам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] без виділення їх часток у спільному майні. Згідно зі статтею 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тобто за нею не може бути визнане право власності, а лише може бути встановлений факт належності на праві власності померлому та визнане право власності за живою особою в порядку спадкування. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно зі статтею 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Як вбачається зі змісту статті 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом. Відповідно до\~ч.\~3\~ст.\~1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Пунктом 4.15. глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджено Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 визначено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до\~п.\~3.1\~роз`яснень,\~що містяться\~у листі\~Вищого спеціалізованого\~суду з\~розгляду цивільних\~і кримінальних\~справ №\~24-753/0/4-13\~від 16.05.2013\~року «Про\~судову практику\~розгляду цивільних\~справ про\~спадкування», якщо нотаріусом\~обґрунтовано відмовлено\~у видачі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину,\~виникає цивільно-правовий\~спір,\~що підлягає\~розглядові у\~позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верхового суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , як спадкоємець після смерті свого брата [PERSON] , що був співвласником земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , особисто, та спадкоємцем, що прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, після померлого [PERSON] , як ще одного із співвласників вказаної вище земельної ділянки, звернувся в установлений законом шестимісячний строк до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Демиденко О.А. з метою оформлення спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому біло відмовлено, оскільки частка померлих [PERSON] та [PERSON] в праві власності на цю земельну ділянку не визначена. Статтею 41\~Конституції України\~передбачено право\~кожного громадянина\~володіти,\~користуватися і\~розпоряджатися своєю\~власністю,\~результатами своєї\~інтелектуальної,\~творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно зі статтею 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 17\~Загальної декларації\~прав людини, яка\~прийнята та\~проголошена в\~резолюції 217\~A\~(III)\~Генеральної Ассамблеї\~від 10.12.1948\~року визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до\~ст.\~319\~ЦК України,\~власник володіє,\~користується,\~розпоряджається своїм\~майном на\~власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Нормами частин 1 та 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно зі статтею 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 370 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Статтею 372 ЦК України передбачено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Згідно з ч. 1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). У відповідності до ст. 89 ЗК України, земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру. Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за № 20 від 22.12.1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до п. 3.4. інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасники спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до п. 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об`єктивний і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції Законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності. Звертаючись з даним позовом до суду [PERSON] вказує, що має намір розпорядитися належним йому правом, а саме оформити спадкове майно після смерті свого батька [PERSON] та брата [PERSON] , проте через відсутність визначення частки у праві спільної власності на земельну ділянку, площею 0,0053 га, кадастровий номер 7110136400:02:031:0032, що розташована за адресою: [ADDRESS] , позбавлений можливості скористатися таким правом і наявність вказаної обставини порушує його право власності, як спадкоємця. Оскільки в\~судовому засіданні\~встановлено та\~підтверджено матеріалами\~справи,\~що відсутність\~правовстановлюючого документа,\~яким було\~б визначено частки померлих [PERSON] та [PERSON] у праві власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0053 га, кадастровий номер 7110136400:02:031:0032, яка перебуває у сумісній власності, позбавляє позивача\~по основному\~позову [PERSON] \~використати своє\~законне право\~на отримання\~спадщини,\~суд вважає\~за можливе\~визначити,\~що частка [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] ,\~та частка [PERSON] , який помер [INFO] ,\~у праві\~спільної власності\~на земельну\~ділянку за\~адресою:\~ [ADDRESS] \~становить по\~1/3\~частині,\~а відтак,\~позовні вимоги\~ [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Друга Черкаська державна нотаріальна контора про визначення часток співвласників у спільній власності підлягають до задоволення. Що стосується зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа Друга Черкаська державна нотаріальна контора про визнання частки співвласника у спільній власності, то суд дійшов до висновку, що на підставі викладеного вище, він також підлягає до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved