Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачкою по справі позивач зареєстрував шлюб 16 листопада 2002 року, у виконкомі Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, за актовим записом № 53 про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . За час спільного проживання у шлюбі у сторін народилася одна дитина: дочка [PERSON] , [INFO] . Із відповідачкою по справі проживають окремо одне від одного за різними адресами більше одного року. Причинами розірвання шлюбу зазначає те, що сімейне життя між ними в не склалося, так як у них діаметрально різні характери та погляди на сімейне життя. На ґрунті цього у них у сім`ї виникали постійні сварки. У зв`язку наведеним він втратив почуття любові та поваги до дружини. Зазначає, що на час подачі позовної заяви до суду вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету та не проживають разом як сім`я, у зв`язку з чим сімейні зв`язки між ними фактично втрачені. Позивач [PERSON] , у судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву, в якій просив дану справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить такі задовольнити. Відповідачка, [PERSON] , у судове засідання не з`явилася, у судове засідання не з`явилася. Натомість подала до суду заяву у якій просила розглянути справу за її відсутності. На розірвання шлюбу згідна. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Сторони зареєстрували шлюб 16 листопада 2002 року, у виконкомі Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, за актовим записом № 53 про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Судом встановлено, що сторони фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважної причини. На даний час спільно не проживають та не підтримують сімейних відносин. Так, згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. У частинах третій та четвертій статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. У відповідності до ч. 2 ст. 104, ч 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного з подружжя, на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Окрім наведеного, положеннями п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» регламентовано, що «проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, відповідно до ст. 112 СК України, оскільки встановлено, що причина розпаду подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною. Шлюб між сторонами носить формальний характер, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, яка наполягає на розірванні шлюбу, тому шлюб між сторонами слід розірвати. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В силу вимог ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу, після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення, для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Таким чином, копію рішення суду, після набрання ним законної сили, слід надіслати у відділ ДРАЦС Реєстраційної служби Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області, для виконання. Оскільки у позовній заяві позивач не ставив питання щодо судових витрат, то суд вважає за необхідне залишити такі за [PERSON] .

Outcome: approved