Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської із заявою, заінтересовані особи: Рубіжанська державна нотаріальна контора Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків), Рубіжанська міська рада Луганської області, про встановлення факту належності свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14 липня 2000 року, посвідченого державним нотаріусом Рубіжанської державної нотаріальної контори Ковтун О.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 340, виданого на ім`я [PERSON] , [INFO] - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою від 26 лютого 2021 року провадження у справі було відкрито та призначено судове засідання на 24 березня 2021 року на 09 годину 30 хвилин. Заявник подав заяву в якій просив розглянути справи без його участі, свої вимоги підтримав. Заінтересовані особи - у поданих заявах також просили розглянути справу без участі представників, заперечень щодо задоволення заявлених вимог не надавали. За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Позиції учасників справи. Позиція заявника полягала у тому, що відповідно до паспортних даних він є - [PERSON] , але у свідоцтві про право на спадщину за заповітом, який посвідчений державним нотаріусом, він помилково вказаний як [PERSON] . Тобто державним нотаріусом в свідоцтві про право на спадщину, була допущена помилка у написанні його прізвища. У зв`язку із необхідністю проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, він звернувся до державного нотаріуса із заявою про виправлення помилки в свідоцтві про право на спадщину, але державним нотаріусом йому була надана відповідь про те, що спадкові справи та реєстр для реєстрації нотаріальних дій за 2000 рік, були передані на зберігання до Луганського обласного державного нотаріального архіву, який на цей час знаходиться на тимчасово окупованій території. Також йому було повідомлено, що виправлення помилки застерігається нотаріусом, який вчиняв нотаріальну дію, але у Рубіжанській державній нотаріальній конторі на цей час, державний нотаріус Ковтун О.В., який вчиняв таку дію - не працює. Заінтересовані особи проти задоволення заявлених вимог не заперечували. Оцінка суду обставин у справі. На основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, суд встановив наступні обставини: 07 червня 1967 року, виконавчим комітетом Рубіжанської міської ради, [PERSON] , на підставі рішення виконавчого комітету від 07.06.1967 № 136, був виданий ордер № 2093 на право зайняття житлової площі у квартирі [ADDRESS] (а.с. 6). А рішенням виконавчого комітету Рубіжанської міської ради Луганської області № 810 від 18 грудня 1991 року, квартиру [ADDRESS] , було вирішено продати [PERSON] , зобов`язавши адміністрацію ЖЕК № 1 нотаріально оформити договір купівлі-продажу (а.с. 7). Отже власником вказаної квартири на підставі договору купівлі-продажу була [PERSON] (а.с. 8-9). Однак, [INFO] [PERSON] у віці 74 років, померла (а.с. 5). І 14 липня 2000 року, державний нотаріус Рубіжанської державної нотаріальної контори Ковтун О.В., видав свідоцтво про право на спадщину за заповітом посвідченого Рубіжанською держнотконторою 11 серпня 1992 року і зареєстрованого у реєстрі за № 6168. Відповідно до цього свідоцтва, спадкоємцем майна (квартира [ADDRESS] ) [PERSON] , померлої [INFO] є [PERSON] , який проживає в [ADDRESS] , та являється онуком померлої (а.с. 10,11,12). За даними Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Рубіжанської міської ради Луганської області, власником квартири [ADDRESS] , станом на 31.12.2012року, є [PERSON] (а.с. 27). Згідно даних паспорта громадянина України, заявник - [PERSON] , народився [INFO] та має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с. 3). А відповідно до свідоцтва про народження, яке містить дані внесені російською мовою, заявник зазначений як « [PERSON] » (а.с. 11). Тож, з огляду на встановлені судом обставини у їх сукупності, суд не має жодних сумнівів у тому, що [PERSON] , [INFO] , є саме тією особою, яка зазначена спадкоємцем, у свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 14 липня 2000 року, посвідченого державним нотаріусом Рубіжанської державної нотаріальної контори Ковтун О.В. (номер у реєстрі 340), як « [PERSON] », тобто є очевидним, що державний нотаріус, який видав свідоцтво про право на спадщину за заповітом допустив помилку при зазначені прізвища спадкоємця. З метою виправлення зазначеної помилки, заявник 26.01.2021 року звернувся до Рубіжанської державної нотаріальної контори, але листом від 29.01.2021 року йому було повідомлено, що виправити помилку не можливо, оскільки необхідні для цього документи спадкової справи, переданні на зберігання до Луганського обласного державного нотаріального архіву, який знаходиться на тимчасово окупованій території, і крім того нотаріус Ковтун О.В., яка вчиняла нотаріальну дію з видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на цей час у Рубіжанській державній нотаріальної конторі не працює (а.с. 13). Метою встановлення факту належності свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14 липня 2000 року, посвідченого державним нотаріусом Рубіжанської державної нотаріальної контори Ковтун О.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 340, виданого на ім`я [PERSON] , [INFO] - [PERSON] , [INFO] , є реалізація його права, як власника майна на проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно. А встановлення цього факту, окрім як в судовому порядку не виявляється можливим. Оцінка суду щодо фактів. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (стаття 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Положеннями статті 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. А згідно з пунктом 6 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Разом з цим, з огляду на роз`яснення, які містяться в пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. З огляду на встановлені судом обставини у їх сукупності, суд не має жодних сумнівів у тому, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 14 липня 2000 року, посвідчене державним нотаріусом Рубіжанської державної нотаріальної контори Ковтун О.В. та зареєстроване в реєстрі за № 340, видане на ім`я [PERSON] , [INFO] , належить [PERSON] , [INFO] . Враховуючи неможливість внесення виправлень у свідоцтво про право на спадщину за заповітом, державним нотаріусом, який вчинив таку нотаріальну дію, та оскільки від встановлення цього факту, залежить реалізація права заявника, як власника майна, на проведення державної реєстрації права власності, в силу положень статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, його заяву слід задовольнити. Отже,

Outcome: approved