Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначено що 29 вересня 2004 року між [PERSON] з одного боку та [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Верхньодніпровського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] відповідно до умов договору [PERSON] передала у власність [PERSON] та [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: вул.. Мирна, 8 сел.Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, а [PERSON] та [PERSON] зобовязалися довічно повністю утримувати свою матір [PERSON], забезпечувати її харчуванням, ліками, одягом, наглядом, необхідною допомогою із збереженням за нею безоплатного по життєвого права проживати в будинку в кімнаті житловою площею 15,2 кв.м. та надавати їй матеріальне забезпечення на утримання в сумі 100 грн. щомісяця. Після укладання договору [PERSON] сховала та утримувала у себе договір у звязку з чим [PERSON] та [PERSON] не зареєстрували право власності на житловий будинок. 23 грудня 2010 року помер брат позивача [PERSON] після його смерті залишилось спадкове майно - частка житлового будинку за адресою: вул.. Мирна, 8 сел..Дніпровське Верхньодніпровський район Дніпропетровської області. 14 червня 2015 року померла мати позивача [PERSON] 16 листопада 2015 року позивач звернувся до нотаруса із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті брата [PERSON] Проте державний нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки [PERSON] за життя набув право власності на ? частину житлового будинку, проте не зареєстрував його відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення в комунальному підприємстві «Верхньодніпровське БТІ». Інших спадкоємців після смерті [PERSON], окрім позивача, не має. На підставі вищевикладеного [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: вул.. Мирна, 8, сел..Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в порядку спадкування після смерті [PERSON] В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив суд задовольнити заявлені вимоги, підтвердив обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі та про визнання позову. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Треті особи, Верхньодніпровська державна нотаріальна контора та Верхньодніпровське районне управління юстиції, подали заяви про розгляд справи без їх участі. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. 29 вересня 2004 року між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] та [PERSON] з другої сторони було укладено договір довічного утримання. Відповідно до умов договору [PERSON] передала у власність [PERSON] та [PERSON] жилий будинок з надвірними будівлями за адресою: вул.. Мирна, 8, сел..Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, а [PERSON] та [PERSON] зобовязалися довічно повністю утримувати [PERSON], забезпечувати її харчуванням, ліками, одягом, наглядом, необхідною допомогою та житлом шляхом збереження за нею права безоплатного по життєвого проживання у відчужуваному жилому будинку у кімнаті житловою площею 15,2 кв.м. Договір довічного утримання був посвідчений нотаріусом (а.с.11). Згідно з ч. 2 ст. 745 Цивільного кодексу України договір довічного утримання (догляду), за яким передається набувачеві у власність нерухоме майно, підлягає державній реєстрації. З невідомих суду причин договір довічного утримання, укладений між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] не було зареєстровано в КП «Верхньодніпровське БТІ». У звязку з чим згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 25 січня 2016 року право власності на домоволодіння по вул.. Мирна, 8 сел.Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області зареєстровано за [PERSON] (а.с.88). Довідкою КП «Верхньодніпровське БТІ» від 10 листопада 2015 року також підтверджується, що домоволодіння по вул.. Мирна, 8 сел. Дніпровське зареєстровано за [PERSON] (а.с.81). На підставі вищевикладеного державним нотаріусом Верхньодніпровської державної нотаріальної контори 16 листопада 2016 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], оскільки на підставі договору довічного утримання від 29 вересня 2004 року [PERSON] набув право власності на ? частку житлового будинку за адресою: вул.. Мирна, 8 сел.Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, проте не зареєстрував право власності відповідно до законодавства, що діяльно на момент його виникнення (а.с.40). Частиною 1 ст. 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Отже, підставою для набуття права власності на майно в цьому випадку є договір довічного утримання, а державна реєстрація такого права лише засвідчує офіційне визнання і підтвердження державою факту наявності в особи цього права. У звязку з чим суд приходить до висновку, що [PERSON] за життя набув право власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: вул.. Мирна, 8 сел. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області на підставі договору довічного утримання від 29 вересня 2004 року, оскільки відсутність державної реєстрації права власності не є підставою для припинення такого права у відповідності до ст. 346 Цивільного кодексу України. 23 грудня 2010 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-КИ № 369062 (а.с.8). Після його смерті із заявою про прийняття спадщини до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори звернувся [PERSON] (а.с.61). Мати померлого, [PERSON], подала нотаріусу заяву про відмову від спадщини на користь брата померлого [PERSON] (а.с.60). Згідно з довідкою Дніпровської селищної ради № 695 від 30 травня 2011 року заповіти від імені [PERSON] не посвічувались (а.с.69). Витягом із спадкового реєстру також підтверджується відсутність зареєстрованих заповітів та спадкових договорів від імені [PERSON] станом на 11 серпня 2011 року (а.с.66). Довідкою Дніпровської селищної ради № 694 від 30 травня 2011 року підтверджується, що на день смерті [PERSON] мешкав за адресою: вул..Мирна, 8 сел.Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області разом з матірю [PERSON], братом [PERSON], невісткою [PERSON], племінником [PERSON] (а.с.70). На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є його брат [PERSON] Відповідно до ст. ст.\~1216,\~1218 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи те, що за життя [PERSON] набув право власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: вул.. Мирна, 8 сел. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, [PERSON], прийняв спадщину після його смерті, звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою, інших спадкоємців, які прийняли спадщину за законом або за заповітом не встановлено, суд вважає заявлені позовні вимоги законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved