Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON] ) звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 14.05.2019 дану цивільну справу передано до провадження судді Мицик Ю.С. Ухвалою суду від 16.05.2019 відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 09.07.2019 підготовче судове засідання закрито та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою суду від 10.09.2019 роз`єднано позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Виділено позовну вимогу [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу в самостійне провадження та передано матеріали позовної заяви для здійснення реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду. Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини залишено у провадженні за № 2/753/23113/18 у справі № 753/2497/19. Відповідно до протоколу розподілу справи між суддями у неавтоматичному режимі від 12.09.2019 матеріалам позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу присвоєно новий №753/17923/19. Позовні вимоги мотивовані тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння в подружньому житті. Позивач вказала, що вони з відповідачем не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки, а тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу вважала неможливим. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити пояснивши, що спільне життя у сторін не склалось, вони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбних відносин, у сторін виявились різні погляди на життя, на сімейні відносини, тому вважає, що сім`я розпалася остаточно. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, пояснивши, що відносини між ним та позивачем фактично припинилися, зазначив, що почуття любові до позивача не втрачені. Відповідачем в судовому засіданні була подана зустрічна позовна заява про поділ спільного майна подружжя, яка відповідно до ухвали суду від 12.12.2019 повернута заявнику. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 02.06.2007, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва, актовий запис №414. Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження, копія якого наявна в матеріалах справи. Із пояснень позивача вбачається, що між подружжям протягом останніх років почали виникати непорозуміння та спільне життя в них не склалось через різні погляди на життя. Вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки. За правилами ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до стст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оцінюючи в сукупності надані до суду докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Outcome: approved