Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на автомобіль та виключення його з-під арешту, мотивуючи тим, що він у травні місяці 2007 року домовився із [PERSON] про те, що він йому продасть автомобіль марки «Mercedes-Benz 307D», 1987 року випуску, колір білий, номер шасі ( кузова, рами ) № [NUMBER], тип фургон малотоннажний-В, реєстраційний номер [NUMBER], який зареєстрований Івано-Франківським МРЕВ 24.02.2004 року. З метою розрахунку за вказаний автомобіль [PERSON], передав [PERSON] кошти у сумі 5 000 доларів США. На підтвердження передачі коштів ним було написано власноручно розписку в присутності свідка, в якій було зазначено, що він отримав кошти від нього і ніяких претензій стосовно укладеної угоди в нього немає. Оскільки всі істотні умови угоди ними було погоджено та ніяких заперечень стосовно ціни та предмету угоди не виникало, [PERSON] 14 травня 2007 року було видане на його ім`я нотаріально посвідчену генеральну довіреність, надавши йому повноваження щодо повного розпорядження, користування та володіння транспортним засобом, як його власнику. 08 серпня 2014 року [PERSON], рухаючись вказаним вище автомобілем автомобільною дорогою Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам`янка, в м. Немирові Вінницької області на посту ДПС був зупинений інспектором ДПС взводу № 2 ДПС м. Вінниці Максименко Р.М. В цей же день вказаним працівником ДАІ було складено Акт за № 621 огляду тимчасово затриманого транспортного засобу, що передається на тимчасове зберігання. Згідно із вказаним Актом, автомобіль марки «Mercedes-Benz 307D», 1987 року випуску, колір білий, номер шасі ( кузова, рами ) № [NUMBER], тип фургон малотоннажний-В, реєстраційний номер [NUMBER], який зареєстрований Івано-Франківським МРЕВ 24.02.2004 року, і який являється моєю власністю, було тимчасово передано на зберігання до спеціального майданчика, розміщеного по [ADDRESS] в межах виконавчого провадження відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції по стягненню із відповідача [PERSON] суми боргу біля 500 000 гривень. На даний час він, як власник даного транспортного засобу, позбавлений можливості користуватися своїм майном. Враховуючи вищевказані обставини, воля позивача, тобто його, і відповідача [PERSON] були направлені на укладення договору купівлі-продажу автомобіля та з цього приводу сторонами були виконані всі істотні умови договору купівлі-продажу та проведений розрахунок, що підтверджується письмовою розпискою, а тому він фактично набув право власності на вищевказаний транспортний засіб на законних підставах. Відповідно до вимог ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона ( продавець ) зобов'язується передати майно у власність другій стороні ( покупцеві ), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст. 638 ЦК України, угода вважається укладеною, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Обставини укладення одностороннього правочину, яким є генеральна довіреність та правовідносини, що при цьому виникли між сторонами у справі, засвідчують те, що правочин є удаваним, що приховує інший, який дійсно мав місце, а саме договір купівлі-продажу. Відповідно до ст. 235 ЦК України у разі, якщо правочин здійснено з метою приховати інший правочин ( удаваний правочин ), до нього застосовується правила, що регулюють той правочин, який сторони мали на увазі. Відповідно до змісту ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, а тому він фактично набув право власності на вищевказаний автомобіль. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на майно і про звільнення майна з-під арешту. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 114 ЦПК України «Виключна підсудність» позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. В зв'язку з цим [PERSON], просить суд визнати договір купівлі-продажу дійсним, і визнати право власності на автомобіль та виключити його з-під арешту. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовну заяву підтримує просить її задовольнити. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовну заяву визнає, не заперечує проти її задоволення. Представник відповідача Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, в судове засідання не з'явився хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовну заяву слід задовольнити, так як позовні вимоги визнаються відповідачем [PERSON], а також підтверджуються копією розписки про отримання коштів [PERSON] від [PERSON] за придбаний автомобіль, копією довіреності на автомобіль, копією Акту огляду транспортного засобу, копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, копією витягу із Звіту про оцінку майна. Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що воля позивача, тобто його, і відповідача [PERSON] були направлені на укладення договору купівлі-продажу автомобіля та з цього приводу сторонами були виконані всі істотні умови договору купівлі-продажу та проведений розрахунок, що підтверджується письмовою розпискою, а тому позивач фактично набув право власності на вищевказаний транспортний засіб на законних підставах. Відповідно до вимог ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона ( продавець ) зобов'язується передати майно у власність другій стороні ( покупцеві ), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст. 638 ЦК України, угода вважається укладеною, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Обставини укладення одностороннього правочину, яким є генеральна довіреність та правовідносини, що при цьому виникли між сторонами у справі, засвідчують те, що правочин є удаваним, що приховує інший, який дійсно мав місце, а саме договір купівлі-продажу. Відповідно до ст. 235 ЦК України у разі, якщо правочин здійснено з метою приховати інший правочин ( удаваний правочин ), до нього застосовується правила, що регулюють той правочин, який сторони мали на увазі. Відповідно до змісту ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, а тому позивач фактично набув право власності на вищевказаний автомобіль. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на майно і про звільнення майна з-під арешту. На підставі викладеного

Outcome: approved