Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до Станично-Луганського районного суду Луганської області із позовною заявою до Щастинської районної державної адміністрації Луганської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Нижньотеплівська сільська військово-цивільна адміністрація Щастинського району Луганської області, про визнання права власності на земельну частку (пай). В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що на момент перебування у трудових відносинах з Колективним сільськогосподарським підприємством «Червоний прапор», місцезнаходженням якого було с. Верхньобогданівка Станично-Луганського (зараз Щастинського) району Луганської області, й відповідно був членом цього КСП, що підтверджується відомостями з копії Трудовой книжки колхозника [PERSON] , [NUMBER] , заполнение которой начато 10.09.1991 года (російською, мовою оригіналу), у зв`язку із земельною реформою у сфері сільськогосподарського виробництва, реалізація якої відбувалась згідно норм Земельного кодексу України (від 18.12.1990 року № 561-ХІІ) і Указу Президента України від 10.11.1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», на підставі рішення 6 сесії 22 скликання Станично-Луганської районної ради народних депутатів КСП «Червоний прапор» отримало у колективну власність сільськогосподарські угіддя у розмірі 5307,7 га, що підтверджується копією Державного акту на право колективної власності на землю серії ЛГ № 3160000007 від 30.10.1995 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю № 7. Відповідно до копії списку №2, що є невід`ємною частиною вищезазначеного Державного акту позивач зазначений за № 90. В свою чергу, п. 1,2,4 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» установлено, що паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості), при паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства є рівними, де розміри земельної частки (паю) обчислюються комісіями, утвореними у підприємствах з числа їх працівників. Виходячи зі змісту копії «Выписки из протокола общего собрания (собрания уполномоченных) членов колективного сельскохозяйственного предприятия «Червоний Прапор» Станично-Луганського района Луганской области» от 26.10.1996 года № 10 «Об утверждении стоимости и размера земельного пая» (російською, мовою оригіналу), розмір пая повинен становити 8.73 умовних кадастрових гектарів вартістю 22\~870 грн. 94 коп. Беручи до уваги положення п. 2 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», згідно якого право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, то позивач має право на земельну частку (пай) в розмірі 8.73 умовних кадастрових гектара без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) за рахунок земель резервного фонду/запаса Верхньобогданівської сільської ради Станично-Луганського (зараз Щастинського) району Луганської області. Згідно Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» і розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 року № 717-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Луганської області» село Верхньобогданівка входить до Нижньотеплівської сільської об*єднаної територіальної громади Станично-Луганського (Щастинського) району Луганської області, повноваження якої тимчасово здійснює Нижньотеплівська сільська військово-цивільна адміністрація Щастинського району Луганської області згідно закону України «Про військово-цивільні адміністрації» і Указу Президента України від 19.02.2021 року № 65/2021 «Про утворення та реорганізацію військово-цивільних адміністрацій у Луганській області». Таким чином позивач має право на земельну частку (пай) в розмірі 8.73 умовних кадастрових гектара без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) за рахунок земель резервного фонду/запаса Верхньобогданівської сільської ради Станично-Луганського (зараз Щастинського) району Луганської області Нижньотеплівської сільської військово-цивільної адміністрації Щастинського району Луганської області. 14.05.2021 року позивач направив до Щастинської районної державної адміністрації Луганської області, яка виходячи з норм Цивільного кодексу України, Закону України «Про місцеві державні адміністрації» і Розпорядження Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 року № 1635-р «Про реорганізацію та утворення районних державних адміністрацій» є правонаступником Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області, внаслідок приєднання останньої, заяву про визнання за позивачем право на земельну частку (пай) площею 8.73 умовних кадастрових гектара шляхом видачі відповідного сертифіката, для його подальшого виконання/реалізації в порядку, передбаченому Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості)» земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», що підтверджується копією заяви від 14.05.2021 року. Листом від 21.05.2021 року № 09/863 Щастинська районна державна адміністрація Луганської області відмовила позивачу у видачі сертифіката на право на земельну частку (пай), пославшись на інформацію Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, згідно якої нібито відсутня можливість щодо видачі бланків сертифікатів на право на земельну частку (пай), а тому рекомендують звернутися до суду, що підтверджується копією вищезазначеного листа. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, просив суд розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, до початку розгляду справи надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просили розглянути справу на розсуд суду. Третя особа Нижньотеплівська сільська військово-цивільна адміністрація Щастинського району Луганської області до початку розгляду справи надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просили розглянути справу на розсуд суду. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що на момент перебування у трудових відносинах з Колективним сільськогосподарським підприємством «Червоний прапор», місцезнаходженням якого було с. Верхньобогданівка Станично-Луганського (зараз Щастинського) району Луганської області, й відповідно був членом цього КСП, що підтверджується відомостями з копії Трудовой книжки колхозника [PERSON] , [NUMBER] , заполнение которой начато 10.09.1991 года (російською, мовою оригіналу), у зв`язку із земельною реформою у сфері сільськогосподарського виробництва, реалізація якої відбувалась згідно норм Земельного кодексу України (від 18.12.1990 року № 561-ХІІ) і Указу Президента України від 10.11.1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», на підставі рішення 6 сесії 22 скликання Станично-Луганської районної ради народних депутатів КСП «Червоний прапор» отримало у колективну власність сільськогосподарські угіддя у розмірі 5307,7 га, що підтверджується копією Державного акту на право колективної власності на землю серії ЛГ № 3160000007 від 30.10.1995 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю № 7. Відповідно до копії списку №2, що є невід`ємною частиною вищезазначеного Державного акту позивач зазначений за № 90. Виходячи зі змісту копії «Выписки из протокола общего собрания (собрания уполномоченных) членов колективного сельскохозяйственного предприятия «Червоний Прапор» Станично-Луганського района Луганской области» от 26.10.1996 года № 10 «Об утверждении стоимости и размера земельного пая» (російською, мовою оригіналу), розмір пая повинен становити 8.73 умовних кадастрових гектарів вартістю 22\~870 грн. 94 коп. Таким чином позивач має право на земельну частку (пай) в розмірі 8.73 умовних кадастрових гектара без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) за рахунок земель резервного фонду/запаса Верхньобогданівської сільської ради Станично-Луганського (зараз Щастинського) району Луганської області Нижньотеплівської сільської військово-цивільної адміністрації Щастинського району Луганської області. 14.05.2021 року позивач направив до Щастинської районної державної адміністрації Луганської області, яка виходячи з норм Цивільного кодексу України, Закону України «Про місцеві державні адміністрації» і Розпорядження Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 року № 1635-р «Про реорганізацію та утворення районних державних адміністрацій» є правонаступником Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області, внаслідок приєднання останньої, заяву про визнання за позивачем право на земельну частку (пай) площею 8.73 умовних кадастрових гектара шляхом видачі відповідного сертифіката, для його подальшого виконання/реалізації в порядку, передбаченому Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості)» земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», що підтверджується копією заяви від 14.05.2021 року. Відповідно до копії листа від 21.05.2021 року № 09/863 Щастинська районна державна адміністрація Луганської області відмовила позивачу у видачі сертифіката на право на земельну частку (пай), пославшись на інформацію Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, згідно якої нібито відсутня можливість щодо видачі бланків сертифікатів на право на земельну частку (пай), а тому рекомендують звернутися до суду, що підтверджується копією вищезазначеного листа. Згідно ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Пунктом 1 Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Відповідно до п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Згідно п.3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки» від 03.12.1999 року №1529/99 у ході реалізації положень цього Указу, виходити з того, що сертифікат на право на земельну частку (пай) є правовстановлюючим документом, що засвідчує право володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеною часткою. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п.7 Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України від 27.08.2014 року по справі №6-12823св14, зазначено, що право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акта про право колективної власності, в якому ця особа вказана як така, що має право за земельну частку (пай). Це право є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності. Відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.78 Земельного кодексу України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного кодексу України, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно\~до ч.3\~ст.152\~Земельного кодексу\~України захист\~прав громадян\~здійснюється шляхом\~визнання прав. Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до копії листа від 21.05.2021 року № 09/863 Щастинська районна державна адміністрація Луганської області відмовила позивачу у видачі сертифіката на право на земельну частку (пай), пославшись на інформацію Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, згідно якої нібито відсутня можливість щодо видачі бланків сертифікатів на право на земельну частку (пай), а тому рекомендують звернутися до суду. До позовної заяви позивачем додані належні та допустимі письмові докази, які, на думку суду, підтверджують законність права власності [PERSON] на земельну частку (пай). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Від сплати судового збору звільнений на підставі пп. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», як учасник бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] , від 20.10.2015 року виданим Східним регіональним управлінням державної прикордонної служби України.

Outcome: partial