overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Марїнського районного суду з вищевказаною заявою у якій просить скасувати рішення Марїнського районного суду Донецької області від 01 грудня 2006 року про визнання його безвісно відсутнім. Заявник свої вимоги обґрунтовує тим, що він вимушений подати цю заяву оскільки, 01 грудня 2006 року Марїнським районним судом Донецької області було винесено рішення по цивільній справі за заявою [PERSON], який діяв в інтересах [PERSON] про визнання його, [PERSON] безвісно відсутнім. Заявник дійсно не проживав в зазначеній квартирі за адресою: Марїнский район, м. Курахове, вул. Мечникова, 26/6 з 2003 року, але тільки тому, що відбував покарання в місцях позбавлення волі, про що заявник по справі знав. [PERSON] в даний час проживає в АР Крим, приїхав в м. Курахове для того, щоб знятися з реєстраційного обліку, однак в органах ГІС Марїнського району Донецької області йому пояснили, що поставити штамп в паспорті йому не можуть, оскільки він визнаний безвісно відсутнім за рішенням суду. Заявник у судове засідання зявився, підтримав свої вимоги, викладені в заяві та просив суд скасувати рішення Марїнського районного суду Донецької області від 01 грудня 2006 року, яким його визнано безвісно відсутнім. Зацікавлена особа [PERSON] у судове засідання зявився, будь-яких заяв та клопотань не надав. Вивчивши матеріали справи, дослідивши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява [PERSON], зацікавлена особа [PERSON] про скасування рішення суду про визнання безвісно відсутнім підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.45 ЦК України, якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, зявилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем її перебування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Відповідно до ч.1 ст.250 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або померлою, або іншою заінтересованою особою. Виходячи з викладеного, враховуючи, що місце знаходження [PERSON] встановлено і він мешкає в АР Крим, суд вважає необхідним скасувати рішення Марїнського районного суду Донецької області від 01 грудня 2006 про визнання [PERSON], [INFO], безвісно відсутнім. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Марїнського районного суду з позовною заявою до Новомихайлівської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку (пай) за спадщиною. Позовні вимоги мотивовані тим, що 23.04.2014 року померла [PERSON]. Після її смерті від умерлого відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 6,07 га, яка розташована на землях Новомихайлівської сільської ради, Марїнського району, Донецької області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач звертався до приватного нотаріуса з заявою при прийняття спадщини, однак йому було відмовлено, у звязку з пропуском строку прийняття спадщини, через це позивач був змушений звернутися до суду. Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. 23 квітня 2014 року померла [PERSON], про що 24 квітня 2014 року складено відповідний актовий запис № 10, відповідно до свідоцтва про смерть серії І-НО № 785966. Відповідно ст.. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або проголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день проголошення її померлою. Спадковець на випадок своєї смерті заповіту не залишив. Спадкоємцем першої черги є [PERSON], інших спадкоємців не за законом, не за заповітом не має. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 6,07 га, яка розташована на землях Новомихайлівської сільської ради, Марїнського району, Донецької області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ДН№ 184714 від 24.07.2002 року, кадастрові № 1423385200:03:000:0308; № 1423385200:03:000:0309. Згідно\~ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як наводить\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі викладеного та з урахуванням того що спадковець не має інших спадкоємців окрім позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до Марїнського суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що заявник є власником домоволодіння, в якому зареєстрована відповідачка. Відповідачка є колишньою дружиною позивача, шлюб між ними розірвано 18.04.2013 року. Оскільки у відповідача відсутні законні права користування житловим приміщенням, то позивач просить визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У судове засідання позивач та відповідач не зявилися. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до договору купівлі-продажу будинку [PERSON] є власником домоволодіння за адресою: Донецька область, Марїнський район, смт. Олександрівка, вул. Шевченка, буд. 251. Згідно\~ст.319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до\~ст.321 того ж Кодексу\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до акта депутата Олександрівської сільської ради встановлено, що [PERSON] прописана за адресою вул. Шевченко. 251, однак за вказаною адресою не проживає з серпня 2010 року. Відповідач не проживає в спірному житловому приміщенні понад пять років, підстав для продовження терміну зберігання за ним права користування спірним житловим приміщенням, передбачених\~ст.71 ЖК України\~немає, участі в оплаті комунальних послуг, будинку відповідач не приймає, що свідчить про втрату ним інтересу до спірного житлового приміщення як до свого постійного місця проживання, тому відповідача підлягає визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У відповідності із\~ст.167 ЖК України\~- у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сімї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. За вказаних обставин суд вважає за необхідне відповідача визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Донецька область, Марїнський район, с. Олександрівка, вул. Шевченка, буд. 251.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду з заявою в інтересах своєї неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO], в якій просить встановити факт неправильного перекладу на українську мову прізвища, ім'я та по-батькові в свідоцтві про народження його дочки [PERSON]. Зазначає, що в її свідоцтві про народження помилково по-батькові зазначено не «[PERSON]», а «[PERSON]». В судове засідання заявник не з'явився, від нього надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутністю, на задоволенні заяви наполягає. В судове засідання зацікавлена особа не з'явилась, від неї надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника. У зв'язку з неявкою сторін у відповідності до п.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Судом встановлено, що 20 липня 1998 року Терпіннівською сільською радою Мелітопольського району було видано свідоцтво про народження [PERSON]. Згідно зазначеного свідоцтва дитина народилася [INFO] в с. Зарічне Мелітопольського району Запорізької області. Батьками дитини в свідоцтві вказав [PERSON] та [PERSON]. Заявник зазначає, що при внесенні в свідоцтво про народження доньки його ім'я та по-батькові доньки було помилково зазначена буква «и», замість «і», у зв'язку з чим його ім'я зазначено «[PERSON]», замість «[PERSON]», по-батькові доньки «[PERSON]» замість «[PERSON]», що на цей час позбавляє дитину можливості отримати паспорт громадянки України з правильним зазначенням її повного імені. Судом встановлено, що окрім [PERSON], [PERSON] є батьком також [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], Всі діти народились в с.Зарічне Мелітопольського району, всі свідоцтва про народження видані Терпінівською сільською радою, у всіх свідоцтвах про народження батьком дітей вказаний [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Згідно з ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, зокрема факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали. Суд вважає доведеним той факт, що при видачі свідоцтва про народження та перекладі на українську мову ім'я батька та по-батькові дитини була допущена помилка, зазначено замість «[PERSON]», «[PERSON]» - «[PERSON]», «[PERSON]», що перешкоджає дитині отримати паспорт громадянки України з правильним зазначенням її по-батькові.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов'язки, у зв'язку із чим, в сім'ї відбувались сварки, шлюбні відносини припинені з 01 серпня 2015 року. Посилаючись на неможливість подальшого спільного проживання, позивач просить розірвати шлюб. У судове засідання позивач не з`явився, при цьому 23.12.2015 подав до суду заяву, в якій повідомив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив суд розглядати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, при цьому 23.12.2015 також подала до суду заяву, в якій позов визнала, просила суд розглядати справу за її відсутності. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази, суд дійшов такого. 04 вересня 2010 року сторони уклали шлюб (а. с. 7). Подружжя у шлюбі дітей не має. Через розбіжності у поглядах на характер сімейних стосунків і життя в цілому сторони шлюбні стосунки фактично припинили. Спільне господарство ними не ведеться з 01 серпня 2015 року. Примирення та поновлення сімейних стосунків між сторонами не можливе, а подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі СК України ) позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, з 2012 року шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Посилаючись на неможливість подальшого спільного проживання, позивач просить розірвати шлюб. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, при цьому 03.10.2016 подав до суду заяву, в якій повідомив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив суд розглядати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, при цьому 03.10.2016 також подала до суду заяву, в якій позов визнала, просила після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище Атаманова, а також розглядати справу за її відсутності. Дослідивши в судовому засіданні письмові докази, суд дійшов такого. 07 вересня 2002 року сторони уклали шлюб. Під час шлюбу в подружжя народилася дитина дочка [PERSON], [INFO]. Через розбіжності у поглядах на характер сімейних стосунків і життя в цілому сторони шлюбні стосунки фактично припинили з 2012 року та проживають окремо. Спільне господарство ними не ведеться. Примирення та поновлення сімейних стосунків між сторонами не можливе, а подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам їх неповнолітньої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі СК України) позов про розірвання\~шлюбу\~може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене шлюб підлягає розірванню. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з\~реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу\~надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в позові посилався на те, що з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 12 липня 2008 року, від цього шлюбу подружжя має дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з відповідачкою. Причиною розпаду сім'ї вказував подружню зраду відповідачки. В судове засідання позивач не з'явився, направив до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, розглянути справу у його відсутність (а.с. 14). Відповідачка в судове засідання не з'явилася, направила до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, на розірвання шлюбу погодилася, просила розглянути справу у її відсутність (а.с. 15). Враховуючи визнання позову відповідачем, на підставі ст. 174 ЦПК України, суд вважає можливим постановити рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що сторони 12 липня 2008 року зареєстрували шлюб у Черевківській сільській раді Миргородського району Полтавської області, актовий запис № 1 (а.с. 3). Сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4). На даний час сім'я фактично розпалася, зберегти її неможливо, умов для примирення немає, тому суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Оскільки відповідачка не заявила про намір скористатися правом на відновлення свого дошлюбного прізвища, що передбачено ст. 113 СК України, суд не вбачає підстав для зміни прізвища відповідачки після розірвання шлюбу. В зв'язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідачки на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в позові посилався на те, що з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 19 листопада 2011 року, від цього шлюбу подружжя має дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з відповідачкою. Причиною розпаду сім'ї вказував психологічну несумісність та втрату будь-яких почуттів один до одного, внаслідок чого з травня 2013 року вони з дружиною однією сім'єю не проживають та спільного господарства не ведуть. В судове засідання позивач не з'явився, направив до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, розглянути справу у його відсутність (а.с. 29). Відповідачка в судове засідання не з'явилася, направила до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, на розірвання шлюбу погодилася, просила розглянути справу у її відсутність, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]» (а.с. 31). Враховуючи визнання позову відповідачем, на підставі ст. 174 ЦПК України, суд вважає можливим постановити рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що сторони 19 листопада 2011 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 207 (а.с. 4). Сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5), який проживає з відповідачкою. На даний час сім'я фактично розпалася, сімейні відносини припинені з травня 2013 року, сторони проживають у різних населених пунктах, надання судом строку для примирення три місяці до позитивного результату не призвело, отже сім'ю зберегти не можливо, тому суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Оскільки відповідачка заявила про намір надалі користуватися прізвищем «[PERSON]», що передбачено ст. 113 СК України, суд не вбачає підстав для зміни прізвища відповідачки на дошлюбне після розірвання шлюбу. В зв'язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідачки на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в позові посилався на те, що з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 24 січня 1995 року, від цього шлюбу подружжя має дитину - дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з відповідачкою. Причиною розпаду сім'ї вказував несумісність характерів, різні погляди на вирішення сімейних проблем, втрату взаємоповаги та виникнення взаємної нетерпимості. В судове засідання позивач не з'явився, направив до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, розглянути справу у його відсутність (а.с. 19). Відповідачка в судове засідання не з'явилася, направила до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, на розірвання шлюбу погодилася, просила розглянути справу у її відсутність (а.с. 20). Враховуючи визнання позову відповідачем, на підставі ст. 174 ЦПК України, суд вважає можливим постановити рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що сторони 24 січня 1995 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Іванківського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 6 (а.с. 5). Сторони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 7). На даний час сім'я фактично розпалася, шлюбні відносини припинені з 2008 року, отже сім'ю зберегти не можливо, умов для примирення немає, тому суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Оскільки відповідачка не заявила про намір скористатися правом на відновлення свого дошлюбного прізвища, що передбачено ст. 113 СК України, суд не вбачає підстав для зміни прізвища відповідачки після розірвання шлюбу. В зв'язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідачки на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В заяві вказав, що мав бабусю [PERSON], яка померла [INFO]. За життя бабуся в Черкащанській сільській раді склала заповіт, яким заповідала все наявне в неї майно йому, заявникові по справі. Але в заповіті було зроблено помилку, зазначено його по-батькові як «[PERSON]», замість «[PERSON]», в зв'язку з чим у нього виникли труднощі в оформленні спадкового майна. Внести виправлення в правовстановлюючий документ він позбавлений можливості, оскільки спадкодавець померла. Просить суд встановити факт належності йому [PERSON] заповіту складеного [PERSON] 08 грудня 2009 року та зареєстрованого секретарем Черкащанської сільської ради за реєстровим №39, в якому помилково було зазначено його по-батькові, як «[PERSON]», коли треба «[PERSON]». В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав, просив її задовольнити, як таку, що ґрунтується на законі. Представник заінтересованої особи Черкащанської сільської ради Миргородського району в судове засідання не з'явився. З установи на адресу суду надійшов лист, з якого вбачається, що при розгляді заяви сільська рада покладається на розсуд суду і справу просить розглянути у відсутності представника. Суд, заслухавши пояснення заявника, показання свідків, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.8). За життя [PERSON] в Черкащанській сільській раді Миргородського району склала заповіт, яким зробила наступне заповідальне розпорядження: все майно, де б воно не було , і з чого б воно не складалося і все, що буде належати їй на день смерті і на що за законом вона матиме право заповідає [PERSON] (а.с.6). З довідок Черкащанської сільської ради Миргородського району вбачається, що на момент смерті [PERSON] разом з нею був зареєстрований і проживав за адресою [ADDRESS] [PERSON]. . [PERSON] було складено заповіт на [PERSON], в якому була зроблена помилка: замість «[PERSON]» зазначено «[PERSON]». За цією адресою ніякий [PERSON] ніколи не проживав (а.с.11). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що вони знали [PERSON], часто бували у неї в гостях і їм достовірно відомо, що разом з нею постійно проживав заявник [PERSON] Вона за життя говорила, що все своє майно заповідала саме йому. В заповіті секретарем сільської ради було зроблено помилку та не вірно зазначено по-батькові заявника. Заявник [PERSON] має по-батькові «[PERSON]», що підтверджується копією паспорта. Таким чином, судом встановлено факт, що правовстановлюючий документ -заповіт дійсно належить заявнику [PERSON] і в ньому помилково зазначено його по-батькові, як «[PERSON]», коли в дійсності треба «[PERSON]». Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення. На даний час виправити помилку у заповіті неможливо в зв'язку із смертю спадкодавця.

Outcome: approved