Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про збільшення встановленого розміру відшкодування втраченого заробітку. В обґрунтування позову зазначає, що рішенням Першотравенського міського суду від 05 червня 2014 року справа № 186/1068/13-ц про відшкодування втраченого заробітку з відповідача на його користь щомісячно стягується в рахунок відшкодування шкоди здоров'ю безстроково 730 грн. 00 коп. (60% від розміру мінімальної заробітної плати) до зміни обставин. Згідно ч.2 ст.1208 ЦК України у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди завданої каліцтвом підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду. З 01 січня 2018 року розмір мінімальної заробітної плати змінився і складає 3723 грн. 00 коп. згідно з Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік». Таким чином розмір щомісячного відшкодування з 01 січня 2018 року повинен становити: 3723 грн х 60% = 2233 грн. 80 коп. Просить суд винести рішення, яким стягнути з [PERSON] на його користь щомісячно (в розрахунку на місяць) 2233 гривні 80 копійок, в рахунок відшкодування шкоди здоров'ю безстроково до зміни обставин, починаючи з 01 січня 2018 року. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, надав суду відзив на позовну заяву відповідно до якого, у нього на даний час скрутне матеріальне становище, він отримує пенсію, п'ятдесят відсотків якої стягується на погашення боргів, тому, якщо позовні вимоги будуть задоволені у повному обсязі, він залишиться без засобів до існування та не матиме змоги купити собі продукти харчування, ліки, оскільки після відбуття покарання стан його здоров'я значно погіршився, та сплачувати комунальні послуги. У судове засідання 30 березня 2018 року представник позивача [PERSON] за дорученням [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача [PERSON], заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. У судове засідання 30 березня 2018 року відповідач [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги визнає. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 14.09.2004 року, [PERSON] було визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 10 років позбавлення волі. Відповідно до вищезазначеного вироку 19 серпня 2003 року о 22 годині 30 хвилин [PERSON], знаходячись у нетверезому стані з метою помсти за нанесені йому тілесні ушкодження, спричинені іншими особами, маючи намір на навмисне вбивство, взяв у себе вдома мисливську рушницю, яку зарядив двома патронами, підійшов до будинку [ADDRESS], де з товаришами знаходився [PERSON], безпідставно звинуватив [PERSON] у тому, що він приймав участь у його побитті, та з відставні 50 см. вистрілив з мисливської рушниці йому в живіт. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 4986-Э/160 від 07 листопада 2003 року йому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: сліпого дробового вогнепального поранення лівої черевної стінки по передньо-підпахвовій лінії на рівні 8-9 ребер зліва з пошкодженням ребер, діафрагми, нижньої долі лівої легені, лівосторонній гемоторакс, розможження селезінки, нирки зліва, поранення шлунку, товстої кишки, підшлункової залози, лівостороння внутрішньочеревна гематома, дробове поранення лівого ліктьового згину з пошкодженням дугового м'язу з його відривом. Дані тілесні ушкодження є тяжкими, та небезпечними для життя. У 2004 року позивач був визнаний інвалідом 2-ї групи, в 2005 році - інвалідом 3-ї групи та з 01 квітня 2006 року 3-я група інвалідності встановлена безстроково. Починаючи з квітня 2006 року і по теперішній час позивач отримує пенсію як інвалід третьої групи, відповідно до трудової книжки не працює. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1 від 14 січня 2014 року [PERSON] внаслідок вогнепального поранення отриманого ним 19 серпня 2003 року отримав стійку втрату професійної працездатності на 60%, з моменту первинного обстеження на МСЕК, тобто з 15.03.2004 року. Характер ушкоджень, їх наслідки дали можливість встановити групу інвалідності з 01.04.2006 року безстроково, тому відсотки стійкої втрати професійної працездатності також встановлені безстроково. Стійка втрата професійної працездатності [PERSON] знаходиться у прямому причинному зв'язку з вогнепальним пораненням отриманим 19 серпня 2003 року. Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 05 червня 2014 року було задоволено позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про відшкодування втраченого заробітку, та стягнуто з відповідача на користь позивача 47879 (сорок сім тисяч вісімсот сімдесят дев'ять) гривень 76 копійок в рахунок щомісячних сум втраченого заробітку за період з 01 квітня 2004 року по 17 лютого 2014 року включно, а починаючи з 18 лютого 2014 року щомісячно (в розрахунку на місяць) по 730 (сімсот тридцять) гривень 00 копійок в рахунок відшкодування шкоди здоров'ю безстроково до зміни обставин. Заочним рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2015 року у цивільній справі №186/1591/15-ц було задоволено позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про збільшення встановленого розміру відшкодування втраченого заробітку, та збільшено розмір відшкодування втраченого заробітку, який стягується з [PERSON] на користь [PERSON] на підставі рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 05 червня 2014 року у справі № 186/1068/13-ц, до 826,80 гривень щомісяця до зміни обставин, починаючи з 01 вересня 2015 року, у зв'язку з підвищенням мінімальної заробітної плати. Заочним рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 24 березня 2017 року у цивільній справі №186/175/17 було задоволено позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про збільшення встановленого розміру відшкодування втраченого заробітку, та збільшено розмір відшкодування втраченого заробітку, який стягується з [PERSON] на користь [PERSON] на підставі рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 05 червня 2014 року у справі № 186/1068/13-ц, до 1920,00 гривень щомісяця до зміни обставин, починаючи з 01 січня 2017 року у зв'язку з підвищенням розмірі мінімальної заробітної плати. Частиною 1 ст. 1195 ЦК України визначено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Статтею 1208 ЦК України передбачено, що за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду. За заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду. Таким чином під час вирішення цього спору суду належить встановити, у зв'язку з чим потерпілий просить змінити розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, а саме: чи у зв'язку зі збільшенням вартості життя, чи у зв'язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати, і у разі з'явлення такої вимоги на підставі ч.2 ст.1208 ЦК, підлягає з'ясуванню як потерпілому вперше було визначено розмір відшкодування: відповідно до середньої заробітної плати за займаною на час завдання шкоди посадою, за домовленістю чи відповідно до мінімальної заробітної плати. Залежно від встановлених обставин суд повинен зробити висновок щодо наявності підстав для збільшення розміру відшкодування шкоди. Як вбачається з вищевказаних судових рішень, розмір щомісячного відшкодування, присуджений з відповідача на користь позивача, пов'язаний та обчислювався, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на час судового розгляду справи. Під час винесення рішення по первісному позову позивача [PERSON] розмір мінімальної заробітної плати у відповідність до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 № 719-VII, становив у місячному розмірі 1218 гривень. Згідно ст.8 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 р. № 2246-VIII, встановлений розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі з 01 січня 2018 року 3723,00 гривень. Таким чином, розмір щомісячного відшкодування втраченого заробітку з 01 січня 2018 року повинен становити: 3723,00 грн. х 60% (втрата працездатності) = 2233 грн. 80 коп. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 4 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, та вважає за необхідне збільшити розмір щомісячних виплат в рахунок відшкодування шкоди завданої здоров'ю [PERSON] до 2233,00 грн. на місяць до зміни обставин, починаючи з моменту звернення позивача до суду з позовом, тобто з 22 січня 2018 року. Суд не приймає до уваги твердження [PERSON] про неможливість виплати ним сум відшкодування шкоди позивачу [PERSON] у зв'язку з його скрутним матеріальним становищем, так як дохід відповідача відповідно до довідки Управління ПФУ ГУ ПФУ в Дніпропетровській області станом на березень 2018 року становить 8176 грн.16 коп. щомісячно, що майже в шість разів перевищує прожитковий мінімум для непрацездатних осіб. Доказів про необхідність лікування та додаткові витрати відповідачем суду надано не було. Відповідно до п.п.2,6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. № 3674-VI, із змінами та доповненнями, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи, та позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відповідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тому, у відповідність до ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial