Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

[PERSON], діючи у власних інтересах та свого сина [PERSON] звернулася в суд до відповідача про визнання права власності на ? частину житлового будинку [ADDRESS], як належну їй частку в спільній сумісній власності подружжя та по ? частці на житловий будинок [ADDRESS] за нею [PERSON] та її сином [PERSON], що належить померлому чоловіку-батьку позивачів - [PERSON]. Дане мотивовано тим, що позивачі, як дружина та син померлого [PERSON] за законом мають право спадкувати майно останнього як єдині спадкоємці. Однак нотаріальною конторою їм було відмовлено в оформлені документів на прийняття спадщини після померлого чоловіка-батька у зв,язку з чим вони вимушені звернутися до суду про визнання за ними право власності на спадкове майно після померлого чоловіка-батька - [PERSON]. Позивач[PERSON], діючи у власних інтересах та інтересах свого сина [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила суд задовольнити заявлені вимоги з підстав викладених в позові. Представник міської ради в судове засідання не з,явився, суду надана заява з проханням розглянути справу у їх відсутність, проти задоволення позову не запречують. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, надані докази, оцінивши їх в сукупності суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть, виданого РАЦ Бериславського РУЮ, [PERSON] помер [INFO] та який згідно свідоцтва про укладення шлюбу є чоловіком [PERSON], свідоцтва про народження є батьком [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, що складається з житлового будинку [ADDRESS]. На час смерті спадкодавець мав наступні документи на спірний будинок : рішення виконкому Бериславської міської ради №15 від 16.08.1966р. про відвід під індивідуальне будівництво земельної ділянки гр. [PERSON] розташованої по [ADDRESS]; акт Бериславського техбуду від 10.09.1966р. про виділення в натурі земельної ділянки площею 576 кв.м. розташованої по [ADDRESS] під будівництво будинку гр. [PERSON]; дозвіл від 10.09.1966р. виданий виконкомом Бериславської міської ради гр. [PERSON] на виконання робіт по будівництву будинку, який дійсний до 01.09.1969р.; договір за № 919 від 16.08.1966р. між технічним бюро Бериславської міської ради та [PERSON] на право спорудження будинку та безстрокового користування земельною ділянкою, посвідчений 23.08.1966р. державним нотаріусом Бериславської нотаріальної контори; технічний паспорт на об,єкт нерухомого майна - житловий будинок [ADDRESS], виготовлений Херсонським БТІ 10.12.2014р. у якому [PERSON] зазначено власником. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, [PERSON] та [PERSON] є єдиними спадкоємцями за законом та вважаються такими, що прийняла спадщину, оскільки відповідно до ст.1270 ЦК України подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлого чоловіка-батька у зв,язку з чим приватним нотаріусом Бериславського районного нотаріального округу Симутенко Т.Г. заведена спадкова справа № 11/2015 до майна померлого [INFO], [PERSON]. За загальним правилом, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч. 1 ст. 1296 ЦК України). Якщо у складі спадщини є нерухоме майно, спадкоємець, який прийняв спадщину, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно та зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (ч.1 ст. 1297 ЦК України). 17.03.2015р. приватним нотаріусом Бериславського районного нотаріального округу Симутенко Т.Г. було відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом мотивуючи свою відмову тим, що на спадкове майно відсутні право установчі документи на ім.,я спадкодавця. Відповідно до ст.. 2 ЗУ « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004р. - державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру прав на ерухоме майно та їх обмежень. Згідно приписів ст.. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отж право власності на забудоване до набрання чинності ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв,язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченого цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення / постанова Верховного Суду України від 13.06.2012р. № 6-54 цс12/. Відповідно до частини 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не амають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом,якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.1,2 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992р. № 499 « Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об,єктів державного замовлення» / вратила чинність/ вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об,єктів будівництва. Тобто до 05.08.1992р. не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05.08.1992р., при набутті права власності на такі об,єкти / лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 01.09.2011р. № 40-12-2409 « Щодо прийняття в експлуатацію об,єктів, закінчених будівництвом до 05.08.1992р.»/. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992р. індивідуальних / садибних/ житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських / присадибних/ будівль і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації права власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Відповідно до ст.. ст.. 25,30,346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005р., якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і право установчі документи відсутні, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника / спадкоємця/ повинно вирішуватися в судовому порядку. Відповідно до додатку 3 « Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно» рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Як вбачається з технічного паспорту від 10.12.2014р., житловий будинок [ADDRESS] збудований [PERSON] до 05.08.1992р.. Згідно ст.. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов,язків / спадщини/ від фізичної особи, яка померла / спадкодавця/ до інших осіб / спадкоємців/. Виходячи з вимог ст.. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов,язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися до його смерті. Як встановлено судом [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають дитину [PERSON], який являється інвалідом 2 групи у зв,язку з психічним захворюванням та догляд за яким здійснює його мати [PERSON]. Під час перебування в шлюбі був збудований будинок [ADDRESS]. Статтею 60 СК України, передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, тобто [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах по ? володіють житловим будинком [ADDRESS], а тому [PERSON], як дружина та [PERSON] як син мають право на спадкування ? частини вищезазначеного будинку належної померлому [PERSON]. Відповідно до ст.. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За таких умов, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача [PERSON] про визнання за нею права власності на ? частину будинку [ADDRESS], як частку в спільній сумісній власності подружжя та право власності на ? частину зазначеного будинку за [PERSON], [PERSON], як спадкоємцями за законом після смерті [PERSON].

Outcome: approved