Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Мар'їнського районного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. У судове засідання позивач та відповідачі не з'явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою [ADDRESS], відповідно до договору дарування квартири від 03.09.2003 року, посвідченого державним нотаріусом Курахівської державної нотаріальної контори Островерховою О. А. та зареєстровано в реєстрі за № 6887. Відповідно до виписки з особового рахунку Комунального підприємства «Міська служба єдиного замовника» Курахівської міської ради, за адресою: [ADDRESS] проживає сім'я у складі: [PERSON], 1974 року народження, [PERSON], 2000 року народження, [PERSON], 1979 року народження. З [PERSON] позивач перебував в зареєстрованому шлюбі з 27.11.1999 року по 27.08.2010 року. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, рішенням Петровського районного суду м. Донецька Донецької області шлюб розірвано. Відповідно до акта-підтвердження від 14.06.2018 року, складеного депутатом Курахівської міської ради Івановим В. Г., вказано, що за адресою [ADDRESS] з 2005 року по теперішній час прописані, але не проживають [PERSON], 1979 р.н., та її донька [PERSON], 2000 р.н. Відповідачі добровільно знятися з реєстрації за місцем проживання відмовляються. Відповідно до вимог ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. За статтею 317 Цивільного кодексу України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 Цивільного кодексу України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 71 ЖК Українипри тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК Україниособа у судовому порядку втрачає право користування жилим приміщенням, якщо вона відсутня понад строки встановлені ЖК України. Відповідно до ч. 2 ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Враховуючи дані обставини, суд вважає за можливе позов задовольнити, оскільки ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом, а в судовому засіданні знайшла підтвердження та обставина, що відповідач не проживає у вищевказаному жилому приміщенні більше року, його утриманням не займається, не сплачує комунальні послуги, і тому він втратив право на користування ним. Згідно до п. 26 Правил реєстрації місця проживання затверджених постановою КМУ від 2 березня 2016 р. № 207 зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Факт непроживання відповідачів по справі за спірною адресою понад рік підтверджується документами, доданими до позовної заяви. Таким чином, позовні вимоги є законними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved