Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до Оріхівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON], в якому просить право власності на спадщину, що залишилася після смерті матері [PERSON], у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в селі Мала Токмачка Оріхівського району Запорізької області по вулиці Берегова, 28, який був зареєстрований за спадкодавцем на паперових носіях у погосподарській книзі Малотокмачанської сільської ради, до складу якого входять: житловий будинок літ. «А», тамбур літ. «а», ганок «кр», літня кухня-сарай літ. «Б», убиральня літ. «В», паркан №1, ворота з хвірткою №2, колодязь №3. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 11 грудня 2016 року померла мати позивача, [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді спірного житлового будинку. Ще за життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно і майнові права в рівних частках позивачу та його рідній сестрі, відповідачці у справі [PERSON], яка у визначений законодавством термін відмовилася від прийняття спадщини на користь позивача, надавши відповідну заяву до нотаріального органу. У визначений законодавством строк позивач прийняв спадщину, звернувшись з відповідною заявою до Оріхівської державної нотаріальної контори Запорізької області, де було заведено спадкову справу №22/2017. У червні 2017 року позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу йому Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №633/02-31 від 07.07.2017 р., оскільки на житловий будинок відсутній правовстановлюючий документ. Відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно унеможливлює оформлення спадщини в нотаріальному порядку. Тому позивач звернувся з цим позовом до суду. У судове засідання позивач не зявився, до суду надіслав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачка у судове засідання не зявилася, до суду надіслала заяву, в якій підтвердила обставини, зазначені в позові, та свій намір відмовитись від прийняття своєї частки спадкового майна, просить задовольнити позов та розглянути справу без її участі. Суд, дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши законодавство, яким регулюються спірні правовідносини, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 11 грудня 2016 року померла [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть I-ЖС №366480, видане 13.12.2016 року виконавчим комітетом Малотокмачанської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, актовий запис №50. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 24.06.2016 р. секретарем виконавчого комітету Малотокмачанської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, зареєстрованим у реєстрі за №24, яким заповіла все своє майно і майнові права в рівних частках своїм дітям [PERSON] і [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, с. Мала Токмачка, вул. Берегова, 28, який був зареєстрований за спадкодавцем на паперових носіях у погосподарській книзі Малотокмачанської сільської ради. Право спадкодавця на зазначений будинок підтверджується випискою з погосподарського обліку, складеною виконкомом Малотокмачанської сільської ради Оріхівського району Запорізької області 30 червня 2017 року №354/01-09-01. [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON], інших спадкоємців немає. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. [PERSON] у встановлений законом строк відмовилась від прийняття своєї частки спадкового майна, що підтверджується її Відмовою від 13 лютого 2017 року, посвідченою нотаріусом міста Березовського Свердловської області [PERSON], зареєстрованою в реєстрі за №2-258. З огляду на це, позивач має право на успадкування частки спадщини, від якої відмовилась відповідач. Маючи намір реалізувати свої спадкові права, 10 лютого 2017 року позивач звернувся до Оріхівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, на підставі заяви позивача про прийняття спадщини заведено спадкову справу №22/2017. 13 червня 2017 року позивач отримав Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яким засвідчено його право власності на земельну ділянку, площею 7,4602 га, розташовану на території Малотокмачанської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, яка входила до складу спадщини. Однак у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадковий житловий будинок після померлої 11 грудня 2016 року [PERSON] позивачу було відмовлено постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07 липня 2017 року через відсутність у спадкоємця правовстановлюючих документів на це спадкове майно. При вирішенні питання про законність та обґрунтованість вимог позивача суд виходить з такого. Відповідно до ст.392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК). При цьому потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.3. ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Станом на час придбання спадкодавцем нерухомого майна житлового будинку були чинними Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, а також Перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджені заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року. Зазначені нормативні акти передбачали обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Якщо право власності на житловий будинок, споруду не підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобовязані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві. Саме таким підтвердженням є виписка з погосподарського обліку виконавчого комітету Малотокмачанської сільської ради Оріхівського району Запорізької області від 30 червня 2017 року №354/01-09-01, згідно якої спірний будинок був зареєстрований за спадкодавцем [PERSON] у погосподарській книзі №15 за номером погосподарського обліку 03-1136. Відповідно до Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого станом на 03 березня 2017 року, спірний будинок складається з житлового будинку літ. «А», тамбура літ. «а», ганку «кр», літньої кухні-сараю літ. «Б», убиральні літ. «В», паркану №1, воріт з хвірткою №2, колодязю №3. Оскільки спадкодавець [PERSON] набула спірне нерухоме майно у власність відповідно до законодавства, чинного на момент його придбання, то у звязку з цим, воно може виступати обєктом спадкування. Відповідно до ч.3 ст.1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За таких обставин позов підлягає задоволенню, що не буде суперечити правам та законним інтересам сторін та інших осіб. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст.ст.392, 1258, 1261, 1268, 1275, 1297 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved