Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовною заявою до Благоєвської сільської ради Іванівського району Одеської області (далі - відповідач) в якій просить визнати за ним право власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що 10 травня 2015 року померла його сестра [PERSON] (далі - спадкодавець). При цьому позивач повідомляє, що 17 січня 2003 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно заповідала йому, тобто [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: с. Благоєве, вул. Юрія Яні буд. №54, Іванівського району Одеської області (далі - будинок), присадибної ділянки площею 0, 25 га, та земельна ділянка на території Благоєвської сільської ради Іванівського району площею 13, 6013 га. В подальшому позивач звернувся до Комінтернівської державної нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину на вищезазначене нерухоме майно. В результаті йому було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на присадибну ділянку та на 2 земельні ділянки, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва на будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Виходячи з вищенаведеного позивач просить визнати за ним право власності на спадкове майно, в порядку спадкування за заповітом. Позивач в судове засідання не з'явився, в телефонному режимі надав до суду заяву в якій просить задовольнити позовні вимоги та розглядати справу без його участі, у звязку зі станом здоровя, що підтверджується телефонограмою. Відповідач в судове засідання не з'явився про причини своєї неявки суд не повідомив, проте надав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення, просить розглядати справу у його відсутність. Встановивши зазначені обставини і визначивши відповідно до них правовідносини, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В абзаці 3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» пленум роз'яснив, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. В абзаці 2, 3 п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють правовідносини у справі до судового розгляду» пленум роз'яснив, що у разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Якщо для цього немає законних підстав, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує розгляд справи. Визнання позову повинно бути безумовним, а якщо у справі беруть участь кілька відповідачів, то ухвалення рішення про задоволення позову за наявності для цього законних підстав можливе лише у разі визнання позову всіма відповідачами. В абзаці 6 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» пленум роз'яснив, що за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Також судом встановлено, що відповідно до виписки з господарської книги Благоєвської сільської ради Іванівського району Одеської області [PERSON] на момент смерті проживала одна. Відповідно до відповіді Комінтернівської районної державної нотаріальної контори інших спадкоємців по спадковій справі на померлу 10.03.2015 року [PERSON] не має, позивач [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га, земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 13,6013 га. та на земельну ділянку, для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1745 га. Вирішуючи питання про норми матеріального права, суд застосовує нормативно-правові акти, що діяли на час відкриття спадщини, та виходив з такого. Виходячи з ст. 16 ЦК України суд може визнати право особи або захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). З ч.2, 3 ст.1225 ЦК України вбачається, що до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ч.1, 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 1 ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. З ч.1 ст.1270 ЦК України вбачається, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч.3 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для здійснення державної реєстрації прав власності, з подальшою видачею відповідного свідоцтва про право власності, на об'єкти (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них), що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, проведення технічної інвентаризації не потребується. Документом, що замінює технічний паспорт у разі його відсутності, є виписка з господарської книги, яка надається виконавчим органом сільської ради (у разі, якщо такий орган не створений, - сільським головою) або відповідною архівною установою. Вирішуючи справу

Outcome: approved