Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ПАТ «Трест Дніпродорбуд», в якому просить стягнути з на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 4 567,86 грн., середній заробіток за вимушений прогул у розмірі 15 200,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 6 000,00 грн. В обґрунтування свого позову позивач зазначає, що з 23.02.2010 року по 29.11.2013 року він працював у ПАТ «Трест Дніпродорбуд» на посаді інженер-енергетика з посадовим окладом 3 800,00 грн. 29.11.2013 року позивач звільнився за власним бажанням, однак повного розрахунку по заробітній платі з ним не проведено. Так, заборгованість по заробітній платі за період з 01.10.2013 року по 28.11.2013 року складає 4 567,86 грн. На неодноразові звернення до підприємства йому відмовляли посилаючись на відсутність коштів. Також позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.12.2013 року по 01.04.2014 року. Також позивач зазнав моральних страждань, які виразилися у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою щодо нього, у зв'язку з чим просить також стягнути моральну шкоду. В судове засідання позивач не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просив його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, тому суд, з погодження позивача, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, провів заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Суду надано копію трудової книжки [PERSON], з якої вбачається, що останній 23.02.2010 року прийнятий на посаду інженер-енергетика Дніпропетровського ЗАТ «Трест Дніпробуд» (згодом перейменовано в ПАТ «Трест Дніпробуд») на підставі наказу № 36-к від 23.02.2010 року (а.с.4). 29.11.2013 року [PERSON] звільнений з посади за власним бажанням за ст.38 КЗпП України на підставі наказу № 669-к від 29.11.2013 року (а.с.4). Судом встановлено, що згідно довідки ПАТ «Трест Дніпробуд» № 07/210 від 14.04.2014 року заборгованість по заробітній платі [PERSON] за період жовтень-листопад 2013 року) станом на 14.04.2014 року складає 4 567,86 грн. (а.с.8). Вимоги ст. 116, 117 КЗпП України, на які позивач посилається, як на підставу свого позову, надають право працівнику на отримання нарахованої та невиплаченої заробітної плати, а тому в цій частині позов обґрунтований та підлягає задоволенню і на користь позивача має бути стягнуто нараховану, але невиплачену заробітну плату в сумі 4 567,86 грн. Щодо інших позовних вимог, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому виходячи, із положень ст. 57 ЦПК України фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тобто, з урахуванням обставин справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, з ПАТ «Трест Дніпродорбуд» на користь позивача слід стягнути невиплачену заробітну плату у розмірі 4 567,86 грн. Однак, відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Позивача було звільнено за власним бажання, своє звільнення він не оскаржував. З огляду на викладене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 01.12.2013 року по 01.04.2014 року не підлягають задоволенню, адже позивачем не ставилося питання про поновлення його на роботі. Також не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, адже у відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, позивачем не доведено факту душевних страждань, яких він зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою щодо нього. Відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial