Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до [PERSON] з позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 19.09.2020 року близько 09:55 год. в м. Херсоні, по вул.Університетській, 145, [PERSON] керував автомобілем Daewoo Nubira, державний реєстраційний номер [NUMBER] , заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на автомобіль Hyundai Elantra, державний реєстраційний номер [NUMBER] , який зупинився позаду, чим порушив вимоги п.2.3.(б), 10.9 Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в CK «Еталон» згідно договору страхування № АО/2333590, то він звернувся до CK «Еталон» з повідомленням про настання ДТП та заявою про страхове відшкодування.02.02.2021 року страховиком було виплачено страхове відшкодування в розмірі 516,68 грн. за вирахуванням франшизи 2600,00 грн., передбаченої договору страхування № АО/2333590. Позивач на адресу відповідача направляв претензії з проханням добровільно відшкодувати матеріальну шкоду в розмірі 2 600 грн., проте відповідач не реагував, що додало йому більших моральних та душевних страждань з приводу пошкодження його транспортного засобу у ДТП і вимагало додаткових зусиль та витрат для відновлення його порушеного права в результаті ДТП, пошук грошей на ремонт автомобіля, консультація у юриста, звернення з позовом до суду. Таким чином, оскільки суми страхового відшкодування, яка була сплачена CK «Еталон», недостатня для повного відшкодування матеріальної шкоди, обов`язок з відшкодування різниці між розміром завданої шкоди і страховою виплатою у розмірі 2 600 грн. (розмір франшизи), згідно з положень чинного законодавства, покладається на відповідача, станом на сьогоднішній день відповідач суму франшизи не виплатив, чим порушив права, свободи та законні інтереси позивача, просить стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду (франшизу), заподіяну джерелом підвищеної безпеки в результаті дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 2 600 грн., моральну шкоду в розмірі 1500,00грн. та судові витрати в розмірі 908,00грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.06.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. У судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заяв, клопотань чи відзив не подавав. Третя особа в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти задоволення вимог позивача. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, позивач [PERSON] є власником автомобіля марки Hyundai Elantra, державний реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Відповідно до постанови Херсонського міського суду Херсонської області №766/5920/20 від 04.11.2020 року встановлено, що 19.09.2020 року близько 09:55 год. в м. Херсоні, по вул.Університетській, 145, [PERSON] керував автомобілем Daewoo Nubira, державний реєстраційний номер [NUMBER] , заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на автомобіль Hyundai Elantra, державний реєстраційний номер [NUMBER] , який зупинився позаду, чим порушив вимоги п.2.3.(б), 10.9 Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, та накладено на [PERSON] адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу у сумі 340грн. Згідно полісу №АО/2333590 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів, цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] застрахована в СК «Еталон», строк дії з 13.01.2020 року по 12.01.2021 рік, розмір франшизи становить 2600,00грн. Згідно розрахунку суми страхового відшкодування СК «Еталон» сума страхового відшкодування становить 516,68 грн., які було виплачено позивачеві [PERSON] . 30.04.2021 року [PERSON] на адресу відповідача [PERSON] направив досудову вимогу з проханням добровільно відшкодувати матеріальну шкоду в розмірі 2 600 грн. Однак, судом встановлено, що досудова вимога повернулася з поміткою «За закінченням терміну зберігання», тобто [PERSON] відповідно до норм чинного законодавства та умов полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не компенсував позивачу франшизу у сумі 2600, 00 грн. Частиною 1ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог п.п. 8,9 ч. 2ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди. Статтею 526 ЦК України, визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України). Частиною 2ст. 1187 ЦК України установлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 1168 ЦК України установлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування »франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується. Як передбачено п. 36.6 ст. 36 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Згідно вимог ст. ст.76,77,79,80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що в судовому засіданні установлено, що дорожньо-транспортна пригода у якій пошкоджено належний позивачу транспортний засіб сталася з вини водія транспортного засобу, який належить відповідачу, доказів на спростування своєї вини ним не надано, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо покладення на відповідача обов`язку відшкодувати заподіяну позивачу майнову шкоду та стягнення з нього на користь позивача різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Щодо стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з п. п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Водночас, визначення розміру відшкодування моральної шкоди є елементом цивільно - правового спору, тому, згідно з вимогами ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, позивач не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження спричинення йому моральної шкоди, причинного зв`язку між діями відповідача і моральною шкодою, а також наслідками, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. У зв`язку із задоволенням позову, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial