Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вище вказаним позовом відповідно до якого просив: - змінити форму сплати аліментів із стягнення аліментів у частці від заробітку на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі та стягнути з нього на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі, в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з моменту набрання чинності рішення суду до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування позову зазначено, що від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO] Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02.12.2014 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання їх спільної дитини в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 30.10.2014 року і до повноліття дитини, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З 2013 року [PERSON] офіційно не працює, має нерегулярний заробіток, в основному працює по найму, частину доходу отримує в натурі, тому в звязку з цим не може сплачувати в процентному співвідношенні від заробітку аліменти, що і призводить до постійної заборгованості. Крім того, позивач має цивільну дружину, яка 2016 році народила йому дочку [PERSON] і перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною. Таким чином, у нього збільшилися витрати на утримання нової сімї. В звязку з цим, вважає, що на даний час в змозі сплачувати по 400 грн. аліментів щомісячно на дитину, оскільки на сьогодні мінімальні аліменти становлять 385 грн. на дитину. В судовому засіданні позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Вказав, що в супермаркеті «Фуршет» працює охоронцем не офіційно, має стабільний дохід в розмірі 2000 грн. На пропозицію суду позивачу надати докази того, що він офіційно не працює, останній вказав, що такі докази надавати не буде, а з місця неофіційної роботи не можливо взяти довідку про доходи. Також, зазначив, що 200 грн. щомісяця добровільно надсилає на картковий рахунок для утримання доньки від першого шлюбу. Відповідач заперечила проти задоволення позовних вимог. Зазначала, що позивач має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 6643 грн. станом на 30.04.2016 року. Крім того, у позовній заяві він зазначає, що офіційно не працює, тоді як вона зустріла його в формі охоронника в магазині «Фуршет» в районі Типографії. А зараз зустрічає його в формі охоронника в магазині «Фуршет» в районі Миколаївки. З його слів знає, що він працював начальником охорони, а зараз охоронником. Тобто, твердження позивача, що він не може сплачувати аліменти у встановленому рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02.12.2014 року розмірі, не відповідає дійсності. Позивач просто ухиляється від своїх обовязків по утриманню дитини. Вказала, що посилання позивача на те, що в нього є ще одна дитина не є підставою для зменшення аліментів, оскільки він не надав до позову доказів про сплату аліментів ще на одну дитину. [PERSON] проживає з сімєю, утримує та допомагає сімї та дитині [PERSON]. Проте, діти мають бути в рівних умовах. за таких підстав просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши наявні та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне. В судовому засіданні встановлено, що сторони від шлюбу, який розірвано рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16.10.2009 року (а.с. 8) мають спільну дитину, [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10.12.2014 року стягнуто\~\~із [PERSON], [INFO] на \~користь [PERSON] аліменти \~на \~утримання \~неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] \~\~в \~розмірі \~1/4 \~частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше \~ніж \~30 \~відсотків прожиткового \~мінімуму для \~дитини \~відповідного віку, щомісячно, \~починаючи \~з \~30 жовтня 2014 \~року \~до \~04 березня 2026 року. Відповідно до довідки-розрахунку державного виконавця від 20.07.2016 року позивач перед відповідачем має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 7491,5 грн. З пояснень позивача, наданих в судовому засіданні вбачається, що на даний час він проживає разом з [PERSON] без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання мають малолітню дитину, [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Роз'яснення у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судом окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказують, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Посилання позивача на те, що розмір аліментів завеликий (1/4 \~частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше \~ніж \~30 \~відсотків прожиткового \~мінімуму для \~дитини відповідного віку) не є підставою для зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивачем підтверджено, що на протязі його неофіційної роботи охоронцем він щомісяця отримує сталий, фіксований дохід, таким чином його доводи в цій частині про зміну матеріального стану не знайшли свого підтвердження. Що стосується утворення нової сімї та народження в ній дитини також не є підставою до зменшення розміру аліментів, оскільки задоволення потреб однієї дитини не повинно погіршувати стан іншої. З матеріалів справи вбачається, що державний виконавець нараховує щомісяця аліменти в розмірі 709,56 грн. з яких позивач сплачує 360 грн. Суд погоджується з доводами позивача, що нараховуємий державним виконавцем розмір аліментів є мінімально достатнім для задоволення потреб восьмирічної дівчинки з урахуванням доходів та витрат її матері. Згідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З доказів, що містяться в матеріалах справи суд достеменно не встановив розмір сталого доходу позивача. Форма та умови отримання такого доходу визначено позивачем добровільно. Інших доказів в межах обґрунтування позову суду не надано. Суд критично ставився до посилань позивача щодо неможливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, так як вони носять суб'єктивний характер та свідчать не про обставини, що мають істотне значення, а про спробу позивача ухилитися від покладених на нього обов'язків щодо утримання дитини. Враховуючи вищевикладене, та насамперед інтереси дитини, суд вважає, що розмір аліментів, стягуваних з позивача на користь відповідача на утримання дитини не є значним, та таким що ставить в тяжке матеріальне становище останнього, а обставини, наведені ним, щодо обґрунтування заявлених вимог не свідчать про необхідність зміни присуджених аліментів в сторону їх зменшення. Суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки не були доведені при розгляді справи. Питання про сплату судового збору вирішується відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі викладеного,

Outcome: approved