Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом до слідчого Хмельницького відділення поліції Малиновського відділу поліції в місті Одесі Головного управління національної поліції в Одеській області Василенко Наталії Василівни про відшкодування майнової та моральної шкоди в якому, після збільшення розміру позовних вимог просив стягнути з відповідача заподіяну майнову шкоду в розмірі 7268 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Позов обґрунтований\~такими обставинами.\~Слідчим відділом Хмельницького відділення поліції Малиновського відділу поліції в місті Одесі Головного управління національної поліції в Одеській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР 16.01.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України. Відомості до ЄРДР внесені за заявою [PERSON] . Постановою слідчого Василенко Н.В. від 04.05.2018 року кримінальне провадження було закрито. Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 19.07.2018 року відмовлено у задоволенні скарги [PERSON] на постанову слідчого Хмельницького ВП Малиновського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області Василенко Н.В. про закриття кримінального провадження. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 07.08.2019 року ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 19.07.2019 року скасовано, скасовано постанову слідчого Хмельницького ВП Малиновського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області Василенко Н.В. про закриття кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, матеріали кримінального провадження направлено керівнику Одеської місцевої прокуратури № 2 для організації проведення досудового розслідування. Обґрунтовуючи позов, [PERSON] зазначає, що відповідач своїми навмисними діями сприяла уникненню відповідальності лікарю-ортопеду [PERSON] , завдяки халатності якого позивач отримав статус особи з інвалідністю, не забезпечивши присутності позивача при проведенні судово-медичної експертизи. Крім того, як зазначає позивач, діями слідчого [PERSON] йому спричинено майнову шкоду, яка складається із витрат, пов`язаних із приїздом до м. Одеси із с. Розовка Саратського району, де мешкає [PERSON] для проведення слідчих дій, подання клопотань, присутності в суді за скаргами на дії та бездіяльність слідчого, клопотань та скарг до прокуратури (всього 34 поїздки та придбання продуктів харчування). Позивач також вважає, що діями слідчого [PERSON] йому спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в 5000 грн. 19.10.2020 року слідчим Хмельницького ВП Малиновського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області Василенко Н.В. подано відзив на позов, в якому відповідач заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що ухвалою Одеського апеляційного суду від 07.08.2019 року матеріали кримінального провадження направлено керівнику Одеської місцевої прокуратури № 2 для організації проведення досудового розслідування в зв`язку із тим, що при проведенні судово-медичної експертизи [PERSON] не був залучений до її проведення. Разом із цим, в «Правилах проведення комісійних судово-медичних експертиз в бюро судово-медичної експертизи», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року вказано, за яких саме умов може бути проведено даного роду експертизу та перелік матеріалів, обов`язкових для надання експертам. Обов`язкова присутність потерпілого, згідно Правил, при проведенні комісійних судово-медичних експертиз, не передбачається. Крім того, рішенням апеляційного суду Одеської області від 20.07.2017 року встановлено, що моральну шкоду [PERSON] завдано неправомірними діями працівника КУ «МКЛ №1» м. Одеси під час виконання ним обов`язків, покладених на нього трудовим договором. Судом враховано обставини заподіяння шкоди [PERSON] грубе порушення трудової і виробничої дисципліни, нехтування правилами техніки безпеки при роботі з технічними пристроями, які є джерелом підвищеної безпеки. На думку відповідача, Малиновський районний суд м. Одеси правомірно відмовив у задоволенні скарги [PERSON] та надав належну оцінку наданих доказів по справі, а вимоги [PERSON] не ґрунтуються на засадах цивільного законодавства, а тому не можуть бути задоволені. У підготовчому судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити. У відкрите судове засідання позивач не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність. У відкритому підготовчому засіданні представник відповідача проти позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві. У відкрите судове засідання відповідач та її представник не з`явилися, звернулися до суду із заявами про відкладення судового засідання, які судом не були задоволені з підстав їх необґрунтованості та відсутності доказів, на підтвердження обставин, викладених в цих заявах. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають зважаючи на наступне. Судом встановлено\~та \~підтверджено матеріалами\~справи такі\~фактичні обставини. 16 січня 2017 року слідчим Хмельницького ВП Малиновського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області Василенко Н.В. внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12017161470000119 за заявою [PERSON] за фактом неналежного виконання медичними працівниками КУ «МКЛ № 1» м. Одеси своїх професійних обов`язків. Постановою слідчого Василенко Н.В. від 04.05.2018 року кримінальне провадження було закрито. Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 19.07.2018 року відмовлено у задоволенні скарги [PERSON] на постанову слідчого Хмельницького ВП Малиновського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області Василенко Н.В. про закриття кримінального провадження. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 07.08.2019 року ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 19.07.2019 року скасовано, скасовано постанову слідчого Хмельницького ВП Малиновського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області Василенко Н.В. про закриття кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, матеріали кримінального провадження направлено керівнику Одеської місцевої прокуратури № 2 для організації проведення досудового розслідування в зв`язку із тим, що при проведенні судово-медичної експертизи [PERSON] не був залучений до її проведення. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що відповідач своїми навмисними діями сприяла уникненню відповідальності лікарю-ортопеду [PERSON] , завдяки халатності якого позивач отримав статус особи з інвалідністю, не забезпечивши присутності позивача при проведенні судово-медичної експертизи. Зазначає, що діями слідчого [PERSON] йому спричинено майнову шкоду, яка складається із витрат, пов`язаних із приїздом до м. Одеси із с. Розівка Саратського району, де мешкає [PERSON] для проведення слідчих дій, подання клопотань, присутності в суді за скаргами на дії та бездіяльність слідчого, клопотань та скарг до прокуратури (всього 34 поїздки та придбання продуктів харчування). Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункти 8, 9 частини другої\~статті 16 ЦК України). Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені нормами\~статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами\~статті 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені\~статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою\~статті 1176 ЦК України, а саме - у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої\~статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (стаття 1174 цього Кодексу). Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі\~статті 1174 ЦК України. Відповідно до\~ст.\~22\~ЦК України\~\~особа,\~якій завдано\~збитків у\~результаті порушення\~її цивільного\~права,\~має право\~на їх\~відшкодування. Збитками\~є: 1)\~втрати,\~яких особа\~зазнала у\~зв`язку\~зі знищенням\~або пошкодженням\~речі,\~а також\~витрати,\~які особа\~зробила або\~мусить зробити\~для відновлення\~свого порушеного\~права (реальні\~збитки); 2)\~доходи,\~які особа\~могла б\~реально одержати\~за звичайних\~обставин,\~якби її\~право не\~було порушене\~(упущена\~вигода). 3.\~Збитки відшкодовуються\~у повному\~обсязі,\~якщо договором\~або законом\~не передбачено\~відшкодування у\~меншому або\~більшому розмірі. Якщо\~особа,\~яка порушила\~право,\~одержала у\~зв`язку\~з цим\~доходи,\~то розмір\~упущеної вигоди,\~що має\~відшкодовуватися особі,\~право якої\~порушено,\~не може\~бути меншим\~від доходів,\~одержаних особою,\~яка порушила\~право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом. Згідно із вимогами\~статті 23 ЦК України\~визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданням, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості. Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову.\~\~ Отже, визначальним у вирішенні спору є доведення усіх складових деліктної відповідальності, на підставі чого суд встановлює наявність факту заподіяння позивачу посадовою особою органів державної влади майнової та моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею). Вказаний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 19 березня 2020 року у справі № 686/13212/19 (провадження № 61-21982св19). Відповідно до\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України\~визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд, враховуючи вказані норми матеріального права, вважає, що позовні вимоги до задоволення не підлягають у зв`язку з їх недоведеністю, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження наявності заподіяної йому шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача. Надані [PERSON] квитанції щодо проїзду до м. Одеси та придбання продуктів харчування не є належними та допустимими доказами спричинення йому майнової та моральної шкоди відповідачем. Однією із засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, гарантоване\~статтею 24 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. За правилом частини другої\~статті 307 КПК України\~слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування виносить ухвалу про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги. Таким чином, в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування реалізується така засада кримінального судочинства, як реалізація особою права на оскарження їх процесуальних рішень, дій чи бездіяльності до суду. Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунення недоліків у такій діяльності. При цьому, наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої й, відповідно, не може бути підставою для безумовного стягнення відшкодування моральної або матеріальної шкоди. Звертаючись до суду із цим позовом, позивач не довів\~належними і допустимими доказами факт завдання йому майнової та моральної шкоди внаслідок закриття слідчим Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області кримінального провадження № 12017161470000119, причинний зв`язок між діями слідчого поліції та настанням тих негативних наслідків, на які він посилався. Факт того, що ухвалою Одеського апеляційного суду від 07 серпня 2019 року матеріали кримінального провадження направлено керівнику Одеської місцевої прокуратури № 2 для організації проведення досудового розслідування в зв`язку із тим, що при проведенні судово-медичної експертизи [PERSON] не був залучений до її проведення, не доводить заподіяння йому шкоди та не підтверджує наявності причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю слідчого, яка виразилась у закритті кримінального провадження та не залучення [PERSON] до проведення судово-медичної експертизи, та настанням шкоди. Такий висновок є аналогічним висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 28 січня 2019 року у справі № 686/7576/18 (провадження № 61-43847св18), від 16 травня 2019 року у справі № 686/20079/18 (провадження № 61-5360св19), від 12 квітня 2019 року у справі № 686/10651/18 (провадження№ 61-305св19), від 22 травня 2019 року у справі № 686/24243/18-ц (провадження № 61-7017св19), від 31 липня 2019 року у справі № 686/22133/18 (провадження№ 61-10591св19) від 25 листопада 2019 року у справі № 686/22462/18 (провадження № 61-17648св19), від 03 грудня 2019 року у справі № 686/12334/18 (провадження № 61-12965св19), від 03 грудня у справі № 686/26653/18 (провадження № 61-12277св19), від 19 березня 2020 року у справі № 686/17001/17 (провадження № 61-22067св19), від 19 березня 2020 року у справі № 686/13212/19 (провадження № 61-21982св19), від 27 квітня 2020 року у справі № 686/17297/18 (провадження № 61-2738св19), від 30 червня 2020 року у справі № 686/3050/19 (провадження № 61-19878св19) та від 06 липня 2020 року у справі № 686/20389/19 (провадження № 61-735св20), предметом розгляду яких були позовні заяви осіб про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, дією та бездіяльністю органів державної влади. Права [PERSON] у зв`язку із діями та бездіяльністю слідчого, які виразились у закритті кримінального провадження та не залучення [PERSON] до проведення судово-медичної експертизи, були відновлені\~ухвалою Одеського апеляційного суду від 07 серпня 2019 року, що є достатньою сатисфакцією із урахуванням обставин цієї справи. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями\~12,\~13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Outcome: dismissed