Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

[PERSON], діючи на підставі довіреності та в інтересах ПАТ КБ «ПриватБанк», у квітні 2018 року, посилаючись на положення ст.ст.509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України, звернувся до Славутицького міського суду Київської області з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором б/н від 4.04.2008 року в сумі 62720,31 грн. З позову виходить, що 4.04.2008 р. між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір кредиту, згідно якого відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 15000 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, та Тарифів банку. У порушення умов договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконала, у звязку з чим у неї, станом на 14.03.2018 року, виникла заборгованість у розмірі 62720,31 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 7295,57 грн, заборгованості по відсотках в сумі 6685,50 грн, заборгованості за пенею в сумі 45514,46 грн, штрафу (фіксована частина) в сумі 250 грн, штрафу (процентна складова) в сумі 2974,78 грн. 12.06.2018 року до Чернігівського районного суду Чернігівської області, відповідно до ухвали судді Славутицького міського суду Київської області від 17.05.2018 року, надійшли матеріали даної справи на розгляд за підсудністю. 29.06.2018 року Чернігівським районним судом Чернігівської області було прийнято заочне рішення про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» у повному обсязі. 30.07.2018 року від представника відповідача за довіреністю [PERSON] надійшла заява про перегляд заочного рішення суду. Ухвалою суду від 16 серпня 2018 року вказану вище заяву представника відповідача задоволено, заочне рішення було скасоване, а справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 27.09.2018 року представником відповідача за довіреністю [PERSON] подано відзив на позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк», копія якого одночасно направлена стороні позивача, що підтверджується фіскальним чеком ЧД ПАТ «Укрпошта». (158-162) У відзиві на позовну заяву сторона відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі посилаючись на те, що позов є необґрунтованим. Так, заява клієнта на інші матеріали надані банком не містять доказів того, що відповідач отримала платіжну карту та ПІН-код. У заяві не вказаний номер карти, яку отримала відповідач, а також не зазначено умови надання кредиту та розмір отриманого ліміту. Крім того, наданий розрахунок заборгованості за договором б\\н від 4.04.2008 року не містить даних про те, за якою карткою зроблено цей розрахунок, а Умови і правила надання банківських послуг, на які посилається позивач, як на складову договору банківських послуг, нібито укладеного 4.04.2008 року із відповідачем, стосуються всього спектру фінансових послуг, але не мають підпису позичальника, його реквізитів, відсутня дата їх складання або підпису сторонами, а також жодної ідентифікуючої ознаки на предмет їх невідємності саме від заяви позичальника. До того ж, необхідною умовою такого правочину як надання кредитних коштів є укладення кредитного договору. Однак, як вбачається зі змісту заочного рішення суду, такий кредитний договір відсутній, натомість є наявна анкета - заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку від 4.04.2008 року, що не може вважатися доказом укладення кредитного договору та передання кредитних коштів відповідачу. Тому вимоги позивача стягнути з відповідача заборгованості за договором без номера від 4.04.2008 року є безпідставним, за його відсутності як такого. Щодо наявності підстав для нарахування відсотків, комісії, пені та штрафів за кредитом позивач обґрунтовує відповідними положеннями Правил надання банківських послуг, а їх розмір - умовами кредитування. При цьому ні зазначені правила, ні вказані умови кредитування не були підписані позичальником. Через відсутність підпису позичальника на вказаних документах неможливо встановити, чи саме з цими умовами та правилами відповідача було ознайомлено при подачі заяви про видачу кредитної карти. Позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за пенею в розмірі 45514,46 грн та штрафами в розмірі 3224,78 грн є необґрунтованими, оскільки відповідно до ст.549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. 28.09.2018 суд закінчив підготовче провадження та призначив справу для розгляду по суті. 22.10.2018 року від представника АТ КБ «ПриватБанк» до суду надійшла відповідь на відзив, яка відповідно до реєстру згрупованих поштових відправлень також направлена і стороні відповідача, згідно якої сторона позивача просить задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі зважаючи на наступне. [PERSON] звернулась до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписала заяву б/н від 4.04.2008 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 15000 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. З копії анкети-заяви від 4.04.2008 року наданої до суду чітко вбачається, що остання висловила згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна» та особистим підписом засвідчила, що «Я згодна з тим, що ця заява, разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомилась і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді...». Таким чином, Заява, Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи складають між нею і Банком Договір про надання банківських послуг. Укладання Договору здійснювалось за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст.634 Цивільного кодексу), а підписанням заяви [PERSON] приєднувалась до запропонованих банком Умов та Тарифів. Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах, доказами укладання кредитного договору є: копія кредитного договору; розрахунок заборгованості; копія паспорта відповідача; виписка по рахунку; довідка про видачу кредитних карт. Ознайомлення відповідача з умовами кредитування також підтверджується довідкою про умови кредитування, яка власноруч підписана відповідачем та з якої чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 3 % (36% на рік), вказано розміри комісій тощо. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку. Також, до суду надано виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що вона користувалась грошима, отримувала кошти через банкомат, а отже й отримала кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Згідно довідки про видачу кредитних карт відповідач отримала кредитні карти №4149605373330398, №4149437716717531, №4149605901201848, остання з яких має термін дії до останнього дня місяця 03.2016 року. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачувала заборгованість за договором. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами по справі. Крім того, згідно Умов та правил надання банківських послуг Банк має право проводити зміни тарифів, а також інших умов обслуговування карткового рахунку, про що інформує клієнта шляхом надання виписки по картковому рахунку, отримання яких входить в обовязок клієнта, через комплекс ІNTERNET-banking, Mobile-banking та шляхом використання функції SMS-повідомлень. Кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку на що відповідач дала свою згоду. Заперечення відповідача, про незаконність нарахування одночасно пені та штрафу, яке ґрунтується на ст.61 Конституції України, є помилковим, оскільки згідно зі ст.549 ЦК України пеня і штраф є формами неустойки, але не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. Штраф застосовується за порушення виконання зобовязання, а пеня - за несвоєчасність виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. 25 жовтня 2018 року під час повторного розгляду справи по суті представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 62720,31 грн. Крім іншого пояснила, що останній платіж по погашенню кредитної заборгованості був здійснений відповідачем 15.03.2016 року. Нарахування пенні обумовлена наказами АТ КБ «ПриватБанк». Пеня це фіксований платіж, який складає 100 гривень при наявності прострочки по кредиту чи відсотках. Більш детальної інформації щодо виникнення складових суми заборгованості повідомити не змогла. Представник відповідача у судовому засідання підтримав відзив поданий на позовну заяву, позовні вимоги фактично визнав частково, у частині суми тіла кредиту та відсотків, незважаючи на зміну відсоткової ставки. Вважав позов необґрунтованим у частині нарахування пені та штрафів, оскільки історія виникнення пені є незрозумілою і не підтверджується жодним доказом. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши усі наявні матеріали справи та докази, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено і цей факт підтверджується матеріалами справи, що 4.04.2008 р. між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір кредиту, згідно якого [PERSON] отримала кредитні кошти, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Кредитка «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,0 % на місяць на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно пункту 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг для банку передбачено право зміни тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці за картрахунком, згідно з п. 1.1.3.1.9 Договору. При цьому відповідно до п. 1.1.3.1.9 Договору обовязком Банку є не рідше одного разу на місяць способом, зазначеним у заяві, надавати власнику виписки про стан картрахунків і про здійснені за минулий місяць операції за картрахунками. У разі підключення власника до системи Internet Banking (Приват24) виписки надаються через цей комплекс. У разі підключення клієнта до комплексу Mobile Banking Банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунка шляхом використання функції СМС-повідомлень. Пунктами 2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт при укладанні Договору дав свою безумовну згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну в будь-який момент за рішенням банку. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобовязувався погашати заборгованість по кредиту, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. При порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. (п.2.1.1.7.6 Правил). (а.с.19-54) Отже, підписання вказаного договору підтверджується заявою [PERSON] про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, з якими відповідач була ознайомлена і погодилась. Про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» [PERSON] також була ознайомлена 4.04.2008 року засвідчивши свою обізнаність і згоду з умовами особистим підписом в Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». (а.с.20) Як вбачається довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти [PERSON] по картковому рахунку №4149605373330398 від 18.03.2008 року, останній 4.04.2008 р. встановлено кредитний ліміт на платіжну картку в сумі 1400 грн і відразу 4.04.2018 р. збільшено до 3000 грн, з 16.09.2009 р. збільшено кредитний ліміт до 4000 грн, з 06.02.2010 р. збільшено до 5000 грн, з 9.02.2012 р. збільшено до 8000 грн, з 23.01.2014 р. збільшено до 15000 грн, а з 23.06.2015 р. встановлено кредитний ліміт на 14290 грн, який з 7.08.2015 р. знижено до 13660 грн, з 3.11.2015 р. знижено кредитний ліміт до 12230 грн, а з 16.11.2015 р. знижено до 10660 грн, що не суперечить п.2.1.1.2.3. та п.2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг. (а.с.18) Відповідно до повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» №30.1.0.0/2-20180418/1056 від 13.08.2018 року, [PERSON] згідно кредитного договору б/н від 04.04.2008 року отримала картки №4149605373330398, №4149437716717531, №4149605901201848, остання з яких має термін дії до березня 2016 р. (а.с.130) Згідно приписів ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У відповідності до вимог ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно положень ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами /з розстроченням/, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Стаття 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У відповідності до ст.1052 ЦК України, у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. З розрахунку заборгованості по кредитному договору [PERSON] вбачається, що розмір заборгованості за кредитним договором, станом на 14.03.2018 р., складає всього 62720,31 грн, з яких: заборгованість за кредитом 7295,57 грн; заборгованість по відсотках 6685,50 грн; заборгованість по пені 45514,46 грн, штрафи 3224,78 грн. При цьому видно, що останньою датою погашення заборгованості по договору є 15 березня 2016 року в сумі 1150 грн. (а.с.7-17) Відповідно до витребуваної судом виписки по картковому рахунку [PERSON] (карти №4149605373330398, №4149437716717531, №4149605901201848), за період з 4.03.2008 р. по 14.03.2018 р., обєктивно вбачається, що [PERSON] використовувала кредитні кошти надані АТ КБ «ПриватБанк» та частково здійснила їх повернення. (а.с.174-193) Зясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» частково ґрунтуються на законі та укладеному договорі і висунуті позовні вимоги, підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав та міркувань. Стосовно визначення розміру штрафів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, то суд виходить з наступного. Відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Згідно Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань становить 250 грн + 5 % від суми позову. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають: 250 грн - штраф (фіксована частина); 699,05 грн - штраф (процентна складова), виходячи з наступного розрахунку: (7295,57 грн - заборгованість за кредитом + 6685,50 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом = 13981,07 грн. х 5 % = 699,05 грн.) Вимоги заявленого позову у частині стягнення з відповідача на користь позивача 45514,46 грн заборгованості за пенею, на думку суду, задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Ураховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 21 жовтня 2015 року по справі №6-2003цс15. Приймаючи до уваги вищенаведене, вимоги заявленого позову у частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за пенею, задоволенню не підлягають.\~\~\~\~ Крім того, суд вважає необґрунтованою позицію сторони відповідача у тій частині, що позивач неправомірно збільшив відсоткову ставку за користування кредитом, зважаючи на наступне. У ході судового розгляду даної справи було встановлено, що під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту у розмірі 36 % на рік. У подальшому відсоткова ставка була змінена, а саме 01.01.2013 року до 30 % на рік, тобто відбулось зменшення, 01.09.2014 р. збільшено до 34,80 % на рік, а 01.04.2015 року до 43,20 %. Зазначені зміни узгоджуються з умовами та правилами надання банківських послуг. Зокрема, відповідно до пункту 1.1.3.2.3. умов та правил надання банківських послуг, передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невідємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених у пункті 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до пунктів 2.1.1.5.3., 2.1.1.5.4. Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт зобовязаний отримувати виписки про стан картрахунку і про проведені операції по картрахунку. При незгоді зі змінами Правил та/або Тарифів банку клієнт зобовязаний звернутись в банк для розірвання цього договору та погасити перед банком заборгованість, у тому числі, і заборгованість, що утворилася протягом 30 днів з моменту повернення карток, виданих держателю і його довіреним особам. Положеннями п.28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5\~«Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснено, що при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог\~статей 641-642 ЦК України\~або в порядку, визначеному частиною шостою\~статті 10561 ЦК України. Приймаючи до уваги наведене, є обґрунтованими доводи позовної заяви АТ КБ «ПриватБанк» відносно того, що умовами кредитного договору було передбачено право банку змінювати процентну ставку за певних умов. Позивач, змінюючи розмір відсотків за кредитом, умови договору виконав та відповідача про це проінформував, що підтверджується випискою по картрахунку та роздруківкою смс-повідомлень. (а.с.174-210) При цьому матеріали справи не містять в собі відповідних даних про те, що відповідач звертався до сторони позивача із заявою щодо незгоди зі змінами Правил та/або Тарифів. Відповідно до приписів\~статті 141 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, приймаючи до уваги часткове задоволення вимог заявленого позову, а саме, на 23,80 %, то суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк»\~419,36 грн у рахунок відшкодування документально підтверджених понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду. (а.с.1)

Outcome: partial