Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до ВАТ «Уманьферммаш» з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що є власником земельної ділянки загальною площею 3.5921 га, розташованої на території Княжицької сільської ради Ружинського району Житомирської області та призна-ченої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 10.08.2006 року між ним та Відкритим акціонерним товариством «Уманьфермаш» було укладено договір оренди землі № 3 терміном на 20 років. Але в березні 2013 року йому стало відомо про те, що 10.11.2006 року між ним та ВАТ «Уманьфермаш» було укладено угоду про розірвання договору оренди землі від 10.08.2006 року та, крім того, 10.11.2006 року було укладено договір оренди землі з Дочірнім підприємством «Ілліч-Агро Умань» Відкритого акціонерного товариства «Маріу-польський металургійний комбінат імені Ілліча». Позивач вказує, що зазначену угоду від 10.11.2006 року про розірвання договору оренди землі від 10.08.2006 року він не підписував і не доручав іншій особі підписувати її. З вказаних підстав позивач просить суд визнати угоду про розірвання договору оренди землі недійсною. Позивач, представник позивача в судове засідання не з'явилисяся, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, заявлені позовні вимоги підтримують. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, а також подав письмове заперечення на позовну заяву. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню на підставі наступного. Відповідно до ч.І ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, змі-ну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою вста-новлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання ко-ристуватись цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Відповідно до ст.ст.14,16,18,19 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998р. (з наступними змінами та доповненнями) договір оренди землі укладається у письмовій формі і набирає чинності після досягнення домовленості з усіх істотних умов та державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 1 ст.210, ч.З ст.640 ЦК України та ч.І ст.20 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі підлягає державній реєстрації і набирає чинності з моменту його державної реєстрації. Частиною 2 ст.207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчине-ний у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Підстави визнання недійсним договору оренди землі, передбачені частиною 2 статті 15 Закону України «Про оренду землі». Крім того, ч.І ст.215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є не-додержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені час-тинами 1,3,5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Тобто, зокрема, підставою недійсності правочину є недодержання вимоги, передбаченої ч.3 ст.203 ЦК України, щодо того, що волевиявлення учасника правочину повинно бути віль-ним і відповідати його внутрішній волі. Судом встановлено, що відповідно до Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №731144, серії ЯБ №731684 [PERSON] є власником земельних діля-нок площею 2.9924 га, 0.5997 га, розташованих на території Княжицької сільської ради Ру-жинського району Житомирської області та призначених для ведення товарного сільсько-господарського виробництва. 10.11.2006 року між позивачем та ВАТ «Уманьферммаш» було укладено угоду про розір-вання договору оренди землі №3 від 10.08.2006 року. Однак, з пояснень позивача викладених в позовній заяві вбачається, що підпис на зазна-ченій угоді належить не позивачу і він також не надавав доручень іншим особам на підпи-сання цього договору від його імені. Ці пояснення позивача підтверджуються висновком №1/813 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 12.09.2014 р., з якого вбачається, що угода про розір-вання договору оренди землі №3 від 10.08.2006 р., укладена від імені [PERSON] з ВАТ «Уманьфермаш», підписана не [PERSON], а іншою особою. Доказів, які б ставили під сумнів вищевказанний висновок експерта, а також доказів ная-вності доручення [PERSON] іншій особі на підписання вказаної угоди про розірвання договору оренди землі, відповідач суду не надав. Так як позивач як орендодавець не підписував спірну угоду про розірвання договору оренди землі, згоди та повноважень на його укладення й підписання іншій особі не надавав, є всі підстави вважати доведеною відсутність у нього волевиявлення на укладення цієї угоди, а саму угоду, виходячи з положень передбачених ч.І ст.215 ЦК України - недійсною у зв'язку з недодержанням в момент вчинення правочину стороною вимоги, встановленої ч.3 ст.203 ЦК України. Доводи представника відповідача, викладені в письмовому запереченні на позовну заяву на те, що отримання [PERSON] орендної плати за 2007 -2012 роки та не оспорюван-ня ним умов договору з іншою юридичною особою, зводяться до того, що позивач, отримав-ши орендну плату мав можливість довідатись про порушення свого права, але відповідно до ч.І ст.241 ЦК України схвалив спірний договір оренди є також необгрунтованими, оскільки особа, яка підписала спірний договір оренди взагалі не мала статусу представника орендо-давця за відсутності повноважень, і тому наступне його схвалення є неможливим. З цих же підстав суд вважає, що позивач не пропустив строк звернення до суду за захис-том своїх прав, передбачений ст. 257 ЦК України, оскільки перебіг позовної даявності, як це передбачено ч.І ст.261 цього Кодексу, починається від дня коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а письмове тверд-ження позивача про те, що він взнав про існування спірного договору лише в 2013 році від-повідачем не спростоване. Як вбачається з пояснень позивача та оглянутих в судовому засіданні письмових доказів, в 2006 році [PERSON] було укладено договір оренди цих же земельних ділянок строком на 20 років з іншим підприємством - ДП «Ілліч-Агро Умань»ВАТ «Уманьферммаш». Вчинення стороною дії (одержання орендної плати за договором) без отримання нею пропозиції укласти такий договір (оферти) не може підтверджувати її згоду на укладення договору, що передбачено ст.ст.641, 642 ЦК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним по справі судовий збір та витрати на проведення судово-почеркознавчої експертизи. На підставі викладеного,

Outcome: approved