Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Ковельської міської ради Волинської області про зобов`язання до вчинення дій. Позов обґрунтовано тим, що позивач працює на посаді начальника Ковельського УВКГ «Ковельводоканал» на підставі контракту з керівником підприємства, що перебуває у комунальній власності від 16.05.2013 року, який було укладено між працівником - позивачем у справі, та роботодавцем в особі Ковельського міського голови Кіндера О.О., з урахуванням змін, внесених додатковими угодами до контракту від 12.05.2016 року та від 01.03.2017 року. Строк дії контракту - по 15.05.2021 року. Відповідно до п. 19 розділу ІІІ контракту від 16.05.2013 року (в редакції додаткової угоди від 01.03.2017 року), за виконання обов`язків, передбачених цим контрактом, керівникові нараховується заробітна плата за рахунок частки доходу, одержаного підприємством в результаті його господарської діяльності, виходячи з установлених керівнику посадового окладу в розмірі 12557 гривень і фактично відпрацьованого часу, а при зміні розмірів мінімальної заробітної плати можуть бути проведені відповідні перерахунки згідно із законодавством по додатковій угоді. Преміювання позивача, як керівника, здійснюється за підсумками роботи за: квартал - у розмірі до 3 місячних посадових окладів керівника підприємства, за рік - у розмірі до 24 місячних посадових окладів керівника підприємства. При цьому, у разі наявної заборгованості підприємства з виплати зарплати у відповідному квартальному або річному звітному періоді, розмір премії за такий період повинен становити не більше 20 % максимально дозволеного розміру премії відповідно до Постанови; збільшення розміру заборгованості підприємства з виплати заробітної плати у поточному квартальному або річному звітному періоді порівняно з попереднім аналогічним звітним періодом премія за такий поточний звітний період не нараховується; погіршення якості роботи, невиконання умов контракту, порушення трудової дисципліни премія зменшується або не нараховується у звітному періоді, коли виявлено відповідне порушення (за окремим рішенням). Позивач вважає, що відповідачем необґрунтовано позбавлено його премії за ІІ-й та ІІІ-й квартал 2019 року, що є порушенням трудових прав. Так з листа відповідача від 30.09.2019 року №1377/25.05/2-19 вбачається, що за результатами роботи за IІ-й квартал 2019 року премія не може бути виплачена у зв`язку із виявленими Управлінням Західного офісу Держаудитслужби у Волинській області в ході ревізії підприємства ряду порушень норм чинного законодавства. Крім цього, як вбачається з листа відповідача від 05.12.2019 року №2019/25.05/2-19, відповідачем не погоджено виплату позивачу премії за результатами роботи за ІІІ-й квартал 2019 року у зв`язку із погіршенням фінансово-господарського стану підприємства за звітний період, невиконання рекомендації адміністративної колегії Волинського обласного територіального відділення АМКУ щодо розроблення та подання на затвердження до виконавчого комітету Ковельської міської ради «Правил приймання стічних вод до системи централізованого водовідведення м. Ковеля». Позивач вказує, що умови укладеного контракту визначають вичерпний перелік підстав для позбавлення його премії. Наведені відповідачем підстави, які слугували позбавленням премії, є надуманими. За результатами роботи у ІІ та ІІІ кварталі 2019 року, позивачем, як керівником підприємства, не допущено порушення якості роботи, невиконання умов контракту чи порушень трудової дисципліни, на підприємстві відсутня заборгованість із виплати заробітної плати за вказаний період. За умовами контракту, депреміювання його, як керівника, може здійснюватись виключно за окремим рішенням роботодавця, яке в даному випадку не приймалось. Грубе порушення відповідачем його трудових прав слугувало підставою для звернення з позовом до суду. Враховуючи викладене, позивач просив суд зобов`язати Ковельську міську раду Волинської області погодити виплату премії [PERSON] за результатами роботи у ІІ-му та ІІІ-му кварталі 2019 року у розмірі, визначеному контрактом від 16.05.2016 року з врахуванням змін, внесених додатковими угодами до контракту від 12.05.2016 року, від 01.03.2017 року, від 13.05.2019 року, та стягнути з відповідача у справі понесені та документально підтверджені позивачем судові витрати у справі. Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31.03.2020 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом термін подав відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач не визнає позові вимоги позивача та просить в задоволенні позову відмовити повністю. Зокрема, відповідач вказує, що [PERSON] працює на посаді начальника Ковельського управління водопровідно-каналізаційного господарства «Ковельводоканал» на підставі контракту, укладеного ним з Ковельською міською радою - органом місцевого самоврядування, який уповноважений виконувати функції з управління майном, що перебуває у комунальній власності від 16.05.2013 року з урахуванням змін, внесених додатковими угодами до контракту від 12.05.2016 року, від 01.03.2017 року, від 13.05.2019 року). Строк дії контракту - по 15.05.2021 року. Відповідно до п. 19 вказаного контракту з керівником підприємства, що є в міській комунальній власності від 16.05.2013 року, за виконання обов`язків, передбачених цим контрактом, керівникові нараховується заробітна плата за рахунок частки доходу, одержаного підприємством в результаті його господарської діяльності виходячи з установлених керівнику: а) посадового окладу 5035 грн. і фактично відпрацьованого часу (при зміні розмірів мінімальної заробітної плати можуть бути проведені відповідні перерахунки згідно законодавства по додатковій угоді); б) премії за виконання плану з обсягів випуску продукції (робіт, послуг) в розмірі 30 відсотків нарахованої заробітної плати за посадовим окладом. Крім цього, п. 19 вказаного контракту від 16.05.2013 року зазначено, що премія зменшується або скасовується у разі незабезпечення керівником серед інших наведених - умови допущення погіршення якості роботи УВКГ «Ковельводоканал». Ковельською міською радою підписано з позивачем додаткові угоди до контракту від 16.05.2013 року, зокрема - 12.05.2016 року, 01.03.2017 року та 13.05.2019 року. Додатковою угодою від 01.03.2017 року до контракту від 16.05.2013 року було внесено зміни до п. 19 цього контракту в частині зміни посадового окладу керівнику - 12557 грн. та зміни преміювання керівника УВКГ «Ковельводоканал» за підсумками роботи за квартал та за рік. При цьому у разі, погіршення, якості роботи, невиконання умов контракту, порушення трудової дисципліни премія зменшується або не нараховується у звітному періоді, коли виявлено відповідне порушення. Відповідно до розпорядження Ковельського міського голови «Про балансову комісію» від 16.11.2017 року № 319-р, затверджено склад балансової комісії, який здійснював свою діяльність у період часу з 16.11.2017 року по 27.04.2020 року. Згідно поданих показників роботи УВКГ «Ковельводоканал», які були розглянуті на балансовій комісії: за червень 2019 року, тобто II квартал - фінансовий результат збитковий (-) 509,0 тис. грн. (за підписом керівника УВКГ «Ковельводоканал» [PERSON]); за 9 місяців 2019 року, тобто III квартал - фінансовий результат збитковий (-) 425,4 тис. грн. (за підписом в.о. начальника УВКГ «Ковельводоканал» Огея В.В.). Відповідно до абзацу 2 ч. 2 протоколу засідання комісії по розгляду показників роботи підприємств комунального господарства за 2019 рік, фінансовий результат роботи УВКГ «Ковельводоканал» за 2019 рік становлять збитки - 661,0 тис. грн. Тобто, у II та III кварталі 2019 року фінансовий результат УВКГ «Ковельводоканал» є збитковим і складає (-) 509,0 тис. грн. та (-) 425,4 тис. грн., що є фактом погіршення якості роботи і тому, відповідно до п. 19, зміненого додатковою угодою від 01.03.2017 року Контракту від 16.05.2013 року, премія керівнику УВКГ «Ковельводоканал» зменшується або не нараховується у звітному періоді, коли виявлено відповідне порушення. На підставі викладеного, відповідач просив відмовити позивачу у задоволені позовних вимог за безпідставністю. В подальшому, позивач подав відповідь на відзив відповідача, в якому виклав свої спростування обставин, викладених у відзиві, та просив позов задовольнити повністю. Зокрема позивач зазначив, що підставою для позбавлення його премії за періоди роботи у ІІ та ІІІ кварталах 2019 року стали виключно наявність збиткового фінансового результату господарської діяльності юридичної особи - Ковельського УВКГ «Ковельводоканал». Однак, позивач вважає, що такої підстави для позбавлення його премії, як «виявлення в ході ревізії ряду порушень норм чинного законодавства» та «погіршення фінансово-господарського стану підприємства і невиконання рекомендації адміністративної колегії Волинського обласного територіального відділення АМКУ щодо розроблення та подання на затвердження до виконавчого комітету Ковельської міської ради «Правил приймання стічних вод до системи централізованого водовідведення м. Ковеля» чинним контрактом з керівником не передбачено, а відтак - відповідач не вправі свавільно тлумачити положення контракту та прирівнювати наявність збиткового фінансового результату господарської діяльності очолюваної позивачем юридичної особи - Ковельського УВКГ «Ковельводоканал» до понять «погіршення якості роботи керівника підприємства» або «невиконання керівником умов контракту». На підтвердження вказаної обставини позивач вказує, що в аналогічному періоді 2018 року у IІ кварталі, Ковельське УВКГ «Ковельводоканал» теж мало збитковий фінансовий результат господарської діяльності, однак премія керівнику за результатами роботи у IІ кварталі 2018 року була погоджена відповідачем у повному обсязі, передбаченому умовами контракту. Крім цього, у І кварталі 2019 року Ковельське УВКГ «Ковельводоканал» теж мало збитковий фінансовий результат господарської діяльності, однак премія керівнику за результатами роботи у I кварталі 2019 року була погоджена відповідачем у повному обсязі, передбаченому умовами контракту. Вказані обставини свідчать про усталеність вирішення сторонами питання про преміювання позивача, як керівника підприємства за подібних умов - наявність збитковості, комісійного підведення підсумків фінансово - господарської діяльності та аналізу використання бюджетних коштів підприємством, зокрема. Жодних зауважень або пропозицій як щодо погіршення якості роботи позивача, невиконання ним умов контракту або порушення трудової дисципліни протягом IІ та ІІІ кварталів 2019 року, так і щодо наявності збиткового фінансового результату господарської діяльності Ковельського УВКГ «Ковельводоканал», членами комісії не висловлено та не запротокольовано. Таким чином, позивач вважає, що доводи відповідача є безпідставними та не обґрунтованими, а тому просив суд позов задовольнити. Скориставшись своїм процесуальним правом, відповідач подав письмові заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, в якому зазначає, що намагання позивача пов`язати визначення «рішення», яке міститься у п. 19 контракту із нормою ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є некоректним та власним домислом позивача, оскільки текст контракту, який був добровільно підписаний [PERSON] , не містить вимоги прийняття Ковельською міською радою окремого офіційного письмового документу. При цьому, позивач безпідставно вважає, що з цієї підстави має бути прийнято окреме рішення, оскільки умовами контракту та додаткових угод до нього чітко визначені випадки, коли премія не нараховується взагалі, а тому додаткового рішення (наказу, розпорядження) не потребує. Просив в задоволенні позову відмовити з мотивів його безпідставності. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази, прийшов до висновку про відсутність законних підстав для задоволення даного позову виходячи з таких міркувань. Судом встановлено, що 16.05.2013 року між Ковельською міською радою, як органом місцевого самоврядування, який уповноважений виконувати функції з управління майном, що перебуває у міській комунальній власності, в особі міського голови Кіндера О.О. та [PERSON] , як керівником Ковельського УВКГ «Ковельводоканал», укладено контракт з керівником підприємства, що є в міській комунальній власності. Зазначеним контрактом передбачені загальні положення (розділ І), права та обов`язки сторін (розділ ІІ), умови матеріального забезпечення керівника (розділ ІІІ), відповідальність сторін, вирішення спорів (розділ ІV), внесення змін і доповнень до контракту (розділ V), адреси сторін та інші відомості (розділ VІІ). За змістом п. 19 п. 19 розділу III «Умови матеріального забезпечення керівника» контракту, з врахуванням його зміни, відповідно до додаткової угоди від 01.03.2017 року, за виконання обов`язків, передбачених контрактом, керівнику підприємства нараховується заробітна плата за рахунок частки доходу, одержаного підприємством в результаті його господарської діяльності, виходячи з установлених керівнику посадового окладу і фактично відпрацьованого часу, а при зміні розмірів мінімальної зарплати можуть бути проведені відповідні перерахунки згідно із законодавством по додатковій угоді. Преміювання керівника здійснюється за підсумками роботи за: квартал - у розмірі до 3 місячних посадових окладів керівника підприємства; рік - у розмірі до 24 місячних посадових окладів керівника підприємства. При цьому у разі: наявної заборгованості підприємства з виплати зарплати у відповідному квартальному або річному звітному періоді розмір премії за такий період повинен становити не більше 20 % максимально дозволеного розміру премії відповідно до Постанови; збільшення розміру заборгованості підприємства з виплати зарплати у поточному квартальному або річному звітному періоді порівняно з попереднім аналогічним звітним періодом премія за такий поточний звітний період не нараховується; погіршення якості роботи, невиконання умов контракту, порушення трудової дисципліни премія зменшується або не нараховується у звітному періоді, коли виявлено відповідне порушення (за окремим рішенням). Вказані положення контакту відповідають вимогам постанови КМ України від 19.05.1999 року № 859 «Про умови і розміри оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, та об`єднань державних підприємств», якою надано керівникам органів місцевого самоврядування, які укладають контракти з керівниками підприємств, заснованих на комунальній власності, право встановлювати такі виключні умови оплати праці. Відповідно до розпорядження Ковельського міського голови «Про балансову комісію» від 16.11.2017 року № 319-р, затверджено склад балансової комісії, який здійснював свою діяльність у період часу з 16.11.2017 року по 27.04.2020 року. Згідно поданих показників роботи УВКГ «Ковельводоканал», які були розглянуті на балансовій комісії: за червень 2019 року, тобто II квартал - фінансовий результат збитковий (-) 509,0 тис. грн. (за підписом керівника УВКГ «Ковельводоканал» [PERSON]); за 9 місяців 2019 року, тобто III квартал - фінансовий результат збитковий (-) 425,4 тис. грн. (за підписом в.о. начальника УВКГ «Ковельводоканал» Огея В.В.). Відповідно до абзацу 2 ч. 2 протоколу засідання комісії по розгляду показників роботи підприємств комунального господарства за 2019 рік, фінансовий результат роботи УВКГ «Ковельводоканал» за 2019 рік становлять збитки - 661,0 тис. грн. Тобто, у II та III кварталі 2019 року фінансовий результат УВКГ «Ковельводоканал» є збитковим і складає (-) 509,0 тис. грн. та (-) 425,4 тис. грн., що є фактом погіршення якості роботи. Оскільки підприємством УВКГ «Ковельводоканал» було погіршено фінансовий результат роботи підприємства у ІІ та ІІІ кварталі 2019 року, відповідач вважав, що позивачем, як керівником підприємства, неналежно виконуються посадові обов`язки, а тому премія за ІІ та ІІІ квартал 2019 року останньому нарахована не була. Статтею 43 Конституцією України регламентовано, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України, особливою формою трудового договору є контракт, в якому визначається строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Питання регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту, визначається Кодексом Законів про працю України, Законом України «Про оплату праці», іншими нормативно-правовими актами. Згідно ч. 1 ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які проводяться понад встановлені зазначеними актами норми. Відповідно до ч. 3 ст. 97 КЗпП України, конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. З мотивів відсутності коштів у проведенні вказаних виплат може бути відмовлено в тому разі, коли вони обумовлені в зазначених актах наявністю певних коштів чи фінансування. Згідно ст. 20 Закону України «Про оплату праці», оплата праці за контрактом визначається за угодою сторін на підставі чинного законодавства, умов колективного договору і пов`язана з виконанням умов контракту. Статтею 29 Закону України «Про оплату праці» визначено, що при укладанні працівником трудового договору (контракту) роботодавець доводить до його відома умови оплати праці, розміри, порядок і строки виплати заробітної плати, підстави, згідно з якими можуть провадитися відрахування у випадках, передбачених законодавством. Про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення роботодавець повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни. Премія відноситься до інших заохочувальних виплат та в даному випадку нарахування премій, зменшення розміру премії, а також випадки, коли премія не виплачується (не нараховується), прямо передбачені умовами укладеного Контракту. Зокрема, умовами контракту (розділ ІІІ «Умови матеріального забезпечення керівника») та додаткової угоди до Контракту від 01.03.2017 року визначено, що премія зменшується або не нараховується в разі: погіршення якості роботи, невиконання умов контракту. Тобто, конкретний розмір преміювання залежить від результатів господарської діяльності, в даному випадку - Ковельського УВКГ «Ковельводоканал», керівником якого є позивач. Слід зазначити, що Верховний суд України у Постанові від 15.05.2017 року в справі № 6- 2790цс16 сформував правову позицію, зазначивши зокрема, що ч. 4 ст.97 КЗпП України, яка забороняє власникові приймати одностороннє рішення з питань оплати праці, що погіршує умови, встановлені у відповідному порядку, не стосується випадків, коли власник застосовує встановлені на підприємстві відповідно до законодавства умови оплати праці. Прийняття керівником підприємства на основі положення про преміювання і в межах своєї компетенції рішення про зменшення розміру премій, позбавлення працівників премій повністю або частково, не можна кваліфікувати як погіршення умов оплати праці, про яке працівник повинен бути заздалегідь попереджений. Згідно ст. 139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватись трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. При цьому, суд виходить з того, що умовами укладеного контракту передбачено право керівника на отримання заохочувальних виплат (премій) за настання певних умов, а не обов`язку роботодавця нарахувати та виплати цю винагороду в будь-якому випадку, та така премія керівнику виплачується за результатами господарської діяльності підприємства. Тобто, роботодавцю надано право самостійно визначати умови та розміри преміювання. Такі заохочувальні виплати, як премії, виплачуються після закінчення відповідного періоду. Підставою для ненарахування позивачу премії у ІІ та ІІІ кварталі 2019 року слугувавпротокол засідання комісії по розгляду показників роботи підприємств комунального господарства за 2019 рік, згідно якого у II та III кварталі 2019 року фінансовий результат УВКГ «Ковельводоканал» є збитковим і складає (-) 509,0 тис. грн. та (-) 425,4 тис. грн.., що є фактом погіршення якості роботи. Тобто, позивачу, як керівнику підприємства, не була нарахована премія у ІІ та ІІІ кварталі 2019 року, саме за погіршення фінансового результату роботи УВКГ «Ковельводоканал», про що листами міського голови його було повідомлено. Доводи позивача про те, що позбавлення премії має оформлюватись окремим наказом з конкретною причиною невиплати премії, не можуть бути взяті до уваги судом, оскільки умовами контракту, де визначено порядок, умови та розміри преміювання керівника УВКГ «Ковельводоканал», не передбачена форма рішення (розпорядження, наказ, тощо), а лише зазначено що премія не нараховується за окремим рішенням. Як встановлено в судовому засіданні, між сторонами склалась практика, коли міський голова погоджує чи не погоджує нарахування премії керівнику відповідним листом, що на переконання суду не суперечить вимогам контракту. Суд звертає увагу, що згідно трудового контракту, укладеного між позивачем та Ковельською міською радою в особі міського голови Кіндера О.О. , остаточне рішення стосовно розміру щомісячної премії керівника УВКГ «Ковельводоканал» приймається міським головою. В даному випадку, Ковельський міський голова, як суб`єкт владних повноважень, у разі ухвалення ним рішення з питання, віднесеного до його компетенції, застосовує надані йому в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межі завдань судочинства. Отже, незважаючи на гарантоване Конституцією України право на звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод, судові органи не можуть собою замінити діяльність інших органів, та не можуть брати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції органу місцевого самоврядування, зокрема, в даному випадку, перебирати на себе виключні повноваження міського голови щодо прийняття рішення про преміювання. Таким чином, як призначення керівника комунального закладу, так і укладання з ним контракту (на виконання вимог нормативно-правових актів), а також умови матеріального забезпечення керівника, в тому числі і нарахування заохочувальних виплат, є виключною компетенцією міського голови, тобто його дискреційним повноваженням. Іншими словами, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення. Згідно умов контракту, преміювання керівника Ковельського УВКГ «Ковельводоканал» здійснюється за рішенням міського голови, з урахуванням результатів роботи підприємства за квартал та підсумків роботи за рік. Статтею 143 КЗпП України передбачено можливість застосування заохочення до працівників, однак вказана норма не містить такого обов`язку, і застосовуються ці заохочення в разі наявності успіхів в роботі працівника. Тобто посадова особа, яка уповноважена застосовувати до працівника заохочення, має таке право, однак не зобов`язана це робити. При цьому, у суду відсутні повноваження щодо зобов`язання Ковельської міської ради, в особі міського голови, погодити позивачу виплату премії, оскільки це суперечить вимогам Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та виходить за межі компетенції суду. Оцінка роботи конкретного керівника комунального закладу та прийняття рішення про його преміювання є повноваженням відповідача у спірних правовідносинах, при цьому нарахування премій та їх конкретні розміри є правом, а не обов`язком керівника, яке ґрунтується на оцінюванні роботи працівників, а тому реалізується ним на власний розсуд із дотриманням вимог закону та суд в реалізацію таких повноважень втручатися не повинен. Твердження позивача про те, що за результатами роботи він має право на отримання премії є його суб`єктивною думкою і не може бути прийняте до уваги судом, оскільки премії відносяться до фонду додаткової оплати праці та є заохочувальною виплатою, підстави та умови виплати яких встановлюються відповідним наказом, а умовами укладеного контракту та додаткових угод до нього визначені випадки, коли премія не нараховується. Враховуючи, що на час нарахування премії у ІІ та ІІІ кварталі 2019 року позивачем, як керівником підприємства, було допущено порушень норм чинного законодавства та погіршено фінансово-господарський стан підприємства за звітній період, що свідчить про неналежне виконання ним посадових обов`язків, суд приходить до висновку, про правомірність дій міського голови. Крім цього, позовними вимогами [PERSON] є лише зобов`язання Ковельської міської ради погодити йому виплату премії за ІІ та ІІІ квартал 2019 року. Аналізуючи все викладене вище в сукупності, суд прийшов до твердого переконання, що позивачем, всупереч вимог ст. 81 ЦПК України, не доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, в той час, як заперечення відповідача знайшли свої підтвердження в ході судового розгляду справи, що тягне за собою відмову в задоволенні даного позову. Крім цього, відмовляючи в задоволенні позову, суд на підставі ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України, покладає на позивача понесені ним судові витрати по справі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, то враховуючи результат розгляду даної цивільної справи, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, такі судові витрати слід компенсувати за рахунок держави.

Outcome: dismissed