Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно. 03 червня 2015 року відповідачка [PERSON] звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно. Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів наведених у позовній заяві. Просив позов задовольнити. Проти зустрічної позовної заяви не заперечив. Відповідачка за первісним позовом в судовому засіданні позовні вимоги первісного позову визнала, не заперечила проти задоволення позову. Зустрічні вимоги підтримала в повному обсязі з наведених мотивів у зустрічній позовній заяві. Свідок [PERSON], дала покази в яких вказала, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом з 1993 року, з ними також проживала [PERSON]. В 2005 році свідок [PERSON] переїхала в с. Угринів, а [PERSON] залишився проживати з [PERSON]. Свідок [PERSON], дала покази в яких вказала, що вона [PERSON] декілька раз на місяць приїжджала до [PERSON] та [PERSON], які проживали разом. А також вказала що [PERSON] проживав постійно з [PERSON]. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки, покази свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно. 22 травня 2014 року помер батько позивача та відповідачки [PERSON], свідоцтво про смерть серія І-НМ № 190537, видане 23 травня 2014 року виконкомом Угринівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, актовий запис № 24. Заповіту на випадок своєї смерті [PERSON] не залишив. В звязку з його смертю відкрилась спадщина на майно, а саме: 1) на 1/3 частину квартири за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Молодіжна,42/72; 2) земельну ділянку площею 0,0684 га., що знаходиться на території Братковецької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області; Крім позивача спадкоємцем першої черги є дочка покійного [PERSON], відповідач [PERSON], яка є сестрою позивача. Мати позивача та відповідачки [PERSON] відмовилась від спадщини, що підтверджується її заявою поданою до першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори. Виходячи з наведеного позивач та позивачка за зустрічним позовом (відповідачка за первісним) претендують на 1/6 квартири за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Молодіжна, 42/72 та на 1/2 земельну ділянку площею 0,0684 га., що знаходиться на території Братковецької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області. Однак, у позивача та відповідачки при оформленні спадщини виникли труднощі повязані з наступним. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 12 січня 1999 року, виданого Госпрозрахунковою групою з приватизації державного житлового фонду квартира за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Молодіжна 42/72 належала в рівних частках покійному [PERSON], його матері [PERSON] та вітчиму [PERSON]. Згідно договору дарування частини квартири від 27 жовтня 2003 року, посвідчено приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу [PERSON] 1/3 даної квартири була подарована [PERSON] [PERSON], в звязку з чим останній став власником 2/3 даної квартири. До того ж, на праві власності [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,0684 га., що знаходиться на території Братковецької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, передана їй на підставі рішення Братковецької сільської ради № 14 від 26 грудня 1993 року. 21 травня 2005 року [PERSON] померла, свідоцтво про смерть НМ № 005802, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції 24 травня 2005 року, актовий запис № 852. Після її смерті земельна ділянка була успадкована [PERSON] та [PERSON], в порядку ст. 1268 ЦК України, оскільки вони являлися спадкоємцями першої черги (син та чоловік) та не відмовились від спадщини. Отже, [PERSON] та [PERSON] стали власниками по 1/2 земельної ділянки площею 0,0684 га., що знаходиться на території Братковецької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області в порядку спадкування, але спадкове майно не оформили. 14 листопада 2013 року [PERSON] помер, свідоцтво про смерть серія І-НМ № 179365, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції 15 листопада 2013 року, актовий запис № 1710. Оскільки у покійного [PERSON] інших родичів не було, то [PERSON], будучи його пасинком та проживаючи з ним за однією адресою м. Івано-Франківськ, вул. Молодіжна 42/72 на протязі останніх пяти років до смерті [PERSON], як спадкоємець четвертої черги за законом успадкував 1/3 квартири за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Молодіжна 42/72 та 1/2 земельної ділянки площею 0,0684 га. Однак [PERSON] в останній рік страждав від онкологічного захворювання та з цих причин не міг оформити своє право власності на спадкове майно. Відповідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1264 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановлено ст. 1270 ЦК України, він заявив про відмову від неї. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування», «Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб та за наявності інших спадкоємців і спору між ними». Відповідно до ст. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 при вирішенні спору про право власності зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України про те, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сімєю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були повязані спільним побутом, мали взаємня права та обовязки, зокрема, вітчим, мачуха,пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сімї. Оскільки покійний [PERSON] фактично прийняв спадщину, як спадкоємець четвертої черги за законом, так як проживав з вітчимом [PERSON] на протязі 5 років до його смерті в одній квартирі, однак спадщину після вітчима не оформив, а також і те, що він належним чином не оформив спадщину після смерті матері - 1/2 земельної ділянки, то нотаріус може видати позивачу тільки спадщину на 2/3 квартири за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Молодіжна, 42/72. Іншим спадкоємцем після смерті [PERSON] є його дочка [PERSON], до якої і заявлено позов. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Сторони визнають позови один одного. Визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Належним чином завіреною копією спадкової справи підтверджується, що інших спадкоємців немає. Отже на підставі наведеного, зясовано що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями, та слід визнати за ними право власності на спадкове майно та встановити факт постійного проживання не менш як 5 років їхнього батька [PERSON] та [PERSON] На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 15,16, 1216, 1258, 1261, 1264 ЦК ,

Outcome: approved