Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про виділення в натурі частки із майна. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON], зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі, [PERSON], 14 жовтня 1962 року у Боярському РАГСі Києво-Святошинського району Київської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження, зроблено запис № 183. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Заочним рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 жовтня 2010 року шлюб між сторонами було розірвано. Перебуваючи у шлюбі, 27 вересня 1974 року, згідно Договору купівлі- продажу сторони придбали будинок [ADDRESS]. Договір було оформлено на ім'я відповідачки. Згідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 липня 2011 року за позивачем та відповідачкою визнано право власності по ? частині житлового будинку [ADDRESS]. Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 25.01.2011року будинковолодіння складається з житлового будинку на плані під літ. А, житлової прибудови на плані під літ. А-1, сараю під літ. Б, погребу під будівлею під літ. Б, гаражу під літ. В, оглядової ями, вбиральні під літ. Г, сараю під літ. Ж, колодязю №?1, воріт з хвірткою №2, огорожі №3, огорожі №4. Житловий будинок (разом з житловою прибудовою) складається з двох квартир, які мають окремий вихід. Квартира [ADDRESS] складається з: коридору площею 7.0 кв.м., житлової кімнати площею 15.7 кв.м., житлової кімнати площею 22.3 кв.м., житлової кімнати площею 13.5 кв.м., кухні площею 10.2 кв.м., ванної площею 2.9 кв.м., туалету площею 1.2 кв.м., веранди площею 6.3 кв.м. Загальна площа квартири [ADDRESS] складає 79.1 кв.м. Квартира [ADDRESS] складається з: коридору площею 4.3 кв.м., кухні площею 11.2 кв.м., житлової кімнати площею 13.5 кв.м., житлової кімнати площею 21.9 кв.м. Загальна площа квартири [ADDRESS] складає 50.9 кв.м. Разом квартира [ADDRESS] і квартира [ADDRESS] має площу 130 кв.м. Позивач зазначив, він проживає у квартирі [ADDRESS], а відповідачка проживає у квартирі [ADDRESS] спірного будинку. Такий порядок проживання склався між сторонами з серпня 1985 року. Шлюб між позивачем та відповідачкою розірвано, сторони не проживають як сім»я, тому позивач вважає за необхідне поділити в натурі будинковолодіння, а саме: виділити йому у власність квартиру [ADDRESS], відповідачці виділити у власність квартиру [ADDRESS], сарай під літ. Б, підвал під будівлею, гараж під літ. В, яму оглядову, вбиральню під літ. Г, сарай під літ. Ж, колодязь №?1, ворота/хвіртку №2, огорожу N23, огорожу №4 - залишити у загальному користуванні. Квартира [ADDRESS] вищезазначеного будинку більша площею за квартиру [ADDRESS] того ж будинку, тому позивач згоден віддати відповідачці житлову кімнату площею 13.5 кв.м. Позивач згоден виплатити відповідачці грошову компенсацію за різницю в ідеальних частках. Позивач просив суд, поділити будинковолодіння за адресою [ADDRESS]. Виділити [PERSON] у власність: квартиру [ADDRESS], загальною площею 65.6 кв.м., яка складається з: коридору площею 7.0 кв.м., житлової кімнати площею 15.7 кв.м., житлової кімнати площею 22.3 кв.м., кухні площею 10.2 кв.м., ванної площею 2.9 кв.м., туалету площею 1.2 кв.м., веранди площею 6.3 кв.м. Виділити [PERSON] у власність: квартиру [ADDRESS], загальною площею 64.4 кв.м., яка складається з: коридору площею 4.3 кв. м., кухні площею 11.2 кв.м., житлової кімнати площею 13.5 кв.м., житлової кімнати площею 21.9 кв.м., житлової кімнати площею 13.5 кв.м. Сарай під літ. Б, підвал під будівлею, гараж під літ. В, яму оглядову, недальню під літ. Г, сарай під літ. Ж, колодязь №?1, ворота/хвіртку №2, огорожу № 3, огорожу №4 - залишити у загальному користуванні. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію у розмірі 989,00 гривень. Зобов»язати [PERSON] замурувати дверний проріз між кімнатами 1-3 і 1-4 житлового будинку [ADDRESS]. Зобов»язати [PERSON] виконати всі інші необхідні переобладнання на виділеній їй частині житлового будинку. 30.11.2012 року [PERSON] подала через канцелярію суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] про визначення рівних часток земельної ділянки та розподілі її в натурі. 10.12.2012 року ухвалою суду зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визначення рівних часток земельної ділянки та розподілі її в натурі залишено без руху та надано строк для усунення недоліків до 17.12.2012 року. 21.01.2013 року ухвалою суду зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визначення рівних часток земельної ділянки та розподілі її в натурі - повернуто позивачу. У відповідності до положень ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили суд розділити будинок по першому варіанту першої судової експертизи. Відповідачка та представник відповідачки в судовому засіданні позов не визнали заперечувала проти розподілу будинку по першому варіанту першої судової експертизи, просили суд розділити будинок по другому варіанту додаткової експертизи. Суд, заслухавши доводи та заперечення сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У статті 4 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до положень ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання Судом встановлено, згідно договору купівлі-продажу [PERSON] придбала будинок, за адресою [ADDRESS](а.с. 8-10) Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок інвентаризаційна справа № 537 власником будинку [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11-16). Згідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.07.2011 року визнано за [PERSON] право власності на ? частину будинку [ADDRESS], що належить йому на праві спільної сумісної власності подружжя. Визнати за [PERSON] право власності на ? частину жилого будинку [ADDRESS], що належить їй на праві спільної сумісної власності подружжя (а.с. 18-20). 07.10.2011 року ухвалою колегії суддів палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, рішення Києво-Святошинського району Київської області від 08.07.2011 року залишено без змін. В силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статті 358 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Згідно з вимогами ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина 2 статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Для визначення можливих варіантів поділу спірного будинку була проведена судова будівельно-технічна експертиза, відповідно до висновку якої було визначено можливі варіанти поділу майна. Ст. 57 ЦПК України передбачено, що будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, є доказами. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Згідно ст. 66 ЦПК України передбачено, що доказом в цивільній справі є висновок експерта - докладний опис проведеного експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом. Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 17 квітня 2012 року № 5295/5296/8709/12-43 можливі три варіанти розділу між співвласниками ? та ? частини житлового будинку [ADDRESS]. Судом встановлено, що зазначений висновок експертизи є обґрунтованим, повним, сумніву не викликає, експерт попереджений про кримінальну відповідальність по ст. ст. 384, 385 Кримінального кодексу України за надання завідомо неправдивого висновку та відмову від надання висновку попереджено, тому суд приймає даний висновок як належний і допустимий доказ по справі. Так як сторони не досягли домовленості про поділ будинку в натурі, суд вважає, що за таких обставин необхідно провести поділ житлового будинку відповідно до часток співвласників та третьому варіанту поділу, викладеного у висновку судової будівельно-технічної експертизи так як в даному варіанту є незначне відхилення від ідеальних часток по будинку: Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку) користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд : продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. За таких обставин позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки позивач, як співвласник, має рівне з відповідачем право володіння, користування та розпоряджання належним їм майном. ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо, позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 21, 24, 41, 47 Конституції України, ст. ст. 317, 319, Цивільного кодексу, ст. 150 Житлового кодексу УРСР та

Outcome: approved