Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з відповідним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що він є власником квартири № [ADDRESS]. В квартирі фактично проживає позивач та його син [PERSON], [INFO]. Крім них в житловому приміщенні зареєстрована відповідач [PERSON], яка раніше перебувала з [PERSON] у шлюбі без державної реєстрації. Ця обставина створює істотні перешкоди позивачу у користуванні житлом. Зазначає, що відповідач більше двох років не проживає в квартирі та просить суд визнати її такою, що втратила право користування квартирою. Ухвалою судді від 15 листопада 2018 року було відкрите спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в письмовій заяві просив розгляд справи проводити без його участі, позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання не прибула, хоча була повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи шляхом публікації оголошення про виклик на офіційному веб-сайті суду. Відзиву на позов, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідачів до суду не надходило. Тому, за згодою позивача, у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, [PERSON] з 04 травня 2005 року є власником квартири № [ADDRESS]. У довідці ЛКП «Старий Львів» від 14 травня 2018 року № 1751 зазначено, що в квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON] 17 травня 2018 року працівниками житлово-експлуатаційним підприємством ЛКП «Старий Львів» був складений акт, відповідно до якого [PERSON] зареєстрована, проте більше двох років не проживає за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач є власником житлового приміщення на підставі договору купівлі-продажу. Право власності зареєстроване у встановленому законом порядку. Відповідач в жилому приміщенні не проживає, добровільно знятись з реєстрації за вказаною адресою не бажає, чим чинить позивачу перешкоди у користуванні квартирою. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою. Оскільки позивачем у позовні не заявлено вимоги про розподіл судових витрат, дане питання судом в порядку ст. 141 ЦПК України не вирішується.

Outcome: approved