Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що 24 березня 1970 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Грачівською с/РАГС В-Бурлуцуького району Харківської області , актовий запис № 2. Неповнолітніх дітей у подружжя не має. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розбіжність поглядів на сімейні відносини та обовязки. Чотири роки сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться, фактичні шлюбні відносини припинені. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе, бо суперечить інтересам сторін, у звязку з чим просить розірвати шлюб з відповідачем. У судове засідання позивач не зявився. Через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилась, повідомлялась про слухання справи своєчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі. Виходячи з положень ст. ст. 130, 280 ЦПК України суд вважає відповідача повідомленим про слухання справи, у звязку з чим справу можливо розглянути у відсутності відповідача, та постановити заочне рішення у справі. Суд, вислухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню на підставі наступного. Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність позивача та відповідача, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ст.114 Сімейного Кодексу України шлюб вважається припиненим з моменту набрання рішення про його розірвання, чинності. Відповідно до ст.115 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу здійснене за рішенням суду, має бути зареєстровано в державному органі реєстрації актів цивільного стану. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу, уклали шлюб, який було зареєстровано 24 березня 1970 року, зареєстрований Грачівською с/РАГС В-Бурлуцуького району Харківської області, актовий запис № 2 Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Приймаючи до уваги фактичні взаємини між подружжям, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя сторін, такі як не ведення спільного господарювання, небажання позивача надалі підтримувати сімейні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, внаслідок чого позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved