Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

[PERSON] , діючи від свого імені та від імені неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , звернулась до суду з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, посилаючись на те, що 23.09.2016 року [PERSON] , керуючи автомобілем «Renault Kangoo», проявивши неувагу та порушивши ПДД, скоїв зіткнення з автомобілем «Honda CR-V» під керуванням чоловіка позивачки, [PERSON] . Внаслідок ДТП обидва водії загинули, винною особою у скоєнні ДТП є [PERSON] відповідно до ухвали Березанського районного суду Миколаївської області від 29.08.2017 року. Від шлюбу позивача з [PERSON] є двоє дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Винуватець ДТП [PERSON] за життя не зареєстрував свою цивільно-правову відповідальність, у зв`язку з чим позивач вважає, що шкода завдана автомобілем «Renault Kangoo» під керуванням померлого [PERSON] відшкодовується Моторним (транспортним) страховим бюро України. Тому будучи спадкоємцями померлого [PERSON] позивач, діючи від свого імені та від імені дітей, звернулася до суду за відшкодуванням шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу. В судове засідання позивач не з`явилась, про час, місце та дату розгляду справи повідомлялась належним чином. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне. В судовому засіданні встановлено, що 23.09.2016 водій [PERSON] керуючи автомобілем «Renault\~Kangoo» р/н [NUMBER] ( [NUMBER] ) допустив порушення правил дорожнього руху, в результаті чого відбулося зіткнення з автомобілем «Honda\~CR-V» р/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП обидва водії загинули. Розділом III Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закону), визначено певний порядок здійснення МТСБУ регламентної виплати та визначені умови, за яких у МТСБУ виникає обов`язок по їх здійсненню, а також підстави для відмови у здійсненні регламентної виплати. МТСБУ згідно положень ст. ст. 39-41 Закону, на території України та на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена карта» є єдиною некомерційною організацією, яка є гарантом відшкодування шкоди на умовах, виключно передбачених Законом. МТСБУ не є страховиком, не реалізує страхові продукти, не отримує з цього прибутки, та не є стороною в договорі страхування. Згідно ч. 2 ст. 22 Закону, у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Розмір обов`язку страховика має істотне значення для встановлення обсягу відповідальності винної в ДТП особи, оскільки заподіювач шкоди зобов`язаний сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону, якою передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують його вартість до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається фізично знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на його евакуацію з місця ДТП. Для повного відшкодування завданої шкоди і страховиком, і винним водієм суд встановлює ринкову вартість автомобіля до ДТП та вартість деталей, вузлів та агрегатів фізично знищеного транспортного засобу після ДТП. Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця ДТП. Розмір страхового відшкодування залежить від того, визнає власник транспортний засіб фізично знищеним чи ні. У разі визнання його таким, власнику відшкодовується шкода у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик. З доданих до позовної заяви письмових доказів, судом не знайдено даних стосовно визнання позивачем (потерпілим) належного йому автомобіля фізично знищеним та чи згодний він був передати страховій компанії залишки транспортного засобу. З матеріалів справи неможливо встановити хто є власником автомобіля марки «HONDA CR-V» р/н [NUMBER] , а отже хто є потерпілою особою. В наявних матеріалах відсутні належні та об`єктивні докази, а саме висновок аварійного комісара, оцінювача або експерта про оцінку витрат на відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу та що ці витрати перевищують вартість автомобіля до ДТП. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують його вартість до ДТП. Пунктом 35.1 ст. 35 Закону визначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування, яка має містити певні відомості та визначені Законом додатки до заяви. У відповідності до п. 34.1 ст. 34 Закону, страховик зобов`язаний після отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. З матеріалів справи також вбачається, що позивачем не надано підтверджень подання з 23.09.2016 до МТСБУ повідомлення про ДТП, заяви про страхове відшкодування, що позбавило відповідача здійснити розгляд даної події, отримати необхідні відомості та встановити наявність чи відсутність ознак страхового випадку. Згідно п.п. 37.1.4, п. 37.1, ст. 37 Закону, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної витати), є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Своєчасне звернення до МТСБУ чи страховика має на меті забезпечити останнім належні умови щодо встановлення реального механізму пригоди та сприяти об`єктивному вирішенню питання щодо можливості здійснення потерпілим особам страхового відшкодування. Судом встановлено, що ДТП відбулась 23.09.2016 року, строк подання заяви про страхове відшкодування сплинув 23.09.2017 року, до теперішнього часу позивач (потерпіла) чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, не подавала до МТСБУ заяву про страхове відшкодування із необхідними додатками, тому у МТСБУ не виникало підстав для здійснення страхових виплат позивачу. Слід зазначити, що схожі правові висновки висловлені у постановах Верховного\~Суду України\~від 01.08.2018\~року по\~справі №\~363/2222/16-ц,\~від 18.12.2018\~року по\~справі №\~524/561/16-ц,\~від 30.01.2019\~по справі\~№ 753/21303/16-ц,\~від 10.04.2019\~по справі\~№ 724/1009/16-ц. Враховуючи вищевикладене та проаналізувавши зібрані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного, ст. ст. 10,\~12,\~265,\~354 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed