Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до Берегівського районного суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом. Позов мотивований тим, що 08 лютого 2016 року позивач обміняв з [PERSON] житловий будинок садибного типу [ADDRESS] на квартиру в м. Берегово, що підтверджується договором міни, посвідченим приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу. За вищевказаним договором він набув права приватної власності на цей будинок, що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Нещодавно позивач дізнався, що у вищевказаному будинку прописані відповідачі. Залишення відповідачів зареєстрованими в його житловому будинку є значною перешкодою у здійснені ним свого права щодо вільного користування та розпорядження належним на праві власності нерухомим майном. Більше того, згідно п. 9 договору купівлі-продажу від 08.02.2016 року відповідач [PERSON] зобов'язався зняти із реєстрації місця проживання себе та членів своєї сім'ї до 01.03.2016 року, однак своє зобов'язання не виконав. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак подав заяву, згідно якої просив розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримав. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилися, хоча були повідомлені належним чином, своєчасно про час та місце розгляду справи, згідно ст. 74 ЦПК; причину неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи у їх відсутності чи про відкладення розгляду справи не подавали, тому на підставі ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечує позивач. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що уточнений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Ст. 317 ЦК України містить положення про те, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Ч. 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст. 391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, особа втрачає право на користування житлом, у разі її відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач [PERSON] зобов'язався зняти із реєстрації місця проживання себе та членів своєї сім'ї до 01.03.2016 року, відповідно до п. 9 укладеного між сторонами договору міни. Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням). За таких обставин, так як відповідач [PERSON] зобов'язався зняти із реєстрації місця проживання себе та членів своєї сім'ї, однак цього не зробив, тому слід позбавити їх права користування цим житлом.

Outcome: approved