Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] своїми злочинним діями завдав позивачу матеріальну шкоду у виді витрат для проведення судово-медичної експертизи в розмірі 91 грн. 55 коп. також позивач вважає, що внаслідок злочину йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 30 000 грн., яка полягає у душевних стражданнях внаслідок ушкодження здоров'я та порушення життєвих планів. Також позивач зауважив, що відповідач жодної компенсації в рахунок відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди не сплатив. У зв'язку з вищевикладеним [PERSON] просив суд стягнути з [PERSON] на його користь завдану моральну шкоду в сумі 30 000 грн. та 91 грн. 55 коп. - в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Суду пояснив, що в наслідок злочинних дій відповідача йому було завдано тілесні ушкодження у виді синця, струсу головного мозку, перелому кісток носу. Він проходив тривале лікування. Також у зв'язку з нервовим напруженням в нього підвищився тиск. У зв'язку з чим не зміг поїхати з дружиною у відпустку. Також було понесено матеріальні витрати на проведення експертизи після вчиненого злочину. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надав. У відповідності до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 6 жовтня 2014 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України. Даним вироком встановлено, що [PERSON] в ніч з 17 на 18 травня 2014 року, близько 1.00 год. біля магазину «Київський» по вул.. Київській у м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області, реалізуючи раптово виниклий умисел, який виник на ґрунті неприязних відносин з потерпілим [PERSON] та [PERSON] під час словесного конфлікту з останніми, умисно завдав кожному потерпілому не менше одного удару в обличчя кулаком руки, чим спричинив [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді синців на шкірі обох повік лівого ока, які згідно з висновком судово-медичного експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень. Вирок суду набрав законної сили 6 листопада 2014 року (а.с.15). Згідно з ч.4 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. На підставі вищевикладеного, суд вважає доведеною ту обставину, що в наслідок неправомірних дій [PERSON] [PERSON] завдано шкоду ушкодженням здоров'я. Згідно з ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У зв'язку з ушкодженням здоров'я позивачем було понесено витрати на проведення медичної експертизи в сумі 91 грн. 55 коп. , що підтверджується квитанціє.ю від 19 травня 2014 року (а.с.4). На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення з відповідача на його користь завданої майнової шкоди. Щодо відшкодування завданої моральної шкоди суд приходить до наступного. Згідно з ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Судом встановлено, що внаслідок неправомірних дій [PERSON] [PERSON] завдано моральну шкоду, яка полягала у душевних стражданнях у зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями та у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує характер правопорушення, глибину фізичного болю та душевних страждань, зокрема характер тілесних ушкоджень, отриманих позивачем, які згідно з висновком спеціаліста № 41 від 19 травня 2014 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, погіршення здібностей потерпілого до праці, а саме знаходження його на амбулаторному лікуванні з 20 до 25 травня 2014 року на лікарняному (а.с.6), вину відповідача, який згідно з вироком суду вчинив умисний злочин щодо позивача. На підставі вищевикладеного, з урахуванням вимог розумності та справедливості суд приходить до висновку про визначення розміру грошового відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 1000 грн. При цьому суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що в наслідок протиправних дій відповідача йому було завдано тілесні ушкодження у виді струсу головного мозку та перелом кісток носу, оскільки у відповідності до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, якою передбачено обов'язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, жодних доказів на підтвердження таких доводів позивачем не було надано. Так само не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні доводи позивача про зіпсування його відпустки та відпустки його дружини внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, оскільки жодних доказів на підтвердження того, що позивач не отримав відпустку або не зміг поїхати на відпочинок, або ж взагалі планування такого відпочинку з дружиною позивачем не було надано. У зв'язку з чим суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат у відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, приймаючи до уваги, що у відповідності до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору та з урахування того, що позов задоволено частково, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. в дохід держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial