Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON], в якій, з урахуванням уточнень, просить суд стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 24 000,00доларів США, що в еквіваленті по курсу Національного банку України складає 480\~000,00грн. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що відповідач - [PERSON] у січні 2013року позичив у нього грошову суму у розмірі 10 000,00 доларів США, яку зобовязався повернути 01 січня 2014року. Крім того, позивач зазначає, що у червні 2013року відповідач - [PERSON] знову позичив у нього грошову суму у розмірі 14 000,00 доларів США, яку зобовязався повернути 01 червня 2014року. Однак до теперішнього часу зобовязання відповідачем виконані не були, борг у встановлені у розписках терміни не повернуто, у звязку з чим, позивач звернувся до суду із відповідним позовом. У судове засідання 25.11.2015року позивач не зявився, але від його представника надійшла заява, в якій представник позивача просив розглянути справу за його відсутності, а також зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач - [PERSON] про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином шляхом надсилання судової ухвали та повісток на адресу, зазначену у позовній заяві, яка не змінювалася, про що свідчить довідка з відділу адресно довідкової роботи Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області, у судові засідання не з'явився, про поважність причин відсутності не повідомив, заперечення на позовну заяву не надав. Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України за згодою представника позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 01.01.2013року відповідач - [PERSON] взяв у позивача [PERSON] в борг грошові кошти у розмірі 10 000 доларів США 00 центів, які зобовязався повернути 01.01.2014року. Даний факт підтверджується оригіналом розписки від 01.01.2013року, яка наявна в матеріалах справи. Крім того, 20.06.2013року відповідач - [PERSON] взяв у позивача [PERSON] в борг грошові кошти у розмірі 14 000 доларів США 00 центів, які зобовязався повернути 01.06.2014року. Даний факт підтверджується оригіналом розписки від 20.06.2013року, яка наявна в матеріалах справи. Однак до теперішнього часу відповідач своє зобовязання щодо повернення грошей не виконав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики це угода, за якою одна особа (позикодавець) передає іншій особі (позичальникові) безоплатно або за певну винагороду у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або з інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Борговим документом, що підтверджує укладання договору позики між відповідачем та позивачем є розписка, яка посвідчує передання йому визначеної грошової суми. Таким чином, так як договір позики це односторонній договір, то у відповідача виник обовязок повернути позикодавцю грошові кошти у такій самій сумі, відповідно до ст. 1049 ЦК України. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що в порушення вищезазначених приписів закону та договорів позики (розписок), відповідачем не було повернуто у строк, зазначений у розписках [PERSON] позику, а саме: грошові кошти у розмірі 24 000, 00доларів США, що є істотним порушенням умов договору, внаслідок якого друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] заборгованості за договорами позики (розписок) підлягають частковому задоволенню у сумі 480\~000,00грн., що по курсу НБУ складає 24 000, 00 доларів США, оскільки зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 800,00грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача [PERSON]

Outcome: partial