Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22 січня 1999 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями та побутовими спорудами, що у с. Звірів по вул. Київській, 79 Ківерцівського району Волинської області. Ще за життя спадкодавець розпорядився належним йому майном, заповівши його [PERSON], позивачу по справі, який спадщину прийняв фактично шляхом догляду за спадковим майном. При зверненні в нотаріальну контору для оформлення спадщини йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Тому просить в судовому порядку визнати за ним право власності на право на житловий будинок з господарськими будівлями та побутовими спорудами, що у с. Звірів по вул. Київській, 79 Ківерцівського району Волинської області в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер 22 січня 1999 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, згідно з поданою заявою просив проводити розгляд справи у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задоволити, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, згідно з поданою заявою просить проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнаює. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 січня 1999 року помер [PERSON] як вбачається із відповідного свідоцтва серії І-ЕГ № 053796 від 22.01.1999 року (а.с. 5). За [PERSON] значиться житловий будинок з господарськими будівлями та побутовими спорудами, що у с. Звірів по вул. Київській, 79 Ківерцівського району Волинської області згідно з довідкою Звірівської сільської ради № 537 від 23.07.2017 року, витягом із погосподарської книги № 1 за 1996-2000 рік (а.с. 6-7), спадщину після його смерті фактично прийняв [PERSON],. Як вбачається з заповіту, посвідченого 13 січня 1991 року, [PERSON] розпорядився належним йому майном, заповівши його [PERSON], позивачу по справі (а.с. 9). Відповідно до змісту ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), що діяв на час виникнення правовідносин, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. В силу ст. 534 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Позивач зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на імя спадкодавця (а.с. 13). Беручи до уваги, викладене, суд дійшов висновку про визнання за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та побутовими спорудами, що у с. Звірів по вул. Київській, 79 Ківерцівського району Волинської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер 22 січня 1999 року.

Outcome: approved