Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про зобовязання демонтувати аварійну частину будинку. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником 6/11 частин житлового будинку в м. Ківерці по вул. Львівській, 3 Волинської області. Власником інших 5/11 частин даного будинку був [PERSON], який помер. 07.08.1990 року виконавчим комітетом Ківерцівської міської ради Волинської області, попереднім власникам будинку, [PERSON] та [PERSON] було надано дозвіл на будівництво двоповерхового двоквартирного житлового будинку на земельній ділянці в м. Ківерці по вул. Львівській, 3 Волинської області, та зобовязано перед початком будівництва знести старий житловий будинок. Будинок попередні власники не знесли, натомість [PERSON] побудував новий будинок, а [PERSON] продала належну їй частину [PERSON] і він здійснив добудову своєї частини. Вказує на те, що відповідач у добровільному порядку відмовляється демонтувати аварійну частину будинку, а незадовільний технічний стан будівлі, внаслідок самостійного руйнування пошкоджує стіну, належної йому частини будинку, створюючи загрозу життю і здоровю його сімї. Тому просить зобовязати [PERSON] демонтувати частину житлового будинку в м. Ківерці по вул. Львівській, 3 Волинської області, яка належала [PERSON], власними силами або за власний рахунок. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заяв та заперечень до суду не подала. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Правовідносини, що виникли між сторонами у справі регулюються нормами ЦК України (глава 23, 28). Судом встановлено, що на підставі нотаріально посвідченого договору міни від 30.05.2005 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23.06.2005 року, витягу з Державного реєстру правочинів від 30.05.2005 року, Державного акту на право власності на земельну ділянку від 07.12.2006 року, власником 6/11 частини житлового будинку та земельної ділянки площею 0, 0440 га в м. Ківерці по вул. Львівській, 3 Волинської області є [PERSON], і зазначене майно було придбане у [PERSON] /а.с. 13, 25-27/. Відповідно до ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321, ст. 391 ЦК України, ст. 41 Конституції України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та права розпорядження своїм майном. Разом з тим, права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Аналіз вище наведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, в тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зобовязання демонтувати аварійну частину будинку, оскільки вона руйнує майно іншого власника, чим створює загрозу здоровю та життю, як власника так і членам його сімї. Згідно технічного паспорту від 23.06.2005 року, 5/11 частин спірного житлового будинку належить [PERSON], і як вбачається з пояснень позивача, викладених у позовній заяві, після смерті [PERSON] у фактичне володіння належним йому майном вступила донька померлого, відповідач [PERSON] В силу ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1222, ч.ч. 1-3 ст. 1225, ст. 1261, ч. 3 ст. 1268 ЦК України, відповідач прийняла спадщину після смерті батька, [PERSON], і відповідно є фактичним власником належних померлому 5/11 частин житлового будинку в м. Ківерці по вул. Львівській, 3 Волинської області. Статтею 322 ЦК України, власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до актів обстеження будинку в м. Ківерці по вул. Львівській, 3 Волинської області від 03.10.2013 року та 03.12.2014 року, затверджених Ківерцівською міською радою, за висновками комісії встановлено, що частина старого житлового будинку [PERSON], всупереч рішенню Ківерцівської міської ради № 401 від 07.08.1990 року, не знесена, а її незадовільний технічний стан (непридатний до експлуатації) загрожує руйнуванню стіни житлового будинку [PERSON] та є небезпечним для життя і життєдіяльності сімї останнього /а.с. 28-29/. Відтак, відповідач, не виконуючи рішення Ківерцівської міської ради № 401 від 07.08.1990 року щодо знесення аварійного житлового будинку, створює перешкоди у користуванні житлом та порушує права позивача, як власника житлового будинку, тому суд вважає достатніми правові підстави для задоволення позову з урахуванням обраного позивачем способу захисту порушених прав. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позов підлягає до задоволення в повному об'ємі, тому судові витрати по сплаті судового збору в сумі 487, 20 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321, 322, ст. 391, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1222, ч.ч. 1-3 ст. 1225, ст. 1261, ч. 3 ст. 1268 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ст. 41 Конституції України,

Outcome: approved