Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до районного суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що у вересні 2016 року [PERSON] залишила його і малолітніх дітей, забравши банківську картку для отримання соціальної допомоги при народженні дитини, позбавила дітей можливості отримувати кошти для їх утримання, вихованням дітей не займається, не піклується про них, не забезпечує їх необхідними речами та продуктами харчування. З огляду на зазначене просить визначити місце проживання малолітніх дітей із батьком. [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дітей, посилаючись на те, що у звязку із тим, що позивач не надавав матеріальну допомогу для утримання неповнолітніх дітей, вона була змушена поїхати на заробітки до міста Києва, де і працевлаштувалась, отримує заробітну плату, тобто має самостійний дохід, крім того, має постійне місце проживання, здатна утримувати та виховувати неповнолітніх дітей. Первісний позивач (відповідач за зустрічним позовом) [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні свої вимоги підтримують, просять їх задоволити та визначити місце проживання малолітніх дітей з батьком [PERSON] Заперечують проти зустрічних позовних вимог [PERSON] Первісний позивач зазначив, що за час спільного проживання із [PERSON] остання вихованням дітей не займалася, не доглядала їх, дітей купала раз на тиждень, пояснюючи це тим, що вона втомлюється, дітей годував і купав [PERSON] Бачив телефонну переписку [PERSON] з іншими чоловіками та зрозумів, що вона йому зраджує у подружній вірності. [PERSON] казала, що ще не нагулялась. У вересні 2016 року поїхала на заробітки до м. Києва. Зі слів тещі (матері [PERSON]В.) йому відомо, що [PERSON] живе з іншим чоловіком, веде аморальний спосіб життя. У грудні 2016 року [PERSON] забрала із собою до м. Києва дітей, через десять днів повернулася з новим чоловіком та дітьми. Зі слів малолітнього [PERSON] стало відомо, що чоловік [PERSON] бив дитину по руках і ставив в куток. Як розповідала мати [PERSON], остання не готувала їжу дітям, годувала їх хлібом із кетчупом. Дізнавшись про те, що інший чоловік [PERSON] погано ставиться до дітей, вдарив малолітнього [PERSON], [PERSON] вчинив сварку із колишньою дружиною [PERSON], у звязку із чим вона викликала працівників поліції. У липні поточного року [PERSON] забрала малолітнього [PERSON] до м. Києва і на даний час дитина проживає з нею. Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позовні вимоги первісного позивача не визнають, заперечують проти їх задоволення, просять задоволити вимоги за зустрічним позовом та визначити місце проживання неповнолітніх дітей із матірю. [PERSON] зазначила, що приїхавши останній раз із м. Києва, її колишній чоловік [PERSON] побив її, про що вона написала заяву до поліції. Дітям привезла одяг, солодощі, але [PERSON] хотів все це спалити, так як з його слів це купив її коханець. У кінці грудня 2016 року [PERSON] відібрав у неї дітей. На даний час вона проживає разом зі своїм теперішнім чоловіком [PERSON] в будинку, належному його матері, працює продавцем продовольчих товарів у ТОВ «Еко», за що отримує заробітну плату. Пояснила, що забрала малолітнього [PERSON] до м. Києва, щоб провести медичне обстеження дитини, оскільки, через хворобу ніг необхідний медичний огляд. Представник третьої особи без самостійних вимог [PERSON] начальник Служби у справах дітей Чернівецької РДА, в судовому засіданні не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] Пояснила, що [PERSON] залишила малолітніх дітей та поїхала до міста Києва, вихованням дітей не займається. 17.02.2017 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Чернівецької районної державної адміністрації було прийнято рішення про припинення виплат [PERSON] одноразової допомоги при народженні дитини. Проведеним обстеженням матеріально побутових умов проживання малолітніх дітей встановлено, що [PERSON] сам виховує дітей, у будинку, в якому проживає позивач та його малолітні діти, задовільні житлово побутові умови сімї, наявні ліжка, одяг, іграшки, належне харчування. Зі слів сусідів первісного позивача їй відомо, що [PERSON], повертаючись увечері додому після роботи, приносить дітям гостинці, готує їжу, пере білизну. Вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей із батьком [PERSON] Свідок [PERSON] - фахівець соціальної роботи Чернівецького районного ЦСССДМ в судовому засіданні пояснила, що останній раз бачила [PERSON] (відповідача по справі) у лютому 2017 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Чернівецької районної державної адміністрації, на якому було вирішено припинити виплату їй одноразової допомоги при народженні дитини. Зазначила, що [PERSON] звернувся до неї з приводу викрадення [PERSON] дітей. 10.12.2016 року [PERSON] привезла дітей назад. На даний час відповідач по справі перебуває в місті Києві. Зауважила, що при обстеженні умов проживання сім'ї [PERSON] встановлено, що житлово побутові умови задовільні, діти забезпечені необхідними речами, продуктами харчування, ліжками, діти веселі та привітні. Зазначила, що дітям, звичайно, потрібна мати, однак, не така мати як [PERSON] Свідок [PERSON] бабка відповідача за первісним позовом по справі [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що проживає разом із [PERSON] та його малолітніми дітьми. Останній раз бачила свою онуку у лютому 2017 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Чернівецької РДА. [PERSON] залишила малолітніх дітей і поїхала до міста Києва. Зазначила, що [PERSON] жодного разу не подзвонила, не цікавиться життям дітей, не піклується про них, не займається їх вихованням, матеріально не забезпечує їх. Зауважила, що [PERSON] била малолітнього сина, у звязку із чим у дитини на даний час погане мовлення. [PERSON] сам виховує дітей, піклується про них, купає їх, пере одяг, готує їжу. За час спільного проживання із [PERSON] її онука [PERSON] зловживала алкогольними напоями, курила, дітей не доглядала, їжу дітям не готувала, не займалась їх вихованням, не створювала жодних умов для їх розвитку. [PERSON] проживає разом із малолітніми дітьми в будинку, належному її чоловіку [PERSON], в подальшому останній має намір подарувати житловий будинок [PERSON] Батько малолітніх дітей [PERSON] ріже та рубає дрова людям, за що отримує кошти приблизно 700 900 гривень за день, тому забезпечує дітей усім необхідним. Вважає, що малолітнім дітям краще буде проживати із батьком [PERSON] Свідок [PERSON] медсестра Березівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини, в судовому засіданні пояснила, що разом із соціальним працівником [PERSON] з профілактичною метою відвідували сім'ю [PERSON], житлово побутові умови задовільні, проведено ремонт, в будинку прибрано, діти забезпечені необхідними речами, продуктами харчування, дуже люблять батька, не залякані, виховуються в нормальній психологічній обстановці. Зауважила, що [PERSON] дуже турботливий батько, трудолюбивий, заробляє кошти, рубаючи та ріжучи людям дрова, користується повагою односельчан, добросовісний. Свідок [PERSON] сусідка [PERSON] (бабки відповідача за первісним позовом), в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] важко працює, заробляє кошти приблизно 800 900 гривень за день, пере одяг, білизну, інші речі, виконував цю роботу і за час спільного проживання із [PERSON] Вихованням дітей займається [PERSON], мати [PERSON] залишила їх, поїхавши до міста Києва. Їй відомо, що [PERSON] легковажна, фліртує з іншими чоловіками, одного разу по скайпу спілкувалася з чоловіком іншої національності, казала, що їй сумно, був інший випадок, коли [PERSON] писала смс-повідомлення до знайомого [PERSON], просила, щоб той приїхав і розвеселив її. Зауважила, що рідна бабка відповідача [PERSON] заперечує проти того, щоб малолітні діти проживали з матірю. Свідок [PERSON] хрещена мати відповідача за первісним позовом [PERSON], суду пояснила, що остання не цікавиться життям малолітніх дітей, не піклується про їх здоровя та розвиток, тікала з будинку і казала, що нехай бабка няньчить дітей. За час спільного проживання [PERSON] із [PERSON] діти були недоглянуті, брудні. Зауважила, що після того, як [PERSON] залишила дітей, їх доглядає батько [PERSON], який є дуже дбайливим, турботливим та добрим батьком, який заробляє кошти і утримує дітей. [PERSON] різав дрова у [PERSON], за що вона йому дала кошти в розмірі 900 гривень. Свідок [PERSON] дід відповідача за первісним позовом по справі [PERSON], в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] та його малолітні діти проживають разом із ним у належному йому будинку. [PERSON] залишила малолітніх дітей і поїхала до міста Києва. Зауважив, що [PERSON] сам виховує дітей, готує їжу, пере одяг, піклується та дбає про дітей, важко працює і заробляє приблизно 800 900 гривень за день, забезпечує дітей усім необхідним. Свідок [PERSON] чоловік відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом [PERSON]В.) в судовому засіданні пояснив, що разом із дружиною проживають у будинку, належному його матері, власного помешкання не мають. У нього є дитина від першого шлюбу. Малолітніх дітей дружини [PERSON] бачив лише на фотографіях. Свідок [PERSON] мати позивача за зустрічним позовом [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що її донька поїхала на роботу до м. Києва, залишивши дітей з їхнім батьком [PERSON] Зазначила, що колишній зять [PERSON] ображав її доньку [PERSON], однак, добре ставився до дітей, виховував та доглядав їх. Приїхавши з м. Києва, [PERSON] забрала дітей, [PERSON] вигнали її із будинку, оскільки, вона не хотіла жити із [PERSON] Пояснила, що [PERSON] водить малолітнього [PERSON] до лікарів, оскільки, через хворобу ніг він потребує хірургічного втручання. Зясувавши позицію сторін, їх представників, заслухавши пояснення свідків, дослідивши та оцінивши в сукупності всі обставини справи та зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про задоволення вимог [PERSON] за первісним позовом та відмову у задоволенні вимог [PERSON] за зустрічним позовом з огляду на наступне. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 20 лютого 2011 року у виконкомі Березівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, актовий запис №01 (а. с. 4). Від даного шлюбу у сторін є малолітні діти: син - [PERSON], [INFO] (а.с. 6) та донька - [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Згідно рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 26.04.2017 року (справа №150/682/16-ц (провадження по справі №2/150/17/17) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Дане рішення набрало законної сили 11.05.2017 року (а.с. 61). У вересні 2016 року [PERSON] залишила сімю і поїхала до міста Києва. З того часу відповідач вихованням дітей не займається, не піклується про них, не надає матеріальної допомоги для їх утримання, не цікавиться ними, кошти, отримані як одноразова допомога при народженні дитини використовуються не за призначенням, а витрачалися [PERSON] для власних потреб. Частиною 1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно із ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. Визначаючи місце проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON], суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, вік дітей, стан їх здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Так, батько [PERSON] більше уваги приділяє вихованню дітей, піклується про їх фізичний та інтелектуальний розвиток, про що свідчать пояснення представника Служби у справах дітей Чернівецької РДА [PERSON], яка вказала, що при огляді будинку [PERSON] (позивача по справі) виявлено в наявності меблі, окремі ліжка для дітей, дитячий одяг, іграшки, продукти харчування, діти охайні, доглянуті, в будинку прибрано, чисто. Представник Служби у справах дітей Чернівецької районної державної адміністрації [PERSON] вважає за доцільне визначити проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] біля батька [PERSON] Однією з цілей регулювання сімейних відносин є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням (ч. 2 ст. 1 СК України). Як свідчить акт обстеження умов проживання сім'ї [PERSON] (позивача по справі) від 13.02.2017 року, комісією у складі медсестри Березівської АЗПСМ [PERSON] та фахівця соціальної роботи Чернівецького районного ЦСССДМ [PERSON], на утриманні останнього перебуває двоє малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батько сам виховує дітей. Також з сім'єю проживають дід і бабка відповідача [PERSON] та [PERSON]. Діти забезпечені ліжками, одягом, іграшками, належним харчуванням, житлово побутові умови проживання задовільні. [PERSON] цікавиться життям дітей, піклується про їх здоров'я та добробут (а.с. 8). Згідно акту обстеження умови проживання отримувача допомоги при народженні дитини [PERSON] (відповідача по справі) від 13.02.2017 року, №9, проведеного фахівцем соціальної роботи Чернівецького районного ЦСССДМ [PERSON], в будинку наявні всі умови та речі, необхідні для розвитку дітей, зокрема, місця для сну, постільна білизна, одяг відповідно до сезону, підгузки, дитячі ліки,миючі засоби для купання. [PERSON] з дітьми та чоловіком [PERSON] не проживає, вихованням і забезпеченням дітей займається [PERSON] [PERSON] неповнолітніх дітей [PERSON] забрала банківську картку для виплат державної допомоги із собою, тому діти не отримують жодної допомоги від матері (а.с. 11). Згідно довідки, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Чернівецької районної державної адміністрації від 03.07.2017 року, №04, [PERSON] (первісний позивач по справі) перебуває на обліку в даному Управлінні та отримує допомогу при народженні дитини з 01.03.2017 року по 30.11.2018 року в розмірі 860 гривень, а також державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям з 01.05.2017 року по 31.10.2017 року в розмірі 2029 грн. 52 коп. [PERSON] має самостійний заробіток у вигляді грошової винагороди, яку отримує за рахунок роботи в господарствах приватних осіб від розпилу дерев, рубки дров пічного опалення в приватних будинках, що стверджується як показами самого [PERSON], та і підтверджено показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також довідкою, виданою виконкомом Березівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області від 19.07.2017 року, №992. Малолітні діти перебувають на утриманні [PERSON], з яким і проживають, діти доглянуті, відповідають фізичному розвитку, вчасно з'являються до лікарні для щеплення, малолітня [PERSON] відвідує дитячий садок, що крім показів свідків підтверджено довідками, виданими Березівською амбулаторією загальної практики сімейної медицини, адміністрацією Березівського дошкільного навчального закладу «Берізка» с. Березівка Чернівецького району Вінницької області, виконкомом Березівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області від 03.07.2017 року, №229. Згідно довідки, виданої виконкомом Березівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області від 03.07.2017 року, №230 [PERSON] зареєстрована [INFO], однак, по місцю реєстрації не проживає, малолітніх дітей не доглядає. Як свідчить довідка, видана Чернівецькою лікарнею планового лікування від 26.07.2017 року №528, малолітній [PERSON] знаходився на «Д» обліку у лікаря хірурга з діагнозом фімоз ІІ ступеню, у звязку із чим призначено оперативне лікування, яке призначено на 28.08.2017 року. Однак, оперативне лікування малолітнього [PERSON] не представилось можливим у визначений лікарем хірургом Чернівецької ЛПЛ день, оскільки, [PERSON]В В. забрала дитину до м. Києва. З пояснень останньої слідує, що дитину вона забрала з метою медичного обстеження та подальшого лікування сина. Однак, на підтвердження проведення операції відповідачем за первісним позовом [PERSON] не надано суду жодного належного та достовірного документального доказу. Так, які свідчить фіскальний чек від 21.08.2017 року, [PERSON] оплачено 360 гривень за обстеження дитини в ТОВ «Медичний центр «Сантален» м. Ірпінь, вул. Соборна, 118/19. Згідно консультативного висновку педіатра ТОВ «Медичний центр «Сантален» малолітньому [PERSON], [INFO] встановлено наступний клінічний діагноз: гострий риніт, супутній діагноз затримка мовленевого розвитку, фімоз, АХПЛШ (аномальна хорда в порожнині лівого шлуночка). Рекомендовані обстеження та консультації: консультації спеціалістів невролога, хірурга, функціональні ехокардіографія. Вище зазначений фіскальний чек та консультативний висновок педіатра ТОВ «Медичний центр «Сантален» не є прямим та безпосереднім доказом проведення операції малолітнього [PERSON], відсутній висновок лікаря хірурга про проведену операцію. Частиною 2 статті 150 СК України встановлено, що батьки зобовязані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обовязку батьківського піклування щодо неї (ч.5 ст.150 СК України). Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Частиною 1 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, №78 9 встановлено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ч.2 ст.27 Конвенціїї ООН). Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Суд зазначає про те, що у даній справі мати так і батько мають однакові соціальні можливості для забезпечення дітей усім необхідним для їх розвитку, включаючи матеріальне забезпечення, виховання дітей, піклування про їх здоров'я, фізичний та моральний розвиток. Згідно п.1 ст.12 «Конвенції про права дитини», ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року держави - учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляді, право вільно висловлювати ці погляді з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага з її віком і зрілістю. Згідно п. 2 з цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Частиною 1 статті 171 Сімейного кодексу України встановлено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сімї, що стосуються її особисто, а також питань сімї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном (ч.2 ст.171 СК України). Українське сімейне законодавство встановлює принцип рівності прав і обов'язків матері та батька стосовно дитини. Однак, сформована судова практика при вирішенні питання про визначення місця проживання дитини в першу чергу керується принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року. Так, принципом 6 Декларації прав дитини передбачено, що дитина для повного та гармонійного розвитку його особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері кохання та морального і матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена з матір'ю. Лише у разі наявності виняткових обставин, передбачених частиною 2 статті 161 Сімейного кодексу України, а саме: відсутність у матері самостійного доходу, зловживання спиртними напоями або наркотичними засобами або якщо мати своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини, дитина може проживати з батьком. Позивачем надано обґрунтовані підстави для визначення місця проживання малолітніх дітей із батьком. Конвенція є міжнародним договором, приєднавшись до якого в 1991 році, Україна взяла на себе зобов'язання щодо забезпечення прав дитини, закріплених у цьому документі. Конвенція - частина законодавства України, як міжнародний договір має пріоритет над національним законодавством, її застосування обов'язкове. Вона ґрунтується на принципах, закріплених у Декларації, і розвиває її положення, встановлюючи зобов'язання для країн-учасниць. Національне сімейне законодавство, яке будується на основі Конвенції, передбачає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини суд виходить з принципу рівності прав і обов'язків обох батьків, віддаючи перевагу тому з них, хто може створити найбільш сприятливі умови для виховання дитини. [PERSON] батьком малолітніх дітей в судовому засіданні з беззастережною підтримкою Служби у справах дітей належним чином доведено наявність обставин, які судом оцінюються як виняткові для того, щоб малолітні діти проживали не з матірю, а з батьком. Крім того, судом враховується те, що [PERSON] та [PERSON], будучи рідними дідом та бабкою [PERSON], категорично заперечують виховання та проживання малолітніх дітей з матірю (їхньою онукоюю). Сімейним законодавством визначено, що при вирішенні спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного із них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Первісним позивачем [PERSON] надано суду належні, допустимі та достатні докази обставин, що мають значення для вирішення спірного питання, зокрема, його відповідальне ставлення до своїх батьківських обовязків. Доказами на підтвердження даних обставин в першу чергу виступають покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які свідчать про те, що [PERSON], який бажає, щоб неповнолітні діти проживали з ним, піклується про дітей, а також про стан здоровя дітей, на даний час має постійне місце роботи, підтвердження чого є запис у його трудовій книжці, згідно якої 01.08.2017 року [PERSON] прийнято на роботу в ФГ «Зелений клин 2014», крім того, значні кошти він отримує за рахунок роботи в господарствах приватних осіб від розпилу дерев, рубки дров пічного опалення в приватних будинках, що дає можливість належним чином та в достатній мірі утримувати та забезпечувати усім необхідним малолітніх дітей для їх розвитку та виховання. При цьому, судом не беруться до уваги посилання представника відповідача позивача за зустрічним позовом адвоката [PERSON] про те, що свідки [PERSON] та [PERSON], які характеризують [PERSON] виключного з позитивної сторони, є зацікавленими особами, оскільки, зазначені особи не перебувають у родинних стосунках із [PERSON], не встановлено та не доведено інших обставин, що б були підставою стверджувати про зацікавленість вказаних свідків у вирішенні спірного питання. Покази [PERSON] та [PERSON], а також інших свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] не мають плутаного характеру, вказані особи повідомили про відомі їм обставини, які мають значення для справи із зазначенням джерела своєї обізнаності щодо певних обставин, які стосуються справи. Крім того, первісним позивачем надано документальне підтвердження про стан здоровя як батька, зокрема, медичну довідку, видану Чернівецькою лікарнею планового лікування, яка свідчить про відсутність хвороб у [PERSON], на «Д» обліку в наркологічному кабінеті не перебуває. Твердження позивача за зустрічним позовом [PERSON] про її побиття колишнім чоловіком [PERSON] не знайшли свого підтвердження та спростовані в судовому засіданні. Так, як вбачається із висновку Чернівецького ВП Могилів Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області від 09.07.2017 року, [PERSON] 06.07.2017 року звернулася до Чернівецького ВП, із повідомленням про те, що її чоловік [PERSON] не дає бачитися їй з дітьми, а не із заявою про побиття колишнім чоловіком [PERSON], як про це зазначається нею в судовому засіданні. За результатами проведення перевірки по повідомленню [PERSON], його розгляд припинено, а факти, викладені в ньому, вважаються такими, що не знайшли свого підтвердження (а.с. 76). Суд критично ставиться до фотографій, наданих в судовому засіданні первісним позивачем [PERSON] на підтвердження того, що первісним відповідачем [PERSON] ведеться аморальний спосіб життя, оскільки, джерело їх походження невідоме, вони не є фактичними даними, на підставі яких суд може встановити наявність обставин, що обґрунтовують вимоги [PERSON], та інші обставини, які мають значення для вирішення питання щодо визначення місця проживання малолітніх дітей, тому надані фотографії не можуть розглядатися судом як докази, що охоплюються змістом статті 57 ЦПК України, належність та допустимість яких встановлена статтями 58 та 59 цього Кодексу. Особливо важливими у вирішенні питання про встановлення місця проживання дітей є можливість батьків забезпечити потреби дітей саме в матеріальному плані, а також наступна обставина можливість забезпечення належних житлових умов. Оскільки, саме матеріальний стан батьків впливає на можливість забезпечувати як фізичний так і культурний розвиток дитини, що призведе до відчуття себе повноцінним членом суспільства, та дозволить розвивати відповідні здібності дитини, і сприятиме можливості забезпечення якісного медичного обслуговування, первісним позивачем [PERSON] підтверджено можливість належним чином матеріально забезпечувати дітей. Крім того, [PERSON] доведено можливість забезпечення належних житлових умов неповнолітніх дітей. Обовязковою умовою проведення судової процедури визначення місця проживання дитини є проведення органами опіки та піклування обстеження умов майбутнього проживання дитини. Органом опіки та піклування проведено дане обстеження матеріально побутових умов життя сімї [PERSON], про що свідчить акт обстеження від 13.02.2017 року, та акт обстеження умов проживання №9 від 13.02.2017 року (а.с. 8, 9-11). Згідно висновку Служби у справах дітей Чернівецької РДА доцільним є проживання неповнолітніх дітей із батьком [PERSON] Судом, окрім вище зазначеного береться до уваги ще й належність на праві власності житла, в якому проживають малолітні діти і сам [PERSON], тестю первісного позивача [PERSON], що надає перевагу [PERSON] перед [PERSON], яка не має власного житла, проживає у будинку, належному свекрусі. При вирішенні питання про місце проживання дітей, судом береться до уваги та обставина, що [PERSON] після розлучення з матірю неповнолітніх дітей [PERSON] не має нової сімї та дітей, в той час як [PERSON] створила сімю з іншим чоловіком, зареєструвавши шлюб із [PERSON], про що свідчить свідоцтво про шлюб від 11.07.2017 року, видане Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с. 68). Первісним позивачем [PERSON] в процесі судового розгляду справи доведено, що, виходячи з сукупності матеріальних, морально-психологічних, етичних та інших факторів, неповнолітнім дітям буде більш комфортно (з точки зору прав і законних інтересів дітей) саме з ним. Із норм Сімейного кодексу України слідує, що будь який спір має вирішуватися з метою забезпечення якнайкращого становища дитини. Винятковою обставиною для розлучення дітей з матірю [PERSON] суд вважає реальну можливість батька (первісного позивача по справі) створити кращі, ніж мати, матеріальні та моральні умови для виховання та розвитку неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до частини 3 статті 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Частиною 4 статті 60 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд вважає обґрунтованими обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог про визначення місця проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] із батьком. Доведеним є те, що [PERSON] свідомо нехтує своїми обовязками щодо виховання та розвитку дитини, не піклується про стан їх здоровя, їх фізичний, духовний і моральний розвиток, не забезпечує належне батьківське виховання, не утримує дітей. Крім того, з пояснень представника третьої особи без самостійних вимог [PERSON] начальника Служби у справах дітей Чернівецької РДА, слідує, що [PERSON] у липні поточного року звернулася до Служби у справах дітей із заявою, за результатами розгляду якої було встановлено години (з 11 години 00 хвилин до 13 години 00 хвилин), протягом яких вона могла бачитися із дітьми. Однак, [PERSON] взяла малолітнього [PERSON], сказавши, що веде його на базар для придбання йому необхідних речей, обманним шляхом повезла дитину до м. Ірпінь, не повідомивши при цьому батька [PERSON], що суд вважає неприпустимим, такого роду поведінка [PERSON] позбавлена моральних та етичних принципів поведінки, судом оцінюється не як необдуманий, легковажний крок останньої, а такою, що лише підтверджує цілеспрямоване бажання без згоди на те батька дитини, забрати малолітнього [PERSON] до себе. З врахуванням системного тлумачення положень «Конвенції про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та СК України, повно, всебічно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх в сукупності за своїм внутрішнім переконанням, за наявності виняткових обставин, що дають можливість розлучити дитину з матір'ю, суд, беручи до уваги висновок Служби у справах дітей Чернівецької районної державної адміністрації Чернівецького району Вінницької області, з метою дотримання і захищеності прав та інтересів дітей в повному обсязі, створення комфортного життєвого середовища, в силу статті 212 ЦПК України приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] Визначення місцем проживання неповнолітніх дітей місця проживання з батьком [PERSON] не позбавляє матір [PERSON]В права брати участь у вихованні і житті дітей.

Outcome: dismissed