Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] , в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 19.09.2018 року, укладений між [PERSON] , як покупцем та [PERSON] , як продавцем, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Поляком Д.В. та зареєстрований в реєстрі за №1589; застосувати наслідки недійсності правочину та стягнути з [PERSON] на його користь грошові кошти в сумі 568050,00грн.; стягнути з [PERSON] на його користь судові витрати у сумі 6833,10грн. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що 19.09.2018року між ним, як покупцем та [PERSON] , як продавцем, було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який було посвідчено приватним нотаріусом ХМНО Поляком Д.В. та зареєстровано в реєстрі за №1589. Відповідно до п.1.1. даного договору [PERSON] передала йому у власність квартиру [ADDRESS] . Згідно п.2.1 договору купівлі-продажу, продаж квартири за домовленістю сторін вчиняється за 568050,00грн., які він повністю сплатив [PERSON] до підписання Договору. Він, як добросовісний набувач, придбав вищевказану квартиру у [PERSON] , будучи впевненим в тому, що [PERSON] , так само є законним та добросовісним власником, яка набула право власності на квартиру на законних підставах та мала повне право на її відчуження. Вже після укладення договору купівлі-продажу, йому стало відомо про те, що в провадженні Слідчого управління ГУНП в Харківській області знаходяться матеріали кримінального провадження №12018220540000866 від 12.04.2018року за ч.ч.3, 4 ст. 190 КК України. Відповідно до обставин кримінального провадження, досудовим розслідуванням встановлено, що 30.08.2018року невстановлені особи шахрайським шляхом заволоділи квартирою [ADDRESS] , шляхом підроблення правоустановчих документів та внесення недостовірних відомостей в договір купівлі-продажу, що належала померлій в 2016році [PERSON] , [INFO] . Слідство вважає, що право власності на квартиру, здобуто злочинним шляхом, а, відповідно квартира є безпосереднім об`єктом протиправних кримінальних дій та речовим доказом у кримінальному провадженні. Про вказані факти йому стало відомо у зв`язку із накладенням арешту на вказану квартиру в рамках кримінального провадження. Позивач вважає, що є всі підстави для визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , оскільки продавець [PERSON] заздалегідь знала, що право власності на квартиру було набуто неправомірно, та відчужувати квартиру вона не має права, однак свідомо приховала даний факт від нього, тим самим ввівши його в оману. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 01.02.2019 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 01.02.2019 року було вжито заходи забезпечення позову, шляхом заборони відчуження квартири за адресою: [ADDRESS] ), що належить [PERSON] . Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 01.02.2019 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити з підстав викладених у ньому. Відповідач [PERSON] представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, зазначивши що при укладенні договору купівлі-продажу [PERSON] не знала, що право власності на квартиру попереднім власником було набуто неправомірно, та, що в провадженні Слідчого управління ГУНП в Харківській області знаходиться кримінальне провадження щодо шахрайського заволодіння спірною квартирою. А тому в її діях відсутні ознаки умислу на введення в оману [PERSON] під час укладення договору купівлі-продажу квартири. Заслухавши сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 19.09.2018року між [PERSON] , як покупцем та [PERSON] , як продавцем, було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який було посвідчено приватним нотаріусом ХМНО Поляком Д.В. та зареєстровано в реєстрі за №1589 /а.с.6-7/. Відповідно до п.1.1, п.1.2 даного Договору [PERSON] передала у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Відчужувана квартира належить [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Хаславською К.В. 30.08.2018року за реєстровим №3293. Згідно п.2.1 договору купівлі-продажу, продаж квартири за домовленістю сторін вчиняється за 568050,00грн., які [PERSON] повністю сплатив [PERSON] до підписання Договору. Сторони своїми підписами під цим Договором підтверджують факт повного розрахунку за продану квартиру та відсутність по відношенню один до одного претензій фінансового характеру. Як вбачається з копії постанови від 09.11.2018року, квартиру [ADDRESS] визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №12018220540000866 від 12.04.2018року /а.с.13/. Відповідно до копії витягу з ЄРДР №12018220540000866 від 12.04.2018року, копії свідоцтва про право на спадщину за законом, копії актового запису про смерть №17548, вбачається що 30.08.2018року невстановлені особи, шахрайським шляхом заволоділи квартирою [ADDRESS] , шляхом підроблення права установчих документів та внесення відомостей в договір купівлі-продажу, що належала [PERSON] , яка померла [INFO] /а.с. 8-9,10-11, 12/. Так, за положеннями статей 626-628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 655 ЦК України, визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну суму. Обов`язковою (істотною) умовою договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна відповідно до статті 657 ЦК України є укладання його в письмовій формі, нотаріальне посвідчення та державна реєстрація. Загальними вимогами чинності правочину згідно зі статтею 203 ЦК України є наявність вільного волевиявлення учасника правочину, яке повинно відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Виходячи із змісту статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). За правилом частини першої статті 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Аналіз статті 230 ЦК України дає підстави для висновку, що під обманом розуміється умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення; тобто при обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка, напевно знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення, тобто природи правочину, прав та обов`язків сторін, властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Обман може виражатися: в активних діях недобросовісної сторони правочину (наприклад, повідомлення іншій стороні помилкових відомостей, надання підроблених документів тощо); у пасивних діях недобросовісної сторони правочину, яка утримується від дій, які вона повинна була зробити (зокрема умисне умовчання про обставини, що мають істотне значення тощо). Однією із засад судочинства, регламентованих п. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а обов`язок надання доказів покладається на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів) який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Так, суд не бере до уваги доводи позивача щодо того, що [PERSON] знала, що право власності на кватиру було набуто неправомірно, та приховала даний факт, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження цього, а посилання позивача як на доказ на кримінальне провадження внесене в ЄРДР №12018220540000866 від 12.04.2018року є безпідставним, оскільки вина особи підтверджується лише обвинувальним вироком. Таким чином, суд приходить до висновку що [PERSON] не довено, що під час укладення оспорюваного договору купівлі-продажу квартири він умисно був введений [PERSON] в оману, а тому відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до ч.9 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Таким чином, суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 01.02.2019 року. Судовий збір віднести за рахунок позивача.

Outcome: dismissed