Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до Харківської міської ради, [PERSON] , зазначивши третьою особою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Поддубну Ю. В., яку в подальшому уточнено, та в якій просить суд встановити факт проживання [PERSON] , [INFO] , разом із бабусею [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини [INFO] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS] після смерті бабусі [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що після смерті бабусі позивача - [PERSON] , померлої [INFO] , спадщину прийняв її онук [PERSON] . Так на момент смерті [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS] , в якій позивач проживав разом з бабусею, тому що батьки позивача вели аморальний спосіб життя та зловживали алкогольними напоями. Наразі батьки позивача за рішенням Московського районного суду м. Харкова позбавлені батьківських прав. [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено на підставі постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки у нього на спадкове майно відсутній правовстановлюючий документ. За таких обставин позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом для захисту своїх прав та інтересів. 20.03.2020 ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі, призначено підготовче засідання (том 1 а.с. 25-27). 16.04.2020 ухвалою суду відкладено підготовче засідання по цивільній справі, у зв`язку з відсутністю відомостей про вручення відповідачеві повідомлення про дату час, і місце проведення підготовчого засідання (том 1 а.с. 32-33). 14.05.2020 ухвалою суду відкладено підготовче засідання по цивільній справі, у зв`язку з поважною причиною неявки у судове засідання позивача через карантинні заходи, запроваджені з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVІD-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (том 1 а.с. 41-42). 03.06.2020 ухвалою суду відкладено підготовче засідання по цивільній справі, у зв`язку з неявкою у підготовче засідання відповідача, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та з поважною причиною неявки у судове засідання позивача через карантинні заходи, запроваджені з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVІD-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (том 1 а.с. 50-51). 14.07.2020 ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, у судовому засіданні задоволено клопотання представника позивача щодо прийняття до розгляду уточненої позовної заяви, відповідно до якої збільшено кількість учасників процесу, а саме вказано співвідповідачем Харківську міську раду (том 1 а.с. 101-104). 27.10.2020 ухвалою суду залишено без руху зустрічну позовну заяву [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Поддубна Юлія Вікторівна, Харківська міська рада, про визнання права власності в порядку спадкування, з наданням строку на усунення недоліків (том 1 а.с. 161-163). 27.10.2020 ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, у судовому засіданні задоволено клопотання представника позивача щодо виклику у судове засідання для їх допиту свідків [PERSON] , [PERSON] при розгляді справи по суті; відповідно до вимог ст. 84 УПК України відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача щодо витребування доказів, оскільки суду не надано доказів щодо вжиття заходів для отримання цих доказів позивачем, або його представником (том 1 а.с. 164-169). 11.11.2020 ухвалою суду відкладено підготовче засідання по цивільній справі, у зв`язку з поважною причиною неявки в підготовче засідання представника позивача (том 1 а.с. 188). 30.11.2020 ухвалою суду у зв`язку з неусуненням у повному обсязі недоліків, визначених ухвалою суду від 30.11.2020, повернуто [PERSON] зустрічну позовну заяву (том 1 а.с. 209-211). 14.01.2021 постановою Харківського апеляційного суду задоволено апеляційну скаргу [PERSON] . Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкові від 30 листопада 2020 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (том 1 а.с. 253-258). 04.03.2021 ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова зустрічну позовну заяву [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Поддубна Юлія Вікторівна, Харківська міська рада про визнання права власності в порядку спадкування за законом прийнято до спільного розгляду з первісним позовом (том 2 а.с. 33-35). У зустрічній позовній заяві [PERSON] просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , як особою, що постійно проживала разом зі спадкодавцем на момент її смерті. В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] посилається на те, що 15.03.2013 він звільнився з місць позбавлення волі після відбуття покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 10.12.2012 та почав проживати разом зі свою матір`ю - [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла і на час її смерті позивач за зустрічним позовом продовжував проживати разом з нею. У зв`язку зі смертю [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить вказана квартира, в якій проживали спадкодавець та [PERSON] , який є єдиним спадкоємцем першої черги. Та з огляду на те, що [PERSON] постійно проживав разом із спадкодавцем та протягом шестимісячного строку встановленого ст. 1270 ЦК України не подавав заяви про відмову від спадщини, він вважається таким, що прийняв спадщину. 07.9.2018 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса ХМНО Ахадової А. Ю., однак остання відмовила йому у видачі свідоцтва, оскільки з наданих документів вбачається, що на день смерті [PERSON] позивач за зустрічним позовом не був зареєстрований з померлою за однією адресою (том 2 а.с. 18-19). 13.04.2021 ухвалою суду залишено без руху позовну заяву [PERSON] до Харківської міської ради, [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Поддубна Юлія Вікторівна про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом, з наданням строку для усунення недоліків (том 2 а.с. 69-70). 13.04.2021 ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання позивача за зустрічним позовом [PERSON] про виправлення описки, допущеної в ухвалі суду від 04.03.2021 (том 2 а.с. 71-72). 26.04.2021 ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, у судовому засіданні долучено до матеріалів справи квитанцію про сплату судового збору у повному обсязі [PERSON] та прийнято до розгляду уточнену позову заяву [PERSON] ; задоволено клопотання представника відповідача щодо витребування з архіву суду матеріалів кримінальної справи № 639/2620/17 за обвинуваченням [PERSON] для огляду у судовому засіданні; задоволено клопотання представника відповідача щодо долучення до матеріалів справи документів; задоволено клопотання представника позивача щодо долучення до матеріалів справи довідки БТІ від 10.11.2020 (том 2 а.с. 84-92). 29.04.2021 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи (том 2 а.с. 96-97). 26.05.2021 ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, у судовому засіданні частково задоволено клопотання представника відповідача, а саме задоволено в частині надання для ознайомлення матеріалів цивільної справи, в тому числі матеріалів витребуваної кримінальної справи, в частині відкладення судового засідання відмовлено, у зв`язку з відсутністю будь-яких підстав, що перешкоджають проведенню судового засідання (том 2 а.с. 108-117). 18.08.2021 ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, у судовому засіданні оголошено перерву та роз`яснено стороні відповідача стосовно їх пояснень, що судове засідання може бути продовжено за відсутності сторони позивача та викликаних свідків з метою допиту у судовому засіданні відповідача [PERSON] як свідка, що відповідно до вимог ст. 91 ЦПК України заява про виклик свідка має бути подана до або під час проведення підготовчого засідання, однак з відповідною заявою про виклик для допиту як свідка учасника процесу ні відповідач за первісним позовом, ані представник відповідача у встановлений законом строк ні в усній, ні в письмовій формі до суду не зверталися (том 2 а.с. 153-157). 11.11.2021 ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, у судовому засіданні відмолено у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про його допит як свідка, оскільки вказане клопотання заявлене з порушенням вимог ч. 3 ст. 91 та ст. 93 ЦПК України, так як заявлене під час розгляду справи по суті, коли вже були допитані всі учасники процесу по справі та свідок, при цьому у судовому засіданні був присутній відповідач [PERSON] (том 2 а.с. 178-187). 08.12.2021 ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, у судовому засіданні задоволено клопотання представника позивача щодо відмови від виклику у судове засідання для допиту свідка [PERSON] . Представник позивача, яка одночасно є представником відповідача за зустрічним позовом, - адвокат Кучінська І. С., яка діє на підставі ордеру, у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити їх, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві. Зустрічні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення, посилаючись на викладені у відзиві обставини. Так 15.03.2021 відповідачем за зустрічним позовом [PERSON] подано до суду відзив, у якому зазначено, що листом приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Ахадової Арзу Юсіф кизи від 07.09.2018 повідомлено позивача за зустрічним позовом, що завести спадкову справу після померлої [INFO] [PERSON] неможливо у зв`язку з пропущенням строку, який відведено для прийняття спадщини. На думку відповідача за зустрічним позовом, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Однак нотаріус відмовив позивачу за зустрічним позовом в оформленні спадщини у зв`язку з пропуском строку прийняття спадщини, а не у зв`язку з тим, що постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами. Проте позивачем за зустрічним позовом не ставиться питання щодо пропущення строку прийняття спадщини. Позивачем за зустрічним позовом не доведено належними та допустимими доказами позовні вимоги щодо встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на квартиру [ADDRESS] у порядку спадкування за законом, тому відповідач за зустрічним позовом вважає, що такі позовні вимоги задоволенню не підлягають (том 2 а.с. 43-45). Відповідач, який одночасно є позивачем за зустрічним позовом, та його представник - адвокат Борисовець О. І., який діє на підставі ордеру, у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення у повному обсязі. Зустрічні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у зустрічній позовній заяві. Представник відповідача за первісним позовом та третьої особи за зустрічним позовом - Харківської міської ради, у судове засідання не з`явився, повідомлявся судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. 18.08.2020 представником Харківської міської ради надано відзив на первісний позов, у якому зазначено, що на думку міської ради немає підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не підтверджено усі обставини, які відносяться до предмету доказування у цій справі. Так з матеріалів справи прослідковується родинний зв`язок між позивачем та спадкоємцем (позивач є рідним онуком померлої), отже [PERSON] відноситься до кола спадкоємців за правом представлення у розумінні ч. 1 ст. 1266 ЦК України. Рідна бабуся позивача - [PERSON] , померла [INFO] , тому позивач мав би звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини до 13.11.2017, проте звернувся лише 05.03.2020. Враховуючи норми, які закріплені у статтях 1270, 1272 ЦК України, позивач пропустив строк на вчинення юридично значущої дії більш ніж на 2 роки, тому його слід вважати таким, що не прийняв спадщину. При цьому ч. 3 ст. 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Проте належних доказів матеріали справи не містять, до того ж самим позивачем подано докази, які спростовують факт його постійного мешкання зі своєю бабусею. На думку представника відповідача, таким доказом є рішення Московського районного суду м. Харкова від 12.12.2019 у справі № 643/10016/18, яким установлено, що неповнолітній [PERSON] проживає тимчасово у тітки [PERSON] , а також установлено, що він мешкає у гуртожитку ДПТНЗ «Центр професійно-технічної освіти № 3 м. Харкова». Відомостей щодо його мешкання у спірному житловому приміщенні немає. Окрім того вимоги позивача є передчасними, оскільки неможливо стверджувати, що причини неможливості відновити втрачений правовстановлюючий документ на спірне житло є поважними (том 1 а.с. 134-138). Третьою особою приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Харківської області Поддубною Ю. В. подано заяву щодо розгляду справи за її відсутності (том 1 а.с. 117). Вислухавши представника позивача, яка одночасно є представником відповідача за зустрічним позовом, відповідача, який одночасно є позивачем за зустрічним позовом, представника відповідача, який одночасно є представником позивача за зустрічним позовом, дослідивши матеріали справи, докази надані в обґрунтування позову, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК. Згідно з ч.1, 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судовим розглядом установлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області 07.08.2018, [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] (том 2 а.с. 21), що також підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження за № 0025726659, сформованого 25.02.2020 (том 1 а.с. 9). Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , повторно виданого Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 22.05.2018, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (том 1 а.с. 8). Отже позивач [PERSON] є сином відповідача [PERSON] та онуком [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , повторно виданого 26.02.2020 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 7193 від 15.05.2017 (том 1 а.с. 10, 120). Померлій на праві приватної власності належала квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (том 1 а.с. 193, том 2 а.с. 23-24). Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, сформованої з Реєстру територіальної громади міста Харкова, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (том 1 а.с. 24). Однак з довідки виданої адміністрацією Харківської загальноосвітньої школи № 56 Харківської міської ради Харківської області 28.02.2020, підписаної виконуючим обов`язки директора ХЗОШ № 56, вбачається, що адміністрація підтверджує факт того, що [PERSON] , [INFO] , під час навчання в ХЗОШ № 56 постійно проживав разом з бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] до моменту смерті бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] (том 1 а.с. 18, 124). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме на вказану вище квартиру. Відповідач [PERSON] у 2018 році звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Ахадової А. Ю. , якою йому було роз`яснено щодо пропуску ним строку для прийняття спадщини після померлої [PERSON] (том 2 а.с. 28). У зв`язку зі смертю [PERSON] та на підставі заяви [PERSON] від 05 березня 2020 року (том 1 а.с. 11, 12, 119) приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Поддубною Ю. В. 05.03.2020 заведено Спадкову справу № 65636933 (том 1 а.с. 13). Згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 59723137 та (заповіти/ спадкові договори) за № 59723136, наданих приватним нотаріусом ХМНО Поддубною Ю. В. 05.03.2020 у зв`язку з відкриттям спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] , за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня (том 1 а.с. 125, 126). Таким чином після смерті [PERSON] станом на час відкриття приватним нотаріусом спадкової справи, тобто на 05.03.2020, спадкової справи раніше заведено не було, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, за життя [PERSON] заповітів складено не було, спадкових договорів також не укладалося. Проте приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Поддубною Ю. В. 13.03.2020 винесено постанову за № 67/02-14 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , що належала померлій [INFO] бабусі [PERSON] , оскільки спадкоємцем не надано правовстановлюючий документ на вказану квартиру, що входить до складу спадкового майна (том 1 а.с. 17, 118). 12.12.2019 рішенням Московського районного суду м. Харкова, яке набуло чинності 13.01.2020, у справі № 643/10016/18 позбавлено [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Закріплено за [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , право на житло за адресою: [ADDRESS] (том 1 а.с. 14-16). Згідно рішення виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 05.02.2020 № 51 «Про надання дітям статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування» та витягу з додатку 2 до нього [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (том 1 а.с. 62). Відповідно витягу з додатку до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 25.02.2020 № 86 «Про встановлення опіки, піклування над дітьми-сиротами та дітьми позбавленими батьківського піклування, призначення фізичних осіб їх опікунами, піклувальниками, звільнення фізичних осіб від обов`язків опікуна, піклувальника» над неповнолітнім [PERSON] , [INFO] , встановлено піклування та призначено [PERSON] його піклувальником (том 1 а.с. 63). У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що з позивачем [PERSON] він знайомий з 2010 року, вони з [PERSON] дружили з 2010 по 2017 р. З 2019 року [PERSON] переїхав та наразі вони спілкуються не часто. Свідок зазначив, що з 2010 по 2017 р. [PERSON] проживав разом з бабусею до її смерті у 2017 році. Свідок тоді проживав поруч. Позивач навчався недалеко від цього будинку у школі та проживав із бабусею 7 років, в той час як його батьки проживали окремо - на [PERSON] був зареєстрований разом з батьками. Коли [PERSON] проживав з бабусею, то був неповнолітнім. Бабуся доглядала [PERSON] , а він їй допомагав. Позивач проживав разом із бабусею, оскільки вона надавала усі умови для його нормального життя. Після смерті бабусі [PERSON] у 2017 р. його батьків позбавили батьківських прав та позивач переїхав за адресою батьків. Після 2017 р. у свідка був зв`язок з позивачем лише у соціальних мережах, а наприкінці 2017 року цей зв`язок обірвався. Вони з позивачем бачились наприкінці 2017 року, а потім зустрілись у 2019 році, коли [PERSON] прийшов до свідка додому, та з того часу вони знову спілкуються. Від позивача свідку відомо, що [PERSON] приходив додому до бабусі лише за потребою, коли йому необхідно було або уколотися, або взяти грошей. Свідок також зазначив, що [PERSON] він бачив у квартирі бабусі лише близько двох разів. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно із статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно статті 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. У відповідності до норм ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частинами 3, 4, 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Положеннями частини 1 статті 1270 ЦК України установлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною першою статті 1265 ЦК України визначено, що у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. На думку позивача за зустрічним позовом [PERSON] , він прийняв спадщину після смерті матері, оскільки постійно проживав з нею. В обґрунтування таких міркувань позивач за зустрічним позовом посилався на матеріали кримінальної справи № 639/2620/17 за обвинувальним актом по кримінальному провадженню № 12017220500000096 від 17.01.2017 за обвинуваченням [PERSON] за ч. 1 ст. 309 КК України, якими нібито підтверджується факт його проживання зі спадкодавцем, а саме на: вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.06.2017 (а.с. 28-30 справи № 639/2620/17 та том 1 а.с. 183-185 справи № 639/1697/20), довідку щодо надання інформації про РНОКПП від 07.06.2017 (а.с. 33 справи № 639/2620/17 та том 1 а.с. 186 справи № 639/1697/20), протокол допиту свідка від 25.03.2017 (а.с. 44-45 матеріалів кримінального провадження № 12017220500000096 та том 1 а.с. 202-203 справи № 639/1697/20), протокол обшуку від 21.03.2017 (а.с. 33-35 матеріалів кримінального провадження № 12017220500000096 та том 1 а.с. 204-207 справи № 639/1697/20). Так у протоколі обшуку від 21.03.2017 слідчим Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області зазначено, що він провів обшук квартири, у якій мешкав [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . У протоколі допиту свідка 25 березня 2017 року старшим слідчим СВ Новобаварського ВП ГУНП України в Харківській області зі слів свідка [PERSON] записано, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] , разом із чоловім, [PERSON] , та дітьми. У вступній частині вироку Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 червня 2017 року у справі № 639/2620/17 зазначено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а у описовій частині вказано: «21 березня 2017 року [PERSON] у першій половині дня, перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: [ADDRESS] …». З довідки ДП «Інформаційні судові системи», сформованої 07.06.2017, вбачається, що вона надана на запит суду щодо надання інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи [PERSON] , [INFO] , адреса: [ADDRESS] . В той час як у довідці КП «Жилкомсервіс» за № 2657/2/07-05 від 09.02.2017 зазначено, що за адресою: [ADDRESS] : гр. [PERSON] , [INFO] , власник, зареєстрований з 14.05.2008, помер [INFO] , знятий з реєстрації 12.09.2009; [PERSON] , [INFO] , дружина, зареєстрована з 14.05.2008 по теперішній час. Іншою інформацією КП «Жилкомсервіс» не володіє (а.с. 28 матеріалів кримінального провадження № 12017220500000096). Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Проте позивачем за зустрічним позовом [PERSON] , який одночасно є відповідачем за первісним позовом, не доведено що він проживав разом із спадкодавцем саме на день її смерті. Матеріалами кримінальної справи та кримінального провадження не підтверджено факт проживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS] саме на день смерті [PERSON] , оскільки кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 309 КК України вчинено майже за два місяці до смерті спадкодавця. Взагалі відомості, які зазначені в кримінальній справі, щодо реєстрації [PERSON] за адресою : [ADDRESS] , не відповідають дійсності, оскільки [PERSON] був зареєстрований за іншою адресою, а саме: [ADDRESS] . Довідка ДП «Інформаційні судові системи» щодо надання РНОКПП, на яку посилався представник позивача [PERSON] в обгрунтування зустрічного позову, взагалі не підтверджує факту проживання [PERSON] за адресою : [ADDRESS] , оскільки в ній зазначені відомості про особу безпосередньо із запиту суду. Аналізуючи вказані вище обставини, суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні необґрунтованої зустрічної позовної заяви, у зв`язку з її недоведеністю. Оскільки [PERSON] не довів свого фактичного мешкання за спірною адресою на час смерті спадкодавця, то він не вважається таким, що прийняв спадщину за законом у розумінні частини третьої статті 1268 ЦК України. Отже [PERSON] мав звернутися до нотаріуса у шестимісячний строк, передбачений ч. 1 ст. 1270 ЦК України, із заявою про прийняття спадщини за законом як спадкоємець першої черги. Проте такий строк відповідач за первісним позовом пропустив, до суду з позовною заявою про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що визначено ч. 3 ст. 1272 ЦК України, не звертався, а тому згідно положень ч. 1 ст. 1272 ЦК України [PERSON] є таким, що не прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] . Таким чином спадкоємцем після померлої [PERSON] є її онук [PERSON] як спадкоємець п`ятої черги (ст. 1265 ЦК України), який відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину, оскільки проживав із спадкодавцем на день смерті, що підтверджено дослідженими у судовому засіданні доказами. Однак позивач за первісним позовом не може оформити спадщину у нотаріуса, у зв`язку з чим суд зазначає наступне. Згідно із п. 4.14 та п. 4.15 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 встановлено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, якщо нотаріус або орган державної реєстрації прав відмовляють у вчиненні покладених на них нотаріальних дій чи здійсненні державної реєстрації, така відмова може бути оскаржена в судовому порядку, за умови відсутності спору про право на спадщину. У відповідності до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 у справі «Пайн Велі Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Також Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції). Як вказав Верховний Суд України у своїй постанові від 10.02.2016 у справі № 6-2124цс15, оскільки відповідно до ст. 328 ЦК України, набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення у особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб особа набула право власності на відповідний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст. 392 цього Кодексу. Окрім того у постанові від 23.12.2014 у справі № 3-199гс14 Верховний Суд України зазначив, що за змістом ст. 392 ЦК України, позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інший спосіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли позивач не може реалізувати своє право власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правоустановчого документу. При цьому, передумовою для застосування положень ст. 392 ЦК України, є відсутність іншого, крім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права. Проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин у частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі, суд дійшов висновку щодо наявності підстав про встановлення факту спільного проживання позивача за первісним позовом з бабусею на час смерті останньої та визнання права власності за позивачем [PERSON] на спірну квартиру, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки первісні позовні вимоги задоволено у повному обсязі, то сплачений позивачем [PERSON] судовий збір у розмірі 2840,81 грн (том 1 а.с. 4, том 2 а.с. 74) підлягає стягненню з відповідача [PERSON] . Так як у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено у повному обсязі, судовий збір покладається на позивача за зустрічним позовом [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved