Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON], про усунення перешкод у користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне. З 20.02.1996 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO]. Є основним квартиронаймачем. Окрім нього в зазначеній квартирі зареєстровані його син [PERSON] та син колишньої дружини [PERSON] Відповідач [PERSON] не проживає у вказаній квартирі більше 10 років, не сплачує комунальні платежі. Особисті речі відповідача за вказаною адресою відсутні. Місцезнаходження відповідача невідоме. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], та усунути перешкоди в користуванні квартирою шляхом зняття останнього з реєстрації за вказаною адресою. Уточнивши позовні вимоги позивач [PERSON] просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, був повідомлений своєчасно та належним чином про дату і час судового засідання, причини неявки суду не повідомив. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених ньому, просила суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила. Судом вживалися заходи щодо встановлення місця перебування відповідача та належного його повідомлення про час і місце розгляду справи. У судове засідання, призначене на 25.09.2015 року, відповідач викликався через оголошення в газеті «Запорізька правда» № 108 від 19.09.2015 року. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4\~ст. 169 ЦПК України\~суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що позивача [PERSON] знає близько 5 років, [PERSON] особисто не знає та не бачила, знає, що це син колишньої дружини [PERSON] Особистих речей [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не бачила. Чи спілкуються між собою родина [PERSON] та [PERSON] їй не відомо. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Вислухавши думку учасників процесу, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З 20.02.1996 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], що підтверджується довідкою № 584 від 15.04.2015 року виданою ЦОА та договором № 3012 від 15.04.2015 року. У квартирі також зареєстровані: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою № 584 від 15.04.2015 року виданою ЦОА. Відповідно до Акту від 22.04.2015 року [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає за вказаною адресою з 1994 року. Згідно\~зі ст. 71 ЖК України\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а відповідно до\~ст. 72 ЖК України\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 2\~ст. 64 ЖК України\~до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Пунктом 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України №\~2 вiд 10.03.89 року, № 13 від 25.12.92 року, № 15 від 25.05.1998 року, розяснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Статтею 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюють відповідні органи спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації в АР Крим, областях, містах, районах, районах у містах, а також у містах Києві та Севастополі. Відповідно до\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved