Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

[PERSON] є рідною донькою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії 1-КИ № 013389 від 08.10.1998 року та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с.9). Відомості про батька [PERSON] внесено за спільною заявою батьків, які не перебували у шлюбі в порядку ст.126 СК України, факт батьківства відповідачем не оспорюється. Відповідно до довідки №96 від 16.01.2018 року (а.с.5), з 01.09.2017 року [PERSON] навчається в Міжрегіональному центрі професійної перепідготовки звільнених у запас військовослужбовців за денною формою навчання за спеціальністю «Технології легкової промисловості» на бюджетній основі. Зарахована на навчання на підставі наказу №8-3-УД3 від 31.08.2017 року, термін навчання до 30.06.2019 року. Згідно зі ст.198 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Приписами ч.3 ст.199 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Із системного аналізу положень ст.199 СК України слідує, що істотними правовими передумовами для виникнення у батька (матері) обовязку по утриманню повнолітніх сина (доньки) є: 1) продовження навчання за будь-якою із форм; 2) потреба в матеріальній допомозі з боку батьків; 3) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] стипендію не отримує, навчається за денною формою навчання, що унеможливлює її трудову діяльність поза часом навчання. Відомості про наявність у неї інших джерел доходів відсутні. Підстав, які б визначали неможливість надання відповідачем допомоги на утримання доньки, що продовжує навчання, в ході судового розгляду не встановлено. Отже, з урахуванням викладеного, рівності обовязку обох батьків по утриманню їх дітей, суд приходить до висновку про обґрунтованість предявлених [PERSON] вимог та можливість стягнення із [PERSON] аліментів на користь позивача на її утримання як повнолітньої доньки, що продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу (заробітку), щомісячно, починаючи стягнення з 23.01.2018 року та до досягнення нею 23-річного віку, але не більше ніж до закінчення навчання. Саме стягнення аліментів в заявленому позивачем розмірі відповідатиме засадам розумності та справедливості, у звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Будь-яких інших доказів, які б дозволяли прийти до висновку про необхідність стягувати аліменти в іншому розмірі чи взагалі відмовити у їх стягненні, суду не надано та в ході судового розгляду не встановлено. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому у відповідності до ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн. слід покласти на відповідача шляхом його стягнення з [PERSON] в дохід держави. В порядку п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved