Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування завданої майнової та моральної шкоди від кримінального правопорушення. Свої вимоги мотивує тим, що 11лютого 2017 року відповідач, перебуваючи у приміщенні квартири [PERSON], викрав з його дорожньої сумки ноутбук марки «LENOVO S510Р (59392187)», серійний номер WB 13217127, чорного кольору, вартість якого згідно висновку експерта від 24.03.2017 року становить 9339,00 грн. та мобільний телефон марки «G SMART ROMA R-2», білого кольору, вартість якого згідно висновку експерта від 28.07.2017 року становить 435 грн. У зв'язку з вказаним правопорушенням йому було заподіяно майнову шкоду на загальну суму 9774,00 грн. Вказані обставини підтверджуються вироком Івано-Франківського міського суду № 344/10507/17 від 22.09.2017 р., який набрав законної сили 24.10.2017 року. Мобільний телефон марки «G SMART ROMA R-2» йому повернено під час досудового розслідування. Однак, завдана йому матеріальна шкода, яка полягає у вартості ноутбука, відповідачем так і не відшкодована. Окрім того, йому також завдано немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями, які позначили негативні зміни у його житті. Він пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення. Вона полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку із втратою майна. Були порушені його життєві плани та звичайні життєві зв'язки: викрадений ноутбук був потрібний для навчання і для нормального спілкування за допомогою соціальних мереж з його рідними. Внаслідок протиправної поведінки відповідач заподіяв йому моральну шкоду, яку він оцінює в 700,00 грн. Тому просить суд позов задоволити, стягнути загалом з відповідача [PERSON] в свою користь 9339,00 грн. майнової шкоди та 700,00 грн. моральної шкоди. В судове засідання позивач подав письмову заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримав повністю з підстав, наведених в позовній заяві, просить позов задоволити Розгляд справи по суті проводити в його відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлений завчасно і належним чином, як шляхом надсилання судових повісток, так і шляхом розміщення оголошення на сайті Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 28.09.2018 року, заяви про причини неявки чи слухання справи в його відсутність суду не подавав. Відзив на позов також не подавав. Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. За письмової згоди позивача суд прийшов до висновку про ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов є підставний і підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів,поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. В силу ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. У свою чергу, загальні підстави відшкодування майнової шкоди визначені ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. В судовому засіданні встановлено, що вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області № 344/10507/17 від 22.09.2017 р. [PERSON] визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і йому призначено покарання у виді арешту на строк три місяці. У вказаному кримінальному провадженні позивач був визнаний потерпілим, цивільний позов в межах кримінального провадження було залишено без розгляду. Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок неправомірних дій відповідача, а саме викраденням у позивача ноутбука марки «LENOVO S510Р (59392187)», серійний номер WB 13217127, чорного кольору, вартісттю 9339,00 грн. та мобільного телефону марки «G SMART ROMA R-2», білого кольору, вартісттю 435 грн. останньому завдано матеріальну шкоду. Таким чином, враховуючи визначений ч. 6 ст. 82 ЦПК України принцип позивач у силу того, що його цивільний позов в межах кримінального провадження було залишено без розгляду, правомірно звернувся до суду із даним позовом у порядку цивільного судочинства про відшкодування шкоди, завданої злочинними діями [PERSON] і саме він має нести відповідальність за завдану позивачу майнову та моральну шкоду. З урахуванням зазначеного, суд погоджується у повній мірі з наведеними позивачем доказами на підтвердження заподіяння йому відповідачем шкоди, внаслідок злочинних дій, а також обставин, при яких така шкода була заподіяна. Тому, майнова шкода в розмірі 9339,00 грн., виходячи з положень ст. ст. 1166, 1177 ЦК України підлягає відшкодуванню у повному обсязі. Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 700 грн., суд приходить до наступного. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Судом встановлено, що позивач зазнав душевних страждань та інших негативних явищ, внаслідок вчинених відповідачем злочинних дій. У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Верховний Суд України в п. 9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4(з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер вчиненого [PERSON] правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань позивача, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, беручи до уваги, що немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного, душевного болю, страждань, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може відповідати дійсним стражданням позивача і може мати тільки умовний вираз та виходячи з міркувань розумності та справедливості, вважає за необхідне визначити розмір відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 350 грн., вважаючи, що у такому розмірі компенсація моральної шкоди буде відповідати його понесеним моральним стражданням. Крім того, в силу ч. 6 ст. 141 ЦПК України, у разі якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачем заявлено вимогу про відшкодування шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням. З урахуванням п. 6. ч. 1.ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору по даній справі під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. При зверненні до суду за даним позовом позивачу належало сплатити судовий збір у наступних розмірах: -за позовними вимогами майнового характеру - 704,80 грн., позовними вимогами немайнового характеру про стягнення моральної шкоди - 704,80 грн. Враховуючи, що позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду з даними позовом, вказані суми судового збору, підлягають стягненню з відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved