Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] (далі позивач) у липні 2017 року звернувся до Первомайського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі відповідач-1) та [PERSON] (далі відповідач-2), третя особа без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] (далі третя особа-1) із позовом про виключення майна з акту опису та арешту, визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів та скасування реєстрації права власності. В подальшому суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Державне підприємство «Сетам» Міністерства юстиції України (далі третя особа-2). \~ \~ \~ \~Позовні вимоги мотивовані таким. Позивач зазначає, що на підставі договору дарування, посвідченого 12.09.2007 року приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу, він є власником нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення, розташованого в Миколаївській області, м. Первомайськ, вул. Театральна, 12, загальною площею 51,8 кв. м. Вказаним приміщення позивач користується з моменту отримання в дар. 21.07.2017 року до нього звернувся відповідач-2 та повідомив, що він придбав вказане приміщення на електронних торгах та має намір ним користуватись. На підтвердження того, що відповідач-2 є власником, останній надав свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, виданого 18.07.2007 року приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON], та копію [PERSON] з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Позивач зазначає, що державний виконавець в акт опису та арешту майна в межах виконавчого провадження, боржником в якому є третя особа-1, вніс дані про вищезазначене нерухоме майно. Позивач вважає,що підставою внесення до акту опису та арешту майна вказаного приміщення є неактуальна інформація щодо власника, а саме: зазначено власником третю особу-1, замість позивача. Таким чином, боргові зобовязання третьої особи-1 не можуть бути виконані за рахунок майна позивача. На підтвердження порушення прав позивача, останній посилається на приписи ч. 2 ст. 719 ЦК України, щодо нотаріального посвідчення договору дарування та ст. 722 ЦК України, щодо моменту набуття права власності обдарованого на дарунок. Ураховуючи викладене позивач просить позов задовольнити: зобовязати відповідача-1 виключити з акту опису та арешту майна спірне нерухоме майно та визнати недійсним свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, згідно з яким власником спірного нерухомого майна є відповідач-2; судові витрати покласти на відповідачів. \~ \~ \~ \~Відповідач-1 надав заперечення на позовну заяву № 22368/9 від 09.08.2017 року, які мотивовані таким. З 2015 року у відділі перебуває на виконанні зведене виконавче провадження про стягнення з третьої особи-1 боргу на користь декількох стягувачів. 14.02.2017 року було проведено виконавчі дії щодо опису та арешту майна боржника, а саме: нежитлового приміщення, розташованого в Миколаївській області, м. Первомайськ, вул. Театральна, 12, загальною площею 51,8 кв. м. 26.06.2017 року було проведено електронні торги, організовані третьою особою-2, переможцем яких визначено відповідача-2. [PERSON] підтверджено протоколом про проведення електронних торгів від 26.06.2017 року та актом державного виконавця про проведені електронні торги від 30.06.2017 року. Відповідач-1 не заперечує, що право власності на дарунок відповідно до ч. 1 ст. 722 ЦК України виникає з моменту його прийняття, але разом з тим зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, яку необхідно застосовувати як спеціальну норму, право на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації виникає з моменту такої реєстрації відповідно до закону. Відповідач-1 зазначає, що на момент внесення в акт та арешту вищезазначеного нерухомого майна власником було зазначено третю особу-1, що підтверджено відповідною інформаційною довідкою з реєстру прав власності на нерухоме майно, сформованою 06.06.2016 року і інших підтверджень непотрібно. За таких обставин Відповідач-1 вважає свої дії правомірними, через що в задоволенні позову просить відмовити. \~ \~ \~ \~Відповідач-2 письмових заперечень не надав, в судовому засіданні зазначив, що опис, арешт та продаж майна було проведено відповідно до чинного законодавства України, через що він є законним власником. У звязку з викладеним просив в задоволення позову відмовити. \~ \~ \~ \~Третя особа-1 не скористалась своїм правом на надання заперечень та відповідних доказів; участі в судових засіданнях ні особисто, ні через повноважного представника не приймала. Третя особа-2 надала письмові пояснення № 3155/18-18-18 від 05.04.2018 року, які мотивовані таким. Відповідно до наказу Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29.09.2016 року та Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року, третя особа-2 є організатором електронних торгів та уповноважена на забезпечення здійснення заходів із створення та супроводження програмного забезпечення системи електронних торгів, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у системі, здійснення організації та проведення електронних торгів, забезпечення збереження майна, виконання інших функцій, передбачених цим Порядком. Організатор розміщує та реалізовує майно виключно на підставі документів, наданих державною виконавчою службою. 26.06.2017 року відбулись електронні торги з реалізації лота № 220034, а саме: нежитлового приміщення, розташованого в Миколаївській області, м. Первомайськ, вул. Театральна, 12, за результатами яких було складено відповідний протокол, яким учасника № 5 було визнано переможцем. Третя особа-2 зазначає, що виконала всі дії передбачені чинним законодавством для реалізації майна, переданого державною виконавчою службою, та не допустила порушення прав позивача. Ухвалою суду від 03.08.2017 року відкрито провадження у справі. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 26.07.2017 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено, накладено заборону на відчуження спірного нерухомого майна, адресу якого зазначено вище. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 25.01.2018 року залучено до участі у справі Державне підприємство «Сетам» Міністерства юстиції України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. \~ \~ \~ \~Під час розгляду справи суд установив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Нерухомим обєктом, щодо якого виникли спірні правовідносини є нерухоме майно, розташоване за адресою: Миколаївська область, м. Первомайськ, вул. Театральна, 12. Відповідно до договору дарування нежилого напівпідвального приміщення, посвідченого 02.09.1999 року державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори, м. Первомайськ Миколаївської області, третя особа-1 [PERSON] отримав у дар від [PERSON] вищезазначене нерухоме майно. Вказаний договір містить вказівку про необхідність реєстрації правочину у Первомайському МБТІ відповідно до чинної на той час ст. 227 ЦК України. Державний нотаріус Першої Первомайської державної нотаріальної контори [PERSON] 25.07 2007 року видала третій особі-1 [PERSON] дублікат вказаного правочину у звязку із втратою оригіналу. Відповідно до [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Первомайським МБТІ за № 15724797 28.08.2007 року, власником вищезазначеного нерухомого майна є третя особа-1 [PERSON]. Рішення про реєстрацію права власності прийнято 28.08.2007 року, реєстраційний номер 20072062. Підстава виникнення права власності вищезазначений дублікат договору дарування. Вищезазначене також підтверджено Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № 15724902 від 28.08.2007 року, видане Первомайським МБТІ. Відповідно до договору дарування нерухомого майна, посвідченого 12.09.2007 року приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу [PERSON], третя особа-1 [PERSON] подарував позивачу [PERSON] вищезазначене нерухоме майно. В договорі зазначено, що право власності підлягає державні реєстрації. Матеріали інвентаризаційної справи спірного майна містять, зокрема копію договору дарування нежитлового напівпідвального приміщення від 02.09.1999 року та його дублікат; витяг про реєстрацію права власності та витяг з реєстру права власності на нерухоме майно за вказаною особою від 28.08.2007 року, що підтверджують, що останній звернувся за державною реєстрацією права власності у 2007 році; виписку підтвердження чинності запису щодо реєстрації права власності станом на 31.12.2012 року, згідно з якої власником є третя особа-1 [PERSON]. Відомостей, які підтверджують, що позивач [PERSON] звертався до Первомайського МБТІ з метою проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно матеріали інвентаризаційної справи не містять. Крім того суд дослідив матеріали зведеного виконавчого провадження, боржником в якому є третя особа-1 [PERSON]. З вказаного виконавчого провадження вбачається, що на виконанні у Первомайському міськрайонному відділі ДВС перебуває виконавче провадження з виконання виконавчих листів, виданих Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області, про стягнення з третьої особи-1 [PERSON] боргу. Під час проведення виконавчих дій було складено акт опису майна боржника та накладено на нього арешт, а також проведено електронні торги. Згідно зі свідоцтвом про придбання майна з прилюдних торгів, виданого 18.07.2017 року приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON], відповідачу-2 [PERSON] належить на праві власності вказане нерухоме майно, яке раніше належало третій особі-1 [PERSON]. Свідоцтво видане на підставі акта про проведення електронних торгів, затвердженого 30.06.2017 року начальником Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області. Відповідно до інформаційної довідки № 152021808 від 08.01.2019 року власником вищезазначеного спірного майна є відповідач-2 [PERSON]; підставою виникнення права власності є свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів. Крім того, вказана довідка містить інформацію, що 28.08.2007 року право власності на вказаний обєкт було зареєстровано за третьою особою-1 [PERSON]. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 92224377 від 18.07.2017 року власником зазначеного майна є відповідач-2 [PERSON]. Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження № 93167063 від 28.07.2017 року на виконання ухвали Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26.07.2017 року на вказане майно накладено обтяження у виді заборони на нерухоме майно. З наданих суду доказів не вбачається, що позивач звертався до відповідних органів з метою проведення державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно або до суду з позовом про визнання права власності. Під час розгляду справи суд застосовує законодавство України чинне на час укладання договору дарування нерухомого майна третьою особою-1 на користь позивача. Першою статтею Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. \~ \~ \~ \~Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 181 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Згідно зі ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації; державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом; відмова у державній реєстрації права на нерухомість або правочинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду; порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Відповідно до ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом; такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації; перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом. Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов'язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов'язку щодо першої сторони; договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору; до договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Згідно зі\~ст.\~717\~ЦК України\~за договором\~дарування одна\~сторона (дарувальник)\~передає або\~зобов'язується\~передати в\~майбутньому другій\~стороні (обдаровуваному)\~безоплатно майно\~(дарунок)\~у власність;\~договір,\~що встановлює\~обов'язок\~обдаровуваного вчинити\~на користь\~дарувальника будь-яку\~дію майнового\~ або\~ немайнового\~характеру,\~не є\~договором дарування. Відповідно до\~ст.\~718\~ЦК України дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі; дарунком можуть бути майнові права, якими дарувальник володіє або які можуть виникнути у нього в майбутньому. Частиною 2 ст.719 ЦК України передбачено, що договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Статтею 722\~ЦК України\~передбачено,\~що право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття; прийняття обдаровуваним документів, які посвідчують право власності на річ, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів речі (ключів, макетів тощо) є прийняттям дарунка. Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (далі [PERSON]), в редакції чинній на час укладання договору дарування третьою особою-1 на користь позивача, визначає правові, економічні, організаційні засади створення у складі державного земельного кадастру єдиної системи державної реєстрації речових прав на земельні ділянки та інше нерухоме майно, обмежень цих прав. Закон спрямований на забезпечення визнання та захисту державою речових прав на нерухомість, створення сприятливих умов для забезпечення розвитку ринкових відносин, активізації інвестиційної діяльності, збільшення надходжень до державного та місцевих бюджетів. [PERSON] регулює відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості. Відповідно до ст. 2 Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень (далі - державна реєстрація прав) це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень; об'єкт нерухомого майна (нерухоме майно, нерухомість) - земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці (будівля, споруда тощо), переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Стаття 3 Закону визначає принципи державної реєстрації прав, а саме те, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов'язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Так ст. 4 Закону визначено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, зокрема, право власності на нерухоме майно. Частиною 1 ст. 82 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, обєктивно та неупереджено дослідив надані сторонами докази, заслухав пояснення сторін, прийшов до таких висновків. З метою забезпечення визнання та захисту державою речових прав на нерухомість, створення сприятливих умов для забезпечення розвитку ринкових відносин, активізації інвестиційної діяльності, збільшення надходжень до державного та місцевих бюджетів, визначено порядок набуття права власності на нерухоме майно, а саме: право власності на таке майно набувається з моменту його державної реєстрації. [PERSON] норми кореспондуються зі ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Всупереч чинним вимогам законодавства України Позивач не звертався до відповідних органів з метою проведення держаної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно, хоча нотаріус під час реєстрації правочину поінформував сторін договору про обовязковість такої реєстрації. Таким чином, ствердження позивача про набуття у власність нерухомого майна на підставі договору дарування в момент прийняття дарунку є хибним, оскільки предметом договору дарування є нерухоме майно має бути застосована спеціальна норма, яка передбачає, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації; якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Ураховуючи вищевикладене, позивач не набув права власності на спірне нерухоме майно, у звязку з чим не набув статусу власника майна, що в свою чергу не тягне будь-яких порушень його права власності щодо спірного обєкту нерухомості. За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволення позову, судові витрати слід віднести за рахунок позивача. Крім того заходи забезпечення позову має бути скасовано згідно ст. 158 ЦПК України.

Outcome: dismissed