Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Володимир-Волинського міського суду з позовом до Хобултівської сільської ради Володимир-Волинського району про визнання права власності на спадкове майно. В своїй позовній заяві посилається на те, що [INFO] померла його мати - [PERSON], заповіту на належне їй майно не залишила, тому після її смерті відкрилася спадщина за законом на належний їй індивідуальний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS]. В даний час виникла необхідність оформити свої спадкові права на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, однак постановою приватного нотаріуса Володимир-Волинського районного нотаріального округу Волинської області Велимчаниці\~А.І., позивачу відмовлено в оформленні спадкових прав та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на це нерухоме майно, так як відсутні правовстановлюючі документи, необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину. У зв'язку з цим, просить суд визнати за ним право власності на вказане вище будинковолодіння в порядку спадкування за законом. Ухвалою судді від 26 жовтня 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Підготовче судове засідання призначено на 07 листопада 2018 року, однак через неявку позивача, підготовче судове засідання відкладено на 14 листопада 2018 року. В підготовче судове засідання позивач не з'явився, подав суду заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та проводити розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача Хобултівської сільської ради Володимир-Волинського району в підготовче судове засідання не з'явився, подав письмову заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить суд розглядати справу у його відсутність. В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем з дотримання порядку, встановленого ст. 206 цього Кодексу. Згідно ч.ч. 1,4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за заявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону не порушує його права, а також свободи чи інтереси інших осіб, тому суд ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно наявного у справі витягу з погосподарської книги №4 за 2001 рік Хобултівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON]. Як стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], [INFO] [PERSON] померла. Як вбачається із фактичних даних, які містяться в матеріалах справи, спірні правовідносини між сторонами виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України 01 січня 2004 року та продовжують існувати у даний момент. У відповідності до ст.ст. 524, 525 ЦК УРСР (1963 року), які діяли на момент смерті, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. У відповідності до ст.529 ЦК УРСР (1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. У відповідності до ст.ст.548, 549 ЦК УРСР (1963 року), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належноюспадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР 1963 року якщо спадкоємець в установлений ст. 549 ЦК УРСР строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] підтверджується, що позивач [PERSON] є рідним сином покійної [PERSON], а отже є спадкоємцем першої черги. Довідкою Хобултівської сільської ради Володимир-Волинського району №1161 від 15.11.2017 року стверджується, що після смерті [PERSON] у фактичне володіння спадковим майном вступив її син [PERSON]. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Володимир-Волинського районного нотаріального округу Волинської області Велимчаниці А.І. від 23 листопада 2017 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за номером [ADDRESS], після смерті його матері [PERSON], оскільки у спадкоємця відсутні необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючі документи, та повідомлено, що вирішення зазначеного питання проводиться в судовому порядку. Згідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За положеннями статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 1 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України). Право позивача, як спадкоємця на спадкове майно, підлягає захисту в судовому порядку, оскільки після смерті [PERSON] не залишилося правовстановлюючого документа на це майно, що є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні спадщини. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Таким чином вимога позивача про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом ґрунтується на законі та підлягає до задоволення. Судові витрати по справі суд покладає на позивача.

Outcome: approved