Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON] ) звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ) про усунення перешкод в спілкуванні та вихованні онуки, визначення порядку спілкування з онукою. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є бабою малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Син позивачки - [PERSON] та відповідачка є батьками її онуки, але з березня 2019 року вони проживають окремо, дитина проживає з матір`ю. Відповідач перешкоджає позивачу спілкуватися з онукою, що порушує її права на участь у вихованні та спілкуванні з онукою, що і стало підставою для звернення до суду. Позивач просить суд зобов`язати відповідача не чинити їй перешкод у спілкуванні та вихованні онуки [PERSON] та визначити порядок її участі у спілкуванні та вихованні онуки шляхом перебування дитини разом з нею за місцем проживання: [ADDRESS] або за місцем проживання батька дитини за адресою: [ADDRESS] - два дні на місяць і місяць влітку. Ухвалою суду від 26 серпня 2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судовому засіданні, яке відбулось 30.10.2019 року, представник відповідача надала клопотання щодо розгляду справи за правилами загального позовного провадження, за наслідком розгляду якого, ухвалою суду від 30 жовтня 2019 року, зазначене клопотання задоволено та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання. При розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом (чч. 1-2 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України). Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. 15 листопада 2019 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву, який був прийнятий судом та долучений до матеріалів справи. Відповідач проти задоволення позову заперечувала у повному обсязі. В обґрунтування відзиву на позов відповідач посилалась на те, що позивачка по справі, баба малолітньої дитини [PERSON] , постійно мешкає у м. Одеса. Під час спільного проживання відповідача з батьком дитини позивачка час від часу приїжджала до них, але внаслідок наявної у позивачки медичної хвороби (інвалідність 2-ї групи довічно) та внаслідок вживання алкоголю, з онукою майже не спілкувалась. Сторони фактично перебували у негативних відносинах, оскільки позивач прилюдно ображала відповідачку та у відносинах між батьками онуки завжди була на боці свого сина - [PERSON] . Домовленості між батьками дитини щодо визначення її місця проживання не має, з часу їх окремого проживання (березень 2019 року) відповідач за усною домовленістю з батьком дитини декілька разів самостійно привозила доньку на зустрічі з батьком, але він забирав дитину під час зустрічей до власного помешкання, в якому у цей час також перебувала позивачка, та у подальшому відмовлявся повертати дитину, переховуючи її у власній оселі. Також син позивачки погрожував самочинно змінити місце проживання дитини та вивезти її до міста Одеси, де живе його мати та залишити дитину у баби на постійне проживання у їх приватному будинку таким чином, щоб мати дитини не мала доступу до доньки. Відповідач з цього приводу зверталась до правоохоронних органів та до Дарницького районного суду м. Києва, в якому на даний час розглядається цивільна справа №753/15727/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Дарницької в м. Києві державної адміністрації, про стягнення аліментів на утримання дитини та визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у вихованні дитини, встановлення способу участі батька у спілкуванні з дитиною та зобов`язання вчинити дії. Відповідач зазначила, що вважає поданий [PERSON] позов таким, що штучно створений з метою отримати можливість для фактичного відібрання дитини у матері та самочинно змінити місце проживання дитини та вивезти її до м. Одеси за участю батька дитини (син позивачки). Також відповідач посилалась на те, що позивачка за період з березня 2019 року по час розгляду справи у суді жодного разу не виявляла бажання та особисто не зверталась до неї з приводу зустрічей та спілкування з онукою, тому вимогу про зобов`язання її не чинити перешкод позивачу у спілкуванні з онукою вважає передчасною у зв`язку з тим, що права позивачки не є порушеними. Відповідач зазначила, що особисті (без її присутності) зустрічі баби з онукою на території місця помешкання батька дитини або за місцем її проживання у м. Одесі є неприпустимими, оскільки позивачка за станом здоров`я та через наявність шкідливих звичок (вживання алкоголю) не зможе належним чином здійснювати догляд за малолітньою дитиною, яка відповідно до медичних документів хворіє на атопічний дерматит з частими загостреннями, страждає від рецидивуючих риноаденосинуситу, фаринотрахеіту, бронхіту, отиту, гіпертрофії аденоїдів 1-2 ст., пупочної грижі та потребує дотримання відповідного режиму дня та спеціального дієтичного харчування, обмеження психоемоційного навантаження, відповідного лікування та систематичного медичного спостерігання та обстеження з боку лікарів, у яких дитини тривалий час проходить лікування. Відповідач посилалась на те, що графік зустрічей баби з онукою у запропонованій позивачкою редакції завдасть шкоду правам та охоронюваним законом інтересам дитини, оскільки буде порушено: її звичайний життєвий уклад та фізичний зв`язок з матір`ю, програму лікування та медичної реабілітації дитини. Крім того, відповідач зазначила, що відповідно до ч. 1 ст. 151 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України), батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини, у зв`язку з чим позовна вимога про перебування дитини разом із позивачкою за місцем її проживання протягом місяця не підлягає задоволенню. Разом з цим, відповідачка не заперечує проти зустрічей позивачки з онукою раз на місяць у присутності матері та у дошкільному закладі освіти під час проведення свят, організованих вихователями або адміністрацією цього закладу. Такий графік зустрічей відповідач вважає доцільним до досягнення дитиною 6-ти річного віку, а із зміною режиму дня дитини та початком відвідування школи, у разі необхідності, відповідач вважає, що може бути встановлено новий графік участі позивачки у вихованні малолітньої онуки. Відповідачка також просила врахувати наявність у дитини інших родичів по лінії матері (баби, діда, прабаби, прадіда) та врахувати час для їх спілкування з онукою, крім того, врахувати час на спілкування батька та дитини, у зв`язку з чим зазначила розпорядок дня дитини у будні та вихідні дні та запропонувала власний графік зустрічей з дитиною. Також, відповідачем у порядку статті 93 ЦПК України були поставлені 3 запитання до позивачки: - «1.Чи чиняться перешкоди у спілкуванні з онукою, якщо так, то назвіть таких осіб, конкретні дати та зазначте в яких конкретних діях це полягає та які є тому належні і допустимі докази? 2. … про стан здоров`я та можливість до самообслуговування та самостійного догляду за малолітньою дитиною, з урахування встановлених лікарями рекомендацій та/або обмежень під час огляду відповідною медичною комісією при встановленні довічно 2-ї групи інвалідності за загальним захворюванням або під час наркологічного та психічного огляду з приводу впливу на загальний стан інваліда, призначеного медикаментозного лікування, про що надати до суду відповідні довідки та індивідуальну програму реабілітації інваліда, тощо. 3. …. про розмір доходів.» 14 лютого 2020 року позивачем було подано відповідь на відзив на позовну заяву, який був прийнятий судом та долучений до матеріалів справи. У відповіді на відзив позивач зазначила, що відмовляється надавати відповіді на питання у порядку статті 93 ЦПК України, посилалась на те, що вона дійсно має 2 групу інвалідності через перенесену операцію по онкології. Вона здійснює підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець у агентстві нерухомості, як ріелтор, тому має власний дохід. Позивачка зазначила, що не зловживає алкогольними напоями і не є психічно хворою, але як і всі дорослі люди може прийняти алкоголь, коли поруч не має онуки. Щодо притягнення її постановою Київського районного суду м. Одеси від 29.08.2017 року до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом 11.08.2017 року у стані алкогольного сп`яніння, пояснила, що це поодинокий випадок відноситься до її помилок, штраф сплачений та висновки зроблені, тому відсутня необхідність забороняти їй спілкуватись з онукою. Крім того позивачка зазначила, що дійсно, через її негативне ставлення до відповідачки між ними існувало непорозуміння та недовіра, але це вже в минулому, оскільки після чергового судового засідання на її прохання, відповідачка організувала їй зустріч з онукою, за що вона їй вдячна. Із заяви представника відповідача адвоката Мошенської І.А. від 24.11.2020 року вбачається, що позивачка з осені 2019 року під час власних приїздів до м. Києва з м. Одеси за попередньою домовленістю з відповідачкою спілкується та зустрічається із онукою. Жодних перешкод відповідачка позивачці ніколи не чинила та не чинить і не заперечує проти вимог позивачки щодо зустрічей з онукою згідно графіку, зазначеному у Висновку органу опіки та піклування: - кожну третю неділю місяця з 16:00 години до 19:00 години, у присутності матері з урахуванням погодних умов, стану здоров`я та бажання дитини. 14.02.2020 року позивачем подана заява про розгляд справи за її відсутності. 19.02.2020 року третьою особою [PERSON] подана заява про розгляд справи за його відсутності. 13 квітня 2020 року представником третьої особи подано висновок про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні онуки, визначення порядку спілкування з малолітньою дитиною, який був прийнятий судом та долучений до матеріалів справи. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 08 липня 2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання, позивач не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомляла, заяви про зміну місця проживання не надавала, разом з тим у матеріалах справи міститься заява позивача про розгляд справи за її відсутності. Водночас, 06 квітня 2021 року позивач, засобами електронного зв`язку, направила до суду клопотання про відкладення розгляду справи. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд зобов`язаний відкласти судовий розгляд справи в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. Частиною 3 ст. 223 ЦПК України також визначено, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. Суд бере до уваги, що позивач була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду справи, а враховуючи строки розгляду справи і той факт, що справа перебуває у провадженні суду більше ніж півтора року, виходячи з інтересів дитини, суд визнає за можливе проводити судовий розгляд справи у відсутності сторони позивача, яка була належним чином повідомлена про день та час судового засідання, а свою правову позицію по справі висловила у позовній заяві та заявах по суті. Відповідач також у судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомляла, заяви про зміну місця проживання не надавала,разом з тим у матеріалах справи міститься заява представника відповідача адвоката Мошенської І.А. від 24.11.2020 року про розгляд справи за відсутності сторони відповідача. Третя особа [PERSON] не з`явився, разом з тим у матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності. Третя особа Орган опіки та піклування Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації свого представника до суду не направила, однак надіслала листа про розгляд справи без участі представника. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Дитинство в Україні охороняється державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Пріоритетом у правовому регулюванні сімейних відносин є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ч. 2 ст.1, ч. 3 ст.5 Сімейного Кодексу України). Ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини, Україна визнала, що дитині для повного і гармонійного розвитку особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові та розуміння. Встановленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, що регулюються, зокрема, Конвенцією про права дитини та СК України. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до п. 3 ст. 9 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, інших членів сім`ї та родичів визначений СК України. До особистих немайнових прав дитини відноситься, зокрема право дитини жити і виховуватися в родині; право дитини на спілкування з обома батьками, дідусем, бабусею, братами, сестрами й іншими родичами. Дотримання і захист цих особистих прав дитини гарантується державою, що виходить з інтересів і потреб кожної дитини. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого Приморським відділом РАГС 26.08.1987 р., позивач [PERSON] є його матір`ю. Відповідач та третя особа [PERSON] спільно проживали без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання [INFO] в них народилась дочка - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 11.05.2019 року Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 823. Таким чином, донька [PERSON] є онукою його матері. Згідно пенсійного посвідчення № [NUMBER] серії [NUMBER] , виданого позивачу Пенсійним фондом України 13.09.2018 року, [PERSON] [INFO] , як інвалід 2 гр. загального захворювання (довічно), отримує пенсію по інвалідності. За інформацією з «Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», [PERSON] зареєстрована як фізична особа-підприємець та надає послуги із здачі в оренду нерухомого майна та ріелторські послуги. Згідно Довідки №593 від 19.09.2019 року (з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації) [PERSON] мешкає та зареєстрована разом із сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , будинок належить їй на праві власності на підставі Договору дарування житлового будинку від 29.05.2003 року. Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 20.08.2019 року за адресою: [ADDRESS] , складеного службою у справах дітей Одеської міської ради та згідно Акту обстеження умов проживання від 26.06.2019 року за адресою: [ADDRESS] , для дитини створені належні умови для проживання та розвитку. Постановою Київського районного суду м. Одеси від 29.08.2017 року по справі №520/9653/17 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, а саме керування особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що визнано позивачкою у відповіді на відзив. Онука позивача проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою її реєстрації: [ADDRESS] , що підтверджується Довідкою про реєстрацію місця проживання особи №4169228 (відповідача) від 16.07.2019 року та Актом обстеження умов проживання дитини, складеним службою у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 04.10.2019 року. Факт звернення відповідача до органу реєстрації Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дарницької РДА, з метою проведення першої державної реєстрації місця проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] та факт відмови у проведення державної реєстрації у зв`язку із відсутністю згоди батька дитини, підтверджується Заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини за адресою реєстрації її матері від 11.07.2019 року з відмовою у проведенні реєстрації адміністратора ЦНАП [PERSON] . Згідно відповідей з Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області на заяви відповідача від 15.06.2019 року та 17.06.2019 року, їй було рекомендовано звернутись до суду з позовною заявою до [PERSON] для вирішення спірних питань (щодо визначення місця проживання дитини) в порядку цивільно-правових відносин. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23.08.2019 року про відкриття провадження у цивільній справі №753/15727/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Дарницької в м. Києві державної адміністрації про стягнення аліментів на утримання дитини та визначення місця проживання дитини та ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05.11.2019 року у цивільній справі №753/15727/19 про прийняття зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у вихованні дитини, встановлення способу участі батька у спілкуванні з дитиною та зобов`язання вчинити дії, підтверджується факт наявності судового спору між батьками малолітньої дитини. Згідно Довідки ТОВ «БАСФ Т.О.В.» від 22.07.2019 року №39 відповідач працевлаштована та має власний дохід. Хворобливий стан здоров`я дитини підтверджується медичними документами. Факт наявності у дитини [PERSON] , [INFO] близьких родичів за материнською лінією (баба, дід, прабаба, прадід), які в силу ст. 257 СК України мають право на спілкування із онукою, підтверджується копіями паспортів та свідоцтвами про народження, які підтверджують їх спорідненість. Згідно наданого Органом опіки та піклування Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації висновку про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні онуки, визначення порядку спілкування з малолітньою дитиною, [PERSON] , [INFO] , вбачається, що «вивчивши матеріали справи, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини (протокол від 13.02.2020 року за №3), з метою забезпечення виключно прав та інтересів дитини, Дарницька районна у м. Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити участь баби, [PERSON] у вихованні онуки - [PERSON] , [INFO] , за наступним графіком: протягом перших трьох місяців, у присутності матері: - кожна третя неділя місяця з 16.00 до 19.00 години; у подальшому, без присутності матері: - кожна третя неділя місяця з 16.00 до 19.00 години. Зобов`язати [PERSON] дотримуватись режиму харчування, лікування, розвитку та відпочинку дитини, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно матері дитини, [PERSON] ; - зобов`язати [PERSON] не перешкоджати бабі брати участь у вихованні дитини та спілкуванні з онукою, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно баби дитини, [PERSON] ». Відповідно до ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав до виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Статтею 263 СК України визначено, що спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст. 159 СК України. Згідно з ч. 2ст. 159 СК України суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Крім того, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та стст. 2, 8 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Отже, із системного тлумачення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, стст. 7, 257 СК України вбачається, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною баби та діда, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип рівності у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ст. 2 ЦПК України). Відповідно до статей 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності ( ст. 89 ЦПК України). Оцінуючи наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що між сторонами у справі виникли непорозуміння, які у свій час загострили взаємовідносини між позивачем та відповідачем, і така ситуація в їх особистих відносинах не дає можливості мирним шляхом вирішити питання про визначення порядку спілкування бабусі із онукою, який мав би влаштовувати кожну із сторін по справі, що зумовлює вирішення даного питання в судовому порядку. Визначаючись із періодичністю та систематичністю побачень позивача з онукою, суд бере до уваги, що відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини, а тому беручи до уваги встановлені судом фактичні обставини справи та правовідносини, що їх регулюють, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Органу опіки та піклування Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації та [PERSON] , про усунення перешкод в спілкуванні та вихованні онуки, визначення порядку спілкування з онукою, підлягає частковому задоволенню. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, враховуючи характер спірних правовідносин, суд вважає, в межах даного спору позивачем не надано належних та допустимих доказів, які мали підтвердити неправомірні дії відповідача (мати дитини), пов`язані зі створенням перешкод в спілкуванні баби з онукою, відтак, щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні із онукою, суд відмовляє у її задоволенні, адже така вимога є передчасною у зв`язку з тим, що права позивача не є порушеними. Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав тощо обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який згідно з ч. 5 ст. 19 подає суду письмовий висновок щодо розв`язування спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. При цьому суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України). При вирішені даного спору, з огляду на вищезазначене, суд враховує Висновок наданий Органом опіки та піклування Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні онуки, визначення порядку спілкування з малолітньою дитиною - [PERSON] , [INFO] , разом з тим, з огляду на наявні у матеріалах справи докази,

Outcome: partial