Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Берегівського районного суду з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог Берегівський РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Позов мотивований тим, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 12962643 від 19.12.2006 року. Відповідач [PERSON] не є членом сім'ї позивача, виїхав із даної квартири 28 років тому і з тих пір не проживає там, однак значиться зареєстрованим. Наявність формальної реєстрації відповідача у належній позивачу квартирі створює для нього незручності, впливає на розмір комунальних послуг, створює перешкоди йому в розпорядженні майном. У добровільному порядку відповідач не знявся з реєстраційного обліку, позивач з ним відносини не підтримує та ніякого зв'язку не має. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав заяву, згідно якої позов підтримує та просить справу розглянути за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, хоча був повідомлений належним чином, своєчасно про час та місце розгляду справи, згідно ст. 74 ЦПК; причину неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності чи про відкладення розгляду справи не подавав, тому на підставі ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечує позивач. Третьою особою подано до суду заяву, згідно якої просили розглянути справу на розсуд суду без участі їх представника. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12962643 від 19.12.2006 року, квартира [ADDRESS], належить позивачу [PERSON], згідно договору дарування № 1-7673 від 16.12.2006 року. У будинковій книзі зазначеного будинку вказаний як такий, що там проживає, відповідач [PERSON], з 22.05.1979 року. [PERSON]. має зареєстроване місце проживання в квартирі [ADDRESS], що підтверджується довідкою Берегівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області № 3120 від 18.11.2014 року. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В ст. 8 ЦК України зазначається, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Ст. 317 ЦК України містить положення про те, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Ч. 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Ст. 391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців. Ст. 72 ЖК УРСР встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Outcome: approved