Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до Шабівської сільської ради про встановлення факту належності житлового будинку, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на наступне. [INFO] померла [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS]. Нотаріальним чином оформити право власності позивач не в змозі, оскільки померлою не було зареєстровано нерухоме майно, тому він був змушений звернутися до суду. Позивач у судове засідання не з'явився, про час, місце та дату судового засідання сповіщався, на адресу суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи без участі позивача, позовні вимог підтримує у повному обсязі. Представник Шабівської сільської ради у судове засідання не з'явився, про час, місце та дату судового засідання був сповіщений належним чином, про причину своєї неявки суд не сповістив. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER], яке було видано та зареєстровано виконавчим комітетом Шабіської сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області, про що складено відповідний актовий запис за № 356. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS], який в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 40,7 кв. м., житловою площею 23,0 кв. м., літньої кузні літ. «Б», сараю літ. «В», убиральні літ. «Д», споруд № 1-4. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1296, 1298 ЦК України спадкоємці, які прийняли спадщину, можуть одержати свідоцтво про право на спадщину після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Однак, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з тим, що право власності на житловий будинок не було зареєстровано належним чином органом державної реєстрації, про що свідчить відповідь нотаріуса Білгород - дністровського районного нотаріального округу [PERSON] від 27.08.2014 року за № 207/02-24. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», право власності на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Як вбачається з довідки виконавчого комітету Шабівської сільської ради від 09.10.2014 року за № 1151, згідно записів у погосподарській книзі сільської ради за 2011-2014 роки [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS], особовий рахунок [NUMBER]. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 04.10.1991 року за №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок», право власності на житловий будинок, збудований громадянином на відведеній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Таким чином, суд дійшов висновку, що [PERSON] була власником вищевказаного житлового будинку, однак належним чином не встигла зареєструвати нерухоме майно. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. ч.1 ст.1222 спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За життя [PERSON] склала заповіт від 28.12.2006 року, що посвідчений секретарем Шабівської сільської ради Штефанко Є.П., зареєстрований за № 713, відповідно до якого [PERSON] заповідає усе належне їй майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося [PERSON]. Даний заповіт чинний та ніким не скасований. Як зазначає ч.1, ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Частина 1, ст.1236 ЦК України наголошує, що заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому, отже навіть ті права які йому належать на праві спільної сумісної власності. У відповідності зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину, і незалежно від часу його прийняття вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦК України фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь - якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Після смерті [PERSON], позивач здійснює роботи, постійно проживає в житловому будинку, що відповідності до ст. 1268 ЦК України, свідчить про прийняття спадщини. Отже, виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що спадкове майно дійсно належало померлому, але вона не встигла належним чином оформити право власності, спадкоємець у встановлений законом шестимісячний строк звернувся до нотаріальної контори, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, тому суд вважає постановити рішення із задоволенням позову.

Outcome: approved