Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

[PERSON] (далі позивачка), діючи через свого представника- адвоката Костюченка Владислава Костянтиновича, звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 26.03.2021 року між позивачкою та відповідачкою, був укладений договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Семеніської районної державної нотаріальної контори - в.о державного нотаріуса Новгород-Сіверської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області Н.М. Долею, зареєстрований в реєстрі вчинення нотаріальних дій за №258, згідно з яким позивачка передала у власність відповідачці 2/3 частки квартири [ADDRESS] , відповідачка зобов`язувалася забезпечити позивачку довічним утриманням та доглядом. При цьому, згідно з п.2.1. договору, догляд та утримання мали надаватися у вигляді: а) забезпечення належного догляду; б) забезпечення житлом шляхом збереження права безоплатного користування часткою квартири, проживання в ній та перебування на реєстраційному обліку довічно або до добровільного зняття з реєстраційного обліку з квартири, частка в якій відчужується; в) надання побутових послуг у вигляді прання належних позивачці речей, регулярного прибирання квартири (не рідше одного разу на тиждень); г) придбання продуктів харчування; д) в разі необхідності, забезпечення належними лікувальними засобами на підставі виданих лікарями рецептів. Позивачка стверджує, що умови договору відповідачкою не виконуються. Відповідачка, як проживала до укладення договору в с.Лісконоги Новгород-Сіверського району, так і продовжує там проживати (з дня укладнння договору вона приїздила в м.Новгород-Сіверський раз або два), отже не надає позивачці перелічених в п. 2.1. а), в), г), д) послуг, надання яких вимагає постійного перебування відповідачки в квартирі, де проживає позивачка. Більше того, не виконується п.б) п.2.1 договору щодо безоплатного проживання позивачки в квартирі, оскільки відповідачка вважає, що п.3.2.3 передбачає оплатне проживання позивачки - здійснення останньою оплати комунальних послуг. Виходячи з цього розуміння, будучи власником квартири, відповідачка так і не уклала договори з надавачами комунальних послуг, отже позивачка продовжує оплачувати комунальні послуги, замість власника квартири, як це було до укладення договору довічного утримання. Відповідачка не заявляла про неможливість виконання нею обов`язків набувача за договором довічного утримання, між сторонами не досягалася згода про передачу відповідних обов`язків іншій особі. У підготовче судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, але її інтереси в судовому засіданні представляє адвокат Костюченко Владислав Костянтинович, який позов підтримав з підстав, зазначених в позовній заяві та просив його задовольнити. Відповідачка [PERSON] у підготовчому засіданні позоні вимоги визнала та не заперечувала проти розірвання договору довічного утримання. Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Заслухавши вступне слово представника позивачки та відповідачки, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачами та, відповідно, для його задоволення, у зв`язку з цим, суд враховує наступне. 26.03.2021 року між позивачкою [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було укладено договір довічного утримання (догляду), посвідченийдержавним нотаріусом Семеніської районної державної нотаріальної контори - в.о державного нотаріуса Новгород-Сіверської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області Долею Н.М., зареєстрований в реєстрі вчинення нотаріальних дій за №258 (далі Договір), що підтверджується копією відповідного договору (а.с.4-5). Відповідно до п. 1.1 вказаного Договору, позивачка [PERSON] передала у власність відповідачці [PERSON] належнні їй 2/3 (дві треті) частки у праві власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , взамін чого відповідачка зобов`язується забезпечувати позивачку довічним утрианням та доглядом. Відповідно до п. 2.1 Договору, за згодою сторін, обов`язок [PERSON] по наданню [PERSON] довічного утримання та догляду визначається у вигляді: а) забезпечення належного догляду; б) забезпечення житлом шляхом збереження права безоплатного користування часткою квартири, проживання в ній та перебування на реєстраційному обліку довічно або до добровільного зняття з реєстраційного обліку з квартири, частка в якій відчужується; в) надання побутових послуг у вигляді прання належних позивачці речей, регулярного прибирання квартири (не рідше одного разу на тиждень); г) придбання продуктів харчування; д) в разі необхідності забезпечення належними лікувальними засобами на підставі виданих лікарями рецептів. Відповідно до п. 3.1.2 Договору, вимагати розірвання договору у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків за цим договором. 26.03.2021 року у зв`язку з посвідченням вказаного договору довічного утримання (догляду), державним нотаріусом Семеніської районної державної нотаріальної контори - в.о державного нотаріуса Новгород-Сіверської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області Долею Н.М., накладено заборону відчуження зазначеної в договорі майна - 2/3 частки у праві власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , які належать [PERSON] , до виконання ( припинення, розірвання ) договору довічного утримання (догляду) та зареєстровано в реєстрі № 259 (а.с.5). Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 26.03.2021 року державний нотаріус Семенівської районної державної нотаріальної контори Доля Н.М., на підставі договору довічного утримання № 258 від 26.03.2021 року, зареєструвала за [PERSON] право приватної власності на 2/3 частки квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Згідно копій квитанцій про оплату житлово-комунальних послуг (за електроенергію, за газопостачання та за спожитий природний газ та водопостачання) осбові рахунки зареєстровані за [PERSON] та оплату комунальних послуг здійснює позивачка (а.с.7-10). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 744 ЦК України передбачено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно з ч. 1 ст. 745 ЦК України договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Договір довічного утримання є однією із правових форм забезпечення непрацездатних за віком або за станом здоров`я фізичних осіб. Недієздатна особа, відчужуючи квартиру (домоволодіння) передусім має на меті отримання утримання, догляду і інших послуг, яких вона потребує в наслідок недієздатності. Закон чи договір не ставить в залежність факт належності здійсненого забезпечення утриманням чи доглядом від прийняття виконання таких дій відчужувачем. Відтак зобов`язання за договором довічного утримання вважається належно виконаним з моменту вчинення передбаченої договором дії набувачем. Мотиви неприйняття виконання, як і сам факт такого неприйняття не мають правового значення до вирішення питання про належність виконання набувачем своїх обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 748 ЦК України набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334 цього Кодексу. Обов`язки набувача за договором довічного утримання (догляду), грошова оцінка матеріального забезпечення відчужувача встановлені нормами ст.ст. 749 - 751 ЦК України. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 626 ЦК України визначено поняття договору, який є домовленістю двох або більше сторін, яка спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України при розірванні договору зобов`язання сторін припиняються. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Відповідно до ч. 1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. Із системного аналізу положень вказаних норм та умов договору вбачається, що підставою для розірвання договору довічного утримання є як повне невиконання набувачем взятих на себе обов`язків,так і їх неналежне виконання у порівнянні з умовами договору, незалежно від вини набувача. При цьому, обов`язок з доведення факту належного виконання умов договору довічного утримання, у відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 76 ЦПК України, покладається саме на відповідача, який надає це утримання. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» в разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Водночас, для з`ясування чи не суперечить визнання позову відповідачкою закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом було проведено судовий розгляд справи з дослідженням наданих суду доказів. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що відповідачка визнала позовні вимоги, досліджені в судовому засіданні докази та встановлені обставини справи підтверджують, що визнання позову не суперечить закону та не порушує права і свободи інших осіб, суд приходить до висновку про доведеність обставин невиконання відповідачкою [PERSON] умов договору довічного утримання від 26.03.2021 року, протилежного в судовому засіданні не встановлено, а тому вимоги позивачки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн.00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved