Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

[PERSON] , (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (далі ПАТ «ПУМБ», відповідач), вказавши третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хару Наталію Станіславівну, приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №10402, вчинений 29.10.2018 року приватним нотаріусом Харою Н.С., про стягнення з неї на користь відповідача заборгованості за кредитним договором №26252019104181 від 11.11.2013 року в розмірі 11297,39 грн. В обґрунтування позову позивач зазначила, що відповідно до вказаного виконавчого напису запропоновано звернути стягнення з позивача на користь відповідача; строк платежу за кредитним договором №26252019104181 від 11.11.2013 року настав; боржником допущено прострочення платежів; період заборгованості з 23.10.2017 по 23.10.2018 року; сума заборгованості складає 11297,39 грн., з яких: 4282,63 грн., прострочена заборгованість за сумою кредиту; 10 грн., заборгованість за комісією, 6873,82 грн., прострочена заборгованість за процентами, 130,94 грн., строкова заборгованість за процентами. На підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Т.Л., здійснюється виконавче провадження №57818579. Позивач вважає, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса є таким, що не підлягає виконанню оскільки останній був вчинений без дотримання вимог чинного законодавства, а зазначена у виконавчому написі сума боргу не є безспірною. Вважає, що оскільки нотаріус у порушення вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру заборгованості та вчинив виконавчий напис за відсутності всіх належних документів, то такий виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Також позивач, посилаючись на ст.1212 ЦК України просив суд стягнути з відповідача безпідставно стягнуті з неї кошти на підставі вказаного виконавчого напису. Ухвалою суду від 23.03.2021 року позовну заяву [PERSON] , прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи та без проведення судового засідання. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. Також даною ухвалою суду задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни (01054, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 37-41, оф. 215) належним чином засвідчену копію матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису від 29.10.2018 року, зареєстрованого у реєстрі за №10402, про звернення стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованості за кредитним договором №26252019104181 від 11.11.2013 року\~ у розмірі 11297,39 грн. Ухвалою суду від 23.03.2021 року відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] , про забезпечення позову. Ухвалу суду від 23.03.2021 року задоволено заяву [PERSON] , про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого документа - виконавчого напису, вчиненого 29.10.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, реєстровий №10402 у виконавчому провадженні № 57818579. Копію ухвали суду від 23.03.2021 року та позовну заяву з додатками відповідач отримав 30.03.2021 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №0800105255043. У встановлений судом строк відповідач на адресу суду будь-яких клопотань та відзиву на позовну заяву не подав. Копію ухвали суду від 23.03.2021 року та позовну заяву з додатками третя особа - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л., отримала 30.03.2021 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №0800105255035. Правом надати письмові пояснення щодо спору третя особа не скористалася. Будь-яких заяв чи клопотань до суду не подавала. Копія ухвали суду від 23.03.2021 року та позовна заява додатками, надіслані приватному нотаріусу Харі Н.С.,\~ (номер відправлення 0800105255051) повернулися до суду з відміткою відділення зв`язку «адресат відсутній», що відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України та з урахуванням вимог п. 99-1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270, вважається належним повідомленням особи про час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справі,\~ суд встановив наступне. 29.10.2018 року приватним нотаріусом Харою Н.С., вчинено виконавчий напис №10402, яким запропоновано\~ звернути стягнення з [PERSON] , на користь стягувача ПАТ «ПУМБ», який є правонаступником АТ «Банк Ренесанс Капітал», заборгованість за кредитним договором №26252019104181 від 11.11.2013 року, укладеного між [PERSON] , та АТ «Банк Ренесанс Капітал». Строк платежу за кредитним договором №26252019104181 від 11.11.2013 року настав; боржником допущено прострочення платежів; період заборгованості з 23.10.2017 по 23.10.2018 року; сума заборгованості складає 11297,39 грн., з яких: 4282,63 грн., прострочена заборгованість за сумою кредиту; 10 грн., заборгованість за комісією, 6873,82 грн., прострочена заборгованість за процентами, 130,94 грн., строкова заборгованість за процентами (а.с. 8). Додана до позовної заяви копія, вказана позивачем як пропозиція укласти договір від 11.11.2013 року (а.с. 9) не є читабельною та такою, що дає змогу суду встановити якісь обставини, що підтверджуються вказаним документом. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Так, статтею\~ 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.\~ Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам ст. 89 Закону України «Про нотаріат». Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі Порядок), затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року\~ №296/5. Зокрема, згідно з Порядком, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувача та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172. За заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору. Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року, №1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05.07.2017 року по справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Разом із тим, цивільне судочинство здійснюється за принципом змагальності та диспозитивності. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, який передбачає, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;\~ сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~ Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Так, звертаючись із даним позовом позивач на обґрунтування своїх вимог посилався на те, що оспорюваний виконавчий напис був вчинений нотаріусом з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністра юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, тобто на недотримання нотаріусом самої процедури вчинення виконавчого напису, а також на відсутність безспірності заборгованості перед стягувачем. Однак матеріали справи не містять доказів, на підставі яких було вчинено оспорюваний виконавчий напис. Суд, сприяв позивачеві у витребуванні доказів та витребував у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С., за вказаною позивачем адресою (01054, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 37-41, оф. 215) належним чином засвідчену копію матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення оспорюваного виконавчого напису, однак поштове відправлення повернуто без вручення з відміткою «адресат відсутній». Іншої адреси приватного нотаріуса, як і належності зазначеної позивачем адреси вказаному нотаріусу матеріали справи не містять і у суду відсутній обов`язок відшукувати актуальну адресу нотаріуса. Позивач з матеріалами справи щодо наявності витребуваних доказів не знайомився, повторних клопотань щодо витребування вказаних доказів за іншими адресами знаходження нотаріуса чи у інших суб`єктів суду не заявляв. Таким чином, суд приходить до висновку, що ризик неподання витребуваних судом доказів покладається на позивача, а за наявних у справі доказів суд позбавлений можливості перевірити додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, тобто перевірки\~ доводів позивача щодо недодержання нотаріусом самої процедури вчинення нотаріальної дії та щодо наявності факту безспірності заборгованості. Крім того, доводи позивача про порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису та відсутності обов`язкових документів для його вчинення носять узагальнений характер та є по суті її припущеннями. Будь-яких конкретних доводів, підтверджених належними доказами, щодо наявності чи відсутності договору між нею та відповідачем, невідповідності фактичним обставинам справи розміру заборгованості за цим договором, відсутності будь-яких документів на підтвердження безспірності заборгованості, є також припущеннями позивача, які не підтверджені жодними доказами, зокрема і матеріалами нотаріальної справи щодо вчинення оспорюваного виконавчого напису, які, як зазначено вище, у суду відсутні. Крім того суд вважає, що є необґрунтованими доводи позивача про те, що розмір заборгованості не є безспірним, оскільки позивач\~ зазначаючи в позові про це, не зазначає в чому саме полягає її спірний характер (з чим саме він не погоджується), тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, які саме підстави неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису тощо, та не посилається на відповідні докази в обґрунтування своїх доводів, при цьому і не спростовує розмір зазначеної заборгованості. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не знайшли своє підтвердження у ході розгляду справи, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд вважає, що\~ позов задоволенню не підлягає. Решта позовних вимог є похідними від основних вимог, у задоволенні яких суд відмовив, а тому і у їх задоволенні слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача. Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України слід скасувати заходи забезпечення позову за ухвалою суду від 31.03.2021 року у даній справі. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: dismissed