Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - заявник 1), [PERSON] (далі по тексту - заявник 2) звернулись до суду із спільною заявою, відповідно до якої просили розірвати шлюб між ними, зареєстрований 12.02.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 182, Свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] . Заява обґрунтована тим, що між заявниками було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають спільну дитину, доньку, [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, сімейне життя між сторонами не склалося, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство сторони не ведуть, примирення неможливе в даному випадку. За таких обставин просили шлюб розірвати. Крім того, між сторонами досягнуто згоди щодо визначення місця проживання дитини, участі у забезпеченні умов її життя, виховання. 29.07.2021 ухвалою Верховного Суду підсудність вказаної справи визначено Шевченківському районному суду м. Києва. 20.09.2021 по справі відкрито провадження та призначено судове засідання. 18.11.2021 від представника заявників надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності. В судове засідання заявники не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Через канцелярію суду від представника заявників [PERSON] надійшло клопотання, відповідно до якої заяву підтримала, просила задовольнити, справу розглянути за відсутності заявників. Так, відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідно ч. 4 ст. 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Згідно положень ч. 1 ст. 26 Закону, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Так у матеріалах справи наявний Ордер серія АІ № 1116606 на надання правової допомоги, виданий на представництво інтересів заявників [PERSON] та [PERSON] у Шевченківському районному суді м. Києва на підставі Договору про надання правової допомоги, укладеного з адвокатом Федосєєвою Тетяною Романівною № 01 від 09.07.2021. Ордер також містить відмітку про те, що договором про надання правової допомоги права адвоката не обмежуються. За таких обставин, суд, перевіривши обсяг повноважень адвоката, подане клопотання дійшов висновку про достатній обсяг процесуальних прав представника заявників для подання відповідного клопотання. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, які підтверджені наданими сторонами доказами по справі. 12.02.2015 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 182, Свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] . Сторони також мають спільну дитину, доньку, [PERSON] , [INFO] /Свідоцтво про народження, видане компетентним органом Словацької Республіки, про що у книзі реєстрації народжень органу РАЦС зроблено запис, пор.номер 2516, том 55 рік 2016, [PERSON] . В своїй спільній заяві заявники пояснили, що сімейне життя між ними не склалося, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство сторони не ведуть. При цьому, між заявниками 16.07.2021 укладено Договір про визначення місця проживання дитини, участь у її вихованні та утриманні, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Мединською Н.В. зареєстровано в реєстрі за № 438. Договором врегульовано питання щодо визначення місця проживання спільної дитини, після розірвання шлюбу, порядок сплати аліментів на її утримання, порядок участі обох з батьків у вихованні дитини. Так, статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Положеннями статей 21, 24 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до ст. 10 ЦК України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Положеннями ч. 3 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення. З врахуванням наведеного, судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Крім того, судом також встановлено, що права спільної дітини заявників внаслідок розірвання шлюбу між ними порушені не будуть. Відповідно до ч. 3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч. 2 ст. 115 СК України). З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved