Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Фермерського господарства «Орхей» про стягнення 309398,11 грн. заборгованості в порядку регресу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він, як майновий поручитель, на підставі Договору поруки № 18/5-1 від 21.03.2018 року, виконав в повному обсязі всі кредитні зобов`язання боржника - Фермерського господарства «Орхей» перед кредитором - АТ «Ощадбанк» за Договором кредитної лінії № 18/5 від 21.03.2018 року, шляхом списання коштів в розмірі 309398,11 грн. з його депозитного рахунку на підставі Договору застави майнових прав № 18/5-3 від 21.03.2018 року. А тому до нього перейшли усі права кредитора щодо боржника - Фермерського господарства «Орхей» в частині сплаченої ним заборгованості в сумі 309398,11 грн., яку він просить стягнути в порядку регресу. Також представник позивача просив судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Луковкіної У.Ю. від 03.06.2019 року вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву та п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання ним заперечення, а позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Згідно ч.1 ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. У відповідності до ч.ч. 1, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник - адвокат Бобик Ю.І. не з`явились, однак представник позивача подав до суду письмове клопотання, в якому вказав, що позов підтримує, просив його задовольнити та розгляд справи провести без його участі та без участі [PERSON] . Представник відповідача - Фермерського господарства «Орхей» в судове засідання повторно не з`явився, причин неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в порядку ч.ч. 10, 11 ст. 128 ЦПК України. У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 Заочний розгляд справи. Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву суду не надав, а позивачем подано достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, заслухавши думку учасників справи та пояснення свідків, вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Судом встановлено, що між ПАТ «Державний ощадний банк України» та Фермерським господарством «Орхей» (відповідач) 21.03.2018 року був укладений договір кредитної ліній № 18/5 (а.с. 5-14) (далі - Кредитний договір), згідно якого останній отримав кредит в розмірі 300000,0 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту, з остаточним терміном повернення 04.01.2019 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ПАТ «Державний ощадний банк України» (кредитор), Фермерським господарством «Орхей» (боржник) та [PERSON] (поручитель) 21.03.2018 року було укладено договір поруки № 18/5-1 від 21.03.2018 року, згідно якого поручитель зобов`язався відповідати перед кредитором по зобов`язаннях боржника за кредитним договором в повному обсязі (а.с. 17-23). Також між ПАТ «Державний ощадний банк України» (заставодержатель) та [PERSON] (заставодавець) 21.03.2018 року був укладений договір застави майнових прав № 18/5-3, згідно якого заставодавець з метою належного виконання зобов`язання передав в заставу, а заставодержатель прийняв в заставу предмет застави - майнові права, а саме право вимоги майнових коштів, у т.ч. такі, що виникнуть в майбутньому за Депозитним договором, в розмірі 310000,0 грн., які розміщені на вкладному рахунку заставодавця (24-29). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до кредитного договору з додатками Фермерське господарство «Орхей» отримало кредит в розмірі 300000,0 грн., строком до 04.01.2019 року на поповнення обігових коштів на поточний рахунок № [NUMBER] (а.с. 16). Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Частиною 1 ст. 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Так, у зв`язку з невиконанням позичальником своїх зобов`язань перед банком, банк реалізував своє право звернення стягнення на предмет застави шляхом звернення стягнення на депозит, внаслідок чого здійснив переказ відповідної суми з вкладного (депозитного) рахунку [PERSON] (позивач) та спрямував грошові кошти, отримані в результаті звернення стягнення на предмет застави, на задоволення вимог щодо виконання зобов`язань, що випливали з кредитного договору станом на 11.12.2018 року в розмірі 309398,11 грн., з яких: 299849,52 грн. - прострочена сума кредиту, 4625,79 грн. - прострочені відсотки, 4764,73 грн. - нараховані відсотки, 158,07 грн. - пеня за несвоєчасно оплачені відсотки (довідка № 108.10-17/1-73 від 07.02.2019 року, а.с. 30, довідка № 108.10-17/1-541 від 29.07.2019 року, а.с. 125). Згідно ст. 556 ЦК України після виконання поручителем зобов`язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов`язок боржника. До поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. До кожного з кількох поручителів, які виконали зобов`язання, забезпечене порукою, переходять права кредитора у розмірі частини обов`язку, що виконана ним. При цьому, відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеної у постанові від 23.09.2015 року по справі № 6-466цс15, правовий аналіз норм частин першої та другої статті 556 ЦК України дає підстави для висновку про те, що наслідки, передбачені в цій нормі, настають лише в разі повного виконання поручителем забезпеченого порукою кредитного зобов`язання. Цей висновок узгоджується з положенням пункту 3 частини першої статті 512 ЦК України, яке передбачає подібний спосіб заміни кредитора в зобов`язанні внаслідок виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем). Згідно довідки АТ «Державний ощадний банк України», філії - Івано-Франківського обласного управління, № 108.10-17/1-541 від 29.07.2019 року встановлено, що договір кредитної лінії № 18/5 від 21.03.2018 року, укладений між Фермерським господарством «Орхей» та ПАТ «Державний ощадний банк України» на суму 300000,0 грн. є припиненим. Поручитель [PERSON] виконав в повному обсязі всі кредитні зобов`язання Фермерського господарства «Орхей» (а.с. 125). Отже, враховуючи те, що [PERSON] в повному обсязі виконав всі кредитні зобов`язання Фермерського господарства «Орхей» перед ПАТ «Державний ощадний банк України» за кредитним договором, то до нього, як до поручителя, що виконав всі кредитні зобов`язання за боржника, перейшли усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в т.ч. право на зворотню вимогу (регрес) до боржника. 25.02.2019 року та 21.03.2019 року [PERSON] направляв до Фермерського господарства «Орхей» листи-вимоги від 19.02.2019 року та 19.03.2019 року про повернення грошових коштів відповідно до кредитного договору та договору поруки в сумі 309398,11 грн. до 21.03.2019 року (а.с. 33-37). Однак відповідач вказані вимоги у зазначений строк не виконав, будь-яких доказів, які б спростовували вказану заборгованість, відповідачем по справі суду не представлено. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене, з врахуванням того, що позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін та те, що відповідач та його представник не подали суду відзиву на позовну заяву та жодних письмових чи електронних доказів, які би спростували позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позов про стягнення заборгованості в порядку регресу є обгрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При такому вирішенні позову, з врахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору в порядку п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки являється особою з інвалідністю ІІ-ої групи (довідка МСЕ № 171028 від 08.02.2006 року, а.с. 41), з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у встановленому законодавством розмірі, з розрахунку 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, - 3093,98 грн. На підставі ст.ст. 512, 526, 543, 553, 554, 556, 1049 ЦК України,

Outcome: approved