Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що згідно договору купівлі-продажу, укладеного 08.09.2011, купив у [PERSON] житловий будинок і земельну ділянку, що знаходяться в [ADDRESS] за 376 525,00 грн. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 15.04.2016 у справі №450/271/15 визнано недійсною довіреність від 25.06.2010, видану [PERSON] на ім`я [PERSON] , що посвідчена приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сліпеньким Л.Р. та зареєстрована в реєстрі за №1969, визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] , укладений 26.07.2010 між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Борисовою (Карпа) Тетяною Володимирівною та зареєстрований в реєстрі за №738, витребувано з незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] . Враховуючи те, що він позбавлений права власності на будинок через обставини, котрі були йому невідомі і не могли бути відомі на час укладення договору купівлі-продажу будинку і земельної ділянки з [PERSON] , тому просить стягнути з [PERSON] завдані йому збитки в розмірі 376 525 грн. Водночас просить стягнути з відповідача штрафні санкції, які передбачені договором купівлі-продажу будинку і земельної ділянки від 08.09.2011, в розмірі 380 000 грн. 19.10.2018 позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, посилаючись на те, що з часу проведення розрахунку за придбане майно по договору купівлі-продажу від 08.09.2011 по час вирішення даного спору пройшов значний проміжок часу, тому ним було замовлено незалежну оцінку вартості житлового будинку, який було вилучено на підставі рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 15.04.2016. Згідно висновку про вартість майна, проведеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] ринкова вартість житлового будинку [ADDRESS] , становить 1 483 000,00 гривень. З врахуванням наведеного просить стягнути з [PERSON] на його користь 1 483 000 грн. на відшкодування збитків, завданих вилученням за рішенням суду житлового будинку [ADDRESS] , 380000 грн. штрафних санкцій, згідно п.10 договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки від 08.09.2011, та 8810 грн. судових витрат по сплаті судового збору. 11.06.2018 представник відповідача подав до суду відзив, у якому вказує, що позивач обґрунтовуючи свої вимоги в заявленому позові посилається на договір від 08.09.2011 купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] і земельної ділянки за ціною 376 525,00 грн., укладений між [PERSON] та [PERSON] ; рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 15.04.2016 у справі №450/271/15, що набрало законної сили, статтю 661 ЦК України. Наведене обгрунтування позовних вимог вважає безпідставним, відповідно позов таким, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідач купуючи згадані житловий будинок і земельну ділянку не знала і не могла знати про існування будь-яких підстав недійсності договору, за яким вона набула спірний будинок у власність від [PERSON] . У розумінні ст.ст.330, 388 ЦК України, [PERSON] була добросовісним набувачем спірного нерухомого майна. Збитки, про які йдеться у ст.661 ЦК України, належать до збитків завданих порушенням зобов`язань за договором купівлі продажу, тому для застосування таких засобів цивільно-правової відповідальності як стягнення збитків, необхідною є наявність усіх складових цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку з протиправною поведінкою боржника та завданими збитками і вини. Тобто, у разі відсудження товару у покупця відповідальність продавця передбачена ст.661 ЦК України може настати лише у випадку, якщо сам продавець був недобросовісним набувачем майна. Також абсолютно безпідставною є й вимога про стягнення з [PERSON] штрафних санкцій за договором купівлі-продажу нерухомості в розмірі 380 000,00 грн., оскільки можливість застосування п.10 договору купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] і земельної ділянки від 08.09.2011, знаходиться у прямій залежності від факту визнання цього договору недійсним чи розірваним зі сторони продавця, чого у даному випадку не було. Зазначений договір у судовому порядку недійсним не визнавався, відсутні підстави для його нікчемності (недійсності в силу закону), жодних дій, спрямованих на розірвання чи зміну договору, [PERSON] не вчиняла. Крім цього, системний аналіз ст.ст.6, 216 ЦК України дозволяє зробити наступні висновки недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Вказані правові наслідки недійсності правочину, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Тобто законом чітко встановлено, що правовим наслідком недійсності правочину є повернення сторонами усього, отриманого за ним, або ж компенсація збитків у випадку неможливості проведення такого. При цьому, законом заборонено диспозитивність цивільно-правового регулювання у питанні встановлення сторонами особливих умов застосування або особливих правових наслідків недійсності правочинів. Тому просить суд відмовити у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків, завданих вилученням за рішенням суду житлового будинку. 21.12.2018 представник відповідача скерував відзив на заяву про збільшення позовних вимог, у якому вказує, що під час укладення договору купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] і земельної ділянки від 08.09.2011, сторонами була узгоджена ціна товару - 376 525,00 грн., яка була нижчою ринкової вартості аналогічного майна на той час, оскільки виникла необхідність термінового продажу відповідачем будинку. Відповідно, реальний розмір збитків позивача є значно нижчим і не може ставитись у пряму залежність від ринкової вартості майна на сьогодні, адже купівля у 2011 році будинку за ціною нижчою ринкової забезпечила покупцю отримання додаткового блага у вигляді зекономлених коштів. Вважає, що оцінювати реальний розмір збитків (за умови досягнення судом висновку про можливість їх стягнення взагалі) необхідно у пропорційному порівнянні ціни договору із сьогоднішньою ринковою вартістю будинку [ADDRESS] і земельної ділянки та оцінкою цього ж майна станом на день його придбання позивачем. 28.02.2019 представник відповідача на адресу суду скерував доповнення до відзиву, у якому вказує, що позивач у заявленому позові як на підставу такого покликається на ч.1 ст.661 ЦК України та на висновок експерта про вартість вилученого у нього майна станом на сьогоднішній день, яка є значно більшою ніж вартість будинку, що оплачувалась за договором купівлі-продажу житлового будинку. Вважає за доцільне звернути увагу суду на ст.611 ЦК України, якою встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки та відшкодування. Згідно з ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до ст.623 ЦК України розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Вважає, що для застосування таких засобів відповідальності, як стягнення збитків необхідними є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та завданими збитками і вини. Як вбачається із змісту позову (з врахуванням збільшення позовних вимог), предметом даного спору, серед іншого, є вимога позивача про сплату відповідачем збитків, передбачених за порушення такого договірного зобов`язання, як договір купівлі-продажу. В позовній заяві та заяві про збільшення розміру позовних вимог, позивач зазначає, що підставою для застосування збитків за статтею 661 ЦК України є виключно об`єктивні обставини, такі як: існування підстав для вилучення речі, що є предметом договору, до моменту укладення такого договору; вилучення в покупця предмета договору купівлі-продажу за рішенням суду; покупець не знав і не міг знати про наявність підстав для вилучення речі, які виникли до укладення договору. Як вбачається із змісту статті 661 ЦК України, положення вказаної статті не передбачають відповідальності продавця без його вини. Крім цього, вказана стаття не містить жодних інших винятків для можливості притягнення продавця до відповідальності за відсутності хоча б одного із елементів складу цивільного правопорушення. В укладеному між сторонами спору договорі купівлі-продажу теж не передбачено можливості притягнення продавця до відповідальності за порушення договірного зобов`язання за відсутності його вини. А тому, вина відповідача теж є обов`язковою умовою відповідальності за статтею 661 ЦК України. Аналіз статті 661 ЦК України свідчить про те, що обставинами, котрі слугують передумовою виникнення відповідальності у продавця є: існування підстав для вилучення речі, що є предметом договору, до моменту укладення такого договору; вилучення в покупця предмета договору купівлі-продажу за рішенням суду; покупець не знав і не міг знати про наявність підстав для вилучення речі, які виникли до укладення договору. При цьому, для притягнення до відповідальності продавця вирішальне значення має не факт вилучення майна у покупця (як це зазначає позивач), а обставина про те, що покупець не знав і не міг знати про наявність підстав для вилучення речі, оскільки якщо станом на момент укладення договору покупцю були відомі вказані підстави, чи продавець повідомляв його про існування цих підстав, продавець не може бути притягнутий до відповідальності за статтею 661 ЦК України навіть у випадку вилучення речі. Факт витребування майна від добросовісного набувача є підставою для відшкодування добросовісному набувачеві понесених ним витрат на придбання цього майна. Проте, як роз`яснив Верховний Суд України в листі від 24.11.2008 «Про практику розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними» такі витрати має бути стягнено зі сторони, яка отримала кошти за недійсним правочином, або з особи, яка є винною в недійсності правочину. У даному випадку, відповідач такою особою не є, оскільки договір від 08.09.2011 купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] і земельної ділянки, за котрим вона відчужувала вказане майно в судовому порядку недійсними не визнавався, а кошти за правочином, що визнавався недійсним (договір від 26.07.2010 купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] , укладений між [PERSON] і [PERSON] ) отримала інша особа - власне [PERSON] . Ухвалою від 07.07.2017 позов [PERSON] залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 21.07.2017 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд. 01.08.2017 ухвалою суду задоволено заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову. Розгляд справи відкладався через неявку відповідача. 14.02.2018 по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків, завданих вилученням за рішенням суду житлового будинку ухвалено заочне рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] 27.04.2018 представник відповідача подав до суду заяву про перегляд даного заочного рішення суду. Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 02.05.2018 поновлено [PERSON] строк на подання заяви про перегляд заочного рішення та прийнято до розгляду заяву про перегляд заочного рішення. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 30.05.2018 заочне рішення Яворівського районного суду Львівської області від 14 лютого 2018 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків, завданих вилученням за рішенням суду житлового будинку скасовано, та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. 11.06.2018 ухвалою суду скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою суду від 01.08.2017. Того ж дня задоволено заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на належне відповідачу [PERSON] майно - нежитлові приміщення IV -го поверху від 156 по 205 літ. «Л-5» у [ADDRESS] . Ухвалою суду від 24.07.2018 заяву представника відповідача про зміну заходів забезпечення позову задоволено, скасовано арешт накладений на нежитлові приміщення IV-го поверху від 156 по 205 літ. «Л-5» у [ADDRESS] та в забезпечення позовних вимог накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . 28.02.2019 ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] , [PERSON] позов підтримали в повному обсязі, давши пояснення аналогічні доводам позовної заяви, просили такий задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив з мотивів, викладених у поданих відзивах на позовну заяву. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 08.09.2011 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу будинку і земельної ділянки, що знаходяться в [ADDRESS] . Вартість житлового будинку та земельної ділянки згідно з договором становить 376 525,00 грн. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 15.04.2016, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 18.07.2016 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ від 02.03.2017, визнано недійсною довіреність від 25.06.2010, видану [PERSON] на ім`я [PERSON] , що посвідчена приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сліпеньким Л.Р. та зареєстрована в реєстрі за №1969, визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] , укладений 26.07.2010 між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Борисовою (Карпа) Тетяною Володимирівною та зареєстрований в реєстрі за №738, витребувано з незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] . У статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, у тому числі є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до частини першої статті 661 ЦК України у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав. Таким чином у позивача [PERSON] виникло право вимоги до відповідача [PERSON] про відшкодування йому збитків у вигляді вартості придбаного ним житлового будинку, який в подальшому вибув з його власності не з його вини, а саме: за рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 квітня 2016 року (частина четверта статті 82 ЦПК України ), унаслідок визнання недійсною довіреності від 25.06.2010, виданої [PERSON] на ім`я [PERSON] та договору купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] , укладеного 26.07.2010 між [PERSON] та [PERSON] . Отже, такі обставини відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України доказуванню не підлягають. Враховуючи те, що спірний житловий будинок вибув з власності [PERSON] на користь третіх осіб на підставах, що виникли до продажу йому житлового будинку, тому відповідач [PERSON] , як продавець цього нерухомого майна, має відшкодувати йому, як покупцю, завдані збитки, оскільки придбаний ним житловий будинок вибув з його володіння не з його вини. Доводи відповідача про те, що сплачені позивачем грошові кошти за спірний житловий будинок слід стягнути не з неї, а з [PERSON] , оскільки договір від 08.09.2011 купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] і земельної ділянки, за котрим вона відчужувала вказане майно у судовому порядку недійсним не визнавався, а кошти за правочином, що визнався недійсним отримала інша особа - власне [PERSON] , є безпідставні. Вказані доводи [PERSON] . спростовуються вищевказаними обставинами та зазначеним преюдиційним рішенням суду, яким встановлено незаконність набуття нею права власності на спірне нерухоме майно. У разі, якщо позов власника про витребування майна із чужого незаконного володіння задоволено, покупець цього майна має право відповідно до статті 661 ЦК звернутися до суду з вимогою до продавця про відшкодування збитків, завданих вилученням у нього товару за рішенням суду з підстав, що виникли до моменту його продажу (пункт 31 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»). Оскільки [PERSON] була продавцем спірного житлового будинку, то саме з неї підлягають стягненню збитки, завдані позивачу вилученням у нього майна. Із звіту про незалежну оцінку житлового будинку [ADDRESS] станом на 12 жовтня 2018 року, проведеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , ринкова вартість житлового будинку, площею 183,0 м?, який складається з семи житлових кімнат, житловою площею 131,3 кв.м, загальною площею 183,0 кв.м, до будинку належить такі господарські будівлі та споруди: цегляна літня кухня «Б», цегляний гараж «В», цегляний сарай «Г», цегляна вбиральня «Д», металеві ворота «1», огорожа з металевої сітки «2», металева хвіртка «З», становить 1 483 000,00 гривень. Будь-яких заперечень з приводу розміру ринкової вартості житлового будинку, встановленого суб`єктом оціночної діяльності, стороною відповідача не заявлялось. Доводи сторони відповідача в частині того, що реальний розмір збитків слід оцінювати лише у пропорційному порівнянні ціни договору із сьогоднішньою ринковою вартістю спірного будинку та ретроспективною оцінкою цього ж майна станом на день його придбання є безпідставними, оскільки не грунтуються на нормах чинного цивільного законодавства. Будь-яких доказів на підтвердження даних доводів відповідач суду не подав. Вимоги позивача щодо стягнення штрафних санкцій у розмірі 380000 грн до задоволення не підлягають. Згідно з п.10 Договору купівлі-продажу будинку і земельної ділянки від 08.09.2011, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , яким передбачено, що сторони погодили, що у випадку визнання договору недійсним (розірвання) зі сторони продавця, останній зобов`язується сплатити покупцю штрафні санкції в розмірі 380 000 грн. Обставин, визначених вказаним пунктом договору, за яких відбувається сплата штрафних санкцій, позивачем не наведено, а відтак в цій частині позов до задоволення не підлягає. Оцінюючі в сукупності зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення в частині стягнення з [PERSON] 1 483 000 грн. збитків, завданих вилученням за рішенням суду житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] слід стягнути судові витрати в розмірі 8810 грн.

Outcome: partial