Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області із позовом до відкритого акціонерного товариства Національна страхова компанія «Оранта» (ідентифікаційний код: 00034186) та [PERSON] ([INFO]), яким з урахуванням заяви про зміну розміру позовних вимог, просив стягнути з відкритого акціонерного товариства Національна страхова компанія «Оранта» (ідентифікаційний код: 00034186) 55040 (п'ятдесят п'ять тисяч сорок) гривень, з яких: 49490 (сорок дев'ять тисяч чотириста дев'яносто) гривень - це вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу у вигляді автомобіля (марки «Fuqi» модель FQ 6510B, державний номерний знак: [NUMBER]) в межах розміру ліміту відповідальності; 550 (п'ятсот п'ятдесят) гривень - це витрати на проведення автотоварознавчого експертного дослідження; 5000 (п'ять тисяч) гривень - розмір моральної шкоди, а також стягнути з [PERSON] ([INFO]) 56232 (п'ятдесят шість тисяч двісті тридцять дві) гривні 74 (сімдесят чотири) копійки, з яких: 46475 (сорок шість тисяч чотириста сімдесят п'ять) гривень 26 (двадцять шість) копійок - це різниця між фактичним розміром майнової шкоди і страховим відшкодуванням; 4247 (чотири тисячі двісті сорок сім) гривень 48 (сорок вісім) копійок - це розмір шкоди, яка пов'язана із втратою товарної вартості транспортного засобу у вигляді автомобіля (марки «Fuqi» модель FQ 6510B, державний номерний знак: [NUMBER]); 510 (п'ятсот десять) гривень - розмір франшизи; 5000 (п'ять тисяч) гривень - розмір моральної шкоди. Про місце, день та час розгляду справи, сторони повідомлялись належним чином. У судове засідання для розгляду справи по суті позивач і відповідачі не з'явились. Позивач через канцелярію Рубіжанського міського суду Луганської області подав заяву, якою просив розглянути справу без його участі та участі його представника, та зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача («Оранта») подав заперечення, в яких просив розглянути справу за відсутності відповідача. Відповідач ([PERSON]) не з'явився, причини неявки у судове засідання не повідомив. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу положень частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З огляду на зміст позовної заяви, з урахуванням заяви про зміну розміру позовних вимог, позивач звернувся до суду оскільки вважає, що внаслідок винних дій відповідача [PERSON], який 05 лютого 2013 року керував автомобілем марки «Hyundai» модель «Tiburon», державний номерний знак: [NUMBER] та рухаючись по перехрестю вулиць Іванова і Мєндєлєєва у місті Рубіжне проігнорував вимоги знаку 2.1. «Дати дорогу», що призвело до виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля марки «Fuqi» модель FQ 6510B, державний номерний знак: [NUMBER], власником якого є позивач, позивачу було завдано майнової шкоди, яка складається з: втрат, які позивач зазнав у зв'язку з пошкодженням його майна у вигляді автомобіля (вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зношення, величина втрати товарної вартості його автомобіля); витрат, які позивач змусив зробити для відновлення свого порушеного права (витрати на проведення експертного товарознавчого дослідження з визначення розміру збитків), а також моральної шкоди, яка полягає у: душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою щодо члена його сім`ї (сина) та інших пасажирів, що знаходились у автомобілі; у душевних стражданнях, яких зазнав позивач у зв'язку з пошкодженням його майна. А оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правову відповідальність [PERSON], як особи, що керувала автомобілем марки «Hyundai», було застраховано відкритим акціонерним товариством Національна страхова компанія «Оранта», на думку позивача, заподіяну йому майнову і моральну шкоду повинні відшкодувати і відповідач [PERSON], і відповідач «Оранта» у тих межах та у тому порядку, що визначив позивач у предметі позову. Відповідач ([PERSON]), правом на подачу заперечень та доказів, якими вони обґрунтовуються не скористався. Відповідач («Оранта») через свого представника подав заперечення, з огляду на зміст яких, вважає, що позов до нього не підлягає задоволенню у зв'язку з тим, що позивач звернувшись до нього, не подав усіх необхідних документів, що передбачені статтями 35 і 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності», а тому право на отримання страхового відшкодування у нього не виникло. Крім того, відшкодування страховою компанією судового збору, витрат на проведення автотоварознавчого експертного дослідження, та моральної шкоди є безпідставним, оскільки це суперечить положенням статей 26№ та 29 вказаного закону. На основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, суд встановив наступні обставини, та відповідно до них визначив такі правовідносини: Третього березня 2012 року між [PERSON], [INFO], та відкритим акціонерним товариством Національна страхова компанія «Оранта» в особі Стаханівського міського відділення - 1 Луганської обласної дирекції (ідентифікаційний код: 00034186) було укладено договір №АВ/5523234 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу у вигляді автомобіля марки: «Hyundai» модель «Tiburon», державний номерний знак: [NUMBER], зі строком дії по 02 березня 2013 року (а.с.55). П'ятого лютого 2013 року приблизно об 11 годині 30 хвилин, [PERSON] [INFO], керуючи автомобілем марки: «Hyundai» модель «Tiburon», державний номерний знак: [NUMBER], рухаючись у місті Рубіжне на перехресті вулиць Іванова та Мєндєлєєва, проігнорувавши вимоги знаку 2.1. «Дати дорогу» і не пропустивши автомобіль марки «Fuqi» модель FQ 6510B, державний номерний знак: [NUMBER], яким керував [PERSON] та рухався по головній дорозі, допустив зіткнення та пошкодження вказаних автомобілів (а.с.9,11). [PERSON], [INFO], як власник наземного транспортного засобу у вигляді автомобілю марки «Fuqi» модель FQ 6510B, державний номерний знак: [NUMBER], 08 лютого 2013 року звернувся до відкритого акціонерного товариства Національна страхова компанія «Оранта» із письмовою заявою про виплату страхового відшкодування, в якій він також повідомив про настання страхового випадку, та до якої додав копію довідки Державної автомобільної інспекції на вказаний транспортний засіб, свідоцтво про його реєстрацію, посвідчення водія, та ідентифікаційний код і паспорт, які йому належать (а.с.80,103,133). Постановою Рубіжанського міського суду Луганської області від 29 березня 2013 року, яка набрала законної сили 09 квітня 2013 року, визнано що [PERSON] власними винними діями порушив вимоги пункту 16.11. «Правил дорожнього руху», затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення, у зв'язку з чим його притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с.11). З огляду на положення частини першої статті 9 вказаного кодексу та частини четвертої статті 61 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає встановленою і ту обставину, що саме винні дії [PERSON] стали причиною заподіяння шкоди автомобілю марки «Fuqi» модель FQ 6510B, державний номерний знак: [NUMBER] при взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки, тобто між винними діями відповідача та заподіянням шкоди є безпосередній причинний зв'язок. Четвертого квітня 2013 року, [PERSON], для визначення розміру заподіяної його майну шкоди у вигляді автомобілю марки «Fuqi» модель FQ 6510B, державний номерний знак: [NUMBER], самостійно обрав суб'єкта оціночної діяльності, з яким уклав договір №28 (а.с.13). Двадцять дев'ятого липня 2013 року, [PERSON], на підставі Акту прийому-передачі робіт із незалежної оцінки від 29 липня 2013 року, отримав висновок №501 експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки шкоди, заподіяної володільцю транспортного засобу та сплатив за цю експертизу 550 (п'ятсот п'ятдесят) гривень (а.с.13-33). За вказаним висновком №501 вартість матеріальної (майнової) шкоди автомобілю марки «Fuqi» модель FQ 6510B, державний номерний знак: [NUMBER], склала 100722 (сто тисяч сімсот двадцять дві) гривні 74 (сімдесят чотири) копійки, з яких: 96475 (дев'яносто шість тисяч чотириста сімдесят п'ять) гривень 26 (двадцять шість) копійок - це вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля; 4247 (чотири тисячі двісті сорок сім) гривень 48 (сорок вісім) копійок - це величина втрати товарної вартості автомобіля (а.с.19). Восьмого серпня 2013 року, [PERSON] звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області із позовом до відкритого акціонерного товариства Національна страхова компанія «Оранта» (ідентифікаційний код: 00034186) та [PERSON] ([INFO]) про відшкодування ними завданої йому матеріальної та моральної шкоди (а.с.2-7). Із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачами виникли цивільні (зокрема деліктні) правовідносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в межах яких виник спір з приводу права позивача, як потерпілої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особи, на отримання відшкодування, внаслідок заподіяної йому матеріальної та моральної шкоди. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує такі норми процесуального і матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів: Відповідно до положень пункту двадцять другого частини першої статті 92 Конституції України засади цивільно-правової відповідальності визначаються виключно законами України. Так, положеннями частин перших статей 1166 та 1188 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується в повному обсязі особою, яка є винною у її заподіянні. Судом враховано, що діяльність, пов'язана з використанням транспортних засобів частиною першою статті 1187 Цивільного кодексу України віднесена до діяльності, що є джерелом підвищеної небезпеки. При цьому, з огляду на положення частини п'ятої статті 1187 Цивільного кодексу України особа, яка здійснює таку діяльність, відповідає за завдану шкоду у повному обсязі, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Поряд з цим, частиною першою статті 999 Цивільного кодексу України передбачено, що законом може бути встановлений обов'язок фізичної особи бути страхувальником відповідальності перед іншими особами (обов'язкове страхування). Так, Законом України «Про страхування» від 07 березня 1996 року №85/96-ВР, страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів визначено обов'язковим видом страхування. А законом, який регулює суспільні відносини у цій сфері та визначає засади вказаної відповідальності є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІV від 01 липня 2004 року (надалі за текстом - Закон України №1961). Відповідно до положень пункту 22.1. статті 22 Закону України №1961 при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Судом встановлено, що 05 лютого 2013 року, в межах чинності договору страхування (укладеного 03 березня 2012 року між [PERSON], [INFO], і відкритим акціонерним товариством Національна страхова компанія «Оранта» в особі Стаханівського міського відділення - 1 Луганської обласної дирекції (ідентифікаційний код: 00034186)) мав місце передбачений цим договором страховий випадок, тобто подія, внаслідок якої автомобілю (марки: «Hyundai» модель «Tiburon», державний номерний знак: [NUMBER]) третьої особи ([PERSON] [INFO]) під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу (автомобіль марки: «Hyundai» модель «Tiburon», державний номерний знак: [NUMBER]) була заподіяна шкода і внаслідок чого настала цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за вказаним договором ([PERSON] [INFO]). Встановлення наведених обставин здійснено судом на підставі письмових доказів (а.с.9-11,56,133), з врахуванням положень статей 1 і 6 Закону України №1961 якими визначені поняття: «страховий випадок»,«дорожньо-транспортна пригода», «забезпечений транспортний засіб», «особа, відповідальність якої застрахована». При цьому, вирішуючи питання про законність експлуатації [PERSON] забезпеченого транспортного засобу, а тому і визнання його особою, відповідальність якої застрахована, суд виходив з положень частини третьої статті 397 Цивільного кодексу України якими встановлено презумпцію правомірності фактичного володіння будь-яким майном, та відсутності в матеріалах справи належних, достовірних і допустимих доказів, які б підтверджували, що експлуатація [PERSON] автомобіля марки: «Hyundai» модель «Tiburon», державний номерний знак: [NUMBER], здійснювалась без законних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], як власник пошкодженого наземного транспортного засобу у вигляді автомобілю марки «Fuqi» модель FQ 6510B, державний номерний знак: [NUMBER], а тому потерпілий, 08 лютого 2013 року звернувся до відкритого акціонерного товариства Національна страхова компанія «Оранта» із письмовою заявою про виплату страхового відшкодування, яка була зареєстрована страховою компанією за №1950, та якою він повідомив про настання страхового випадку і додав копію довідки Державної автомобільної інспекції на вказаний транспортний засіб, свідоцтво про його реєстрацію, посвідчення водія, та ідентифікаційний код і паспорт, які йому належать (а.с.80,103,133). Відповідно до положень пунктів 34.2. та 34.3. статті 34 Закону України №1961 протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого експерта на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення розміру збитків. Якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. З огляду на те, що відповідач («Оранта») не зміг довести належними, достовірними та допустимими доказами факт того, що на протязі 10 робочих днів, з 08 лютого 2013 року (тобто дня отримання ним повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду) він направляв свого експерта для визначення розміру збитків та визначив їх, суд вважає правомірним самостійне обрання позивачем, як потерпілим, експерта для визначення ним розміру шкоди. Тому, суд не бере до уваги заперечення відповідача («Оранта») про позбавлення позивачем права відповідача на визначення розміру збитків його експертом. Оцінивши висновок №501 експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки шкоди, заподіяної транспортному засобу у вигляді автомобілю марки «Fuqi» модель FQ 6510B, державний номерний знак: [NUMBER] (а.с.14-32), здійснений експертом Бондаренко Оленою Анатоліївною, якій рішенням Центральної експертно-кваліфікаційної комісії Міністерства юстиції України від 30 вересня 2011 року присвоєно кваліфікацію судового експерта з правом проведення автотоварознавчих експертиз із спеціальністю: 12.2. - визначення вартості дорожніх транспортних засобів, розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу (а.с.33), та яка внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів (а.с.112,113), суд вважає його належним, достовірним та допустимим доказом розміру завданої [PERSON] майнової шкоди (збитків), спричиненої пошкодженням його автомобіля, зокрема: у сумі 100722 (сто тисяч сімсот двадцять дві) гривні 74 (сімдесят чотири) копійки, з яких: 96475 (дев'яносто шість тисяч чотириста сімдесят п'ять) гривень 26 (двадцять шість) копійок - це вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля; 4247 (чотири тисячі двісті сорок сім) гривень 48 (сорок вісім) копійок - це величина втрати товарної вартості автомобіля (а.с.19). Також, суд вважає встановленою ту обставину, що у зв'язку із проведенням зазначеної експертизи, позивач поніс витрати у розмірі 550 (п'ятсот п'ятдесят) гривень (а.с.13). Відповідно до положень пункту 22.1. статті 22, абзацу другого частини першої статті 28 та частини першої статті 29 Закону України №1961 шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, яка відшкодовується страховиком та пов'язана, зокрема із пошкодженням транспортного засобу, яка полягає у витратах, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Поряд з цим, зважаючи на положення пункту 32.7. статті 37 Закону України №1961 та частини першої статті 1194 Цивільного кодексу України шкода пов'язана із втратою товарного вигляду транспортного засобу відшкодовується не страховиком, а особою, з вини якої завдано шкоду. Цією ж особою підлягає компенсації і сума франшизи (тобто сума, на яку завжди зменшується страхове відшкодування за шкоду заподіяну майну потерпілих), якщо вона була передбачена договором страхування (пункти 12.1. та 36.6. Закону України №1961). Отже, вартість відновлювального ремонту автомобіля, з урахуванням коефіцієнту його фізичного зносу (як шкода, що заподіяна майну третьої особи) за мінусом франшизи (якщо вона передбачена договором), повинна відшкодовуватись страховиком, а розмір втрати товарної вартості автомобіля, франшиза (якщо вона передбачена договором страхування) та різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням - повинна бути відшкодована потерпілому особою, яка заподіяла шкоду. Зважаючи на положення пункту 9.1. статті 9 Закону України №1961, сума в межах якої страховик здійснює виплату страхового відшкодування, обмежується обов'язковим лімітом відповідальності страховика, який встановлено цим законом. Проте, договором страхування на індивідуальних умовах можуть бути визначені ліміти, вищі, ніж зазначені у цьому Законі (пункт 9.1.статті 9 Закону України №1961). Судом встановлено, що на дату укладення договору страхування між [PERSON], [INFO], та відкритим акціонерним товариством Національна страхова компанія «Оранта» в особі Стаханівського міського відділення - 1 Луганської обласної дирекції, тобто 03 березня 2012 року (а.с.56), обов'язковим лімітом відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, пунктом 9.2. Закону України №1961 була визначена сума у розмірі 25500 (двадцять п'ять тисяч п'ятсот) гривень на одного потерпілого. Однак, сторони при його укладенні, на індивідуальних умовах, визначили більший ніж визначено законом обов'язковий ліміт відповідальності у розмірі 50000 (п'ятдесят тисяч) гривень (а.с.56). Відповідно до положень статті 35 Закону України №1961 для отримання страхового відшкодування потерпілий протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування та документи, що передбачені пунктом 35.2. статті 35 вказаного закону. А зважаючи на положення пункту 36.2. статті 36 Закону України №1961, страховик у будь-якому випадку не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у цьому. Судом встановлено, що позивач [PERSON], 08 лютого 2013 року звернувся до відкритого акціонерного товариства Національна страхова компанія «Оранта» із письмовою заявою про виплату страхового відшкодування та подав усі передбачені статтею 35 і 36 Закону України №1961 документи (а.с.80,103,133), що повністю спростовує заперечення відповідача («Оранта») про їх ненадання. При цьому, судом враховано, що у своїх запереченнях вказаний відповідач посилається на положення статей 35 і 36 Закону України №1961, які не відповідають дійсному змісту цих норм (а.с.52), а листом від 10 квітня 2013 року (№09-03-09) вимагав від позивача для прийняття рішення щодо відшкодування надання документів, які не передбачені статтею 35 Закону України №1961 (а.с.103). Таким чином, з огляду на усі встановлені судом обставини та зміст нормативно-правових положень, які підлягають застосуванню і застосовані судом до спірних правовідносин, суд вважає, що: - [PERSON], [INFO], має право на відшкодування заподіяної йому майнової шкоди у вигляді збитків, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема: втрат, яких позивач зазнав у зв'язку з пошкодженням його майна у вигляді автомобіля марки «Fuqi» модель FQ 6510B, державний номерний знак: [NUMBER], з яких 96475 (дев'яносто шість тисяч чотириста сімдесят п'ять) гривень 26 (двадцять шість) копійок - це вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зношення; 4247 (чотири тисячі двісті сорок сім) гривень 48 (сорок вісім) копійок - це величина втрати товарної вартості його автомобіля); а також витрат, які позивач змусив зробити для відновлення свого порушеного права у вигляді витрат на проведення експертного товарознавчого дослідження з визначення розміру збитків у розмірі 550 (п'ятсот п'ятдесят) гривень; - зазначене право позивача порушується саме відповідачами, а той спосіб захисту, який обрав позивач є таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення і наслідкам, спричиненим цим порушенням, а тому зможе відновити порушене право позивача. Тому, матеріально-правову вимогу позивача, що звернута до відповідача («Оранта») про стягнення 55040 (п'ятдесят п'ять тисяч сорок) гривень, з яких: 49490 (сорок дев'ять тисяч чотириста дев'яносто) гривень - це вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу у вигляді автомобіля (марки «Fuqi» модель FQ 6510B, державний номерний знак: [NUMBER]) в межах розміру ліміту відповідача; а 550 (п'ятсот п'ятдесят) гривень - це витрати на проведення автотоварознавчого експертного дослідження, слід визнати обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю. При цьому, суд вважає правильним стягнення з страхової компанії вартості відновлювального ремонту лише у розмірі 49490 (сорок дев'ять тисяч чотириста дев'яносто) гривень, оскільки лімітом відповідальності «Оранта» є 50000 (п'ятдесят тисяч) гривень (а.с.56), а розмір франшизи, передбачений договором страхування складає 510 (п'ятсот десять) гривень (а.с.56), що зменшує розмір суми відшкодування, яка може бути стягнута. Правомірним суд вважає і стягнення з страхової компанії 550 (п'ятсот п'ятдесят) гривень витрат на проведення експертизи, які поніс позивач, оскільки цей вид збитку, не входить згідно положень статті 28 і 29 Закону України №1961 до шкоди, заподіяної майну, а тому ліміти відповідальності страховика, що передбачені статтею 9 вказаного закону на відшкодування такої шкоди не поширюються. А, з огляду на положення пункту 34.3. статті 34 Закону України №1961 та статей 22 і 1166 Цивільного кодексу України, відшкодування потерпілому витрат на проведення експертизи (дослідження) розміру збитків у випадку не направлення свого експерта протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду є самостійним та окремим видом відповідальності страховика. Матеріально-правову вимогу позивача, що звернута до відповідача ([PERSON]) про стягнення 56232 (п'ятдесят шість тисяч двісті тридцять дві) гривні 74 (сімдесят чотири) копійки, з яких: 46475 (сорок шість тисяч чотириста сімдесят п'ять) гривень 26 (двадцять шість) копійок - це різниця між фактичним розміром майнової шкоди і страховим відшкодуванням; 4247 (чотири тисячі двісті сорок сім) гривень 48 (сорок вісім) копійок - це розмір шкоди, яка пов'язана із втратою товарної вартості транспортного засобу у вигляді автомобіля (марки «Fuqi» модель FQ 6510B, державний номерний знак: [NUMBER]); 510 (п'ятсот десять) гривень - розмір франшизи, також слід визнати обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю. При цьому, суд вважає правильним стягнення з [PERSON] вартості відновлювального ремонту лише у розмірі 46475 (сорок шість тисяч чотириста сімдесят п'ять) гривень 26 (двадцять шість) копійок, оскільки відшкодування особою, яка застрахувала свою відповідальність, різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням є її обов'язком по закону (стаття 1194 Цивільного кодексу України), як і відшкодування розміру франшизи 510 (п'ятсот десять) гривень (плюс пункт 12.1.статті 12 Закону України №1961). Те саме стосується і відшкодування 4247 (чотири тисячі двісті сорок сім) гривень 48 (сорок вісім) копійок як розміру шкоди, яка пов'язана із втратою товарної вартості автомобіля (плюс пункт 32.7. статті 32 Закону України №1961) Розглядаючи матеріально-правову вимогу позивача, що звернута до відповідачів про стягнення моральної шкоди у розмірі 5000 (п'ять тисяч) гривень з кожного, суд виходить з наступного. Можливість відшкодування моральної шкоди у відносинах у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів була передбачена положеннями статті 22 Закону N 1961, в редакції від 01 липня 2004 року. У зв'язку із внесенням до неї змін Законом України від 05 липня 2012 року №5090-VI, правила відшкодування моральної шкоди були змінені, але з огляду на положення пункту другого розділу ІІ прикінцевих та перехідних положень цього закону, його норми не застосовуються до договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладених до набрання чинності цим Законом. Судом встановлено, що договір страхування між [PERSON] та відкритим акціонерним товариством Національна страхова компанія «Оранта» було укладено 03 березня 2012 року (а.с.55), тобто до прийняття та набрання чинності Законом України від 05 липня 2012 року №5090-VI, а тому застосування підлягають положення статті 22 Закону України №1961, в редакції від 01 липня 2004 року. Так, положеннями пункту 22.3. статті 22 Закону України №1961, в редакції від 01 липня 2004 року було передбачено, що потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Позивач просив стягнути з відповідача «Оранта», як страховика, суму моральної шкоди у розмірі 5000 (п'ять тисяч) гривень, з підстав передбачених пунктом 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, зокрема позивач вказував на те, що він отримав моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою щодо його сина [PERSON] (а.с.78, 108), але при цьому позивач не зазначив у чому саме полягає неправомірна поведінка саме щодо його сина та не надав будь-яких належних, достовірних та допустимих доказів, які б підтверджували що така поведінка мала місце. При цьому, суд не приймає до уваги обґрунтування отриманої моральної шкоди позивачем у зв'язку із завданням шкоди здоров`ю одному із пасажирів (а.с.109), оскільки позивачем не доведено що цей пасажир відноситься до членів його сім`ї чи близьких родичів, що є необхідним для застосування пункту 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Тому, у задоволенні позову до відповідача «Оранта» в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 5000 (п'ять тисяч) гривень, слід відмовити за необґрунтованістю у повному обсязі. Також, позивач просив стягнути з відповідача [PERSON], як особи, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, суму моральної шкоди у розмірі 5000 (п'ять тисяч) гривень, з підстав передбачених пунктом 3 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, зокрема позивач вказував на те, що він отримав моральну шкоду у зв'язку з пошкодженням належного йому майна - автомобіля (марки «Fuqi» модель FQ 6510B, державний номерний знак: [NUMBER]). Факти пошкодження автомобіля, який належить позивачу, [PERSON], як особою, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та факт заподіяння саме у зв'язку із цим моральної шкоди, суд вважає доведеними позивачем письмовими доказами, які є в матеріалах справи (а.с.9-11,14-19,133,109), а тому вимоги в указаній частині підлягають задоволенню. Проте, суд вважає, що позивачем не доведено розмір шкоди, яка заявлена ним до відшкодування. Визначаючи розмір шкоди, яку слід присудити позивачу, суд, виходячи з доведених позивачем характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у житті позивача, а також з врахуванням принципів розумності та справедливості, як складових елементів принципу верховенства права, вважає, що сума у розмірі 1500 (одна тисяча п'ятсот) гривень буде достатньою для справедливої компенсації моральних страждань позивача. Тому, позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі 1500 (одна тисяча п'ятсот) гривень. Відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З огляду на це, та те, що позов задоволено частково, а судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1242 (одна тисяча двісті сорок дві) гривні 13 (тринадцять) копійок та витрат, що пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у розмірі 518 (п'ятсот вісімнадцять) гривень 40 (сорок) копійок, які понесені позивачем по цій справі, суд вважає документально підтвердженими (а.с.1,93-96,109а-111), вони підлягають стягненню на користь позивача, але з кожного відповідача окремо та пропорційно, оскільки відповідно до положень частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України солідарний обов`язок до судових витрат не застосовується. Тобто, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1147 (одна тисяча сто сорок сім) гривень 24 (двадцять чотири) копійки, а витрати, що пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у розмірі 478 (чотириста сімдесят вісім) гривень 80 (вісімдесят) копійок, а всього 1626 (одна тисяча шістсот двадцять шість) гривень 04 (чотири) копійки, тобто по 813 (вісімсот тринадцять) гривень 02 (дві) копійки з кожного відповідача.

Outcome: partial