Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що має спільну з відповідачем дитину - сина [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2013 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 жовтня 2013 року місцем проживання визначено з ним. З 2009 року син, [PERSON], проживає разом з ним та знаходиться на повному його утриманні Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання сина. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач підтримав позов та просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Суду пояснив, що, він одружений, інших дітей, окрім сина [PERSON] він не має, непрацездатних батьків на утриманні не має, працює, отримує заробітну плату близько 3500 грн. Син знаходиться на повному його утриманні, а відповідач навіть не вітає його на свята та не надає жодної допомоги на його утримання. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, проти задоволення позовних вимог не заперечувала, проте просила суд врахувати, що в неї є малолітня дитина. 2012 року народження, вона не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину - сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується його свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с 4). Дитина проживає з позивачем та знаходиться на повному його утриманні, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради від22 жовтня 2013 року та актом обстеження житлово-побутових умов від 21 жовтня 2013 року (а.с.7-8). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач є матірю малолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст.ст. 182, 184 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина потребує утримання, та те, що відповідач має на утриманні іншу дитину, 2012 року, а також ту обставину, що вона не працює, не має регулярного, стабільного доходу. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вбачаються підстави для часткового задоволення заявлених позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини в твердій грошовій сумі до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 229 (двісті двадцять дев`ять) грн. 40 коп. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial