Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

[PERSON] звернувся в суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про зобов»язання вчинити певні дії. Позов мотивований тим, що 05.03.2013р. позивач звернувся у відділення «Островське» Вінницької філії ПАТ КБ «Приватбанк» (м. Вінниця, вул. Островського, 1) з метою отримання довідки про стан заборгованості за кредитом. Його обслуговував керівник вищевказаного відділення Вдовцова Інна Сергіївна. Довідку позивачу надали. Вартість даної послуги 100 грн. позивачу була повідомлена Вдовцовою І.С., після чого він передав вказану суму не в касу банка, а особисто керівнику відділення, яка запевнила, що ці кошти будуть обов'язково внесені до каси банку і на моніторі свого службового комп'ютера показала виписку, де було вказано, що вартість цієї довідки становить саме сто гривень. На запитання клієнта, чи може він отримати підтвердження здійснення платежу за вказану послугу у виді квитанції або чеку та офіційний документ, що підтверджує ціну цієї послуги у Вдовцової І.С. викликало здивування, на що він отримав відповідь, що такі документи після отримання довідки про стан заборгованості клієнтам не видаються. Лише після того як [PERSON] наполіг на необхідності видачі розрахункового документу Вдовцова І.С. почала намагатися його роздрукувати, але посилаючись на незадовільну роботу електронної системи банку, сказала, що в день отримання довідки, документ, який би підтверджував оплату цієї послуги позивач отримати не зможе і запропонувала прийти за квитанцією/чеком наступного дня 06.03.2013р. Наступного дня Вдовцова І.С. знову, посилаючись на незадовільну роботу електронної системи банку, відмовила клієнту у видачі документу про оплату вищевказаної послуги і запропонувала звернутись наступного тижня з 11.03.2013р. У вказану дату при повторному відвідуванні відділення «Островське» відбулась така ж ситуація - квитанцію або чек платнику не було надано, його запевнили, що цим питанням займаються і як тільки протягом декількох днів воно буде вирішено позивача повідомлять по телефону. Телефонним зв»язком із ПриватБанку з приводу вирішення питання про видачу [PERSON] розрахункового документу до цього часу не повідомлено. З приводу таких дій відповідача позивач письмово звертався із заявою від 18.03.2013р. в Вінницьку філію ПАТ КБ «Приватбанк», прокуратуру Вінницької області, управління Національного банку України у Вінницькій області, інспекцію з питань захисту прав споживачів у Вінницькій області, проте розрахункового документа про сплату позивачем 100 грн. та відповіді з Вінницької філії ПАТ КБ «Приватбанк» на його заяву від 18.03.2013 р. він так і не отримав. В судовому засіданні позивач і його представник позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача позов не визнала. Згідно її пояснень лист [PERSON] від 18.03.2013 р. Вінницька філія ПАТ КБ «Приватбанк» не отримувала, працівника, який розписався за отримання листа, звільнено. Відповідач надав відповідь на заяву [PERSON] від 18.03.2013 р. управлінню Національного банку України у Вінницькій області, з якою може ознайомитись позивач. Позивачем невірно визначено спосіб захисту цивільного права. З приводу звернення [PERSON] інспекцією з питань захисту прав споживачів у Вінницькій області щодо працівника банку розглядалась справа про адміністративне правопорушення, в якій дії працівників банку не визнано неправомірними. Витрати на правову допомогу не стосуються розгляду цієї справи, і на думку представника відповідача, не відповідають дійсності. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. 05.03.2013р. позивач звернувся у відділення «Островське» Вінницької філії ПАТ КБ «Приватбанк» (м. Вінниця, вул. Островського, 1) з метою отримання довідки про стан заборгованості за кредитом. Його обслуговував керівник вищевказаного відділення Вдовцова І.С. Довідку позивачу надали. Вартість даної послуги 100 грн. позивачу була повідомлена Вдовцовою І.С. Квитанція чи касовий чек про отримання готівки в розмірі 100 грн. працівником відповідача не було видано. На його звернення і пропозицію Вдовцової І.С. такий платіжний документ не було видано в наступний день 06.03.2013 р. та в інший день 11.03.2013 р. З цього приводу [PERSON] звернувся з письмовою заявою від 18.03.2013 р. до Вінницької філії ПАТ КБ «Приватбанк», яку вручено через відділення зв»язку рекомендованою поштою з повідомленням працівнику філії Касинюку. Відповіді на заяву від 18.03.2013 р. [PERSON] на час вирішення справи судом не отримав. З приводу спірних правовідносин сторін позивач письмово звертався в прокуратуру Вінницької області, управління Національного банку України у Вінницькій області, інспекцію з питань захисту прав споживачів у Вінницькій області, про що надані відповідні відповіді. Зокрема, в листі управління Національного банку України у Вінницькій області від 08.08.2013р. за №П-47/18-006/2415 вказано про те, що надати квитанцію про внесення коштів відділення «Островське» Вінницької філії ПАТ КБ «Приватбанк» не мало можливості в зв»язку з технічними збоями, які мали місце при запровадженні технології проведення платежів через карту касових операцій. Після виявлення помилки банківські комплекси доопрацьовано і проблему усунено. Управління негативно оцінює дії банку щодо ненадання [PERSON] документа, що є підтвердженням про внесення готівки, який повинен відповідати вимогам, встановленим в пункті 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про проведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01.06.2011 р. №174. Зі змісту листа можна дійти висновку, що після налагодження банківського комплексу відповідач принаймні з 08.08.2013 р. (дата листа управління Нацбанку) має можливість видати [PERSON] платіжний документ на 100 грн., проте цього не вчиняє. Доводи заперечення відповідача в частині визнання правомірними дій працівників банку інспекцією з питань захисту прав споживачів у Вінницькій області не доведені. Двічі судом оголошувалась перерва для надання постанови інспекції в справі про адміністративне правопорушення щодо працівників банку, яку представник відповідача так і не надала суду. Виниклі правовідносини регулюються наступними положеннями нормативно-правових актів. Положення пунктів 3 і 4 ст. 56 Закону України «Про банки і банківську діяльність» надає клієнту право отримувати інформацію про перелік послуг, що надаються банком та ціну цих послуг. Згідно з п. 8 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець зобов»язаний видати споживачеві розрахунковий документ. Відповідно до п. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкт господарювання, який здійснює розрахункові операції в готівковій формі, зобов»язаний видавати особі, яка отримує послугу, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції. Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій, затвердженої Постановою Правління НБУ № 174 від 01.06.2011р. зобов'язано банк (філію, відділення) видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. У п. 3.1 ст. 3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління НБУ №637 від 15.12.2004р. визначено, що касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів. Ненадання позивачу відповіді на його заяву від 18.03.2013 р. є порушенням положень ст.ст. 7, 15, 20 Закону України «Про звернення громадян». Згідно із ст.ст. 11,58,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Заперечення позову відповідачем не доведено належними і допустимими доказами і повністю спростовуються доказами позивача. Відповідно з п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Статтею 79 ЦПК України до судових витрат віднесено витрати на правову допомогу. В ст. 84 ЦПК витрати на правову допомогу визначено, як витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права. Розрахунок витрат на правову допомогу проведено у відповідності із Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних і адміністративних справах». З цього розрахунку суд бере до уваги витрати, пов»язані зі справою, починаючи з 09.11.2013 р. (консультації щодо характеру спірних правовідносин) по день судового засідання, в якому ухвалено рішення суду. В справі за журналом судових засідань їх тривалість склала загалом 1 годину, а тому із заявленої суми до відшкодування 974,40 грн. з розрахунку 2 год. судового засідання суд враховує половину від цієї суми, що складає 487,20 грн. А всього сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 4616,40 грн. з 5000 грн. сплаченого позивачем гонорару. На підставі викладеного,

Outcome: approved