Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що має спільну з відповідачем дитину - сина [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області від 22 листопада 2005 року місцем проживання дитини визначено з батьком. З 2005 року відповідач матеріально та морально не підтримує дитину, не приймає участі в її вихованні. Добровільно сплачувати аліменти категорично відмовляється. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь аліменти у розмірі 200 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи без її участі не надала. У відповідності до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину - сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується його свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с 6). Дитина проживає з позивачем та знаходиться на повному його утриманні, що підтверджується довідкою Верхівцевської міської ради від 23 травня 2014 року (а.с.4). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач є матір'ю малолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст.ст. 182, 184 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина потребує утримання, та те, що відповідач не надала суду доказів про те, що в неї на утриманні є інші діти або непрацездатні батьки, чоловік, а також ту обставину, що вона не має регулярного, стабільного доходу. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вбачаються підстави для задоволення заявлених позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 243 грн. 60 коп. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved