Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Бориславського міського суду з заявою в якій просить визнати недієздатною [PERSON], [INFO], уродженку [INFO] та встановити над нею опіку. Заява мотивована тим, що заявник [PERSON] є матір»ю [PERSON], [INFO], яка з 1986 року перебуває на обліку в психіатричному кабінеті Центральної міської лікарні м.Борислава з діагнозом дебільність, обумовлена нейроінфекцією, є інвалідом другої групи з дитинства, потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується Висновком лікарської комісії медичного закладу №138 від 15.06.2016 року та довідкою Міжрайонної спеціалізованої психіатричної ЛТЕК [PERSON] ЛВА 1 №130304 від 29.08.2002р. Внаслідок хронічного психічного розладу її дочка [PERSON] не здатна усвідомлювати значення своїх дій та контролювати свою поведіку і у зв»язку з чим може бути визнана недієздатною. Заявник [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримала у повному обсязі, просить її задовольнити. Представник виконавчого комітету Бориславської міської ради як органу опіки та піклування [PERSON], яка діє на підставі довіреності № 3-16/960 від 14.04.2017 року у судовому засіданні не заперечила проти визнання [PERSON] недієздатною. Суд, заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню частково виходячи з наступного. Відповідно\~ст.39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона унаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна віддавати звіт своїм діям і (або) контролювати їх. Згідно\~ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до\~цього Кодексу, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.57, ч.1 ст.58 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Статтею 3 Конституції України, передбачено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Судом встановлено, що згідно до свідоцтва про народження [PERSON] серії ІІ-СГ №396214 матір»ю [PERSON] є [PERSON]. З дитинства [PERSON] страждає на психічні розлади, що підтверджується світлокопією довідки №213 від 10.10.2016 року, згідно якої з 1986 року [PERSON] перебуває на обліку в психіатричному кабінеті Бориславської ЦМЛ з діагнозом дебільність, обумовлена нейроінфекцією. Згідно світлокопій висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу №138 від 15.06.2016 року та довідки Міжрайонної спеціалізованої психіатричної ЛТЕК [PERSON] ЛВА 1 №130304 від 29.08.2002р. [PERSON] безтерміново визнана інвалідом з дитинства другої групи, потребує постійного стороннього догляду. Згідно світлокопії пенсійного посвідчення №116931 від 24.05.1999 року, виданого на ім»я [PERSON] Бориславським відділом пенсійного фонду України [PERSON] призначена пенсія по інвалідності ІІ групи з дитинства з 30.09.1996 року по вересень 1999 року та 01.09.1999 року пенсія по інвалідності ІІ групи з дитинства продовжена довічно. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №71, [PERSON], 31.08.1980р.н., страждає стійким хронічним психічним розладом у формі розумової відсталості в помірної дебільності з вираженими емоційно-вольовими розладами. За своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Потребує опіки. Згідно до ч.1\~ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. У відповідності з п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною\~Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997р., яка відповідно до ст.9 Конституції України\~є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно статтей 5-9 розділу 1 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод порушенням прав є визнання недієздатною особи, коли психічно хвора людина не є небезпечною. Відповідно до ч.1 ст.241 ЦПК України\~суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Статтею 55 ЦК України\~опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і обов'язки. Разом з тим, ч.1 ст.60 ЦК України\~передбачено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Судом встановлено, що заявник [PERSON] до виконавчого комітету Бориславської міської ради як органу опіки та піклування про встановлення опіки над [PERSON] не зверталася та це питання не вирішено.\~\~\~\~ Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково, оскільки судом достовірно встановлено, що [PERSON], 31.08.1980р.н., страждає стійким хронічним психічним розладом у формі розумової відсталості, внаслідок якого не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Разом з тим, заявник [PERSON] не звертався до органу опіки та піклування про призначення опіки над дочкою [PERSON], це питання не вирішувалося, відповідно в цій частині вимог слід відмовити. Відповідно до вимог ст.88, 214 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» судові витрати віднесені на рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial