Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Міністерства оборони України про стягнення моральної шкоди у розмірі 240 000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він з 05.12.1986 року по 03.02.1990 року в ході виконання службового обов`язку у складі збройних сил приймав участь в ліквідації наслідків аварії в 30-кілометровій зоні Чорнобильської АЕС та отримав дозу радіаційного опромінення 4,67 БЕР, що підтверджено Довідкою з в/ч № [NUMBER] від 03.02.1990 року №337/г, Архівною довідкою №2/87169 від 05.06.2013 року та особовою карткою обліку доз радіаційного опромінення. Внаслідок ушкоджень здоров`я отриманих під час виконання обов`язків військової служби, він тривалий час знаходився на лікарняному, проходив чисельні медичні огляди та Обстеження, оскільки отримав чисельні хвороби, а саме: Ішемічна хвороба серця, стенокардія напруги ФК-ІІІ, Атеросклеротичний кардіосклероз з порушенням проводимості у вигляді блокади передньої гілки лівої ніжки пучка Тиса, резекції медиального меніску правого колінного суглобу з помірним порушенням функції, Хронічна люмбалгія вертеброгенного ґенезу з помірним больовим синдромом, Ангіосклероз сітківки ока першого ступеню, що підтверджено висновком Військово-лікарської комісії Одеського військового округу викладеному в свідоцтві про хворобу №553 від 18.01.1996 року, а також виписками з історії хвороби, виписними епікризами та медичними висновками доданими до позовної заяви, з яких вбачається що його хвороби дійсно є результатом виконання обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. На підставі зазначеного, відповідно до довідки МСЕК серії АД №072557, [PERSON] 29.03.2007 року безстроково встановлено II групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби по ЛНА (ліквідації наслідків аварії) на ЧАЕС. Внаслідок вказаних обставин позивач не може вести повноцінний спосіб життя, постійно відчуває страждання, психологічний дискомфорт; порушена його душевна рівновага, виражена у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, страху, що постійно негативно позначається на душевному стані позивача. Його постійно, щоденно турбують головні болі, часто виникає запаморочення, похитування при ходінні, погіршення пам`яті, зниження слуху, працездатності, порушення сну, нудота, загальний дискомфорт в області серця, підвищений АТ, болі в хребті та ногах. Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що внаслідок інвалідності порушено його нормальні життєві зв`язки, йому доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя, позивач просить стягнути з Міністерства оборони України моральну шкоду, яка завдана йому у результаті ушкодження здоров`я при виконанні обов`язків військової служби, яку він оцінює у 240 000 грн., виходячи із тривалості й глибини душевних страждань та значного погіршення його здоров`я. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали доводи, викладені в позовній заяві, просили суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача Міністерство оборони України у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував у повному обсязі, посилаючись на те, що, на думку представника відповідача, Міністерство оборони України є неналежним відповідачем у вказаній справі, і позивачем не доведено вини відповідача у спричиненні моральної шкоди. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] проходив військову службу в лавах Збройних Сил СРСР та з 05.12.1986 року по 03.02.1990 року в ході виконання службового обов`язку у складі збройних сил приймав участь в ліквідації наслідків аварії в 30-кілометровій зоні Чорнобильської АЕС та отримав дозу радіаційного опромінення 4,67 БЕР, що підтверджено Довідкою з в/ч № [NUMBER] від 03.02.1990 року №337/г, Архівною довідкою №2/87169 від 05.06.2013 року та особовою карткою обліку доз радіаційного опромінення. Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК серії АД №072557 від 29.03.2007 року, позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, безстроково, та зазначено, що захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби по ЛНА (ліквідації наслідків аварії) на ЧАЕС. Внаслідок ушкоджень здоров`я отриманих під час виконання обов`язків військової служби, він тривалий час знаходився на лікарняному, проходив чисельні медичні огляди та обстеження, оскільки отримав чисельні хвороби, а саме: Ішемічна хвороба серця, стенокардія напруги ФК-ІІІ, Атеросклеротичний кардіосклероз з порушенням проводимості у вигляді блокади передньої гілки лівої ніжки пучка Тиса, резекції медиального меніску правого колінного суглобу з помірним порушенням функції, Хронічна люмбалгія вертеброгенного ґенезу з помірним больовим синдромом, Ангіосклероз сітківки ока першого ступеню, що підтверджено висновком Військово-лікарської комісії Одеського військового округу викладеному в свідоцтві про хворобу №553 від 18.01.1996 року, що його хвороби дійсно є результатом виконання обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Як випливає зі змісту позову, [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом з посиланням на норми ст. 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та положення ст. ст.23,1167 ЦК України. Так, стаття 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачає, що відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди провадиться у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Статтею 1173 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. З матеріалів справи вбачається, що причиною виникнення інвалідності у [PERSON] є захворювання, яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ЛНА (ліквідації наслідків аварії) на ЧАЕС. У зв`язку із захворюваннями, які позивач отримав в період виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, позивач неодноразово проходив лікування в умовах стаціонару, проте, здоров`я не відновилося, і довідкою до акту огляду МСЕК серії АД №072557 від 29.03.2007 року, позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, безстроково, та зазначено, що захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби по ЛНА (ліквідації наслідків аварії) на ЧАЕС. У зв`язку із погіршенням стану здоров`я [PERSON] позбавлений можливості вести повноцінний спосіб життя, оскільки постійно відчуває страждання, психологічний дискомфорт; порушена його душевна рівновага, виражена у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, страху, що постійно негативно позначається на душевному стані позивача. Його постійно, щоденно турбують головні болі, часто виникає запаморочення, похитування при ходінні, погіршення пам`яті, зниження слуху, працездатності, порушення сну, нудота, загальний дискомфорт в області серця, підвищений АТ, болі в хребті та ногах. Наявність причинно-наслідкового зв`язку між виконанням обов`язків військової служби та наслідками (у тому числі і у заподіянні позивачеві моральної шкоди) підтверджується наявними в матеріалах справи медичними документами, в яких встановлено причину встановлення інвалідності позивачу та надані рекомендації для подальшого лікування. Слід також зазначити, що отримання позивачем будь-яких виплат, грошової допомоги при звільненні з військової служби у запас за станом здоров`я, пільг, гарантій та компенсацій відповідно до чинного законодавства, не звільняє відповідача від обов`язку відшкодування моральної шкоди, що прямо передбачено у ст. 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Посилання представника відповідача на те, що Міністерство оборони України не є належним відповідачем у вказаній справі є безпідставними, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Положеннями ст. 170 ЦК України передбачено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про Збройні сили України» встановлено, що Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні сили України. Відтак, у даному випадку, саме на Міністерство оборони України як на уповноважений орган державного управління, покладається обов`язок держави відшкодувати позивачу моральну шкоду. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 21.10.2014 року у справі № 3-86гс/14, який згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковим для судів. Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частинами першою, третьою статті 10 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Представником відповідача в обґрунтування своїх заперечень проти позову не було надано суду жодних доказів на їх обґрунтування, а також не доведено підстав для звільнення від доказування, встановлених статтею 61 ЦПК України. Натомість, позивачем додано до позовної заяви докази обґрунтованості заявлених позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, які у встановленому законом порядку відповідачем не були спростовані. Разом із тим, розмір визначеної позивачем моральної шкоди суд вважає завищеним, виходячи з такого. Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Заявлений позивачем розмір моральної шкоди в сумі 240 000 грн. суд визнає непомірним та таким, що не відповідає обставинам справи та не є адекватним нанесеній моральній шкоді. У контексті визначення справедливого розміру відшкодування моральної шкоди варто звернути увагу на такий елемент, як урахування притаманного конкретній країні рівня життя, адже некритичне слідування заявленим вимогам у частині визначення розміру відшкодування може призвести до істотного порушення балансу інтересів сторін з приводу відшкодування моральної шкоди. За таких обставин, суд, враховуючи вимоги розумності і справедливості, глибину фізичних та душевних страждань позивача, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення для відшкодування моральної шкоди Міністерством оборони України, дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь 30 000 грн. на відшкодування завданої йому моральної шкоди. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, від сплати якого позивач звільнений відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial