Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], третя особа - Одеська товарна біржа, про визнання дійсним біржового договору купівлі-продажу нерухомого майна. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що за договором купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого 14 липня 2000 року на Одеській товарній біржі за №27442, відповідач [PERSON] продала, а [PERSON] та [PERSON] купили в рівних частках квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Проте вказаний договір купівлі-продажу не був посвідчений сторонами нотаріально, у зв'язку з чим він вимушен був звернутися до суду із вказаним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Представник позивача про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, подала суду заяву про слухання справи за її відсутності, в заяві також просила суд позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] та представник третьої особи - Одеської товарної біржі до суду не з'явились, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином за останньою відомою суду адресою, причин своєї неявки до суду не повідомили. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що за договором купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого 14 липня 2000 року на Одеській товарній біржі за №27442, відповідач [PERSON] продала, а [PERSON] та [PERSON] купили в рівних частках квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Державна реєстрація права власності [PERSON] та [PERSON] на вказану квартиру була проведена комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» 27 липня 2000 р. за реєстровим номером 30 стр. 37 кн 370 пр. Проте згаданий договір купівлі-продажу не був посвідчений сторонами нотаріально, оскільки сторони договору були певні в тому, що подальше нотаріальне посвідчення такого договору не потрібне. Між сторонами по договору було виконано всі умови договору, тобто [PERSON] і [PERSON] сплатили вартість квартири, обумовлену договором, а [PERSON] звільнила квартиру та знялася з реєстрації. Таким чином, на час укладення біржового договору купівлі-продажу нерухомого майна №27442, а саме 14 липня 2000 року - було дотримано вимоги законодавства щодо форми договору. Окрім того, 27 липня 2000 року зазначений договір, як підстава виникнення права власності на зазначену квартиру, було належним чином зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН», за реєстровим номером 30 стр. 37 кн 370 пр. Вказане підтверджується відповідним записом на договорі купівлі-продажу від 14 липня 2000 р. Згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України (1963р.) та ч. 2 ст. 220 ЦК України (2003р.), якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч. 2 та ч. 4 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, то угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна стало обов'язковим, починаючи з 01 січня 2004 р. у зв'язку із вступом в силу нового Цивільного кодексу України, на підставі якого видано Інструкцію «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затв. Наказом Мінюсту України №20/5 від 03.03.2004р., яка використовується нотаріусами при вчиненні дій з посвідчення відповідних правочинів. За до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, суд вважає можливим позов [PERSON] задовольнити в повному обсязі та визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №27442 від 14 липня 2000 року, зареєстрований Одеською товарною біржею, за яким [PERSON] продала, а [PERSON] та [PERSON] купили в рівних частках квартиру [ADDRESS], яка складається з: 1 - коридор, 2-жила кімната, 3 - кухня, 4 - санвузол, 5 - стінна шафа, загальною площею 22,1 кв.м., корисною площею 21,2 кв.м., житловою площею 11,7 кв.м. На підставі викладеного,

Outcome: approved