Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про поділ житлового будинку в натурі між власниками. Вимоги обґрунтовані тим, що сторони є співвласниками житлового будинку № 102 по вулиці Комсомольській в м. Узин Білоцерківського району Київської області, маючи, відповідно 4/6 частки - належить позивачу та 1/6 частки відповідно належать [PERSON], [PERSON]. Позивач просить поділити будинок в натурі відповідно до часток співвласників. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та просив задовольнити його в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов не визнала, оскільки її не влаштовують запропонований варіант поділу будинку № 102 по вулиці Комсомольській в м. Узин Білоцерківського району Київської області запропонованого [PERSON] . В позові слід відмовити. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] та, [PERSON] є співвласниками житлового будинку № 102 по вулиці Комсомольській в м. Узин Білоцерківського району Київської області, маючи, відповідно 4/6 частки - належить позивачу та 1/6 частки відповідно належать [PERSON], [PERSON]. Згідно вимог ст.356 ч.1 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Статтею 358 ч.3 ЦК України визначено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У відповідності до положень ст. 364 ч. 1 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Вимогами ст.367 ч.2 ЦК України визначено, що у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до ст. 143 ч. 1 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2014 року по справі за клопотанням [PERSON] та згоди [PERSON], [PERSON] було призначено судову будівельну - технічну експертизу, провадження якої доручено експертам Київського наукового - дослідного інституту судових експертиз. Оплату за проведення експертизи було покладено на позивача [PERSON] по справі, та роз'яснено сторонам положення ст.146 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі. 16.06.2014 року у зв'язку з неможливістю надання висновку судової будівельно - технічної експертизи матеріали цивільної справи були повернуті до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, оскільки не було проведено попередню оплату за експертизу. Однак, незважаючи на наданий позивачу тривалий час, неодноразові відкладення судового розгляду, позивач так і не надав суду документи, які підтверджують відповідність запропонованого варіанту позивачем законодавству про містобудівельну діяльність. Згідно ст.152 ЖК України переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до усталеної судової практики (п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок»), у тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої ради (ст. 152 ЖК). Згідно ч.ч.2,3,5 ст.26 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності» суб'єкти містобудування зобов'язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об'єктів. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів; 6) реєстрація права власності на об'єкт містобудування. Відповідно ч.ч.1,2,3,4,5,6 ст.29 цього ж Закону основними складовими вихідних даних є: 1) містобудівні умови та обмеження; 2) технічні умови; 3) завдання на проектування. Фізична або юридична особа, яка подала виконавчому органові сільської, селищної, міської ради або у разі розміщення земельної ділянки за межами населених пунктів - районній державній адміністрації заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об'єкта будівництва. Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними спеціально уповноваженими органами містобудування та архітектури на безоплатній основі. Спеціально уповноважений орган містобудування та архітектури визначає відповідність намірів щодо забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні. Розгляд заяви і надання містобудівних умов та обмежень або прийняття рішення про відмову у їх наданні здійснюються спеціально уповноваженим органом містобудування та архітектури протягом семи робочих днів з дня реєстрації заяви. Рішення про відмову у наданні містобудівних умов та обмежень приймається у разі невідповідності намірів щодо забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні. Отже, можливість поділу будинку в натурі продовжує залежати від рішення спеціально уповноваженого органу містобудування та архітектури, який може відмовити у наданні містобудівних умов та обмежень у разі невідповідності намірів щодо забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні. Суд, приймаючи рішення про поділ будинку, не може перебрати на себе повноваження вказаного органу і прийняти рішення про поділ на основі лише запропонованого позивачем варіанту. Тому, позивачу необхідно було звернутись до спеціально уповноваженого органу містобудування та архітектури у встановленому порядку, з передбаченим законом пакетом документів і надати суду рішення цього органу з приводу звернення. До того ж, згідно ч.4 ст.34 згаданого Закону реконструкцію, реставрацію або капітальний ремонт об'єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані може бути проведено за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.

Outcome: dismissed