Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

[PERSON] Думітру звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «МС ДЕВЕЛОПМЕНТ» про стягнення заборгованості по орендній платі та виселення відповідача з нежитлового приміщення. В поданій суду заяві представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував та зазначив, що зобовязання по сплаті орендної плати не виконувались відповідачем, у звязку із тим, що позивач не повідомив орендаря про зміну реквізитів банківського рахунку. Проте, під час розгляду справи ним погашено заборгованість в повному обсязі. Представником позивача, факт погашення відповідачем під час розгляду справи, заборгованості по орендній платі в розмірі вказаному у позовній заяві та в заяві про збільшення позовних вимог підтверджено. Ознайомившись із позовними вимогами, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, які надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з'ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до змісту ст.ст. 10,11,58-61 ЦПК України суд слухає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами та їх представниками, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не можу ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 05.08.2009 року було укладено договір оренди нежитлового приміщення за №1771 (надалі Договір оренди №1771 від 05.08.2009 року), який був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу [PERSON] Згідно п.1.1. Договору оренди №1771 від 05.08.2009 року відповідачем отримано в оренду нежитлове приміщення, загальною площею 101 кв.м., яке знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Дністровська, будинок №45 «А», приміщення-крамниця №1. Дане нерухоме майно перебувало у приватній власності [PERSON] Думітру та [PERSON] на правах спільної часткової власності. 04.09.2014 року між [PERSON] (Дарувальник) та [PERSON] Думітру (Обдаровуваний) укладено договір дарування за №367, на підставі якого за позивачем зареєстровано право власності на ? частки вищевказаного нежитлового приміщення, що належало дарувальнику. Право власності за [PERSON] Думітру зареєстровано 04.09.2014 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №26409397 та не заперечується сторонами спору. Таким чином, з 04.09.2014 року позивач є єдиним власником нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Дністровська, будинок №45 «А», приміщення-крамниця №1. Статтею 770 ЦК України, визначено, що у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обовязки наймодавця. У звязку із чим, з 04.09.2014 року до позивача в повному обсязі перейшли права орендодавця згідно умов Договору оренди №1771 від 05.08.2009 року, в тому числі і в частині отримання від орендаря орендної плати. Так, згідно пунктів 4.1., 4.2. Договору оренди №1771 від 05.08.2009 року, орендар зобовязувався сплачувати орендну плату щомісячно до 2 числа, наступного за розрахунковим, в розмірі 23 000 гривень 00 копійок за кожний місяць. Однак, як встановлено судом на підставі зібраних доказів та не заперечується сторонами спору, відповідач своїх зобовязань належним чином не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість по орендній платі за період з липня 2014 року по вересень 2015 року, яка становила 342 500 гривень 00 копійок, та була погашена ним тільки під час розгляду судом справи по суті. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в частині стягнення орендної плати за цей період не підлягають задоволенню. Однак, згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Укладаючи Договір оренди №1771 від 05.08.2009 року, в пункті 6.2. даного договору, сторони домовились, що розірвання і зміна цього договору в односторонньому порядку, не допускається, окрім випадків прямо передбачених Цивільним кодексом України. Статтею 782 ЦК України, встановлено, що наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору. Задовольняючи позовні вимоги частково судом враховано, що відповідач не вносив плату за користування нежитловим приміщенням протягом трьох місяців підряд, у звязку із чим позивачем 28.04.2015 року на його адресу направлено повідомлення про відмову від договору оренди№1771 від 05.08.2009 року та з вимогою про повернення нежитлового приміщення. Вищевказане підтверджується квитанціями відділу поштового звязку №18 ІФД УДППЗ «Укрпошта» за №№7601833938060, 7601833938044 та описами вкладень до цінних листів. Згідно статті 785 ЦК України, разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Аналогічний обовязок орендаря передбачений і п.3.2.7. Договору оренди №1771 від 05.08.2009 року. Згідно статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України, встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В статті 391 ЦК України, зазначено, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог позивача. Твердження відповідача про неможливість виконання ним взятих на себе зобовязань по сплаті орендної плати не приймається судом до уваги, оскільки останній маг змогу скористатись процедурою передбаченою статтею 537 Цивільного кодексу України. Виходячи з наведеного, суд зазначає, що відповідач безпідставно, в порушення вимог ЦК України та умов Договору оренди №1771 від 05.08.2009 року користується належним позивачу нежитловим приміщенням, чим порушує його права та охоронювані законом інтереси. З наведених підстав, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст. 124 Конституції України, ст. 16, 317, 321, 391, 526, 770, 782, 785 ЦК України та

Outcome: approved