Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Центральний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Івано-Франківськ) про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, а саме просить суд визнати його батьком дитини, [PERSON] , [INFO] , внести зміни в актовий запис №9 від 18.05.2020 року про народження [PERSON] , [INFO] , а саме включити відомості про батька дитини - « [PERSON] », та записати, що батьком дитини є « [PERSON] », [INFO] , громадянин України, який проживає: [ADDRESS] , а в графі «відомості про дитину» прізвище дитини зазначити :» [PERSON] » та по батькові зазначити « [PERSON] », - [PERSON] . Позивачем подано до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій він просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В ході розгляду справи до матеріалів долучено також Результат дослідження №30458 від 28.04.2021 року, за результатами якого ймовірність батьківства [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] становить 99,999999%. Відповідачем [PERSON] 22.06.2021 року через канцелярію суду подано Відзив на позов, в якому він позовні вимоги визнав повністю та не заперечив щодо їх задоволення, просив розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідачем [PERSON] через канцелярію суду подано Відзив на позовну заяву, в якому вона позовні вимоги визнала, підтвердила факт батьківства [PERSON] відносно її дитини [PERSON] , просила позов задовольнити, а розгляд справи проводити у її відсутності. Третьою особою - центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи у відсутності уповноваженого представника. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. [INFO] [PERSON] народила дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , актовий запис №9 від 18.05.2020 року, батьком дитини було записано [PERSON] , з яким [PERSON] перебувала на час народження дитини у шлюбі. Як зазначено в позовній заяві, на час народження дитини Позивачу не було відомо, що біологічним батьком дитини є він, а не чоловік [PERSON] . Про те, що [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] , Позивач дізнався від [PERSON] в березні 2021 року. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 23.06.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, неповнолітню дитину, [PERSON] , [INFO] залишено на проживанні з матір`ю (а.с. 49-50). Відповідно до Результату дослідження №30458 «Медико-генетичного центру «Мама Папа, Аналіз ДНК на батьківство» від 28.04.2021 року ймовірність батьківства [PERSON] щодо дитини [PERSON] складає 99, 999999%. Враховуючи зазначене, [PERSON] , який вважає себе біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , звернувся до суду з даним цивільним позовом. Відповідно до частини другої статті 122 Сімейного Кодексу України, дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Як встановлено Судом зі змісту Свідоцтва про народження серія [NUMBER] , актовий запис №9 від 18.05.2020 року, батьком дитини [PERSON] , [INFO] , записано [PERSON] (а.с.6). При цьому, в позовній заяві Позивачем зазначено, що він проживає з [PERSON] з травня 2021 року у шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, а попередньо періодично зустрічалися з літа 2019 року. Саме він є батьком дитини [PERSON] . Оскільки у Позивача були відповідні стосунки з [PERSON] , то він з метою спростувати чи підтвердити інформацію щодо батьківства дитини шляхом отримання аналізу ДНК звернувся до Медико-генетичного центру «Мама Папа» для проведення їх спеціалістами генетичного дослідження на предмет вірогідності його батьківства щодо дитини. За результатом такого дослідження №30458 у висновку від 28.04.2021 року зазначено, що вірогідність батьківства [PERSON] стосовно дитини [PERSON] становить 99,999999 %. Відповідно до статті 129 Сімейного Кодексу України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п.6 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Частиною 2 ст. 128 СК України визначено, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема: 2.13.1 рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. На підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду (п. 2.16.4 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. За таких обставин Суд дійшов висновку про те, що Позивачем доведено належними і допустимими доказами ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог, відтак,Суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved