Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру аліментів. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що відповідно до судового наказу виданого Глобинським районним судом Полтавської області 12.09.2017 у справі № 527/1848/17 з нього стягуються аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття починаючи з 12.09.2017. Однак, вважає, що даний розмір повинен бути змінений шляхом зменшення з наступних підстав. 25.08.2018 він одружився із [PERSON] . Під час шлюбу, [INFO] у них народився син [PERSON] , якому виповнився 1 рік. На день подачі позовної заяви він являється безробітним та ніде не працевлаштований, що підтверджується трудовою книжкою та довідкою Глобинської філії Полтавського обласного центру зайнятості. Хоча відсутність у нього доходів не звільняє його від обов`язку утримувати малолітню доньку [PERSON] , але кошти, які він отримую, як допомогу по безробіттю, повинні бути розподілені також і на його малолітнього сина [PERSON] , у зв`язку з цим просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] , [INFO] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на 1/6 частину всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набранням рішенням законної сили і до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та прохав його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про причину неявки суд не повідомила. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. На підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Ст. 81 ЦПК України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що судовим наказом Глобинського районного суду Полтавської області від 12.09.2017стягуються з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.09.2017 і до досягнення дитиною повноліття. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Глобинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 25 серпня 2018 року, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 25 серпня 2018 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 93. Прізвище після реєстрації шлюбу дружині присвоєно « [PERSON] ». Від спільного шлюбу з [PERSON] мають спільну дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 04 грудня 2018 року. Відповідно до довідки від 25.05.2020 № 02-45/336 виданої виконкомом Бугаївської сільської ради Глобинського району Полтавської області, [PERSON] , [INFO] , являється жителем с. Бугаївка, Глобинського району, Полтавської області, має такий склад сім`ї: дружина - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , батько - [PERSON] , [INFO] , мати - [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з довідки № 1603307 від 22.05.2020 наданої Глобинською районною філією Полтавського обласного центру зайнятості, [PERSON] , зареєстрований як безробітній в Глобинській районній філії Полтавського ОЦЗ з 30 вересня 2019 року. Дохід за період з 30 вересня 2019 року по 30 квітня 2020 року становить 39661,69 грн. Відповідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, сімейний стан позивача змінився. На день розгляду справи у суді позивач має на утриманні, окрім неповнолітньої доньки [PERSON] від першого шлюбу, також малолітнього сина [PERSON] , від другого шлюбу. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ(78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно роз`яснень, даних у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення. Так, частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З урахуванням наведеного, суд вважає, що розмір аліментів, що стягується з позивача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] обмежує права на матеріальне забезпечення іншої малолітньої дитини позивача від другого шлюбу. Суд, вважає, що розмір аліментів, що стягуються з позивача, підлягає зменшенню до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу). При цьому, зменшуючи розмір аліментів, суд вважає за необхідне привести у відповідність до вимог чинного закону мінімальний розмір аліментів. В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved