Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду в порядку ст. 129 Сімейного кодексу України із позовною заявою до [PERSON] про визнання батьківства. В обгрунтування позовної заяви зазначив, що з травня 2020 року і дотепер він проживає спільно із [PERSON] . На той час, коли їхні стосунки розпочиналися, [PERSON] ще перебувала у зареєстролваному шлюбі із [PERSON] , який уже з 2019 року почав відбувати покарання у місцях позбавлення волі. Лише у 2020 році [PERSON] звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу із [PERSON] і 20 січня 2021 року шлюб між ними був розірваний. На час звернення до суду та розірвання шлюбу [PERSON] була вагітна і позивач був батьком майбутньої дитини. [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON] , однак через те, що дитина народилася до сплину 10 місяців після припинення шлюбу, батьком дитини був записаний її колишній чоловік [PERSON] в силу положень ст. 122 Сімейного кодексу України. Позивач стверджує, що саме він являється батьком народженої дитини, а тому просить визнати його батьківство і виключити відомості про [PERSON] як батька дитини. В судовому засіданні [PERSON] подану заяву підтримав та просить задоволити з наведених у ній підстав. Відповідач [PERSON] , який на даний час відбуває покарання у виправній установі, в режимі відеоконференції повідомив суд, що позов [PERSON] визнає у повному обсязі і не заперечує проти його задоволення. Суд, заслухавши позивача, відповідача, третю особу, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Статтею 121 СК України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статями 122 та 125 цього Кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. За приписами ч. 1 ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Предметом доказування в таких справах, є походження дитини від особи, яка вважає себе її батьком. У пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК України зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до пункту 20 глави 1 розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011р. №96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за №55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. За положеннями ст. 134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у статті 126 СК України або рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. В силу ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у шлюбі із [PERSON] з 18 липня 2002 року. Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 20 січня 2021 року шлюб розірвано. [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON] , батьком якого у свідоцтві про народження зазначений [PERSON] . Разом із подачею позовної заяви до суду [PERSON] заявив клопотання про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. [PERSON] у своїх поясненнях зазначила, що [PERSON] дійсно являється батьком її сина [PERSON] , однак через те, що дитина народилася у строк близько 4-х місяців після розірвання шлюбу із [PERSON] , він був записаний в актовому записі як батько у відповідності до ч. 2 ст. 122 Сімейного кодексу України. Таким чином, суд дійшов переконання того, що [PERSON] дійсно являється батьком [PERSON] , а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 122, 128, 129, 134 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved