Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - [PERSON] сільська рада Виноградівського району Закарпатської області, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком, розташованим за адресою: с. Букове, вул. Борканюка, 93, Виноградівського району Закарпатської області. В обгрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що є власником вказаного житлового будинку. Будинок придбано ним 04.11.2005 року у відповідача [PERSON] Після продажу відповідач разом із сім'єю виїхала з будинку, а він, позивач, та його сім'я - вселилися. Відповідачі в будинку не проживають, після виселення з нього не виписалися. Факт реєстрації відповідачів за місцем його проживання створює йому перешкоди в реалізації прав власника, зокрема, в оформленні субсидії на комунальні послуги. Відповідачі, які втратили право користування житлом, не бажають добровільно знятися з реєстрації в будинку. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали. 10.04.2018 року судом постановлено ухвалу про розгляд справи за відсутності відповідачів у заочному порядку та у відсутності представника третьої особи. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, з'ясувавши обставини, дослідивши письмові докази, суд прийшов до таких висновків. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Закарпатська область, Виноградівський район, с. Букове, вул. Борканюка, 93. Позивач набув право власності на будинок на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку, укладеного 04.11.2005 року між ним та відповідачем [PERSON], який посвідчений 04.11.2005 року державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 2728. У даному будинку зареєстровано місце проживання відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідачі з листопада 2005 року у будинку не проживають. Відповідачі не є та не були членами сім'ї позивача, домовленості між сторонами щодо користування будинком відсутні. Наведені обставини стверджуються наступними доказами, дослідженими судом: - поясненням позивача в судовому засіданні в якості свідка про те, що він з 2005 року по даний час є власником будинку, розташованого за адресою: с. Букове, вул. Борканюка, 93, Виноградівського району Закарпатської області, та з цього часу проживає в даному будинку зі своєю сім'єю. Він придбав будинок у відповідача [PERSON], яка та інші відповідачі після відчуження в ньому не проживають. З відповідачами він, позивач, не був знайомий, між ними не було жодних домовленостей з приводу користування житлом, місцезнаходження відповідачів йому не відоме; - копією договору купівлі-продажу жилого будинку від 04.11.2005 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6); - копією витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів від 04.11.2005 року № 1690775 щодо договору купівлі-продажу жилого будинку від 04.11.2005 року (а.с. 7 - зворот); - копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно - буд. № 93 в с. Букове Виноградівського району Закарпатської області, виданого 04.11.2005 року за № 8852442 Виноградівським бюро технічної інвентаризації (а.с. 7); - довідкою від 09.10.2017 № 02-25/184, виданою позивачеві [PERSON] сільською радою Виноградівського району Закарпатської області, про склад сім'ї/зареєстрованих осіб (а.с. 8). Суд констатує, що правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР). У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У ч. 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Таким чином, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Виходячи із встановлених обставин, враховуючи те, що позивачеві належить будинок, у якому зареєстровано місце проживання відповідачів, відповідачі у будинку не проживають, не є членами сім'ї позивача, реєстрація відповідачів у будинку обмежує правомочності позивача як власника, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає задоволенню. У ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду понесено витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн. (а.с. 1). Отже, дану суму слід стягнути з відповідачів на користь позивача в рівних частинах з кожного.

Outcome: approved