Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

[PERSON] завернувся до суду з вказаною заявою, мотивуючи тим, що 07.08.2016 помер його батько [PERSON], він являється спадкоємцем за заповітом після смерті останнього, постійно проживав із спадкодавцем і в силу ч.3 ст.1268 ЦК України, є таким, що прийняв спадщину, разом з цим, нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що він не може підтвердити факт постійного проживання з [PERSON], а отже є таким, що пропустив строк для прийняття спадщини. Встановлення вказаного факту йому необхідно для прийняття спадщини. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримав, пояснив що його батько проживав за адресою: [INFO]. У зв'язку з похилим віком та станом здоров»я, останній потребував постійного стороннього догляду, у зв'язку з чим, він з 2014 року і до смерті батька постійно проживав з останнім. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, заперечень щодо задоволення заяви не має. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] дав показання, що проживає в [INFO], з покійним [PERSON] були сусідами. В 2014 році [PERSON] сильно захворів тому до нього переїхав син заявник [PERSON], так як він потребував постійного стороннього догляду. З 2014 року та по день смерті син проживав з батьком. Свідок [PERSON], який також проживає в [INFO], дав аналогічні показання, щодо проживання [PERSON] з [PERSON] з 2014 рік та по день смерті останнього. Заслухавши пояснення заявника, показання свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серії ЯЛ №529659, [PERSON] являється сином [PERSON]Ю.(а.с.8) 07.08.2016 [PERSON] Й,Ю. помер., що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КГ №220912.(а.с.7) З заповіту від 22.10.1996 за реєстровим №3445 вбачається, що [PERSON] на випадок смерті заповів все належне йому майно [PERSON]Й.(а.с.9) Відповідно до ст.ст.1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.ст. 1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Зі змісту ч.1 ст. 1268, ч.1 ст.1269 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON]Ю, у зв'язку з пропуском ним строку для подання заяви про прийняття спадщини. Інші особи з заявами про прийняття спадщини не зверталися. Згідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, встановлення факту постійного проживання [PERSON] та [PERSON] має юридичне значення для заявника. З паспорту [PERSON], вбачається, що на момент смерті [PERSON] його місце проживання було зареєстровано за адресою: [INFO]. Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Зі змісту ч.10 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вбачається, що реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Згідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Згідно з довідкою ОСББ «Осінь 2» від 28.02.2017 за №2, на момент смерті [PERSON] разом з ним проживав [PERSON] (а.с.12) Враховуючи викладене, суд вважає, що сам факт відмінності реєстрація місця проживання заявника від місця проживання спадкодавця, не є безумовним твердженням того, що вони не проживали постійно разом. З роз'яснень викладених у п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України від №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року вбачається, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Аналізуючи вказані письмові докази, які повністю узгоджуються з показаннями свідків, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні встановлено факт, що [PERSON] фактичного постійного проживав разом із [PERSON], на час відкриття спадщини, за адресою: [ADDRESS]. За таких обставин, заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved