Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

[PERSON] з 31 грудня 2014 року працювала начальником відділення поштового звязку центру поштового звязку № 6 Черкаської дирекції УДППЗ «Укрпошта». Наказом в.о. директора Черкаської дирекції УДППЗ «Укрпошта» № 3030-к від 14 липня 2015 року її було звільнено з роботи за п. 2 ст. 41 КЗпП України у звязку із втратою довіри. [PERSON] звернулась до суду з позовом про поновлення на роботі і, після уточнення та збільшення позовних вимог, просила скасувати наказ про звільнення її з роботи, поновити її на посаді начальника відділення поштового звязку та стягнути 5224 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період часу з 14 липня по 14 жовтня 2015 року. Суд замінив неналежного відповідача, залучив до участі в справі як належного відповідача [PERSON] державне підприємство поштового звязку «Укрпошта» та як третю особу в.о. директора Черкаської дирекції УДППЗ «Укрпошта» [PERSON] В судовому засіданні позивачка підтримала позов повністю і пояснила, що 1 липня 2015 року ревізія виявила у Смілянському ЦПЗ недостачу в сумі 51400 грн. Під диктовку осіб, які здійснювали перевірку, вона написала пояснення про те, що видала з каси колишній працівниці ЦПЗ [PERSON] 4000 грн. і 12500 грн. Насправді 31 грудня 2014 року під час вступу на посаду начальника ЦПЗ вона виявила недостачу 214000 грн., про що повідомила безпосереднього керівника. Ця нестача виникла з вини попереднього начальника ЦПЗ [PERSON] і частково була погашена нею в 2015 році. Позивачка пояснила також, що договір про повну матеріальну відповідальність під час переведення на посаду начальника ЦПЗ з нею не укладали, з посадовими обовязками начальника ЦПЗ не ознайомили. Представник позивачки звернув увагу суду, що представник відповідача стверджує про вчинення позивачкою в різні дні з 1 по 30 червня 2015 року дій, які нібито свідчать про втрату до неї довіри. Однак в наказі про звільнення не зазначено, за які саме з цих дій [PERSON] було звільнено з роботи. Представник відповідача позов не визнала і пояснила, що [PERSON] звільнена з роботи у звязку з тим, що ревізією було виявлено недостачу грошових коштів в касі ЦПЗ № 6 на суму 15200 грн. Порядок звільнення порушено не було, оскільки 13 липня 2015 року первинна профспілкова організація ЦПЗ № 6 м. Сміли дала згоду на звільнення [PERSON] за п. 2 ст. 41 КЗпП України. Представник відповідача вважає, що зміст наказу про звільнення відповідає вимогам закону. Вважає несуттєвою ту обставину, що з позивачкою не було укладено договору про матеріальну відповідальність на посаді начальника ЦПЗ, оскільки 3 травня 2013 року було укладено такий договір під час роботи [PERSON] на посаді оператора звязку ЦПЗ № 6. Третя особа [PERSON] повторно не зявився в судове засідання. Позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно з наказом в.о. директора Черкаської дирекції УДППЗ «Укрпошта» від 31 грудня 2014 року № 5576-к [PERSON] в центрі поштового звязку № 6 було переведено з посади оператора поштового звязку 1 класу (категорія персоналу технічні службовці) на посаду начальника відділення звязку поштового (категорія персоналу керівники). Наказом в.о. директора Черкаської дирекції УДППЗ «Укрпошта» від 14 липня 2015 року № 3030-к її було звільнено з цієї посади. Підставою звільнення в наказі зазначено п. 2 ст. 41 КЗпП України. Причину звільнення зазначено так: «п. 2 ст. 41 у звязку з втратою довіри». Таким чином, в наказі № 3030-к не зазначено фактичної причини звільнення: дій, за вчинення яких було звільнено [PERSON] В абз. 2 п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» N 9 від 6 листопада 1992 року визначено: «Звільнення з підстав втрати довіри суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довіри (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). При встановленні у передбаченому законом порядку факту вчинення працівниками розкрадання, хабарництва і інших корисливих правопорушень ці працівники можуть бути звільнені з підстав втрати довіри до них і у тому випадку, коли зазначені дії не повязані з їх роботою». Відповідачем не виконано вимог ст.ст. 11, 57, 60 ЦПК України щодо надання суду доказів, які підтверджують, що позивачка відповідно до посадових обовязків безпосередньо (а не через посередництво підлеглих працівників) обслуговувала грошові або товарні цінності (займалась їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.). Сторони визнали, що [PERSON] не було повідомлено її посадових обовязків; такий документ з її підписом про ознайомлення відсутній. Сторони також визнали, що з позивачкою як з начальником ЦПЗ не було укладено письмового трудового договору. Представник відповідача намагалась довести суду, що обовязок безпосередньо обслуговувати грошові або товарні цінності лежав на [PERSON] відповідно до вимог п.п. 4.2.1, 4.2.2 і 4.2.5 Положення про відділення поштового звязку Черкаської дирекції УДППЗ «Укрпошта», затвердженого наказом директора цього підприємства від 25 березня 2013 року № 383. Однак ці пункти Положення не покладають на начальника ВПЗ обовязку безпосередньо обслуговувати грошові або товарні цінності. Крім того, оглядом наданої суду копії Положення встановлено, що [PERSON] мала бути ознайомлена з ним як оператор, а не начальник ЦПЗ, однак не була ознайомлена з цим документом взагалі. Суду не надано постанови чи вироку суду, якими встановлено факт вчинення працівниками розкрадання, хабарництва і інших корисливих правопорушень. Крім того, представник відповідача визнала, що на посаді начальника відділення поштового звязку з [PERSON] не було укладено договору про повну матеріальну відповідальність. Безпідставним є твердження представника відповідача, що [PERSON] на посаді начальника ЦПЗ несла повну матеріальну відповідальність згідно з договором від 3 травня 2013 року, підписаним нею під час роботи на посаді оператора поштового звязку. У звязку з наведеним суд вважає звільнення позивачки незаконним. На підставі ч.ч. 1,2 ст. 235 КЗпП України [PERSON] належить поновити на роботі;

Outcome: approved