Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Балтського районного суду Одеської області з позовом до Пужайківської сільської ради Балтського району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В позовній заяві посилається на те, що у зв`язку зі смертю його матері - [PERSON] , померлої [INFO] , відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,61 га, кадастровий номер 5120687500:01:001:0354, розташованої на території Пужайківської сільської ради Балтського району Одеської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 054327, яку він успадкував в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, як спадкоємиць за законом першої черги, оскільки на момент її смерті проживав разом з нею. Представник позивача - адвокат Печарський В.В. до судового засідання не з`явився, однак надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні та просить суд слухати справу за його відсутності та відсутністю позивача. Відповідач - представник Пужайківської сільської ради Балтського району Одеської області в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, в якій визнає позовні вимоги та просить розглянути справу за його відсутності. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, за наявності для того законних підстав, за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення про задоволення позову. За умовами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позов в межах заявлених вимог, вивчивши матеріали справи, надавши належну оцінку представленим доказам, судом встановлено наступне. [PERSON] , згідно розпорядження Балтської районної державної адміністрації Одеської області від 09.07.2003 року № 170/А-2003, належала на праві власності земельна ділянка площею 2,61 га, розташована на території Пужайківської сільської ради Балтського району Одеської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 054327. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 28.08.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Одеського міського управляння юстиції. У зв`язку зі смертю [PERSON] , [INFO] відкрилася спадщина у вигляді вищезазначеної земельної ділянки, яку позивач, в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняв, оскільки постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та протягом строку встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про відмову від неї. Факт постійного проживання позивача зі спадкодавцем підтверджується довідкою виданою Пужайківською сільською радою Балтського району Одеської області № 731 від 25.08.2020 року. Являючись єдиним спадкоємцем за законом першої черги, що претендує на спадщину, родинні стосунки яких підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27.12.1967 року за місцем реєстрації с. Пужайково Балтського району Одеської області, [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Разом з тим, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом не представилося можливим, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку, про що свідчить лист-відповідь приватного нотаріуса Балтського районного нотаріального округу Пантілєєвої І.П. від 26.08.2020 року № 1007/01-16. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 61614386 від 10.09.2020 року, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , спадкова справа не заводилася, спадкоємці не зверталися. Суд констатує, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами пов`язані з здійсненням позивачем права на спадкування, вирішуючи які, суд виходить з того, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). За правилами ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб згідно ст. 316 ч. 1 ЦК України. Відповідно до п.п. 4.15, 4.18 Глави 10 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України наказом № 296/5 від 22.02.2012 року, при видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання у судовому порядку. При обґрунтованій відмові нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відмову приватного нотаріуса Балтського нотаріального округу Одеської області Пантілєєвої І.П. у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину суд визнає обґрунтованою. Ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна за законом. Ст. 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ст. 1220 ЦК України зазначає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи, що позивач, як спадкоємець першої черги за законом, в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняв спадщину, однак, у зв`язку відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку нотаріальна контора відмовилась видати свідоцтво про право на спадщину, та враховуючи вищевикладені докази в їх сукупності, відсутність заперечень з боку відповідача, відсутність інших спадкоємців, суд вважає, що позовні вимоги позивача цілком обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved