Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із вказаним позовом, мотивуючи заяву тим, що [INFO] померла [PERSON] , по смерті якої залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] , а також земельна ділянка, площею 0,032 га, для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, що розташована по [ADDRESS] . Ще за життя спадкодавець посвідчила заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] - позивачу у справі. Спадщину по смерті [PERSON] прийняв [PERSON] шляхом подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Інших спадкоємців немає. Коли позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно, йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів про право власності на вказане спадкове майно, а тому просив суд визнати за ним право власності на вказане спадкове майно. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, до суду подав заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач Маневицька селищна рада Волинської області свого представника для участі в розгляді справи не направила, проте подали до суду подали заяви з проханням проводити розгляд справи у відсутності їх представника, позов визнають, щодо його задоволення не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Інших заяв та клопотань під час підготовчого провадження від сторін не надходило. Відповідачем не було подано відзиву на позовну заяву. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачами. Дослідивши письмові докази у справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить висновку про задоволення позову з наступних підстав. Згідно ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1233 ЦК України встановлено, що заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235, ч. 1 ст. 1236 цього ж Кодексу заповідач може призначати своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати в майбутньому. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України унормовано, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи. Ще за життя спадкодавець посвідчила заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] (а.с. 7, 18). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 19 квітня 1994 року [PERSON] належить житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами в [ADDRESS] (а.с. 9). Згідно довідки Маневицької селищної ради Волинської області № 2316 від 20 березня 2019 року [PERSON] , яка померла [INFO] , дійсно була зареєстрована та постійно проживала з 14 січня 1977 року по день смерті за адресою - [ADDRESS] (а.с. 8). Із державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 13 листопада 2000 року [PERSON] належить земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що розташована в [ADDRESS] (а.с. 17). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 702/02-31 від 3 червня 2019 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця [PERSON] , та які підтверджують право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] ; земельну ділянку, площею 0,032 га, для обслуговування жилого будинку та господарських споруд по [ADDRESS] (а.с. 19). Відповідно до повідомлення Маневицької державної нотаріальної контори Волинської області № 939/01-16 від 11 липня 2019 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , була заведена спадкова справа № 325 за 2018 рік. 23 жовтня 2018 року із заявою про видачу свідоцтва на спадщину за заповітом звернувся [PERSON] (а.с. 27-28). Згідно висновку Маневицького архітектурно - планувального підприємства від 23 травня 2019 року житловий будинок та господарські будівлі, що знаходяться в [ADDRESS] , відповідають діючим державним будівельним, санітарним і пожежним нормам (а.с. 11). Зважаючи на вищевикладене та беручи до уваги те, що [PERSON] прийняв спадщину у встановлений законом строк та спосіб, суд приходить висновку про доцільність визнання за ним права власності на вказане спадкове майно.

Outcome: approved