Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до ТОВ СП «Агрос-Віста» (далі - товариство), про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки. В обґрунтування позову зазначив, що для нього на праві власності належать дві земельні ділянки - кадастровим номером 6822189200:05:009:0009 площею 2,9604 га та кадастровий номер 6822189200:05:009:0014 площею 4,1606 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На початку 2012 року представники товариства взяли у позивача копії державних актів на право приватної власності на земельні ділянки, копію паспорта та ідентифікаційного номера для підготовки до укладення договорів оренди земельних ділянок на 5 років. В подальшому про дату укладення договорів оренди зазначених земельних ділянок та їх реєстрації позивача не повідомляли, а також не надавали для підпису самих договорів оренди. У листопаді 2016 року позивач у черговий раз звернувся до товариства для отримання інформації про укладення договорів оренди земельних ділянок, де він і отримав ксерокопії договорів договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 6822189200:05:009:0014 площею 4,1606 га від 01 березня 2012 року, зареєстрований в управлінні Держкомзему в Ізяславському районі 15 червня 2012 року, а також договору оренди земельної ділянки кадастровим номером 6822189200:05:009:0009 площею 2,9604 га від 04 квітня 2014 року , а також витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 25661069 від 15.08.2014 року, номер запису 6697422. Після ознайомлення з договорами оренди землі від 01 березня 2012 року та 04 квітня 2014 року позивачу стало відомо про те, що вказані договори оренди земельних ділянок вона не підписував, а підписи у договорах навіть не подібні до його підписів. Позивач також зазначає, що він нікого не уповноважував на укладення договорів оренди земельних ділянок, які належать для нього на праві приватної власності, а тому у даному позові просить визнати недійсними договори оренди земельних ділянок від 01 березня 2012 року та 04 квітня 2014 року та скасувати їх державну реєстрацію. Позивач [PERSON], його представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову, та вказав, що позивач регулярно та своєчасно отримував оренду плату за використання його земельних ділянок, що є підтвердженням надання її згоди на існування орендних відносин. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до наданих суду договору оренди землі від 01 березня 2012 року [PERSON] передав в оренду для ТОВ СГП «Агрос-Віста» земельну ділянку кадастровий номер 6822189200:05:009:0014 площею 4,1606 га, а відповідно до договору оренди землі від 04 квітня 2014 року - земельну ділянку кадастровим номером 6822189200:05:009:0009 площею 2,9604 га, на строк 10 років. Позивач заперечує про домовленість із відповідачем на укладення договору оренди земельних ділянок на строк 10 років, зазначає, що це не відповідає його волевиявленню та суперечить його інтересам. Вказані договори укладені від імені [PERSON] та в них міститься підпис у графі «Орендодавець», однак [PERSON] заперечує, що він підписував договори від 01 березня 2012 року та від 04 квітня 2014 року. Згідно із частиною першою\~статті 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.ст. 203,\~215 Цивільного кодексу України\~зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства його моральним засадам. Особа яка, вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. У відповідності до ч. 1\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Згідно ст.ст.\~76,\~77,\~79,\~80,\~81 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до висновку експерта № 1.1.-0004:19 від 10 січня 2019 р. : 1.Підпис у примірнику договору оренди землі (оренда земельної ділянки загальною площею 4,1606 га) від 01 березня 2012 року, укладеному між [PERSON] та ТОВ СГП «Агрос-Віста», а саме у графі «Орендодавець», виконаний не [PERSON], а іншою особою; 2.Підпис у примірнику договору оренди землі (оренда земельної ділянки загальною площею 2,9604 га) від 04 квітня 2014 року, укладеному між [PERSON] та ТОВ СГП «Агрос-Віста», а саме у графі «Орендодавець», виконаний не [PERSON], а іншою особою. За таких обставин суд дійшов висновку, що у позивача було відсутнє волевиявлення на укладення спірного правочину і договір він не підписував, а тому на підставі ст. ст. 203, 215 Цивільного кодексу України\~такий правочин є недійсним з моменту його укладення. При цьому та обставина, що позивач отримувала від товариства грошові кошти за користування належною їй на праві власності земельною ділянкою, не вказує на відсутність порушення її прав. Отримання власником майна плати за фактичне використання цього майна іншою особою, а не в порядку оренди, не суперечить закону і не свідчить про відсутність порушення права власності позивача за встановлених обставин. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем доведено, що ним не було підписано спірний договір на оренду землі, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. Судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 704,80 грн. та 2250,24 грн. витрат, пов'язаних з проведенням судової почеркознавчої експертизи, витрати на правничу допомогу в сумі 13093,80 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved