Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до Міського голови м. Сміла, Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» про визнання розпорядження незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог указує, що він з 20.12.2013 року згідно контракту працював на посаді директора Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго». Контракт був укладений між ним та міським головою м. Сміла [PERSON] на строк з 20.12.2013 року по 20.12.2014 року. В подальшому вказаний контракт був продовжений, шляхом внесення до нього змін в частині строку його дії до 27.07.2018 року. 12.11.2015 року міський голова м. Сміла [PERSON] видав розпорядження № 217к «Про припинення дії контракту та звільнення з посади директора комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» [PERSON]», яким припинено дію Контракту від 20.12.2013 року та звільнено його (позивача) з посади директора КП «Смілакомунтеплоенерго» з 13.11.2015 року на підставі п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Даний наказ вважає незаконним, винесеним в порушення норм Конституції України, вимог КЗпП України та трудового контракту, без наявності законних підстав для звільнення, з порушенням норм матеріального права та процедури звільнення. А тому, просить: - визнати незаконним та скасувати розпорядження № 217 від 12.11.2015 року «Про припинення дії контракту та звільнення з посади директора комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» [PERSON]»; - поновити його [PERSON] на посаді директора Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» та стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу; - стягнути з міського голови м. Сміла [PERSON] компенсацію за заподіяну йому моральну шкоду в розмірі 5000 грн.; - визнати незаконним та скасувати наказ № 10-к від 16.11.2015 року «Про звільнення [PERSON] з посади директора комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго». В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити: визнати незаконним та скасувати розпорядження № 217 від 12.11.2015 року «Про припинення дії контракту та звільнення з посади директора комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» [PERSON]»; поновити його [PERSON] на посаді директора Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» та стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу; стягнути з міського голови м. Сміла [PERSON] компенсацію за заподіяну йому моральну шкоду в розмірі 5000 грн.; визнати незаконним та скасувати наказ № 10-к від 16.11.2015 року «Про звільнення [PERSON] посади директора комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго». В судовому засіданні представник відповідача - Міського голови м. Сміла, за довіреністю [PERSON], позовні вимоги не визнав, пояснивши, що при звільненні позивача [PERSON] з роботи порушень трудового законодавства допущено не було, позивача було звільнено на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України, в звязку з невиконанням умов Контракту від 20.12.2013 року, а тому просив відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених в письмових запереченнях. В судовому засіданні представник відповідача Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго», за довіреністю [PERSON], позовні вимоги [PERSON] не визнала та просила відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених в письмовому запереченні. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], представників відповідачів [PERSON], [PERSON], свідка [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК). Відповідно до ст. 3 КЗпП до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Згідно з ч. 4 ст. 65 ГК у разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), у якому визначаються строк найму, права, обов'язки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін. За ч. 6 ст. 65 ГК керівника підприємства може бути звільнено з посади достроково на підставах, передбачених договором (контрактом), відповідно до закону. В судовому засіданні встановлено, що розпорядженням міського голови від 19.12.2013 року № 221к «Про призначення на посаду [PERSON]В.» [PERSON] був призначений на посаду директора Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго». 20.12.2013 року між Міським головою [PERSON] та [PERSON] був укладений Контракт, відповідно до умов якого позивач [PERSON] був призначений на посаду директора Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» на термін з 20.12.2013 року по 20.12.2014 року. 19.12.2014 року між Міським головою [PERSON] та директором Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» [PERSON] була укладена Угода № 2 про зміну Контракту з керівником Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго», відповідно до умов якої сторони прийшли до згоди внести зміни до Контракту від 20.12.2013 року, а саме викласти п. 6.1 розділу 6 в новій редакції що цей Контракт діє з 20.12.2013 року по 19.12.2015 року. Інші умови Контракту залишилися без змін. 27.06.2015 року між Секретарем міської ради [PERSON] та директором Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» [PERSON] була укладена Угода № 2 про зміну Контракту з керівником Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго», відповідно до умов якої сторони прийшли до згоди внести зміни до Контракту від 20.12.2013 року, а саме викласти п. 6.1 розділу 6 в новій редакції що цей Контракт діє з 20.12.2013 року по 27.07.2018 року. Інші умови Контракту залишилися без змін. Розпорядженням міського голови м. Сміла [PERSON] № 217к 12.11.2015 року «Про припинення дії контракту та звільнення з посади директора комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» [PERSON]» припинено дію Контракту від 20.12.2013 року та звільнено із посади директора Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» [PERSON] з 13.11.2015 року на підставі п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Наказом Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» № 10-к від 16.11.2015 року [PERSON] звільнено із займаної посади директора Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» з 13.11.2015 року згідно п. 8 ч. 1 ст. 38 КЗпП України. Частиною ч. 3 ст. 21 КЗпП України визначено, що контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Контракт є підставою для видання наказу (розпорядження) про прийняття (найняття) працівника на роботу з дня, встановленого в контракті за угодою сторін. Як вбачається, з умов Контракту від 20.12.2013 року, укладеного з [PERSON], ним були передбачені підстави припинення контракту, серед яких і з інших підстав, передбачених законодавством та цим контрактом (п.п «г» п. 5.2 Контракту). Пунктом 5.3 даного Контракту передбачені підстави звільнення «Директора» з посади та розірвання контракту з ініціативи «Власника» до закінчення терміну його дії, серед яких: і у разі неподання на затвердження «Власнику» річного з поквартальною розбивкою фінансового плану підприємства (п.п. «г» п. 5.3 Контракту); у разі несвоєчасного подання «Власнику» квартальної та річної фінансової звітності, а також квартального та річного звітів про виконання фінансового плану підприємства разом з пояснювальною запискою щодо результатів діяльності (п.п. «з» п. 5.3 Контракту). Також з умов Контракту від 20.12.2013 року, а саме з розділу 2 вбачається, що [PERSON] зобов'язувався: виконувати рішення «Власника» щодо організації та забезпечення діяльності підприємства, а також здійснювати оперативне управління підприємством, організовувати його виробничо-господарську діяльність, забезпечувати виконання завдань підприємства, передбачених Статутом підприємства та цим контрактом (п. 2.1 Контракту); забезпечити складання в установленому порядку річного з поквартальною розбивкою фінансового плану підприємства на кожний наступний рік та подавати його на затвердження «Власнику» (п. 2.2 Контракту); подавати у встановленому порядку «Власнику», з яким укладено цей Контракт, місячну, квартальну та річну фінансову звітність підприємства, а також квартальний та річний звіти про виконання фінансового плану підприємства з пояснювальною запискою щодо результатів діяльності (п. 2.3 Контракту). Як зазначено в ч. 9 ст. 78 ГК України особливості господарської діяльності комунальних унітарних підприємств визначаються відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом щодо діяльності державних комерційних або казенних підприємств, а також інших вимог, передбачених законом. Частиною другою ст. 75 ГК України визначено, що основним плановим документом державного комерційного підприємства є фінансовий план, відповідно до якого підприємство отримує доходи і здійснює видатки, визначає обсяг та спрямування коштів для виконання своїх функцій протягом року відповідно до установчих документів. Фінансовий план підлягає затвердженню до 1 вересня року, що передує плановому, якщо інше не передбачено законом. Розпорядженням виконавчого комітет Смілянської міської ради № 47р від 12.12.2006 року було затверджено Порядок погодження (затвердження) річних фінансових планів комунальних підприємств та господарських товариств. Пунктом 4 вказаного Порядку передбачено, що проект фінансового плану комунальних підприємств у двох примірниках за формою згідно з додатком № 1 для комунальних підприємств та господарських товариств не пізніше 15 липня року, що передує плановому, подається керівниками комунальних підприємств та товариств до управління виконавчого комітету за напрямками. А відповідно до п. 14 цього ж Порядку звіти про виконання фінансового плану комунальними підприємствами подаються щоквартально, в строки, встановлені для подання фінансової звітності разом з пояснювальною запискою щодо результатів діяльності за квартал та із зазначенням за окремими фактами причин значних відхилень від планових. Звіт про виконання фінансового плану комунальні підприємства на IV квартал подають разом з звітом про виконання фінансового плану підприємства за рік. В судовому засіданні встановлено, що Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області була складена доповідна записка на імя Міського голови м. Сміла [PERSON] про те, що станом на 12.11.2015 року Комунальним підприємством «Смілакомунтеплоенерго», в особі директора [PERSON], не подано на затвердження річний, з поквартальною розбивкою, фінансовий звіт підприємства на 2016 рік, що є відповідно до підпункту «г» п. 5.3 Контракту від 20.12.2013 року підставою для розірвання контракту до закінчення терміну його дії та звільнення з посади директора КП «Смілакомунтеплоенерго» [PERSON] Даною доповідною запискою також проінформовано Міського голову про те, що Комунальним підприємством «Смілакомунтеплоенерго», в особі директора [PERSON], не подано квартальні звіти про виконання фінансового плану підприємства на 2015 рік, разом з пояснювальною запискою щодо результатів діяльності, що є відповідно до підпункту «з» п. 5.3 Контракту від 20.12.2013 року підставою для розірвання контракту до закінчення терміну його дії та звільнення з посади директора КП «Смілакомунтеплоенерго» [PERSON] Також проінформовано про те, що виконавчим комітетом Смілянської міської ради та управління житлово-комунального господарства неодноразово на адресу «Смілакомунтеплоенерго» направлялися офіційні листи з вимогою терміново надати на погодження фінансовий план підприємства та звіт про виконання фінансового плану підприємства. На підставі даної доповідної записки, міським головою м. Сміла [PERSON] 12.11.2015 року було видано розпорядження № 217к 12.11.2015 року, яким припинено дію Контракту від 20.12.2013 року та звільнено із посади директора Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» [PERSON] на підставі п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Вказане розпорядження було оприлюднене на першій сесії Смілянської міської ради сьомого скликання. Відповідно до п. 8 ст. 36 КзпП України підставою для припинення трудового договору передбачено умови, зазначені в контракті. Звертаючись з даним позовом до суду, позивач [PERSON] посилається на те, що міський голова м. Сміла, який приступив до виконання своїх обовязків тільки після складення ним 12.11.2015 року присяги міського голови, не міг відразу ж на першій сесії винести таке розпорядження, оскільки сесія відбувалася без перерви і до її закінчення міський голова зі сцени не сходив. Як вбачається з протоколу № 1-ої сесії міської ради VII скликання на даній сесії було оголошено результати виборів Смілянського міського голови, а саме, що обрано головою [PERSON] і він склав присягу посадової особи місцевого самоврядування. Частиною 1 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що повноваження сільського, селищного, міського голови починаються з моменту оголошення відповідною сільською, селищною, міською виборчою комісією на пленарному засіданні ради рішення про його обрання. Як вбачається з стенографічного звіту 1-ої сесії міської ради VII скликання розпорядження № 217 від 12.11.2015 року про припинення дії контракту та звільнення з посади [PERSON] було оголошено в самому кінці цієї сесії, тому, на думку суду, міський голова м. Сміла мав цілком законне на це право, оскільки результати виборів вже були оголошені виборчою комісією і він склав відповідну присягу. Також суд вважає, що оскільки розпорядження №217 від 12.11.2015 року було оприлюднене лише в кінці сесії, після виступу дітей та промов присутніх, міський голова мав можливість ознайомитися із доповідною запискою Управлінням житлово-комунального господарства від 12.11.2015 року та дати вказівку на підготовку розпорядження про припинення дії контракту та звільнення позивача. Крім того, умови Контракту, укладеного з позивачем, не передбачають відібрання в нього пояснень та попередження його про дострокове розірвання контракту. Доводи позивача [PERSON] про те, що йому як керівнику Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» не доводилося до відома в установленому законом порядку, яку саме звітність і куди він повинен подавати, як не доводилося і до відому розпорядження виконавчого комітету № 470р від 12.12.2006 року, суд оцінює критично, оскільки відповідно умов Контракту він зобовязався забезпечувати складання та подання «Власнику», в установленому законом порядку, річного з поквартальною розбивкою фінансового плану підприємства на кожний наступний рік, а також місячної, квартальної та річної фінансової звітності підприємства, квартального та річного звітів про виконання фінансового плану підприємства з пояснювальною запискою щодо результатів діяльності (п.п. 2.2, 2.3 Контракту). Нормами ГК України, які є загальновідомими, передбачено подання на затвердження фінансового плану підприємства до 01 вересня року, що передує плановому. Крім того, директор підприємства повинен організовувати та забезпечувати діяльність підприємства, в тому забезпечувати та подавати відповідну звітність. Це випливає з його прямих обовязків, передбачених, як умовами Контракту так і Статутом підприємства. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що про необхідність подання такої звітності позивач був обізнаний і навіть повідомляв головному бухгалтеру КП «Смілакомунтеплоенерго» [PERSON] про необхідність підготовки такої звітності у вільний час. Даний факт був визнаний позивачем в судовому засіданні. Вказане підтверджується і поясненнями свідка, [PERSON], яка в судовому засіданні пояснила що фінансовий план на 2016 рік, який повинен бути поданий на затвердження до 15.07.2015 року, був поданий на затвердження вже після звільнення позивача, а саме в січні 2016 року. Також пояснила, що щоквартальні звіти про виконання в 2015 році фінансового плану також не складалися. Вказане також підтверджується і дослідженими в судовому засіданні Книгами вхідної кореспонденції по КП «Смілакомунтеплоенерго», з яких вбачається, що в 2014 році Житлово-комунальному господарству Смілянської міської ради направлялися фінансовий план на 2015 рік та звіт про фінансову діяльність підприємства, а в 2015 році така звітність не надавалася; Журналом вхідної кореспонденції до ЖКГ, з якого вбачається, що в 2015 році вищезгадана звітність від КП «Смілакомунтеплоенерго» до Управляння житлово-комунального господарства не надходила. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що при звільненні позивача з роботи з підстав, передбачених контрактом, не були порушені вимоги п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України та пункту 5.3 Контракту від 20.12.2013 року та приходить до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] в частині визнання незаконним та скасування Розпорядження міського голови м. Сміла [PERSON] № 217к 12.11.2015 року «Про припинення дії контракту та звільнення з посади директора комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» з 13.11.2015 року та поновлення його на посаді директора Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» з дати звільнення. Оскільки позовні вимоги про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу є похідними від позовних вимог про поновлення на роботі, то в цій частині позову також слід відмовити. Також суд не знаходить підстав і для стягнення з відповідача Міського голови м. Сміла [PERSON] на користь позивача моральної шкоди в розмірі 5000 грн., виходячи із наступного. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршенням здібностей потерпілого або позбавленням його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Обґрунтовуючи моральну шкоду, позивач [PERSON] повязує її з незаконністю дій відповідача Міського голови м. Сміла [PERSON] по звільненню його з роботи за невиконання ним умов контракту, що призвело до втрати нормальних життєвих звязків. Вказує, що в звязку з цим він змушений був приймати додаткові заходи для організації власного життя, оскільки діями відповідача був порушений звичний режим його життя, зокрема працевлаштування так, як він та його родина разом з малолітньою дитиною залишилися без доходів, що призвело до сильних переживань, нервового перенапруження. Також вказує, що в звязку із звільненням його за порушення умов контракту на нього не поширюються гарантії встановлені ч. 3 ст. 22 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» і допомогу по безробіттю він зможе отримувати лише починаючи з 91-ого календарного дня. Також вказує, що моральних страждань йому завдав і той факт, що його звільнення стало для нього несподіванкою, а незаконне, на його думку, розпорядження про звільнення було зачитане на першій сесії Смілянської міської ради сьомого скликання при великій кількості журналістів та його колег, що вплинуло на його ділову репутацію. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. В судовому засіданні позивачем не доведено (в порядку передбаченому ст. 60 ЦПК України) завдання йому моральної шкоди відповідачем Міським головою м. Сміла, як і не встановлено в судовому засіданні незаконності дій відповідача при звільненні позивача з роботи, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди не підлягають до задоволення. Крім того, умови Контракту, укладеного між сторонами, не передбачають відшкодування «Власником» моральної шкоди при звільненні «Директора» з роботи і вони не погіршують становище працівника, оскільки при укладенні контракту закон надав право сторонам встановлювати їх права, додаткові гарантії, обовязки та відповідальність, зокрема, як передбачену нормами Кодексу законів про працю України, так і підвищену відповідальність та додаткові підстави розірвання договору. Оскільки з позивачем [PERSON] був укладений саме контракт, як різновид трудового договору, умови якого не передбачали відшкодування «Директору» моральної шкоди при його звільненні з посади, а також враховуючи, що в судовому засіданні не встановлено незаконності дій відповідача при звільненні позивача з роботи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] і в цій частині. Що стосується вимог позивача [PERSON] в частині визнання незаконним та скасування наказу Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» № 10-к від 16.11.2015 року «Про звільнення [PERSON] з 13.11.2015 року з посади директора комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго», суд приходить до наступного. В судому засіданні встановлено, що Розпорядження міського голови м. Сміла [PERSON] № 217к 12.11.2015 року «Про припинення дії контракту та звільнення з посади директора комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» [PERSON]», яким припинено дію Контракту від 20.12.2013 року та звільнено із посади директора Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» [PERSON] з 13.11.2015 року на підставі п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України надійшло до Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» лише 16.11.2015 року і цієї ж дати Комунальним підприємством «Смілакомунтеплоенерго» було винесено наказ № 10к про звільнення [PERSON] з посади директора цього підприємства з 13.11.2015 року. Враховуючи, що позивач [PERSON] 13.11.2015 року був присутній на роботі та виконував свої обовязки директора, а 14 та 15 листопада були вихідними днями, суд вважає його звільнення з посади саме з 13.11.2015 року є незаконним, однак враховуючи, що інших підстав для його поновлення на посаді немає, суд вважає за необхідне змінити дату його звільнення з 13.11.2015 року на 16.11.2015 року. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed