Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі зареєстрували шлюб 22 січня 2013 року у виконавчому комітеті Глибокопотіцької сільської ради Тячівського району Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис №8. Від шлюбу народилося двоєдітей: син, [PERSON] , [INFO] та син, [PERSON] , [INFO] . Причина розпаду сім`ї - різні погляди на життя та сімейні цінності, на ведення господарства, виховання дітей та проведення дозвілля, в результаті чого, між ними постійно виникали непорозуміння і конфлікти. Вони втратили взаємні почуття любові, підтримки та поваги. Впевнившись в тому, що сім`я розпалася остаточно, відновити її неможливо, просить шлюб укладений між ним та відповідачкою - розірвати. Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області, [PERSON] від 09.06.2021 відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позовну заяву Позивач, [PERSON] та його представник, адвокат Гураш М.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позовній заяві. Позивач, [PERSON] на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Про день час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, однак відзиву на день судового розгляду справи не надала. Заслухавши позивача, представника позивача, дослідивши надані позивачем письмові докази, суд, прийшов до наступного висновку. Згідно частини 1 статті 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22 січня 2013 року у виконавчому комітеті Глибокопотіцької сільської ради Тячівського району Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис №8. За час спільного проживання у сторін народилося двоє дітей: син, [PERSON] , [INFO] та син, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В роз`ясненнях Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Поряд з цим у відповідності до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Із статті 56 СК України вбачається, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З цієї норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. Позивач, [PERSON] , в судовому засіданні зазначив, що миритися з дружиною за будь-яких обставин не бажає. Відповідач, [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, відзив на позов чи клопотання про надання строку на примирення не подала. Таким чином, враховуючи, що шлюб [PERSON] та [PERSON] не може бути збережений, оскільки зазначені обставини свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача, порушує його особисті інтереси, що має істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач, [PERSON] , як особа, яка змінила своє прізвище при реєстрації шлюбу в судове засідання не з`явилася, відзив на позов не подала та не вказала, яке прізвище вона бажає залишити собі після розірвання шлюбу, тому суд не має можливості встановити таке. В силу вимог ст.115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу, після набранням ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення, для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Отже, копію рішення суду, після набрання ним законної сили, слід надіслати до Рахівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Рахівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), для виконання. Питання про відшкодування судових витрат позивачем не ставилося. На підставі викладеного,

Outcome: approved