Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, згідно свідоцтва про право власності, [PERSON] була власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . 22.07.2016 року [PERSON] дала дозвіл на реєстрацію в названому житловому приміщенні своєму онукові - [PERSON] . Однак з моменту реєстрації в житловому будинку, останній ніколи не проживав. Після смерті [PERSON] власником житлового будинку та земельної ділянки по [ADDRESS] став батько позивача - [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Згідно договору дарування житлового будинку, посвідченого 07.08.2019 року, [PERSON] подарував позивачу житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями, а також земельну ділянку по [ADDRESS] . Позивач вказує, що відповідач не проживав за зареєстрованим місцем проживання та інтересу до будинку не проявляв, витрат, пов`язаних з оплатою комунальних послуг, не несе. Натомість, позивач самостійно несе витрати, пов`язані з утримання будинку. З огляду на ті обставини, що відповідач у вказаному будинку ніколи не проживав за зареєстрованим місцем реєстрації, а його реєстрація призводить до порушення майнових та немайнових прав позивача, як власника житла, останній змушений звернутись до суду з даним позовом. Враховуючи наведене, позивач просив суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] . Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20.02.2020 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак попередньо подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] , в силу вимог ст. 128 ЦПК України, був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзиву не подав. За вказаних обставин суд, прийшов до висновку про можливість ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку про наявність законних підстав для задоволення даного позову. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і споруд, що знаходиться в [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування житлового будинку від 07.06.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Волинської області О.В. Олєйніковою. У вказаному будинку з 22.07.2016 року зареєстрований [PERSON] , що підтверджується будинковою книгою для прописки громадян проживаючих в будинку [ADDRESS] та повідомленням підрозділу УДМС України у Волинській області. Відповідач [PERSON] , [INFO] , в будинку [ADDRESS] не проживає з моменту реєстрації, тобто з 22.07.2016 року, що підтверджується Актом обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] від 29.11.2019 року. Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами ЦК України. Зокрема, ст. 405 ЦК України передбачає, що члени сім`ї власника житла, які проживають з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла, або законом. За викладених вище обставин та зважаючи на вказані норми закону, суд визнає доведеним факт відсутності відповідача за вказаною адресою без поважних причин понад один рік. Існування будь-якої домовленості між сторонами про інші строки відсутності за адресою реєстрації відповідача, судом не встановлено. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Суд визнає такими, що заслуговують на увагу, доводи позивача про те, що реєстрація місця проживання відповідача в будинку позивача перешкоджає йому вільно володіти, користуватись, розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Таким чином, суд визнає порушеним право власності позивача саме відповідачем, а тому це право підлягає захисту судом. Суд повно, всесторонньо та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що факт відсутності відповідача [PERSON] в будинку [ADDRESS] понад встановлені строки повністю доведений, а тому [PERSON] , [INFO] ,слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням за вказаною адресою. Судові витрати суд залишає за позивачем згідно вимог позовної заяви.

Outcome: approved