Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом про визнання права власності, в якому вказує, що тітці [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,9531\~га. на території [PERSON] сільської ради на підставі державного акта. 17 травня 2011 року [PERSON] склала заповіт, заповіла [PERSON] вказану земельну ділянку. 22 травня 2011 року [PERSON] померла. Державний акт на земельну ділянку втрачений, підтверджується оголошенням в газеті «Свобода». [PERSON] звернувся до нотаріуса для оформлення права власності на спадкове майно, йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Просить визнати за ним право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,9531\~га. на території [PERSON] сільської ради, належала [PERSON] на підставі державного акта. В судовому засіданні представник позивача згідно договору про надання правової допомоги [PERSON] позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] сільська рада в судове засідання подала відзив на позов, згідно якого позовні вимоги [PERSON] визнає, не заперечує проти їх задоволення, просить справу розглядати за їх відсутності. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, приймаючи до уваги відзив на позов відповідача, дослідивши матеріали справи, надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,9531\~га. на території [PERSON] сільської ради на підставі державного акта серії Р1\~№674323 від 04 вересня 2003 року, підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Козівському районі №34-1908-99.61-8/34-16 від 20 квітня 2016 року (а.с.9) та витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №34-1909-99.5-1619/2-16 від 21 квітня 2016 року. 17 травня 2011 року [PERSON] склала заповіт, заповіла [PERSON] вказаний державний акт (а.с.4). 22 травня 2011 року померла [PERSON], підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ИД №118199 (а.с.4). Згідно довідки [PERSON] сільської ради №136/2-19 від 22 березня 2016 року, з [PERSON] до дня смерті постійно проживав та був зареєстрований [PERSON] (а.с.7) Державний акт на земельну ділянку втрачений, підтверджується оголошенням в газеті «Свобода» №32 від 22 квітня 2016 року. [PERSON] звернувся до нотаріуса для оформлення права власності на спадкове майно, йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, підтверджується відмовою нотаріуса №219/01-16 від 08 квітня 2016 року (а.с.6). Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно ч.1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно ст.1268 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оскільки визнання позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності слід задовольнити. На підставі викладеного

Outcome: approved