Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] , [PERSON] , Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Тарнавського-30», про захист честі і гідності, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди, у якому просять: визнати недостовірною та такою, що принижує честь та гідність, завдає шкоди діловій репутації [PERSON] , інформацію, яка була розповсюджена [PERSON] у загальній Вайбер (Viber) групі «Тарнавського 30» від 04 жовтня 2020 року із заголовком «Напився, лягай спати», «користуватись ліфтом, вивозом сміття та іншими послугами за рахунок інших може тільки ваша вже наказана долею сімейка», «послухай алкаш вся ваша компашка буде відповідати будеш відповідати за те, що б`єш свою хвору дитину»; зобов`язати [PERSON] публічно, в першу неділю після набрання рішенням суду законної сили, принести вибачення та спростувати інформацію; стягнути з [PERSON] , [PERSON] на користь позивача моральну шкоду у розмірі 110000 грн. Обгрунтовував позов тим, що [PERSON] першим розпочав конфлікт, поширивши у загальній Вайбер (Viber) групі «Тарнавського 30» інформацію із заголовком «Напився, лягай спати», «користуватись ліфтом, вивозом сміття та іншими послугами за рахунок інших може тільки ваша вже наказана долею сімейка», «послухай алкаш вся ваша компашка буде відповідати будеш відповідати за те, що б`єш свою хвору дитину». Вказана інформація не відповідає дійсності, принижує честь та гідність позивача та завдає йому сильних душевних страждань. Крім цього зазначив, що відповідач задів позивача за живе тому, що його дитина має захворювання ДЦП. Дії відповідачів призвели до погіршення стану здоров`я підвищенні артеріального тиску та порушенні нормальних життєвих зв`язків у громадському житті, а відтак розмір завданої моральної шкоди становить 110000 гривень. Ухвалою судді від 17 грудня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання 04 січня 2021 року о 10 годині 25 хвилин. 24 грудня 2020 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Гриба О.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено про безпідставність заявлених позивачем позовних вимог. Зауважує, що факти, на його думку, відповідають дійсності, оскільки він неодноразово бачив [PERSON] у стані алкогольного сп`яніння, часто його поведінка та мова не відповідають обстановці, а публікації, які [PERSON] вважає образливими, є рекомендацією (порадою) відповідача позивачу; по-третє, допис відповідача «послухай алкаш вся ваша компашка буде відповідати будеш відповідати за те, що б`єш свою хвору дитину» є відповіддю на образу [PERSON] «Петро! За мою долю не хвилюйся! Краще хвилюйся за свої роги» та зображення оленя. Посилаючись на наведене просив відмовити в задоволенні позову. Протокольною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 31 травня 2021 року, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 01 липня 2021 року. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, зіславшись на мотиви, викладені в позові та додаткових поясненнях, просили позовні вимоги задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник заперечили проти задоволення позову, підтримали позицію, викладену у відзиві на позов та просили закрити провадження у справі. Окрім цього просили врахувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 липня 2021 року (справа №607/17981/20). Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явилась, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідача не надходило. Представник третьої особи Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Тарнавського-30» у судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки, хоча про дату, час та місце розгляду справи третю особу було повідомлено належним чином. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 18 травня 1995 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис №516 Відділом державної реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міськвиконкому, прізвище після реєстрації шлюбу « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Квартира [ADDRESS] , відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №103008898 від 08.11.2017р., належить [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , яка, згідно з довідкою МСЕК від 16.11.2018р., є інвалідом з дитинства та потребує стороннього догляду. Як убачається із наданих відповідачем [PERSON] скріншотів повідомлень, розміщених у групі «Тарнавського 30», убачається переписка між учасниками групи, в тому числі двох користувачів із нікнеймами « [PERSON] » (один із фото, інший без), у ході якої користувач із ніком « [PERSON] » без фото о 21:15 надіслав повідомлення, в якому висловив невдоволення відсутністю договору між «ОК Тарнавського 30» та мешканцями будинку, на що користувач із ніком « [PERSON] » з фото о 21:25 відповів: «Послухай... Що тобі все життя не подобається. Яке ти маєш моральне право задавати питання. Ти не заплатив за 2019 рік. Ти боргуєш 1035 грн. за 2020 рік. Напився, лягай спати...». На це повідомлення о 21:33 відповіла із зауваженнями користувач « [PERSON] », на що користувач із ніком « [PERSON] » з фото о 21:37 зробив допис «Пропозиція лягати спати це не погроза, а дружня порада. А користуватись ліфтом, вивозом сміття та іншими послугами за рахунок інших може тільки ваша вже наказана долею сімейка...». Після трьох наступних повідомлень користувач із ніком « [PERSON] » без фото о 21:52 надіслав повідомлення змісту: «Петро! За мою долю не хвилюйся! Краще хвилюйся за свої роги», а о 21:53 зображення оленя. У продовження бесіди користувачі обмінювались сварливими повідомленнями до 22:14. Як пояснили сторони в судовому засіданні, ця переписка здійснювалась у Viber-групі «Тарнавського 30». Користувачем із ніком « [PERSON] » з фото є позивач [PERSON] , користувачем із ніком « [PERSON] » без фото відповідач [PERSON] . До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує такі норми права: В силу вимог статті 28\~Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Згідно із вимогами частини четвертої статті 32\~Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Положеннями статті 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до статті 297\~ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно з частитни першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Відповідно до частини четвертої статті 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Відповідно до частин шостої та сьомої цієї статті спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 25 червня 2021 року (справа № 757/39100/18-ц), юридичним складом, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі та гідності, спростування недостовірної інформації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Відповідно до висновків, наведених у постанові Верховного Суду від 18 червня 2021 року (справа № 758/16245/17), недостовірною вважається\~інформація,\~яка не\~відповідає дійсності\~або викладена\~неправдиво,\~тобто містить\~відомості про\~події та\~явища,\~яких не\~існувало взагалі\~або які\~існували,\~але відомості\~про них\~не відповідають\~дійсності (неповні\~або перекручені). Позивач повинен\~довести факт\~поширення інформації\~відповідачем,\~а також\~те,\~що внаслідок\~цього було\~порушено його\~особисті немайнові\~права. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням. Відповідно до вимог частини першої статті 30\~Закону України\~«Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Згідно із вимогами частини другої статті 30\~Закону України\~«Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (рішення у справі «Карпюк та інші проти України від 06 жовтня 2015 року). Згідно з пунктом 39 рішення Європейського суду з прав людини від 28 березня 2013 року у справі «Нова Газета і Бородянський проти Росії» вказано, що правдивість оціночних суджень не піддається доведенню і їх потрібно відрізняти від фактів, існування яких може бути доведено. У пункті 75 рішення Європейського суду з прав людини від 12 липня 2001 року у справі «Фельдек проти Словаччини» суд зазначав, що на відміну від оціночних суджень, реальність фактів можна довести. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає. Оцінюючи інформацію, яка була розповсюджена у Viber-групі відповідачем [PERSON] , а саме допис: «Напився, лягай спати», «користуватись ліфтом, вивозом сміття та іншими послугами за рахунок інших може тільки ваша вже наказана долею сімейка», «послухай алкаш вся ваша компашка буде відповідати будеш відповідати за те, що б`єш свою хвору дитину», суд вважає, що вона є оціночними судженнями відповідача про позивача, оскільки ця інформація не містить жодних фактичних тверджень. Оскільки жодних фактичних даних ці судження не містять, підстави визнавати таку інформацію недостовірною і такою, що принижує честь та гідність та завдає шкоди діловій репутації позивача [PERSON] , а також зобов`язувати [PERSON] публічно принести вибачення та спростувати цю інформацію відсутні. Тому, позовні вимоги в цій частині є безпідставними та до задоволення не підлягають. Доводи позивача [PERSON] про те, що внаслідок дій відповідачів у нього погіршився стан здоров`я, не доведені жодними доказами, тому можуть бути задоволені й вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди. Крім того, позивачем не наведено жодних доказів щодо порушення його прав [PERSON] та Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Тарнавського-30». Тому суд доходить до остаточного висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed