Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з даною позовною заявою. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що розпорядженням Глибоцької районної організації ВФСТ «Колос» АПК України № 76 «Б» від 31.08.2005 року «Про призначення директором ДЮСШ» його було прийнято на роботу до Кам’янської ДЮСШ і призначено на посаду директора Кам’янської ДЮСШ. Відповідно до розпорядження Чернівецької обласної організації ВФСЕ «Кслос» АПК України № 8 від 16 липня 2013 року «Про звільнення з посади директора Кам’янської ДЮСШ [PERSON]» - згідно із ст. 43/1 КЗпП, у зв'язку із прийняттям на роботу іншого працівника, який не є сумісником, а також з обмеженням на роботу за сумісництвом, звільнено з посади директора Кам’янської ДЮСШ Глибоцької районної організації ВФСТ «Колос» [PERSON] з 16 липня 2013 року. Не погодившись із вказаним рішенням Чернівецької обласної організації ВФСТ «Колос» АПК України він звернувся до суду із позовом про визнання незаконним розпорядження про звільнення, поновлення на роботі, виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу та про відшкодування завданої моральної шкоди. Так, Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28.11.2013 року, що набрало законної сили 02.10.2014 року відповідно до ухвали апеляційного суду Чернівецької області від 02.10.2014 року визнано розпорядження Чернівецької обласної організації ВФСТ «Колос» АПК України № 8 від 16 липня 2013 року «Про звільнення з посади директора Кам’янської ДЮСШ [PERSON]» незаконним, і було поновлено його - [PERSON] на роботі в Кам’янській ДЮСШ на посаді директора та стягнуто із Чернівецької обласної організації ВФСТ «Колос» АПК України на його користь 500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позову відмовлено. Як встановлено вказаним судовим рішенням - відповідно до статуту Камянської ДЮСШ, довідки начальника райфінуправління Глибоцької районної державної адміністрації № 02-23/69 від 22.11.2013 року утримання Кам’янської ДЮСШ здійснюється за рахунок держаного бюджету, Фонду соціального страхування України та бюджету місцевого самоврядування. Судом встановлено, що оскільки він позовні вимоги до належного відповідача не заявляв та не заявляв клопотання про залучення перед судом належного співвідповідача, тому позов в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволенню не підлягає. Вказує, що відповідно до розпорядження Чернівецької обласної організації ВФСТ «Колос» АПК України № 14-К від 27.10.2014 року його поновлено на роботі в Кам’янській ДЮСШ Глибоцької районної організації ВФСТ «Колос» АПК України на посаді директора з 27.10.2014 року. Відповідно до рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 03.12.2014 року у справі за його позовом до Кам’янської ДЮСШ про виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу - позов задоволено та стягнуто на його користь 40 625,93 грн. у якості заробітної плати за час вимушеного прогулу з 17.07.2013 року по 26.10.2014 року. Відповідно до розрахунку заробітної плати наведеного у вказаному рішенні - заробітна плата за час вимушеного прогулу становить 47 583 грн. Однак у зв'язку з тим, що позовні вимоги були заявлені лише на суму у розмірі 40 625,93 грн., тому суд не міг вийти за межі позовних вимог та задовольнив позов відповідно до заявлених вимог. Враховуючи вищевикладене просить суд стягнути із Кам’янської ДЮСШ на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу з 17.07.2013 року по 16.10.2014 року у розмірі 6 957,07 грн. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, однак від них надійшла заява, з якої вбачається, що вони позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять суд позовні вимоги задовольнити та розглянути справу у їх відсутності. Представник відповідача Кам’янської ДЮСШ в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву, в якій просить суд справу розглянути без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти, правовідносини та визначив правові норми, що їх регулюють. Як вбачається із Рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 28.11.2013 року та Ухвали Апеляційного суду Чернівецької області від 02 жовтня 2014 року позовні вимоги [PERSON] до Чернівецької обласної організації ВФСТ «Колос» АПК України про визнання незаконним розпорядження Чернівецької обласної організації ВФСТ «Колос» АПК України, поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу задоволені частково. Визнано розпорядження Чернівецької обласної організації ВФСТ «Колос» АПК України № 8 від 16 липня 2013 року «Про звільнення з посади директора Камянської ДЮСШ [PERSON]» незаконним, і поновлено позивача на роботі в Камянській ДЮСШ на посаді директора та стягнуто із Чернівецької обласної організації ВФСТ «Колос» АПК України на користь останнього 500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позову відмовлено. Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 03.12.2014 року у справі за позовом [PERSON] до Кам’янської ДЮСШ про виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу встановлено, що стягненню на користь [PERSON] заробітної плати за час вимушеного прогулу з 17.07.2013 року по 26.10.2014 року підлягає 47583,00 грн. Однак у зв'язку з тим, що позовні вимоги були заявлені лише на суму у розмірі 40 625,93 грн., тому суд не міг вийти за межі позовних вимог та задовольнив позов відповідно до заявлених вимог. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 232 КЗпП України - безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижче оплачуваної роботи, за винятком спорів працівників, вказаних у частині третій статті 221 і статті 222 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України - при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. При таких обставинах суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження при розгляді справи. На пiдставi викладеного, п. 2 ч.1 ст. 232, ч. 2 ст. 233, ч. 2 ст. 235 КЗпП України,

Outcome: approved