Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з даним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Новгород-Сіверський м`ясокомбінат», обґрунтовуючи заявлені вимоги тим, що 15 грудня 2015 року, згідно наказу № 35 від 15.12.2015 року, його було прийнято на роботу, на посаду майстра холодильного цеху товариства з обмеженою відповідальністю «Новгород-Сіверський мясокомбінат». 02.02.2016 року, наказом від 02.02.2016 року №14-к, позивача звільнено за п.1ст.36 КЗпП України, за угодою сторін. Під час трудових відносин, відповідачем несвоєчасно здійснювалась виплата заробітної плати, внаслідок чого - на день звільнення позивача утворилась заборгованість по виплаті заробітної плати. В с у д о в о м у з а с і д а н н і : [PERSON] відмовився від позовних вимог в частині стягнення заборгованості із заробітної плати, вказуючи на виплату відповідачем заборгованості по заробітній платі після звернення позивача з позовом до суду. При цьому, заявлені позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підтримав у повному обсязі. Представник відповідача, [PERSON] позов не визнав. Посилаючись на те, що з позивачем проведено повний розрахунок по заробітній платі - просив суд застосувати принципи розумності, співрозмірності та не стягувати з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені. При цьому, не заперечував наведених позивачем даних щодо розміру середньоденної заробітної плати та кількості робочих днів з дня звільнення позивача до дня проведення з ним відповідачем повного розрахунку. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача та дослідивши докази по справі у їх сукупності суд вважає за необхідне прийняти відмову позивача від позовних вимог в частині стягнення заборгованості із заробітної плати, оскільки судом беззастережно встановлено факт проведення відповідачем 14 березня 2016 року повного розрахунку з позивачем по виплаті заробітній плати, після звернення позивача з позовом до суду. Також суд вважає, що позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного: по справі судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем, працюючи майстром холодильного цеху. 02.02.2016 року, наказом від 02.02.2016 року №14-к, позивача звільнено за п.1ст.36 КЗпП України, за «згодою» сторін. Під час трудових відносин, в порушення вимог ст. 115 КЗпП України, відповідачем несвоєчасно здійснювалась виплата заробітної плати, внаслідок чого - на день звільнення позивача утворилась заборгованість, у розмірі 2 335 гривень 03 копійки, по виплаті заробітної плати. Вказана заборгованість відповідачем була виплачена позивачу лише 14 березня 2016 року. За таких встановлених судом фактичних обставин заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є обґрунтованими, оскільки згідно з вимогами ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В порушення вимог ст.116 КЗпП України, в день звільнення позивача, відповідачем не виплачено всіх сум, що належали позивачу від підприємства (відповідача у справі) при відсутності спору про їх розмір. Станом на 14.04.2016 року розмір даного стягнення становить 5\~894 гривні 16 копійок ( виходячи з положень затвердженого Постановою від 08 лютого 2012 року Кабінету Міністрів України №100 Порядку обчислення середньої заробітної плати, середньомісячна заробітна плата з метою виплати вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно з п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - на число календарних днів за цей період. Отже, середньоденна заробітна плата позивача становить 143 гривні 76 копійок (2131,15 + 2900,66) : 35)), а середній заробіток за час затримки розрахунку, за період з 02.02.2016 року по 14.03.2016 року, становить 5 894 гривні 16 копійок (143,66 х 41= 5894,16). За таких доказів, порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом ухвалення судового рішення про задоволення заявлених позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved