Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до Оратівського районного суду Вінницької області з позовною заявою до [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на нерухоме майно. Позовні вимоги мотивує тим, що 10.11.2011 року позивач придбав у [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та земельною ділянкою 0,43 га по [ADDRESS] Вінницької області вартістю 15000 гривень в присутності свідків [PERSON] та [PERSON], що оформили відповідною розпискою. [PERSON] успадкувала даний будинок та земельну ділянку після смерті свого брата, проте до кінця не переоформила свої спадкові права. В подальшому відповідач пообіцяла оформити у нотаріуса договір купівлі - продажу, проте на сьогоднішній день на неодноразові звернення позивача не бажає виготовити технічний паспорт на житловий будинок, реєструвати свої речові права робити експертні оцінки. Позивач неодноразово звертався до відповідача з приводу оформлення документів, але вона постійно ухилялась від оформлення. Позивач оплатив вартість придбаного нерухомого майна, що підтверджується розпискою, таким чином виконав умови договору купівлі-продажу, однак відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення правочину. Просить встановити юридичний факт укладення між [PERSON], як покупцем і [PERSON], як продавцем договору купівлі-продажу від 10.11.2011 року за ціною 15000 грн. житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого по [ADDRESS] Вінницької області та земельних ділянок загальною площею 0,43 га в тому числі 0,25 га для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,18 га для ведення особистого селянського господарства та визнати право власності на вказане майно. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у зв'язку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, вивчивши вимоги позову, дослідивши докази в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданніі встановлено та не заперечується сторонами, що позивач [PERSON]. . придбав у відповідача [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та земельною ділянкою 0,43 га по [ADDRESS] Вінницької області вартістю 15000 гривень в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] Згідно із розпискою [PERSON] отримала від [PERSON] кошти в сумі 15000 грн. за житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] Вінницької області в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 14.07.1996 року [PERSON] та [PERSON] одружилися 14.07.1996 року. Прізвище дружини після одруження змінено [PERSON]Згідно рішення № 218/779/12 від 26.06.2012 року виданого Оратівським районним судом Вінницької області [PERSON] та [PERSON] шлюб розірвали. Прізвище дружини після розірвання шлюбу не змінено. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 03.11.2017 року [PERSON] та [PERSON] одружилися 03.11.2017 року. Прізвище дружини після реєстрації змінено [PERSON]Нотаріусом Оратівської державної нотаріальної контори відмовлено [PERSON] та [PERSON] у нотаріальному посвідченні договору купівлі - продажу. Відповідно до довідки № 115 від 21.02.2018 року виданої Новоживотівською сільською радою Оратівського району Вінницької області в записах погосподарської книги № 2 за 1991-1995 рр. станом на 15.04.1991 року власником житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] був [PERSON], який помер в 2011 році. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.01.2013 року [PERSON] народилася [INFO] року, батьком якої є [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.02.2009 року [PERSON] народився [INFO] року, батьком якого є [PERSON]. Відповідно до довідки № 109 від 20.02.2018 року виданої Новоживотівською сільською радою Оратівського району Вінницької області за житловим будинком в якому проживає [PERSON] [INFO] згідно даних погосподарської книги № 2 на 2016-2020 роки, номер об'єкта по господарського обліку [NUMBER] рахується 0,43 га землі в тому числі 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд 0,18 га для ведення особистого селянського господарства. 22.12.2017 року було виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок по [ADDRESS] Вінницької області, замовником технічної інвентаризації є [PERSON]. Як вбачається з довідки № 898 від 17.10.2017 року виданої Новоживотівською сільською радою Оратівського району Вінницької області [PERSON] дійсно проживає без реєстрації по [ADDRESS] житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, відкрито володіє та користується земельними ділянками, сплачує податки. Як вбачається з свідчень [PERSON] та [PERSON], які свідчать про те, що [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок з господарським будівлями що розташований по [ADDRESS] Вінницької області. Також підтверджують факт, що [PERSON] приїздив з ними до [PERSON] та пропонував оформити спадщину, а потім земельні ділянки в нотаріальному порядку. [PERSON] повідомила, що розпочне оформлення тоді як будуть кошти. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Враховуючи те, що встановлення відповідного факту пов'язане з подальшим вирішенням спору про право, зокрема, права позивача [PERSON] на нерухоме майно, суд вважає, що справу слід вирішувати в позовному провадженні. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, суд розглядає справи на засадах змагальності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Статтею 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 2 ст. 218 ЦК України якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків). У Постанові Верховного суду України від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2099цс16 висловлено правову позицію, згідно якої за змістом статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. У відповідності до цивільного законодавства, однією із умов виникнення прав та обов'язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду. Суд може застосувати до правовідносин сторін ч. 2 ст.220 ЦК України, відповідно до якої у випадку, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним, так як по укладеному між сторонами договору відбулося часткове його виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує думку позивача, який просить судові витрати покласти на них та вважає, що судові витрати слід залишити без відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. На підставі ст.ст. 16, 202, 218, 220, 328, 334, 377, 657 ЦК України,

Outcome: approved