Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

[PERSON], діючи на підставі довіреності та у інтересах ТОВ «ОТП Факторинг Україна», 10 листопада 2015 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з останнього заборгованості за кредитним договором №2007842343 від 24 січня 2014 року у розмірі 25401,32 грн. З позову виходить, що 24.01.2014 р. між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір про надання споживчого кредиту, згідно якого перший отримав кредитні кошти у розмірі 20250 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік, строком користування на 36 місяців. За умовами договору відповідач зобовязаний був повертати кредит, сплачувати проценти за користування кредитом, інші платежі згідно графіку платежів. 22.12.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу №б/н, згідно умов якого банк передав, а фактор прийняв право вимоги до позичальника, що випливають із умов кредитного договору. Відповідач у порушення умов договору та приписів цивільного законодавства України не виконує умови договору і станом на 28.09.2015 року має заборгованість по договору у розмірі 25401,32 грн, з яких: заборгованість по кредиту 19125,82 грн.; заборгованість по процентам 1,26 грн; комісія 6247,24 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, оскільки завчасно подано до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника, з проханням задовольнити позовні вимоги. /а.с.33-35/ Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач до судового засідання подав заяву про визнання позову та з проханням справу розглянути за його відсутності. /а.с.50/ Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобовязана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, що закріплено в статті 27 ЦПК України. Суд дослідивши усі наявні матеріали справи та докази, прийшов до наступного. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено і цей факт підтверджується матеріалами справи, що 24 січня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір про надання споживчого кредиту №2007842343, згідно якого перший отримав кредитні кошти в сумі 20250 грн, на строк 36 місяці, з 24.01.2014 р. по 24.01.2017 р., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,01 % на рік, в обмін на зобовязання повернути кредит з відсотками та іншими платежами визначеними цим договором. Сума отриманого кредиту, проценти за користування кредитом та комісія за обслуговування кредиту сплачуються щомісяця у дату платежу та в розмірах зазначених у графіку платежів, і складає 1271 грн. /а.с.5-9/ 22.12.2014 р. між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу №22/12/14/1-2, згідно умов якого банк передав, а фактор прийняв право вимоги до [PERSON]П, що випливають із умов кредитного договору. /а.с.12-16/ 05.01.2015 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» направило [PERSON] письмове повідомлення про відступлення ПАТ «ОТП Банк» права грошової вимоги у сумі 25401,32 грн по кредитному договору №2007842343 від 24.01.2014 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна». /а.с.18/ Отже, в силу приписів ст.514 ЦК України, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги до [PERSON] у зобовязанні по кредитному договору №2007842343 від 24.01.2014 року. Згідно приписів ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою /штрафом, пенею/ є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. На підставі ст.550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. У відповідності до вимог ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно положень ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами /з розстроченням/, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Стаття 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У відповідності до ст.1052 ЦК України, у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. З розрахунку заборгованості по кредитному договору [PERSON] вбачається, що розмір заборгованості за кредитним договором, станом на 28.09.2015 р., складає усього 25401,32 грн, з яких: заборгованість по кредиту 19125,82 грн; заборгованість по процентам 1,26 грн; комісія 6274,24 грн. /а.с.17/ Як видно з вимоги про досудове врегулювання спору від 05.01.2015 р., ТОВ «ОТП Факторинг Україна» пропонував відповідачу у добровільному порядку погасити існуючу заборгованість по кредитному договору. На час розгляду справи сторони не повідомили суд про погашення заборгованості по кредитному договору №2007842343 від 24.01.2014 року. Зясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» ґрунтуються на законі та укладеному договорі і висунуті позовні вимоги, підлягають задоволенню, оскільки дійсно відповідачем істотно порушено умови кредитного договору. Стороною позивача при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 1218 грн, який підлягає стягненню з відповідача, відповідно до приписів ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved