Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про коштів за договором позики в розмірі 21523,47 гривень. В позовній заяві вказував, що 12 червня 2018 року він передав відповідачеві грошові кошти в сумі 60 217,00 гривень, а остання зобов'язалась їх повернути не пізніше 01 серпня 2018 року періодичними платежами, що стверджується розпискою позичальника, яка посвідчує передання їй визначеної грошової суми. У встановлений строк відповідач не виконала взяте на себе зобов'язання та у визначений день не повернула чергову суму позики. Він неодноразово звертався до відповідача з вимогою про повернення коштів, проте остання уникає з ним контакту, ігнорує телефонні дзвінки, що засвідчує її небажання повернути позику в добровільномому порядку. Покликаючись на вищезазначене, позивач просив стягнути з [PERSON] грошові кошти за договором позики в сумі 60 217,00 гривень та судові витрати в розмірі 704,80 гривень. Позивач в судове засідання не з'явився. В заяві, адресованій суду, позовні вимоги підтримав і просив справу розглянути без його участі на підставі наявних у справі доказів. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилась, відзиву на позов не подала. [PERSON] про місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення. Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів. Враховуючи неявку всіх учасників судового розгляду, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні(позичальникові) грошові кошти, або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні копії розписки від 12 червня 2018 року [PERSON], зобов'язалась повернути суму боргу 60 217,00 гривень [PERSON], яку вона заборгувала на 12 червня 2018 року та зобов'язалась повернути наступним чином: 25 000,00 гривень до 24.06.2018 року; 10 000,00 гривень до 08.07.2018 року; 10 000,00 гривень до 22.07.2018 року; 15 217,00 гривень до 01.08.2018 року. Судом встановлено, що у відповідності до вищевказаної розписки, між сторонами укладено договір позики. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] не виконала свого зобов'язання про повернення суми боргу. На підставі наведеного, суд рахує, що вимога позивача про стягнення з [PERSON] грошових коштів за договором позики ґрунтується на законі та підлягає до задоволення. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідача підлягають понесені позивачем та підтверджені доказами судові витрати в розмірі 704,80 гривень. На підставі викладеного ст.ст.1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved