Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом про стягнення з [PERSON] боргу за договором позики. Позов мотивує тим, що 17.01.2013 року позичив відповідачу 190 штук ДСП (дерево - стружкова плита) ламінована некондиція на загальну суму 33820 гривень, про що останній написав розписку. З березня 2013 року, не дивлячись на неодноразові звернення та нагадування, не повертав борг, ухиляється від виконання своїх зобов'язань. Просить суд задовольнити заявлений позов, стягнути з відповідача борг в сумі 33820 гривень, суму, сплаченого при подачі заяви, судовий збір та витрати, понесені на правову допомогу в розмірі 3000 гривень. Позивач [PERSON], його представник згідно договору - доручення про надання правової допомоги від 18.06.2015 року, [PERSON] подали письмові заяви з проханням справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримують в повному об'ємі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просять позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений судом про день та час розгляду справи, що підтверджується поштовим рекомендованим повідомленням. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, суд у відповідності до ст. ст. 169, 197, 224 ЦПК України, вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав: Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. В силу ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно письмової розписки, [PERSON] взяв у фізичної особи - підприємця [PERSON] 190 штук ДСП (дерево - стружкова плита) ламінована некондиція на загальну суму 33820 гривень. (а.с. 5) Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Розписка не містить кінцевої дати повернення боргу, є безстроковою. При цьому п. 2 ч. 1ст 1049 ЦК України передбачено, що якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що позивач, з березня 2013 року, в усній формі, вимагав від відповідача повернення суми боргу, однак останній такого не повернув, чим порушив взяті на себе зобов'язання, згідно розписки. Як показує практика Верховного Суду України - «згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й факту передачі грошової суми позичальнику». Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідач порушив зазначені норми закону та умови договору позики, що виразилось у невиконанні належним чином зобов'язань за вказаним договором, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача в користь позивача суми боргу підлягають задоволенню в повному обсязі. З ч. 1 ст. 88 ЦПК України, вбачається, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони, понесені нею і документально підтверджені судові витрати. [PERSON], при подачі позову сплатив 338,20 гривень судового збору (квитанція 0.0.402017690.1 від 24.06.2015 року), які слід стягнути з відповідача. Позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення витрат, понесених ним на надання правової допомоги адвоката в розмірі 3000,00 гривень задоволенню не підлягають, оскільки останній не подав доказів на підтвердження проплати такої.

Outcome: partial