Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до Нижньосірогозького районного суду Херсонської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання договору оренди від 01 серпня 2010 року, укладеного між орендодавцем [PERSON] та [PERSON], зареєстрованого Нижньосірогозьким відділом Херсонської регіональної філії ДП Центру ДЗК за № 652385514000641 від 15.12.2011 року, та стягнення заборгованості по орендній платі за користування земельною ділянкою загальною площею 10.96 гектари - за 2016 рік у розмірі 3520 гривень, понесених судових витрат, мотивуючи свою вимогу тим, що він після смерті матері [PERSON] як спадкоємець за законом отримав у власність належну матері земельну ділянку прощею 10,96 гектари на території Нижньосірогозької селищної ради Нижньосірогозького району Херсонської області. Договір з відповідачем укладено та зареєстровано 15 грудня 2011 року на 49 років. Відповідно до п. 8 Договору орендна плата за користування земельною ділянкою вноситься орендарем у розмірі 2% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки один раз на рік до 20 грудня щороку. Відповідач виплатив орендну плату за 2016 рік у розмірі 2% річних, тобто без врахування внесених до Податкового Кодексу України змін, якими у 2016 році встановлено мінімальний розмір орендної плати у 3% від нормативної грошової оцінки. Позивач зазначив, що з проведеного розрахунку з урахуванням змін в частині встановленого у 2016 році розміру мінімального розміру орендної плати у 3% від нормативної грошової оцінки, відповідачем не доплачено 3520 гривень орендної плати. Позивач прохає стягнути вказану заборгованість по орендній платі, розірвати договір оренди земельної ділянки від 01 серпня 2010 року, укладений між орендодавцем [PERSON] та [PERSON], та зобов'язати відповідача повернути земельну ділянку у придатному для цільового використання стані. Під час судового розгляду позивач свої вимоги підтримав, по мотивам, зазначеним в позові, прохав позов задовольнити. Відповідач проти позову заперечив, вказавши що підстав для розірвання договору оренди немає та відсутні підстави для збільшення орендної плати. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно договору оренди від 01 серпня 2010 року, укладеного між орендодавцем [PERSON] та [PERSON], зареєстрованого Нижньосірогозьким відділом Херсонської регіональної філії ДП Центру ДЗК за № 652385514000641 від 15.12.2011 року, відповідач орендував земельну ділянку площею 10.96 гектари (кадастровий номер [NUMBER]).(а.с.7,8). [PERSON] померла [INFO] року. (а.с.9). Відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом, [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] - земельну ділянку площею 10, 96 га.(а.с.10) Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац 2 частини 2 статті 651 ЦК України). Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (ч. 3 ст. 651 ЦК України). Згідно ст. 653 ЦК України у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі» від 6 жовтня 1998 року № 161-XIV За змістом ст. 1 вказаного Закону оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Об'єктами оренди землі є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності (ст. 3 Закону ). Відповідно до ст. 30 Закону України «Про оренду землі» зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Згідно ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. За правилами ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Наслідки припинення або розірвання договору оренди землі передбачені у ст. 34. Закону України «Про оренду землі», згідно якої у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. За змістом ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавець), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За приписами ст.ст. 1296 - 1298 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини та мають право самостійно господарювати на землі (п. «г» ч. 1 ст. 81, п «б» ч. 1 ст. 90 ЗК України). За приписами ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. У п. 38 Договорів оренди землі від 01.08.2010 року, укладених між спадкодавцем [PERSON] та орендарем [PERSON], сторони передбачили, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи є підставою для зміни або розірвання договору. При цьому зазначений пункт Договору будь-ким із його учасників не оспорювався й у встановленому законом порядку недійсним не визнавався. Зміст п. 38 спірних договорів оренди землі в повній мірі відповідає пункту 40 Типового договору оренди землі, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 3 березня 2004 року № 220, та ніякого двозначного тлумачення не містить. У зв'язку з вказаним, позивач [PERSON], як новий власник орендованих відповідачем земельних ділянок, обґрунтовано скористався своїм правом та ініціював питання про одностороннє дострокове розірвання Договору оренди земельної ділянки на підставі п. 38 цього договору. Зважаючи на вище викладене, позовні вимоги щодо розірвання договору оренди є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Наслідки припинення або розірвання договору оренди землі передбачені у ст. 34. Закону України «Про оренду землі», згідно якої у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Відповідно п.20 Договору оренди землі від 01.08.2010 року, укладених між спадкодавцем [PERSON] та орендарем [PERSON], після припинення дії договору, орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Враховуючи викладене, є підстави для задоволення вимог позивача щодо повернення земельної ділянки. Разом з тим, вимоги про стягнення недоплаченої орендної плати за 2016 рік, виходячи з розміру орендної плати 3% грошової оцінки земельної ділянки, задоволенню не підлягають, оскільки укладеним договором оренди землі передбачена сплата орендної плати в сумі 2% нормативної грошової оцінки землі. Відповідач визнав що отримав орендну плату за 2016 рік, виходячи з такого (саме 2%) розміру орендної плати. Витрати по оплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам - в сумі 640 гривень, - на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial