Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на сарай літ. «Д», загальною площею 25, 2 кв.м., сарай літ. «Ж», загальною площею 15, 2 кв.м., що розташовані за адресою: Сумська область, м. Ромни, вул. Горького, 11, на земельній ділянці площею 0, 0623 га, кадастровий номер 5910700000:03:006:0125, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд. Вимоги позову мотивує тим, що ним у період з 2000 року по 2002 рік було здійснено реконструкцію сараїв на земельній ділянці, що належить йому на праві власності площею 0, 0623 га, кадастровий номер 5910700000:03:006:0125, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд, що розташовані за адресою: Сумська область, м. Ромни, вул. Горького, 11, на підставі рішення Роменської міської ради 40 сесії 5 скликання від 30.10.2009 року, внаслідок чого площа забудови збільшилася на 25 кв.м. Реконструкція вказаних об»єктів нерухомості здійснена без відповідних дозвільних документів. 15.02.2017 року позивач на підставі звернення до судового експерта отримав експертний висновок будівельно технічного дослідження № 965, згідно з яким сарай лі. «Д» прибудований до сараю літ. «Ж», доступ до обслуговування вказаних будівель є, водостік організований на ділянку власника, стоку атмосферних опадів з покрівлі будови на територію суміжних ділянок немає, порушень пожежних норм немає. Не здані в експлуатацію надвірні будови: сарай літ. «Д», загальною площею 25, 2 кв.м., сарай літ. «Ж», загальною площею 15, 2 кв.м., що розташовані за адресою: Сумська область, м. Ромни, вул. Горького, 11, відповідають державним будівельним, пожежним та санітарним нормам. 03.04.2017 року він звернувся до Управління ДАБІ у Сумській області з проханням ввести в експлуатацію зведені самочинно надвірні будови: сарай літ. «Д» та сарай літ. «Ж». Однак, 07.04.2017 року відповідно до листа № 40-1018/1238-17 Управління ДАБІ йому відмовило у прийнятті в експлуатацію вказаних надвірних будов, повідомило про відсутність правових підстав для прийняття в експлуатацію самочинного будівництва, з зв»язку з цим він вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач та його представник не з»явилися, надали заяву про розгляд справи без їх участі, в якій позовні вимоги просили задовольнити. Представник відповідача - Роменської міської ради, в судове засідання не зявився, в заяві до суду просив про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Представник відповідача - Управління ДАБІ у Сумській області, в судове засідання не зявився, в заяві до суду просив про розгляд справи у його відсутності, при вирішенні позову покладався на думку суду. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи. Із врахуванням неявки сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Поняття «будівництво» включає в себе нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт обєктів будівництва (ч.3 ст. 10 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 4 Закону України «Про архітектурну діяльність»). Для визнання будівництва самочинним воно має бути пов»язане з об»єктом нерухомості й порушувати одне з положень статті 376 ЦК України. Так, згідно ч.1 ст. 376 ЦК України, поняття самочинного будівництва визначено через сукупність його основних ознак, які виступають умовами або підставами, за наявності яких об»єкт нерухомості може бути визначений самочинним, а саме, якщо: він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; об»єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; об»єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 376 ЦК України, особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Разом з тим, згідно ч.3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Отже, виходячи зі змісту ст. 376 ЦК України слід дійти висновку про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки забудовнику власником та користувачем, якщо такий є, та не являється забудовником. Зазначена умова є єдиною для визнання права власності на об»єкт нерухомості за такою особою. Згідно ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу. Згідно договору купівлі продажу частини будинку від 07.12.1999 року [PERSON] продала [PERSON] 2/ 5 частини житлового будинку, житловою площею 38, 1 кв.м., за адресою: вул. Горького, 11 в м. Ромни, Сумської області, до якого входять господарські будівлі і приміщення (а. с. 47). З договору від 07.12.1979 року вбачається, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в особі [PERSON] продали [PERSON] 3 / 5 частини будинку, загальною жилою площею 38, 10 кв.м. за адресою: вул. Горького, 11 в м. Ромни, Сумської області, до якого входять господарські будівлі і приміщення (а. с. 48, 49). Згідно технічного паспорта на житловий будинок № 11 по вул. Горького в м. Ромни станом на 17 грудня 1986 року під літ. «Б- 1» значиться сарай цегляний та під літ. «В-1» - сарай дощаний (а. с. 50 - 52). Відповідні сараї літ. «Б-1» і літ. «В-1» [PERSON] у період з 2000 року по 2002 рік реконструював без відповідних дозвільних документів, внаслідок чого площа забудови збільшилася на 25 кв.м. 26 жовтня 2016 року по даному факту за вчинення самовільного будівництва на підставі ч. 1 ст. 96 КУпАП [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф у розмірі 510 грн. (а. с. 15). Згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 11 по вул. Горького в м. Ромни, виготовленого станом на 20 жовтня 2016 року, під літ. «Д» вказаний сарай площею 25, 2 кв.м., під літ. «Ж» - площею 15, 2 кв.м., які є самочинно побудованими (а. с. 44-46). Згідно експертного висновку будівельно технічного дослідження № 965 від 04.04.2017 року (судовий експерт [PERSON]Г.), сарай літ. «Д» прибудований до сараю літ. «Ж», доступ до обслуговування вказаних будівель є, водостік організований на ділянку власника, стоку атмосферних опадів з покрівлі будови на територію суміжних ділянок немає, порушень пожежних норм немає. Не здані в експлуатацію надвірні будови: сарай літ. «Д», загальною площею 25, 2 кв.м., сарай літ. «Ж», загальною площею 15, 2 кв.м., що розташовані за адресою: Сумська область, м. Ромни, вул. Горького, 11, відповідають державним будівельним, пожежним та санітарним нормам (а. с. 39 - 43). 03.04.2017 року позивач звернувся до Управління ДАБІ у Сумській області з проханням ввести в експлуатацію зведені самочинно надвірні будови: сарай літ. «Д» та сарай літ. «Ж». Однак, 07.04.2017 року відповідно до листа № 40-1018/1238-17 Управління ДАБІ йому відмовило у прийнятті в експлуатацію вказаних надвірних будов, повідомило про відсутність правових підстав для прийняття в експлуатацію самочинного будівництва (а. с. 16). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 746609, [PERSON] належить земельна ділянка площею 0, 0623 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, на підставі Рішення Роменської міської ради 40 сесії 5 скликання від 30.10.2009 року (а. с. 7). Згідно довідки КП «Роменське МБТІ» від 26.10.2017 року загальна вартість самочинно побудованих будівель за адресою: Сумська область, м. Ромни, вул. Горького, 11, сараїв літ. «Д» та літ. «Ж» становить 35459 грн. (а. с. 17). З технічного паспорта на житловий будинок № 11 по вул. Горького в м. Ромни та з схематичного плану земельної ділянки садибного (індивідуального) житлового будинку № 9 по вул. Горького, м. Ромни, вбачається, що сараї літ. «Ж» і літ. «Д» за адресою: вул. Горького, 11 в м. Ромни, самочинно побудовані з боку домоволодіння № 9, але із схем на обидва домоволодіння порушення права власності власника домогосподарства № 9 самочинним будівництвом даних господарських будівель судом не встановлено (44 -46, 53, 54). Пунктом 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об»єктів , затв. Постановою КМ України від 13.04.2011 року № 461 передбачено, що у випадку визнання права власності на самочинно збудований об»єкт за рішенням суду, він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого обєкта. Технічне обстеження проводиться субєктом господарювання, який має у своєму складі відповідних виконавців, що згідно із Законом України «Про архітектурну діяльність» одержали кваліфікаційний сертифікат, або фізичною особою підприємцем, яка згідно із зазначеним Законом має кваліфікаційний сертифікат. Неможливість оформлення права власності на сараї, у звязку зазначеними вище обставинами, свідчить про наявність правових підстав для визнання цього права в порядку цивільного судочинства, при цьому позивач скористався передбаченим ст. 16 ЦК України способом захисту свого права шляхом пред'явлення позову про визнання права власності на нерухоме майно. Визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Докази, що спростовують даний висновок суду, станом на час розгляду справи відсутні. Враховуючи викладене, суд вважає, що порушене право позивача [PERSON] підлягає захисту в судовому порядку шляхом задоволення його позову і визнання за ним права власності на зазначене майно.

Outcome: approved