Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в Тернопільський міськрайонний суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. В обгрунтнування позовних вимог позивач зазначив, що 11 листопада 2013 року о 5 год. 00 хв. по вул.С.Будного у с.Петриків було вчинено ДТП з участю його автомобіля марки «Фольксваген Кадді», державний номерний знак [NUMBER], який був припаркований на стоянці по вищевказаній адресі. Автомобіль марки «Мерседес», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], рухаючись заднім ходом, в порушення вимог п.п. «б» 10.9 Правил дорожнього руху України, не був уважний, не стежив за дорожньою осбатновкою, не звернувся за допомогою до інших осіб, внаслідок чого допустив зіткнення з припаркованим транпортним засобом «Фольксваген Кадді», який належить позивачу, через що його транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Після вчинення ДТП [PERSON] залишив місце події. Внаслідок зіткнення в автомобілі позивача було деформовано передню ліву дверку, однак відповідач відмовився у добровільному порядку відшкодувати завдану шкоду. Внаслідок ДТП [PERSON] поніс наступні витрати: на відновлюючий ремонт автомобіля в сумі 5262,54 грн.; витрати на таксі за період ремонту автомобіля у сумі 842,70 грн.; судові витрати в розмірі 487,2 грн.; витрати на проведення експертного дослідження у сумі 480 грн.; витрати на телеграму-повідомлення [PERSON] про огляд автомобіля експертом у сумі 51,72 грн. Крім того, позивач зазнав моральної шкоди, яку оцінює у 5000 грн. Завдана йому моральна шкода полягає у психічних переживаннях, які він переніс під час ДТП, порушення звичного стану життя у зв'язку з відстуністю автомобіля на протязі його ремонту, незручності, які він переносить у зв'язку з вирішенням спору у судовому порядку більше 5-ти місяців. За вказаних обставин, [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 6585,24 грн., 5000 грн. моральної шкоди та понесені ним судові витрати. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених у позовній заяві, та просив суд їх задовольнити, стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 6585,24 грн., моральну шкоду - 5000 грн. та понесені судові витрати. Додатково пояснив, що на час розгляду судом справи належний йому транспортний засіб він відремонтував за власні кошти та передав у користування іншій особі. Докази понесених ним фактичних витрат, пов'язаних з ремонтом автомобіля він надати не може, оскільки необхідні деталі придбавалися на ринку м.Тернополя, де не видаються чеки. Після пригоди належний йому транспортний засіб міг рухатися, однак у зв'язку з отриманими пошкодження він би створював перешкоди в русі іншим учасникам дорожнього руху. Завдану моральну шкоду обгрунтовує тим, що на час дорожньо-транспортної пригоди він працював журналітом на громадських засадах та у зв'язку з пошкодженням його транспортного засобу був позбавлений можливості пересуватися, неодноразово користувався послугами таксі, про що є дані в матеріалах справи. Вказані обставини змінили його звичний спосіб життя, що супроводжувався стресом під час ДТП та постійними переживаннями. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково на суму 1200 грн., яку він вважає достатньою для відшкодування позивачу матеріального збитку. В частині позовних вимог про грошове відшкодування моральної шкоди на суму 5000 грн. просить відмовити за недоведенісю позовних вимог Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він з 2000 року являється приватним судовим експертом з допуском до проведення експертизи матеріального збитку, здійснює оцінку транспортних засобів. Складений ним висновок №27/14 експертного автотоварознавчого дослідження від 30 січня 2014 року підтримує. До проведення дослідження він не був знайомий із [PERSON], останній доставив автомобіль до місця проведення дослідження «своїм ходом». Транспортний засіб позивача міг рухатися, але не в інтенсивному русі. Свідок проводив експертне дослідження тільки транспортного засобу замовника, на якого покладено обов'язок повідомити іншого учасника ДТП про дату та час його проведення. Пред початком проведення вказаного дослідження він попередньо з'ясував, що інший водій повідомлений про огляд пошкодженого транспортного засобу, про що зазначив у висновку. На експертизу ставилися питання по наявних пошкодженнях дверки і по дзеркалу. Щодо пошкодження дзеркала в свідка закрався сумнів, чи мало місце пошкодження вказаної деталі під час ДТП. Ним оцінювалася тільки вартість ремонту дверки, оскільки там була значна нерівна пластична деформація з великою площею локалізації, а тому свідок визначив, що вона підлягає заміні. Технологія ремонту дверки складна, що призводить до втрати жорсткості та незручностей в експлуатації автомобіля. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, покази свідка, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до п.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В силу ч.1 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою (ч.4 ст.61 ЦПК України). Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] автомобіль «VOLKSWAGEN CADDY», державний номерний знак [NUMBER], 2006 року випуску, кузов (рама) [NUMBER], належить на праві власності [PERSON]. Згідно довідки, виданої інспектором з дізнання ВДАІ Тернопільського району Прокоповичем О.Я., 11 листопада 2013 року о 05 год. 00 хв. в с.Петриків на вул.С.Будного на території фаст-фуду «Братіслава» Тернопільського району Тернопільської області внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Фольксваген-Кадді», номерний знак [NUMBER], кузов (рама) [NUMBER], отримав механічні пошкодження у вигляді деформації лівої передньої дверки, можливі інші пошкодження. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 грудня 2013 року в справі №607/22097/13-п [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення: за ст.122-4 КУпАП - 255 грн. штрафу за ст.124 КУпАП - позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців. З мотивувальної частини постанови вбачається, що [PERSON] 11 листопада 2013 року близько 05 год. 00 хв. на стоянці «Братіслава», що в с.Петриків Тернопільського району, керуючи транспортним засобом «Мерседес», д.н.з. [NUMBER], рухаючись заднім ходом, в порушення вимог п.п.2.3. «Б», 10.9 ПДР України, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не звернувся за допомогою до інших осіб, внаслідок чого допустив зіткнення з припаркованим транспортним засобом «Фольксваген Кадді», д.н.з. [NUMBER], через що транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Після вчинення ДТП [PERSON] залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив вимоги п.2.10 ПДР України. Згідно постанови судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області від 20 лютого 2014 року постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 грудня 2013 року в частині накладення адміністративного стягнення на [PERSON] змінено. Накладено на [PERSON] адміністративне стягнення: - за ст.122-4 КУпАП - 255 грн. штрафу; за ст.124 КУпАП - 400 грн. штрафу. На підставі ст.36 КУпАП визначено [PERSON] остаточне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 400 грн. З висновку №27/14 експертного автотоварознавчого дослідження по заяві [PERSON], складеного експертом [PERSON] 30 січня 2014 року, вбачається, що вартість матеріального збитку станом на момент ДТП, з технічної точки зору, завданого власнику автомобіля «VOLKSWAGEN CADDY», 2.0 SDi (2К), реєстраційний номер [NUMBER], ідентифікаційний номер VIN-код: [NUMBER], становить 5262 грн. 54 коп. В силу ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК України). Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч.2 ст.1192 ЦК України). Згідно з роз'ясненнями п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 №6 при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку із заподіянням шкоди майну. При визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) а бо відшкодувати завдані збитки в повному обсязі (п.14 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»). Судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 11 листопада 2013 року, [PERSON] було пошкоджено належний [PERSON] автомобіль «Фольксваген Кадді». В розмір завданої матріальної шкоди позивачем включено відновлюючий ремонт автомобіля - 5262,54 грн.; витрати на таксі за період ремонту автомобіля - 842,70 грн.; судові витрати - 487,2 грн.; витрати на проведення експертного дослідження - 480 грн.; витрати на телеграму-повідомлення [PERSON] про огляд автомобіля експертом - 51,72 грн., всього 6585,24 грн. Водночас в судовому засіданні позивач ствердив, що він за власні кошти відремонтував належний йому транспортний засіб «Фольксваген-Кадді», однак не може надати суду докази в обгрунтування вартості завданого реального збитку у зв'язку з відсутністю в нього будь-яких платіжних документів про вартість проведеного ремонту, чи зокрема ціну передньої лівої дверки, як про це йдеться у висновку експертного автотоварознавчого дослідження, яка б мала бути ним замінена. Тобто, [PERSON] не надав суду належних доказів, які б підтверджували реальний розмір завданих йому збитків. Висновок експертного автотоварознавчого дослідження є лише попереднім оціночним документом в якому зазначається можлива, але не кінцева сума, що може бути витрачена на відновлювальний ремонт транспортного засобу. Пояснення позивача про те, що комплектуючі придбавалися ним на ринку, у зв'язку з чим він не може представити їх для огляду в судовому засіданні, суд вважає нікчемними, такими, що суперечать вимогам ЦПК України, який покладає обов'язок доведення заявлених позовних вимог на позивача. А тому заявлена [PERSON] сума витрат на відновлюючий ремонт автомобіля в розмірі 5262,54 грн. до задоволення не підлягає. Витрати, які позивачем понесено у зв'язку із отриманням послуг по перевезенню на суму 842,70, грн., на проведення експертного дослідження - 480 грн. та за відправлення відповідачу телеграми-повідомлення про огляд автомобіля експертом в розмірі 51,72 грн., судом до уваги не беруться, оскільки ці витрати не є реальним збитком в розумінні ст.ст.22, 1192 ЦК України, які зроблено для відновлення свого порушеного права. Також не є збитками витрати повязані зі сплатою судового збору, оскільки питання про їх розподіл регламентовано ст.88 ЦПК України. За вказаних обставин, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] в частині відшкодування матеріальної шкоди, у звя'язку з їх недоведеністю. Заявлені позивачем вимоги про відшкодування йому моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою підлягають до задоволення частково. При визначенні розміру завданої позивачу моральної шкоди судом враховано, що у відповідності до положень ст.ст.16, 23 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» надано визначення моральної шкоди, під якою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Судом встановлено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася з вини відповідача, було пошкоджено належний позивачу транспортний засіб, що стверджується вищезазначеними матеріалами справи та не заперечується сторонами. Неправомірні дії відповідача привели до спричинення [PERSON] моральної шкоди, зміни його звичного ритму життя, оскільки він не міг використовувати пошкоджений транспортний засіб, що перебував на ремонті у власних цілях та цілях своєї сім'ї. Таким чином, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині відшкодування відповідачем моральної шкоди підлягають до часткового задоволення, шляхом стягнення з [PERSON] в користь позивача 1000 грн. грошового відшкодування моральної шкоди. В силу ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] слід стягнути 243,60 грн. судового збору.

Outcome: partial