Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу в розмірі 40000 грн., три відсотки річних в сумі 3498 грн. та індекс інфляції у розмірі 35960 грн., мотивуючи тим, що 03.02.2013 року він позичив [PERSON] грошові кошти в розмірі 40000 грн., які останній зобовязався повернути в строк до 01.09.2013 року. Отримана відповідачем сума грошей до теперішнього часу не повернута. Не дали позитивного результату неодноразові прохання про повернення коштів та відправлений про це 06.06.2016 року на адресу відповідача офіційний лист з повідомлення про вручення. Дані обставини змусили його звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Щодо заперечень відповідача проти позову зазначила, що ніяких грошових коштів відповідач за борговою розпискою не повертав. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та зокрема пояснив, що борг повинен був повернути до 01.09.2013 року, однак повертав його частинами на протязі 2013 - 2015 років. Розписок про повернення грошових коштів від позивача не брав. На теперішній час він сплатив всю суму боргу, тому вимоги до нього є безпідставними. Заслухав доводи сторін, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного.\~\~ Судом встановлено, що 03.02.2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики. За договором позики [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 40\~000 грн., які відповідач зобов'язався повернути не пізніше 01.09.2013 року. На підтвердження отримання коштів відповідачем позивач надав суду розписку від 03.02.2013 року. Відповідно до\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна умов договору не допускається, Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. У відповідності до\~ст. 1046 ЦК України\~одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Згідно ч.2\~ст. 1047 ЦК України\~на підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до\~ст. 1050 ЦК України\~якщо позичальник вчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму у відповідності зі\~ст. 625 ЦК України. Згідно ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно ч 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідачем в розумінні ст.ст.57-59 ЦПК України не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження сплати позивачу суми боргу за договором позики. У зв'язку з тим, що відповідач порушив умови договору позики і прострочив виконання\~грошового зобов'язання, позивач має право на стягнення з відповідача суми боргу, трьох відсотків річних та суму індексу інфляції. За розрахунком суду: -сума трьох відсотків річних за період з 01.09.2013 року по 30.07.2016 року склала: (40000 грн. х 3%) : 365 дн. х 1064 дн. = 3498,08 грн.; -сума індексу інфляції за період з 01.09.2013 року по 30.07.2016 склала: 40000 грн. х189,9% (загальний індекс інфляції) 40000 грн. = 35\~960 грн. Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими, а тому з відповідача на його користь підлягає стягненню сума боргу в розмірі 40000 грн., три проценти річних в розмірі 3498 грн. та індекс інфляції в розмірі 35960 грн. Питання судових витрат вирішити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved