Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів, в якому просив стягнути з [PERSON] на його користь грошові кошти в розмірі 957600,00 грн. В обґрунтування позову позивач вказав, що 02.09.2015 року він виплатив відповідачу [PERSON] грошові кошти в розмірі 38000,00 доларів США за придбання автобусу, VIN-WDB 60041511063806 WDB 60041511063806, реєстраційний номер [NUMBER], що по курсу НБУ на момент подання позовної заяви складало 954560,00 грн. В підтвердження укладання договору купівлі-продажу, відповідач [PERSON] написав власноручно розписку та передав позивачу технічний паспорт на автобус, VIN-WDB 60041511063806 WDB 60041511063806, реєстраційний номер [NUMBER]. Довіреності щодо розпорядження транспортним засобом [PERSON] не надав. На даний час відповідач [PERSON] відмовляється виконати умови договору купівлі-продажу автобусу, а саме: здійснити дії щодо перереєстрації вищевказаного спірного автобусу. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги з підстав, які викладені у позові, просили позов задовольнити у повному обсязі. Додатково пояснили, що цей позов заявлено з підстав наявності між сторонами договірних правовідносин з приводу купівлі-продажу транспортного засобу, посилання в позовній заяві на ст. 1212 ЦК України є технічною помилкою, позовних вимог з цих підстав вони не заявляють. Позивач та відповідач усно домовилися про те, що автобус передається з боку відповідача на користь позивача, в той час як позивач зобовязується поступово сплатити суму коштів за автобус. Після сплати всієї суми коштів відповідач мав би перереєструвати право власності на автобус на позивача. Гроші позивач передавав відповідачу в доларах США. В судовому засіданні відповідач та його представник позовні вимоги не визнали, просили відмовити в їх задоволенні. Додатково пояснили, що позивач [PERSON] працював у ФОП [PERSON] водієм, трудовий договір з ним був укладений 23.03.2011 року. Гроші, які відображені в письмових записах, наданих позивачем, є грошима, які ФОП [PERSON] отримав від реалізації квитків на автостанціях, до [PERSON] ці гроші відношення не мають в тому сенсі, що від [PERSON] цих грошей ФОП [PERSON] не отримував. Сума в розмірі 38000 доларів США складає суму амортизаційних витрат на утримання автобусу, після отримання цієї суми від роботи автобуса на певних маршрутах відповідач [PERSON] готовий був продати автобус. Допитаний в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснив, що він знає [PERSON] приблизно з 1994 року, а [PERSON] приблизно з 1998 року. Восени 2011 року [PERSON] в його присутності та в присутності [PERSON] домовився із [PERSON] про використання [PERSON] автобусного маршруту Рубіжне Дніпродзержинськ та щодо поступового викупу транспортного засобу, який використовується на маршруті, за 38000 доларів США. Він, [PERSON], двічі був присутній під час передачі частини грошей з боку [PERSON] до [PERSON] в доларах США. [PERSON] з осені 2011 року рахувався водієм у [PERSON], іноді особисто виїжджав на маршрути. Йому, [PERSON], відомо, що між сторонами раніше укладалися подібні усні угоди щодо інших транспортних засобів, які були успішно виконані. Допитаний в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснив, що він працює в якості фізичної особи-підприємця у сфері пасажирських перевезень. Він знає обох сторін цієї справи близько 15 років. Восени 2011 року [PERSON] в його присутності та присутності [PERSON] домовився із [PERSON] про використання [PERSON] автобусного маршруту Рубіжне Дніпродзержинськ та щодо поступового викупу транспортного засобу марки «Мерседес», який використовується на маршруті, за 38000 доларів США. Точний державний номер транспортного засобу він не памятає. Він, [PERSON], був присутній під час декількох фактів передачі грошей [PERSON] до [PERSON] в доларах США, йому відомо, що [PERSON] повністю розрахувався із [PERSON] в 2015 році. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу ВВС № 142770, за [PERSON] 30.06.2009 року зареєстроване право власності на автобус пасажирський MERCEDES-BENZ, 1992 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Копіями свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, ліцензії Головної державної інспекції на автомобільному транспорті, дозволу на перевезення пасажирів на міжобласному автобусному маршруті підтверджується, що відповідач [PERSON] є фізичною особою-підприємцем та має ліцензію на надання послуг з перевезення пасажирів автомобільним транспортом, а також дозвіл на перевезення пасажирів на міжобласному автобусному маршруті Рубіжне Дніпродзержинськ з 15 грудня 2010 року по 14 грудня 2015 року. Згідно із копією трудового договору від 22 березня 2011 року [PERSON] в якості фізичної особи уклав цей договір з [PERSON] в якості працівника з приводу виконання обовязків водія автотранспортного засобу. Договір був розірваний сторонами 08 квітня 2016 року у звязку із звільненням працівника за власним бажанням. Згідно із листом Головного управління Національної поліції України в Луганській області від 06.09.2016 року № 6409/111/18-2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою [PERSON] було внесено інформацію щодо заволодіння автобусом MERCEDES-BENZ, реєстраційний номер [NUMBER], за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України. Автобус був оголошений у розшук. Суд звертає увагу, що цей позов про стягнення грошових коштів в розмірі 957600,00 грн. ґрунтується на твердженні позивача та його представника про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу MERCEDES-BENZ, 1992 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], і відповідач порушив умови договору. Згідно із поясненнями позивача та його представника посилання в позовній заяві на ст. 1212 ЦК України є технічною помилкою, позовних вимог з цих підстав вони не заявляють. Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України. До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення. Правове регулювання відносин, пов'язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року N 1200, та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року N 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Згідно з Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року N 1200, оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод. Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС. Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану. У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі. Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). Згідно із ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Із визначення договору, що міститься у вищевказаній статті, випливає, що договір купівлі-продажу може бути реальним або консенсуальним. Він також є відплатним та двостороннім. Основною метою договору є передача права власності на товар від продавця до покупця. Істотними умовами договору купівлі-продажу, визначеними ЦК, є умови про грошову суму за майно або товар (ст. 655 ЦК), предмет, кількість товару (ст. 669 ЦК), а також про момент переходу права власності на товар (реальний або консенсуальний договір). Суд зазначає, що записи, які були надані до суду позивачем (том 1, а.с. 5-10), не доводять факту укладення між сторонами договору купівлі-продажу транспортного засобу MERCEDES-BENZ, 1992 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], та здійснення відповідних розрахунків. Вказані записи не містять підписів обох сторін, а також не містять посилань на волю сторін саме щодо купівлі-продажу (передання права власності) вищевказаного конкретно визначеного транспортного засобу. Також вказані записи не містять посилань на момент переходу права власності на автобус, умов про загальний розмір грошової суми за автобус, порядок її сплати. Із змісту показань свідків, які були допитані в судовому засіданні, вбачається, що вказані особи були свідками того, як восени 2011 року [PERSON] в їх присутності домовився із [PERSON] про використання [PERSON] автобусного маршруту Рубіжне Дніпродзержинськ та щодо поступового викупу транспортного засобу марки «Мерседес», який використовується на маршруті, за 38000 доларів США. Точний державний номер транспортного засобу свідки не памятають. Отже, показання свідків також не дають підстав для висновку про укладення сторонами угоди щодо купівлі-продажу конкретно визначеного транспортного засобу. Більш того, з показань свідків вбачається, що вони були присутні під час передання позивачем відповідачу лише певних конкретно невизначених сум грошей, тобто свідкам не може бути відомо, чи передав позивач відповідачу повну суму в розмірі 38000 доларів США. Суд також зауважує, що із змісту записів, які були надані до суду позивачем (том 1, а.с. 5-10), неможливо встановити від кого саме та у звязку із чим отримував гроші відповідач, в той час як згідно із поясненнями відповідача ці гроші є грошима, які ФОП [PERSON] отримав від реалізації квитків на автостанціях, від [PERSON] цих грошей ФОП [PERSON] не отримував, в той час як сума в розмірі 38000 доларів США складає суму амортизаційних витрат на утримання автобусу. Отже, суд приходить до висновку про те, що позивачем не було доведено наявності підстав для стягнення з [PERSON] на його користь грошових коштів в розмірі 957600,00 грн. з приводу наявності між сторонами невиконаних зобовязань по договору купівлі-продажу транспортного засобу. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів є необґрунтованими та безпідставними, а тому у задоволенні позову належить відмовити в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що у задоволенні позову відмовлено і відповідачем або його представником не було заявлено про наявність у них судових витрат. Отже, судові витрати, які підлягають розподілу, у цій справі відсутні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed