Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до Пятихатського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про визнання його батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], виключення з актового запису №19 від 11.12.2009 року про народження останньої в графі «батько» відомості про відповідача [PERSON] як батька дитини та внесення запису про позивача до актового запису як батька дитини [PERSON] Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в лютому 2009 року позивач мав близькі стосунки з [PERSON], з якою таємно зустрічався напротязі двох років, оскільки остання перебувала в шлюбі з відповідачем [PERSON], як і позивач мав сімю. 13.11.2009 року [PERSON] народила дитину [PERSON], згідно з свідоцтвом про народження якої батьком зазначений чоловік відповідача [PERSON] [PERSON], з яким вона перебувала у шлюбі. Влітку 2016 року [PERSON] звернув увагу на те, що донька [PERSON] [PERSON] за зовнішністю схожа з старшим сином позивача, у звязку з чим за ініціативою останнього проведена дослідження ДНК, за результатами якого підтвердився факт біологічного батьківства [PERSON] малолітньої дитини [PERSON], у звязку з чим позивач просить суд визнати його батьком [PERSON], виключити з актового запису №19 від 11.12.2009 року про народження [PERSON] в графі «батько» відомості про [PERSON] як батька дитини, та внести до вказаного актового запису №19 від 11.12.2009 року в графі «батько» відомості про [PERSON] як батька.дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, 04.07.2017 року надав до суду заяву про проведення судового розгляду за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилися, 04.07.2017 року кожен надав до суду заяву про проведення судового розгляду за їх відсутності, позовні вимоги визнали та проти задоволення позову не заперечували. Представник Пятихатського райвідділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, до суд надано заяву в.о. начальника відділу про проведення судового розгляду без участі представника відділу, заперечень щодо позову не надано. З урахуванням заяв сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Положеннями ч.ч.2-4 ст.10 ЦПК України, які закріплюють зміст принципу змагальності цивільного судочинства, передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст .11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно положень ч.ч.2,3 ст.58 ЦПК України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.59 ЦПК України). Положення ст.60 ЦПК України встановлюють, що саме кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1\~ст.212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №000176671161 від 15.02.2017 року 03.05.2002 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після реєстрації шлюбу прізвище останньої змінено на «Павліченко», підстава розірвання шлюбу вказано рішення Пятихатського районного суду Дніпропетровської області №190/1632/14-ц від 16.10.2014 року. Згідно з свідоцтвом про народження (повторне) серії І-КИ №618172 від 14.02.2017 року, виданого Пятихатським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, батьками [PERSON], [INFO] (актовий запис №19), є [PERSON] та [PERSON] Статтею 122 Сімейного кодексу України (надалі за текстом - СК України)\~визначено, що дитина, зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоровя про народження дружиною дитини. Дитина, народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Згідно з ст.133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матірю, а чоловік\~батьком дитини. Відповідно до ч.2\~ст.128 СК України\~підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~цивільного процесуального кодексу України. За положеннями ст.129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Пленум Верховного Суду України в п.9 постанови №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз'яснив, що відповідно до статей\~213,\~215 ЦПК України\~рішення щодо визнання батьківства (материнства) має грунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують\~або\~спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до\~ст.143 ЦПК України\~для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. За клопотанням позивача у справі призначено судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу, за висновком якої, наданим КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» №188 від 03.05.2017 року, встановлено, що вірогідність того, [PERSON] дійсно є біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних звязків, складає 99,99998%. В той же час, суд вважає неналежним доказом та не приймає до розгляду надану позивачем в обґрунтування заявлених вимог незасвідчену на відповідність оригіналу копію «экспертного заключения о биологическом отцовстве №MGT 475», оскільки остання не містить відомостей як про установу проведення дослідження (реквізити установи, в т.ч. щодо правого статусу як юридичної особи), місце проведення дослідження, осіб, які приймали у ньому участь, так і про особу, в межах професійної чи службової компетенції якої проведено дане дослідження. Згідно з ч.2\~ст.136 СК України\~у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про його народження. Відповідно до\~ст.134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у\~статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Згідно до п.п.1),2) ч.1 ст.214 ЦПК України суд під час ухвалення рішення суд окрім іншого вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження. Таким чином, оскільки з досліджених у сукупності належних доказів по справі встановлено, що [PERSON] є біологічним батьком [PERSON], народженою [PERSON], позивач звернувся з даним позовом відповідно до вимог чинного законодавства в межах строків позовної давності, а відповідачем та третьими особами позовні вимоги визнанні в повному обсязі, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та підтвердженими дослідженими в судовому розгляді доказами, у звязку з чим задовольняє позов в повному обсязі. У звязку з вищевикладеним, на підставі ст.ст.122, 128, 129, 133, 134, 136 СК України, ст.ст.10, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

Outcome: approved