Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що йому на праві приватної власності належить ј частина житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] , яку він придбав у 1987 році. На той час у вказаному житловому будинку розташовувалось 4 квартири, а через деякий час ѕ частини будинку зазнали руйнувань, внаслідок яких залишились лише рештки стін, але позивач самостійно відбудував належну йому частину житлового будинку, який перебував на земельній ділянці комунальної власності, і у 2016 році зареєстрував на неї право власності. З метою отримання у користування земельної ділянки комунальної власності позивач звернувся із відповідною заявою до Савранської селищної ради Одеської області, рішенням якої від 21.11.2017р. №654-VII, йому було надано дозвіл на складання технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки на умовах оренди строком на 7 років. ТОВ Компанія «Альтерра», з яким позивач уклав відповідний договір, виготовило технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки та закріплення її межовими знаками, але Савранська селищна рада не затверджує вказану технічну документацію, оскільки [PERSON] , яка є сусіднім землекористувачем, відмовилась погоджувати та підписувати акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання. На думку позивача, відмова селищної ради у затвердженні йому технічної документації є незаконною, у зв`язку з чим він звернувся до суду з вказаним позовом. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник позивача подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити, а справу розглянути за їх відсутності (а.с.59). Третя особа в судове засідання не з`явилася та не скористалася своїм правом, передбаченим ч.1 ст.192 ЦПК України, на подання письмових пояснень щодо позову. Представник відповідача Савранської селищної ради в судове засідання також не з`явився, подав до суду відзив на позов, у якому позовні вимоги позивача визнав в повному обсязі, справу просив розглянути без його участі (а.с.55). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, прийшов до наступного. Відповідно до договору купівлі-продажу частини будинку від 17.09.1987р. позивач придбав ј частину будинку житловою площею 11,4кв.м, розташованого на земельній ділянці площею 373кв.м, що знаходиться за адресою [ADDRESS] (а.с.11). Право власності позивача на вказане нерухоме майно підтверджується також Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 17.02.2016р. №53471553 (а.с.17-19). Рішенням Савранської селищної ради Одеської області від 21.11.2017р. №654-VII позивачу надано дозвіл на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення її межовими знаками на умовах оренди (терміном 7 років) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) із земель житлової та громадської забудови комунальної власності Савранської селищної ради, не наданих у власність і користування загальною площею 0,0441га за адресою [ADDRESS] (а.с.21). Копія вказаної технічної документації, виготовленої ТОВ Компанія «Альтерра», міститься в матеріалах справи (а.с.27-31). Також, в матеріалах справи є копія акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання, в якому відсутній підпис власника (користувача) суміжної земельної ділянки [PERSON] (а.с.32). Згідно протоколу засідання погоджувальної комісії з розгляду справ суміжного землекористування при Савранській селищній раді від 13.03.2018р. комісія вирішила рекомендувати землекористувачам [PERSON] та [PERSON] вирішити питання добровільним урегулюванням відносин шляхом підписання акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання в натурі (на місцевості) або звернутися до суду (а.с.23-26). Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Зі змісту ст.198 цього Кодексу вбачається, що погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами необхідне при кадастровій зйомці, як складова комплексу робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Статтею 55 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям. Власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними; види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин (ч.ч.1, 2 ст.106 ЗК України). Пунктом 3.12 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010р. №376, передбачено, що закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Верховний Суд у постанові від 18.04.2018р. по справі №346/4408/15-ц зазначив, що сама по собі процедура погодження меж є виключно допоміжною стадією у процесі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути технічних помилок. Акт погодження меж земельної ділянки є складовою частиною технічної документації, на підставі якої орган місцевого самоврядування, реалізуючи власну компетенцію, приймає рішення про передачу громадянам безоплатно земельних ділянок у власність. При цьому кадастровою зйомкою є комплекс робіт, яку проводять юридичні та фізичні особи, які одержали в установленому порядку ліцензію на проведення геодезичних і картографічних робіт, а при їх проведенні суміжні землекористувачі погоджують межі земельних ділянок і вказані дії не впливають на правовий режим земельної ділянки і не є юридичним фактом, на підставі якого виникають, змінюються чи припиняються земельні правовідносини, оскільки в результаті кадастрових робіт створюється лише інформаційна база. У той же час непогодження суміжним землекористувачем меж земельної ділянки не є само по собі підставою для прийняття органом місцевого самоврядування рішення про відмову у затвердженні технічної документації та передачі земельної ділянки у власність. Також, згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 28.03.2018р. по справі №681/1039/15-ц, погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. При цьому, ст.198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є «погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами». Із цього зовсім не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж - слід вважати, що погодження меж не відбулося. Видається, що погодження полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а із мотивів відмови (якщо вони озвучені). Якщо такими мотивами є виключно неприязні стосунки - правового значення вони не мають. У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів. З огляду на зазначене, ненадання [PERSON] , як суміжним землекористувачем, своєї згоди на погодження меж земельної ділянки, наданої позивачу у користування на умовах оренди, не може бути перепоною для розгляду місцевою радою питання про передачу цієї земельної ділянки позивачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації. Враховуючи наведене, а також те, що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, з метою недопущення порушення права позивача на користування земельною ділянкою, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved