Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Малиновського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON], за участю третіх осіб: органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, Служби у справах дітей Одеської міської ради, в якому просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], а також визначити місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO] з ним, батьком [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є батьком [PERSON], [INFO]. З матір'ю дитини - [PERSON] разом не проживав, сумісне господарство та сімейний побут не вів, але приймав участь у вихованні дитини, а саме: регулярно переводив кошти на утримання доньки, а також постійно відвідував доньку в спеціалізованому учбовому закладі «Школі-інтернаті №88», в якому вона перебувала у зв'язку з затримкою психічного розвитку та вадами в мовленні. Також позивач в своєму позові зазначив, що в провадженні СУ ГУМВС України в Одеській області знаходились матеріали кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.156, ч.ч. 1, 4, 5 ст.301, ч.1 ст.302 КК України, що вчинені [PERSON] відносно малолітньої доньки позивача та за якими вироком Біляївського районного суду Одеської області засуджено [PERSON] до позбавлення волі строком на 8 років. Так, під час проведення досудового розслідування встановлені факти причетності до вчинення розпусних дій сексуального характеру відносно малолітньої [PERSON], [INFO], її рідною матір'ю - відповідачкою по справі, яка брала доньку з собою до засудженого [PERSON] на протязі тривалого часу. У відношенні відповідачки порушена кримінальна справа за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України. Крім того, факти причетності [PERSON] до розпусних дій сексуального характеру відносно її малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], підтверджуються показами самої дитини, під час проведення слідчих дій. У зв'язку з вищевказаними обставинами [PERSON], [INFO], поступила 07.11.2014 року до КУ «Центр соціальної психологічної реабілітації дітей ОМР Одеської області» в емоційному стресі, з постійною зміною настрою, плачем, від спілкування з дорослими відмовлялася та де було прийнято рішення про подальше перебування дитини в даному закладі та рекомендовано обмежити будь-які зустрічі з матір'ю - [PERSON]. 10.07.2015 року КУ «Центр соціальної психологічної реабілітації дітей ОМР Одеської області» було направлено клопотання до Служби у справах дітей ОМР щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні доньки - [PERSON], [INFO]. Так, 18.12.2015 року Служба у справах дітей ОМР надала дозвіл на повернення малолітньої [PERSON], [INFO], на виховання позивача. Позивач в своєму позові вказує, що має постійну роботу, працює на посаді вантажника на ПП «[PERSON]», має постійний дохід, зареєстрований та постійно проживає за адресою: [ADDRESS], а також є власником ? частки даної квартири, а також має всі умови для гідного утримання та виховання житини, на обліку в психіатричному диспансері та наркологічному обліку не значиться, і ці обставини також свідчать про наявність правових підстав щодо задоволення його вимог. В судове засідання позивач не з'являвся, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, в якій додатково зазначив, що заявлені вимоги підтримує з підстав викладених у позові та просить суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідачка в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, вказуючи що завжди була хорошою матір'ю, піклувалася про дитину, а матеріали кримінального провадження містять факти, які не відповідають фактичним обставинам справи. Відповідачка звернула увагу суду, що на теперішній час її життя змінилося на краще, вона народила другу дитину, характеризується позитивно за місцем проживання, її дохід дозволяє утримувати двох дітей. Представник відповідачки - [PERSON] в судовому засіданні вважав позовні вимоги заявлені до його довірительки необґрунтованими, просив відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи - Служби по справах дітей Одеської міської Ради в судовому засіданні, підтримала висновок органу опіки та піклування про розгляд питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], згідно з яким орган опіки та піклування районної адміністрації вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно малолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. Окремо представник Служби по справах дітей Одеської міської Ради показала суду, що коли Служба по справах дітей та орган опіки дізналися про кримінальне провадження та ситуацію, що виникла навколо дитини, спочатку вирішувалося питання про підготовку та направлення документів до суду про позбавлення батьківських прав обох батьків малолітньої дитини. Після проведеної перевірки, з'ясувалося, що батько дитини нічого не знав про поведінку матері, жив окремо, платив на утримання дитини аліменти. Службою по справах дітей проведено акт обслідування житлових умов [PERSON], з'ясовано, що він офіційно працює, має сім'ю, постійне місце проживання, нерухоме майно на праві власності. За місцем проживання та роботи [PERSON] характеризується виключно позитивно, тому орган опіки не заперечував, щоб дитина проживала разом з батьком. Стосовно позовних вимог [PERSON] про визначення місце проживання дитини разом з ним, зазначила, що це питання не розглядалося на засіданні, оскільки було надано позитивний висновок щодо позбавлення батьківських прав матері дитини, і в разі задоволення позову, дитина відповідно до закону, буде проживати разом з батьком, а тому у разі задоволення позову про позбавлення матері батьківських прав відносно дочки [PERSON], дівчинка залишається проживати з батьком, тому що він є її законним представником, батьківських прав не позбавлений, а тому приймати окреме рішення у цій частині позову не має необхідності. В судому засіданні представник органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради висновок органу опіки та піклування підтримала, просила прийняти рішення яким позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON], вирішувати питання щодо визначення місця проживання дитини разом з батьком вважала недоцільним. Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню, у задоволенні позову про визначення місця проживання дитини слід відмовити, з огляду на наступне. Судом установлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про народження виданого повторно Другим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції [PERSON] народилася [INFO], про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 743, в графі Батьки записано: Батько: [PERSON], Мати: [PERSON]. Малолітня [PERSON], [INFO], проживала разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. У позовній заяві [PERSON] вказує, що разом з відповідачкою не проживав, сумісне господарство та сімейний побут не вів, але приймав участь у вихованні дитини, а саме: переказував на адресу відповідачки грошові кошти на утримання доньки - [PERSON], [INFO], що підтверджується квитанціями про електронний переказ ОД УДППЗ «Укрпошта»: від 10.06.2013 року у сумі 400,00 гривень; від 22.07.2013 року у сумі 400,00 гривень; від 19.08.2013 року у сумі 400,00 гривень; від 30.09.2013 року у сумі 400,00 гривень; від 21.10.2013 року у сумі 400,00 гривень; від 25.11.2013 року у сумі 400,00 гривень; від 30.12.2013 року у сумі 400,00 гривень; від 28.01.2014 року у сумі 400,00 гривень; від 10.02.2014 року у сумі 400,00 гривень; від 29.03.2014 року у сумі 400,00 гривень; від 05.04.2014 року у сумі 400,00 гривень; від 12.05.2014 року у сумі 400,00 гривень; від 16.06.2014 року у сумі 400,00 гривень; від 12.07.2014 року у сумі 400,00 гривень; від 18.08.2014 року у сумі 400,00 гривень; від 08.09.2014 року у сумі 400,00 гривень; від 07.10.2014 року у сумі 400,00 гривень; від 10.11.2014 року у сумі 400,00 гривень; від 08.12.2014 року у сумі 400,00 гривень; від 12.01.2015 року у сумі 400,00 гривень; від 09.02.2015 року у сумі 400,00 гривень; від 16.03.2015 року у сумі 400,00 гривень; від 12.09.2015 року у сумі 400,00 гривень; від 11.10.2015 року у сумі 400,00 гривень. З листа слідчого СУ ГУМВС України в Одеській області на ім'я начальника територіального відділу служби у справах дітей ОМР Київського району м. Одеси від 21.05.2015 року вбачається, що в провадженні СУ ГУМВС України в Одеській області знаходились матеріали кримінального провадження, відомості щодо яких внесені до ЄРДР за № 12014160000000701 від 28.06.2014, за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.156, ч.ч. 1,4,5 ст.301, ч.1 ст.302 КК України, що вчинені [PERSON], [INFO] відносно малолітньої потерпілої [PERSON], [INFO]. Так, 24.04.2015 року Біляївським районним судом Одеської області [PERSON] за вчинення зазначених кримінальних правопорушень засуджено до позбавлення волі на строк шість років. Під час проведення досудового розслідування № 12014160000000701 від 28.06.2014, встановлені факти причетності до вчинення розпусних дій сексуального характеру відносно малолітньої [PERSON], [INFO], її рідною матір'ю [PERSON], [INFO]. По даному факту є окреме провадження № 12015160000000114 від 16.02.2015, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України. З клопотання в.о. директора КУ «ЦСПРД ОМР Одеської області» № 805 від 10.07.2015 року на ім'я Начальника служби у справах дітей ОМР щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні дочки [PERSON] вбачається, що в КУ «ЦСПРД ОМР Одеської області» знаходиться [PERSON], [INFO]. Дитина поступила в центр 07.11.2014 року по акту СКМСД Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області. Мати дитини - [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Слідчим управлінням ГУМВС України в Одеській області під час проведення досудового розслідування встановлено, що гр. [PERSON] (біологічний батько [PERSON]), будучи знайомим з [PERSON], яка є матір'ю малолітньої [PERSON], 2007 року народження, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, вчинив відносно малолітньої розпусні дії сексуального характеру, спрямовані на задоволення власної статевої пристрасті неприродним способом, свої дії гр. [PERSON] фіксував на цифровий носій. Усе це відбувалося на протязі тривалого часу, в той час, коли гр. [PERSON] приїжджала з дочкою до нього в гості за адресою: [ADDRESS]. Гр. [PERSON] там вживала алкогольні напої та з її слів вона не бачила розбещення відносно її дочки. Дитина поступила в притулок в емоційному стресі, зміни настрою, плач. Від спілкування з дорослими відмовлялася. Адміністрація КУ «ЦСПРД ОМР Одеської області» клопоче про позбавлення батьківських прав [PERSON], 1979 року народження відносно дочки [PERSON], [INFO]. Як вбачається з Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 07.11.2014 року, о/у СК МДД Київського РВ ОМУ ГУМВС майор міліції Стешенко С.Л., в рамках кримінального провадження № 1201416000 від 28.06.2014 року за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст.156 КК України у присутності понятих, представника служби у справах дітей, склали Акт про те, що 07.11.2014 року об 14 годині 39 хвилин, була виявлена дитина: [ADDRESS]. Прикмети дитини: на вигляд 7-8 років, волосся коротке світле, очі карі, зріст 120-122 см. Дитина доставлена до КУ « Притулок №1» для дітей. З характеристики вихованки КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Одеської міської Ради Одеської області», складеної психологом Центру вбачається, що в цілому за час перебування в Центрі емоційний стан дитини стабілізований, поведінка стабільна - відсутні конфлікти, емоційні зриви відбуваються рідко, дівчинка оптимістична, життєрадісна. Основна психо коррекційна робота направлена на подолання наслідків психо травмуючої ситуації (насильство в сім'ї), допомогу у адаптації у колективі, виробітку навиків, компенсуючих недоліки розвитку пізнавальної сфери. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради від 23.10.2015 року № 3552/01-20 про розгляд питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. Орган опіки та піклування обґрунтовував свій висновок тим, що згідно акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 07.11.2014 року, який складено о/у ВКМСД Київського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, в рамках кримінального провадження № 12014160000000701 від 28.06.2014 року за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст.156 КК України у присутності понятих та головного спеціаліста ТВ ССД ОМР у Київському районі м. Одеси, була виявлена дитина та доставлена до КУ «Притулок №1». Мати малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], зареєстрована за вищевказаною адресою, в зареєстрованому шлюбі не перебуває. Слідчим управлінням ГУМВС України в Одеській області під час проведення досудового розслідування встановлено, що гр. [PERSON], будучи знайомим з матір'ю дитини - [PERSON], з метою задоволення своєї статевої пристрасті, вчинив відносно малолітньої розпусні дії сексуального характеру, спрямовані на задоволення власної статевої пристрасті неприродним способом, свої дії гр. [PERSON] фіксував на цифровий носій. Усе це відбувалося на протязі тривалого часу, в той час, коли гр. [PERSON] приїжджала з дочкою до нього в гості за адресою: [ADDRESS]. Гр. [PERSON] там вживала алкогольні напої та з її слів вона не бачила розбещення відносно її дочки. В рамках кримінального провадження, під час проведення слідчих дій, а саме під час допиту малолітньої [PERSON], в якості потерпілої, за участю співробітників територіального відділу служби у справах дітей ОМР Київського району м. Одеси, встановлено, що на протязі тривалого часу з боку гр. [PERSON] скоювалися розпусні дії сексуального характеру, а саме те, що з боку матері малолітньої дитини - [PERSON] не виконувалися встановлені законом обов'язки по догляду за дитиною та її донька опинилася в складному середовищі, що призвели до її тяжкого морального стану та вчинення злочину щодо неї. Враховуючи вищевикладене було прийнято рішення помістити малолітню до КУ «Притулок №1», де за дитиною ведеться постійний догляд з боку працівників закладу та медичних працівників. КУ «ЦСПРД ОМР Одеської області» клопоче про позбавлення батьківських прав [PERSON], 1979 року народження відносно дочки [PERSON], [INFO]. За даними СУ ГУ МВС України в Одеській області, проведення досудового розслідування № 12014160000000701 від 28.06.2014, встановлені факти причетності до вчинення розпусних дій сексуального характеру відносно малолітньої [PERSON], [INFO], її рідною матір'ю [PERSON], [INFO]. По даному факту є окреме провадження № 12015160000000114 від 16.02.2015, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України. Батьком малолітньої дитини - [PERSON] в свідоцтві про народження дитини записаний до ст. 126 СК України. Гр. [PERSON] була присутня на засідання ради опіки та піклування та заперечувала проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. Вироком Біляївського районного суду Одеської області від 03.11.2016 року, який набрав законної сили 22.12.2016 року [PERSON] визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України, а саме за вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи - матір'ю. [PERSON] призначено їй покарання у вигляді п'яти років позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю. У відповідності зі ст. 75 КК України звільнено засуджену від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки. У відповідності зі ст. 76 КК України покладено на засуджену обов'язки повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання і періодично з'являтися до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації. Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області від 22 грудня 2016 року, вирок Біляївського районного суду Одеської області від 03 листопада 2016 року щодо [PERSON] залишено без змін. Як вбачається з ухвали апеляційного суду Одеської області від 22.12.2016 року, суд апеляційної інстанції залишаючи в силі вирок суду першої інстанції врахував, що потерпіла у теперішній час проживає з батьком - [PERSON], тобто вона ізольована від обвинуваченої, і обґрунтовано звільнив її від відбування покарання з випробуванням з покладанням відповідних обов'язків в період іспитового строку. З мотивувальної частини вирокуБіляївського районного суду Одеської області від 03.11.2016 року вбачається, що в судовому засіданні допитана експерт [PERSON], яка пояснила, що висновки судових психіатричних експертиз підтверджують, що потерпіла [PERSON] під час описаних подій знаходилася у безпорадному стані, вона не здатна була усвідомлювати і передбачати наслідки кримінальних ситуацій. Досліджувана ситуація була для дитини психотравматичною, вплинула на її психіку, рівень міжособистих контактів, ставлення до оточуючих. Також пояснила, що всі діти схильні до фантазування, проте є речі, які вони не можуть вигадати, що з нею робили, вона не може вигадати, що їй було боляче. Все, про що розповідала дівчинка, свідчить про те, що вона сприймала це особисто, як норму і це відбувалося з нею не раз і не два, а систематично, на протязі тривалого часу. Крім того, експерт пояснила, що відставання у психічному розвитку [PERSON], про що вказано у висновках, пов'язано не з патологіями розумового розвитку, а з психо-соціальним фактором, дефіцитом материнського тепла, базовим дефіцитом. Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної - вона характеризується позитивно, раніше не судима, має на утриманні малолітню дитину (2015 року народження), також враховуючи ту обставину, що [PERSON] у теперішній час проживає з батьком [PERSON], тобто вона ізольована від матері, суд вважав, що виправлення і перевиховання обвинуваченої можливе без відбування покарання, із застосуванням ст. 75 КК України. Згідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1,2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повно загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний заклад або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно статті 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При зверненні до суду [PERSON] посилався на те, що його вимоги щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав пов'язані з тим, що вона визнана винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України - вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи матір'ю, що є однією з підстав позбавлення батьківських прав. Як вбачається з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, і свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно із Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою ВР від 27.02.1991 року держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. З урахуванням вимог закону, роз'яснень Постанови Пленуму, суд перевіряв докази, що зібрані по справі, щодо доцільності застосування до відповідачки [PERSON] крайньої міри, позбавлення батьківських прав відносно малолітньої доньки - [PERSON]. В судовому засіданні з боку сторони відповідачки допитані свідки - [PERSON] - вихователь школи-інтернату № 88, яка розповіла суду, що [PERSON] відвідувала школу-інтернат тоді коли проживала разом з матір'ю. На сьогоднішній день дівчинка проживає з батьком та також навчається у школі-інтернаті № 88. Свідок пояснила, що коли дитина проживала разом з відповідачкою вона була доглянута, мати та бабуся постійно відвідували школу, цікавилися дівчинкою. На сьогоднішній день дитина проживає з батьком, який також добре за нею доглядає, однак вихователь вважає, що дитині потрібні як батько так і матір. Свідок [PERSON] показав суду, що раніше мешкав по сусідству з відповідачкою по справі [PERSON], саме й той період коли з нею проживала дочка [PERSON]. Свідок охарактеризував відповідачку як відповідальну людину, яка дбала та піклувалася про свою дитину. Заперечуючи проти задоволення позову щодо позбавлення батьківських прав відносно дочки [PERSON], стороною відповідачки суду надано наступні документи: характеристика на мешканця ділянки № 4 КП ЖКС «Хмельницький» [PERSON], підписану начальником ділянки № 4 Кравчук Г.А., майстром ділянки № 4 Куртевою В.В., з якої вбачається, що [PERSON] позитивно характеризується за місцем проживання: [ADDRESS]; характеристика підписана директором школи-інтернату № 88 Мельниченко М.В. та вихователем [PERSON], в якій вказується, що [PERSON] поступила у школу - інтернат № 88 -01.09.2013 року, дівчинка приходить до школи завжди чиста,охайна,доглянута. Мати належним чином приділяє дочці увагу, приймає участь у виховному процесі; заяви - характеристики мешканців будинків [ADDRESS] та [ADDRESS], які позитивно характеризують дитину - [PERSON] та і її матір - [PERSON]. Суд, проаналізувавши покази свідків, письмові документи надані стороною відповідачки, приймає ці докази до уваги та оцінює у взаємозв'язку разом з іншими об'єктивними доказами по справі. Окрім цього суду звертає увагу, що у характеристиках з місця проживання [PERSON] та зі школи-інтернату, відсутні дати складання цих документів. Суд, приймаючи рішення про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дитини - [PERSON] враховує, що головною метою позбавлення батьківських прав при вирішення цієї справи є захист саме інтересів дитини і стимулювання батька щодо належного виконання своїх обов'язків, оскільки позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас - санкція за протиправну винну поведінку. Аналіз письмових документів, перелічених вище у мотивувальній частині рішення, зокрема вироку суду у відношенні [PERSON], засудженого за ч.2 ст.156,ч.1,4,5, ст.301 ч.1, ст.302 КК України, яким встановлено, що на протязі тривалого часу з боку [PERSON] скоювалися розпусті дії сексуального характеру відносно малолітньої [PERSON], в момент коли вони приїжджала разом з матір'ю до нього в гості, та [PERSON] у цей момент вживала спиртні напої та не бачила розбещення відносно її доньки, підтверджує, що збоку матері малолітньої [PERSON] - [PERSON] не виконувалися встановлені законом обов'язки по догляду за дитиною та її донька опинилася в складному середовищі, що призвело до її тяжкого морального стану та вчинення злочину щодо неї. Окрім цього, вироком Біляївського районного суду Одеської області від 03.11.2016 року, який набрав законної сили 22.12.2016 року [PERSON] визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України, а саме за вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи матір'ю. Отже позбавлення відповідачки батьківських прав наданий момент, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи свідоме нехтування матір'ю своїми батьківськими обов'язками, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, на думку суду є єдиним можливим способом забезпечення дитині спокійного життя, гармонічного виховання в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, як того вимагає ст. 150 СК України. Стосовно позовних вимог [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] з ним - батьком [PERSON], суд дійшов наступних висновків. В судому засіданні встановлено та підтверджено письмовими доказами, що знаходяться у справі, що малолітня [PERSON] проживає разом з батьком, саме батько дитини взяв на себе всі турботи з догляду за дитиною, її харчуванням, лікуванням, з урахуванням хвороби, інтелектуальним розвитком, формуванням дитини як особистості. В матеріалах справи зібрані докази того, що доглядом за дитиною на теперішній час займається батько - [PERSON] і цей підтверджується документами, зокрема: заявою [PERSON] на ім'я начальника служби по справам дітей ОМР від 04.12.2015 року, згідно з якою [PERSON] просить дозволу забрати свою доньку - [PERSON] з центра соціально-психологічної реабілітації дітей; лист начальника служби у справах дітей ОМР на ім'я директора КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей ОМР Одеської області» від 18.12.2015 року, згідно якого Служба у справах дітей ОМР надає дозвіл на повернення малолітньої [PERSON], [INFO] на виховання батькові [PERSON]. Як вбачається з характеристики, виданої на вантажника ПП «[PERSON]» [PERSON], позивач працює на підприємстві з грудня 2015 року,характеризується виключно позитивно. Довідка про доходи підтверджує дохід [PERSON] на посаді вантажника ПП «[PERSON]» за період з 01.12.2015 року по 31.01.2016 року склав - 3600 гривень. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП «ОМБТІ та РОН» [PERSON] на праві приватної власності належить ? частка квартири [ADDRESS]. Довідками з КУ «Міський психіатричній диспансер» підтверджено, що [PERSON] на обліку не перебуває. Характеристикою з місця проживання [PERSON], підтверджується, що позивач характеризується позитивно, як порядна та неконфліктна людина. Як вбачається з листа Служби по справах дітей Одеської міської ради на адресу Директора КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації», Служба по справах дітей надає дозвіл на повернення малолітньої [PERSON], [INFO] на виховання батькові, [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS]. Частиною 1 ст. 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.ч.5,6,ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаний в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Представник органу опіки та піклування в судому засіданні пояснив суду, що органом опіки не розглядалося питання щодо визначення місця проживання дитини разом з батьком, тому що є висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відносно матері. З цих підстав розгляд питання щодо визначення місця проживання дитини з батьком взагалі не виносився на засідання, розгляд цього питання ніхто не ініціював. Представник третьої особи звернула увагу суду, що у разі задоволення позову, дитину матері ніколи не передадуть. Позивач не позбавлений батьківських прав, а тому дитина має проживати тільки з ним, і за таких обставин рішення суду про визначення місця проживання разом з батьком не потрібне. Таким чином, проаналізувавши доводи сторін, письмові докази по справі, з врахуванням задоволення позову про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої дочки [PERSON], суд прийшов до висновку, що місце проживання малолітньої [PERSON] ще у грудні 2015 року визначено разом з батьком у встановленому законом порядку, дитина проживає разом з позивачем, відповідачка у судовому засіданні не заявляла зустрічних вимог про визначення місця проживання дитини разом з нею, що свідчить про відсутність між сторонами спору щодо визначення місця проживання дитини. Відсутність спору є підставою для відмови у позові. На підставі викладеного та

Outcome: partial