Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-14 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), відповідно до якого просив розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 30 жовтня 2004 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 2597. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30 жовтня 2004 року між сторонами було укладено шлюб, від шлюбу сторони мають двох доньок: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Проте спільне життя між сторонами не склалось, було втрачено почуття взаємоповаги та любові. Шлюбні відносини між сторонами припинено з осені 2016 року. Спір про місце проживання дітей відсутній. Подальше спільне життя і збереження сім'ї неможливе, у зв'язку з чим просить шлюб розірвати. В судовому засіданні Позивач позовну заяву повністю підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог не заперечувала. Суд, вислухавши вступне слово Позивача та Відповідача, з'ясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, які підтверджені наданими сторонами доказами по справі. Сторони зареєстрували шлюб 30 жовтня 2004 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 2597, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 04 січня 2007 року та [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 15 січня 2014 року. Сторони в судовому засіданні підтвердили ту обставину, що в даний час разом не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, наміру зберігати сім'ю не мають, сім'я розпалась і подальше її збереження неможливе, шлюб існує формально, подальше спільне життя з Відповідачем суперечить інтересам Позивача. Також сторони підтвердили ту обставину, що спору з приводу місця проживання дітей не мають, діти залишаються проживати з матір'ю. Відповідно до ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. 15 грудня 2017 року набули чинності зміни, внесені до Цивільного процесуального кодексу України Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017, № 2147-VIII, яким ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно п. 9 Розділу XIII ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. За таких обставин суд вважає за необхідне застосувати під час розгляду вказаної справи положення ЦПК України в редакції від 03.10.2017. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення. З врахуванням наведеного, судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, що мають істотне значення, а отже позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved