Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про втрату права користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до рішення Ківерцівського районного суду від 22.06.2017 року за ним визнано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в с. Хромяків, по вул. Хліборобська, 22, Ківерцівського району Волинської області, в порядку спадкування після смерті батька - [PERSON] При оформленні документів на спадкове майно на своє імя йому стало відомо, що у спадковому домоволодінні зареєстровані, однак з 2000 року не проживають його племінник [PERSON] та його мати [PERSON], проте добровільно знятися з реєстрації за вказаною адресою не бажають. Просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: с. Хромяків, вул. Хліборобська, 22, Ківерцівського району Волинської області. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, до суду подав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити та розгляд справи проводити без його участі, щодо винесення заочного рішення не заперечує /а.с. 42/. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 22.06.2017 року за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в с. Хромяків, по вул. Хліборобська, 22, Ківерцівського району Волинської області, в порядку спадкування після смерті батька, [PERSON] /а.с. 5-6/. Згідно довідки Дідичівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області №1123 від 24.07.2017 року за адресою: с. Хромяків, по вул. Хліборобській, 22, Ківерцівського району Волинської області, зареєстровані, але не проживають з 2000 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] /а.с.7/. Крім того, як вбачається з довідки Покащівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області №493 від 24.07.2017 року [PERSON] проживає в [INFO], але там не зареєстрована. [PERSON] на території сільської ради не проживає і не зареєстрований /а.с.8/. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, відповідно до якої до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, а відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що [PERSON] та [PERSON] не проживають у [INFO] більше одного року бех поважної причини, але перебувають на реєстраційному обліку за вищевказаною адресою, як вбачається із будинкової книги, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю та визнати відповідачів такими, що втратили право користування вищевказаним жилим приміщенням.

Outcome: approved