Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

[PERSON] заявив позов до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом. Зазначив, що 10 липня 2011 року в с. Миронівка Ямпільського району Вінницької області помер його батько [PERSON]. Після смерті батька залишилося спадкове майно, яке складається із житлового будинку по вул. Зарічна, 6 в с. Миронівка Ямпільського району Вінницької області. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали заяви до Ямпільської державної нотаріальної контори про відмову від своїх часток у спадщині на його користь. Позивач зазначив, що він звернувся до нотаріальної контори протягом встановленого строку із заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено в оформленні права на спадкове нерухоме майно, оскільки право власності на спадковий будинок не було зареєстроване у встановленому законом порядку за життя спадкодавця. Вважаючи свої права невизнаними, позивач просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди, що розташовані по вул. Зарічна, 6 в с. Миронівка Ямпільського району Вінницької області, які до дня смерті належали його батьку [PERSON], у порядку спадкування за законом. Відповідач [PERSON] заявлені позовні вимоги визнала, про що надала письмову заяву із клопотанням справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] заявлені позовні вимоги визнала, про що надала письмову заяву із клопотанням справу розглянути без її участі. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Із досліджених письмових доказів, що є у справі, судом встановлено, що [PERSON] помер 10 липня 2011 року в с. Миронівка Ямпільського району Вінницької області, що підтверджуються копією свідоцтва по його смерть. Із копії свідоцтва про народження виданого, 20.08.1993 року встановлено, що [PERSON] народився 29.07.1993 року, в графі батько зазначено «Малюта Іван Степанович». Із постанови №325/01-16 від 16.04.2015 року про відмову у вчиненні нотаріальної дій встановлено, що [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено у звязку із відсутністю належних юридичних документів на імя спадкодавця. Із довідки виданої, Ямпільським РБТІ вих.№54 від 12.03.2015 року встановлено, що право власності на житловий будинок з надвірними будівлями розташований в с. Миронівка Ямпільського району Вінницької області по вул. Зарічна, 6 не зареєстровано. Із копії договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного 05.04.1996 року встановлено, що [PERSON] продала, а [PERSON] купив житловий будинок по вул. Зарічній,6 в с. Миронівка Ямпільського району Вінницької області. Із копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок встановлено, що до складу будівель та споруд по вул. Зарічна, 6 в с. Миронівка Ямпільського району Вінницької області входять житловий будинок площею 52.4 кв.м. (літ. А), підвал 47.9 кв.м. (літ. А1), сходи 1.1 кв.м. (літ. а), гараж 33.4 кв.м. (літ. а1), літня кухня 58.9 кв.м. (літ. Б), підвал 58.9 кв.м. (літ. Б1), сарай 11.1 кв.м. (літ. В), сарай 14.1 кв.м. (літ. в), вбиральня 1 кв.м. (літ. Г), ворота 4.2 кв.м. (1), хвіртка 1 кв.м. (2). Також встановлено, що господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодінні побудовані в 1940, 1977, 1956, 1985, 1987 роках за життя спадкодавця і під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, тобто, не відносяться до категорії самовільних (самочинних). Із копії спадкової справи №405/2011 встановлено, що [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті його батька [PERSON], який помер 10.07.2011 року в с. Миронівка Ямпільського району Вінницької області. [PERSON] та [PERSON] подали заяви до нотаріальної контори про те, що вони не претендують та не приймають спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON], який помер 10.07.2011року в с. Миронівка Ямпільського району Вінницької області. Із копії паспорту відповідача [PERSON] встановлено, що вона зареєструвала шлюб із [PERSON] 18 вересня 1979 року. Оцінюючи усі докази у їх сукупності, суд вважає частково обґрунтованими позовні вимоги [PERSON], виходячи із наступного. Відповідно до ст.55 Конституції України, ст.15 ЦК України позивач має право на захист судом невизнаних прав щодо спадщини, яка відкрилася після смерті його батька [PERSON] Відповідно до ст.124 ч.2 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Відповідно до ст.1261 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом і має право на успадкування майна свого померлого батька [PERSON] Позивач [PERSON] відповідно до ст.1269 ЦК України вважається спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті батька, оскільки звернувся до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини за законом. Судом встановлено, і ця обставина підтверджена дослідженими письмовими доказами копіями паспорту [PERSON] та договору купівлі-продажу, що спірний житловий будинок був придбаний спадкодавцем [PERSON] 05 квітня 1996 року за час шлюбу із відповідачем [PERSON]І Відповідно до ст.22 Кодексу про шлюб та сім*ю України (ред..10.06.1969 р.), який діяв на момент купівлі спадкодавцем [PERSON] вказаного житлового будинку, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Таким чином, спірний житловий будинок є спільною сумісною власністю спадкодавця [PERSON] та відповідача [PERSON] До складу спадщини, яка відкрилася внаслідок смерті [PERSON] входить лише одна друга частина вказаного житлового будинку, інших будівель та споруд, зазначених в технічному паспорті. Судом встановлено, що ніхто із спадкоємців померлого не претендує на спадщину після його смерті, позивач не має можливості в позасудовому порядку реалізувати своє право на спадщину, оскільки право власності на майно, на яке мав право за життя спадкодавець, не зареєстроване у встановленому порядку і наявна відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії щодо цього спадкового майна. Невизнане право позивача на спадщину підлягає судовому захисту шляхом визнання за ним права власності на одну другу частину вказаного обєкта нерухомого майна, що входить до складу спадщини. Оскільки інша частина спірного житлового будинку та інших будівель (споруд) не входить до складу спадщини, суд не має підстав для визнання за позивачем права власності на іншу одну другу частину цього нерухомого майна. З урахуванням наведеного, суд має підстави для задоволення позову частково, а саме визнання за позивачем права власності на одну другу частину вказаного житлового будинку, інших будівель і споруд. В задоволенні іншої частини позовну суд має підстави відмовити, як в заявленій безпідставно. Спірні правовідносини врегульовані ст.ст. 1261, 1269 ЦК України, ст.22 Кодексу про шлюб та сім*ю України (ред..10.06.1969 р.) .

Outcome: partial