Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ТОВ «Пенсіон-ЮА» член правління Вулах М.М. про відшкодування збитків у зв`зку з перешкодою у користуванні власністю. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що його батько [PERSON] перебував в шлюбі з [PERSON] і їм на праві спільної сумісної власності належала двокімнатна квартира [ADDRESS] . [INFO] його батько помер. 18.08.2000 позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на ј частину вказаної квартири. Дружина батька [PERSON] уклала договір довічного утримання з відповідачем, відповідно до умов якого після її смерті ѕ частини згаданої квартири переходять у власність відповідача, що і сталося після її смерті. Оскільки відповідачка перешкоджала позивачу в користуванні власністю він звернувся з позовом до суду. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 01.08.2016 його позов задоволено, визначено порядок користування квартирою: йому виділено в користування житлову кімнату площею 12 кв. м., а відповідачу - житлову кімнату площею 18 кв. м., а місця загального користування залишено в спільному користуванні. Виконавчою службою було відкрито виконавче провадження, але відповідачка ухилялася від виконання рішення суду. 14.08.2018 відповідачка звернулась до Подільського районного суду м. Києва з заявою про повернення виконавчого документа стягувачу, у зв`язку з тим, що 10.08.2018 між відповідачем та ТОВ «Пенсіон-ЮА» укладено договір довічного утримання, відповідно до якого відповідач передала у власність ТОВ «Пенсіон-ЮА» ѕ частини вказаної квартири. Вважає, що договір довічного утримання не позбавляє відповідача права власності на квартиру, а лише обмежує її право користуватися власністю. Відповідачка на протязі останніх трьох років користується його часткою в спільній частковій власності, чим порушує право власності позивача. З 2016 року позивач не може розпоряджатись та користуватись своєю власністю, так як відповідач чинить йому перешкоди. Він мав намір здавати свою частку квартири в оренду, але через перешкоди відповідача позбавлений такої можливості. Оскільки вартість оренди однієї кімнати площею 12 кв. м. у м. Києві в місяця становить 3 000 грн, то позивачу спричинено упущену вигоду, тобто збитки, за період з 01.03.2016 по 01.04.2019 у розмірі 111 000 грн. Також, просить стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору. Ухвалою суду від 14.05.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 20.08.2019 відповідачем надано на адресу суду відзив на позов згідно якого нею позовні вимоги не визнано та зазначено, що нею 10.08.2018 укладено з ТОВ «Пенсіон-ЮА» договір довічного утримання згідно якого передала у власність ѕ частини квартири [ADDRESS] , а взамін ТОВ «Пенсіон-ЮА» зобов`язалось забезпечувати її довічне утримання. Згідно п. 10 цього договору відповідачу виділяється для довічного проживання житлове приміщення - квартира [ADDRESS] та протягом 30 днів з дня укладення даного договору вона зобов`язувалась знятися з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] . Вважає, що у зв`язку з укладенням вказаного договору з 10.08.2018 вона не являється власником ѕ частини спірної квартири, а тому не може чинити перешкоди позивачу у користуванні ј частини квартири. Згідно інформації з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником ѕ частини вказаної квартири є ТОВ «Пенсіон-ЮА», а відтак вона не є належним відповідачем у вказаній справі, оскільки не чинить перешкоди у користуванні власністю позивача. Крім цього, позивач 30.08.2018 добровільно відмовився від вселення у квартиру, що підтверджується відповідним актом державного виконавця. Вважає, що позивачем не надано жодного підтвердження того, що вона чинить перешкоди у користуванні його часткою. Зазначає, що надані оголошення не можуть бути належними доказами на підтвердження розміру упущеної вигоди, оскільки визначення розміру такої потребує спеціальних знань, тобто повинен визначатися експертизою. З урахуванням наведеного, просила суду у задоволенні позову відмовити. Ухвалою суду від 09.09.2020 вирішено перейти до процедури врегулювання спору за участі судді та призначено закриті наради. Ухвалою суду від 06.10.2020 припинено процедуру врегулювання спору за участі судді, у зв`язку з відсутністю згоди щодо врегулювання спору та передано справу для повторного перерозподілу. 10.02.2021 згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями суддею у справі визначено Якимець О.І. Ухвалою суду від 16.02.2021 справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 16.03.2021 підготовче провадження у справі закрито та справа призначена до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, з наведених підстав. Представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Згідно витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності з 23.06.2014 за позивачем зареєстровано право власності на ј частку квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ч. 1 та 2 ст. 317 ЦК). Згідно приписів ч. 1 ст. 356 ЦК власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Позивач просить стягнути збитки у вигляді упущеної вигоди за перешкоди у користуванні його власністю за період з 01.03.2016 по 01.04.2019. Судом з`ясовано, що в межах вказаного строку можна виділити три періоди. Щодо строку з 01.03.2016 по 01.08.2016 суд зазначає, що обставини, які мають значення у даній справі встановлені рішенням суду, яке набрало законної сили, у іншій справі у якій брали участь ті самі особи. Так, рішенням Подільського районного суду м. Києва від 01.08.2016 у справі №758/3702/16-ц позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення та визначення порядку користування житловим приміщенням задоволено. Вирішено усунути перешкоди [PERSON] шляхом його вселення до спірної квартири, встановлено порядок користування нею: позивачу виділено житлову кімнату площею 12 кв. м., відповідачу - житлову кімнату площею 18 кв. м., а місця загального користування залишено в спільному користуванні. Дане рішення суду залишено без змін судами вищих судових інстанцій. Згідно змісту вказаного рішення судом у цій справі встановлено, що [PERSON] чинить перешкоди позивачу у користуванні ј частки квартири, внаслідок чого він позбавлений можливості заходити до житлового приміщення, а також розпоряджатися своєю власністю. Відтак факт перешкоджання відповідачем в користуванні позивачу його часткою квартири станом на момент ухвалення вказаного рішення не потребують доказування на підставі ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). Щодо періоду з 01.08.2016 по 30.08.2018 суд зазначає наступне. На виконання зазначеного рішення суду постановою від 21.09.2017 державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києв ГТУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження № 54621275 та запропоновано боржнику [PERSON] виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. Надалі, 15.07.2018 за № 54621275/17 державним виконавцем скеровано вимогу боржнику щодо надання 02.08.2018 безперешкодного доступу до спірної квартири, з метою виконання рішення суду про вселення [PERSON] 23.08.2018 державним виконавцем повторно скеровано вимогу боржнику про виконання рішення суду до 29.08.2018 та попереджено, що у разі невиконання рішення суду в добровільному порядку примусове вселення відбудеться 30.08.2018. Згідно акту державного виконавця від 30.08.2018 вбачається, що під час виходу на адресу стягувач відмовився від примусового проникнення до квартири шляхом злому замка оскільки боржником були вчинені перешкоди щодо проникнення в житло. При цьому, в акті наявний запис про те, що стягувач відмовляється від взлому замка, оскільки хоче домовитись з новим власником про мирову угоду. З аналізу вказаних документів слідує, що в період з 02.08.2016 по 30.08.2018 відповідач рішення суду щодо вселення позивача добровільно не виконала, тобто продовжувала створювати йому перешкоди в реалізації права власності. Суд відхиляє заперечення відповідача щодо того, що лише сам факт укладення нею 10.08.2018 договору довічного утримання з ТОВ «Пенсіон-ЮА», за яким право власності на ѕ частки у праві власності на спірну квартиру перейшло до останнього, є достатньою підставою вважати неможливим чинення нею перешкод позивачу у користуванні його власністю. Суд зазначає, що чинити перешкоди у користуванні квартирою може не лише інший співвласник, а будь - яка особа, яка проживає у вказаній квартирі. Відповідачем не надано суду доказів на спростування обставин, які вбачаються з документів виконавчого провадження, зокрема, на підтвердження факту виїзду її з квартири після укладення договору довічного утримання від 10.08.2018, наявністю інших обставин, які перешкодили їй у виконанні рішення суду. Отже, факт перешкоджання відповідачем у реалізації права власності позивача в період з 02.08.2016 по 30.08.2018 підтверджено матеріалами справи. Поряд з цим, щодо періоду після 30.08.2018 і до 01.04.2019 позивачем не надано будь - яких доказів на підтвердження факту перешкоджання саме відповідачем у реалізації його права власності на частку у спірній квартирі. Вирішуючи по суті вимоги позивача щодо стягнення упущеної вигоди суд звертає увагу на наступне. Згідно приписів ч. 2 ст. 22 ЦК збитками, зокрема, є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Між тим, позивачем не надано суду доказів на підтвердження його намірів здавати в оренду житлову кімнату, яка йому виділена згідно рішення суду від 01.08.2016 у справі № 758/3702/16-ц, після його вступу в законну силу. Водночас, надані позивачем три оголошення в мережі Інтернет щодо оренди однієї кімнати в м. Києві від 04.11.2018 та 06.11.2018 не є належними доказами, на підставі яких суд може прийти до висновку щодо ринкової ціни оренди однієї кімнати квартири за період протягом якого встановлено перешкоди в реалізації права власності позивача, тобто з 01.03.2016 по 30.08.2018. За таких обставин суд вважає, що позивачем не доведено реального характеру неотриманих доходів та обґрунтованого розрахунку відповідних сум. Суд наголошує, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1, 3, 4 ст. 12 ЦПК). Враховуючи викладене, у задоволенні позову слід відмовити. Щодо доказів, які містяться в матеріалах справи (арк.спр.61-70) суд не бере такі докази до уваги та не надає їм оцінки під час вирішення цієї справи, адже такі докази не стосуються справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ТзОВ «Пенсіон-ЮА» член правління Вулах М.М. про відшкодування збитків у зв`зку з перешкодою у користуванні власністю, сторонами у цій справі не подавалися, про що представники зазначили у судовому засіданні, а відтак суд вважає, що такі помилково долучені до справи №758/5826/19.

Outcome: dismissed