Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до Марїнського районного суду Донецької області з позовною заявою до ТОВ Агрофірма «Агропромсервіс», в якій просив: - визнати формулювання в наказі № 79-к від 12.09.2016 року про звільнення його [PERSON] з ТОВ Агрофірма «Агропромсервіс» «з 12 вересня 2016 року за прогули без поважних причин п. 40 ст. 40 КЗпП України» - незаконним. - змінити формулювання про звільнення його [PERSON] з ТОВ Агрофірма «Агропромсервіс» на згідно статті 39 КЗпП України, за власним бажанням з 08.09.2016 року» та зобовязати відповідача внести відповідача відповідні зміни до наказу та трудової книжки та видати трудову книжку. У судове засідання з'явився позивач, підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, викладених у позовні заяві. У судове засідання зявився відповідач, оголосив заперечення проти позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного. 24.06.2016 року наказом № 54 [PERSON] був прийнятий на роботу в ТОВ Агрофірма «Агропромсервіс» на посаду тракториста з окладом згідно тарифної сітки. Позивач вказує, що 08.09.2016 року прибувши до місця роботи у ТОВ Агрофірма «Агропромсервіс» написав заяву про звільнення з звязку з переїздом до іншої місцевості. Вказав, що намагався здати заяву до прийомної керівника, однак вказану заяву у нього відмовились отримувати. 08.09.2016 року позивач відправив засобами поштового звязку на адресу ТОВ Агрофірми «Агропромсервіс» заяву про звільнення. На роботі позивач не зявився, про причини звільнення з причин прогулу дізнався лише зі слів адвоката, перед зверненням до суду. Відповідач вказує, що 08.09.2016 року позивач прибув на роботу, але не приступив до виконання трудових обовязків та о 09.00 годині Позивач без пояснення причини та без скарг на стан здоров'я покинув своє робоче місце та в цей день до виконання роботи більше не приступив. При цьому, про свій намір звільнитися Позивач керівнику та взагалі жодному працівнику ТОВ Агрофірма «Агропромсервіс» не говорив, жодної заяви не подавав. Протоколом засідання комісії профспілки від 12.09.2016 року було погоджено звільнення позивача за прогули без поважних причин згідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України. Наказом № 79-к від 12.09.2016 року Позивача було звільнено за прогули без поважних причин згідно до ч. 4 ст. 40 КЗпП України з 12.09.2016 року. Позивач вказує, що отримав лист позивача лише 17.09.2016 року Відповідач поштою отримав лист Позивача із заявою про звільнення за власним бажанням з 08.09.2016 року у зв'язку з неможливістю продовження роботи (переїзд на місце проживання у другу місцевість). У відповідності до ч. 1 ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом І групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу та конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Тобто, дана стаття передбачає, що про намір працівника звільнитися роботодавець має бути попереджений письмово заздалегідь (за два тижні). Навіть якщо є поважні причини для звільнення без відпрацювання двох тижнів - роботодавець має бути попереджений про намір звільнитися до дати, з якої працівник просить його звільнити. Жодної заяви до 08.09.2016 року Позивач не подавав. До підприємства та до суду позивачем не надано жодного доказу про неможливість продовжувати роботу (а саме з причини переїзду на нове місце проживання). Згідно до п. 2.26 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом від 29.07.1993р. № 58, зазначається, що днем звільнення вважається останній день роботи. Тобто день звільнення - це останній день, коли працівник перебуває у трудових відносинах з роботодавцем. Якщо позивач мав намір звільнитися 08.09.2016 року - він повинен був 08.09.2016 року відпрацювати. Оскільки цього зроблено не було, відповідач вказує, що позивач самовільно без поважної причини 08.09.2016 року не приступив до виконання трудових обовязків, що є прогулом в розумінні п.4 ст. 40 КЗпП України, який передбачає: «трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: прогулу (в тому числі відсутності на робои більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин». Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed