Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позовні вимоги мотивував тим, що за час перебування в шлюбі з відповідачем 14.09.2007 року ними було придбано квартиру в [ADDRESS], право власності на яку було оформлене на нього. На підставі ст.ст. 60, 63, 71 СК України просив провести поділ майна шляхом визнання за ним права власності на ? частину квартири. [PERSON] звернулася в суд з зустрічним позовом до [PERSON] про визнання квартири особистою власністю одного з подружжя. Покликалася на те, що в 2006 році рішенням суду за нею було визнано право власності на спадкове майно після смерті батьків, а саме на 54/100 частини спадкового будинковолодіння у [ADDRESS]. 08.08.2007 року успадковану частину будинковолодіння було продано за 200 000 грн. та за частину цих коштів 14.09.2007 року було придбано квартиру в [ADDRESS]. Вважає, що в зв'язку з цим придбана квартира не є спільною сумісною власністю подружжя. А тому, просила визнати вказане нерухоме майно її особистою власністю. Крім того, просила в позові [PERSON] до неї відмовити. Ухвалою суду від 13.08.2012 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним, вимоги за позовами об'єднано в одне провадження. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] вимоги первісного позову підтримали з викладених у позовній заяві підстав, просили позов задовольнити. Вимоги зустрічного позову не визнали. Позивач [PERSON] додатково суду пояснив, що продаж спадкового майна дружини він здійснював за її дорученням, виручені від продажу кошти поклав на рахунок в Приватбанку, і з цього рахунку коштів він не знімав. Спірна квартира була придбана ним за згодою дружини як спільне майно подружжя і не за кошти, які були виручені від продажу спадкового будинку, а за його особисті кошти. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] вимоги первісного позову не визнали. Просили в їх задоволенні відмовити. Зустрічний позов підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. Суду пояснили, що відповідач [PERSON] уже тривалий час постійно перебуває на заробітках в Італії. Передавала кошти на утримання сім'ї. Після оформлення прав на спадкове майно, відповідач видала доручення на ім'я чоловіка на продаж спадкового майна. Позивач подзвонив їй і повідомив, що купує квартиру. Згоди на те, що то буде спільна сумісна власність вона не давала і такої заяви нотаріусу не писала. Квартира придбана за її особисті кошти. Заслухавши пояснення сторін, їхніх представників, свідків , суд прийшов до висновку, що в задоволенні первісного позову слід відмовити, а зустрічний позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 02.02.1985 року. Шлюб розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду від 09.07.2012 року (а.с.58-59). З пояснень в судовому засіданні сторін, їхніх представників та свідків встановлено, що відповідач [PERSON] протягом багатьох років перебуває на заробітках в Італії, періодично приїжджаючи в Україну. Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 25.12.2006 року у справі за позовом адвоката [PERSON] в інтересах [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про поділ спадкового майна було визнано мирову угоду, згідно з якою [PERSON] на праві власності було виділено 54/100 спадкового будинковолодіння по [ADDRESS] (а.с.63-64). 08.08.2007 року позивач [PERSON], діючи на підставі довіреності своєї дружини [PERSON], що була видана 25.01.2005 року (а.с. 101), від її імені продав належні їй 54/100 частини спадкового будинку за 200 000 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за №2856 (а.с.95-96). 14.09.2007 року позивач [PERSON], діючи уже від свого імені, придбав квартиру в [ADDRESS], за ціною 30 000 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за №4702 (а.с.5). В матеріалах нотаріальної справи щодо укладення договору купівлі-продажу від 14.09.2007 року з придбання квартири міститься заява дружини покупця [PERSON] -- [PERSON] від 14.09.2007 року, якою вона підтверджує, що гроші, які витрачаються на придбання об'єкта нерухомості, є їхньою спільною сумісною власністю, а придбана квартира буде об'єктом спільної сумісної власності подружжя, і що договір укладається в інтересах сім'ї (а.с.85). Однак, висновком експерта №1128 від 25.12.2013 року (а.с.185-189) встановлено, що підпис в графі «[PERSON]» у заяві від 14.09.2007 року виконаний не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням її підпису. Крім того, сторона позивача не заперечувала, що на час придбання квартири [PERSON] не була в Україні. Позивач [PERSON] в судовому засіданні стверджував, що кошти, отримані ним від продажу спадкового майна дружини, були внесені ним на банківський рахунок в ПАТ КБ «Приватбанк», і звідти ним не знімалися. Квартиру він придбав за власні кошти. Однак, такі обставини об'єктивно спростовуються зібраними судом доказами. Внесення позивачем коштів від продажу спадкового майна на банківський рахунок підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] Разом з тим, з витребуваної судом виписки по особовому рахунку [NUMBER] в ПАТ КБ «Приватбанк» вбачається, що в день продажу спадкового майна 08.08.2007 року позивач [PERSON] вніс на депозитний рахунок, відкритий на його ім'я, кошти в сумі 247 504 грн., а вдень придбання квартири 14.09.2007 року повністю зняв покладену на рахунок суму коштів. Хоча, вартість придбаної квартири відповідно до умов договору менша від суми коштів, отриманих від продажу спадкового майна, однак за відсутності доказів сторони позивача про отримання ним в 2007 році доходу, що дозволяв здійснити таку купівлю, суд приходить до висновку, що квартира в [ADDRESS] була придбана за особисті кошти відповідача [PERSON], виручені від продажу належного їй на праві особистої власності спадкового майна. Суд не приймає до уваги пояснення свідків [PERSON], [PERSON] про те, що квартира була куплена за спільні кошти подружжя, як такі, що спростовані іншими доказами. Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України, майно, набуте одним із подружжя за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто - є особистою приватною власністю цієї особи. Згідно із ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Оскільки, квартира в [ADDRESS] була придбана за особисті кошти відповідача [PERSON], виручені від продажу належного їй на праві особистої власності спадкового майна, а тому, ця квартира є особистою приватною власністю [PERSON] Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про безпідставність вимог первісного позову та під ставність вимог зустрічного позову, в зв'язку з чим в задоволенні первісного позову слід відмовити, а зустрічний позов задовольнити, а саме, визнати квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], особистою приватною власністю [PERSON] Разом з тим, на підставі ст.88 ЦПК України, з позивача [PERSON] слід стягнути в користь відповідача [PERSON] документально підтверджені, понесені судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 2700 грн. та витрати на проведення судової експертизи в розмірі 900,48 грн.

Outcome: approved