Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 30 березня 2016 року надав в борг 10 000 (десять тисяч) гривень [PERSON] на потреби сім'ї, строком до 30 червня 2016 року і на підтвердження даної позики була виготовлена розписка. В даній розписці зазначено: [PERSON] отримав в борг від [PERSON] гроші в сумі 10 000,00 гривень, які зобов 'язується повернути в строк 3-х місяців, але не пізніше 30 червня 2016 року. А також, що гроші отримав: 30 березня 2016 року. Нижче підпису позичальника [PERSON] позикодавець [PERSON] зазначив: 30 березня 2016 року кошти у розмірі 10 000,00 гривень передані позичальнику [PERSON] в повному обсязі за однієї умови: неповернення позики в повному обсязі 10 000,00 гривень до 30 червня 2016 року включно. за кожен день затримки повернення позики (боргу) сплачується штраф в розмірі 50,00 гривень щоденно. 30 червня 2016 року - останній день повернення боргу. 7,5% від суми позики, або від залишку боргу помісячно. На день звернення до суду, жодної гривні з позики не повернуто, на телефонні дзвінки боржник не відповідає, тобто поведінка [PERSON] призводить до вимушеного звернення до суду, з позовною заявою про стягнення боргу (позики) за рішенням суду. На цей час відповідач не повернув визначену суму позики згідно розписки від 30 березня 2016 доку, тобто заборгованість відповідача складає 10 000,00 гривень. В порушення укладеної угоди, відповідач не виконав взятих зобов'язань, своєчасно борг не повернув. За правилами от. 326 ПК України зобов 'язання має виконуватися належний, чином відповідно до вимог цього Кодексу. Відповідач, на день звернення з даною позовною заявою до суду, позику не повернув і в зв'язку з цим позивач змушений звертатися до суду. Питання стосовно стягнення індексу інфляції, неустойки (штрафу, пені), процентів від суми позики та інше буде розглядатися в окремому порядку, після повернення позики. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг в сумі 10 000,00 гривень, в зв'язку з невиконанням зобов'язання, згідно розписки від 30 березня 2016 року, та понесені судові витрати. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Згідно ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що згідно договору позики від 30 березня 2016 року [PERSON] зайняв у [PERSON] 10000,00 гривень зі строком повернення боргу до 30 червня 2016 року. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року в справі N 6-63цс13 письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). У відповідність ч.ч.1 та 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Вказаний борг у розмірі 10000,00 гривень слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], а також на підставі ст.ст.80, 88 ЦПК України судовий збір в сумі 551,20 гривня. На підставі викладеного,

Outcome: approved