Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ПАТ «Європейський страховий альянс» про стягнення коштів. Свій позов обґрунтовує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 05.03.2014 року було стягнуто з ПрАТ «Європейський страховий альянс» в користь [PERSON] 50000 грн. страхового відшкодування, 700 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження, 719,17 грн. 3% річних за прострочення виплати страхового відшкодування, всього 51419,17 грн. На виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист та предявлено його до виконання, однак кошти не стягнуті. На підставі викладеного просить стягнути з відповідача в його користь інфляційні нарахування та 3% річних в сумі 41081,80 грн. за прострочене зобовязання та судові витрати по справі. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримав, просив його задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених в письмових запереченнях. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо якої встановлені ці обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 05.03.2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду від 14.05.2014 року було стягнуто з ПрАТ «Європейський страховий альянс» в користь [PERSON] 50000 грн. страхового відшкодування, 700 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження, 719,17 грн. 3% річних за прострочення виплати страхового відшкодування, всього 51419,17 грн. та в дохід держави 507 грн. судового збору (а.с.7-15). Станом на 01.12.2015 року страхове відшкодування не сплачено. \~\~\~\~ Згідно з п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. \~\~\~\~ Відповідно до ст.992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. \~\~\~\~ Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~\~\~\~ Порушенням зобовязання згідно ст..610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання ( неналежне виконання ). \~\~\~\~ Статтею 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. \~\~\~\~ У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. \~\~\~\~ Згідно постанови Верховного Суду України у цивільній справі №6-49цс12 від 6 червня 2012 року зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, а тому таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч.2 ст.625 ЦК України, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобов'язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації ( плати ) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки ( пені ) за порушення виконання зобов'язання. Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобов'язання. \~\~\~\~ За таких обставин, суд вважає, що з відповідача слід стягнути в користь позивача за період з 19.12.2013 року по 31.08.2015 року сума боргу з врахуванням індексу інфляції, що становить 36783,82 грн. та 3 % річних від простроченої суми в розмірі 2587,78 грн., всього на суму 39371,60 грн.\~\~ В іншій частині слід відмовити, оскільки позивачем безпідставно нараховані штрафні санкції на суму 719,17 грн. яку суд стягнув з відповідача згідно рішення Луцького міськрайонного суду від 05.03.2014 року як 3% річних за прострочення виплати страхового відшкодування. \~\~ Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 393,72 грн. В решті позовних вимог слід відмовити. На підставі ст.ст.526, 610, 612, 625, 988, 992 ЦК України,

Outcome: partial