Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі, який був розірваний в 2009 році. Під час шлюбу у них народилася дитина - [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає та не приймає участь у її вихованні, вона знаходиться на утриманні позивача. У зв'язку з цим позивач просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, вказала, що відповідач не надає допомогу на утримання неповнолітньої дитини, просила стягнути аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, оскільки відповідач отримує пенсію. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову та вказав, що відповідач не заперечує, що він є батьком неповнолітнього [PERSON], однак в силу свого стану здоров'я та матеріального становища не спроможний сплачувати аліменти. Так відповідач є інвалідом ІІІ групи, має хронічні захворювання, які прогресують та станом на даний час значно ускладнилися, відповідач потребує постійного лікування на стаціонарі та вживання значної кількості медичних препаратів. Захворювання на які страждає відповідач не дають йому можливості ефективно працювати, отримувати доходи, оскільки йому протипоказані фізичні навантаження та необхідний час для лікування. Окрім того, відповідач є безробітним, отримує пенсію у розмірі 1 130 грн., та на його утриманні перебувають непрацездатні батьки. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами, позивач та відповідач перебували зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народився син [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24 березня 2000 року (а.с.2). Дитина проживає разом з позивачем. Відповідач на даний час матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, дитина знаходиться на утриманні позивача. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що відповідач проживає окремо і участі в утриманні своєї дитини не приймає, що встановлено в судовому засіданні, при цьому домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їхньої дитини - неповнолітнього [PERSON] Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають значення. Як встановлено в судовому засіданні відповідач не працює, є інвалідом ІІІ групи, йому протипоказана важка фізична праця, він хворіє ревматоїдним артритом, поліартритом серопозитивним, з переважним ураженням променево-зап'ясних суглобів та суглобів кистей, плечових, ліктьових, колінних суглобів, ступнів, двобічною плоскостопістю, стійким больових синдромом з ураженням серця та потребує постійного лікування, розмір його пенсії становить 1 130 грн., що підтверджується довідкою №4420/02 від 15.08.2016 року, виданою Рівненським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Рівненської області, постановою №2808 лікарської консультативної комісії від 12 липня 2016 року, епікризами комунального закладу «Рівненська обласна клінічна лікарня» Рівненської області ради», ЦМЛ м. Рівне, поліклініки «Північна». Тому зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини (ч. 1 ст. 141 СК України), враховуючи матеріальне становище та стан здоров'я платника аліментів, стан здоров'я дитини, зокрема відсутність даних про наявність у неї захворювань, суд приходить до висновку про можливість стягнення аліментів із відповідача в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Доводи представника відповідача про те, що відповідач не має можливості взагалі сплачувати аліменти, оскільки він є інвалідом ІІІ групи, не працевлаштований, потребує лікування, на його утриманні перебувають батьки, суд до уваги не приймає, оскільки відсутність працевлаштування відповідача не свідчить про неможливість сплачувати аліменти. Визначеним протипоказанням до роботи відповідача згідно постанови №2808 лікарської консультативної комісії від 12 липня 2016 року є важка фізична праця, що не виключає можливості відповідача працевлаштуватись та отримувати додатковий дохід, окрім пенсії. Доказів про перебування батьків відповідача на його утриманні відповідач не надав, а сам по собі той факт, що батьки відповідача є непрацездатними (батьки інваліди 2-ї групи) не свідчить про те, що вони перебувають на утриманні відповідача та потребують матеріальної допомоги. Суд зауважує, що належне утримання дитини являється обов'язком не тільки матері, але й батька. При цьому, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів є більш важливими за інші обставини. Відповідно позов підлягає задоволенню частково. При цьому на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред'явлення позову, тобто з 01 серпня 2016 року. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання їхньої дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 01 серпня 2016 року по 31 серпня 2016 року. З приводу стягнення судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, а саме судового збору, суд враховує, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року, позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За таких обставин, з відповідача в дохід держави, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», необхідно стягнути судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial