Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з означеною заявою. Мотивує тим, що шлюб між ним та відповідачкою зареєстровано 28 квітня 2007 року у Виконавчому комітеті Шнирівської сільської ради Бродівського району Львівської області. Від спільного подружнього життя мають трьох дітей. Життя з відповідачкою не склалося, оскільки у них різні погляди на спільне сімейне життя та на шлюб, кожен живе своїм життям та за своїми інтересами. Протягом тривалого часу проживають окремо, не підтримують подружніх відносин, тому вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим. Позивач, до початку підготовчого судового засідання, подав письмову заяву з проханням справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об`ємі, просить позов задовольнити. Відповідач також подала заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги визнає, на розлучення згідна. Відзив на позовну заяву, чи заперечень щодо даного позову, згідно вимог ст. 178 ЦПК України, не подала. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, сторони зареєстрували шлюб 28.04.2007 року у Виконавчому комітеті Шнирівської сільської ради Бродівського району Львівської області, актовий запис № 2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , повторно виданим 13.11.2018 року. Від подружнього життя мають трьох дітей, доньку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво Серії [NUMBER] , видане Чанизькою сільською радою Буського району Львівської області, актовий запис № 06), синів [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження, видане Чанизькою сільською радою Буського району Львівської області 14.07.2011 року, актовий запис № 06) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво Серії [NUMBER] , видане Виконавчим комітетом Топорівської сільської ради Буського району Львівської області 11.10.2013, актовий запис № 25). Згідно ч. 1ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка та припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Беручи до уваги п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року про практику застосування судами про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. За відсутності взаємної згоди подружжя на встановлення сепарації волевиявлення одного з них має бути обґрунтованим. Сторонам надавався термін для можливого примирення строком на три місяці (ухвала Буського районного суду від 04.07.2019 р.), однак позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки такий не дав позитивних результатів. Враховуючи вищевикладене, що сторони подружніх відносин не підтримують, сторони втратили почуття любові одне до одного, а тому спільне подружнє життя є не можливе. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому його слід розірвати. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя та збереження шлюбу стали неможливими й суперечили б інтересам подружжя, враховуючи що відповідач позов визнає, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, формально існуючий шлюб слід розірвати. Оскільки позивач, як інвалід другої групи, звільнений від сплати судового збору, відповідач не працює, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, судовий збір слід віднести в рахунок держави.

Outcome: approved