Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - заявник, [PERSON] ) звернувся до суду з заявою, у якій просить суд визнати безвісно відсутньою свою дружину [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] ), [INFO] , останнє відоме місце проживання якої є: [ADDRESS] . Заява мотивована тим, що 04 червня 2007 року його дружина [PERSON] пішла з дому і до теперішнього часу не повернулася У встановлений законом строк [PERSON] , яка є донькою зниклої та заявника, звернулася до Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві із заявою про розшук [PERSON] , однак вжиті заходи щодо її розшуку результату не дали та даний час відсутні будь-які відомості про її місце перебування. В зв`язку з чим заявник просив суд визнати [PERSON] безвісно відсутньою. Також, заявник зазначає, що визнання [PERSON] безвісно відсутньою необхідно йому для розірвання шлюбу. Ухвалою судді Дарницького районного суд м. Києва від 16 грудня 2019 року відкрито провадження у даній справі, здійснено необхідні заходи згідно ЦПК України та призначено її до розгляду в судовому засіданні. В судовому засіданні, заявник [PERSON] викладені у заяві вимоги підтримав, посилаючись на вказані у ній обставини та просив суд заяву задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання свого представника не направила, при цьому її представником подано заяву про розгляд справи у їх відсутність. Вислухавши пояснення заявника, допитавши свідка, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги заяви є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 27 квітня 1985 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, копія якого наявна в матеріалах справи. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON] . [INFO] [PERSON] пішла з дому та до теперішнього часу не повернулася. 05 червня 2007 року [PERSON] звернулася до Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві з заявою про розшук матері [PERSON] . Як вказує заявник, після того, як його дружина пішла з дому ані з ним, ані з їх донькою зв`язків не має, відомостей про її подальшу долю, а також місцезнаходження, у заявника відсутні. В судовому засіданні була допитана у якості свідка подруга зниклої [PERSON] та їх донька [PERSON] , які повідомили суду обставини, на які посилався заявник. Так, допитана [PERSON] пояснила суду, що в червні 2007 року її мати пішла з дому та більше не повернулася, жодних відомостей щодо неї, її подальшої долі, місця проживання у неї немає. Судом також встановлено, що згідно наданих на запит суду відомостей Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 17.01.2020 року за №0.184-1579/0/15-20 відомості про перетинання державного кордону України [PERSON] , [INFO] не виявлено. При цьому, за інформацією Державної податкової служби України від 30 січня 2020 року за №1027/5/99-00-06-02-02-05 в інформаційних системах органів ДПС [PERSON]. не сплачувала податкові платежі зо Зведеного бюджету Україи за 2011-2018 року та станом на 01.12.2019 року. Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Відповідно до положення ч. 1 ст.43 ЦПК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Зазначена норма передбачає перш за все з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймав заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутнім, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження. Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. Вищенаведене в повній мірі відповідає висновкам, зробленим в постанові ВС/КЦС від 07.05.2018 р. у справі № 225/1297/17. Відповідно до чч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, врахувавши наведені докази, які є належними та допустимими у розумінні стст. 76, 81 ЦПК України, зокрема пояснення свідків та зазначені письмові докази, судом достовірно встановлено, що відомості відносно проживання та перебування [PERSON] на території України з 2007 року відсутні. Доказів на спростування вказаних вище обставин судом протягом розгляду справи не виявлено та не встановлено. Відповідно до ст. 43 Цивільного кодексу України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється ЦПК України. Беручи до уваги вищенаведене, досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає доведеним той факт, що з 04 червня 2007 року відсутні відомості про місце перебування [PERSON] , також ці обставини підтверджуються показами свідків, які засвідчили факт зникнення [PERSON] з останнього відомого місця проживання [INFO] , що дає підстави суду визнати її безвісно відсутньою з 04 червня 2007 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved