Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про зменшення розміру стягуваних аліментів. В обґрунтування позовних вимог вказав, що рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 18.04.2012 р. присуджено стягувати з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.01.2012 року і до досягнення дітьми повноліття. Однак, з моменту ухвалення судом даного рішення змінилося його матеріальне становище та сімейний стан, а саме: на даний час він офіційно не працює та отримує доходи лише від тимчасових заробітків, а також те, що він перебуває у цивільному шлюбі з іншою жінкою, в якої є неповнолітня дитина, яку він також утримує. Оскільки, на даний час його дочка - [PERSON] досягла повноліття, просить суд зменшити розмір стягуваних аліментів на утримання сина [PERSON] та стягувати з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 гривень, щомісячно, до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, через канцелярію суду, звернувся із заявою про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання, будучи належним чином повідомленою про час і дату судового розгляду, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет : http://ml.rv.court.gov.ua/sud1712/, не з`явилась ( а.с. 23). Будь - яких заяв, відзивів на позов, чи пояснень по суті справи, на адресу суду не надіслала. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і дату судового розгляду, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач не з`явилася на судовий розгляд справи, хоча була завчасно повідомлена про час, місце і дату розгляду справи в суді, про причини неявки суд не повідомила, крім цього, відзиву на позов у визначений ухвалою суду строк відповідач не надала, суд рахує за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Як видно зі змісту позовних вимог, позивач просить змінити розмір стягуваних з нього аліментів з частки від доходу на тверду грошову суму. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Судом встановлено, що на підставі рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 18.04.2012 року в справі № 1712/39/12, [PERSON] зобов`язано сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.01.2012 року і до досягнення дітьми повноліття. (а.с. 4) Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути зміненим. Проте, положення вказаних статей матеріального права, не передбачають можливості зміни розміру аліментів, шляхом зміни способу їх стягнення за заявою платника, оскільки право вибору способу стягнення аліментів належить, виключно, їх отримувачу згідно ч.3 ст.181 CК України. Отже, обраний позивачем спосіб захисту порушеного, на його думку, цивільного права, не відповідає матеріальному закону, яким регулюються спірні правовідносини. Крім цього, як на підставу зміни свого матеріального стану позивач у позовній заяві покликається на те, що на даний час він офіційно не працює та отримує доходи лише від тимчасових заробітків. В підтвердження чого подав довідку із Млинівської районної філії Рівненського ОЦЗ, згідно якої [PERSON] дійсно зареєстрований в службі зайнятості як безробітний з 01.03.2019 року по даний час (а.с. 7). Однак, позивач не подав суду жодних відомостей щодо отримуваної ним допомоги по безробіттю, а також щодо суми його доходів від тимчасових заробітків. Також, однією з обставин для зменшення розміру аліментів, стягуваних із позивача, [PERSON] зазначає те, що його дочка - [PERSON] , [INFO] досягла повноліття. Однак, згідно положення ч. 3 ст. 183 СК України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Судом встановлено, що ні позивач, ні відповідач не зверталися до суду з вказаним вище позовом, що свідчить, про те, що розмір аліментів стягуваних з [PERSON] з 11.03.2016 року, тобто після досягнення його дочкою [PERSON] повноліття, повинен стягуватись державним виконавцем із вирахуванням рівної частини, що припадала на утримання його дочки. Також, позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про те, що [PERSON] звертався із заявою до державного виконавця про здійснення перерахунку розміру стягуваних із нього аліментів у зв`язку із досягненням його дочкою повноліття. А, відтак, незгода платника аліментів [PERSON] з діями державного виконавця щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку та доходу, може бути предметом оскарження дій державного виконавця і такий спір не є тотожним зі спором про зменшення розміру стягуваних аліментів, визначених рішенням суду. Таким чином, в ході судового розгляду позивачем не надано доказів та не доведено наявності обставин, які б вказували на наявність підстав для зменшення розміру аліментів, визначених рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 18.04.2012 року в справі № 1712/39/12 у частці ( 1/3 ч.) від його доходу. А тому, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] про зменшення розміру стягуваних аліментів, з підстав, зазначених у позовній заяві, до задоволення не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed