Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, який обгрунтовує тим, що 12 листопада 2010 року померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/2 частина житлового будинку № 16 в с. Якушинці по вул. Шевченка, Вінницького району Вінницької області. На випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла своєму сину [PERSON] Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом та осіб, які б мали право на обовязкову частку в спадковому майні немає. Позивач зазначає, що спадщину після смерті матері він прийняв, однак отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку житлового будинку № 16 в с. Якушинці по вул. Шевченка, Вінницького району Вінницької області не має можливості у звязку з приналежністю даного будинку до суспільної групи домогосподарств «колгоспний двір». Іншим\~співвласником зазначеного\~будинку є\~[PERSON].\~У звязку\~з тим,\~що право\~на колгоспний\~двір розділено\~між двома\~особами (по\~1/2\~частці кожному)\~погосподарський облік\~по даному\~будинковолодінню також\~було розділено\~на два\~окремих.\~Згідно записів\~погосподарської книги\~Якушинецької сільської\~ради Вінницького\~району Вінницької\~області в\~домогосподарстві по\~вул.\~Шевченка №\~16А\~в с.\~Якушинці станом\~на 1991\~рік постійно\~проживала [PERSON].\~Також згідно\~записів погосподарської\~книги Якушинецької\~сільської ради\~Вінницького району\~Вінницької області\~в домогосподарстві\~по вул.\~Шевченка №\~16\~в с.\~Якушинці станом\~на 1991\~рік постійно\~проживали:\~[PERSON] (голова\~двору);\~[PERSON] (батько);\~[PERSON] (сестра);\~[PERSON] (мати).\~Крім того,\~у зв'язку\~із вдачею\~двох окремих\~свідоцтв про\~право власності\~на будинок\~по 1/2 частині кожному,\~було розділено\~і домові\~книги.Домогосподарство відносилось\~до суспільної\~групи господарств\~ «колгоспний\~двір»,\~існування колгоспного\~двору припинено\~15.04.1991\~року на\~підставі набуття\~чинності Закону\~України «Про\~власність».\~На день\~припинення існування\~колгоспного двору,\~єдиним членом\~та головою\~колгоспного двору\~була [PERSON],\~а саме\~1/2 частини будинку № 16 по вул. Шевченка в с. Якушинці, Вінницького району Вінницької області. Виходячи з\~вищезазначеного,\~[PERSON],\~згідно записів\~погосподарської книги,\~була головою\~колгоспного двору\~за адресою\~вул.\~Шевченка буд.\~16А\~в с.\~Якушинці,\~Вінницького району\~Вінницької області.\~Тому була\~власником 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Шевченка, буд. 16 в с. Якушинці, Вінницького району Вінницької області. За вказаних обставин позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті своєї матері на 1/2 частку спадкового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: с. Якушинці, вул. Шевченка, 16, Вінницького району Вінницької області. В судове засідання учасники справи не зявились. Представник позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] попередньо подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, в якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача сільський голова Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області [PERSON] також попередньо подав до суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, в поданій заяві зазначив, що при вирішенні спору покладається на думку суду. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що \~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що\~\~кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Судом встановлено, що 12 листопада 2010 року в с. Якушинці, Вінницького району Вінницької області померла [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії 1-АМ № 188077 від 15.11.2010 року (а.с. 7). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшла 1/2 частина житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: с. Якушинці, вул. Шевченка, 16, Вінницького району Вінницької області. Згідно ксерокопії свідоцтва про право власності на будинковолодіння № 224, виданого на підставі рішення виконкому Вінницької районної Ради народних депутатів за № 167 від 23.05.1987 року, 1/2 частка житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: с. Якушинці, вул. Шевченка, 16, Вінницького району Вінницької області належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до ксерокопії свідоцтва про право власності на будинковолодіння № 225, виданого на підставі рішення виконкому Вінницької районної Ради народних депутатів за № 167 від 23.05.1987 року, інша 1/2 частка житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: с. Якушинці, вул. Шевченка, 16, Вінницького району Вінницької області належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] (а.с. 11). Той факт, що житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: с. Якушинці, вул. Шевченка, 16, Вінницького району Вінницької області належить колгоспному двору, головами якого по 1/2 частці є [PERSON] та [PERSON] підтверджується ксерокопією технічного паспорту на даний будинок, виготовленого станом на 06.02.1989 року (а.с.12-13). У зв'язку\~з тим,\~що право\~на колгоспний\~двір розділено\~між двома\~особами (по 1/2 часині кожному) погосподарський облік по даному будинковолодінню також було розділено на два окремих. Згідно записів погосподарської книги Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області в домогосподарстві по вул. Шевченка буд. 16А в с. Якушинці станом на 1991 рік постійно мешкала [PERSON] голова двору (а.с.). Також згідно записів погосподарської книги Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області в домогосподарстві по вул. Шевченка буд.16 в с. Якушинці станом на 1991 рік постійно мешкали: [PERSON] (голова двору); [PERSON] (батько); [PERSON] (сестра); [PERSON] (мати). Крім того,\~у зв'язку\~із видачею\~двох окремих\~свідоцтв про\~право власності\~на будинок\~по 1/2 частині кожному, було розділено і домові книги, що підтверджується їх ксерокопіями (а.с. 15-17; 18-19). На випадок своєї смерті [PERSON] 25 березня 1989 року склала заповіт, посвідчений секретарем Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 24, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме повне право заповіла своєму сину [PERSON] (а.с. 9). Інших спадкоємців за законом, за заповітом та осіб, які мали б право на обов'язкову частку у спадщині немає, що підтверджується копією спадкової справи № 149/2011, виданої Вінницькою районною державною нотаріальною конторою до майна померлої 12 листопада 2010 року [PERSON]. Згідно вимог ст. 7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об'єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці. Відповідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради. Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно п. 9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство. Відповідно до Закону України «Про власність» від 15.04.1991 року, пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею та коштами у веденні спільного господарства двору. Відповідно до ст.ст.120, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору. Спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Відповідно до розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16 травня 2013 року за\~ № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Таким чином,\~судом є\~встановленим,\~що станом\~на 15\~квітня 1991\~року єдиним членом 1/2 частки будинковолодіння № 16А по вул. Шевченка в с. Якушинці, Вінницького району Вінницької області була [PERSON]. Відповідно, після її смерті відкрилась спадщина на всю цю 1/2 частку. Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Стаття 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Встановлено, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом та єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті 12 листопада 2010 року своєї матері [PERSON]. Спадщину він прийняв, подавши у встановлений законом шестимісячний строк з часу відкриття спадщини заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Однак, отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку будинковолодіння №\~16\~по вул.\~Шевченка в\~с.\~Якушинці,\~Вінницького району\~Вінницької області він не має можливості, оскільки вказане будинковолодіння відноситься до суспільної групи домогосподарств «колгоспний двір», в звязку чим нотаріус не має можливості визначити частку спадкодавиці у цьому майні, що підтверджується ксерокопією постанови державного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2281/02-14 від 25.08.2018 року (а.с. 14). Відповідно до п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки судом є встановленим, що позивач не в змозі отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку спадкового будинку з господарськими будівлями та спорудами, яка належала при житті його матері, іншого способу захисту своїх спадкових прав, окрім судового, у нього немає, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved