Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом, в якому просить визнати недійсним п. 3 рішення Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради № 163/1 від 25.04.1995 року в частині надання Обєднанню акціонерних товариств Мелітопольський мясокомбінат в постійне користування земельної ділянки по вул. Кірова, 175, площею 286748 м2 та державний акт на право постійного користування землею серія ЗП 001156, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 94 від 28.05.1996 року, про надання Акціонерному товариству «Мелітопольський мясокомбінат» в користування земельної ділянки площею 28,7 га, яка розміщена за адресою: м. Мелітополь, вул. Кірова, 175, зобовязати застосувати наслідки визнання недійсним державного акту на право постійного користування землею, а саме: ПАТ «Мелітопольський мясокомбінат» передати земельну ділянку площею 28,7 га, яка розміщена за адресою: 72319, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Героїв України (колишня Кірова), 175, а Мелітопольську міську раду прийняти земельну ділянку площею 28,7 га, яка розміщена за адресою: 72319, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Героїв України (колишня Кірова), 175. Свої позовні вимоги мотивує тим, що між ним та ПАТ «Мелітопольський мясокомбінат» укладено договір оренди нежитлової будівлі, розташованої за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Героїв України (колишня Кірова), 175 але представники останнього не допускають його до орендованої будівлі. Як підставу не допуску посилаються на державний акт на право постійного користування землею ЗП № 001156 від 28.05.1996 року, що виданий на підставі рішення Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради народних депутатів № 163/1 від 25.04.1995 року, зазначаючи, що вони є законними землекористувачами на підставі акту на право постійного користування та у звязку із наведеним для вільного проходу по території підприємства вони мають право вимагати від нього укладення договору земельного сервітуту. Позивач вважає, що рішення Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради народних депутатів № 163/1 від 25.04.1995 року не відповідає положенням Конституції (Основного Закону) України від 20.04.1978 року, Земельного кодексу України від 18.12.1990 року, порушує його права та законніінтереси. Враховуючи наведене просить визнати недійсним рішення Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради, акт на право постійного користування землею та застосувати наслідки недійсності. Позивач у судове засідання не зявився, від його представника надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник ПАТ «Мелітопольський мясокомбінат» у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив вирішити на розсуд суду. Представник Мелітопольської міської ради у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечень проти позовних вимог не надав. Вивчивши матеріали справи, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 05 вересня 2016 року між Позивачем та ПАТ «Мелітопольський мясокомбінат» укладено договір оренди нежитлової будівлі, розташованої за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Героїв України (колишня Кірова), 175. Листом від ПАТ «Мелітопольський мясокомбінат» повідомило Позивача, що для пропуску його до орендованої будівлі останньому необхідно укласти договір земельного сервітуту. Свої вимоги мотивують, тим що є законними землекористувачами у відповідності до державного акту на право постійного користування землею ЗП № 001156 від 28.05.1996 року, який виданий на підставі рішення Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради народних депутатів № 163/1 від 25.04.1995 року, тому мають право вимагати укладення договору земельного сервітуту. Статтею 796 Цивільного кодексу України передбачено, що одночасно з правом найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) наймачеві надається право користування земельною ділянкою, на якій вони знаходяться, а також право користування земельною ділянкою, яка прилягає до будівлі або споруди, у розмірі, необхідному для досягнення мети найму. Якщо наймодавець не є власником земельної ділянки, вважається, що власник земельної ділянки погоджується на надання наймачеві права користування земельною ділянкою, якщо інше не встановлено договором наймодавця з власником земельної ділянки. Оскільки ПАТ «Мелітопольський мясокомбінат» не є власником земельної ділянки по вул. Героїв України (колишня Кірова), 175, суд приходить до висновку що вимоги відносно укладення земельного сервітуту є необґрунтованими та такими, що порушують законні права та інтереси Позивача. Згідно статті 13 Цивільного кодексу України, при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Відповідно до статті 396 Цивільного кодексу України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Одним із способів захисту порушеного права є визнання незаконним акту органу місцевого самоврядування, якщо він порушує права та законні інтереси. Так, статтею 3 Земельного кодексу України (у редакції від 18.12.1990 року) передбачено, що розпоряджаються землею Ради народних депутатів, які в межах своєї компетенції передають землі у власність або надають у користування та вилучають їх. Відповідно до статті 10 Земельного кодексу України, до відання міських Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування, в тому числі на умовах оренди, у порядку, встановленому статтями 17 і 19 цього Кодексу. Згідно статті 4 Конституції (Основного Закону) України від 20.04.1978 року, держава Україна, всі її органи діють на основі законності, забезпечують охорону правопорядку, інтересів суспільства, прав і свобод громадян. Отже, п. 3 рішення Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради № 163/1 від 25.04.1995 року в частині надання Обєднанню акціонерних товариств Мелітопольський мясокомбінат в постійне користування земельної ділянки по вул. Кірова, 175, площею 286748 м2 суперечить вищевказаним актам цивільного законодавства, тому підлягає визнанню незаконним. Як наслідок визнанню незаконним підлягає й державний акт на право постійного користування землею ЗП № 001156 від 28.05.1996 року, відповідно до якого у ПАТ «Мелітопольський мясокомбінат, правонаступника Акціонерного товариства «Мелітопольський мясокомбінат», знаходиться земельна ділянка площею 28,7 га, яка розміщена за адресою: м. Мелітополь, вул. Кірова, 175, а земельні ділянка підлягає поверненню Мелітопольській міській раді.

Outcome: approved