Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 01 травня 2015 року було укладено договір позики за умовами якого позивач передав відповідачу в борг 32 400 (тридцять дві тисячі чотириста) гривень, а відповідач зобов'язався їх повернути до 01 серпня 2015 року про що дав письмову розписку, якою згідно ст. 1047 ЦК України підтвердив укладення договору позики та його умови та підтвердив передання йому позикодавцем, визначеної грошової суми. Умови договору позивачем було виконано, що підтверджується розпискою, виданою відповідачем від 01 травня 2015 року. В термін до 01 серпня 2015 року відповідач не тільки не повернув борг, а постійно уникає будь-яких контактів з позивачем, жодних пояснень з приводу повернення боргу не надає, не має наміру добровільно повернути борг. Станом на 31 серпня 2015 року відповідач борг за договором позики не повернув. Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики від 01 травня 2015 року в сумі борг 32 400 (тридцять дві тисячі чотириста) гривень 00 копійок, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по справі у розмірі 324,00 гривні та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правову допомогу у розмірі 150,00 гривень. У судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щоб сума боргу була розстрочена на 6 (шість) місяців. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає в повному обсязі, просить розстрочити виплату суми боргу на 6 (шість) місяців. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що згідно розписки [PERSON] взяв в позику гроші в сумі 32\~400 (тридцять дві тисячі чотириста) гривень 00 копійок у [PERSON] 01 травня 2015 року на строк до 01 серпня 2015 року. Згідно поданої відповідачем заяви, він визнає факт наявності боргу за договором позики від 01 травня 2015 року та факт несвоєчасного повернення боргу. Просить суд розстрочити виплату суми боргу на 6 (шість) місяців. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року в справі N 6-63цс13 письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). У відповідність ч.ч.1 та 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~ відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 611 ЦК України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Вказаний борг у розмірі 32 400,00 гривень слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], а також на підставі ст.ст.80, 88 ЦПК України судовий збір в сумі 324,00 гривні. Згідно ст.217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.. Враховуючі надані заяви та те, що позивач не заперечує проти розстрочення суми боргу, суд вважає за можливе розстрочити виплату суми боргу у розмірі 32 400,00 гривень на 6 (шість) місяців. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу, суд приходить до висновку, що вони не підлягають задоволенню виходячи з наступного: до матеріалів справи не доданий договір між адвокатом та позивачем про надання останньому правової допомоги. При розгляді справи в суді першої інстанції позивач не заявляв клопотання про допуск адвоката до участі у справі у якості особи, яка йому надає правову допомогу. Згідно Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», який набрав чинності з 1 січня 2012 року, ст.1 - розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Для вирішення питання про стягнення вказаних судових витрат на правову допомогу, необхідно з'ясувати: яка юридична допомога надана конкретно, а саме: юридична консультація, складання позову, участь у справі адвоката чи фахівця в галузі права чи представника особи та конкретно за який час ці послуги надані; в якості представника позивача або його адвоката чи спеціаліста в галузі права надавалися юридичні послуги та тільки після цього можна зробити висновки про можливість стягнення вказаних судових витрат та їх розмір. Надані документи позивачем, а саме: квитанція на загальну суму 150,00 гривень, не є підставою для стягнення вказаної суми судових витрат з відповідача на користь позивача, в матеріалах справи відсутній розрахунок витрат на правову допомогу. З огляду на це суд вважає, що вимоги про стягнення судових витрат з надання правової допомоги не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved