Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований наступними обставинами. 04 грудня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 1687. Позивач зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на сімейні відносини та обов`язки. Вказав, що сторони спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер, подальше збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Судом розглянуто справу в порядку спрощеного позовного провадження в порядку ч. 1 ст. 274 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позивач подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розгляд справи проводити у його відсутність. Відповідач подала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Просила після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище « [PERSON] ». У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, вивчивши позовну заяву та пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Правовідносини між сторонами виникли внаслідок здійснення права на припинення шлюбу та регулюються Главою 11 Розділу ІІ СК України. Судом встановлено, що 04 грудня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого 04 грудня 2020 року, серії [NUMBER] , актовий запис № 1687. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що сторони спільного господарства не ведуть, проживають окремо, між ними втрачено почуття любові та взаємоповаги, кожен із сторін має різні погляди на життя, збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Під час реєстрації шлюбу відповідачем було змінене дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідач просить після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Тому суд, враховуючи викладені обставини та визнання відповідачем позову, яке прийняте судом, задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір по справі складає 908,00 гривень, які сплачено позивачем при зверненні до суду. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті повністю визнала позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути з державного бюджету на користь позивача 50% судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved