Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позов до [PERSON] «Криворізький завод гірничого обладнання» про стягнення моральної шкоди, внаслідок отримання професійного захворювання. В обґрунтування позовних вимог, зазначав, що працює з 06.01.2011 по теперішній час на підприємстві відповідача електрогазозварювальником ручного зварювання четвертого розряду дільниці з ремонту обладнання виробництва цеху з ремонту обладнання. Медичним висновком лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу від 15.01.2016 № 102 Українського науково-дослідного інституту промислової медицини йому було встановлено наступні професійні захворювання за діагнозом: Хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пилотоксичний бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.), група А; легенева недостатність першого ступеню. Лікарями йому протипоказано: робота в підземних умовах, в умовах дії пилу, токсичних речовин, важкої фізичної праці та несприятливого мікроклімату. В результаті за висновком медико-соціальної експертної комісії від 14.04.2016 йому була встановлена стійка втрата професійної працездатності 10% з наступним оглядом 01.04.2017. Дата встановлення страхового випадку - 15.01.2016. Відповідно пунктів 13, 16, 17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, його робоче місце на ПАТ «КЗГО» характеризувалось: наявністю аерозоля переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони в концентраціях, що перевищують гранично допустимі. Зокрема повітря робочої зони характеризувалося понаднормовим вмістом кристалічного кремнію діоксину Sі02 у пилу до 10% - 7.1 мг/м3 при гранично допустимій до 4.0 концентрації мг/м3. Недосконалою технологією проведення ремонту обладнання. Зокрема, порушень систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації обладнання. Згідно пункту 16 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання комісією встановлено, що він працюючи електрозварювальником, зайнятим різанням та ручним зварюванням на напівавтоматичних машинах, а також автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки цеху з ремонту обладнання Технічного департаменту, у сталефасоноливарному цеху корпусі №1 заводу гірничого обладнання ([PERSON] «КЗГО») виконував ручне дугове зварювання технологічних конструкцій, устаткування, що працюють у складних умовах, зварював відповідальні конструкції в усіх просторових положеннях зварного шва, зварював і наплавляв тріщини та раковини у виробах із важкодоступними для зварювання місцями. При цьому, внаслідок недосконалості технології вакуумно-плівкового формування лиття, мавших місце незастосування засобів індивідуального захисту органів дихання, підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенпої дії у повітрі робочої зони. Рівень концентрації аерозолю фіброгенної дії в повітрі майже в два рази перевищував граничну допустиму норму: Рівень концентрації аерозолю:Вміст кристалічного кремніюдіоксиду (Sі02) у пилу до 10% - 7,1 мг/м- при гранично допустимій нормі до 4,0 мг/м3. Важкість праці: відноситься до 3 класу 1 ст. шкідливості. Факт вини: адміністрації ПАТ «КЗГО» в отриманні ним профзахворювань, встановлено в пунктах 16, 18, 19 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання комісією. А саме порушення вимог чинного законодавства про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи. Він змушений для підтримання свого стану здоровя постійно проходити лікування. За висновками лікарів йому рекомендовано: медикаментозне лікування спеціальними лікарськими засобами; спостереження терапевта, окуліста за місцем проживання; санітарно-курортне лікування в теплий період року; дотримання дієти та режиму харчування. Він хронічно відчуває болісні фізичні страждання: задуху навіть при незначному фізичному навантаженні, приступи кашлю сухого та з виділенням слизового харкотиння, загальну слабкість. Змушений постійно приймати медикаменти та використовувати лікарські засоби, Почуває себе зовсім виснаженим, бо повноцінно не маю змоги виспатися, відпочити і від цього знаходиться в постійному нервовому стані. В звязку з цим, він звернувся до суду з відповідним позовом та просить стягнути моральну шкоду з Приватного акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання» на його користь в сумі 145000 гривень. До судового засідання позивач не зявився надав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтриманням позовних вимог (а.с. 40). Представник відповідача - [PERSON] «Криворізький завод гірничого обладнання» позов не визнав. Надав заперечення, в яких вважає позовні вимоги незаконними та необґрунтованими, просить у задоволенні позову відмовити (а.с. 25-26). Надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 41). Вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав. Судом встановлено, відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці на імя [PERSON] останній працює з 06.01.2011 по теперішній час на [PERSON] «Криворізький завод гірничого обладнання» електрогазозварювальником ручного зварювання четвертого розряду дільниці з ремонту обладнання виробництва цеху з ремонту обладнання (а.с. 9-11). Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологчного лікувально-профілактичного закладу від 15.01.2016 № 102 Українського науково-дослідного інституту промислової медицини [PERSON] було встановлено наступні професійні захворювання за діагнозом: Хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пилотоксичний бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.), група А; легенева недостатність першого ступеню. Захворювання професійне. Лікарями йому протипоказано: робота в підземних умовах, в умовах дії пилу, токсичних речовин, важкої фізичної праці та несприятливого мікроклімату (а.с. 12). Відповідно до п.п. 13, 16, 17 Акту № 1 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 10.03.2016 робоче місце на ПАТ «КЗГО» характеризувалось: наявністю аерозоля переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони в концентраціях, що перевищують гранично допустимі. Зокрема повітря робочої зони характеризувалося понаднормовим вмістом кристалічного кремнію діоксину Sі02 у пилу до 10% - 7.1 при гранично допустимій до 4.0 концентрації мг/м3. Недосконалою технологією проведення ремонту обладнання. Зокрема, порушень систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації обладнання. Згідно пункту 16 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання комісією встановлено, що він працюючи електрозварювальником, зайнятим різанням та ручним зварюванням на напівавтоматичних машинах, а також автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки цеху з ремонту обладнання Технічного департаменту, у сталефасоноливарному цеху корпусі №1 заводу гірничого обладнання виконував ручне дугове зварювання технологічних конструкцій, устаткування, що працюють у складних умовах, зварював відповідальні конструкції в усіх просторових положеннях зварного шва, зварював і наплавляв тріщини та раковини у виробах із важкодоступними для зварювання місцями. При цьому, внаслідок недосконалості технології вакуумно-плівкового формування лиття, мавших місце незастосування засобів індивідуального захисту органів дихання, підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенпої дії у повітрі робочої зони (а.с. 13-16). Рівень концентрації аерозолю фіброгенної дії в повітрі майже в два рази перевищував граничну допустиму норму: Рівень концентрації аерозолю: Вміст кристалічного кремніюдіоксиду (Sі02) у пилу до 10% - 7,1 мг/м- при гранично допустимій нормі до 4,0 мг/м3. Важкість праці: відноситься до 3 класу 1 ст. шкідливості. Факт вини: адміністрації ПАТ «КЗГО» в отриманні ним профзахворювань, встановлено в пунктах 16, 18, 19 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання комісією. А саме порушення вимог чинного законодавства про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи. Суд не приймає до уваги доводів представника відповідача викиданих у запереченнях про те, що позивач знав про шкідливі умов праці, отримував додаткове харчування працював на інших підприємствах де міг отримати хронічне захворювання, а також щодо відсутності правових підстав для відшкодування йому моральної шкоди, оскільки ст. 13 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець зобовязаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці та несе безпосередньо відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Згідно з ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 цього ж Кодексу передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За таких обставин, вимоги позивача до [PERSON] «Криворізький завод гірничого обладнання» є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству. Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача, що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки цей факт встановлено актом, який не оскаржено підприємством-відповідачем у встановленому законодавством порядку. Суд зазначає, що припинення дії Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» у частині відшкодування відділенням Фонду моральної шкоди застрахованим не звільняє роботодавця від відшкодування зазначеної моральної шкоди працівнику відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України. Суд вважає, що в даному випадку саме відповідач [PERSON] «Криворізький завод гірничого обладнання» повинен виплатити позивачеві моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноваженого ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Стаття 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Що стосується доводів представника [PERSON] «Криворізький завод гірничого обладнання» про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди в зв'язку із нещасним випадком, то вони не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки уже самим фактом отримання професійного захворювання в результаті трудової діяльності на підприємстві відповідача йому спричинена моральна шкода. При цьому, суд враховує, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 6, ст. 13 Закону України «Про охорону праці» обов'язок створити безпечні умови праці покладено на роботодавця. Не може бути підставою для відмови у задоволенні позову відсутність висновку МСЕК про встановлення факту спричинення моральної шкоди позивачу, оскільки відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України суд може самостійно визначати наявність чи відсутність факту спричинення моральної шкоди, а також визначати розмір відшкодування. Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Частина 1 статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. З урахуванням наведеного суд вважає, що спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданого отриманням професійного захворювання, повинен вирішуватися на підставі норм КЗпП України при доведеності виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах (ст.153 КЗпП України) та інших юридично важливих обставин. Зазначений спір є спором, що виникає із трудових правовідносин. З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення позивачу моральної шкоди, яку повинен відповідач відшкодувати позивачу, як власник підприємства, який не створив працівнику безпечні умови праці що призвело до отримання професійного захворювання та моральних страждань потерпілого, що підтверджується Актом по справі. У судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов'язків, здоров'ю позивачу [PERSON] була заподіяна шкода, він отримав професійне захворювання, втратив працездатність в розмірі 10%. Позивач, у звязку із захворюванням відчував щоденно фізичний біль та моральні переживання, змушений приймати ліки та постійно звертатися і перебувати під наглядом лікарів. При вказаних обставинах суд вважає, що професійне захворювання призвело до невідворотних негативних наслідків для позивача. Відбулися нервові щоденні потрясіння, на теперішній порушено його звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки. Позивач в зв'язку зі станом свого здоров'я переносить моральні страждання та переживання. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає частковій компенсації. Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення відповідачем [PERSON] «Криворізький завод гірничого обладнання» позивачу шкоди здоровю, провину відповідача в її спричиненні та причинно - наслідковий звязок між винними діями підприємства - відповідача (а саме: порушенням адміністрацією [PERSON] «Криворізький завод гірничого обладнання» вимог ст. 153 КЗпП України та настанням у позивача негативних наслідків - втрати професійної працездатності на 10% первинно, а звідси і отримання моральних переживань. При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотність вимушених змін в життєвих стосунках. Обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, в звязку з втратою працездатності, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди позивачу, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на його користь з [PERSON] «Криворізький завод гірничого обладнання» 7000 гривень, без утримання податку з доходу фізичних осіб, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він зазнав у звязку із професійним захворюванням, а в задоволенні іншої частини позову слід відмовити. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial