Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд до відповідачів про визнання рішення та свідоцтва про право власності незаконними. Вимоги позову мотивував тим, що в 1991 році виконавчим комітетом Луцької міської ради було прийнято рішення про видачу йому, як члену ЖБК, ордера № 108 на квартиру № 38 в м.Луцьку по вул. Федорова, 6. Разом з ним в дане житло вселилася відповідач у справі, як член сімї. з 1993 року в документації містяться відмитки про зареєстроване місце проживання за даною адресою, у спірному житлі. В листопада 1997 року шлюб між сторонами розірвано. Однак, в липні 2016 року стало відомо, що колишня дружина приватизувала квартиру на своє імя, їй видано свідоцтво про право власності на квартиру. Оскільки, ордер на квартиру був виданий позивачу, квартира є його основним житлом, він там зареєстрований з 1993 року та несе усі витрати по утриманню майна, вважає рішення на підставі, якого [PERSON] було приватизовано квартиру, неправомірним та таким що підлягає скасуванню. А тому, з врахування уточнених позовних вимог, просив визнати недійсним дублікат свідоцтва про право власності на обєкт нерухомого майна серії САА №422958 від 05 травня 1998 року на квартиру №38 в місті Луцьку по вул. Федорова, 6, видане на підставі рішення виконкому Луцької міської ради від 30.04.1998 року №218, відповідно до якого вказана квартира належить на праві приватної власності [PERSON], скасувати рішення виконкому Луцької міської ради від 30.04.1998 року №218. Ухвалою суду від 29.08.2016 року замінено неналежного відповідача на належного -- виконавчий комітет Луцької міської ради. Позивач [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Вимоги позову підтримав в поному обсязі та проси суд їх задовольнити. Від відповідача у справі [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Вимоги позову визнала повністю. Представник відповідача виконавчого комітету Луцької міської ради [PERSON] подала клопотання про рогляд справи у її вілсутності. При винесенні рішення покладалася на розсуд суду. Про результати розгляду справи просила повідомити. Дослідивши письмові докази в справі, враховуючи викладені обставини, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] був членом ЖБК №77 і отримав ордер на право заняття житлово приміщення в будинку житлово-будівельного кооперативу житловою площею 17,4 кв.м. за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Разом з позивачем, право на користування жилим приміщенням отримала його дружина [PERSON] З досліджених матеріалів спарви встановлено, що позивач [PERSON] з 23.11.1993 зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с. 6,7, 15,16). З довідки ЖБК № 77 виданої 10.05.2016 [PERSON], вбачається, перший внесок в розмірі 4500 крб. ним внесений в 1991 році, залишок погашений рівними частинами до 1993 року. Державний кредит погашений повністю. Заборгованості перед кооперативом немає. Статтею 15 Закону України «Про власність», який діяв на час виплати пайових внесків за квартиру, установлено, що член житлового, житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на це майно. Тобто, момент погашення ним пайових внесків є водночас і моментом виникнення у цієї особи права власності. Відповідно до ст. 146 ЖК України, п. 43 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, норм чинного на час виникнення спірних правовідносин КпШС (статті 22, 24, 28, 29), а також розяснень Пленуму Верховного Суду України в підпункті «а» п. 6 постанови від 18 вересня 1987 р. № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» та підпункті «а» п. 11 постанови від 22 грудня 1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» у випадку сплати паю в ЖБК подружжям у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів квартира після повної сплати пайового внеску є їх спільним майном. З свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ЕГ №007948 вбачається, що розірвання шлюбу між позивачем і відповідачем [PERSON] зареєстровано 11.11.1997 року (а.с.12). Оскільки, пайові внески за спірну кооперативну квартиру були сплачені [PERSON] в період шлюбу з [PERSON], питання набуття права власності на неї повинно було вирішуватися на підставі ст.ст. 15, 16 Закону України «Про власність», ст.ст. 145, 146 ЖК України та норм чинного на той час сімейного законодавства. Разом з тим, судом встановлено, що на підставі оспорюваного рішення виконкому Луцької міської ради від 30.04.1998 року №218 [PERSON] набула права приватної власності на квартиру №38 в місті Луцьку по вул. Федорова, 6, що підтверджується дублікатом свідоцтва про право власності на обєкти нерухомого майна серії САА №422958 (а.с25). Дублікат свідоцтва видний [PERSON] управлінням ЖКГ 12.07.2004 року. Як вбачається з дублікату свідоцтва та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.11), [PERSON] зазначена як одноосібний власник спірної квартири. Набуття відповідачем [PERSON] права власності на квартиру на підставі рішення виконкому свідчить про те, що квартира була передана у власність в порядку її приватизації. Однак, норми законодавства про приватизацію стосуються лише нерухомого майна державного житлового фонду, а квартира №38 в місті Луцьку по вул. Федорова, 6 належала до житлово-будівельного кооперативу. Тобто, при ухваленні рішення виконкому Луцької міської ради від 30.04.1998 року №218 про передачу в приватну власність [PERSON] квартири №38 в місті Луцьку по вул. Федорова, 6 було порушено вимоги чинного на той час законодавства. Крім того, було порушено права позивача як власника майна, який будучи членом ЖБК сплатив пайові внески. А тому, рішення виконкому Луцької міської ради від 30.04.1998 року №218 є протиправним і підлягає скасуванню. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №66808009 від 29.08.2016 року (а.с.30) вбачається, що право власності відповідача [PERSON] на квартиру №38 в місті Луцьку по вул. Федорова, 6 було зареєстровано 12.07.2004 року на підставі дубліката свідоцтва про право власності, виданого управлінням житлово-комунального господарства м. Луцька, взамін втраченого від 05.05.1998 року, виданого на підставі рішення від 30.04. 1998 року №218. Оригінал дублікату свідоцтва про право власності серії САА №422958 доданий відповідачем до заяви про визнання нею позову (а.с.25). Оскільки, вказаний дублікат свідоцтва про право власності виданий на підставі рішення виконкому, яке визнано судом протиправним та скасовано, то дублікат свідоцтва слід визнати недійсним.

Outcome: approved