Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням по [ADDRESS] , мотивуючи тим, що відповідач з моменту укладення договору купівлі-продажу, а саме з 26.09.2006 року, не проживає в житловому будинку, однак залишається зареєстрованим в ньому, а це перешкоджає йому реалізувати свої майнові права. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позов підтримала, суду пояснила, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що в [ADDRESS] , з 26.09.2006 року. В його житловому будинку зареєстрований відповідач [PERSON] , однак з моменту укладення договору купівлі-продажу відповідач не проживає по даній адресі. [PERSON] не є членом сім`ї позивача, не оплачує за користування житловим приміщенням, не сплачує комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку, тому його слід визнати особою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов заперечив, суду пояснив, що позивач [PERSON] не провів повного розрахунку за житловий будинок при оформленні договору купівлі-продажу, тому він не знявся із реєстрації з житлового будинку, що по [ADDRESS] , хоч приблизно з 2007 року в будинку не проживає. В даний час він проживає в [ADDRESS]. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив такі наступні обставини. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , згідно договору купівлі-продажу від 26.09.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу Максимович Л.В. У вказаному будинку зареєстрований відповідач [PERSON] , але з вересня 2006 року в ньому не проживає. Відповідно до вимог ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Виходячи з положень ст. 150 Житлового кодексу України та ст. 383 Цивільного кодексу України власник житла має право використовувати його для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, при розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла; і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї; колишніми членами його сім`ї; а також членами сім`ї колишнього власника житла. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає, не сплачує будь-які кошти за житлово-комунальні послуги, не веде з позивачем спільне господарство, вони не пов`язані спільним побутом, тобто підстав для продовження терміну зберігання за відповідачем права користування спірним житлом, передбачених ст. 71 ЖК України, немає. Таким чином, відповідач втратив право на користування будинком, що належить позивачу, отже є підстави визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved