Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до Харківської міської ради , Служби у справах дітей по Слобідському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради , в якому просить визнати та скасувати рішення Виконавчого комітету ХМР № 12 від 29.01.2020 року, в частині закріплення за малолітнім [PERSON] [INFO] , право проживання , користування житловою площею за адресою : [ADDRESS] , а також вжити заходи щодо внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про обтяження , судові витрати стягнути в солідарному порядку з відповідачів. В обґрунтування позову зазначив, що він є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку із діями відповідачів було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на його квартиру. Вид обтяження - заборона на нерухоме майно, обтяжувач - Служба у справах дітей по Слобідському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради. Вказаним обтяженням закріплено за малолітнім [PERSON] [INFO] право проживання, користування житловою площею за адресою: [ADDRESS] . Рішення відповідачів вважає такими, що порушує його права як власника квартири, оскільки за [PERSON] було незаконно встановлено право користування та проживання в вищевказаній квартирі. Станом на 17.09.2019 р. [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , станом на 25.02.2020 р. [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . При цьому [PERSON] є власником Ѕ частини квартири згідно договору дарування частини квартири від 26.03.2010 року, тому встановлення в його інтересах обтяжень на житло, яке належить іншій особі, що не є його опікуном або піклувальником, незаконне і порушує права власника. [PERSON] рішенням Харківської міської ради від 11.12.2019 р. надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Проте на момент прийняття вказаного рішення, адреса реєстрації та фактичного мешкання останнього була: [ADDRESS] . Факт відчуження частини квартири на підставі договору дарування від 18.07.2019 року № 3866 відбувався, в будь-якому випадку, до встановлення опіки над [PERSON] . Відповідачі своїми діями порушили його майновий інтерес, позбавивши можливості здійснювати розпорядження своєю квартирою на власний розсуд, а тому рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є незаконним та підлягає скасуванню. Ухвалою суду від 27.07.2020 року провадження по вказаній справі відкрито та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання. 04.11.2020 року від представника відповідача - Харківської міської ради надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що повноваження міської ради визначені у ст. 26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», до яких не віднесено надання висновків щодо закріплення за малолітнім, право проживання, користування житловою площею. Міська рада не є органом опіки та піклування та не має визначеного законодавством компетенції щодо вирішення питання стосовно закріплення за малолітнім права проживання, користування житловою площею. Органом опіки та піклування у м. Харкові є виконавчий комітет Харківської міської ради, який в межах компетенції приймає рішення. Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради виконує функції органу опіки та піклування при розгляді в судах справ, пов`язаних із захистом житлових, майнових та особистих немайнових прав дітей. Рішення № 12 від 29.01.2020 «Про закріплення за дітьми права проживання, користування житловою площею», яке оскаржує позивач, складено Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради, а не Харківською міською радою, до повноважень якої законодавством не віднесена ця функція. Просила у задоволенні позовних вимоги до Харківської міської ради відмовити. 16.11.2020 року представником відповідача - Службою у справах дітей по Слобідському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради подано відзив на позовну заяву в якому зазначено, що органом опіки та піклування у м. Харкові є виконавчий комітет Харківської міської ради, який в межах компетенції приймає рішення. Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради виконує функції органу опіки та піклування при розгляді в судах справ, пов`язаних із захистом житлових, майнових та особистих немайнових прав дітей. Таким чином, рішення № 12 від 29.01.2020 «Про закріплення за дітьми права проживання, користування житловою площею», яке оскаржує позивач, було розглянуто та прийнято на засіданні виконавчого комітету Харківської міської ради за документами підготовленими Департаментом служб. Малолітній [PERSON] [INFO] , перебував на обліку ССД до Слобідському району, як дитина, яка опинилася в складних життєвих обставинах у зв`язку з невиконанням батьківських обов`язків та неналежним утриманням малолітнього його матір`ю [PERSON] , яку рішенням суду від 24.10.2019 року було позбавлено батьківських прав. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 11.12.2019 № 923 [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 29.01.2020 № 12 за малолітнім [PERSON] [INFO] закріплено право проживання, користування житловою площею за адресою: [ADDRESS] . На виконання цього рішення ССД по Слобідському району були вжиті заходи щодо внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про обтяження права користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . За дітьми - сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Малолітній [PERSON] на момент вилучення був зареєстрований та проживав з матір`ю за адресою її проживання та реєстрації: [ADDRESS] , отже, Департамент служб та СДД по Слобідському району діяли відповідно до законодавства та наданих повноважень. Просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Ухвалою суду від 17.02.2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду в судовому засіданні. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача - Харківської міської ради надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в задоволенні позову просила відмовити з підстав викладених у відзиві. Представник відповідача - Служба у справах дітей по Слобідському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в задоволенні позову просила відмовити з підстав викладених у відзиві. Представник відповідача Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, прийшов до наступного. Згідно договору дарування від 18.07.2019 року, [PERSON] подарувала [PERSON] 37/100 частко у праві власності на комунальну квартирі з відповідною частиною місць спільного користування, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Договір посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Свергуновою В.А. Згідно свідоцтва про право власності № 3-20-322643-Ц2 від 13.01.2020 року, виданого Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, вбачається, що [PERSON] є власником 63/100 часток у комунальній квартирі за адресою: [ADDRESS] . Зазначене підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер інформаційної довідки 204938072 від 20.03.2020). [PERSON] народився [INFO] у м. Харкові, батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Станом на 17.09.2019 р. [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (довідка про реєстрацію місця проживання № 01-08905-2019 від 17.07.2019). Станом на 25.02.2020 р. [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (довідка про реєстрацію місця проживання № 23 від 25.02.2020). Згідно договору дарування частини квартири від 26.03.2010 року, [PERSON] подарував [PERSON] , в інтересах якого діяла його матір [PERSON] , право власності н Ѕ частину квартири [ADDRESS] . Договір посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Гібадуловою Л.А. Зазначене підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер інформаційної довідки 206884529 від 15.04.2020). Рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради № 923 від 11.12.2019 року [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради № 12 від 29.01.2020 року за малолітнім [PERSON] [INFO] закріплено прав проживання, користування житловою площею за адресою: [ADDRESS] . Доручено директору КП «Жилкомсервіс» взяти на контроль питання збереження житла за малолітнім [PERSON] начальнику Служби у справах дітей по Слобідському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради доручено вжити заходів щодо внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про обтяження права користування житловим приміщенням. З довідки про реєстрацію місця проживання від 16.11.2020 року, вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . В інформаційній довідці з Реєстру територіальної громади м. Харкова від 16.11.2020 зазначено, що за адресою: [ADDRESS] станом на 01.07.2019 зареєстровані: [PERSON] (дата реєстрації 22.02.2006), [PERSON] (дата реєстрації 29.08.2008), [PERSON] (дата реєстрації - інформація відсутня). Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.10.2019 року [PERSON] позбавлено батьківських прав у відношенні дитини [PERSON] [INFO] . Стягнуто з [PERSON] на користь КЗ «Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Гармонія» аліменти на утримання [PERSON] [INFO] в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи з 26.04.2019 року та до повноліття дитини. Рішення набрало законної сили 26.11.2019 року. Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 317 та ст. 319 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» дитина-сирота це дитина, в якої померли чи загинули батьки. Діти, позбавлені батьківського піклування, - це діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов`язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки, а також діти, розлучені із сім`єю, підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов`язків з причин, які неможливо з`ясувати у зв`язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, та безпритульні діти. Статус дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, - це визначене відповідно до законодавства становище дитини, яке надає їй право на повне державне забезпечення і отримання передбачених законодавством пільг та яке підтверджується комплектом документів, що засвідчують обставини, через які дитина не має батьківського піклування. За положеннями ч. 6 ст. 167 СК України дитина, яка була передана родичам, мачусі, вітчиму, органові опіки та піклування, зберігає право на проживання у житловому приміщенні, в якому вона проживала, і може у будь-який час повернутися до нього. Нормою п. 3 ч. 1 ст. 247 СК України дитина, над якою встановлено опіку або піклування, гарантовано право на збереження права користування житлом, у якому вона проживала до встановлення опіки або піклування. У разі відсутності житла така дитина має право на його отримання відповідно до закону. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 248 СК України дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому дитячому закладі, прийомній сім`ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. У разі відсутності житла така дитина має право на його отримання відповідно до закону. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 3 ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства», у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім`ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім`ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім`ї. Жиле приміщення, яке зберігається за дітьми, може бути передано в оренду іншим громадянам на строк до повернення дітей із зазначених закладів, від опікунів чи піклувальників, з прийомної сім`ї чи дитячого будинку сімейного типу. Порядок збереження і передачі в оренду жилого приміщення та іншого майна дитини затверджується Кабінетом Міністрів України. Суд при розгляді справи застосовує також норму ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», якою передбачено, що за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування за місцем знаходження житла дітей несуть відповідальність за збереження зазначеного у частині першій цієї статті житла і повернення його дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, а також особам з їх числа після завершення терміну перебування у сім`ї опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Жилі приміщення, в яких проживали діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до влаштування їх у сім`ї громадян України, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування, яка може надаватися лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей. Виходячи із наведених норм матеріального закону, право дитини на збереження за нею права користування житлом встановлено законом і є безспірним. Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Відповідно до ст. 19 Конституції України, ст. 24 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією і законами України та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, кабінету Міністрів України. Стаття 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблей ООН від 20.11.89 N44/25, ратифікованої Постановою ВРУ №789 від 27.02.1991р., вказує, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р.№2402-III визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток встановлює основні засади державної політики у цій сфері. Ст.17, 18 Закону №2402-III, ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» від 02.06.2005р. № 2623-ІV визначені гарантії забезпечення прав неповнолітнього щодо житлових приміщень, власниками, користувачами якого вони є. Під час розгляду справи судом достовірно встановлено, що місцем проживання та реєстрації малолітнього [PERSON] , [INFO] була адреса: [ADDRESS] . На момент вилучення дитини від матері службою у справах дітей [PERSON] таж був зареєстрований та проживав за спірною адресою. Зазначений факт також встановлений рішенням суду від 24.10.2019 р. у справі № 641/3336/19. А отже департамент служб у справах дітей та ССД по Слобідському району діяли відповідно до вимог діючого законодавства та наданих їм повноважень. Посилання позивача на обставини, що [PERSON] має на праві приватної власності частину квартири за адресою: [ADDRESS] , а також зареєстроване місце проживання за тією адресою, а до цього мав місце реєстрації за адресою: [ADDRESS] є безпідставними, оскільки визначальними обставинами у виниклих правовідносинах є місце проживання та реєстрації дитини на момент вилучення. За таких обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені необґрунтовано та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed