Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

[PERSON], діючи в інтересах [PERSON] звернувся із даною заявою мотивуючи вимоги тим, що за час спільного проживання[PERSON] з [PERSON] у них народилася дитина [PERSON], [INFO]. Оскільки заявник із [PERSON] проживала у незареєстрованому шлюбі, за її вказівкою в свідоцтві про народження її дитини у графі «батько» органом реєстрації актів цивільного стану був вчинений запис, згідно ч. 1 ст. 135 СК України. [PERSON] помер, що на даний час унеможливлює встановити його батьківство по відношенню до дочки. За вказаних обставин заявник просить суд встановити факт батьківства [PERSON] щодо дитини [PERSON], [INFO] та визнати його її батьком. Встановлення факту, що [PERSON] є батьком малолітньої дитини [PERSON], має значення для реалізації особистих немайнових та майнових прав дитини, зокрема, прав на пенсію у зв'язку із втратою годувальника. В судовому засіданні заявник на задоволенні вимог наполягала та представник заявника підтримав позицію свого довірителя, просили задовольнити заяву у повному обсязі, з підстав викладених в заяві. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечував, підтвердиів, що [PERSON] є батьком дитини [PERSON], [INFO]. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з'явився надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечував. Представник Каховського об'єднаного управління пенсійного фонду України Херсонської області в судове засідання не з'явився надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечував. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності [PERSON] та представника Каховського об'єднаного управління пенсійного фонду України Херсонської області. Заслухавши пояснення учасників процесу, покази свідків, дослідивши письмові докази, з'ясувавши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено ч. 1 ст. 234 ЦПК України цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи, розглядаються судовим порядком. Суд, серед інших, розглядає і справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна, або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, або смерті жінки, котра вважалася матір'ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Згідно з п. 15 абз. 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтво про народження певна особа не вказана батьком дитини і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. В силу абз.1 п.15 вказаної Постанови Пленуму ВСУ суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю. Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі щ матір'ю дитини, факту його батьківства може бути встановлено за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо про запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього кодексу. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Судом встановлено, що [INFO] у м. Херсон народилась [PERSON], батьками якої у свідоцтві про народження записано [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України батьком дитини [PERSON] був записаний «[PERSON]». Сторонами у справі не заперечується факт, що [PERSON] дійсно перебувала у шлюбних відносинах з [PERSON], та вони проживали однією сім'єю вели спільне господарство, [PERSON] піклувався про [PERSON], як про свою дружину, завжди визнавав [PERSON] своєю дитиною та підтримував її. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] визнавав себе батьком дитини [PERSON]. Вказаний факт має юридичне значення для [PERSON], оскільки необхідний для реалізації права на пенсію. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що померлий [PERSON] завжди визнавав [PERSON] своєю дочкою, піклувався про неї, вони підтримували один з одним тісні родинні відносини. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що під час розгляду справи заявником доведено факт того, що померлий [PERSON] є батьком дитини [PERSON], тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved