Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (далі по тексту - відповідач), відповідно до якого просив стягнути на свою користь збитки в розмірі 97 437, 81 грн. Крім того, в своїй відповіді на відзив позивач просив задовольнити позовні вимоги в межах встановлених Генеральним договором страхування для адміністративного та загальновиробничого персоналу та стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду, розмір якої визначити на розсуд суду. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач працює в Харківському регіональному структурному підрозділі Державного підприємства обслуговування повітряного руху України Украерорух (далі по тексту - Харківський РСП Украероруху) на посаді провідного інженера-інспектора відділу контролю виробничої діяльності та якості. 21.12.2015 між ПАТ «СК «Країна» та роботодавцем позивача було укладено Генеральний договір добровільного медичного страхування (безперервного страхування здоров`я) та страхування здоров`я на випадок хвороби працівників Державного підприємства обслуговування повітряного руху України № 7.2-796/2015. Також 21.12.2015 між сторонами було укладено Договір добровільного медичного страхування (безперервного страхування здоров`я) та страхування здоров`я на випадок хвороби працівників Харківського РСП Украероруху № 7.2-803/2015, який є невід`ємною частиною Генерального договору добровільного медичного страхування (безперервного страхування здоров`я) та страхування здоров`я на випадок хвороби працівників Державного підприємства обслуговування повітряного руху України № 7.2-796/2015. До Списку Застрахованих осіб, який є невід`ємною частиною Договору добровільного медичного страхування (безперервного страхування здоров`я) та страхування здоров`я на випадок хвороби працівників Харківського РСП Украероруху № 7.2-803/2015, включено в тому числі і позивача. Термін дії Договору неодноразово продовжувався, востаннє - до 30.04.2017. В період з 03.03.2017 - 20.03.2017 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в Харківській клінічній лікарні № 1 Філії «Центр охорони здоров`я» ПАТ «Укрзалізниця» з діагнозом «ИБС: стабильная стенокардия напряжения 3 фк. Постинфарктный кардиосклероз, атеросклероз коронарных артерий: 70 % стеноз передней нисходящей артерии (КВГ от 30.01.2007). Многососудистое поражение коронарного русла, гипертоническая болезнь ІІІ стадии, 3 степени СН І СТ, І-ІІ функциональный класс, очень высокий дополнительный кардиоваскулярный риск». Так, перед поміщенням на стаціонарне лікування позивач повідомив Страхову про вказану обставину та про те, що ліки буде купувати самостійно, з чим Страховик погодився. Загалом позивач витратив на лікування 5 114, 46 грн. Позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, однак відповідач відмовився здійснити таку виплату та визнати випадок страховим, оскільки захворювання, з приводу якого позивач перебував на лікуванні не є гострим захворюванням чи загостренням хронічних захворювань. В квітні-травні 2017 року позивач також перебував на стаціонарному лікуванні, про що повідомляв Страховика. Витратив на медичні послуги та препарати 83 465, 37 грн. У виплаті вказаних коштів відповідач також відмовив та вказав, що планові операції на серці не є страховим випадком. Позивач вказує, що вказані відмови відповідача у виплаті страхового відшкодування спричинили йому збитків на 88 857, 98 грн. Також в результаті неправомірних дій відповідача позивачу була також завдана моральна шкода, яку останній оцінив в розмірі 10 % від суми загальної шкоди - 8 857, 98 грн. З врахуванням наведеного, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Представник відповідача заперечував проти позовних вимог, просив відмовити в їх задоволенні. Вказав, що відповідно до Генерального договору страхування, страхова сума на кожну застраховану особу складає по добровільному медичному страхуванню 26 666, 67 грн. За таких обставин, в разі визнання випадку страховим до виплати відповідачем підлягала б саме ця сума. За таких обставин відповідач заперечує проти визначеного позивачем розміру завданої шкоди. Крім того, вказує, що 24.03.2017 позивач звернувся до Страховика із заявою про настання випадку, який може бути кваліфіковано як страховий та надав копію виписки з історії хвороби та чеки на підтвердження витрат на лікування. Однак, хвороба позивача, через яку останній перебував на стаціонарному лікуванні, не є гострим захворюванням чи загостренням хронічного захворювання, а тому, відповідно, не є страховим випадком, про що Страховиком і було повідомлено позивача. крім того, Страховик зазначає, що в порушення умов Генерального договору, позивачем не було погоджено з ним звернення до лікувально-профілактичного закладу, з яким у відповідача відсутні договірні відносини. 26.12.2017 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Рибака М.А. позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків. 19.02.2018 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Рибака М.А. відкрито провадження по справі, справу призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін, встановлено учасникам справи строки для надання заяв по суті справи. 08.06.2018 від представника відповідача надійшов відзив. 18.06.2018 від представника відповідача надійшло клопотання про витребування доказів. 19.06.2018 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Рибака М.А. задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів. 22.06.2018 від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відповідь на відзив. 05.07.2018 від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив. 29.09.2018 від ДУ «Національний інституту серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова НАМН України» на виконання вимог ухвали від 19.06.2018 надійшли документи. 02.10.2018 від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. 22.02.2019 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцева Д.О. на підставі Розпорядження керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва № 01-08-161 від 20.02.19 року вказану справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду за правилами позовного провадження в спрощеному порядку в викликом сторін. 13.01.2020 від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позивач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву, відповідно до якої позовну заяву просив задовольнити в повному обсязі, справу просив розглядати за його відсутності. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, просив відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові пояснення позивача, матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). В судовому засіданні встановлено, що 21.12.2015 між ПАТ «СК «Країна» та роботодавцем позивача було укладено Генеральний договір добровільного медичного страхування (безперервного страхування здоров`я) та страхування здоров`я на випадок хвороби працівників Державного підприємства обслуговування повітряного руху України № 7.2-796/2015 (далі по тексту - Генеральний договір). Відповідно до п. 1.1. Генерального договору, предметом договору є майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з життям, здоров`ям та працездатністю Застрахованих осіб. Відповідно до п. 1.3. Генерального договору, Страховик (відповідач) зобов`язується протягом дії цього Договору надати страхові послуги з добровільного медичного страхування (безперервного страхування здоров`я) та страхування здоров`я на випадок хвороби Страхувальнику (Державне підприємство обслуговування повітряного руху України Украерорух), а Страхувальник - прийняти і оплатити такі послуги. Відповідно до п. 1.4. Генерального договору, Застрахованими особами є працівника Державного підприємства обслуговування повітряного руху України. На умовах даного Генерального договору Страховик укладає по кожному регіональному структурному підрозділу (РСП) Страхувальника Договір Добровільного медичного страхування (безперервного страхування здоров`я) та страхування здоров`я на випадок хвороби (далі по тексту - Договір страхування), який є невід`ємною частиною Генерального договору. Застраховані особи за кожним Договором страхування визначаються відповідно до списку Застрахованих осіб, наведеному у Додатку № 1 до Договору страхування, який є його невід`ємною частиною. Відповідно до п. 5.3. Генерального договору, страхова сума на кожну Застраховану особу - адміністративного і загальновиробничого персоналу на 12 місяців за Генеральним договором складає: по добровільному медичному страхуванню - 20 000, 00 грн., по страхуванню здоров`я на випадок хвороби 1500, 00 грн. Згідно пп. 7.6.4. п. 7.6. Генерального договору, Застрахована особа зобов`язана, зокрема, надати Страховику заяву на виплату страхової суми (її частки) Застрахованій особі, в разі сплати медичних послуг за власний рахунок та документи, що підтверджують настання страхового випадку та сплату послуг зазначені в п. 8.1. Генерального договору, в строк не пізніше 30 днів з дати настання страхового випадку. Так, відповідно до положень пп. 7.4.2. та пп. 7.4.6. п. 7.4. Генерального договору, Страховик має право, зокрема, відмовити у здійсненні страхової виплати згідно з умовами Генерального договору, (…), відмовити у здійсненні страхового відшкодування при невиконанні Застрахованою особою обов`язків відповідно до п. 7.6. та розділу 8 Генерального договору. На виконання умов Генерального договору, 21.12.2015 між Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Країна» та Державним підприємством обслуговування повітряного руху України (Украерорух) було укладено Договір № 7.2-803/2015 добровільного медичного страхування (безперервного страхування здоров`я) та страхування здоров`я на випадок хвороби працівників Харківського РСП Украероруху № 7.2-803/2015, який є невід`ємною частиною Генерального договору добровільного медичного страхування (безперервного страхування здоров`я) та страхування здоров`я на випадок хвороби працівників Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (далі по тексту - Договір страхування). Відповідно до п. 1.1., 2.1., 3.1., 4.1., 7.1., 9.1., 10.1., 11.1., 12.1., 13.1., 14.1., 15.1., 16.1. Договору страхування, загальні положення, предмет договору страхування, програми добровільного медичного страхування, надання послуг, строк і місце дії договору страхування, виключення із страхових випадків і обмеження страхування, права та обов`язки сторін, перелік документів, що підтверджують настання страхового випадку, порядок і умови здійснення страхової виплати, порядок внесення змін і припинення дії договору страхування, відповідальність сторін, вирішення спорів, обставини непереборної сили, якість послуг, інші умови договору страхування зазначені в Генеральному договорі. Згідно з Договором страхування Застрахованими особами є працівники Харківського РСП Украероруху відповідно до Списку Застрахованих осіб, наведеному у Додатку № 1 до Договору страхування, який є його невід`ємною частиною (п. 1.2. Договору страхування). До Списку Застрахованих осіб (адміністративний, загальновиробничий персонал) Харківського РСП Украероруху, який є невід`ємною частиною Договору страхування, включено в тому числі і позивача, який обіймав посаду провідного інженера-інспектора на Підприємстві. В подальшому між відповідачем та роботодавцем позивача було укладено низку Додаткових угод до Договору страхування працівників Харківського РСП Украероруху (№ 1/2015 від 30.12.2015, № //2/2015 від 29.01.2016, № 4/2016 від 29.04.2016, № 5/2016 від 01.07.2016, № 6/2016 від 01.09.2016, № 7/2016 від 30.09.2016, № 8/2016 від 28.10.2016, № 9/2016 від 01.12.2016,№ 10/2016 від 27.12.2016, № 11/2017 від 30.12.2016, № 12/2017 від 30.03.2017, 13/2017 від 30.03.2017, відповідно до яких змінювались Списки застрахованих осіб, розраховувались суми страхового внеску, розміри страхової виплати в разі настання страхового випадку. Згідно Додаткової угоди № 12/2017 від 30.03.2017, до Договору страхування були внесені зміни та визначено, що страхова сума на кожну Застраховану особу адміністративного і загальновиробничого персоналу на кожний період страхування за Договором складає: пп. 5.3.1. по добровільному медичному страхуванню - 25 000, 00 грн., пп. 5.3.2. по страхуванню здоров`я на випадок хвороби - 1 875, 00 грн. (з 27.12.2016). Відповідно до Додаткової угоди № 12/2017 від 30.03.2017, до Договору страхування були внесені зміни та визначено, що страхова сума на кожну Застраховану особу адміністративного і загальновиробничого персоналу на кожний період страхування за Договором складає: пп. 5.3.1. по добровільному медичному страхуванню - 26 666, 67 грн., пп. 5.3.2. по страхуванню здоров`я на випадок хвороби - 2000, 00 грн. (з 30.03.2017). Відповідно до виписки з медичної картки стаціонарного хворого № 148297 , позивач знаходився на плановому стаціонарному лікуванні у період з 03.03.2017 по 20.03.2017 з діагнозом: ІХС: стабільна стенокардія напруги ІІІ ФК. Післяінфарктний кардіосклероз (14.10.2006). Атеросклероз коронарних артерій 70 % стеноз передньої низхідної артерії (КВГ від 30.01.2007). Багатосудиненне ураження коронарного русла (коронографія від 16.03.2017). Гіпертонічна хвороба. СН І ст., І-ІІ ФК. Цукровий діабет ІІ типу. ГЕРХ, псоріаз, перемежаюча хромота. Згідно виписки з медичної картки стаціонарного хворого № 2056 відділення хірургічного лікування ішемічної хвороби серця Державної установи національного інституту серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова, позивач знаходився на плановому оперативному лікуванні у період з 19.04.2017 по 10.05.2017 з діагнозом: ІХС: стенокардія напруги ІІІ ФК. Стенозуючий атеросклероз коронарних артерій (КВГ від 16.03.2017). Післяінфарктний кардіосклероз (14.10.2006). ГХ ІІІ ст. Атеросклероз. Атеросклероз бахіоцефальних артерій ( стенози ВСА до 65 %0. ДЕП ІІ ст. СН ІІ ст. 25.04.2017 проведена операція АКШ-2, МКШ-1). 23.03.2017 та 24.03.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою про визнання події страховою, що відбулась із застрахованою особою [PERSON] та розгляд такої заяви, на підтвердження чого надав копію страхової картки, оригінали фіскальних чеків в кількості 14 шт., виписку з медичної картки стаціонарного хворого № 148297 , копію листка непрацездатності № 945125 , копію паспорта, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного коду. Крім того, 26.06.2017 позивач звернувся до відповідача заявою про визнання події страховою, що відбулась із застрахованою особою [PERSON] та розгляд такої заяви, на підтвердження чого надав копію страхової картки, копії фіскальних чеків в кількості 35 шт., акт виконаних робіт, направлення а лікування, медичну довідку, висновок лікаря, результат обстеження, виписку з медичної картки амбулаторного/стаціонарного хворого, копію листка непрацездатності, рецепт лікаря на медикаменти, копію паспорта, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного коду. Як вбачається з матеріалів справи, листом від 26.05.2017 за № 4574 за підписом Заступника директора Департаменту страхового асистансу ПАТ «СК «Країна» позивача було повідомлено про результати розгляду заяви позивача від 24.03.2017, зокрема, про те, що захворювання, з приводу яких позивач знаходився на обстеженні та лікуванні відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 148297 Харківської клінічної лікарні на залізничному транспорті № 1 у період з 03.03.2017 по 20.03.2017, не є гострими захворюваннями чи загостренням хронічних, та не є страховим випадком, у зв`язку з чим Страховик не має правових підстав для здійснення страхової виплати щодо понесених позивачем витрат на придбання медикаментів, витратних матеріалів та товарів медичного призначення. Також з матеріалів справи вбачається, що листом від 31.07.2017 за № 7085 за підписом Заступника директора Департаменту страхового асистансу ПАТ «СК «Країна» позивача було повідомлено про результати розгляду заяви позивача від 26.06.2017, зокрема, про те, що планове оперативне лікування, на якому перебував позивач відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 2056 ДУ «НІССХ ім. М.М. Амосова» у період з 19.04.2017 по 10.05.2017, не є страховим випадком, у зв`язку з чим Страховик не має правових підстав для здійснення страхової виплати щодо понесених позивачем витрат на придбання медикаментів, витратних матеріалів та товарів медичного призначення. Позивач вважає відмови відповідача необґрунтованими та такими, що були зроблені відповідачем без урахування медичних висновків лікувальних закладів, а тому звернувся до суду з вказаним позовом. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування».) Відповідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Так, відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася із настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно ч.1 ст.988 ЦК України, страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором особистого страхування здійснюється незалежно від сум, що виплачуються за державним соціальним страхуванням, соціальним забезпеченням, а також від відшкодування шкоди. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Відповідно до положень ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Відповідно до п.3 ч.1ст.20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування)шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином в установлений строк і одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Так, згідно ч. 1ст. 991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони(без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 991 ЦК України, рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. Відповідно до п. 2.1. Генерального договору, страховими випадками є: пп. 2.1.1. по добровільному медичному страхуванню - звернення Застрахованої особи до лікувально-профілактичного закладу з приводу гострого захворювання, загострення хронічного захворювання, травми, отруєння, іншого розладу здоров`я та/або профілактики захворювання за отриманням консультативної, лікувальної, профілактичної чи іншої допомоги, що потребує надання медичних послуг та медикаментозного забезпечення згідно з Програмами медичного страхування, що визначені в Розділі 3 Генерального договору; пп. 2.1.2. по страхуванню здоров`я на випадок хвороби: захворювання Застрахованої особи на туберкульоз; стійка втрата працездатності Застрахованою особою (встановлення Застрахованій особі інвалідності) внаслідок загального захворювання, трудового каліцтва, професійного захворювання, а саме: встановлення Застрахованій особі первинної групи інвалідності І, ІІ або ІІІ групи внаслідок захворювання Застрахованої особи; смерть Застрахованої особи. При цьому, відповідно до положень пп. 6.2.4. п. 6.2. Генерального договору, страховими випадками не визнаються, зокрема, звернення застрахованої особи до лікувально-профілактичного закладу у зв`язку з пластичним та реконструктивними операціями, плановими операціями на серці, трансплантацією органів та тканин (…); профілактикою захворювання, якщо це не викликано гострою необхідністю та попередньо не узгоджено із Страховиком. За таких обставин, оскільки захворювання, з приводу яких позивач звертався до лікувально-профілактичного закладу та перебував на лікуванні в період з 03.03.2017 по 20.03.2017 не відноситься до гострого захворювання, загострення хронічного захворювання, травми, отруєння, іншого розладу здоров`я та/або профілактики захворювання за отриманням консультативної, лікувальної, профілактичної чи іншої допомоги, при цьому, а планове оперативне лікування, на якому перебував позивач відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 2056 ДУ «НІССХ ім. М.М. Амосова» у період з 19.04.2017 по 10.05.2017 стосується звернення застрахованої особи до лікувально-профілактичного закладу у зв`язку з пластичним та реконструктивними операціями, плановими операціями на серці, що не визнається страховим випадком відповідно до Генерального договору, відповідач мав відповідні правові підстави для відмови позивачу у здійсненні виплати страхового відшкодування. Протилежного позивачем в судовому засіданні не доведено, належних та допустимих доказів не надано. Щодо вимоги позивача про стягнення моральної шкоди суд вважає за необхідне зазначити наступне. За загальним правилом, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1 ст. 23 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Оскільки в судовому засіданні не підтвердилась та обставина, що діями відповідача були порушені права позивача, відповідних доказів про завдання позивачу моральної шкоди останнім не надано, підстави для задоволення вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди відсутні. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження, суд відмовляє в їх задоволенні у зв`язку з їх недоведеністю. Виходячи з наведеного та

Outcome: dismissed