Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідача Комісія з питань захисту прав дитини при Рожищенській райдержадміністрації, Служби у справах дітей Рожищенської райдержадміністрації про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком. В обґрунтування своїх вимог вказує, що він з 01.02.2014 року перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який був розірваний 02.07.2015 року. В шлюбі народився син [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу проживає з матір'ю. З моменту розлучення відповідач перешкоджає йому у вихованні та спілкуванні з дитиною. У зв'язку з цим він звернувся із заявою до Комісії з питань захисту прав дитини при Рожищенській райдержадміністрації, на якій було прийнято рішення, відповідно до якого йому було дозволено приймати участь у вихованні малолітньої дитини та бачитись з нею у відповідні дні. Покликаючись на те, що колишня дружина не виконує зазначене рішення Комісії з питань захисту прав дитини при Рожищенській райдержадміністрації та продовжує перешкоджати йому в спілкуванні з дитиною, просить суд зобов'язати [PERSON] не чинити йому перешкод в участі у вихованні та вільному спілкуванні з його сином: [PERSON], [INFO]. Встановити час та дні для його зустрічей з дитиною з 12 год. до 18 год. кожну неділю; встановити дні по яких він буде забирати дитину до себе додому для спілкування в домашніх умовах, в тому числі з його близькими з 12 год. до 18 год. кожну суботу; встановити право його побачення з дитиною в інші дні за попереднім повідомленням відповідача. Крім того, просить стягнути з відповідача в його користь понесені судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги уточнив, просить зобов'язати [PERSON] не чинити йому перешкод у вільному спілкуванні з сином [PERSON]. Встановити час та дні для його зустрічей з дитиною: кожну неділю та кожну суботу з 12 год. до 18 год., з можливістю спілкуватися з сином на одинці, та встановити право його побачення з дитиною в інші дні за попереднім повідомленням відповідача та стягнути з відповідача в його користь судові витрати. Як відповідач зустрічний позовом [PERSON] не визнав. Суду пояснив, його колишня дружина різними способами намагається не допускати побачень його з малолітнім сином у дні, які були визначені графіком Комісії з питань захисту прав дитини при Рожищенській райдержадміністрації. [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог на стороні позивача Служби у справах дітей Рожищенської райдержадміністрації про зміну способу участі батька у вихованні дитини. В обгрунтування своїх вимог вказує, що від шлюбу з відповідачем в них є малолітній син [PERSON], 2014 року народження, який після розірвання шлюбу залишився проживає з нею. 11.02.2015 року рішенням Луцького міськрайонного суду з відповідача на її отримання до досягнення дитиною трьох років та на утримання дитини до досягнення нею повноліття в її користь були стягнуті аліменти. Однак, [PERSON] відмовлявся добровільно сплачувати аліменти, що свідчить про його не зацікавленість в нормальному психологічному, моральному розвитку дитини. Зазначила також, що Комісією з питань захисту прав дитини при Рожищенській райдержадміністрації було прийнято рішення, відповідно до якого [PERSON] було дозволено приймати участь у вихованні малолітньої дитини та бачитись з нею у відповідні дні. Вона не забороняє своєму колишньому чоловікові бачитись з дитиною, однак останній постійно порушує Розпорядження РДА, приїжджає до дитини тоді, коли вважає за потрібне, веде себе агресивно, погрожує, залякує, що стверджується її численними зверненнями до правоохоронних органів. В зв'язку з цим просить змінити спосіб участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні малолітнього сина [PERSON], а саме: визначити такий спосіб участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні дитини: перша та третя суботи з 14:00 до 16:00 в її присутності та за її фактичним місцем проживання. В судовому засідання позивач за зустрічним позовом [PERSON] позовні вимоги уточнила, просить визначити такий спосіб участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні дитини, а саме: перша та третя суботи місяця з 13:00 до 15:00 в її присутності та за її фактичним місцем проживання. Крім того, просить стягнути з відповідача в її користь судові витрати по справі. Як відповідач первісний позов не визнала. Суду пояснила, що ніколи не була проти побачень [PERSON] з їхнім спільним сином [PERSON]. Однак, останній часто веде себе при дитині агресивно, грубо розмовляє на підвищених тонах з нею, що негативно впливає на психічний стан дитини, яка потребує передусім спокою, материнської опіки й своєчасного догляду. Тому в задоволенні первісного позову просила відмовити. Представник позивача за зустрічним позовом та представник відповідача за первісним позовом [PERSON] заявлені вимоги [PERSON] підтримала, просить задовольнити їх. В задоволенні первісного позову просить відмовити, оскільки як вбачається з заключення психолога за результатами психолого-діагностичного обстеження [PERSON], 2014 року народження від 24.09.2015 року встановлено, що у дитини більш тісні та емоційні стосунки сформувались з матір'ю, дитина вимагає постійної її присутності поруч, а розрив матері з дитиною може бути травматичним для неї, тому рекомендований режим спілкування батька з сином, з урахуванням режимних моментів у розпорядку для дитини, може були лише в присутності матері. Представник третьої особи Служби у справах дітей Рожищенської райдержадміністрації Дубчук Ж.В. в судовому засіданні пояснила, що батьки малолітньої дитини [PERSON], 2014 року народження проживають окремо, між ними склалися неприязні відносини, які негативно впливають на виховання та розвиток дитини. На даний час дитина проживає з матір'ю. Враховуючи інтереси дитини, орган опіки та піклування вважає, що [PERSON] зобов'язаний брати участь у вихованні малолітнього сина, та зважаючи на вік дитини спілкуватися з ним в присутності матері. В свою чергу, [PERSON] не повинна перешкоджати зустрічам та спілкуванню батька з сином. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] та позов [PERSON] підлягає до задоволення частково із слідуючих підстав. З матеріалів справи, пояснень учасників судового розгляду, судом встановлено, що сторони з 01.02.2014 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Луцького міськрайонного суду від 02.07.2015 року розірвано (а.с.6-8). В шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого повторно 11.11.2014 року (а.с.5). Судом встановлено, що на сьогоднішній день подружжя проживає окремо і перебуває в неприязних відносинах. Про дане свідчать взаємні обвинувачення, звернення в органи міліції, в Службу у справах дітей виконавчого комітету Рожищенської райдержадміністрації, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також прослуханими в судовому засіданні аудиозаписами розмов [PERSON] та [PERSON]. Чинним законодавством України встановлений принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей, і жоден із них не має будь-яких переваг. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно із ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. За змістом ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав щодо дитини. Згідно із ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Судом встановлено, що із липня 2015 року сторони не можуть домовитися щодо здійснення батьківських прав [PERSON] щодо виховання сина [PERSON], в порядку, встановленому ст.157 СК України. Оскільки між батьками виникли непорозуміння щодо участі батька у вихованні дитини, цим питанням займалася Служба у справах дітей Рожищенської райдержадміністрації. З пояснень сторін, матеріалів справи встановлено, що в лютому 2015 року Рожищенська районна державна адміністрація винесла розпорядження про визначення способу участі батька у вихованні дитини, згідно якого визначено спосіб участі батька [PERSON] у вихованні малолітнього [PERSON], шляхом побачень в суботу, через тиждень в неділю з 14 години до 16 години, в інші дні за попереднім погодженням з матір'ю. Матері не перешкоджати зустрічам та спілкуванню батька з дитиною (а.с.49). Судом встановлено, що виконання вказаного розпорядження було ускладнене напруженими особистими стосунками сторін. Згідно ч. 1 ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Із системного тлумачення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ст. ст.7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Визначаючи періодичність та систематичність участі [PERSON] у вихованні дитини та спілкуванні з нею, суд враховує висновок Служби у справах дітей Рожищенської райдержадміністрації від 09 листопада 2015 року, з якого вбачається, що сторонам за доцільне визначити зустрічі з дитиною, а також заключення психолога за результатами психолого-діагностичного обстеження [PERSON], з яким рекомендовано визначити час спілкування батька з сином з урахуванням режимних моментів у розпорядку дня дитини лише в присутності матері (а.с.60-62). Водночас, суд враховує, що запропонований судом шлях вирішення питання врегулювання спору мирним шляхом були проігноровані. Із врахуванням психологічного та фізичного стану дитини, її віку, виходячи з балансу інтересів дитини та її батька, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] слід задовольнити частково, зобов'язати відповідача [PERSON] не чинити йому перешкод в участі у вихованні та вільному спілкуванні з малолітнім сином [PERSON], [INFO]; позовні вимоги [PERSON] також задовольнити частково: встановити час та дні для зустрічей [PERSON] з малолітньою дитиною [PERSON] в присутності матері [PERSON] за місцем фактичного проживання дитини та матері в кожну суботу місяця з 13.00 год. до 15.00 год. В решті позовних вимог відмовити.

Outcome: partial