Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із позовом до [PERSON] у якому, зменшивши свої позовні вимоги, просить суд: здійснити політ майна, шо є об'єктом права спільної сумісної власності їхнього із відповідачкою [PERSON] подружжя; визнати за ним та [PERSON] в рівних частках, по ?, право спільної часткової власності на автомобіль марки Mitsubishi Lancer 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], та автомобіль марки ВАЗ 21154 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], без їхнього реального поділу і залишити автомобілі у їх спільній частковій власності. Також [PERSON] просить стягнути з відповідачки судові витрати по справі. В обґрунтування первісного позову [PERSON] посилається на те, що під час шлюбу вони з відповідачкою за спільні кошти придбали два автомобілі: Mitsubishi Lancer 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], та ВАЗ 21154 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], які є обєктом права спільної сумісної власності їхнього подружжя та мають бути поділені між ними шляхом визнання за кожним із них права спільної часткової власності на вказане майно. Відповідачка [PERSON] не погодилася із первісними позовними вимогами та предявила до [PERSON] зустрічну позовну заяву у якій просить ухвалити рішення, яким визнати за нею право особистої приватної власності на автомобіль марки Mitsubishi lancer 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], припинивши право спільної сумісної власності на нього; визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на автомобіль марки ВАЗ 21154 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], припинивши право спільної сумісної власності на нього. В задоволенні первісного позову [PERSON] до неї просить відмовити в повному обсязі, оскільки поділ спільного майна повинен відбуватися іншим чином, ніж про це просить позивач за первісним позовом [PERSON] В обґрунтування зустрічних позовних вимог [PERSON] посилається на те, що під час шлюбу ними була придбана однокімнатна квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу посвідченого 30 грудня 2010 року приватним нотаріусом [PERSON] за реєстровим номером 1371. Право власності було зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 08 лютого 2011 року за №5035020. Оскільки куплена квартира була для них замалою, 20 вересня 2013 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] вони продали вище вказану квартиру за 35 000 доларів США. Кошти від продажу квартири вони добровільно, за обоюдною згодою поділили між собою наступним чином: [PERSON] отримав 15 000 доларів США, а вона отримала 20 000 доларів США. Вони вирішили придбати трикімнатну квартиру, а оскільки коштів отриманих від продажу попередньої квартири було замало, її рідний батько [PERSON] дав їм у борг 15 000 доларів США. Кошти які позичив її батько та частину коштів від продажу квартири в розмірі 20 000 доларів США, а всього 286 000 гривень, вона внесла на депозитний рахунок в ПАТ «Дельта Банк», про що свідчить договір банківського вкладу від 26.12.2013 року. Кошти були внесені на банківській рахунок в національній валюті України - гривні по курсу НБУ 8,3 гривні за 1 долар США. Про отримання грошей у борг від свого батька вона написала йому розписку від 10.12.2013 року. [PERSON] в грудні 2013 року також уклав с ПАТ «Дельта Банк» договір банківського вкладу (депозиту) на суму 123 000 гривень, які були отримані ними після продажу квартири. Договори банківського вкладу (депозиту) укладалися з банком на шість місяців. Кошти в розмірі 124 500 гривень (15000 доларів США х 8,3 грн.) не є майном придбаним під час шлюбу, оскільки взяті в борг у її батька і повинні бути повернуті йому. Квартиру вони з чоловіком не купили, позичені кошти не витрачали, оскільки вони мали цільове призначення. В ПАТ «Дельта-Банк» з 03.03.2015 року була запроваджена тимчасова адміністрація в звязку з віднесенням його до категорії неплатоспроможних. Згідно листа від 09.06.2015 року за № 05-2996584 під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Отже, кошти, отримані від продажу квартири є їхньою спільною сумісною власністю подружжя і поділені між ними у добровільному порядку. З цих підстав вважає, що між ними відсутній спір з приводу поділу коштів, які знаходяться на депозитних рахунка в ПАТ «Дельта Банк», відкритих на її та відповідача [PERSON] ім'я. 22 грудня 2014 року між нею та ПАТ «Дельта Банк» був укладений новий договір банківського вкладу (депозиту) № 003-03459-221214 на суму 200 000 гривен. Залишок в розмірі 86 000 гривень нею був знятий з банківського вкладу і кошти витрачені на потреби родини. Якщо відняти кошти 124 500 гривень, що позичені їм батьком, від тієї суми, що зберігається на її банківському рахунку, то сума грошей, які підлягають розподілу між нею та [PERSON] складає: 200 000 грн., - 124 500 грн. = 75 500 гривень, яка є меншою, ніж та, що зберігається на депозитному рахунку [PERSON] Під час шлюбу вони з відповідачем придбали автомобіль марки ВАЗ 21154 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], який зареєстрований на ім'я [PERSON] вартістю 75000 гривен та автомобіль марки Mitsubishi lancer 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], який зареєстрований на її ім'я вартістю 140 000 гривень. На придбання автомобілю марки Mitsubishi lancer нами були витрачені кошти 60 000, які позичені у батька, про що нею була написана розписка від 15.06.2013 року. Таким чином, на придбання автомобілю марки Mitsubishi lancer ними були витрачені спільні кошти в розмірі 80 000 гривен (140 000 грн. - 60 000 грн. = 80\~000 грн.). Відповідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №123/15 про оцінку транспортного засобу автомобіля марки Mitsubishi lancer 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], ідентифікаційний номер (YIN) JMBSNCY4A8U004056, станом на 29.05.2015 року, його вартість складає 138395 гривень. Якщо відняти кошти 60 000 гривень, що позичені у батька, від вартості автомобіля (138395 грн. - 60 000грн. = 78395 гривень), то саме 78395 гривень є їхньою спільною сумісною власністю з [PERSON] Таким чином, вартість автомобіля марки ВАЗ 21154 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], який зареєстрований на ім'я [PERSON] та вартість автомобіля марки Mitsubishi lancer 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], який зареєстрований на її ім'я є приблизно однаковими. В звязку з вище зазначеними обставинами вважає, що вірним та справедливим розподілом майна, що було ними нажито під час шлюбу, є виділення їй в особисту приватну власність автомобіль марки Mitsubishi lancer 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], а відповідачу [PERSON] автомобіля марки ВАЗ 21154 2007 року випуску, державний номер [NUMBER]. До того ж, автомобіль марки Mitsubishi lancer зручний в користуванні для неї і її сина, який проживає разом із нею. Вона не заперечує проти поділу майна, але вона заперечує проти того, щоб було поділено майно, яке їм з [PERSON] не належить, а є власністю її батька, а також поділу автомобілів без урахування її потреб. З цих підстав вважає за необхідне звернутися до суду з цим позовом для захисту своїх особистих прав, оскільки вимоги [PERSON] не відповідають ані її, ані сина інтересам. [PERSON], як третя особа, що має самостійні вимоги щодо предмета спору, предявив позовну заяву до [PERSON] та [PERSON], у якій, зменшивши розмір своїх позовних вимог, просить суд: виключити грошові кошти в розмірі 60 000 гривень із вартості автомобіля марки Mitsubishi lancer 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], зареєстрованого на ім'я [PERSON], придбаного подружжям [PERSON] та [PERSON] під час шлюбу; позовні вимоги [PERSON] задовольнити в повному обсязі та визнати за нею право особистої приватної власності на автомобіль марки Mitsubishi lancer 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], припинивши право спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] на нього, та визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на автомобіль марки ВАЗ 21154 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], припинивши право спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] на нього. В задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя відмовити в повному обсязі. В обґрунтування таких позовних вимог [PERSON] посилається на те, що він позичав грошові кошти доньці, у зв'язку з цими вважає, що його позовні вимоги, які стосуються виключення із вартості автомобіля марки Mitsubishi lancer 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], зареєстрованого на ім'я [PERSON], придбаного подружжям [PERSON] та [PERSON] під час шлюбу, яке ділиться за позовом [PERSON], грошових коштів в розмірі 60 000 гривень, які були ним передані у позику, мають бути розглянуті судом по суті та задоволені. В судовому засіданні [PERSON] та його представник підтримали первісну позовну заяву та просили її задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування вимог посилалися на викладені у первісному позові обставини. У зустрічному позові та позові третьої особи просили відмовити у повному обсязі. [PERSON] та її представник проти первісного позову заперечували та просили у його задоволенні відмовити у повному обсязі. Зустрічний позов та позов [PERSON] просили задовольнити. В обґрунтування позиції посилалися на викладені у зустрічній позовній заяві обставини. Представник третьої особи із самостійними вимогами щодо предмета спору позов [PERSON] підтримав та просив його задовольнити, також як просив задовольнити зустрічну позовну заяву. У задоволенні первісного позову просив відмовити у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, їхніх представників, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, сторони [PERSON] та [PERSON] з 18.08.2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народилася дитина - син [PERSON], [INFO]. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 22.01.2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Під час шлюбу сторони набули у власність рухоме майно, а саме два автомобілі: Mitsubishi Lancer 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], та ВАЗ 21154 2007 року випуску, державний номер [NUMBER]. Право власності на автомобіль Mitsubishi Lancer 2007 року випуску, значиться зареєстрованим за [PERSON], та цей автомобіль перебуває у її фактичному використанні, а право власності на автомобіль ВАЗ 21154, 2007 року випуску, значиться зареєстрованим за [PERSON], та цей автомобіль перебуває у фактичному користуванні позивача за первісним позовом. Спірні автомобілі сторонами було придбано за 215000,00 грн., що погоджено ними у судовому засіданні (75000 грн. ВАЗ, та 140\~000 грн. - Mitsubishi Lancer). [PERSON], як третя особа, що має самостійні вимоги щодо предмета спору, просить виключити грошові кошти в розмірі 60 000 гривень із вартості автомобіля марки Mitsubishi lancer 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], зареєстрованого на ім'я [PERSON], придбаного подружжям [PERSON] та [PERSON] під час шлюбу, оскільки цю суму коштів в розмірі 60 000 гривень, він передавав доньці у позику. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Поділ спільного майна подружжя, згідно роз'яснень, наведених у п.п. 22-24, 29 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (надалі Пленум ВСУ №11 від 21.12.2007р.), здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи та те, що знаходиться у третіх осіб. Згідно ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визнано домовленістю між ними або шлюбним договором. За ч.1 ст. 71 СК України, майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. За змістом ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. За встановлених обставин позовні вимоги [PERSON] про поділ майна, що є їхньою ізвідповідачкою [PERSON] спільною сумісною власністю підлягають задоволенню та суд вважає необхідним визнати за [PERSON] та [PERSON], в рівних частках по ? частці за кожним із них, право власності на автомобілі ВАЗ 21154, 2007 р.в, н/з [NUMBER], та Mitsubishi Lancer, 2007 р.в., н/з [NUMBER]. Разом із тим, відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України суд вважає також можливим припинити право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на вищевказані автомобілі. Зустрічні позовні вимоги [PERSON], також як і позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто, є особистою приватною власністю дружини, чоловіка. На підтвердження вимог за зустрічним позовом [PERSON] зауважує на тому, що грошові кошти були нею отримані від батька за договором позики. Як вбачається із тексту розписки від 15.06.2013 року [PERSON] отримала від свого батька 60\~000 грн. для проведення післяопераційної реабілітації або на придбання транспортного засобу для пересування. Допитані в якості свідків [PERSON], її сестра [PERSON], та їхня матір [PERSON] підтвердили викладені у вказаному документі обставини, та зауважила, що дійсно [PERSON] передавалися гроші на користь доньки для цілей визначених у договорі позики. Допитана у судовому засіданні в якості свідка сестра позивача за первісним позовом підтвердила, що їй відомо, що сторони придбавали спірні автомобілі спільно. Це також підтвердив у судовому засіданні позивач за первісним позовом. Наведені обставини у сукупності ставлять під сумнів твердження про те, що відповідачкою автомобіль Mitsubishi Lancer, 2007 р.в., н/з [NUMBER], був набутийза час шлюбу, за кошти, які належали [PERSON] особисто, та які були передані їй у позику батьком. Беззаперечних доказів про те, що кошти отримані від батька були спрямовані [PERSON] на придбання спірного автомобіля не надано. Підстав для визнання вказаного автомобіля Mitsubishi Lancer особистою приватною власністю дружини в судовому засіданні під час розгляду справи судом не встановлено, також як і не встановлено підстав для визнання автомобіля ВАЗ особистою приватною власністю позивача за первісним позовом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача за первісним позовом.

Outcome: approved