Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - Позивач) звернувся до суду з позовом до ТОВ «Управдом» (далі по тексту - Відповідач) про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 12 518, 46 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 25.06.2013р. Позивач працював в ТОВ «ЖБК «Управдом» на посаді заступника директора. Наказом № 5-к від 31.03.2014р. Позивач був звільнений за згодою сторін. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04.11.2014р. по цивільній справі №761/14066/14-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 01.04.2015р., заробітна плата була встановлено в розмірі 1 800 грн. на місяць. З 01.04.2014р. до 06.11.2014р. Відповідач не перераховував Позивачу належні до виплати кошти. Кошти були перераховані лише 06.11.2014р. Факт затримки розрахунку підтверджений рішенням суду першої інстанції. За період з 01.04.2014р. по 06.11.2014р. (153 робочі дні) розмір компенсації за несвоєчасний розрахунок при звільненні становить 12 518, 46 грн. У зв'язку з вище викладеним, Позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Представник відповідача надав письмові заперечення, відповідно до яких просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що в день звільнення Позивача не було на роботі, що підтверджується проставленою ним особисто датою при ознайомленні з наказом про звільнення і даною ним розпискою про отримання трудової книжки. З вимогою про розрахунок після звільнення Позивач не звертався. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 листопада 2014 року по справі № 761/14066/14-ц за позовом [PERSON] до ТОВ «Управдом» про стягнення заборгованості по заробітній платі, моральної шкоди з 25.06.2013р. Позивач працював в ТОВ «ЖБК «Управдом» на посаді заступника директора. Наказом № 5-к від 31.03.2014р. Позивач був звільнений за згодою сторін. Вказаним рішенням також встановлено, що заробітна плата Позивача складала 1800 грн., на дату звільнення Відповідач не провів розрахунок з Позивачем. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 01.04.2015р. вказане рішення залишено без змін. Як вбачається з Наказу № 5-к про звільнення за угодою сторін, Позивач був ознайомлений з вказаним наказом 01.04.2014р. Відповідно до ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. З п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 24 грудня 1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» вбачається, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до ст. 43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяця роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі / календарні /дні на число відпрацьованих робочих днів / годин/, а у випадках, передбачених чинним законодавством - на число календарних днів за цей період. Судом встановлено, що Відповідач фактично виплатив заборгованість по заробітній платі Позивачу 06.11.2014р., що підтверджується випискою по картковому рахунку Позивача. Суд, перевіривши розрахунок наданий Позивачем, вважає, що він є обґрунтованим, Відповідач зобов'язаний сплатити Позивачу суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.04.2014р. по 06.11.2014р. в розмірі 12 518, 46 грн. (81, 82 грн. (середньоденна заробітна плата) * 153 (кількість днів затримки). Враховуючи все вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача щодо стягнення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені в розмірі 12 518, 46 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а саме з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню сума в розмірі 12 518, 46 грн. Відповідно до положень ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за необхідне стягнути з Відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243, 60 грн. Враховуючи наведене, на підставі ст. 34 Закону України «Про оплату праці», ст.ст. 116, 117, 233 КЗпП України,

Outcome: approved