Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що [INFO] в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області померла його мати [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з різного майна, в тому числі, з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області, розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлій згідно сертифікату на право на земельну частку (пай). Сертифікат було видано райдержадміністрацією Вінницького району Вінницької області по Мізяківсько-Хутірській сільській раді за № 997 від 13.11.1997, серії [NUMBER] . Позивач також зазначає, що він є спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї матері, інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. Спадщину він прийняв, оскільки постійно проживав та був зареєстрований за однією адресою з померлою матір`ю на момент її смерті, що згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України свідчить про фактичне прийняття спадщини. Однак оформити свої спадкові права на вищевказане майно в нотаріальній конторі він не має можливості через втрату оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай). За вказаних обставин позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] матері [PERSON] право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області, розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлій [PERSON] згідно сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого райдержадміністрацією Вінницького району Вінницької області по Мізяківсько-Хутірській сільській раді за № 997 від 13.11.1997, серії [NUMBER] . В підготовче судове засідання учасники справи не з`явились, однак попередньо подали до суду письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі, при цьому представник позивача згідно ордера Галіцина В.В. в поданій заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, а представник відповідача - сільський голова Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області в поданій заяві зазначив, що проти задоволення позову сільська рада не заперечує та погоджується на ухвалення рішення з підготовчого судового засідання. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази, надані учасниками справи, суд приходить до такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» та є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Судом установлено, що [INFO] в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 04.06.2007 (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з різного майна, в тому числі, з права на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності КСП с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області, розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Право на земельну частку (пай) належало [PERSON] відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай), що видавалися райдержадміністрацією Вінницького району Вінницької області по Мізяківсько-Хутірській сільській раді за № 997 від 13.11.1997, серія [NUMBER] . Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є її син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] від 24.08.1950 (а.с. 8). Чоловік спадкодавиці [PERSON] (відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 07.04.1961 (а.с. 9)), - [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.11.1982 (а.с. 7). Інших спадкоємців за законом чи спадкоємців за заповітом, а також осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, після смерті [INFO] [PERSON] немає, що підтверджується листом Вінницької районної державної нотаріальної контори № 875/01-16 від 25.04.2019, за інформацією якого, відповідно до Спадкового реєстру, спадкоємці померлої [INFO] [PERSON] до нотаріальної контори та приватних нотаріусів по питанню відкриття спадщини не зверталися, спадкова справа не заводилась (а.с. 33). Позивач [PERSON] спадщину після смерті [INFO] своєї матері [PERSON] прийняв належним чином, оскільки на момент її смерті проживав та був зареєстрований разом з нею за однією адресою в [ADDRESS] , що підтверджується довідками № 548 та № 549, виданими виконавчим комітетом Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 04.04.2019 (а.с. 22). Однак отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно позивач не має можливості через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, виданого на ім`я спадкодавиці [PERSON] , що підтверджується постановою державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори Каблучко Ю.В. про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом № 767/02-31 від 12.04.2019 (а.с. 23). Так, з копії друкованого оголошення в газеті «Подільська Зоря» від 11.04.2019 за № 16 (8750) вбачається, що оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай), серія [NUMBER] , виданий Вінницькою районною державною адміністрацією 11 листопада 1997 року на ім`я [PERSON] , дійсно було втрачено (а.с. 13). Той факт, що за життя [PERSON] набула право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області, розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) підтверджується: листом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 11.04.2019 за № 0-2-0.20-37/105-19, згідно з яким громадянка [PERSON] отримала сертифікат на право на земельну частку (пай), що видавалися райдержадміністрацією Вінницького району Вінницької області по Мізяківсько-Хутірській сільській раді за № 997 від 13.11.1997, серії [NUMBER] (а.с. 12); довідкою-випискою зі списку членів КСП с. Мізяківські Хутори, правонаступником якого є ТОВ «Мізяківські Хутори», який діє на підставі Статуту зареєстрованого Вінницькою райдержадміністрацією 20.05.1993 за № 173 та перереєстрованого Вінницькою райдержадміністрацією 08.02.2000 за № 04050975Ю0010440, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю, виданого КСП с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області серії ВН від 29.05.1996, відповідно до якої в додатковому списку № 3 пенсіонерів КСП с. Мізяківські Хутори від 01.07.1997 під порядковим номером 42 значиться [PERSON] , яка проживала в [ADDRESS] та якій належить право на земельну частку (пай) розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (а.с. 15); копією списку власників сертифікатів, які мають право на земельні частки (паї) по Мізяківсько-Хутірській сільській раді, в якому під № 42/646 значиться [PERSON] (а.с. 16-17) та копією списку померлих власників сертифікатів, спадкоємцям яких будуть видані державні акти на право власності на земельні ділянки після оформлення спадщини по Мізяківсько-Хутірській сільській раді, в якому під № 44 значиться [PERSON] (а.с. 18-20); ксерокопією викопіювання земельної частки (паю) (а.с. 21). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних часток» право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно з вимогами статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Стаття 1268 ЦК України визначає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Особа має право звернутися до суду з відповідним позовом, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 р. № 7, вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Тобто, визнання права в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, у зв`язку з чим, виникає цивільно-правовій спір. Установлено, що оформити свої спадкові права на право на земельну частку (пай) в нотаріальному порядку позивач [PERSON] не має можливості через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа, виданого на ім`я спадкодавиці [PERSON] , в зв`язку з чим йому нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане спадкове майно. Оскільки судом є установленим, що позивач не в змозі отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно, іншого способу захисту своїх спадкових прав, окрім судового, у нього немає, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до абзацу 3 пункту 24 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», в разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що дає суду законні підстави для задоволення позову. Питання про розподіл судових витрат позивачем не ставилось, а тому суд вважає понесені позивачем судові витрати залишити за ним.

Outcome: approved