Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: [PERSON], в якому просить: визнати односторонній правочин, яким є довіреність, видана 05 вересня 2014 року [PERSON] на імя [PERSON], [PERSON] щодо володіння, користування та розпорядження транспортним засобом HONDA CITY, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], - удаваним правочином, вчиненим з метою приховання іншого правочину, а саме договору купівлі-продажу зазначеного транспортного засобу; визнати за [PERSON] право власності на зазначений транспортний засіб та витребувати його із чужого незаконного володіння від [PERSON] на користь [PERSON] \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач та його представник [PERSON] не зявились, надали суду письмову заяву, в якій просять розглянути справу за їх відсутності та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.7). \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності, позов просив задовольнити (а.с.36). \~ \~ \~ \~Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, повідомлялись належним чином, в тому числі через оголошення на офіційному сайті суду, причини неявки суду не повідомили (а.с.80,81,82). \~ \~ \~ \~Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилась, повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила. Дослідивши матеріали даної справи та матеріали справи №501/352/16-ц, зясувавши всі фактичні обставини та оцінивши докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.09.2014 року відповідачем [PERSON] була видана генеральна довіреність, зареєстрована в реєстрі за №2864, щодо володіння, користування і розпорядження транспортним засобом HONDA CITY, 2006 року випуску, державний номер [NUMBER], на імя [PERSON] та [PERSON] Згідно довідки-рахунку ААЕ №076705 від 19.06.2015 року, виданої ТОВ «СІВ-СЕРВІС», транспортний засіб HONDA CITY, 2006 року випуску, державний номер [NUMBER], перереєстрований на [PERSON] Згідно довідки-рахунку ААЕ №342923 від 22.10.2015 року, виданої ТОВ «Янгол 3», транспортний засіб HONDA CITY, 2006 року випуску, державний номер [NUMBER], перереєстрований на [PERSON] Вказані обставини підтверджуються листом Територіального сервісного центру №5150 МВС України №31/15/5150-130 від 08.02.2017 року. Позивач [PERSON] та його представник посилались на те, що зазначена довіреність була видана [PERSON] виключно з метою приховання іншого правочину, а саме договору купівлі-продажу вказаного автомобілю [PERSON] Дані твердження не заперечував сам [PERSON], повідомивши суд у своїй заяві, що обставини та факти, викладені [PERSON] у позовній заяві є правдивими та у повній мірі відповідають дійсності, визнав позов та просив його задовольнити. Судом,\~за клопотанням\~представника позивача,\~досліджено матеріали\~цивільної справи\~№501/352/16-ц,\~з яких\~вбачається,\~що [PERSON]\~вже звертався\~до суду\~з вимогою\~про визнання\~одностороннього правочину,\~яким є\~зазначена довіреність,\~удаваним правочином,\~вчиненим з\~метою приховання\~іншого правочину\~купівлі-продажу\~та визнання\~за ним\~ права\~власності на\~автомобіль. Так,\~рішенням Іллічівського\~міського суду\~Одеської області\~від 09.03.2017\~року вказані\~вимоги було\~задоволено (а.с.8-9).\~Рішенням Апеляційного\~суду Одеської\~області від\~23.10.2017\~року рішення\~Іллічівського міського\~суду Одеської\~області від\~09.03.2017\~року скасовано\~та ухвалено\~нове рішення,\~яким у\~задоволенні вказаних\~вимог [PERSON]\~відмовлено з\~тих підстав,\~що позивачем\~[PERSON]\~невірно було\~визначено склад\~та статус\~осіб,\~які мають\~брати участь\~у справі,\~так,\~зокрема,\~третя особа\~[PERSON]\~мала бути\~співвідповідачем,\~крім того\~у справі\~мали брати\~участь [PERSON]\~та [PERSON] На даний момент позивачем [PERSON] вірно визначено склад та статус осіб, які мають брати участь у справі. Відповідності до\~ст.235\~ЦК України,\~удаваним є\~правочин,\~який вчинено\~сторонами для\~приховання іншого\~правочину,\~який вони\~насправді вчинили.\~Якщо буде\~встановлено,\~що правочин\~був вчинений\~сторонами для\~приховання іншого\~правочину,\~який вони\~насправді вчинили,\~відносини сторін\~регулюються правилами\~щодо правочину,\~який сторони\~насправді вчинили. Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Як передбачено ч.1 ст.656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. П.25 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 6 листопада 2009 року встановлено, що за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обовязки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Крім того, судом досліджено розписку надану [PERSON] [PERSON], з якої вбачається, що кошти в сумі 10000 доларів США за автомобіль HONDA CITY, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], отримані [PERSON] від [PERSON] Позивач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 15.06.2011 року по 07.10.2015 року, що підтверджується рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 07.10.2015 року. Проте, позивач посилався на те, що автомобіль він придбав за особисті кошти, що не заперечувалось в судовому засіданні відповідачкою [PERSON], та підтвердив продавець [PERSON] Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Таким чином, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до обєктів права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до\~ст.392\~ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст.388 ЦК України якщо майно\~за відплатним\~договором придбане\~в особи,\~яка не\~мала права\~його відчужувати,\~про що\~набувач не\~знав і\~не міг\~знати (добросовісний\~набувач),\~власник має\~право витребувати\~це майно\~від набувача\~у разі,\~зокрема,\~якщо майно вибуло\~з володіння\~власника або\~особи,\~якій він\~передав майно\~у володіння,\~не з\~їхньої волі\~іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Таким чином, суд приходить до висновку, що автомобіль HONDA CITY, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], вибув з володіння [PERSON] не з його волі, в силу обставин, передбачених ст. 388 ЦК України, а тому підлягає витребуванню із чужого незаконного володіння. Постановою ВСУ від 17.12.2014 року по справі № 6-140цс14 (№ в ЄДРСРУ 42576425) передбачено, що власник майна може витребувати належне йому майно від будь якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. Суд погоджується з доводами позивача стосовно того, що оскільки транспортний засіб перебуває у відповідача [PERSON] без достатніх правових підстав так як позивач набув право власності на даний автомобіль на підставі прихованого правочину (договору купівлі-продажу), позивач має право витребувати від відповідача [PERSON] зазначений автомобіль з метою поновлення своїх порушених прав та вільного володіння, користування та розпорядження цим майном. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~обєктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний звязок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.10\~ЦПК України суд\~при розгляді\~справи керується\~принципом верховенства\~права. Суд розглядає справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] та про задоволення позову у повному обсязі. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved