Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до Старобільського районного суду з позовом про позбавлення батьківських прав та призначення опікуном над малолітньою дитиною . В обґрунтування позову позивач посилається на те, що [INFO] народився [PERSON]. Батьками дитини є [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Відповідач [PERSON] змінила прізвище «[PERSON]» на прізвище «[PERSON]» у зв'язку з укладенням шлюбу. 27 липня 2017 року рішенням Старобільського районного суду батько дитини - [PERSON] визнаний безвісті відсутнім. Малолітній [PERSON] разом з матір'ю не проживає. 28 березня 2017 року Старобільським районним судом [PERSON] було визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУПАП - ухилення батьків, або осіб, що їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов'язків, щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Відповідно до листа № 183 від 28 липня 2017 року Старобільської загальноосвітньої школи ІІ- ІІІ ступенів №4, малолітній [PERSON] позбавлений контролю з боку батьків і потребує постійного нагляду з боку дорослих. Мати дитини веде асоціальний спосіб життя, в присутності дитини розпиває спиртні напої, лихословить. На даний час вихованням малолітнього [PERSON] займається його дідусь - [PERSON], з яким проживає в даний час малолітній. Причиною взяття під опіку малолітнього [PERSON] його дідом - [PERSON] стало самоусунення його матері від піклування над дитиною. Позивач [PERSON], просив суд позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітнього сина [PERSON], та призначити його опікуном малолітнього онука. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, пояснив, що його онук малолітній [PERSON] проживає разом з ним, знаходиться на його утриманні, він турбується про його стан здоров'я, забезпечує всім необхідним, згоден бути опікуном свого онука. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що її син дійсно проживає протягом чотирьох років у позивача, свого дідуся [PERSON], але це тимчасово. Також пояснила, що не знає точно за якою адресою мешкає її син. Представник третьої особи органу опіки та піклування Старобільської РДА Луганської області - [PERSON] в судовому засіданні просив позов задовольнити, оскільки представники органу опіки та піклування відвідували неповнолітнього [PERSON] за місцем його мешкання, а саме за місцем мешкання позивача та впевнилися, що дитина проживає в належних умовах та достатньо забезпечена. Малолітній [PERSON] бажає мешкати із своїм дідусем. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У судовому зсіданні встановлено, що [PERSON] є матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Батьком дитини є [PERSON] (а.с. 6). 19 липня 2017 року, рішенням Старобільського районного суду [PERSON], [INFO], останнє місце мешкання: [ADDRESS] - визнаний безвісно відсутнім (а.с.7-8). 28 березня 2017 року постановою Старобільського районного суду, [PERSON] було визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУПАП, за не контролювання місця перебування сина та його поведінки, виховання, розвитку (а.с. 9). Відповідно до листа №183 від 28 липня 2017 року Старобільської загальноосвітньої школи ІІ- ІІІ ступенів №4, малолітній [PERSON], [INFO], навчається в 5-Б класі, позбавлений контролю з боку батьків і потребує постійного нагляду з боку дорослих. Мати дитини веде асоціальний спосіб життя, дитиною цікавиться не систематично, в присутності дитини розпиває спиртні напої, в нетверезому стані часто б»є [PERSON], лихословить. Владислав - педагогічно запущена дитина, потребує постійного контролю з боку дорослих (а.с.10). Згідно довідки виконавчого комітету Старобільської міської ради, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], з ним проживають: дружина - [PERSON], син - [PERSON], зареєстрований, але не проживає, онук - [PERSON] (а.с.11). [PERSON], характеризується позитивно, приділяє час та увагу онукові - [PERSON] ( а.с. 12). Згідно довідки Старобільського об'єднаного УПФУ, пенсія [PERSON] становить 1364 грн., 14 коп. за місяць (а.с. 13). Згідно копії договору купівлі-продажу, житловий будинок за адресою [ADDRESS], належить [PERSON] (а.с.14-15). Згідно довідки КУ «Старобільський РЦ ПМДС», [PERSON] соматично здоровий(а.с.16). Позивач [PERSON] на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а. с. 16,17) до кримінальної відповідальності не притягувався (а. с. 19). Згідно висновку органу опіки та піклування Старобільської райдержадміністрації, від 10.10.2017 №716, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON], по відношенню до малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 36-37). Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 16, 18 постанови від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вказав на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, які порушують батьківські обов'язки та роз'яснив, що особи можуть бути позбавленні батьківський прав лише щодо дитини, яка не досягла повноліття, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7,8 ст. 7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Таким чином, відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. На підставі вищевикладеного, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, приймаючи до уваги, що відповідач заперечень на позов та доказів на їх підтвердження суду не надала, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду підтверджено факт свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], покладених на неї ст.150 Сімейного кодексу України. Суд у відповідності зі ст.88 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в доход держави в розмірі 640 грн. Відповідач не надала суду відомостей і доказів, котрі дають право суду звільнити її від сплати судового збору. На підставі ст.ст. 150, 164-165, 180 Сімейного кодексу України, ст.70

Outcome: approved