Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Славутському районі Хмельницької області про визнання протиправною відмови в забезпеченні інвалідним візком та протипролежневою подушкою, зобов»язання забезпечити інвалідним візком та протипролежневою подушкою. В судовому засіданні [PERSON], уточнив позовні вимоги та просив визнати протиправною відмову відповідача в забезпеченні інвалідним візком та протипролежневою подушкою та стягнути з відповідача на його користь 26000 грн. в рахунок відшкодування витрат за спеціальні засоби пересування (інвалідного візка), 260 грн. коштів по сплаті банківського збору та 12900 грн. витрат за придбану протипролежневу подушку. Ухвалою Славутського міськрайсуду від 29 червня 2016 року позовні вимоги [PERSON] до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Славутському районі Хмельницької області про зобов»язання відповідача забезпечити інвалідним візком активного типу згідно антропологічних даних та протипролежневою подушкою, згідно висновку Ровеньківської МСЕК №012736 від 18.06.2010 року залишено без розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав і пояснив, що в результаті нещасного випадку на виробництві, що стався 19 лютого 1997 року він отримав травму, внаслідок чого йому була встановлена 1 «Б» група інвалідності по трудовому каліцтву та 100% втрати працездатності. З 01 липня 2003 року така група інвалідності йому була встановлена безстроково. 01 березня 2016 року він звернувся до начальника відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Славутському районі Хмельницької області із заявами про забезпечення інвалідним візком активного типу згідно його антропологічних даних та протипролежневою подушкою відповідно до висновку Ровеньківської МСЕК №012736 від 18 червня 2010 року. Листом від 09 березня 2016 року за №59 йому було відмовлено в задоволенні заяв через відсутність індивідуальної програми реабілітації. Вважає таку відмову протиправною, оскільки вона суперечить ст.1, ч.4 ст.34, ч.3 ст.42 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, п.1.4,5.1 Положення про забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації потерпілих унаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання. 01 травня 2016 року в нього поламався інвалідний візок, внаслідок чого він був позбавлений можливості вільно персуватися. Останній раз він отримав інвалідний візок від Фонду ССНСВ в грудні 2013 року разом із протипролежневою подушкою. Згідно закону строк експлуатації інвалідного візка активного типу 2 роки, а протипролежневої подушки 1 рік. 12 травня 2016 року він придбав крісло колісне, вартістю 26000 грн. та сплатив банківський збір в сумі 260 грн. Також він придбав протипролежневу подушку, вартістю 12900 грн. Тому просить визнати протиправною відмову відповідача в забезпеченні його інвалідним візком та протипролежневою подушкою та стягнути з відповідача понесені ним витрати на придбання інвалідного візка та протипролежневої подушки. Представник відповідача [PERSON] позову не визнала і пояснила, що з 01 лютого 2016 року відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Славутському районі проводить позивачу відповідні виплати як інваліду першої групи. 01 березня 2016 року [PERSON] звернувся до Фонду із заявами, в яких серед іншого просив забезпечити його інвалідним візком та протипролежневою подушкою. Позивачу не було відмовлено в забезпеченні такими засобами, а лише роз»яснено, що відповідно до діючого законодавства необхідно надати індивідуальну програму реабілітації на підставі висновку ЛКК закладу охорони здоров»я. У 2010 році у [PERSON] була розроблена індивідуальна програма реабілітації, однак строк її дії закінчився. Позивач придбав інвалідний візок у підприємства, з яким у Фонду укладений відповідний договір на поставку таких засобів, однак гранична ціна такого візка складає 25903 грн. Протипролежнева подушка придбана у особи, з якою у Фонду не укладено відповідного договору. Крім того, гранична ціна протипролежневої подушки складає 585 грн. Тому просить відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши представлені письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Так судом встановлено та не оспорюється сторонами, що [PERSON] в результаті нещасного випадку на виробництві, що стався 19 лютого 1997 року отримав травму, внаслідок чого йому була встановлена 1 «Б» група інвалідності по трудовому каліцтву та 100% втрати працездатності. З 01 липня 2003 року така група інвалідності йому була встановлена безстроково. Зазначене об»єктивно підтверджується довідкою сер. МСЕ №0013816 (а.с.9-10). Відповідно до довідки Ровеньківської МСЕК Серія 10 ААА № 012736 від 18.06.2010 року [PERSON] має 100% втрати працездатності з 01.06.2003 року безстроково по трудовому каліцтву від 19 лютого 1997 року. Він потребує кімнатного та прогулянкового інвалідного візка активного типу, протипролежневу подушку безстроково по трудовому каліцтву, що сталося 19 лютого 1997 року (а.с.11-12). 01 березня 2016 року [PERSON] звернувся до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Славутському районі Хмельницької області із заявами, відповідно до яких просив видати йому інвалідний візок активного типу та протипролежневу подушку. Листом №59 від 09 березня 2016 року відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Славутському районі Хмельницької області повідомило позивача про те, що для забезпечення інвалідним візком та протипролежневою подушкою йому необхідно подати індивідуальну програму реабілітації. Відповідно до ч.4 ст.34 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,які спричинили втрату працездатності» Фонд соціального страхування від нещасних випадків фінансує витрати на медичну та соціальну допомогу, в тому числі на додаткове харчування, придбання ліків, спеціальний медичний, постійний сторонній догляд, побутове обслуговування, протезування, санаторно-курортне лікування, придбання спеціальних засобів пересування тощо, якщо потребу в них визначено висновками МСЕК. Згідно п.16 Постанови Кабінету Міністрів України №321 від 05 квітня 2012 року «Про затвердження Порядку забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації інвалідів, дітей-інвалідв та інших окремих категорій населення, переліку таких засобів» для взяття на облік інваліда серед інших документів необхідно пред»явити індивідуальну програму (для інваліда та дитини-інваліда) або висновок ЛКК (для інших осіб, інвалідів, група інвалідності яких установлена до 1 січня 2007 р. як безстрокова або строк дії якої не закінчився). Враховуючи, що [PERSON] встановлена 1 група інвалідності до 1 січня 2007 року, приймаючи до уваги, що відповідно до висновку Ровеньківської МСЕК від 18.06.2010 року він має 100% втрати працездатності з 01.06.2003 року по трудовому каліцтву від 19 лютого 1997 року та потребує кімнатного та прогулянкового інвалідного візка активного типу, протипролежневу подушку безстроково, суд вважає протиправною відмову відповідача в забезпеченні інвалідним візком та протипролежневою подушкою. Із пояснень сторін вбачається, що [PERSON] забезпечувався інвалідним візком та протипролежневою подушкою в 2013 році, тому до даного часу закінчилися відповідні строки їх експлуатації (2 роки та 1 рік). Згідно ст.27 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» грошові компенсації інвалідам, на дітей-інвалідів при реалізації індивідуальних програм реабілітації інвалідів виплачуються у випадках, коли передбачений індивідуальною програмою реабілітації інваліда і Державною типовою програмою реабілітації інвалідів засіб або послуга реабілітації, які повинні бути надані інваліду, дитині-інваліду безоплатно,не можуть бути надані чи якщо інвалід (законний представник дитини-інваліда) придбав відповідний засіб або оплатив послугу за власний рахунок. Відповідно до рахунку фактури №СФ-0000007 від 11 травня 2016 року, квитанції від 12 травня 2016 року [PERSON] придбав за власні кошти крісло колісне вартістю 26000 грн. та сплатив банківський збір в розмірі 260 грн. Згідно товарного чеку №362 від 13 травня 2016 року [PERSON] придбав протипролежневу подушку вартістю 12900 грн., яка була надана позивачем та оглянута в судовому засіданні. Однак відповідно до вимог наказу № 59 від 29 січня 2016 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2016 року за № 257/28387 «Про організацію у 2016 році забезпечення окремих категорій населення технічними та іншими засобами реабілітації гранична ціна для інвалідного візка, придбаного позивачем складає 25903 грн., а протипролежневої подушки - 585 грн. Суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково з урахуванням вказаних граничних цін в розмірі 25903 грн., 585 грн. та сплаченого банківського збору за інвалідний візок пропорційно до його ціни в розмірі 259 грн. 03 коп. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір за вимоги майнового та немайнового характеру в розмірі 1102 грн.40 коп.

Outcome: approved