Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що у відповідності до свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 19.06.1988 року житловий будинок, розташований по [ADDRESS], належав колгоспному двору, головою якого була бабка позивача по материнській лінії [PERSON]. Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0,16 га, що доводиться довідкою Топорівської сільської ради № 769 від 16.06.2017 року. Будівництво житлового будинку було здійснено у 1985 році, а господарські будівлі зведені протягом 1988-1991 років. У відповідності до технічної документації житлове господарство складається з житлового будинку загальною площею 95,5 кв. м житловою площею 65,5 кв. м, трьох літніх кухонь, стодоли, двох сараїв, комори, гаража, погребу, вбиральні, колодязя, воріт та огорожі. 11 лютого 1998 року [PERSON] вчинила на користь позивача заповіт, згідно якого розпорядила йому належні їй земельний та майновий паї. [INFO] року [PERSON] померла. На час смерті спадкодавця діяв Цивільний кодекс України 1963р., ст. 524 якого встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Позивач є спадкоємцем [PERSON] за заповітом на майновий та земельний паї, а все інше майно успадковується за законом. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом є дочка спадкодавця, мати позивача - відповідачка [PERSON], оскільки чоловік спадкодавця [PERSON] помер [INFO] року, син спадкодавця - [PERSON] помер [INFO] року. Мати позивача [PERSON] відмовляється від іншої частини спадкового майна на користь позивача, про що подала заяву. У межах передбаченого Законом строку позивач звернувся до Городенківської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, де була заведена спадкова справа № 84 від 01.08.2008 року і йому було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом. З метою реалізації спадкових прав за законом позивач звернувся до в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини на житловий будинок, проте у видачі свідоцтва на спадщину на житловий будинок йому було відмовлено через реєстрацію житлового господарства, як колгоспного двору. Згідно довідки № 190 від 06.06.2017р., станом на 15.04.1991 року в житловому господарстві проживали: позивач, його батько [PERSON], мати [PERSON] та брат [PERSON]. Батько помер [INFO]., відповідачі не претендують ні на частку у спадщині, ні на частку в колгоспному дворі. Згідно висновку ТзОВ «Українське бюро приватизації та оцінки майна» житловий будинок по [ADDRESS] перебуває у задовільному стані, його вартість становить 127 574,17 грн. За результатами проведення технічного обстеження згаданого будинковолодіння встановлено його відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації. Сторони, їх представники, - в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи в їх відсутності. Позивач [PERSON] зазначив, що свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] (мати позивача) та [PERSON] (рідний брат позивача) позов визнали, не заперечують щодо визнання права власності на житловий будинок та господарські споруди, розташовані по [ADDRESS] за [PERSON] Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Копією Свідоцтва на право власності на жилий будинок від 19 червня 1988 р., виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 110 від 8 червня 1988 р. посвідчено, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] - дійсно належить на праві власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Чоловік останньої, [PERSON] помер [INFO] року, актовий запис № 10 від 26.02.1986 р., про що свідчить копія Свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 26 лютого 1986 року виконкомом Торговицької сільської ради Городенківського району. Довідкою № 770, виданою 16.06.2017р. виконавчим комітетом Топорівської сільської ради доводиться, що згідно погосподарської книги № 1-2 за 1991-1995 роки, особовий рахунок № 75 станом на 15.04.1991 року в житловому господарстві, яке відносилось до колгоспного двору в [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] [PERSON] померла [INFO] р. у віці 86 років в с. Топорівці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 10 від [INFO] р., про що свідчить копія Свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого [INFO] року Топорівською сільською радою. Син [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] року у віці 65 років в с. Топорівці Городенківського району Івано-Франківської області, про що свідчить копія Свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 02 квітня 2001 року виконкомом Топорівської сільської ради Городенківського району. На час смерті спадкодавця [PERSON] був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Ст. 548 цього кодексу встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. За заповітом, посвідченим 11 лютого 1998 р. секретарем виконавчого комітету Топорівської сільської ради народних депутатів Івано-Франківської області, [PERSON], [INFO] року народження, паспорт [NUMBER], виданий 31.05.1997р. Городенківським РВ УМВС, що мешкає в [ADDRESS], земельний пай в розмірі 28,9 умовних кадастрових гектарів, який належить їй згідно сертифіката на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серії [NUMBER] від 11.02.98р. заповіла своєму онукові [PERSON], [INFO] На час смерті спадкодавця [PERSON], яка померла [INFO] р., разом з нею проживав онук [PERSON] та віі з нею спільне господарство, що стверджено Довідкою № 768, виданою 16.06.2017р. виконавчим комітетом Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.02.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за № 143, спадкова справа № 84 стверджується, що [PERSON] на підставі заповіту, посвідченого Топорівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області від 11.02.1998 року по реєстру № 17 прийняв спадщину зазначену в заповіті, після смерті бабки [PERSON], яка померла [INFO] року. Також до складу спадщини [PERSON] входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташовані в [ADDRESS]. Син спадкодавця [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] р. у віці 69 років в с. Топорівці Городенківського району, актовий запис № 4 від 01.02.2017 р., про що свідчить копія Свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 01 лютого 2017 року виконкомом Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Про те, що позивач [PERSON], [INFO] року народження, є сином [PERSON] та [PERSON], свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 22.12.1979 р. Торговицькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Відповідач [PERSON], [INFO] року народження, також є сином [PERSON] та [PERSON], що стверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Городенківським райвідділом ЗАГС Івано-Франківської області 14.07.1979 р. Довідкою № 773, виданою 20.06.2017р. виконавчим комітетом Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області доводиться, що на час смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, разом з нею проживав онук [PERSON] та вступив в управління спадковим майном, а дочка [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини. Про те, що [PERSON], яка як непрацездатна має право на обов'язкову частку в спадковому майні після смерті матері [PERSON], відмовляється від спадкового майна, свідчить її заява, посвідчена секретарем Топорівської сільської ради. З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] встановлено, що житловий будинок збудований в 1985 р., інші господарські будівлі збудовані в 1985, 1988, 1990, 1991 роках. Як вбачається із Звіту ТзОВ «Українське бюро приватизації та оцінки майна» про оцінку майна № SY170531-003 ВІД 31.05.2017р., вартість житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] становить 127574,17 грн. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України 2004 р. спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом позивач [PERSON] звертався до Городенківської районної державної нотаріальної контори, однак постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 1062/02-31 від 09.06.2017 р. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті баби [PERSON], померлої [INFO] року, на житловий будинок № 14 по вул. Л.Мартовича в с. Топорівці Городенківського району з посиланням на те, що житловий будинок належав колгоспному двору, однак частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. Відповідно до ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. Згідно п.4 ч.1ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та члена його сім'ї. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в поданих до суду заявах про розгляд справи в їх відсутності зазначили, що на частку у спадковому майні не претендують та з приводу виділу частки у колгоспному дворі, розташованому по [ADDRESS] не зверталися і звертатися не будуть та не претендують на цю частку. Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем, як спадкоємцем за законом спадкодавця [PERSON], права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами не встановлено, відповідачі, колишні члени колгоспного двору, не заперечують відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі ст.ст. 120, 123, 548, 549, 551 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328,346, 392, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved