Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] , Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання незаконними та скасування рішення Солотвинської селищної ради від 09 грудня 2010 року про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0533 га та Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 29 вересня 2011 року на ім`я [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно договору купівлі-продажу від 17 вересня 2020 року він став власником квартири [ADDRESS] . Ставши власником квартири він мав намір за згоди інших власників квартир викопати на земельній ділянці колодязь та влаштувати водопостачання до квартири, однак відповідачка [PERSON] , яка є власницею квартири [ADDRESS] , не дозволила проведення будь-яких робіт та повідомила, що земельна ділянка, на якій розміщений житловий будинок та прибудинкова територія належить їй на праві власності. Згідно отриманих на запит адвоката документів йому стало відомо, що рішенням Солотвинської селищної ради від 9 грудня 2010 року земельна ділянка, площею 0,053 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розміщена по [ADDRESS] , передана у власність [PERSON] . Однак, згідно з витягу з Державного земельного кадастру 29 вересня 2011 року Солотвинською селищною радою відповідачці видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0533 га, що розташована в [ADDRESS] , цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що не відповідає рішенню селищної ради від 9 грудня 2010 року, кадастровий номер 2620455500:01:003:0242. Оскільки спірна земельна ділянка передана відповідачці у власність з порушенням земельного законодавства, що призвело до порушення права на земельну ділянку інших власників квартир чотириквартирного будинку, вважає, що рішення Солотвинської селищної ради про передачу [PERSON] у власність земельної ділянки та Державний акт про право власності на земельну ділянку підлягають скасуванню, оскільки не відповідають вимогам закону та порушують право на земельну ділянку інших власників квартир. В судовому засіданні позивач заявлений позов підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату час і місце розгляду справи по суті повідомлена у встановленому законом порядку. У визначений судом строк відзив на позов не подав. Заяв чи клопотань щодо розгляду даної справи від нього не надходило. Представник відповідача Солотвинської селищної ради в судовому засіданні заявлений позов визнала та не заперечила щодо задоволення позову. Заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, які подані у розпорядження суду, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, щопозивач на підставі договору купівлі - продажу квартири, укладеного 17 вересня 2020 року між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] , який посвідчений приватним нотаріусом Богородчанського РНО Білусяк Л.В., є власником квартири за [ADDRESS] . Право власності на квартиру у відповідності до ст. 182 ЦК України 17 вересня 2020 року зареєстровано за позивачем [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 224479227 від 17 вересня 2020 року. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за номером НВ-2612048492021 від 08 липня 2021 року [PERSON] , на підставі рішення Солотвинської селищної ради від 09 грудня 2010 року належить на праві приватної власності земельна ділянка, кадастровий номер 2620455500:01:003:0242, площею 0,0533 га, що знаходиться по [ADDRESS] , вид використання земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), документ, що посвідчує право - Державний акт від 29 вересня 2011 року серії ЯЛ 270259 № 262040001001290. В матеріалах технічної документації із землеустрою щодо виготовлення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку гр. [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] міститься копія рішення Солотвинської селищної ради від 09 лютого 2010 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складення документів, що посвідчують право на земельну ділянку гр. [PERSON] », яким надано дозвіл гр. [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку площею 0,07 га за рахунок земель житлової забудови для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою [ADDRESS] та копія рішення Солотвинської селищної ради Богородчанського району Івано-Франківської області від 09 грудня 2010 року «Про передачу земельної ділянки у власність [PERSON] », яким затверджено технічну документацію зі складання державних актів на право власності на земельну ділянку [PERSON] для ведення особистого селянського господарства площею 0,0533 га та передано їй земельну ділянку загальною площею 0,0533 га у власність за рахунок сільськогосподарських земель, в т.ч. для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] площею 0,0533 га. Також згідно копії довідки № 545 від квітня 2010 року, виданої [PERSON] виконкомом Солотвинської селищної ради Богородчанського району Івано-Франківської області вона дійсно проживає в [ADDRESS] і дійсно свідоцтво про право власності на квартиру не виготовлялося та технічний паспорт не виготовлявся. Позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , а відповідачка [PERSON] проживає в квартирі [ADDRESS] . Нормами статті 120 Земельного кодексу закріплено принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій він розташований. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ст. 40 ЗК України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Відповідно до ст. 42 ЗК України (у редакції, чинній на час прийняття Солотвинською селищною радою рішення від 09 грудня 2010 року, яке оскаржується позивачем) земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об`єднанню власників. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі проектів розподілу території кварталу, мікрорайону та відповідної землевпорядної документації. Із аналізу цільового призначення земельної ділянки, на якій розташований багатоквартирний жилий будинок, та норм статті 42 ЗК України вбачається, що в разі приватизації громадянами квартир у такому будинку земельна ділянка як така, що входить до житлового комплексу, могла передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування лише об`єднанню співвласників будинку, створеному відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку у порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 11 жовтня 2002 року N 1521 «Про реалізацію Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». У такому разі земельна ділянка належить співвласникам жилого будинку на праві спільної сумісної власності, яка разом із загальним майном і допоміжними приміщеннями є майном співвласників, які визначають порядок його використання. Судом встановлено, що об`єднання співвласників багатоквартирного будинку у будинку [ADDRESS] не створено, а нормами земельного законодавства не передбачено можливості передачі у власність чи користування окремим співвласникам багатоквартирних будинків земельної ділянки, на якій розташований багатоквартирний жилий будинок, або її частини, що узгоджується з постановою Верховного Суду по справі № 263/68/17 від 18 березня 2019 року. За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідачем Солотвинською селищною радою Богородчанського району Івано-Франківської області було грубо порушено норми чинного законодавства при прийнятті рішення від 09 грудня 2010 року «Про передачу земельної ділянки у власність [PERSON] », яким затверджено технічну документацію та передано [PERSON] земельну ділянку загальною площею 0,0533 га у власність нібито за рахунок сільськогосподарських земель для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] площею 0,0533 га. Суд звертає увагу також на те, що на підставі цього рішення був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку ЯЛ 270259 від 29 вересня 2011 року на ім`я [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0533 га., кадастровий номер 2620455500:01:003:0242, з іншим цільовим призначенням земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору. Оскаржуване рішення є незаконним і підлягає скасуванню. Відповідно до статті 125 ЗК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з частиною першою статті 126 ЗК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Визнання незаконним та скасування рішення Солотвинської селищної ради від 09 грудня 2010 року «Про передачу земельної ділянки у власність [PERSON] » є підставою для визнання недійсним виданого на підставі цього рішення Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЛ 270259 від 29 вересня 2011 року на ім`я [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0533 га., кадастровий номер 2620455500:01:003:0242.

Outcome: approved