Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання батьківства, в якому вказав, що він із матірю відповідача фактично проживали однією сім»єю з 1962 р. по 08.08.2002 р., коли [PERSON] померла. 12.06.1972 р. у них народилась спільна донька [PERSON]. Він особисто звертався з заявою про реєстрацію народження дитини, але заяви про визнання свого батьківства не писав, оскільки на той час перебував в зареєстрованому шлюбі не з матір»ю народженої дитини. [PERSON] в шлюбі не перебувала взагалі. Тому батьківство щодо народженої дитини на момент реєстрації акту про народження не визнав ніхто. В Книзі реєстрації народжень та свідоцтві про народження дитини в графі «батько» був зроблений запис відповідно до ст. 135 СК України за прізвищем матері [PERSON], а ім»я та по-батькові за її вказівкою [PERSON]. Все своє життя позивач вважав відповідача своєю донькою, а вона його батьком. Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати його батьком відповідача. Відповідач в суді позов визнала та повідомила, що проживала із дня народження до того, як зареєструвала шлюб, із матір»ю [PERSON] та батьком [PERSON] Батьки до дня смерті матері проживали разом та вели спільне господарство. Позивач завжди визнавав її своєю донькою. В судове засідання представник третьої особи не з»явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи не надавав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] народилась 12 червня 1970 року. При виборі норми, якою слід керуватись при розгляді цієї справи суд виходить з дати народження дитини. Оскільки вона народилась до 01 січня 2004 року, суд застосовує відповідні норми КпШС (ст. 53 КпШС) та бере до уваги доведеність факту спільного проживання та ведення спільного господарства матір»ю дитини [PERSON] і батьком [PERSON], їх спільне виховання та утримання дитини, а також те, що позивач сам визнає себе батьком відповідача . Так, згідно виписки з погосподарської книги № 2 за 1983-1985 роки позивач [PERSON] зазначений як голова сім»ї, мати відповідача [PERSON] як дружина, а відповідач [PERSON] донькою (а.с.9). На підставі письмових доказів та пояснень обох сторін встановлено, що позивач із матірю відповідача фактично проживали однією сім»єю з 1962 р. по 08.08.2002 р., коли [PERSON] померла. 12.06.1972 р. у них народилась спільна донька [PERSON]. Позивач [PERSON] особисто звертався з заявою про реєстрацію народження дитини, але заяви про визнання свого батьківства не писав, оскільки на той час перебував в зареєстрованому шлюбі не з матір»ю народженої дитини. [PERSON] в шлюбі не перебувала взагалі. Тому батьківство щодо народженої дитини на момент реєстрації акту про народження не визнав ніхто. В Книзі реєстрації народжень та свідоцтві про народження дитини в графі «батько» був зроблений запис відповідно до ст. 135 СК України за прізвищем матері [PERSON], а ім»я та по-батькові за її вказівкою [PERSON], що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 09.11.2016 р. (а.с.11-12). Все своє життя позивач вважав відповідача своєю донькою, а вона його батьком. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved