Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

[PERSON] ( далі по тексту - Позивач) звернулась до суду з даним позовом, уточнивши який просила зобов'язати відповідачів [PERSON] та [PERSON] компенсувати вартість земельної ділянки, що знаходиться: Київська область, Обухівський район, Підгірцівська сільська рада, с/т «Долина», ділянка [NUMBER] та стягнути солідарно з відповідачів на її користь в якості коменсації за завдану матеріальну шкоду 294 170,00 гивень та витрати по сплаті судового збору в сумі 3057,70 гривень та витрати пов'язані з наданням правової допомоги та моральну шкоду 10 000,00 гривень. В обгунтування позовних вимог позивач зазначив, що на підставі договору дарування земельної ділянки від 23.10.2010 року є власницею земельної ділянки площею 0,0603 га, місце розташування якої: Київська область, Обухівський район, Підгірцівська сільська рада, с/т «Долина», ділянка [NUMBER], кадастровий номер 3223186800:07:009:0099, з цільовим призначенням для ведення садівництва, яка належала дарувальнику на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 300542. Згідно цільового призначення позивач у 2012 році засадила земельну ділянку плодовими деревами та кущами. Позивач зазначає, що сусіди по земельних ділянках з обох боків, [PERSON] (далі по тексту - відповідач -1) та [PERSON] ( далі - відповідач -2) розпочали будівництво будинків. Здійснюючи будівництво, відповідач -2 захопила третину земельної ділянки позивача та знищила частину її плодових дерев. Позивач також зазнчає, що Відповідач-1 , здійснюючи будівництво знищив половину фруктовиз дерев та кущів на її земельній ділянці та завалив її земельну ділянку. Звернення позивача зі скаргами до посадових осіб ТОВ «Долина», прокурора Києва та інших, залишені без відповіді, а тому вона змушена звернутись за захистом своїх порушених прав до суду. Також позивач зазначає, що внаслідок неправомірних дій відповідачів вона зазнала психічних і душевних переживань та страждань, а тому вважає, що відповідачі повинні відшкодувати їй також моральну шкоду. В судовому засіданні позивач свій позов підтримала та просили її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив, посилаючись на його безпідставність і необґрунтованість та на підстави зазначені в його письмових запереченнях, що приєднані до матеріалів справи, просив у задоволенні позовних вимог щодо нього відмовити за безпідставністю, також зазначив про пропущеня позивачем строків позовної давності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, щодо його задоволення заперечила, подала письмові заперечення проти позову, в яких зазначила, що немає ніякого відношення до земельної ділянки позивача і не є власником чи користувачем земельної ділянки, що межує з ділянкою позивача та жодним чином її прав не порушувала. Допитана в якості свідка, [PERSON] показла суду, що вона є власником земельної ділянки поруч з земельною ділянкою [PERSON], засвідчила, що земельна ділянка позивача засмічена землею частково зі строни земельної ділянки [PERSON], щодо того, які насадження були на земельній ділянці позивача та чи були знищені такі насадження, вона не пригадує. Суд заслухавши позивача, відповідачів, свідка, дослідивши та оцінивши матеріали справи приходить суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 23 жовтня 2010 року було укладено договір дарування земельної ділянки, згідно якого [PERSON] подарувала [PERSON] земельну ділянку площею 0,0603 га, місце розташування якої: Київська область, Обухівський район, Підгірцівська сільська рада, с/т «Долина», ділянка без номера, кадастровий номер 3223186800:07:009:0099, з цільовим призначенням для ведення садівництва, яка належала дарувальнику на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 300542, що посвідчений держаним нотаріусом шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори Браславською О.Г. та зареєстрований в реєстрі за № 5-1887 23.10.2010 року та в Підгірцівській сільській раді за № 1489 від 08.08.2012 року. Як вбачається з державного акту серії ЯА № 300542 в ньому здійснено відмітку про перехід права власності на земельну ділянку площею 0,0603 га, місце розташування якої: Київська область, Обухівський район, Підгірцівська сільська рада, с/т «Долина», ділянка без номера, кадастровий номер 3223186800:07:009:0099 від [PERSON] до [PERSON] на підставі договору дарування від 23.10.2010 року. Право власності позивача на земельну ділянку площею 0,0603 га, місце розташування якої: Київська область, Обухівський район, Підгірцівська сільська рада, с/т «Долина», ділянка без номера, кадастровий номер 3223186800:07:009:0099 також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 11.07.2013 року, що наданий Реєстраційною службою Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області. Як вбачається з плану меж земельної ділянки зідно Державного акту серії ЯА № 300542, земельна ділянка [PERSON] межує з землями сільської ради, землями с/т «Долина», землями загального користування (дорога) та з землями землевласника [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи позивач зверталась зі скаргами та заявами, щодо порушення її прав відповідачами, а саме: до прокуратури м. Києва, Інспекції державної архітектурно-будівельного контролю, Обухвської районної державної адміністрації Київської області, Підгірцівської сільської ради та зі зверненнями до відповідачів [PERSON] та та [PERSON] Державна інспекція сільського господарства в Київській області в своєму листі № 14-07/4475 від 27.08.2013 року повідомила позивача, що в наданій останньою копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 300542 відсутня відмітка про державну реєстрацію права власності за [PERSON], а тому у разі надання документів, які б підтверджували її право власності на земельну ділянку, Держсільгоспінспекція в Київській області розгляне питання в межах наданих повноважень та в порядку визначеному чинним законодавством. Департамент земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації в своєму листі № 057024-18240 від 20.08.2013 року повідомив позивача, що питання щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил та інше відповідно до чинного законодавства відноситься до повноважень Державної архітектурно-будівельної інспекції України та її територіальних органів. Як вбачається з листа Обухівської районної державної адміністрації Київської області № 3331.216-04 від 08.08.2013 року позивачу повідомлено, що земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб вирішуються виключно судами. При цьому в листі також зазначено, що для проведення законності будівництва на сусідніх земельних ділянках [PERSON] необхідно звернутись безпосередньо до інспекції ДАБК у Київській області. Інспекція державного архітектурно-будівельного конторолю у Київській області в своєму листі № 7/10-45/0609/02 від 06.09.2013 року повідомила позивача, що в ході проведення позапланової перевірки з виїздом на місце інспекцією виявлено розпочате будівництво садового будинку на земельній ділянці, яка належить [PERSON], збудовано два поверхи. Зазначено також, що [PERSON] на власній земельній ділянці побудовано монолітний стрічковий залізобетонний фундамент. Всі виявлені в ході перевірки будівлі і споруди побудовані без отримання документу, який надає право на виконання будівельних робіт, чим порушено вимоги ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» і відповідно [PERSON] та [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ч. 1, ч. 5 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушеня та вручено обов»язкові приписи про усунення порушень та вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності. Щодо порушень в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, в тому числі за збереженням захисних насаджень і межових знаків позивачу рекомендовано звернутись до Інспекції сільського господарства у Київській області, на яку покладено завдання щодо такого контролю. Відповідно до статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до вимог ст. 90 Земельного кодексу України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до вимог ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування: г) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Положеннями ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно положень ст. 10 ЦПК України, які роз'яснювались судом сторонам та відповідають положенням ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В силу ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Позивач всупереч положень ст.ст. 59, 60 ЦПК України не довів та не надав суду належних та допустимих доказів в підтвердження того, що з боку відповідачів існують перешкоди у користуванні його земельною ділянкою та внаслідок їхніх дій йому завдано матеріальну шкоду. Надані позивачем в якості доказів роздруківки фотознімків та звіт про екпертну грошову оцінку земельної ділянки не можуть бути прийняті судом, як належні докази в силу ст. 59 ЦПК України. Отже, позивачем не доведено, що відповідачами порушено його права та завдано матеріальну шкоди внаслідок їх дій. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Також суд вважає, що відповідач [PERSON] по справі є не належним відповідачем, оскільки, як встановлено під час розгляду справи не є суміжним з позивачем землевласником чи землекористувачем, а тому позовні вимоги заявлені до останньої задоволенню не підлягають також з цих підстав. Замінити неналежного відповідача чи залучити до справи співвідповідача суд має право лише за заявою позивача (ст. 33 ЦПК України). Такого клопотання суду від позивача не надходило. Стаття 23 ЦК України визначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При таких обставинах, у звязку з недоведеністю позивачем порушення його законних прав з боку відповідачів, відсутні правові підстави для стягнення моральної шкоди. Враховуючи, що суд відмовляє у задоволенні позову в зв'язку з його недоведеністю, то підстав для застосування строку позовної давності суд не вбачає. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, суд оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови у позовних вимогах. Вимоги позивача щодо стягнення судових витрат також не підлягають задоволенню відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed