Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з 08.08.2008 року він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] До реєстрації шлюбу, в період спільного проживання, в них 02.12.2005 року народився син [PERSON], який є інвалідом з дитинства. Останні три роки позивач та відповідач проживають окремо, шлюбні відносини між ними припинено, вони перестали вести спільне господарство. В звязку з зазначеним позивач дійшов висновку, що їхній шлюб носить лише формальний характер, за час окремого проживання спільної думки та бажання зберегти сімю вони не знайшли, за таких обставин збереження шлюбу є неможливим, в звязку з чим просить суд розірвати шлюб. Також позивач в позові зазначив, що він домовився з відповідачем про те, що син після розірвання шлюбу залишиться проживати разом з ним. В судове засідання сторони не зявились, попередньо через канцелярію суду подали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, при цьому позивач в своїй заяві зазначив, що позов підтримує та просить його задовольнити, судові витрати просить залишити за ним, а відповідач в своїй заяві зазначила, що позов визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Фіксацію судового засідання технічними засобами сторони просили не здійснювати. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думки та позиції сторін, викладені у поданих до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 08.08.2008 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 1668, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-АМ № 061813, виданим 08.08.2008 року (а.с. 3). До реєстрації шлюбу, в період спільного проживання, в сторін 02.12.2005 року народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-БК № 038467, від 21.12.2005 року (а.с. 4). Син сторін [PERSON] є інвалідом з дитинства, що підтверджується копією посвідчення № 603949 від 17.09.2014 року (а.с. 5). Згідно позовної заяви, до подання вказаного позову до суду, сторони домовились про те, що їх син [PERSON] після розірвання шлюбу залишиться проживати з батьком [PERSON], що не заперечується відповідачем [PERSON] згідно поданої нею заяви про визнання позову. Причинами розпаду сімї, згідно позовної заяви, є відсутність взаєморозуміння між сторонами та фактичне припинення шлюбних стосунків. Стаття 4 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки укласти шлюбні відносини та створити сімю. Згідно ст. 110 СК України подружжя має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу в разі незгоди подальшого збереження шлюбних відносин. Зясувавши фактичні взаємини подружжя й дійсні причини позову, суд вважає, що спільне подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Враховуючи обставини по даній справі відсутність взаєморозуміння між подружжям та фактичне припинення шлюбних стосунків протягом тривалого часу, спільне проживання сторін у шлюбі буде негативно впливати на виховання та розвиток їхнього неповнолітнього сина. Сторони проти примирення. Зазначене дає суду законні підстави для прийняття визнання позову відповідачем та його задоволення. Крім того, за заявою позивача, суд вважає залишити за ним судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved