Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

[PERSON], звернувся в суд з позовом до [PERSON], яка діє в своїх інтересах, [PERSON], [INFO], в інтересах якого, як законний представник діє [PERSON], в якому просив визнати осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме - квартирою № 96 в буд. № 105 по вул. Володимирській в м. Ковелі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач та його дружина - [PERSON] зареєстровані та постійно проживають в [INFO]. Крім цього, у вказаній квартирі також зареєстровані, але не проживають [PERSON] (сестра позивача) та її неповнолітній син - [PERSON], [INFO]. Оскільки квартира не приватизована та відноситься до державного житлового фонду, на підставі рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради за № 397 від 14.09.2006 року, відповідальним квартиронаймачем є позивач. Незважаючи на те, що в квартирі зареєстровано на постійне проживання чотири особи, постійно проживають лише позивач та його дружина. Натомість сестра позивача - [PERSON] разом із сином [PERSON] у квартирі не проживають з 2004 року, тобто понад 13 років. Позивач вказує, що у 2004 році [PERSON], забравши належній їй та сину речі, самостійно вибула з квартири та повідомила, що виїжджає на постійне місце проживання до свого чоловіка в Російську Федерацію, адже він є громадянином [PERSON] та постійно там проживає. З вказаного періоду [PERSON] з сином виїхали до Російської Федерації та більше за місцем своєї реєстрації на проживання не повертались. Крім цього, позивач вказує, що [PERSON] інтересу до житла не виявляла, адже участі у його утриманні та сплаті комунальних послуг не приймала, технічним станом не цікавилась. Оскільки [PERSON] разом із неповнолітнім сином [PERSON] не проживає за місцем своєї реєстрації досить тривалий строк, позивач вважає, що підстави для збереження за відповідачем та її неповнолітнім сином житлової площі відсутні, а тому останні втратили право на проживання у [INFO]. Враховуючи наведене, позивач просить суд визнати [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрованих за адресою: [INFO], такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме - квартирою № 96 в буд. № 105 по вул. Володимирській в м. Ковелі. В судове засідання позивач не з'явився, однак попередньо подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримує повністю та просив задовольнити. Відповідач [PERSON], в силу вимог ст. 128 ЦПК України, була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з'явилась без повідомлення причин, відзиву не подала. Позивач не заперечує проти заочного рішення справи, про що зазначив в своїй заяві. За вказаних обставин суд, зі згоди позивача, прийшов до висновку про можливість ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Позивач [PERSON] є відповідальним наймачем квартири [ADDRESS], яка не приватизована та належить виконавчому комітету Ковельської міської ради, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради №397 від 14.09.2006 року. В цій квартирі, крім [PERSON], зареєстровані: дружина - [PERSON], сестра - [PERSON], та племінник - [PERSON], що підтверджується довідкою № 589 від 23.02.2018 року. Як встановлено з листа начальника Ковельського ВП ГУНП України у Волинській області № 3678 від 29.03.2018 року, проведеною перевіркою встановити місце проживання [PERSON] та її сина [PERSON] не можливо, та згідно свідчень мешканців будинку, останні більше 10 років не проживають в [INFO]. Крім цього, зазначені обставини підтверджуються письмовими поясненнями [PERSON], [PERSON], [PERSON], та [PERSON], які, кожен окремо, підтвердили, що тривалий час (понад тринадцять років) відповідач та її син в квартирі [ADDRESS] не проживають, не з'являються там, не приймають участі в утриманні квартири. Відповідно до вимог ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Зважаючи на встановлені обставини та зазначені вимоги чинного законодавства, в даному випадку вбачаються підстави для визнання цих осіб такими, що втратили право користування житловою квартирою. Таким чином суд визнає доведеним факт непроживання відповідача за вказаною адресою понад встановлені законом строки. Суд визнає такими, що заслуговують на увагу, доводи позивача про те, що реєстрація місця проживання відповідача у квартирі [ADDRESS], перешкоджає йому вільно користуватись, майном (квартирою) на власний розсуд. Зокрема така реєстрація місця проживання відповідача може бути підставою для відмови в оформленні субсидій. Таким чином суд визнає порушеним право власності позивача саме відповідачем, а тому це право підлягає захисту судом. Таким чином суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що факт відсутності відповідача [PERSON] в квартирі, яка знаходиться за адресою: м. Ковель, вул. Володимирська, 105/96, понад встановлені строки повністю доведений, а тому [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO],слід визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням за вказаною адресою.

Outcome: approved