Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

[PERSON], діючи в інтересах [PERSON], звернулась в суд з позовом до Ковельської міської ради про визнання права власності за [PERSON] на частину нерухомого майна за набувальною давністю. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS]. Належне йому право власності набуто шляхом безоплатної приватизації у відповідності до Закону України «Про приватизацію житлового фонду». Іншим співвласником квартири є далека некровна родичка позивача [PERSON]. Вказана квартира була надана [PERSON] 04.08.1971 року. Позивач [PERSON] з [PERSON] не були рідними по крові, але [PERSON] опікувалась ним з дитинства, як сином, та позивач постійно проживав разом із нею, та відповідно був включений до ордеру на вселення в квартиру № 38 в будинку по вул. Незалежності (колишня Леніна), 83. В 1971 році позивач та [PERSON] вселились в квартиру та проживали разом. В квартирі проживали та були зареєстровані тільки позивач та [PERSON], а тому відповідно участь у приватизації прийняли разом і набули квартиру [ADDRESS] у спільну сумісну власність. 19.06.1998 року померла [PERSON], яка на момент смерті була фактичним співвласником квартири [ADDRESS]. На момент смерті [PERSON] була одинокою, у шлюбі не перебувала, власних дітей не мала, а тому і спадкоємців немає. З моменту смерті [PERSON], тобто понад 18 років, позивач [PERSON] є добросовісним володільцем частини зазначеної квартири, яка до моменту смерті належала [PERSON] Саме [PERSON] з 1998 року і по даний час безперервно володіє та відкрито користується цією квартирою, здійснює за нею постійний догляд, проводить в ній ремонт, сплачує комунальні платежі. Враховуючи, що законодавство не передбачає можливості успадкування майна особами, які не входять до числа спадкоємців, представник позивача вважає, що [PERSON] став власником спірного нерухомого майна в порядку набувальної давності, так як останній добросовісно заволодів майном [PERSON], продовжує відкрито і безперервно володіти майном протягом 18 років. Враховуючи, викладене, посилаючись на норми чинного законодавства, представник позивача [PERSON] просила суд визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] за набувальною давністю. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник не зявились, однак на адресу суду надійшла спільна заява позивача та представника позивача про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують повністю, просять їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак до суду надійшло письмове клопотання міського голови Ковельської міської ради, згідно якого просить дану справу слухати без участі представника міської ради. Суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, перебіг строку володіння майном для визнання права власності на нього за набувальною давністю слід рахувати тільки після 01 січня 2001 року. З свідоцтва про смерть серії І - ЕГ № 039621, яке видане 19.06.1998 року Міським відділом реєстрації актів громадського стану м. Ковель, вбачається, що 19.06.1998 року померла [PERSON]. У відповідності до повідомлення Ковельської державної нотаріальної контори №948/01-16 від 09.06.2016 року після смерті [PERSON], яка померла 19.06.1998 року, спадкова справа не заводилась. Згідно копії Ордера № 83, виданого 04.08.1971 року виконавчим комітетом Ковельської міської ради, вказаний ордер був виданий на право заняття квартири [ADDRESS], [PERSON] та [PERSON]. З свідоцтва про право власності на житло, яке видано 01.07.1996 року виконавчим комітетом Ковельської міської ради, встановлено, що квартира за адресою: м. Ковель, вул. Незалежності, 83/38 належить на праві приватної спільної власності [PERSON] та [PERSON]. З довідки № 150 від 18.05.2016 року виданою РЖКП № 1 м. Ковеля вбачається, що [PERSON] була зареєстрована за адресою: [INFO] з 16.09.1971 року по 18.06.1998 рік та була виписана у звязку зі смертю. Крім того за вказаною адресою був зареєстрований [PERSON] з 16.09.1971 року по даний час. З копії технічного паспорту на обєкт нерухомого майна, а саме на квартиру в м. Ковелі по вул. Незалежності, 83/38, який виготовлений Волинським обласним бюро технічної інвентаризації, встановлено, що [PERSON] є власником даної квартири. Отже судом достовірно встановлено, що позивач [PERSON] з 1998 року, тобто більше вісімнадцяти років, як добросовісний набувач відкрито, безперервно володіє нерухомим майном, а саме - квартирою № 38 по вул. Незалежності, 83 в м. Ковелі, в тому числі й тою частиною цієї квартири, яка належала [PERSON], а тому має право отримати дану квартиру у власність. Таким чином в судовому засіданні доведено обставини, якими представник позивача обґрунтовував позовні вимоги, а саме право [PERSON] на цілу квартиру, розташовану по вул. Незалежності, 83/38 в м. Ковелі Волинської області \~в порядку набувальної давності. Судові витрати суд залишає за сторонами.

Outcome: approved