Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Янеір» ЛТД, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі у розмірі 95 690,00 грн. та заборгованість по оплаті за комунальні послуги і додаткові платежі у розмірі 11 278,46 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем як власником квартири за адресою: [ADDRESS] та ТОВ «Янеір» ЛТД укладено договір оренди житлової нерухомості № 20-010 від 23.02.2018, згідно з п.п.3.1, 3.2 якого відповідачу передано у тимчасове та оплатне користування вказану квартиру для господарської діяльності та проживання працівників товариства. 21.02.2019 сторонами укладено додаткову угоду № 1 та продовжено строку дії договору до 23.02.2020. Позивач зазначає, що після закінчення строку дії договору питання щодо розірвання договору не порушувалось, тому співпраця продовжувалась. Згідно з п.п. 5.1, 5.2 договору розмір орендної плати складає 13 670,00 грн., вказаний розмір не переглядався та не змінювався. Як вказує позивач з квітня 2020 року відповідач припинив виконувати умови договору в частині сплати орендної плати і комунальних послуг та додаткових платежів, повідомивши листом № 261, що заборгованість буде сплачена рівними частинами разом з платежами за липень, серпень, а червень буде сплачено вчасно, однак 18.09.2020 відбулася виплата за березень 2020 (без комунальних послуг та додаткових платежів). 07.11.2020 позивач направив ТОВ «Янеір» ЛТД претензію, яка залишилася без відповіді і реагування. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21.01.2021 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 09.03.2021 позов [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 753/743/21 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судові засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у поданих до суду заявах просив розглядати справу без його участі та проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судові засідання 30.03.2021, 14.05.2021, 02.07.2021 та 23.07.2021 не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення з відміткою про отримання відповідачем поштової кореспонденції, про поважні причини неможливості направити свого представника не повідомляв, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Як визначено ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке. Судом встановлено, що 23.02.2018 між [PERSON] (орендодавець) та ТОВ «Янеір» ЛТД (орендар) укладено договір оренди житлової нерухомості № 20-010, відповідно до умов якого орендодавець передає орендареві в тимчасове та платне користування квартиру за адресою: [ADDRESS] (п. 1.1, 1.1.2 договору). Відповідно до п. 4.1 договору строк орендного користування квартирою, що орендується, та майном складає 1 (один) рік з моменту прийняття квартири за актом прийому-передачі. Пунктами 5.1, 5.2 договору передбачено, що розмір орендної плати за орендне користування квартирою та майном складає 13 670,00 грн. на місяць орендного користування; орендна плата сплачується у безготівкову порядку на рахунок орендодавця не пізніше 1 (першого) числа кожного місяця. При виплаті орендної плати та інших платежів за договором орендар утримує та сплачує до бюджету податок з доходів фізичних осіб, військовий збір, та інші необхідні обов`язкові платежі, передбачені законодавством України, за визначеною законодавством України ставкою. Згідно з п. 6.1 договору визначено комунальні послуги та додаткові платежі, які сплачує орендар (ТОВ «Янеір» ЛТД) згідно з отриманими рахунками: електроенергія, водопостачання та водовідведення гарячої та холодної води, газ, опалення, обслуговування прибудинкової території, абонентська плата за інтернет та телебачення, консьєрж. Відповідно до акту прийому-передачі нерухомого майна в оренду від 25.02.2018 [PERSON] передав, а ТОВ «Янеір» ЛТД в особі генерального директора Агафонова Я.І. прийняв у тимчасове платне користування приміщення та майно в приміщенні. Відповідно до додаткової угоди № 1 від 21.02.2019 до договору, строк дії договору продовжено на наступний рік - до 23.02.2020. Як визначено статтею 764 ЦК України, якщо наймач продовжує володіти та/або користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Зі змісту листа ТОВ «Янеір» ЛТД № 261 від 14.05.2020 вбачається, що відповідач продовжував користування об`єктом оренди після строку договору. Як зазначає позивач, 27.10.2020 працівник ТОВ «ЯНЕІР» ЛТД [PERSON] , який фактично проживав у квартирі, повідомив, що речі з квартири ним зібрані та ключі передано до головного офісу відповідача, який, всупереч вимогам п. 9 договору, 27.10.2020 повернув ключі від квартири позивачеві без попереднього огляду, при цьому заборгованість не була погашена. Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд на підставі статей 12, 13, 43, 81 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Особа, яка бере участь у справі, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір. Судом встановлено, що з квітня 2020 року ТОВ «Янеір» ЛТД припинило вносити орендну плату за квартиру [ADDRESS] . При цьому останній платіж за березень 2020 року відповідачем сплачено 18.09.2020. Як свідчить розрахунок позивача та додані до позовної заяви виписки з рахунку позивача, загальна сума заборгованості відповідача за оренду квартири складає 95 690,00 грн. і складається із заборгованості: за квітень 2020 - 13 670,00 грн.; за травень 2020 - 13 670,00 грн.; за червень 2020 - 13 670,00 грн.; за липень 2020 - 13 670,00 грн.; за серпень 2020 - 13 670,00 грн.; вересень 2020 - 13 670,00 грн.; за жовтень 2020 - 13 670,00 грн. Крім того, з наданих позивачем квитанцій вбачається, що відповідачем не відшкодовано вартість житлово-комунальних послуг та інших послуг, наданих за адресою: [ADDRESS] за період з березня по жовтень 2020 року на загальну суму 11 278,46 грн. Позивачем на адресу відповідача було направлено претензію від 06.11.2020 про сплату боргу, проте вказана вимога залишена відповідачем без реагування. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною першою статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Як визначено ст. 762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Відповідно до положень статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтю 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У відповідності до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. За приписами статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як передбачено ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, зміст та підстави вимог позивача, не надав жодних доказів та пояснень на спростування обставин, наведених позивачем у позовній заяві. Стосовно доводів представника відповідача щодо порушення правил підсудності, наведених у клопотанні про відкладення розгляду справи від 01.07.2021, суд керується висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18 (провадження № 12-73гс20), згідно з яким на спори, предметом яких є стягнення заборгованості, що виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються правила виключної підсудності. При цьому Велика Палата Верховного Суду не вважала за необхідне відступати від висновку, викладеного Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду в постанові від 16.05.2018 у справі № 640/16548/16-ц, про те, що позов про стягнення орендної плати за користування нерухомим майном належить до позовів, які виникають з приводу нерухомого майна. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі та комунальним і іншим послугам є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved