Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 63754, вчинений 5 жовтня 2010 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 22 лютого 2021 року цивільну справу за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», треті особи - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець Мельник Юрій Анатолійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, передано за підсудністю до Дарницького районного суду міста Києва. В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями справу передано на розгляд судді Якусику О.В. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не мав ніяких фінансових стосунків з ТОВ «ФК «Аланд», а тому виникають сумніви стосовно наявності у відповідача та у приватного нотаріуса Горай О.С. будь-яких документів, які б підтверджували безспірність суми заборгованості у розмірі 47 859,47 грн., вказаної у виконавчому написі № 63754, виданому 5 жовтня 2020 року. Позивач вказує, що він звертався до ТОВ «ФК «Аланд» та приватного нотаріуса Горай О.С. із запитами щодо підстав виникнення заборгованості перед ТОВ «ФК «Аланд», однак станом на 17 лютого 2021 року відповіді на запити надані не були. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 29 березня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 758/2131/21 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С., приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Юрія Анатолійовича, призначено справу до розгляду по суті на 11 травня 2021 року. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19 квітня 2021 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення доказів у справі та витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис від 5 жовтня 2021 року № 63754 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в розмірі 47859,47 грн. Розгляд справи у судовому засіданні 11 травня 2021 року відкладено на 1 червня 2021 року. 1 червня 2021 року від представника позивача надійшло клопотання про витребування від АТ «Райффайзен Банк Аваль» копії договору відступлення прав вимоги 114/8 від 29 листопада 2014 року з додатками. Ухвалою суду від 1 червня 2021 року відкладено розгляд справи на 6 липня 2021 року, витребувано у Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» копії договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 114/8 від 29 листопада 2014 року, укладеного з Публічним акціонерним товариством «Банк національний кредит», з додатками в частині, що стосується кредитного договору №010/0040/82/065644 від 6 червня 2012 року, укладеними з [PERSON] . 8 жовтня 2021 року від Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» надійшли витребувані судом документи. 18 листопада 2021 року відповідач у поданій до суду заяві повідомив про відсутність у нього документів, які стали підставою для вчинення виконавчого напису. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Як визначено ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 31 травня 2012 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] у простій письмовій формі укладено Договір про надання банківських послуг №010/0040/82/0265644, відповідно до умов якого банком встановлено позивачу кредитну лінію з лімітом у 1000,00 грн на строк 48 місяців, що починається з 31 травня 2012 року та закінчується 31 травня 2016 року (п.п. 1.1, 1.2 розділу І Договору.). 5 жовтня 2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис № 63754 про стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № 010/0040/82/0265644 від 6 червня 2012 року, укладеним з АТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 114/8 від 24 листопада 2014 року є ПАТ «Банк Національний Кредит», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №НК-14/1 від 24 листопада 2014 року є ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №26/11/2014-01 від 26 листопада 2014 року є ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №11/08/2020-КА від 11 серпня 2020 року є ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», заборгованості за період з 11 серпня 2020 року по 14 серпня 2020 року у розмірі 47359,47 грн та плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 500 грн. 15 січня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Мельником Ю.А. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою з метою примусового виконання виконавчого напису № 63754, виданого 5 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., звернуто стягнення на доходи [PERSON] , які він отримує від ДП «Автомаз-Україна» з відрахуванням у розмірі 20 % від заробітної плати боржника. Статтею 18 ЦК України визначено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріусом виконавчого напису є нотаріальною дією. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Норми статті 88 цього Закону встановлюють, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок), містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17 зробила такий висновок про застосування вказаної норми права: «Строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, передбачений статтею 88 Закону України «Про нотаріат», безпосередньо пов`язаний з позовною давністю, встановленою ЦК України. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Отже, загальний строк для звернення стягувача до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису становить не більше трьох років з дня виникнення у стягувача права вимоги до боржника незалежно від суб`єктного складу сторін у правовідносинах. Судом встановлено, що згідно з умовами укладеного кредитного договору позивач був зобов`язаний повернути суму кредиту у строк до 31 травня 2016, а отже з вказаної дати у кредитора виникло право вимоги до боржника та розпочав перебіг позовної давності за вказаними вимогами. Оспорюваний виконавчий напис вчинений 5 жовтня 2020 року, тобто після спливу трьох років з дня виникнення права вимоги. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06.032017 та 04.04.2017 виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Судом встановлено, що кредитний договір №010/0040/82/0265644 від 31 травня 2012 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладений у простій письмовій формі, а отже, вчиняючи 5 жовтня 2020 виконавчий напис № 63754, приватний нотаріус Горай О.С. безпідставно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною. Зазначене вище дає підстави для визнання оспорюваного виконавчого напису № 63754 таким, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Враховуючи порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не вбачає необхідності надавати оцінку іншим доводам позивача, викладеним у позовній заяві. Відповідно до статті 141 ЦПК з відповідача на користь позивачапідлягає стягненнюсудовий збір за подання позовної заяви, заяви про забезпечення позову та заяви про забезпечення доказів у сумі 1816 грн.

Outcome: approved