Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 грудня 2012 року по справі №801/11812/2012 на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], з 1/4 частки до 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; частково звільнити його від сплати заборгованості по аліментам станом на 01 вересня 2018 року, а саме на 17000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 24 грудня 2012 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області було ухвалено рішення, згідно з яким з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Вважає, що на теперішній час є підстави для зменшення розміру аліментів, оскільки після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів в останні роки у нього змінились сімейний і матеріальний стан, значно погіршився стан здоровя. Так, 06 лютого 2015 року він уклав шлюб з [PERSON] (у шлюбі [PERSON]) Ю.В., від якого мають сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на його утриманні. Зазначає, що з 2016 року у нього загострилися хвороби хребта, правого та лівого колінних суглобів, лікування яких потребує значних коштів. На даний час він не має постійного місця роботи і отримує державну соціальну допомогу як інвалід ІІІ групи у розмірі 1452 грн. Його дружина знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити. Представник відповідача адвокат [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначив, що група інвалідності позивача є робочою і до 2015 року відповідач не мав заборгованості зі сплати аліментів, Крім того, на підставі договору дарування від 18 листопада 2015 року [PERSON] передала у власність [PERSON] автомобіль марки DAEWOO модель NEXIA, 2008 року випуску, вартістю 57720,30 грн. Отже позивач має можливість працювати, має у власності автомобіль, а тому позов про зменшення розміру аліментів та заборгованості із них є необґрунтованим. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 грудня 2012 року по справі №801/11812/2012 з [PERSON] на користь [PERSON] булу стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 07 листопада 2012 року і до повноліття дитини. Ухвалюючи рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина, суд зокрема взяв до уваги, стан здоровя та матеріальне становище сторін, відсутність відомостей щодо наявності у [PERSON] на утриманні інших осіб. За таких обставин суд вважав, що [PERSON] у змозі сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як встановлено судом, 06 лютого 2015 року позивач [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] (після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Дубяга»). Від даного шлюбу у [PERSON] та [PERSON] 03 листопада 2017 року народився син [PERSON]. Погіршення стану здоровя позивача підтверджується наявною медичною документацією, доданою до позовної заяви. Як в позовній заяві, так і в судовому засіданні позивач зазначав, що його дружина на теперішній час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років і також знаходиться на його утриманні. Таким чином, на день ухвалення рішення суду про стягнення з [PERSON] аліментів 24 грудня 2012 року наведені вище обставини ще не існували та не враховувались судом при визначенні розміру аліментів. Позивачем надано достатньо доказів, у розумінні ст.ст. 13, 81 ЦПК України, які підтверджують виникнення обставин, передбачених ст. 192 СК України, що унеможливлюють сплату аліментів у розмірі визначеному рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 грудня 2012 року, що є підставою для задоволення позову в частині позовних вимог про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ч. 2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у звязку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною , що має істотне значення. Як видно із розрахунку, складеного державним виконавцем, заборгованість зі сплати аліментів у [PERSON] виникла з 01 липня 2015 року і станом на 01.09.2018 року складає 24456,83 грн. Доказів виникнення зазначеної вище заборгованості у звязку з тяжкою хворобою позивачем суду не надано. Разом з цим, частинами 1, 2 статті 3 Конвенції «Про права дитини», прийнятої 20.11.1989 року, яка набрала чинності для України 27.09.1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. З огляду на викладене позовні вимоги про часткове звільнення від сплати заборгованості за аліментами задоволенню не підлягають. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: partial