Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем 21 квітня 1994 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Черкаського міськвиконкому, актовий запис № 625. З позовної заяви виходить, що під час перебування у місцях позбавлення волі 21 квітня 1994 року позивач уклав шлюб з відповідачем, який вони зареєстрували у відділі реєстрації актів громадянського стану Черкаського міськвиконкому, актовий запис № 625. 03 серпня 19994 року позивач усиновив сина відповідача [PERSON] . У 1995 році [PERSON] була притягнута до кримінальної відповідальності та до 1998 року відбувала покарання у Харківській виправній колонії. Після звільнення з колонії відповідач виїхала на постійне місце проживання до міста Корсунь-Шевченківський, Черкаської області, де проживає і по теперішній час. З цього часу сторони припинили шлюбні стосунки. [PERSON] залишився проживати разом з позивачем. З 1997 року позивач проживає у цивільному шлюбі з іншою жінкою [PERSON] та від спільного проживання вони мають двох дітей. Подальше збереження такого шлюбу суперечить інтересам позивача. Добровільно розірвати шлюб відповідач відмовляється. Враховуючи вищевикладене, позивач просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем 21 квітня 1994 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Черкаського міськвиконкому, актовий запис № 625. Ухвалою судді від 08 лютого 2019 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи останній повідомлявся належним чином, надав до суду письмову заяву від 08.04.2019 року про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Також у поданій заяві позивач вказав, що у разі неявки відповідача повідомленої належним чином просить суд провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів ( а.с. 35 ). Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідач [PERSON] судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду справи неодноразово повідомлялась належним чином та останній неодноразово направлялись рекомендованим листом судові повістки про виклик до суду за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. За даними виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області відповідач зареєстрована проживаючою у [ADDRESS] . Згідно відмітки поштового відділення судові повістки про виклик до суду вручені [PERSON] особисто ( а.с. 40, 45 ). Відповідно до ст. 128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно приписів ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. З огляду на викладене, а також враховуючи положення ст. 128, 130, 131 ЦПК України, відповідачу [PERSON] належним чином вручено судові повістки і вона вважається такою, що належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів ( постановляє заочне рішення ). Враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] належним чином двічі повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилась, не подала відзив на позов, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд, виходячи з приписів ст. 280 ЦПК України, приходить до висновку щодо можливості провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що винесено відповідну ухвалу від 11 червня 2019 року. Наявних у справі матеріалів про права та обов`язки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши позицію позивача по суті заявлених позовних вимог, перевіривши матеріали справи та дослідивши в судовому засіданні докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Черкаського міськвиконкому 21 квітня 1994 року, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 21 квітня 1994 року, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Черкаського міськвиконкому зроблено відповідний актовий запис за № 625. Прізвище подружжя після реєстрації шлюбу : [PERSON] , [PERSON] ( а.с. 7 ). Згідно довідки виконкому Переписької сільської ради Городнянського району Чернігівської області від 26.12.2018 року № 415 та довідки про склад сім`ї № 411 [PERSON] зареєстрований проживаючим у [ADDRESS] та до складу його сім`ї входять [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 11-12 ). Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 55 СК України передбачає, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. При цьому стаття 56 СК України визначає, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги відсутність у сторін спільних дітей. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу позивач у позовній заяві зазначає те, що сторони з 1998 року разом не проживають, позивач проживає у цивільному шлюбі з іншою жінкою. У зв`язку з цим, сторони припинили між собою шлюбні стосунки і вирішили розірвати шлюб, примирення між сторонами неможливе. З огляду на викладене, а також враховуючи фактичні взаємини подружжя, наведені позивачем причини розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін у зв`язку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved