Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач 1), [PERSON] (далі по тексту - відповідач 2) та [PERSON] (далі по тексту - відповідач 3) про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, в якому просила суд: 1)Визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права [PERSON] , принижує її честь, гідність і ділову репутацію, інформацію, поширену [PERSON] на загальних зборах членів Житлово-будівельного кооперативу «Ромашка-3» 23.05.2019 р., а саме: « [PERSON] розкрадає кошти кооперативу та протизаконно заволоділа коштами за продані 6 квартир, що знаходились у власності кооперативу»; 2)Зобов`язати [PERSON] спростувати поширену нею недостовірну інформацію шляхом виступу на найближчих загальних зборах житлово-будівельного кооперативу «Ромашка-3», або поданням письмової заяви на адресу житлово-будівельного кооперативу «Ромашка-3» (02140, м. Київ, вул. Ревуцького, 44); 3)Визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права [PERSON] , принижує її честь, гідність і ділову репутацію, інформацію, поширену [PERSON] на загальних зборах членів Житлово-будівельного кооперативу «Ромашка-3» 23.05.2019 р., а саме: « [PERSON] бере додатково з усіх орендаторів по 500 американських доларів готівкою»; 4)Зобов`язати [PERSON] спростувати поширену нею недостовірну інформацію шляхом виступу на найближчих загальних зборах житлово-будівельного кооперативу «Ромашка-3», або поданням письмової заяви на адресу житлово-будівельного кооперативу «Ромашка-3» (02140, м. Київ, вул. Ревуцького, 44); 5)Визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права [PERSON] , принижує її честь, гідність і ділову репутацію, інформацію, поширену [PERSON] [INFO] на території дитячого майданчику поблизу будинку [ADDRESS] та біля квартири [ADDRESS] , а саме: « [PERSON] продала 6 квартир кооперативу і за виручені кошти побудувала собі 3-х поверховий будинок», « [PERSON] краде кошти кооперативу»; 6)Зобов`язати [PERSON] спростувати поширену нею недостовірну інформацію шляхом подання письмової заяви на адресу житлово-будівельного кооперативу «Ромашка-3» (02140, м. Київ, вул. Ревуцького, 44); 7)Стягнути з відповідачів на користь позивача моральну шкоду у розмірі по 20 000 грн. з кожного, а також розподілити судові витрати. В якості обґрунтування позовних вимог позивач вказувала на те, що починаючи з 2007 року вона працює головою правління Житлово-будівельного кооперативу «Ромашка-3». 23.05.2019 р. на загальних зборах членів ЖБК «Ромашка-3» [PERSON] привселюдно звинуватила позивача в тому, що та розкрадає кошти кооперативу та протизаконно заволоділа коштами за продані 6 квартир кооперативу. На цих же зборах [PERSON] заявила, що позивач бере додатково з усіх орендаторів по 500 американських доларів готівкою. 11 червня 2019 року інший відповідач - [PERSON] на дитячому майданчику поблизу будинку [ADDRESS] та в середині самого будинку поширювала про позивача інформацію про те, що остання краде кошти кооперативу, продала 6 квартир кооперативу і за виручені кошти побудувала собі 3-х поверховий будинок». У поданому спільно відзиві [PERSON] та [PERSON] проти позову заперечували в повному обсязі, зазначивши що: між ними та позивачем склались напружені стосунки; вони неодноразово звертались до позивача із письмовими та усними зверненнями щодо надання інформації про фінансово-господарську діяльність кооперативу, однак відповіді не отримували; в будинку кооперативу з`явилось багато невдоволених роботою позивача мешканців; показання заявлених позивачем свідків є неналежними та недопустимими доказами, оскільки ці особи знаходяться в службовій залежності позивача, є друзями її сім`ї та упередженими особами; їхні висловлювання в адресу позивача є критикою дій останнього, оціночним судженням, а не твердженням. В поданих представником [PERSON] поясненнях останній заперечував проти позову зазначивши, що: позивач звернулась із позовною заявою про захист честі, гідності та ділової репутації як фізична особа, проте, заявлені позовні вимоги напряму пов`язані із виконанням позивачем посадових обов`язків голови правління ЖБК «Ромашка-3»; в матеріалах справи містяться сумнівні докази на підтвердження порушених прав позивача (складені особисто позивачем та заінтересованою особою), а саме протоколом № 8 загальних зборів членів ЖБК «Ромашка-3» від 23.05.2019 р. за підписом позивача та секретаря зборів; позивачем не доведено порушення саме його прав на захист честі і гідності, а не ділової репутації голови правління ЖБК «Ромашка-3». В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали пославшись на наведені у позовній заяві обставини та обґрунтування. Відповідач [PERSON] та представники Відповідачів 1 та 2 позов не визнавали з підстав, наведених у відзиві та поясненнях. Заслухавши учасників справи, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Протоколом засідання правління ЖБК «Ромашка-3» від 17.09.2007 р. № 3-П позивача обрано головою правління житлово-будівельного кооперативу «Ромашка-3». Дану посаду позивач займає і по сьогоднішній день. 23 травня 2019 року на загальних зборах членів житлово-будівельного кооперативу «Ромашка-3», в яких брали участь 40 осіб, [PERSON] привселюдно звинуватила позивача в розкраданні коштів кооперативу та протизаконному заволодінні коштами за продані 6 квартир, що знаходились у власності кооперативу. На цих же зборах інший відповідач - [PERSON] заявила, що позивач бере додатково з усіх орендаторів по 500 американських доларів готівкою. Дані обставини підтверджуються протоколом загальних зборів членів житлово-будівельного кооперативу «Ромашка-3» від 23.05.2019 р. та жодним учасником справи спростовані не були. Також допитані у судовому засіданні свідки підтвердили вказані відомості. Протокол загальних зборів членів житлово-будівельного кооперативу «Ромашка-3» від 23.05.2019 р. у встановленому законом порядку визнаний недійсним чи скасованим не був, а від так в суду відсутні будь-які підстави ставити під сумнів зазначені в ньому відомості. Верховний суд в постанові від 03 квітня 2019 року по справі № 201/10584/16-ц дійшов висновку, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права (постанова Верховного суду від 14 лютого 2018 року № 522/14156/14-ц). [PERSON] та [PERSON] не довели, що поширена ними інформація про позивача є достовірною, а тому, зважаючи на викладені висновки Верховного суду, поширені ними відомості про [PERSON] є недостовірною інформацією, яка принижує її честь, гідність та ділову репутацію. Суд також звертає увагу на висновок Верховного суду, викладений в постанові від 03 квітня 2019 року № № 201/10584/16-ц, згідно якого, позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права. Зважаючи на те, що поширена [PERSON] та [PERSON] недостовірна інформація стосується безпосередньо позивача, а не житлово-будівельного кооперативу «Ромашка-3», то саме позивач вправі звертатись до суду за захистом порушеного прав. А тому суд відхиляє доводи представника [PERSON] з приводу того, що позивачем невірно обрано спосіб судового захисту. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації (частина четверта статті 32 Конституції України). Згідно зі статтею 10 Конвенції і частинами другою та третьою статті 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб. Згідно із частиною першою статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК України предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії» (Lingens v. Austria). Суд відхиляє доводи [PERSON] та [PERSON] з приводу того, що поширена ними інформація є оціночним судженням з огляду на наступне. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна (висновок Верховного суду, викладений в постанові від 02 червня 2021 року № 369/1052/16-ц). Саме це і є головною відмінністю оціночних суджень від тверджень про факти. Зважаючи на те, що поширену [PERSON] та [PERSON] інформацію можна було б довести у випадку її достовірності, то така інформація не є оціночним судженням, а не що іншим як твердженням про факти. Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного суду України № 1спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. Таким чином, зважаючи на викладене вище, вимоги позивача в частині визнання недостовірною поширену про неї [PERSON] та [PERSON] інформацію та зобов`язання її спростувати підлягають задоволенню. Водночас, у розрізі заявлених позовних вимог до [PERSON] суд приходить до висновку, що обставини, на які позивач посилався в позовній заяві, належними та допустимими доказами не доведені, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та допиту свідків. А згідно з положеннями ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положеннями ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та врахуваши надані під час розгляду справи покази допитаних у судовому засіданні свідків, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог заявлених до [PERSON] . Що стосується моральної шкоди, суд звертає увагу на п. 27 Постанови № 1 Пленум Верховного суду України, згідно якого способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі Пунктах 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» надано роз`яснення, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З огляду на природу інституту відшкодування моральної шкоди цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності. Такий висновок зроблено Верховним Судом у складі суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19.12.2018 р. у справі № 640/14909/16-ц Таким чином, оцінивши докази в їх сукупності, врахувавши встановлені під час судового розгляду обставини, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає, що на користь позивача з метою компенсації моральної шкоди з [PERSON] та [PERSON] необхідно стягнути по 1000,00 грн. з кожної. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). На підставі викладеного та

Outcome: partial