Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

[PERSON] є власником квартири №43 в буд.№14 на мкр-ні Гірницький в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, яка належить їй на праві особистої приватної власності на підставі договору купівлі-продажу серії ННВ №275492 від 01.03.2018 року. Право власності за нею зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 1470851112110 від 01.03.2018 року, номер обєкта в РПВН 19603634, що підтверджується відповідним Витягом з реєстру. Як вказувала позивач, що підтверджується довідкою ЖБК «СВІТАНОК-36» від 17.05.2018 року №29 (а.с.18), в зазначеному житловому приміщенні значиться зареєстрованим місце проживання її - [PERSON], [INFO], чоловіка її рідної сестри - [PERSON], 29.08.960 року народження, та племінників [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом серії ІІ-КИ №435139 від 17.12.1982 року про його одруження з сестрою позивача [PERSON] (а.с.21). Відповідно до акту від 21.05.2018 року, засвідченого ЖБК «СВІТАНОК-36» (а.с.19), з 13.01.2017 року й станом на 21.05.2018 року [PERSON] не проживає в житловому приміщенні, розташованому за адресою: мкр-н. Гірницький 14/67, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область. Визначаючи характер спірних правовідносин, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вони склались між власником житла та членом її сімї (родичем непрямої лінії споріднення), у звязку з чим регулюються ст.405 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З аналізу положень ст.ст.391, 396 ЦК України слідує, що позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння, на чому також акцентує увагу Вищий спеціалізований суд України з розгляду кримінальних і цивільних справ в п.п.33,34 Постанови №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Згідно з ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла в силу наявності особистого сервітуту мають право користування цим житлом відповідно до закону. Натомість, як слідує з положень ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач в належному позивачеві житловому приміщенні не проживає з січня 2017 року, добровільно обравши собі інше постійне місце проживання, перешкод в користуванні квартирою йому ніхто не чинив, в той час як реєстрація місця проживання відповідача створює позивачеві перешкоди в користуванні належною їй власністю, обмежуючи майнові права [PERSON], яка вимушена сплачувати за відповідача додатково комунальні послуги, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість предявлених нею вимог негаторного позову та необхідність їх задоволення із визнанням [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: мкр-н. Гірницький 14/67 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України, п.35 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь [PERSON] 704,80 грн. в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору (а.с.1).

Outcome: approved