Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до місцевого суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно. Позивач посилається на те, що 30.01.2016 року померла [PERSON]; після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме на земельні ділянки, які належали їй на праві власності згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія III-ЛВ №039941 та на земельні ділянки, які вона набула в порядку спадкування майна свого чоловіка, [PERSON], котрий помер 02.05.2006 року, - згідно свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 19.06.2008 року, зареєстрованих за №1260 та №1263. За життя [PERSON] склала заповіт посвідчений секретарем Містковицької сільської ради 17.09.2013 року, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і все те, що буде належати їй на день смерті заповіла, [PERSON]. Звернувшись до Самбірської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, позивачу державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки оригінал Державного акту на право приватної власності на землю серія III-ЛВ №039941 втрачений, а право на земельні ділянки набуті згідно свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 19.06.2008 року, зареєстрованих за №1260 та №1263 спадкодавець при житті не зареєструвала. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги та посилалася на обставини, зазначені в позовній заяві, просила позов задовольнити; ствердила, що інших спадкоємців немає та відсутні будь-які спори з цього приводу. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Самбірського району Львівської області на виклик у суд не зявився; хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, сільський голова подав клопотання про розгляд справи у відсутності представника та підтримання вимог позивача, - тому суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних даних про права та взаємовідносини сторін у заочному провадженні, про що не заперечила представник позивача. Зясувавши обставини справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав: Судом установлено, що згідно свідоцтва про смерть серії І-СГ №411872 [PERSON] померла 30.01.2016 року. Із свідоцтв про право на спадщину за заповітом, виданими державним нотаріусом Рудківської державної нотаріальної контори 19.06.2008 року, зареєстрованими в реєстрі за №1265 та №1260 відомо, що [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON], земельні ділянки загальною площею 1,40га, призначені для ведення особистого селянського (підсобного) господарства, розташовані на території села Містковичі, та земельні ділянки загальною площею 0,60га, призначені для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського (підсобного) господарства, розташовані на території села Містковичі. При житті 14.10.2013 року [PERSON] виготовила витяги з Державного земельного кадастру на вищевказані земельні ділянки, однак, дані витяги із свідоцтвами про право на спадщину за заповітом [PERSON] при житті не зареєструвала у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. [PERSON] на праві власності належали земельні ділянки на території Містковицької сільської ради Самбірського району Львівської області, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,36га згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ№039941 від 06.02.2002 року, який в даний час загублений, про що оголошено у газеті «Високий Замок» (Самбірщина) від 10 серпня 2017 року. Спадкодавець [PERSON] на день смерті мала право на вище зазначені земельні ділянки незважаючи на відсутність реєстрації майнового права та оригіналу Державного акту на землю, це право є майнового характеру а, отже, не припинилось внаслідок її смерті і входить до складу її спадщини, право на яку має позивач згідно заповіту. Із заповіту від 17.09.2013 року відомо, що [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті, на що вона за законом матиме право, - [PERSON]. Відповідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1233 ЦК України [PERSON] являється спадкоємцем по заповіту майна [PERSON]. Ураховуючи вище наведені норми законів у сукупності з поясненнями позивача, суд прийшов до переконання, що позов [PERSON] є підставний та підлягає до задоволення.

Outcome: approved