Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням наступних уточнень просить стягнути з [PERSON] (далі - відповідач) на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 11.03.2020 і до повноліття дитини. В обґрунтування позову зазначила, що між нею та відповідачем 31.08.2012 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції зареєстровано шлюб. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та обов`язки, у зв`язку з чим шлюб розірвано рішенням Московського районного суду м. Харкова від 03.08.2018. В шлюбі у сторін народилась дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач працездатний, аліменти нікому не платить, в утриманні дочки участі не приймає. Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 10.04.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання 15.03.2020 не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. Надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі та зазначив, що не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частки усіх видів його доходів (заробітку), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вирішуючи питання щодо наявності підстав для прийняття визнання позову відповідачем, суд керується таким. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Московського районного суду м. Харкова від 03.08.2018 шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] було змінено на дошлюбне « [PERSON] ». Згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13.11.2013 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис за № 1879, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , позивач є її матір`ю. Частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст.182 цього Кодексу, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як вбачається з роз`яснень, викладених в п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи із змісту ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, одним із основних завдань цивільного судочинства є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ. Згідно ч. 2 ст. 2 ЦПК України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України, п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ч. 3 ст. 19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. Таким чином, виходячи з положень чинного законодавства України, розмір аліментів, визначений в ч. 5 ст. 183 СК України, п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, в тому числі 1/4 частина заробітку (доходу) відповідача на одну дитину, вважається безспірним і таким, що презюмується як необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що аліменти на одну дитину відповідача в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) є такими, що відповідають засадам справедливості, розумності та є необхідними для забезпечення умов та рівня життя дитини, достатнього для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), суд приходить до висновку щодо наявності передбачених законодавством України підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця. При цьому оцінюючи зміст позовних вимог, суд керується таким. В остаточній редакції позову, яка надійшла до суду 30.09.2020, позивач просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/2 частини (тобто 50 відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Враховуючи, що позивач не є фахівцем у галузі права, ту обставину, що відповідач визнав позовні вимоги в частині стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), а розмір визначених в такий спосіб аліментів згідно імперативних положень законодавства України за будь-яких умов не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, про які просила позивач в позовній заяві, суд приходить до висновку, що стягнення з відповідача аліментів в розмірі, який він визнав, не становитиме вихід за межі позовних вимог, відповідатиме якнайкращому забезпеченню інтересів дитини та забезпечуватиме виконання завдань справедливого вирішення даної справи та ефективного захисту права дитини на належне утримання, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову, тобто з 11.03.2020. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи наведене, суд задовольняє позовні вимоги та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх неповнолітнього дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 11.03.2020 року і до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн. Роз`яснити сторонам, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним Кодексом України.

Outcome: approved