Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення матеріальної, моральної шкоди та суми страхового відшкодування в якому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його, [PERSON] користь спричинену в результаті дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду в сумі 18\~217, 33 гривень; стягнути з ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-авто» на його, [PERSON] користь заборгованість в сумі 61\~300,00 гривень страхової суми, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми заборгованості; стягнути з [PERSON] на його, [PERSON] користь моральну шкоду в сумі 25\~000,00 гривень; стягнути з ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-авто» на його, [PERSON] користь моральну шкоду в сумі 25\~000,00 гривень, а також стягнути солідарно з відповідачів на його, [PERSON] користь судові витрати в сумі 1\~295,17 з яких 795, 17 гривень судовий збір щодо вимог майнового характеру та 500, 00 гривень - судовий збір з вимог немайнового характеру. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 26 травня 2014 року водій [PERSON], керуючи автомобілем «Опель» д/н [NUMBER], по вулиці Середньофонтанській в місті Одесі, змінюючи напрямок руху, не впевнився в безпеці такого маневру, перетнув лінію дорожньої розмітки, яка розділяє транспортні потоки протилежних напрямків, виїхав на призначений для зустрічного руху бік дороги, в результаті чого, скоїв зіткнення з транспортним засобом позивача, а саме: легковим автомобілем марки «Рено» д/н [NUMBER], який рухався в зустрічному напрямку, від чого обидва транспорті засоби отримали механічні пошкодження, а водії тілесні ушкодження. За даним фактом співробітниками ДАІ відносно відповідача - [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення за статтею 124 КпАП України. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 24 липня 2014 року, по справі № 521/11214/14-п визнано [PERSON] винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 КпАП України і притягнуто його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень в дохід держави. [PERSON] 31 серпня 2013 року уклав з відповідачем - ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-авто» Договір страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АС/5386143). На день скоєння дорожньо-транспортної пригоди договір страхування був чинним. Відповідно до умов договору страхування ліміт відповідальності страхової компанії за шкоду заподіяну майну потерпілого становить 50\~000, 00 гривень. 10 червня 2014 року представником ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто»був був здійснений детальний огляд пошкодженого транспортного засобу позивача (автомобіль марки «Рено» д/н [NUMBER]), за результатом чого був складений протокол огляду та був встановлений характер пошкоджень (детальний опис пошкоджень ТЗ). 11.06.2014 року ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» була складена ремонтна калькуляція № 19491, згідно якої було підраховано та визначено загальна сума ремонту транспортного засобу позивача в сумі 68\~217,33 гривень, з яких вартість запчастин 57\~660,33 гривень, фарбування автомобіля - 4\~536,00 гривень, вартість робіт 6\~021,00 гривень. Отже, загальна сума ремонту автомобіля позивача перевищує ліміт відповідальності страхової компанії в 50\~000 гривень. Крім того, позивач після спричиненої відповідачем ДТП, дуже сильно переживав нанесення значних ушкоджень своєму майну, відчув складності побутового характеру, та просив стягнути з відповідачів відшкодування завданої йому моральної шкоди, яке він оцінює у розмірі 25 000 гривень з кожного відповідача. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути : - відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; - відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Представник позивача адвокат [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій вказав, що позов підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу в його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «УКС «Гарант-Авто» в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про що свідчать розписки про отримання судових ухвал та повісток, про причини неявки суд не повідомив, заперечення не надав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, шляхом надсилання судових ухвал та повісток на адресу місця реєстрації, згідно довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як вбачається з мотивувальної частини постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 24 липня 2014 року, по справі № 521/11214/14-п, 26 травня 2014 року водій [PERSON], керуючи автомобілем «Опель» д/н [NUMBER], по вулиці Середньофонтанській в місті Одесі, змінюючи напрямок руху, не впевнився в безпеці такого маневру, перетнув лінію дорожньої розмітки, яка розділяє транспортні потоки протилежних напрямків, виїхав на призначений для зустрічного руху бік дороги, в результаті чого, скоїв зіткнення з автомобілем марки «Рено» д/н [NUMBER], який рухався в зустрічному напрямку, від чого обидва транспорті засоби отримали механічні пошкодження, а водії тілесні ушкодження. За даним фактом співробітниками ДАІ відносно відповідача - [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення за статтею 124 КпАП України. Згідно з постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 24 липня 2014 року, по справі № 521/11214/14-п визнано [PERSON] винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 КпАП України і притягнуто його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень в дохід держави. Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З огляду на приписи процесуального закону, постанова Малиновського районного суду м. Одеси від 24 липня 2014 року по справі № 521/11214/14-п є письмовим доказом встановлення вини водія [PERSON] та притягнення до його, у звязку з цим, до адміністративної відповідальності. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-авто», що підтверджується договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 31 серпня 2013 року (поліс № АС/5386143). Згідно п.1.4. ст.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особи, відповідальність яких застрахована, страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. На підставі частини 2 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та пункту 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках визначення шкоди, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди. Судом встановлено, що водій [PERSON] 27 травня 2014 року передав страховій компанії повідомлення Страхувальника про дорожньо-транспортну пригоду (вхідний № 14/593). Пунктом 16 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ розяснено судам, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст. 526, ч. 2 ст. 625 ЦК України, при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, страховик, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу страхувальника зобовязаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми (ч. 1 п. 21 Постанови пленуму № 4 ВССУ). Позивач в своєму позові наводить детальний розрахунок заборгованості страхової компанії, з яким погоджується суд. Розрахунок заборгованості страхової компанії: 50\~000 х 3% = 1\~500 грн. 50\~000 х 101,0 (червень2014) = 50\~500; 50\~000 х 100,4 (липень2014) = 50\~200; 50\~000 х 100,8 (серпень2014) = 50\~400; 50\~000 х 102,9 (вересень2014) = 51\~450; 50\~000 х 102,4 (жовтень2014) = 51\~200; 50\~000 х 101,9 (листопад2014) = 50\~950; 50\~000 х 103,0 (грудень2014) = 51\~500; 50\~000 х 103,1 (січень 2015) = 51\~550; 50\~000 х 105,3 (лютий2015) = 52\~650; 50\~000 х 110,8 (березень2015) = 55400. 50\~000 (загальний борг) + 1500 (3% річних) + 9800 (індекс інфляції) = 61\~300,00 гривень Всього загальна сума заборгованості страхової компанії в період червень 2014 березень 2015 років з врахуванням встановленого індексу інфляції та три відсотки річних становить 61\~300,00 гривень. Частинами 1, 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб . Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування . Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Позивач вважає, що неправомірними діями відповідачів йому, як потерпілому завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у його житті: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності. Відповідно до положень Конституції України, зокрема статей 32, 56, 62 і чинного законодавства, фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів. (Абзац преамбули в редакції Постанови Пленуму Верховного суду N 5 від 25.05.2001). У відповідності до\~ч. 3 ст. 23 ЦК України,\~розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Позивач оцінює спричинену йому маральну шкоду по 25\~000 гривень з кожного відповідача. Однак суд оцінивши характер правопорушення, ступень вини особи, яка завдала моральної шкоди, яка була нанесена позивачу, задовольняє вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди частково по 2\~000,00 гривень з кожного. Абзацом 2 пункту 21 Постанови пленуму № 4 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ розяснено судам, що при вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням страховиком зобовязань за договором страхування, суди повинні виходити з того, що правовідносини сторін за договором страхування є зобовязальними. У випадку порушення зобовязання моральна шкода може бути відшкодована лише тоді, коли це встановлено договором або законом (стаття 611 ЦК). Зокрема, можливість відшкодування моральної шкоди передбачена у відносинах у сфері обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (статті 9, 22 Закону № 1961-IV). Відповідно до\~ст. 23 ЦК України,\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.\~Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, на підставі ч.1 ст. 1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Верховний суд України в п. 1 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4\~(з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що встановлене\~Конституцією\~та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов'язаних з відшкодуванням такої шкоди. Крім цього, в п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. До судових витрат згідно зі ст.79 ЦПК України відносяться судовий збір та витрати, повязані з розглядом справи.

Outcome: partial