Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

[PERSON]»єв А.В. звернувсь до суду з позовом до Богодухівської міської ради Харківської області, Комунального підприємства «Богодухівжитло», [PERSON], [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право власності, визнання права власності на 1/2 частину будинку, визнання особи спадкоємцем та такою, що фактично прийняла спадщину, в якому після уточнення просить: визнати [PERSON], такою, що втратила право власності на 1/2 частину житлового будинку, житловою площею 38,4 кв.м., з надвірними спорудами, розташованого за адресою: м. Богодухів, вул. Третяківська, визнати за [PERSON], що є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], право власності в порядку спадкування на 1/2 частину житлового будинку, житловою площею 38,4 кв.м., з надвірними спорудами, розташованого за адресою: м. Богодухів, вул. Третяківська,2. Свої вимоги позивач мотивує тим, що на підставі рішення Виконкому Богодухівської міської ради народних депутатів №259 від 18.04.1990р., а також ордеру на жиле приміщення №139 від 07.05.1990р. [PERSON] та його дружині [PERSON], які є дідом та бабусею позивача, на праві користування був наданий житловий будинок, житловою площею 38,4 кв.м. (1/2 частина] з надвірними будівлями, розташований за адресою: м. Богодухів, вул. Третяківська, 2. Зазначена ? частина житлового будинку була придбана Районним відділом внутрішніх справ МВС СРСР приблизно у 1990 році та передана на баланс ПУЖКГ (правонаступником якого є КП «Богодухівжитло»). Підстави та точна дата придбання спірної ? частини будинку позивачу не відомі. З цього приводу було зроблено запит до Богодухівської міської ради, на який отримано відповідь про відсутність запитуваної інформації. З 1991 року та по день смерті [PERSON] та його дружина [PERSON] були зареєстровані та фактично проживали у вище вказаному житловому будинку. У січні 2007 року [PERSON], як основний наймач житлового будинку, звернувся до КП «Богодухівське БТІ» (органу приватизації) із заявою про передачу йому та його дружині на безоплатній основі у власність в рівних частинах відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» 1/2 частини одноквартирного будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: м. Богодухів, вул. Третяківська, 2. Письмова згода [PERSON] на приватизацію була виражена у даній заяві. Факт належного оформлення даної заяви та факт прийняття її органом приватизації підтверджується: підписом керівника та відбитком печатки Богодухівського районного управління житлово-комунального господарства Богодухівської міської ради, наявними на заяві; виданим 25.01.2007р. органом приватизації на підставі заяви [PERSON] та [PERSON] та оплаченим [PERSON] повідомленням №179 за приватизацію ? будинку по вул. Третяківська, 2 в м. Богодухів в сумі 50,00 грн. [PERSON] факт, що сплачені [PERSON] 50,00 грн. є оплатою саме за приватизацію підтверджується листом КП «Богодухівське БТІ» №307 від 05.07.2016р. Таким чином, факт звернення наймачів [PERSON] та його дружини [PERSON]С до органу приватизації (КП «Богодухівське БТІ») з належно оформленою заявою про приватизацію 1/2 частини житлового будинку, за адресою; Харківська область, м. Богодухів, вул. Третяківська №2, є підтвердженим. Проте, орган приватизації відповідь на заяву [PERSON] та [PERSON] про приватизацію у встановлений Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» строк, не надав. Ордер на жиле приміщення №139 від 07.05.1990р. в судовому порядку недійсним визнаний також не був. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] вважали себе власниками спірної ? частини житлового будинку, оскільки подали заяву про її приватизацію, сплатили кошти за приватизацію, відмову у приватизації не отримували, відкрито користувалися та утримували надану їм 1/2 частину будинку протягом 19 років (до дня своєї смерті), сплачували комунальні послуги. [PERSON] померла 05.04.2009 року. Її чоловік, як спадкоємець першої черги, що на момент її смерті проживав разом із нею, фактично прийняв спадщину після неї, при цьому, свідоцтво про право власності в порядку спадкування він не отримував (не встиг у зв'язку зі смертю). Таким чином, [PERSON] вважав себе таким, що фактично прийняв після смерті [PERSON] у спадок 1/2 частину спірного будинку №2 по вул. Третяківська в м. Богодухів та вважав себе власником цієї частини будинку. [PERSON] помер 25.06.2009 р. згідно позовної заяви, єдиним спадкоємцем після нього є його онук позивач по справі, інші спадкоємці - відсутні. На день смерті [PERSON] позивач проживав разом з ним у будинку по вул. Третяківська, 2, та фактично проживає там до сьогоднішнього дня, тому вважав себе таким, що прийняв спадщину після його смерті, а отже є власником частини будинку. Після смерті діда позивач продовжував відкрито проживати та користуватися спадковим майном, сплачувати комунальні послуги. 01.04.2016 року позивач звернувся до Богодухівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину. Однак виявилося, що ним пропущено 6-місячний строк для прийняття спадщини, оскільки його місце фактичного проживання не співпадає з місцем реєстрації, крім того, відповідно до відомостей КП «Богодухівське БТІ», право власності на будинок за №2 по вул. Третяківська в м. Богодухів, зареєстроване за [PERSON] на ? частину та [PERSON] на іншу ? частину будинку. Належність [PERSON] та [PERSON] 1/2 частини у праві власності на будинок за адресою: м. Богодухів, вул. Третяківська, 2, не вбачається. Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно наявних документів, ? частина житлового будинку з надвірними будівлями, яка належала [PERSON] була нею продана у 1989 році колгоспу ім. Тельмана на підставі Договору від 13.12.1989 р. Згодом, ця ж ? частина житлового будинку була придбана РВВС МВС СРСР та передана на баланс ПУЖКГ, а потім передана [PERSON] та його дружині [PERSON] на підставі рішення Виконкому Богодухівської міської ради народних депутатів №259 від 18 квітня 1990р., а також ордеру на жиле приміщення №139 від 07.05.1990 р. Таким чином, [PERSON] не є власником 1/2 частини житлового будинку №2 по вул. Третяківська в м. Богодухів. Згідно листа КП «Богодухівжитло» ? частина житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: м. Богодухів, вул. Третяківська, 2, станом на 01.05.2015р. обліковується в переліку об'єктів комунальної власності територіальної громади міста Богодухова за інвентаризаційним номером 10310083 по коду 1.3, його балансова вартість становить 142332,34грн., та включено до статутного фонду підприємства. При цьому за інформацією КП «Богодухівське БТІ» власником цієї ж ? частини спірного будинку з надвірними спорудами досі безпідставно значиться [PERSON] Позивач вважає, що порушено його права, як спадкоємця, що змушує його звернутись до суду. Позивач [PERSON]»єв А.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, при цьому пояснивши, що він проживав разом з [PERSON] та [PERSON] до дня їх смерті та продовжує фактично проживати до даного часу, вони вели спільне господарство. Зазначив, що йому було відомо про той факт, що дід у 2007 році звертавсь до Органу приватизації із заявою про приватизацію спірної квартири, але чи було все оформлено належним чином, йому не відомо, так само йому не відомо і те чи отримував [PERSON] згоду чи відмову від Органу приватизації. Крім того, зазначив, що після смерті діда він звертавсь до нотаріуса для оформлення спадщини, але йому повідомили, що у спадкодавця немає ніякого майна, томі він не став писати заяву на прийняття спадщини. Не заперечував той факт, що він дійсно зареєстрований за іншою адресою, але стверджував, що проживав з [PERSON] та [PERSON], у їхньому будинку, як за час їх життя так і після їх смерті. Просив позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя підтримала в повному обсязі з тих підстав, що зазначені в позові. При цьому пояснила, що [PERSON] перебував на квартирному обліку та у 1990 році йому було надано квартиру за адресою вул. Третяківська, 2 м. Богодухів. У 2007 році він звернувсь до Органу приватизації із заявою про приватизацію вищевказаної квартири. Після цього йому було видано повідомлення для оплати приватизації. Тому вони вважають, що оскільки [PERSON] було надано таке повідомлення, то його заяву було прийнято як належно оформлену. Законної відмови у проведенні приватизації [PERSON] надано не було , проте не було надано і ніяких документів про те , що приватизацію проведено. На їх думку орган приватизації не розглянув заяву та не надав документи про відмову, а отже спадкоємець вправі вимагати визнання за ним права власності на квартиру, оскільки він є єдиним спадкоємцем, крім того він проживав із спадкодавцем на момент його смерті. Також підтримала вимоги і в частині визнання [PERSON], такою, що втратила право власності на 1/2 частину житлового будинку, житловою площею 38,4 кв.м., з надвірними спорудами, розташованого за адресою: м. Богодухів, вул. Третяківська, 2, оскільки остання продала будинок у 1989 році, але до даного часу згідно даних КП « Богодухівське БТІ» є власником цього будинку. Просила уточнені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник Богодухівської міської ради та КП « Богодухівжитло», [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти позову та пояснив, що ? частина житлового будинку з надвірними будівлями, яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, була нею продана у 1989 році колгоспу ім. Тельмана Даний факт не оспорює і сам позивач. Отже, з моменту укладення і посвідчення договору купівлі-продажу від 13.12.1989 р. [PERSON] перестала бути власником ? частина житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: м. Богодухів, вул. Третяківська. Не заперечив, той факт, що дана частина житлового будинку була придбана Богодухівським РВВС МВС СРСР та передана на баланс ВУЖКГ (правонаступник КП «Богодухівжитло»), і надана працівнику Богодухівським РВВС МВС [PERSON] та його дружині [PERSON] на підставі рішення Виконкому Богодухівської міської ради народних депутатів №259 від 18.04.1990 р. Виконкомом Богодухівської міської ради 07.05.1990 року було видано ордер на жиле приміщення №139, на підставі якого [PERSON] та його дружина [PERSON] вселилися в вищевказане приміщення. Отже, визнання [PERSON], такою, що втратила право власності на ? частину житлового будинку, житловою площею 38,4 кв.м., з надвірними спорудами, розташованого за адресою: м. Богодухів, вул. Третяківська, 2 буде недоцільною, так як вона права на спірне майно вже не має після фактичного відчуження. Крім того, Богодухівська міська рада та КП «Богодухівжитло» вважають, що задоволення вимог позивача в частині визнання за позивачем право власності в порядку спадкування на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: м. Богодухів, вул. Третяківська, буде суперечити нормам спадкового права, так як 1/2 частина оспорюваного житлового будинку, з надвірними спорудами, в даному випадку не є спадковим майном і не входить до спадкової маси після смерті [PERSON] по відношенню до [PERSON] Обставина визнання позивача спадкоємцем після [PERSON] ніким не оспорюється, так як підтверджується письмовими доказами, наданими самим позивачем, щодо ступені родинних відносин з спадкодавцем. Згідно наявних документів у [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/2 частину оспорюваного житлового будинку, з надвірними спорудами, розташованого за адресою: м. Богодухів, вул. Третяківська, 2 навіть не виникло, а отже і не могло бути порушено. Тому вважає, що за відсутності дійсного спору про право володіння, користування і розпорядження майном між спадкоємцями спір про визнання права на нерухоме майно, що входить до складу спадщини і щодо якого не отримано свідоцтво про прийняття спадщини, не підлягає розгляду судом, адже в такому випадку суд не визнаватиме право, яке набув спадкоємець, а де-факто встановлюватиме його, тобто, створюватиме об'єкт спадщини. В даному випадку у [PERSON] та [PERSON] було право лише на користування оспорюваним майном, яке припинило своє існування з моменту їх смерті. Також, позивач стверджує, що у січні 2007 року [PERSON], як основний наймач житлового будинку, звернувся до Богодухівського виробничого управління житлово-комунального господарства Богодухівської міської ради із заявою про передачу йому та його дружині на безоплатній основі у власність в рівних частинах відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» ? частини будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: м. Богодухів, вул. Третяківська, 2. Дана заява була прийнята Богодухівським ВУЖКГ, що підтверджується наявним на ній підписом керівника та відбитком печатки. Проте вказаний факт суперечить дійсності, так як згідно з доданою ксерокопією заяви, наданої позивачем, вона адресована [PERSON], який на той час був Начальником КП «Богодухівське БТІ» і керівником органу приватизації, а підпис керівника і печатка Богодухівського ВУЖКГ лише засвідчували підписи наймача та членів його сім'ї. Також із змісту заяви не вбачається дата її подання та відмітку про її отримання органом приватизації. Зі змісту квитанції КП «Богодухівське БТІ» взагалі не вбачається вид послуг або робіт, за які було проведено оплату в розмірі 50 грн. Крім того, позивач стверджує, що Богодухівським ВУЖКГ на заяву [PERSON] відповіді не надано. Ордер на жиле приміщення №139 від 07.05.1990р. в судовому порядку недійсним не визнавався. Проте, Богодухівське ВУЖКГ не повинно було надавати відповідь на вищезазначену заяву, так як дана заява адресована Органу приватизації. А визнавати ордер на жиле приміщення №139 від 07.05.1990 р. в судовому порядку недійсним не було необхідності, так як права [PERSON] та [PERSON] на проживання в наданій ? частині будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: м. Богодухів, вул. Третяківська, 2 та користування нею ніхто не оспорював. Також, позивач вказує, що його дід та баба вважали себе власниками спірної ? частини житлового будинку, оскільки відкрито користувалися та утримували надану їм частину будинку протягом 19 років (до дня своєї смерті), сплачували комунальні послуги. Але вважати себе власником і бути ним це є зовсім різні поняття, а відкрите користування нерухомим майном, яке надано для проживання в установленому на той час діючому законодавстві порядку, його утримання та сплата комунальних платежів не є підставою вважати себе власником цього майна, а обов'язок утримувати надане для проживання житло. Позивач стверджує, що Богодухівською міською радою Харківської області були порушені права [PERSON] та [PERSON] на безоплатну приватизацію, але жодного доказу порушення законного права на безоплатну приватизацію позивачем не надано. Жодних перешкод в приватизації Богодухівська міська рада та КП «Богодухівжитло» виконкому Богодухівської міської ради не чинило, а отже прав [PERSON], [PERSON] та позивача не порушували. Також зазначає, що позивачем дійсно було пропущено строк звернення із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, а зареєстроване місце проживання позивача значиться зовсім за іншою адресою ніж спадкодавця, а тому позивач спадщину не прийняв. Тому підстав для задоволення позову немає. [PERSON] в судове засідання не з»явилась , але надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, при ухваленні рішення покладалась на розсуд суду. [PERSON] в судове засідання не з»явилась , але надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, при ухваленні рішення покладалась на розсуд суду. Суд, вислухав пояснення позивача, його представника, представника відповідачів , дослідив матеріали справи вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного: В судовому засіданні було встановлено , що дійсно Зінов»єв А.В є онуком [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження Зінов»єва [PERSON], виданого 26.04.1982 року серії ІІ-ФМ № 441995 Міським відділом ЗАГС Закарпатської області, де матір»ю вказана Зінов»єва [PERSON] ( відповідно до копії свідоцтва про шлюб від 07.05.1977 року серії І-ВЛ № 413819 виданого Єфремівським сільським ЗАГС Первомайського району Харківської області, [PERSON] уклала шлюб з Зінов»євим [PERSON], та після шлюбу присвоєно прізвище Зінов»єва), копією свідоцтва про народження [PERSON], виданого 02.11.1973 року серії І-ВЛ № 404009 Богодухівським ЗАГС, батьками якої вказано [PERSON] та [PERSON]»я Сергіївна. Згідно свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 222602 виданого 07.04.2009 року Відділом РАЦС Богодухівського РУЮ Харківської області , [PERSON] померла 05.04.2009 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 222749 виданого 26.06.2009 року Відділом РАЦС Богодухівського РУЮ Харківської області , [PERSON] помер 25.06.2009 року. Згідно свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 082838 виданого 29.08.2006 року Відділом РАЦС Богодухівського РУЮ Харківської області , Зінов»єва Т.В.. померла 24.08.2006 року. Відповідно до акту передачі прийомки житловий будинок по вул.. Третяківській , 2 , що належить РВВС МВС СРСР передано на баланс ПУЖКХ. Відповідно до Рішення Богодухівської районної ради народних депутатів № 259 від 18.04.1990 року, затверджено рішення житлової комісії про передачі площі, придбаної за рахунок Богодухівського РВВС , працівнику РВВС [PERSON] , що перебуває на квартирному обліку при Богодухівському виконкому. Згідно ордера на житлове приміщення № 139 від 07.05.1990 року , [PERSON] з сім»єю з 2 чоловік надано право на зайняття житлового приміщення площею 38,4 кв.м. за адресою: м. Богодухів вул.. Третяківська, 2 , на підставі Рішення Богодухівської районної ради народних депутатів № 259 від 18.04.1990 року. Відповідно до довідки про склад сім»ї наймача ізольованої квартири в будинку, за адресою: м. Богодухів вул.. Третяківська, 2 у 1991 році були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] Згідно листа Богодухівської міської ради № 02-28/336 від 28.03.2016 року, Богодухівська міська рада не володіє інформацією щодо дати придбання Богодухівським РОВД та прийняття на баланс житлового будинку за адресою : м. Богодухів вул.. Третяківська, 2 , чи було придбано Богодухівським РОВД та прийнято на баланс весь будинок загальною житловою площею 76,8 кв. м. чи тільки його ? частини житловою площею 38,4 кв. м. та за ким було зареєстровано право власності на іншу ? частину житлового будинку. Відповідно до листа КП « Богодухівжитло» № 316 від 08.06.2015 року, житловий будинок по вул. Третяківській, 2 в м.Богодухові обліковується в переліку об'єктів комунальної власності територіальної громади міста Богодухова за інвентаризаційним номером 10310083 по коду 1.3, його балансова вартість, станом на 01.05.2015 року, становить 142332,34 грн. Перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади міста Богодухова (в тому числі і будинок по вул. Третяківській, 2 в м. Богодухові) включений до статутного фонду підприємства. Житлові будинки передані Богодухівською міською радою в оперативне управління КП «Богодухівжитло» відповідним Договором на закріплення майна, що перебуває у власності територіальної громади міста Богодухова на праві оперативного управління від 11.01.2010 року. Згідно ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Відповідно до ст.2 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Згідно п.5 ст.5 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Відповідно до ст.9 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача квартир (будинків) у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Згідно ст.ст. 1, 3, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі(будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність. Відповідно до копії наданої позивачем заяви на ім'я [PERSON], [PERSON], що проживає за адресою : [INFO], останній просить оформити передачу в особисту власність одноквартирний будинок , що займає з членами сім»ї на умовах найму з належними будівлями та спорудами , оскільки згідно з Законом України « Про приватизацію державного житлового фонду» його сім»ї встановлена пільга по безоплатній передачі житла. При оформленні будинку у власність просить передбачити розподіл долі власності між членами сім»ї порівну. Заява підписана [PERSON] та [PERSON] [PERSON] звернення на копії заяви відсутня, також ксерокопія цієї заяви не завірена належним чином. Згідно повідомлення № 179 від 05.01.2007 року КП « Богодухівське БТІ», [PERSON], що проживає за адресою : [INFO], сплачено 50,00 грн., призначення платежу : Фл платежі населення. Відповідно до ст.345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Згідно ч. 4 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Пленум Верховного Суду України в частині 5 пункту 13 постанови від 22.12.1995р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначив, що в разі не передання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві. Як було зазначено в судовому засіданні позивачем, йому відомо, що дійсно дід звертавсь до Органу приватизації із заявою про приватизацію будинку за адресою : м. Богодухів вул.. Третяківська, 2, але йому не відомо чи отримував [PERSON] відмову у проведенні приватизації. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи до іншої особи. Згідно ст.. 1218 ЦК України , до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припиняється внаслідок його смерті. Відповідно до положень ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно довідки Богодухівської міської ради № 1931 від 30.06.2009 року, виданої Зінов»єву А.В., [INFO], проживає: [INFO] , останній дійсно тривалий час проживав без реєстрації разом з [PERSON], який помер 25.06.2009 року, вели спільне господарство та поховав за власні кошти. Відповідно до постанови державного нотаріуса від 05.04.2016 року, Зінов»єву А.В. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого 25.06.2009 року діда , [PERSON] , у зв»язку з тим, що він пропустив строк для прийняття спадщини після смерті вищевказаної особи та не прийняв спадщину після померлого, та додатково за відсутністю спадкової маси. Згідно копії паспорта Зінов»єва А.В. серії МК № 950672 виданого Богодухівським РВ УМВС України в Харківській області, його зареєстроване місце проживання за адресою: [INFO], з 20 квітня 2000 року. Відповідно до ст. З Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року N 1382-IV місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Документи, до яких вносяться відомості про місце проживання зокрема є паспорт громадянина України. Реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування. Як встановлено судом, на момент смерті спадкодавця зареєстроване місце проживання позивача значиться за зовсім іншою адресою ніж спадкодавця, що ніяк не свідчить про фактичне прийняття спадщини, та перебування позивача по вул. Третяківській, 2 м. Богодухова не тягне за собою фактичного прийняття спадщини за Цивільним кодексом України (в редакції 2003 року) , норми якого підлягають застосуванню у даному випадку. Згідно листа Богодухівської державної нотаріальної контори № 1436/01-16 від 13.09.206 року, за даними Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) інформація про заповіти, посвідчені від імені [PERSON], [INFO], та від імені [PERSON], [INFO], відсутня. 01 квітня 2016 року у Богодухівській державній нотаріальній конторі Харківської області заведена спадкова справа № 119/2016 до майна померлого 25 червня 2009 року [PERSON]. Спадкова справа заведена на підставі заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, наданої 01.04.2016 року [PERSON], зареєстрованим за адресою [INFO]. Інші заяви в спадковій справі відсутні. За даними Спадкового реєстру інформація про заведення спадкової справи на майно померлої 05 квітня 2009 року [PERSON] відсутня. Крім того, позивач визнає, що він в 6-ти місячний строк для прийняття спадщини із відповідною заявою про прийняття спадщини до Богодухівської ДНК не звертався. Прийняття чи не прийняття спадкоємцем спадщини напряму залежить від виникнення в нього права на спадкове майно і є обов'язковою умовою, навіть якщо таке спадкове право є предметом судового спору. Тому, якщо позивач пропустив строк на прийняття спадщини ( не прийняв її), то в нього і не виникло право просити суд визнати за ним право власності на спадкове майно. Також спадкоємцем зазначено, що відповідно до договору від 13 грудня 1989 року посвідченого державним нотаріусом Богодухівської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №2118, [PERSON] продала ? частину будинку з надвірними будівлями , що знаходиться в м. Богодухові , вул.. Третяківська, 2 - колгоспу імені [PERSON]. Згідно листа КП « Богодухівське БТІ» № 307 від 05.07.2016 року , власниками житлового будинку розміщеного за адресою: Харківська область м. Богодухів вул.. Третяківська, 2 є: [PERSON] на підставі договору купівлі продажу , посвідченого приватним нотаріусом Богодухівського районного нотаріального округу , [PERSON] 04.10.1990 року за реєстром № 1312 ( на ? частину) та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом , виданого 12-ю Харківською ДНК 26.10.1989 року за реєстром № 1-4484 ( на ? частину). 25.01.2007 року [PERSON] було сплачено аванс у розмірі 50, 00 грн. за підготовку документації для приватизації ? частини будинку, розміщеного за адресою: Харківська область м. Богодухів вул. Третяківська, 2. Виходячи з положень Цивільного кодексу УРСР ( в редакції 1963 року), норми якого підлягають застосуванню у даному випадку, з моменту нотаріального посвідчення договору купівлі продажу, [PERSON] перестала бути власником ? частини будинку за адресою: Харківська область м. Богодухів вул.. Третяківська, 2. При цьому, непроведення технічної перереєстрації в БТІ ніяк не свідчить про те , що власником будинку не став покупець за договором купівлі продажу від 13.12.1989 року, оскільки момент виникнення права власності на нерухоме майно за Цивільним кодексом УРСР ( в редакції 1963 року) не був пов»язаний з реєстрацією в БТІ. Зазначене виключає можливість задоволення позову в частині визнання [PERSON] такою, що втратила право власності на спірне майно. Також слід зазначити, що оплата спадкодавцем 50 грн. за повідомленням КП свідчить лише про сплату ним авансу за підготовку документації для подальшої приватизації, та не є належним та допустимим доказом того, що спірне житло взагалі підлягало приватизації та відсутності заборон для його передачі спадкодавцеві. Згідно ст. 60 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки позивач [PERSON]»єв А.В. позовні вимоги не довів, тому його вимоги не підлягають задоволенню. Суд зазначає що доведення позову є обовязком позивача, відповідно до засад змагальності процесу за ст.10 ЦПК України. При цьому суд створив всі умови для змагальності процесу, розяснював сторонам їх права та обовязки.

Outcome: dismissed