Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01.09.2015 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики, згідно якого останній отримав грошові кошти в розмірі 3000,00 доларів США, які зобовязувався повернути до 30.11.2015 року. Проте, відповідач належим чином не виконав умов договору, не здійснив повернення отриманої суми позики у розмірі та строки, визначені договором. Просить стягнути з відповідача в його користь суму боргу за позикою в розмірі 3000,00 доларів США, що еквівалентно в національній валюті по курсу НБУ на 23.03.2016 року 78300,00 грн. грн. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, проте подав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами. Просив суд позов задовольнити. Відповідач в судове засіданння не зявився, проте подав суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі за наявними матеріалами справи. Суд вважає за можливе розглядати справу без участі осіб, які не зявились за наявними матеріалами справи. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 533, 553, 554, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України. Відповідно до ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до договору позики укладеного 01.09.2015 року позичив у [PERSON] суму в розмірі 3000,00 доларів США, яку зобов'язувався повернути до 30.11.2015 року (а.с. 3). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що позичальник суму боргу за договором позики в розмірі 3000,00 доларів США до цього часу не повернув тобто, умови договору не виконав. Згідно з частиною другою статті 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Отже, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] слід стягнути в користь позивача суму боргу за договором позики в розмірі 3000,00 доларів США, що еквівалентно в національній валюті по курсу НБУ 78300,00 грн. (відповідно до довідки НБУ курс гривні до долара США станом на 23.03.2016 року становить 26,10 гривень за 1 долар США). Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача в користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір.

Outcome: approved