Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом відповідно до якого просить стягнути з [PERSON] на його користь суму матеріальних збитків в розмірі 92154,49 грн., виплачену позивачем страховій компанії ПрАТ СК «АХА Страхування» та судовий збір у розмірі 921,55 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що згідно постанови Ужгородського міськрайонного суду від 15.02.2013 у справі № 308/1706/13-п, відповідач [PERSON] визнаний винним у скоєнні ДТП, яке відбулося 29.12.2012 о 15 год. 30 хв. на автотрасі Київ - Чоп на 81 кілометрі, а саме в тому, що він керуючи автомобілем марки MAN, р.н.з. [NUMBER] , з напівпричепом KOGEL, р.н.з. [NUMBER] , будучи неуважним, не стежив за дорожнім рухом, перед переміщенням та зміною напрямку руху, не впевнився в безпеці маневру, та внаслідок переміщення з однієї смуги на іншу, зачепив автомобіль LEND ROVER RANGE, р.н.з. [NUMBER] , під керуванням громадянина [PERSON] чим спричинив пошкодження транспортного засобу та наніс матеріальні збитки. СК «АХА Страхування» відшкодувала власнику автомобіля марки «LEND ROVER RANGE», р.н.з. [NUMBER] , [PERSON] витрати на ремонт іномарки в розмірі 161 873, 52 грн. В подальшому СК «АХА Страхування» звернулася до Господарського суду Закарпатської області з позовом до власника автомобіля марки MAN, р.н.з. [NUMBER] , - [PERSON] матеріальної шкоди в порядку регресу на суму 112 383, 52 грн., яка заявлена з урахуванням часткового відшкодування у розмірі 49490 грн. АК «Інго Україна», у якій була застрахована цивільно - правова відповідальність позивача. За результатом розгляду вказаного позову 16.11.2016 року Вищим господарським судом ухвалено постанову відповідно до якої залишено в силі рішення Господарського суду Закарпатської області від 23.05.2016 року про стягнення з ФОП [PERSON] на користь ПрАТ «АХА Страхування» 112383,52 грн. страхового відшкодування. З метою зменшення суми відшкодування страхових виплат, між [PERSON] та ПрАТ «АХА Страхування» 27.04.2017 року підписано договір компромісного відшкодування, за умовами якого сума до оплати страховій компанії, зазначена у рішенні господарського суду зменшилася і у кінцевому варіанті склала 92154,49 грн., яка згідно платіжного доручення № 611 від 05.05.2017 перерахована [PERSON] на розрахунковий рахунок ПрАТ «АХА Страхування». Позивач зазначає, що відповідач використовував автомобіль неправомірно, а саме ним самовільно здійснено виїзд до міста Києва на вказаному автомобілі без будь-якого документального підтвердження на використання автомобіля з боку власника - без подорожнього листа, документів на вантаж, договору із замовником на перевезення вантажу. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідач посилався на те, що він працює водієм вантажного автомобіля на міжнародних маршрутах у ПП [PERSON] , проте, хоча на підставі трудового договору укладеного між [PERSON] та [PERSON] 12.02.2008 року за № 186 і передбачалося виконання для замовника певної роботи - водія, але без належного оформлення документів для виїзду за межі гаражу фактично мало місце неправомірне заволодіння транспортним засобом з боку відповідача, і використання автомобіля в особистих цілях. А тому на підставі вищенаведеного просить суд задовольнити позов. В судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача. Відповідач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, відзиву на позовну заяву не надав, а тому суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. У відповідності до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.02.2013 року у справі № 308/1706/13-п судом встановлено, що [PERSON] визнаний винним у скоєнні ДТП, яке відбулося 29.12.2012 о 15 год. 30 хв. на автотрасі Київ - Чоп на 81 кілометрі, а саме в тому, що він керуючи автомобілем марки MAN, р.н.з. [NUMBER] , з напівпричепом KOGEL, р.н.з. [NUMBER] , будучи неуважним, не стежив за дорожнім рухом, перед переміщенням та зміною напрямку руху, не впевнився в безпеці маневру, та внаслідок переміщення з однієї смуги на іншу, зачепив автомобіль LEND ROVER RANGE, р.н.з. [NUMBER] , під керуванням громадянина [PERSON] чим спричинив пошкодження транспортного засобу та наніс матеріальні збитки. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як встановлено згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] та [NUMBER] автомобіль марки MAN, р.н.з. [NUMBER] , з напівпричепом KOGEL, р.н.з. [NUMBER] належить [PERSON] . [PERSON] перебував з ФОП [PERSON] у трудових відносинах та відповідно до трудового договору виконував роботу водія, що констатовано у постанові Вищого господарського суду України від 16.11.2016 року у справі № 907/890/15 у зв`язку з чим згідно рішення Господарського суду Закарпатської області від 23.05.2016 року у справі № 907/890/15, яке залишено у силі у цій частині постановою Вищого господарського суду України, за результатами розгляду позову ПрАТ «АХА Страхування» до ФОП [PERSON] про стягнення в порядку регресу страхового відшкодування, з ФОП « [PERSON] стягнуто на користь ПрАТ «АХА Страхування» 112383,52 грн. страхового відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Для покладення на фізичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків). Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків необхідно розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу. Позивач посилається на те, що відповідач використовував автомобіль неправомірно, а саме ним самовільно здійснено виїзд до міста Києва на вказаному автомобілі без будь-якого документального підтвердження на використання автомобіля з боку власника - без подорожнього листа, документів на вантаж, договору із замовником на перевезення вантажу. Відповідачем не доведено, в порядку ст. 81 ЦПК України того, що на час вчинення ДТП, а саме 29.12.2012 року о 15 год. 30 хв. він виконував трудові обов`язки, оскільки жодних доказів дозволу власника на використання автомобіля, [PERSON] не надано. Сам по собі факт перебування [PERSON] у трудових відносинах з [PERSON] та вчинення ним ДТП на транспортному засобі, який належить останньому, не може свідчити про те, що на момент вчинення ДТП відповідач виконував свої трудові обов`язки. У Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Як встановлено судом, відповідно до договору компромісного відшкодування матеріальної шкоди згідно постанови Вищого господарського суду України від 16.11.2016 року по справі № 907/890/15, укладеного 27.04.2017 року між ПрАТ «АХА Страхування» та ФОП [PERSON] сторони домовилися про зменшення розміру боргу за постановою Вищого господарського суду України від 16.11.2016 року по справі № 907/890/15 та за рішенням Господарського суду Закарпатської області від 23.05.2016 року у справі № 907/890/15, до 92154 грн. Зазначена сума у розмірі 92154 грн. сплачена [PERSON] на користь ПрАТ «АХА Страхування», що підтверджується платіжним дорученням № 611 від 05.05.2017 року. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. З огляду на вищенаведене, враховуючи, що ФОП [PERSON] відшкодував шкоду у розмірі 92154 грн. завдану [PERSON] , який під час завдання шкоди не виконував трудові обов`язки, відповідно до укладеного між ними договору, суд приходить до висновку, що згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України позивач має право зворотної вимоги (регресу) до відповідача у розмірі виплаченого відшкодування, а тому позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 921,55 грн.

Outcome: approved