Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В., приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та повернення сплачених коштів. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 26.07.2021 року йому стало відомо про існування виконавчого напису № 21364, вчиненого 19.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В., про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» суми боргу у розмірі 11 087,50 грн., який складається із суми боргу у сумі 9 625,00 грн., винагороди виконавцю 962,50 грн., 500,00 грн. витрати на проведення виконавчих дій, оскільки за місцем його постійної роботи ГУНП в Запорізькій області надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. від 09.07.2021 року провадження № 65733677. З позивача на користь стягувача стягнуто 20 % доходу у сумі 1 983,68 грн. Але дії щодо нього з боку відповідача та третіх осіб позивач вважає протиправними за такими обставинами. Позивач вважає, що виконавчий напис нотаріуса повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не перевірив безспірність заборгованості боржника перед стягувачем та умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Таким чином, при вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом порушено вимоги закону щодо вчинення виконавчих написів, його було позбавлено можливості заявити вимоги про застосування строків позовної давності за складовою боргу - неустойки (строк давності 1 рік), про спірність суми заборгованості та легітимності договору, на підставі якого було вчинено виконавчий напис. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 46-1 Закону України «Про нотаріат» маючи доступ до відомостей Єдиного державного демографічного реєстру, а також Державного реєстру актів цивільного стану громадян, Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших єдиних та державних реєстрів, що функціонують у системі Міністерства юстиції України нотаріус не здійснила заходів щодо перевірки боржника, чи є така особа, чи є такий борг. Виходячи з даних, викладених у постанові про звернення стягнення га заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (далі - Постанова) яка складена за даними зазначеними у виконавчому написі, зазначено, що боржник мешкає у [ADDRESS] . Але позивач наголошує, що за такою адресою він ніколи не мешкав та не був зареєстрований, та взагалі не мешкав у місті Дніпро. Крім того, відповідно до даних google-карти та «Поштові індекси України» http://uaindex.info/city/Dnipropetrovsk/?lang=ukr, за такою адресою немає будинку, де може бути квартира за [ADDRESS] . Таким чином, вже персональні дані боржника, які лягли в основу нотаріального напису не відповідають дійсності, а нотаріус їх не пере провірила. Крім того, відповідно до інформації, розміщеної у відкритому доступі Єдиного реєстру нотаріусів, [PERSON] , свідоцтво № 6041 - тимчасово не діє, і не відомо чи було дійсне свідоцтво на час процедури вчинення виконавчого напису та чи були у неї відповідні повноваження. Позивачем було запитано кредитну історію у Українському бюро та встановлено, що кредитних зобов`язань такої суми та перед таким кредитором, як указано у Постанові немає. Інформація про переуступлення прав щодо кредитних зобов`язань одному кредитору до іншого у позивача немає. Таким чином дії відповідача та третіх осіб позивач вважає протиправними, та основані на недостовірних даних щодо позивача. Окрім того, виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, було визнано незаконно незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п. 4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22.02.2017 року, а отже з цієї дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 19.05.2021 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, шо не підлягає виконанню. За таких обставин, позивач вважає, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Окрім того, відповідно до п.п. 5 п. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до п. 1 ст. 40 указаного вище Закону, у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, скасовуються інші вжити виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводиться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Зважаючи на те, що виконавчий напис не підлягає виконанню, виконавче провадження підлягає закриттю, через вищезазначені підстави, то сума, яка вже примусова відрахована стягувачу підлягає поверненню позивачу, як незаконно стягнута. Таким чином, позивач просить визнати таким, що не підлягає виконавчий напис від 19.05.2021 року № 21364, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» суми боргу у розмірі 11 087,50 грн. Визнати постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника за виконавчим провадженням № 65733677, такими, що не підлягають виконанню та закрити виконавче провадження. Повернути [PERSON] стягнуту на користь відповідача суму заборгованості за постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника за виконавчим провадженням № 65733677, у розмірі 1 983,68 грн. Стягнути з відповідача на свою користь судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви у розмірі 908,00 грн. та судового збору за заяву про забезпечення позову у сумі 454,00 грн, всього 1 362,00 грн. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.08.2021 року, забезпечено позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. № 21364, вчиненого 19.05.2021 у виконавчому провадженні № 657336677 щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» суми заборгованості в розмірі 11 087,50 грн. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.08.2021 року, по справі відкрите провадження, призначено підготовче судове засідання. Витребувано у приватного нотаріуса Грисюк О.В. копії документів, що були підставою для винесення виконавчого напису № 21364 від 19.05.2021 року. Ухвалою суду від 14.09.2021 року закрито підготовче провадження по справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав письмове клопотання в якому просив розглядати справу без його участі, на позовних вимогах наполягає, просив позов задовольнити, проти заочного рішення не заперечував. Представник відповідача ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» в судове засідання не заявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи або відзиву до суду не надав. Третя особа приватний нотаріус Києво-Святошиснького районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. пояснень не позов подала. На її адресу судом направлена ухвала суду від 11.08.2021 року про витребування доказів, але нотаріусом вимоги ухвали виконано не було, матеріали до суду не надано. Відповідно до ч. 10 ст. 84 ЦПК України, у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. 16.09.2021 року на адресу суду надіслала заяву, відповідно до якої просить розгляд справи здійснювати у її відсутність. Так як відповідач в судове засідання не заявився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений у встановленому порядку, до суду не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, не подавав відзив, згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд вважає, що позовну заяву необхідно задовольнити частково з наступних підстав. Судом установлено, що позивач у справі [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 2314-374146-2017. 19.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошиснького районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис № 21364 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості у розмірі 9 625,00 грн. Згідно зі ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами ст. 88 цього Закону, нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Виконавчий напис пред`явлено до примусового виконання до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В., у зв`язку з чим, останньою було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. За змістом статей 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, з врахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та беручи до уваги саме обов`язок сторін довести ті обставини на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, суд розглядає справу за наявними у ній доказами. Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Правова позиція Верховного Суду України справі за № 6-887цс17: З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. [PERSON] заперечує наявність заборгованості стягнутої оскаржуваним виконавчим написом. А також вказує, що доказів безспірності стягнутої заборгованості йому надано не було, виконавчий напис є таким, що вчинений поза межами встановлених ст. 88 Закону України «Про нотаріат» строків тощо. ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс»» не було надано доказів, що спростовують доводи позивача викладені в позовній заяві. Крім того, всупереч вимогам ухвали суду про відкриття провадження від 11.08.2021 року та приватним нотаріусом Грисюк О.В. суду не було надано оскаржуваний виконавчий напис та пакет документів, на підставі якого було вчинено оскаржуваний виконавчий напис, а тому суд позбавлений можливості перевірити наявність та безспірність заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та дотримання приватним нотаріусом Грисюк О.В. вимог чинного законодавства України. Встановлено, що матеріали справи не містять відомостей про те, що нотаріусом при вчиненні виконавчого напису з`ясовані всі обставини розміру та періоду заборгованість, крім того не вбачається чи отримував нотаріус від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його погашення. Посилання на заборгованість в сумі 9 625,00 грн., яку нарахував нотаріус не підтверджена належними доказами. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. У матеріалах справи відсутні докази того, що [PERSON] був повідомлений за 30 днів про вчинення виконавчого напису. Отже, на думку суду, у даному випадку, суду не надано доказів, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису переконався належним чином у безспірності заборгованості, що підлягає стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Зазначені обставини є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а тому суд дійшов до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства та він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині визнання виконавчого напис таким, що не підлягає виконанню є законними, доведеними і підлягають задоволенню. Позовні вимоги про визнання постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження та постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника за виконавчим провадженням № 65733677, такими, що не підлягають виконанню та закриття виконавчого провадження, не підлягає задоволенню, оскільки на час винесення спірних постанов виконавчий напис не був визнаний таким, що не підлягає виконанню. У послідуючому, позивач не позбавлений права на звернення за захистом своїх прав чи інтересів щодо оскарження дій приватного виконавця. Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача на корить позивача безпідставно отриманих коштів в сумі 1 983,68 грн. суд зазначає наступне. Судом встановлено, що згідно з довідками з місця роботи, наданими позивачем, підтверджується факт утримання із заробітної плати позивача на користь приватного виконавця за вищевказаним виконавчим написом суми в загальному розмірі 1 983,68 грн. Щодо стягнення з ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» безпідставно набутих коштів на суму 1 983, 68 грн. суд враховує, що згідно з ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов`язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали. Позивач звернувся до суду з вимогами в тому числі про повернення безпідставно стягнутих з нього суми заборгованості за виконавчим написом, який визнається судом таким, що не підлягає виконанню. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню інший стороні на підстави статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Як свідчить аналіз матеріалів справи, в рахунок погашення боргу по виконавчому напису із доходу позивача, який він отримував у Головному управлінні Національної поліції в Запорізькій області ГУНП в Запорізькій області утримано у липні 2021 року 1 983,68 грн., які пішли на погашення заборгованості за виконавчим написом нотаріуса, який визнається судом таким, що не підлягає до виконання. Тому, враховуючи вказане, суд вважає, що порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом стягнення 1 983,68 грн. з відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь [PERSON] . Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору в сумі 908,00 грн. Окрім того, при зверненні до суду з даним позовом позивачем були понесені витрати, пов`язані із поданням заяви про забезпечення позову у справі, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у загальному розмірі 1 362,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial