Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. В листопаді 2014 року на адресу Президента України, Генерального прокурора України та міністра МВС України, була направлена колективна заява, яка підписана в тому числі відповідачами [PERSON] та [PERSON] Відповідачі обклеювали копіями вищезазначеної заяви рекламні тумби та дошки оголошень в місті Калуші, як на зупинках громадського транспорту так і на приміщеннях банків та закладів харчування. В даній заяві йшлося, що [PERSON] заволодів їхніми квартирами шахрайським шляхом. А саме, позичав їм гроші, укладав договори застави, позики, брав доручення на представництво їхніх інтересів в суді, а потім вчиняв виконавчий напис або звертався до суду з приводу відібрання квартир. В подальшому, разом з виконавцями, молодиками кримінального вигляду, в присутності працівників міліції, насильно викидав їх на вулицю, не даючи забрати з собою своїх речей. Також, що позивач організував злочинну групу у складі нотаріусів, державних виконавців та працівників міліції, які допомагають йому відбирати квартири. В заяві зазначається, що [PERSON] володіє великою кількістю рухомого і нерухомого майна та не сплатив державі податків на суму 936 919 грн. В заяві ще йдеться про те, що позивач, разом зі своїми спільниками зареєстрував Громадську організацію «Громадький контроль Івано-Франківщини». І під прикриттям цієї аферистичної організації продовжує займатися протиправними діями. Поширена відповідачами негативна та недостовірна інформація щодо [PERSON] порушує його особисті немайнові права, зокрема ганьбить його честь, гідність, а також завдає шкоди його діловій репутації. Дії відповідачів призвели до того що позивач втратив спокій, не може спати ночами, переносить переживання. В результаті цього у нього різко знизилась працездатність, що в свою чергу впливає на виконання його трудових (посадових) обов»язків. Тому він змушений звернутися до суду за захистом свої прав. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та суду пояснив, що з відповідачами особисто не знайомий, але знає, що вони являються жителями м.Калуша. Квартирами їхніми не заволодівав, грошей їм не позичав, виконавчих написів не вчиняв, представництво їх інтересів в суді не здійснював та не викидав їх з квартир, що їм належали. Ніяку злочинну групу не створював і податки сплачує згідно податкового законодавства. Щодо Громадської організації «Громадський контроль Івано-Франківщини» то може пояснити наступне. Він являється головою організації. Основною діяльністю даної організації, є захист прав та свобод громадян Івано-Франківської області. В цьому напрямку проведена величезна робота. Учасники організації за допомогою населення збирають та відправляють продовольство та амуніцію в зону АТО. Вживають всіх заходів захисту прав пенсіонерів у пільговому перевезенні, у необґрунтованому підвищенні тарифів на комунальні послуги та щоденно надають юридичну та правову допомогу мешканцям міста та району. Позивач вважає, що користується повагою значної кількості громадян , як людина, яка внесла значний вклад у розвиток міста, у покращення соціальної та культурної складової громадян міста. Однак відповідачі, крім своїх невідомих позивачу цілей, навмисно та потужно руйнують його імідж в очах містян. А тому просить визнати недостовірною інформацію відносно нього, яку розповсюджують відповідачі у своїй заяві. Також просить зобов»язати відповідачів спростувати недостовірну інформацію тим же шляхом, що і розповсюджували. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з»явилася, однак подала заперечення на позов, в якому позов не визнає та просить відмовити в його задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та суду пояснив, що колективну заяву підписував для підтримки тих людей, які її писали. Сам він не міг скористатися своїм правом отримати майно по заповіту після смерті вітчима, так як квартиру забрали нечесні люди. Він впевнений що викладені факти в колективній заяві відповідають дійсності. Вважає, що в такий спосіб, як написання колективної заяви в генеральну прокуратуру і в інші органи, заставить місцеві правоохоронні органи перестати працювати на позивача. На даний час слідчими органами проводиться перевірка викладеного в колективній заяві. Однак по місту в громадських місцях дану заяву не розклеював і не знає хто це зробив. Суд вислухавши сторін, дослідивши докази по справі вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав. Відповідно до положень статей 3 і 28 Конституції України, честь і гідність людини є найвищою соціальною цінністю, у зв»язку з чим кожен має право на повагу до його честі та гідності. Ст.ст. 297, 299 ЦК України визначено, що кожен має право на повагу до його гідності і честі та на недоторканість своєї ділової репутації. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими, відтак кожний може звернутися до суду з позовом про захист своєї честі, гідності та ділової репутації. У відповідності до вимог ст.. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. В судовому засіданні встановлено, що копії колективної заяви адресованої Президенту України, Генеральному прокурору України та міністру МВС України були вивішені в різних громадських місцях ( а. с.15-18 ). Відповідач [PERSON] заперечив свою причетність щодо поширення інформації відносно [PERSON] в такий спосіб. Позивач в судовому засіданні погодився з тим, що ним не надано доказів щодо розповсюдження відповідачами копій колективного листа в громадських місцях, а тому вважає, що позов в частині зобов»язання відповідачів спростувати інформацію шляхом розклеюваня спростування на дошках оголошень до задоволення не підлягає. Що стосується направлення колективної заяви Президенту України, Генеральному прокурору України та міністру МВС України, то згідно ст..40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» фізична особа вправі пред»явити позов про захист гідності, честі чи ділової репутації у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Однак, коли особа звертається у зазначені органи із заявою, в якій зазначається та чи інша інформація, яку зазначений орган компетентний перевірити на предмет законності, то у даному випадку має місце реалізація особою конституційного права, передбаченого ст..40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації. Про те, що по вказаній колективні заяві правоохоронні органи проводять перевірку стверджує відповідь т.в.о. заступника начальника слідчого управління УМВС України в Ів.Франківській області, адресована відповідачу [PERSON] та іншим (а.с.45 ) Постанова слідчого судді Калуського міськрайонного суду від 12.10.2015 р. ( а.с.40) стверджує про те, що відносно позивача досудове розслідування триває по заяві [PERSON], яка зазначена в колективній заяві. Окрім того, висловлена в судовому засіданні, суб»єктивна думка відповідача [PERSON] про впевненість у тому, що викладені в колективній заяві відомості відповідають дійсності, а також те, що колективна заява була викликана наміром захистити свої права, на думку суду, виключають його відповідальність за їх поширення. А тому суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити, оскільки відсутній юридичний склад правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, а саме поширення інформації, що порушує особисті немайнові права. На підставі викладеного ст.ст. 3, 9, 28, 40 Конституції України, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 277, 297, 299 ЦК України, Постанови Пленуму ВСУ №1 від 27.02.2009р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»

Outcome: dismissed