Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом, у якому просить скасувати арешт на все нерухоме майно, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ в Одеській області від 05.03.2014 року ВП 42344666, що належить на праві власності [PERSON], а саме з квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 226,7 кв. м. житловою площею 149,4 кв. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 10 травня 2007 року [PERSON] заключив кредитний Договір № 014/0029/74/74398 з Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен банк Аваль», в особі начальника Таїровського відділення Одеської обласної дирекції відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» Велідчук Олени Андріївни, який діє на підставі довіреності від 21 грудня 2006 року зареєстрованої в реєстрі за №8960, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], та в особі заступника начальника Таїровського відділення Одеської обласної дирекції Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» Костенко Оксани Анатоліївни, що діє на підставі довіреності №8959 від 21.12.2006 року, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] Згідно п. 2.1 Кредитні кошти призначені для використання на споживчі цілі: «Житло в кредит на вторинному ринку», /та сплату комісій Банку за цим Договором/. Забезпеченням зобов'язань Позичальника за цим Договором є квартира загальною площею 226,7 кв. м. житлового149,4 кв. м. за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд слухати справу за його відсутності, проти ухвалення рішення не заперечував. Відповідач Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, та своєчасно, надав суду заяву про розгляд позовної заяви за його відсутності, за якою також просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення рішення не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до договору іпотеки Іпотекодержатель (банк) має право у випадку невиконання іпотекодававцем своїх зобов'язань за кредитним договором отримати задоволення за рахунок майна іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог вони підлягають задоволенню за кредитним договором. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Накладений арешт постановою відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ в Одеській області від 05.03.2014 року ВП 42344666, що належить на праві власності [PERSON], а саме на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS],Накладення арешту на квартиру №6, перешкоджає банку (Іпотекодержателю) реалізувати своє право на задоволення своїх вимог, шляхом реалізації предмета іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитом. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з під арешту. Згідно ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майна з під арешту. Відповідно ч.1 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено що, стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача -заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Згідно ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» спори, які виникають у виконавчому провадженні, щодо звернення стягнення на заставне майно, вирішуються судом. Сторони по справі позивачка та Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» вважають своє право на заставне майно порушеним. У зв'язку з чим банку для реалізації іпотечного нерухомого майна в рахунок погашення заборгованості кредиту необхідно звільнити майно з під арештів. Отже, для здійснення реєстрації права власності на майно перешкоджає накладеним постановами про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Першим Малиновським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції № 30903114 від 27.01.2012 року. Таким чином, відповідно до ст.ст. 319, 321, 386, 391 ЦК України необхідно звільнити іпотечне майно з під арешту, накладеного постановами про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції та зняти заборону на відчуження спірного об'єкту. Таким чином, суд вважає, що зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи, дозволяють задовольнити позов в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved