Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, не отриманої вигоди. Просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] в його користь майнову шкоду спричинену кримінальним правопорушенням, передбаченим ст. 126 КК України в розмірі 193,11 грн., що складає загальну вартість понесених ним витрат на придбання лікарських засобів, препаратів та матеріалів медичного призначення, 174,73грн. судових витрат та майнову шкоду понесену на поїздки в апеляційну інстанцію в сумі 194,02 грн., 16000,00 грн. втрат від упущеної вигоди, а також моральну шкоду вчинену кримінальним правопорушенням, передбаченим ст. 126 КК України та неправомірними діями в розмірі 10630,00 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просять позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] позов не визнав , подав письмове заперечення проти позову та зазначив, що за наслідками кримінального правопорушення не здобуто жодних доказів того, що він [PERSON] спричинив будь - які тілесні ушкодження, просить в позові відмовити. Відповідач [PERSON] позов не визнав та пояснив, що він жодних протиправних дій проти [PERSON] не вчиняв і тому просить у позові щодо нього відмовити повністю. Суд заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, не отриманої вигоди слід задовольнити частково та стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 368 (триста шістдесят вісім) грн. 75 коп., моральну шкоду в сумі 1000 (одна тисяча) грн. та судові витрати по справі в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп., а в позові [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, не отриманої вигоди відмовити за безпідставністю вимог. Як встановлено судом згідно вироку Ковельського міськрайонного суду від 05.07.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1ст.126 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 510,00грн. Згідно ухвали апеляційного суду Волинської області від 22.10.2013 року вирок Ковельського міськрайонного суду від 05.07.2014 року щодо [PERSON] скасовано та звільнено останнього від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.126 КК України на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України у зв'язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрито. З вироку Ковельського міськрайонного суду від 05.07.2013 року вбачається, що в судовому засіданні було доведено, що [PERSON] вчинив умисні дії, які виразились в умисному завданні удару потерпілому [PERSON], який спричинив тому фізичний біль і не спричинив тілесних ушкоджень. Свої висновки суд зробив на підставі комісійної судово - медичної експертизи від 17.06.2013 року, яка вказала, що запальне захворювання середнього вуха, що виникло внаслідок порушення цілісності барабанної перетинки і пов'язане із травмою, котра мала місце в 2001 році. З висновків зроблених судом в цьому вироку вбачається , що досліджені в ході розгляду кримінального провадження докази свідчать про відсутність причинно - наслідкового зв'язку між діями обвинуваченого [PERSON] , що мали місце в 12.09.2011 році в приміщенні Ковельського МВ УМВС України і виразились в нанесенні [PERSON] удару по голові та виявленого в потерпілого при проведенні судово - медичної експертизи від 28.12.2012 року тілесного ушкодження у вигляді правобічного гострого пост травматичного перфоративного середнього отиту, яке відповідно до п.2.3.3. «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров'я. Суд вважає, що незважаючи на те, що згідно ухвали апеляційного суду Волинської області від 22.10.2013 року вирок Ковельського міськрайонного суду від 05.07.2014 року щодо [PERSON] скасовано та звільнено останнього від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.126 КК України на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України у зв'язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрито, однак висновки, які зроблені судом в кримінальному провадженні є вірними, так як апеляційний суд відхилив апеляційну скаргу [PERSON] і погодився з кваліфікацією дій [PERSON] , яку зробив суд першої інстанції, а скасував вирок суду і звільнив [PERSON] від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.126 КК України на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України у зв'язку із закінченням строків давності. Згідно ст. 61 ч.4 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок з питань, чи мали ці дії та вчинені вони цією особою. Отже , суд вважає, що в кримінальному провадженні було встановлено [PERSON] вчинив умисні дії, які виразились в умисному завданні удару потерпілому [PERSON], який спричинив тому фізичний біль і не спричинив тілесних ушкоджень. Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, яка її завдала. Оскільки в кримінальному провадженні встановлено, що [PERSON] вчинив умисні дії, які виразились в умисному завданні удару потерпілому [PERSON], який спричинив тому фізичний біль і не спричинив тілесних ушкоджень, а тому [PERSON] може відповідати за цивільно - правовими наслідками, що спричинені ударом. За таких обставин суд вважає, що з [PERSON] в користь [PERSON] слід стягнути матеріальну шкоду в сумі 368 (триста шістдесят вісім) грн. 75 коп. , яка включає в себе судові витрати, понесені позивачем при направлені заяв скарг, та апеляційних скарг в сумі 174,73 грн. та судові витрати, які понесені ним на поїздки в апеляційну інстанцію на розгляд його апеляційної скарги, яка не відбувалась через неявку обвинуваченого, в сумі 194,02 грн. Щодо вимог позивача про відшкодування в його користь [PERSON] витрат на лікування в сумі 193,11 грн. та втраченої вигоди через неможливість поїхати на роботу в РФ в зв'язку із лікуванням в сумі 16000,00 грн., то суд вважає, що ці вимоги позивача є безпідставними, оскільки в кримінальному провадженні було встановлено про відсутність причинно - наслідкового зв'язку між діями обвинуваченого [PERSON] , що мали місце 12.09.2011 році в приміщенні Ковельського МВ УМВС України, і які виразились в нанесенні [PERSON] удару по голові та виявленого в потерпілого при проведенні судово - медичної експертизи від 28.12. 2012 року тілесного ушкодження у вигляді правобічного гострого пост травматичного перфоративного середнього отиту, яке відповідно до п.2.3.3. «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров'я , і яке пов'язане з травмою, що мала місце в 2001 році. Тому, суд прийшов до висновку, що у задоволені вимог позивача [PERSON] до [PERSON] про відшкодування витрат понесених ним на лікування в сумі 193,11 грн. та неотриманих доходів (упущеної вигоди) через неможливість поїхати на роботу в РФ в зв'язку із лікуванням в сумі 16000,00 грн. слід відмовити за безпідставністю цих вимог, оскільки позивач в судовому засіданні не довів, що дана шкода заподіяна йому з вини [PERSON] Позивачем також заявлено вимогу про відшкодування йому моральної шкоди, яку він оцінює в ромірі 10630,00 грн., яку він обґрунтовує фізичним болем, що потягнув за собою стрес, тривогу та страх за своє життя. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вин. В кримінальному провадженні доведено, що [PERSON] вчинив умисні дії, які виразились в умисному завданні удару потерпілому [PERSON], який спричинив тому фізичний біль. Під час розгляду цивільної справи [PERSON] також визнав, що завдав [PERSON] удар. Тому суд враховуючи характер та обсяг страждань, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає , що цим критеріям відповідає розмір моральної шкоди в сумі 1000,00 грн., яку слід стягнути з [PERSON] в користь [PERSON]. Подаючи позов до суду позивач у всіх вимогах просив стягнути майнові збитки і моральну шкоду завдану йому кримінальним правопорушенням, передбаченим ст. 126 КК України солідарно з [PERSON] та [PERSON] Суд вважає, що вимога [PERSON] до [PERSON] не ґрунтується на доказах, є надуманою, оскільки [PERSON] не притягувався до кримінальної відповідальності по ст.126 КК України і будь - яких дій, що потягли цивільно - правові наслідки не вчиняв. Крім цього, солідарна відповідальність відповідно до ст. 1190 КК України наступає у разі, коли особи, спільними діями або бездіяльністю було завдано шкоду. Позивач не надав доказів, що [PERSON] причетний до злочину, передбаченого ст.126 КК України. За таких обставин суд прийшов до висновку, що у позові [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, не отриманої вигоди слід відмовити за безпідставністю цих вимог. У справі позивачем сплачено при подачі позовної заяви судовий збір в сумі 243,60 грн. за вимоги матеріального характеру і судовий збір 243,60 грн. за вимогу немайнового характеру . У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп. слід стягнути з [PERSON] в користь [PERSON].

Outcome: partial