Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 05.06.2003 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Протягом останніх років сімейне життя постійно погіршувалося, відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з її ініціативи між ними постійно виникають сварки, після яких вона не бажає йти на примирення. Примирення з відповідачем неможливо. Спору щодо поділу спільного сумісного майна не має. Діти залишаються проживати з відповідачем. У судове засідання сторони, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не з'явилися, надали до суду заяви, в яких просили розглядати справу без їх участі. Відповідач позовні вимоги визнала. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Частинами 3, 4 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206, цього Кодексу. Згідно частин 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 13.08.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського міського управління юстиції Луганської області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 05.06.2003 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 44. Прізвище чоловіка та дружини після укладення шлюбу відповідно [PERSON] та [PERSON]. Сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] року від 18.02.2003 року та свідоцтва про народження серії [NUMBER] року від 10.09.2004 року, наявними в матеріалах справи. Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Згідно ст. 109 Сімейного кодексу України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. З позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, позивач не бажає примиритися і строк для примирення йому не потрібен. Неповнолітні діти після розірвання шлюбу залишаються проживати з відповідачем. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved