Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

[PERSON] , діючи як законний представник малолітньої [PERSON] та в її інтересах, через представника - адвоката Желіховського В.М. звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Третя вінницька державна нотаріальна контора, про усунення [PERSON] від права на спадкування. Позов мотивовано тим, що [INFO] помер прадід [PERSON] , [PERSON] [INFO] року [PERSON] склав заповіт, згідно якого все своє майно заповів [PERSON] (своїй правнучці). При оформленні документів на прийняття спадщини, нотаріус повідомив [PERSON] про надходження від сина спадкодавця - [PERSON] заяви про прийняття спадщини, останній претендує на обов`язкову частку у спадщині, оскільки він є пенсіонером. Позивач вважає, що наявні підстави для усунення [PERSON] від права на спадкування обов`язкової частки у спадковому майні, оскільки: 1) у спадкодавця та відповідача був наявний конфлікт з приводу поділу спадкового майна сина спадкодавця [PERSON] , який помер у 2010 році (після оформлення відповідачем спадкових прав на майно свого рідного брата відповідач відмовився реалізувати вказане майно та сплатити 50% вартості спадкового майна спадкоємцям свого брата, які проживають в Російській Федерації; 2) відповідач зі спадкодавцем, внаслідок наведеного вище конфлікту, на протязі тривалого часу не спілкувався; 3) спадкодавець у заповіті зробив запис, що він позбавляє права на спадкування свого сина - [PERSON] (відповідача у справі); 4) відповідач ухилився від надання допомоги спадкодавцеві [PERSON] , який потребував допомоги у зв`язку з інвалідністю, похилим віком, хворобами та неможливістю в повній мірі себе обслужити та забезпечити матеріально. Окрім наведеного позивач вказує, що відповідач не цікавився життям та здоров`ям батька, який, в силу своїх захворювань (зокрема але не обмежуючись - онкологічна хвороба) та віку був у безпорадному стані. Неодноразові звернення до відповідача з проханням надати хоч якусь матеріальну допомогу на лікування та утримання спадкодавця не дали жодного результату, незважаючи на те, що відповідач, будучи сином спадкодавця, був зобов`язаний брати участь у витратах на лікування та у інших витратах на його утримання. Посилаючись, як на підставу своїх вимог, на норми статей 1216, 1218, 1224, 1235, 1241 ЦК України позивач просила усунути [PERSON] від права на спадкування обов`язкової частки спадкового майна, що залишилось після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.12.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження. Відповідач [PERSON] користуючись своїми процесуальними правами 30.01.2020 року надіслав до суду відзив на позов, зміст якого зводиться до наступного. Відповідач позовну заяву не визнає, просить в її задоволенні відмовити. У відзиві зазначив, що законодавець передбачає «законне» усунення спадкоємця від права на спадкування, тобто таке, підстави якого визначаються не згідно з волею спадкодавця - заповідача, а чітко вказуються в законі (ст. 1224 ЦК України). Відповідач вказує, що ст. 1224 ЦК України дає можливість поділити негідних спадкоємців на дві групи. До першої групи належать спадкоємці, які не вправі спадкувати ні за законом ні за заповітом в силу вимог ч.ч. 1 - 2 ст. 1224 ЦК України. До другої групи негідних спадкоємців відносяться батьки, позбавлені батьківських прав щодо дитини - спадкодавця, якщо судове рішення про їх позбавлення було в силі на час відкриття спадщини; батьки та повнолітні діти, до яких прирівнюються відповідно усиновлювачі та усиновлені, та інші особи, які ухилились від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця (ч.ч. 3 - 4 ст. 1224 ЦК України). Обставина ухилення повинна бути підтверджена в судовому рядку. Закон окремо виділяє усунення від спадкування особи, яка ухилилась від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані (ч. 5 ст. 1224 ЦК України). Вищевказані правила стосуються, зокрема, спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Відповідач визнає ту обставину, що спадкодавець 10.07.2013 року склав заповіт, згідно якого все своє майно заповів своїй правнучці та відповідно онуці відповідача. Також відповідач визнає і ту обставину, що його батько перед смертю дійсно хворів, лікувався стаціонарно та амбулаторно, але до самої смерті не перебував у безпорадному стані. Із спадкодавцем проживав син відповідача - [PERSON] разом із сім`єю, до складу якої входять позивач з донькою. Спадкодавець ніколи не потребував матеріальної допомоги, отримував велику пенсію, мав заощадження. Спадкодавець особисто надавав позивачу кошти на купівлю продуктів харчування, ліків, сплати комунальних послуг, тощо. 28.12.2018 року відповідач з сином [PERSON] возили спадкодавця на обстеження в лікарню. Відповідач вважає, що позивачкою не доведено належними доказами обставин, які в сукупності могли би слугувати підставою для усунення його від права на спадкування, а саме ухилення спадкоємця від надання спадкодавцю допомоги при можливості її надання спадкоємцем; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця у допомозі саме цієї особи. Відповідач зазначає, що лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності, спадкоємця може бути усунуто від права на спадкування. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Першої вінницької державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився. Третя особа через свого представника, в ході розгляду справи, неодноразово на адресу суду надсилала повідомлення про розгляд справи без представника контори, у вирішенні справи третя особа поклалась на розсуд суду. Сторони позивача та відповідача своїм процесуальним правом на відповідь на відзив та правом на внесення заперечень проти позову не скористались. В підготовчому судовому засіданні, що відбулось 12.03.2020 року, представники сторін по справі зазначили, що ними зібрано та внесено на розгляд суду всі докази, які підтверджують їх позовні вимоги та заперечення проти позову відповідно. З огляду на викладене ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.03.2020 року підготовче провадження у справі закрито, а справу призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав з тих же підстав, що у ньому наведено. Додатково зазначив, що спадкодавець мав ряд проблем зі здоров`ям, що призвело до виникнення у спадкодавця безпорадного стану. На переконання представника позивача безпорадний стан спадкодавця доводиться цілим рядом медичних довідок, які наявні в матеріалах справи. На запитання суду повідомив, що спадкодавець безпосереднього звернення до відповідача по допомогу не робив, однак свідки по справі зазначать про звернення родичів спадкодавця до відповідача про надання матеріальної допомоги. На запитання представника відповідача представник позивача повідомив, що він може стверджувати, що спадкодавець за час проживання з позивачем був забезпечений позивачем по справі усім необхідним (лікуванням та доглядом). Спадкодавець до відповідача з позовом про стягнення аліментів не звертався. Допомога позивачем спадкодавцю надавалась на постійній основі. В судовому засіданні позивач по справі [PERSON] повідомила, що [PERSON] хворів на рак простати. За час коли стан здоров`я спадкодавця значно погіршився відповідач його не провідував, матеріальної допомоги не надавав та фактично зі спадкодавцем не спілкувався. Погіршення стану здоров`я спадкодавця відбулось у 2018 році, мала місце затримка сечовипускання. Були випадки коли спадкодавець виходячи на вулицю просто втрачав свідомість, він не міг себе сам обходити і догляд за ним здійснювала або вона або найнята нею доглядальниця, яку вона найняла за півтора місяці до смерті спадкодавця. Доглядальниці платили по 100 грн. в день. Вона особисто просила свого чоловіка вплинути на батька, щоб він приділяв увагу спадкодавцю, на що чоловік повідомляв, що у його батька погані відносини зі спадкодавцем. Спадкодавець потребував будь - якої допомоги (продукти харчування, медикаменти, догляд). Їй відомо, що за 3 роки до смерті відповідач відвідав спадкодавця 1 раз - на день народження у 2018 році. З моменту переїзду проживати до спадкодавця (з жовтня 2018 року по 17.04.2019 року) відповідач не відвідав спадкодавця жодного разу. В грудні 2018 року та в січні 2019 року позивач особисто просила допомоги у відповідача. На запитання суду у якій формі позивач просила надання допомоги у відповідача позивач зазначила, що вона просто просила допомоги без конкретизації якої саме. На запитання суду повідомила, що якісь готівкові кошти у спадкодавця були, які він надавав для харчування, лікування та які частково витрачались на його поховання. Разом з тим цих коштів не вистачало на забезпечення спадкодавця усім необхідним. У зв`язку з тим, що син відповідача та чоловік позивача працює у 86 колонії м. Вінниці, догляд за спадкодавцем здійснювала переважно вона. На запитання суду повідомила, що на даний час відносини з чоловіком складні. Вони проживають окремо з грудня 2019 року. Син відповідача та її чоловік [PERSON] виставив її та дитину з квартири спадкодавця. Шлюб між нею та [PERSON] наразі не розірвано. На даний час має місце рішення суду про стягнення з її чоловіка та сина відповідача у справі [PERSON] аліментів, однак вона не пред`являла це рішення до примусового виконання, оскільки [PERSON] надає кошти на утримання дитини добровільно. На запитання суду повідомила, що вона отримала 11 тис. грн. допомоги на поховання спадкодавця, її заробітна плата становить 10 тис. грн., у [PERSON] заробітна плата близько 11 тис. грн. На запитання суду вказала, що на догляд за спадкодавцем вона витрачала близько 10 тис. грн. на місяць. По чекам, на догляд за спадкодавцем вона витратила за весь період трохи більше 11 тис. грн., однак фіскальні чеки за весь періоду догляду за спадкодавцем не збереглися. На запитання суду повідомила, що, на її думку, спадкодавця вона забезпечувала всім необхідним. Комунальні послуги за квартиру оплачувались за кошти спадкодавця. Кошти на інші потреби спадкодавець також надавав, однак скільки коштів надавалось кожного разу вона не пам`ятає. Також зазначила, що її чоловік [PERSON] та син відповідача також допомагав здійснювати догляд за спадкодавцем. Обставину придбання у її власність автомобіля Рено Меган за кошти спадкодавця заперечила, зазначила, що вказаний автомобіль було придбано за рахунок власних заощаджень. В судовому засіданні відповідач по справі [PERSON] в задоволенні позову просив відмовити, з підстав, що наведено у його запереченнях проти позову. Додатково зазначив, що з 2001 року по 2009 рік відповідач перебував в Італії, де працював на острові Сицилія. Під час своїх відпусток він приїздив до батька та інколи витрачав кошти на його лікування. Це були невеликі кошти, приблизно 200 - 300 євро. Батько до нього ніколи не звертався про надання йому матеріальної допомоги у будь - якій формі. Незадовго до смерті його батько сказав йому, що якщо син відповідача [PERSON] хоче отримати у спадок квартиру, то нехай [PERSON] переходить до нього жити, що він і зробив. Заповіт дійсно був написаний на правнучку заповідача і відповідно внучку відповідача, однак позов він не визнає по тій причині, що хоче передати 25% спадкової квартири своєму сину, який до нині у ній проживає. Відносини між [PERSON] і його дружиною [PERSON] на даний час не можна назвати сімейними, вони перебувають в конфлікті та проживають окремо. Єдиною ціллю позивача є отримання у власність [PERSON] (внучки відповідача) квартири та вигнати з квартири сина відповідача [PERSON] , який на даний час там проживає. На запитання суду повідомив, що позивач зараз проживає разом зі своєю матір`ю в мікрорайоні Вишенька у Вінниці. Додатково відзначив, що його батько перестав самостійно пересуватись за дві неділі до смерті. Догляд за батьком здійснювали [PERSON] та [PERSON] (позивач по справі). За останні дві неділі життя батька відповідача, відповідач його відвідав 3 - 4 рази. До того як батько став лежачим відповідач відвідував його 1 - 2 рази на тиждень. Певна напруга у відносинах відповідача та спадкодавця дійсно була, ґрунтувалась вона на непорозумінні з приводу спадкового майна брата відповідача [PERSON] . Разом з тим відповідач зі спадкодавцем періодично спілкувались. З приводу спадкового майна свого брата [PERSON] , повідомив, що він не міг реалізувати вказаний будинок, оскільки в домоволодінні були споруди, які споруджені самовільно. Оформлення самочинних прибудов та добудов відповідач завершив восени 2019 року. Тепер він має намір продати вказане будинковолодіння та виконати волю батька. Також зазначив, що будь - хто з проханням надати батьку матеріальну допомогу чи будь - яку іншу допомогу не звертався. Вказав, що онкологічну хворобу у батька виявили в 2015 році, однак стан батька був стабільним, він сам пересувався, був активним учасником різних акцій протесту, він постійно виступав на мітингах під Вінницькою міською радою. На протязі 2016 - 2018 років кожного разу, коли батько лежав в лікарні, він мінімум 1 - 2 рази його провідував. На запитання суду повідомив, що його (відповідача) місячний дохід становить 7 - 8 тисяч гривень. Похованням батька займався дядько [PERSON] (брат спадкодавця) і [PERSON] . Кошти на поховання батько за життя зібрав собі сам. Окрім того, у батька були готівкові кошти, які останній відкладав, оскільки жив економно та скромно. Зі слів брата спадкодавця [PERSON] , на скільки пам`ятає відповідач, у спадкодавця було вдома близько 120 тисяч гривень готівкових коштів, тому потреби у матеріальній допомозі спадкодавець не мав. Ці кошти залишились станом на день смерті. На поховання батька було витрачено близько 20 - 30 тисяч гривень, решту коштів забрала собі позивач по справі [PERSON] . В судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що вона є матір`ю позивача. Повідомила, що, незважаючи на те, що спадкодавець був інвалідом 1 групи, він сам себе обслуговував. В травні 2018 року вона побачила, що стан здоров`я спадкодавця почав погіршуватися. Їй відомо, що спадкодавець особисто неодноразово звертався до відповідача з питанням надання допомоги. На запитання суду коли саме спадкодавець звертався до відповідача та у якій формі просив допомоги свідок відповіді по суті не надала. Відповідачу було відомо про стан здоров`я батька. Її зять [PERSON] ненавидів свого діда (спадкодавця), однак доглядав за ним, бо пішов за своєю дружиною. У день смерті спадкодавця брат спадкодавця [PERSON] та її дочка [PERSON] ще перед смертю були у нотаріуса і готували за волею спадкодавця договір довічного утримання, щоб відповідач не міг нічого успадкувати, однак коли вони були у нотаріуса їм подзвонили і сказали, що спадкодавець помирає, тому всі дії були відкладені. Через годину після цього спадкодавець помер. Таким чином вони не встигли оформити договір довічного утримання. В судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що з 21.03.2019 року по 08.04.2019 року вона, як доглядальниця, приходила до спадкодавця 4 дні в тиждень на дві години (з 12 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв.), оскільки спадкодавець не міг сам себе обійти. Спадкодавець уже не міг ні сісти ні встати самостійно. Доглядати за спадкодавцем її просила позивач. Роботу з догляду за спадкодавцем вона виконувала за кошти. Їй платили 100 грн. за 2 години на день (50 грн. за годину). На запитання суду свідок повідомила, що відповідача вона вперше побачила в судовому засіданні. На запитання суду повідомила, що спадкодавець під час її відвідин говорив їй, що відповідач по справі до нього не приходить, однак детально він про причини своїх складних взаємовідносин з сином не розповідав. В судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що він є сином відповідача та чоловіком позивача. На даний час відносини з позивачем у нього складні, з батьком підтримує нормальні відносини. Розлад сімейних відносин відбувся в грудні 2019 року, коли позивач пред`явила цей позов. Спадкодавець йому приходиться дідусем та в нього з ним були гарні стосунки. Також повідомив, що в жовтні 2018 року він разом з дружиною (позивачем по справі) переїхали проживати до спадкодавця, оскільки стан його здоров`я поступово погіршувався. Перед переїздом спадкодавець йому сказав, що спірна квартира буде їхньою, а тому за спільним рішенням свідок, позивач та їх дитина переїхали проживати до спадкодавця. В період спільного проживання зі спадкодавцем, останній спочатку доглядав за собою сам, а коли за дві неділі до смерті втратив здатність до самообслуговування та йому стало важко пересуватись найняли доглядальницю. Як достовірно пам`ятає свідок його дідові стало важко пересуватись в другій половині березня 2019 року, тобто за дві неділі до смерті. Його дід отримував близько 7000 грн. пенсії щомісячно, з якої він давав 1 тис. грн. на оплату комунальних послуг, 1 тис. грн. на продукти харчування. Фактично його дід давав кошти на абсолютно всі витрати, що пов`язані з його доглядом та утриманням. На лікування діда витрачалось близько 2 тис. грн. на місяць, і це теж були його кошти. Власних коштів ані свідок ані позивач на догляд та на лікування діда не витрачали. Він може однозначно стверджувати, що спадкодавець за допомогою до відповідача не звертався, у нього були власні кошти на всі необхідні потреби. Станом на день смерті у діда було 180 тис. грн. готівкових коштів (власних заощаджень), за які, за виключенням коштів на похорон, позивачу купили автомобіль Хюндай Акцент 2015 року випуску. Для купівлі вказаного автомобіля докладали також кошти, які отримано від реалізації попереднього автомобіля Дача Логан . Також на похорон було отримано допомогу близько 11 тис. грн. На запитання суду повідомив, що готівкові кошти у сумі 180 тис. грн. його дід зберігав у конвертах у книжковій шафі кімнати де він жив. Окрім наведеного повідомив, що він також доглядав за спадкодавцем в останні тижні його життя, мив його, перевертав, тощо. На запитання суду повідомив, що його батько за березень - квітень 2019 року відвідав його діда близько 5 разів. В підтвердження матеріальної забезпеченості його діда повідомив, що дід час від часу висилав своїм онукам в м. Чіту Російської Федерації грошові кошти. Коли батько приходив до діда то приносив соки, фрукти, воду, тощо. В судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що він є рідним братом спадкодавця та з усіма учасниками справи перебуває в нормальних відносинах. На запитання суду повідомив, що відповідач був у нормальних відносинах зі спадкодавцем. Вони періодично зустрічались та спілкувались. Зазначив, що дійсно у відповідача та спадкодавця як у сина і батька відповідно була конфліктна ситуація з приводу спадкового майна сина спадкодавця [PERSON] , який помер у 2010 році. Така ситуація склалась через неможливість оформлення спадкових прав на дітей меншого сина спадкодавця [PERSON] . Конфлікт дійсно мав місце, але він був побутовий. Зі спадкодавцем свідок періодично спілкувався, бо вони були братами та підтримували дружні відносини. Він добре пам`ятає, що спадкодавець приходив до свідка додому 25.10.2018 року та вони в честь зустрічі розпивали спиртні напої. Востаннє спадкодавець відвідав свідка в його помешканні в листопаді 2018 року. Спадкодавець самостійно перестав ходити приблизно за дві неділі до смерті. На запитання суду повідомив, що він також відвідав брата за неділю до смерті. В цей день свідок, [PERSON] та [PERSON] перерахували готівкові кошти, які були наявні у спадкодавця. За їх підрахунками спадкодавець у себе вдома зберігав 180 тис. грн. готівкових коштів. На лікування та харчування спадкодавець коштів не жалкував. Наскільки йому відомо, його брат по допомогу до відповідача не звертався. За кошти спадкодавця, що залишились після похоронів, було придбано автомобіль. Йому про це відомо, оскільки доставкою автомобіля з США займався його син. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі (які з`явились до суду), заслухавши свідків, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні фактичні обставини справи та правовідносини, що врегульовані нормами сімейного та спадкового права. Позивач по справі [PERSON] (до шлюбу [PERSON] ) та син відповідача [PERSON] 14.02.2009 року зареєстрували шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області вчинено актовий запис за № 231 (а.с. 17). У шлюбі [PERSON] та [PERSON] народилась донька [PERSON] [INFO] , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області складено відповідний актовий запис за № 1538 (а.с. 18). За життя [PERSON] склав заповіт від 10.07.2013 року, відповідно до якого все своє майно заповів своїй правнучці [PERSON] [INFO] . Також спадкодавцем у заповіті здійснено запис, що він позбавляє права на спадкування свого сина [PERSON] [INFO] . Вказаний заповіт посвідчено державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Гречко Ж.Б. та зареєстровано у спадковому реєстрі за № 3-1544 (а.с. 10 - 11). Причини внесення [PERSON] у заповіт від 10.07.2013 року запису про позбавлення права на спадкування сина спадкодавця (відповідача у справі) [PERSON] описані в книзі за редакцією П. Ніколенка під назвою «Сім поколінь родини. Спогади», що вийшла у світ у 2014 році тиражем в 10 штук. На аркушах 89 - 90 наведеної книги міститься текст наступного змісту: «Після смерті [PERSON] (мова йде про [PERSON] ) став правонаступником його рухомого і нерухомого майна. Щоб це майно залишилось у нашій родині, я порадився з [PERSON] , (мова йде про відповідача у справі) і ми домовились, що прицінимось вартості цього майна. Потім [PERSON] 50% цієї вартості вишле у Читу дочці [PERSON] , яка дуже важко хвора і по праву є першою правонаступницею на це майно. Вона б за ці кошти могла б покращити своє здоров`я. Процедуру передачі цього майна [PERSON] ми оформили у нотаріуса. Коли справа пройшла через БТІ і інші інстанції, після чого було установлено, що все майно перейшло у власність [PERSON] - він сказав: це все моє і нікому й нічого я давати не буду. Отак мій рідний син наказав мене, [PERSON] дочку [PERSON] і його онука [PERSON] . Думаю, що він не сам до цього додумався, хоча повинен мати свій розум у такому віці. Наразі я один. [PERSON] [PERSON] більше 20 років не спілкується, заборонила і йому це робити. Спілкувався зі мною [PERSON] , приходив зі своєю дружиною і дочуркою. І все було добре до того часу, поки я не почав умовляти його прописати його дружину [PERSON] і налагодити нормальне життя. Він про це розповів мамі [PERSON] , після чого спілкування наше припинилось» (а.с. 24 - 25; сторінки книги 88-90 оглянуто в судовому засіданні під час дослідження письмових доказів). Як встановлено судом [PERSON] помер [INFO] , про що Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Вінницькій області 20.04.2019 складено відповідний актовий запис № 1230 (а.с. 40). Згідно довідки про причину смерті № 168 від 18.04.2019 причиною смерті [PERSON] стала ракова інтоксикація - Cr простати. (а.с. 39) З виписок з історій хвороб [PERSON] за 2011, 2015, 2016 - 2018 роки та консультативного висновку від 25.03.2019 року вбачається, що [PERSON] в наведений період мав цілий ряд як вікових хвороб, що пов`язані з віковими змінами так і онкологічну хворобу (рак простати). Зокрема, [PERSON] хворів на гіпертонічну хворобу ІІ ст. ГЛШ; СН ІІ - А - СН І ст. із збереженою систологічною функцією ЛШ; стабільна стенокардія напруги ІІ ФК; дифузний кардіосклероз, склероз аорти; пароксизмальна форма фібриляції передсердь; ХОЗЛ ІІ ст. помірний перебіг, церебрастенічний синдром; камінь лівої нирки; багато вузловий нетоксичний зоб Іб ст.; Са передміхурової залози Т3N0M0G2, що з 2015 по грудень 2019 року прогресувало з ІІ до ІV стадії з метастазами в кістки тазу та ендогенною інтоксикацією. Вікові хвороби з 2015 року по 2018 рік також прогресували (а.с. 22 - 23, 26 - 34, 36 - 37, 243). Як вбачається з свідоцтва про поховання № 832 від 18.04.2019 року, що видано позивачу по справі, остання здійснила поховання [PERSON] на що згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 560 від 17.04.2019 року на користь ФОП « [PERSON] » за оплату послуг з поховання оплачено кошти в сумі 16 тис. грн. (а.с. 41 - 45). 09.07.2019 року [PERSON] , діючи як законний представник малолітньої [PERSON] та в її інтересах, подала до Першої вінницької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, за якою нотаріусом заведено спадкову справа №424/2019 до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 46, 143, 144). 09.09.2019 року до Першої вінницької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини подав також син спадкодавця [PERSON] . Вказану заяву подано на протязі встановленого законом шестимісячного терміну (а.с. 154 - 166). Станом 17.04.2019 року (день смерті спадкодавця та відповідно час відкриття спадщини - ст. 1220 ЦК України) відповідачу по справі 27.01.2019 року року виповнилось 63 роки, а отже він досяг пенсійного віку та в силу закону вважається повнолітнім непрацездатним сином спадкодавця, який має право на обов`язкову частку у спадщині. Позивач у справі на підставі ст. 1224 ЦК України просить усунути відповідача [PERSON] від права на спадкування обов`язкової частки майна його батька, оскільки він умисно ухилявся від надання допомоги спадкодавцю [PERSON] , який потребував допомоги в зв`язку з інвалідністю, похилим віком, хворобами та неможливістю в повній мірі себе обслужити та забезпечити матеріально, а також у зв`язку з тим, що відповідач не цікавився життям та здоров`ям батька, який в силу захворювань та віку перебував у безпорадному стані. За змістом ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Як встановлено ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Як встановлено ч.ч. 2, 3 ст. 1235 ЦК України заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. Системний аналіз першого та другого речення ч. 3 ст. 1235 ЦК України приводить суд до висновку, що позбавлення [PERSON] у заповіті від 10.07.2013 року свого сина [PERSON] права на спадкування, з 27.01.2016 року (день досягнення відповідачем 60 - річного віку) не має правового значення та є нікчемним в силу закону, оскільки чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється станом на час відкриття спадщини. За досліджуваних фактичних обставин справи спадщина відкрилась [INFO] , коли відповідач уже досяг пенсійного віку та в розумінні закону набув статусу повнолітнього непрацездатного сина спадкодавця, який має право на обов`язкову частку у спадщині. В свою чергу перше речення ч. 3 ст. 1235 ЦК України містить імперативну норму, згідно якої заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Таким чином відповідач [PERSON] не є таким, що в силу заповіту позбавлений спадкодавцем права на спадкування обов`язкової частки майна спадкодавця. Вирішуючи питання щодо наявності/відсутності підстав для усунення відповідача від права на спадкування майна його батька [PERSON] суд зважає на наступне. Як встановлено п. 2 ч. 3 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ (ч.ч. 5 - 6 ст. 1224 ЦК України). Таким чином закон передбачає можливість усунення особи від права на спадкування обов`язкової частки у спадщині за умови встановлення судом певного юридичного складу. Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 1224 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, наданих у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Так, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст.1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Зазначений правовий висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 127/11015/17 (провадження № 61-13141 св 18). Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Крім того, підлягає з`ясуванню судом питання чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 02.03.2020 у справі № 133/1625/18 (провадження № 61-1419св20), від 19.06.2019 у справі № 491/1111/15-ц (провадження № 61-14655св18), від 04.07.2018 у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18). З досліджених в судовому засіданні доказів та фактичних обставин справи суд не встановив юридичного складу для ухвалення рішення про усунення відповідача від спадкування обов`язкової частки спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] , з наступних підстав. Так, суд приймає до уваги медичну документацію спадкодавця, яка була досліджена в судовому засіданні, згідно якої [PERSON] в період з 2011 року по день смерті хворів на цілий ряд хвороб, а саме на гіпертонічну хворобу ІІ ст. ГЛШ; СН ІІ - А - СН І ст. із збереженою систологічною функцією ЛШ; стабільна стенокардія напруги ІІ ФК; дифузний кардіосклероз, склероз аорти; пароксизмальна форма фібриляції передсердь; ХОЗЛ ІІ ст. помірний перебіг, церебрастенічний синдром; камінь лівої нирки; багатовузловий нетоксичний зоб Іб ст.; Са передміхурової залози Т3N0M0G2, що з 2015 по грудень 2019 року прогресувало з ІІ до ІV стадії з метастазами в кістки тазу. З досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлено, що неспроможність спадкодавця своїми силами через похилий вік та тяжку хворобу (рак простати) самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим він потребував стороннього догляду, допомоги та піклування виникла в третій декаді березня 2018 року та існувала до дня смерті (безпорадний стан). До вказаних висновків суд прийшов з урахуванням медичної документації спадкодавця та показів свідка [PERSON] , яка в судовому засіданні достовірно та у відповідній деталізації повідомила про стан здоров`я спадкодавця в період з 21.03.2019 року по 08.04.2019 року. Зокрема свідок повідомила, що у вказаний період спадкодавець не міг самостійно сісти, встати та самостійно справити звичайні (природні) людські потреби, та у зв`язку з необхідністю догляду за ним її і було найнято. Окрім наведеного встановлена судом обставина перебування спадкодавця в безпорадному стані в період з третьої декади березня 2019 року до дня смерті підтверджується показами свідків [PERSON] та [PERSON] , які в своїх показах суду зазначили, що спадкодавець здатність до самообслуговування втратив за дві неділі до смерті. Доводи сторони позивача про те, що спадкодавець перебував у безпорадному стані за півтора місяці до смерті спростовуються показами свідка [PERSON] , яка повідомила, що догляд за спадкодавцем вона здійснювала у період з 21.03.2019 року по 08.04.2019 року, що в сукупності з показами свідків [PERSON] та [PERSON] , вказує на те, що спадкодавець здатність до самообслуговування втратив з третьої декади березня та такий стан спадкодавця зберігався до дня його смерті. Попри встановлення судом перебування спадкодавця з третьої декади березня 2019 року до дня смерті у безпорадному стані, судом не встановлено інших обов`язкових елементів необхідних для ухвалення рішення про усунення відповідача від права на спадкування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, позивачем перед судом не доведено, що спадкодавець потребував матеріальної допомоги відповідача. Судом встановлено, що спадкодавець отримував середнього розміру пенсію на протязі січня - лютого 2019 року в сумі 5279 грн., з березня 2019 - 5854 грн. (а.с. 181). З показів свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що спадкодавець був матеріально забезпеченою людиною, оскільки на день смерті мав готівкові кошти, які зберігав вдома у книжковій шафі в конвертах в сумі 180 тис. грн., а отже спадкодавець не потребував матеріальної допомоги відповідача на харчування, лікування та загалом на його утримання. У цьому зв`язку суд зауважує, що свідок [PERSON] (рідний брат померлого) викликаний та допитаний в судовому засіданні за клопотаннями як сторони позивача так і сторони відповідача. Покази вказаних свідків частково узгоджуються з поясненнями відповідача, який у судовому засіданні вказував на наявність у спадкодавця (станом на день смерті) готівкових коштів близько 120 тис. грн., а також з поясненнями самого позивача, яка в судовому засіданні, при допиті свідка [PERSON] вказала, що якісь кошти у спадкодавця були, які витрачались на його лікування, харчування та частково на його поховання, без зазначення суми наявних у спадкодавця готівкових коштів. Окрім наведеного позивач по справі під час допиту свідка [PERSON] визнала факт періодичного (з 2012 по 2016 рік) надсилання спадкодавцем коштів онукам до м. Чита Російської Федерації. Зокрема позивач зазначила, що після смерті спадкодавця вона виявила квитанції на пересилання коштів, та загалом за її підрахунками встановила, що спадкодавець за наведений період вислав онукам близько 5 тисяч доларів США, що не узгоджується з позицією позивача, яку висловлено в позовній заяві, щодо потреби спадкодавця у матеріальній допомозі відповідача та додатково вказує на наявність у спадкодавця заощаджених готівкових коштів за допомогою яких він матеріально підтримував своїх кровних родичів. Окрім наведеного суд звертає увагу на те, що жодним доказом по справі не підтверджується та обставина, що позивач чи будь - які інші особи (родичі спадкодавця) звертались до відповідача з проханням надати позивачу допомогу у будь - якій формі. Доводи позивача про звернення її чоловіка [PERSON] до відповідача з проханням надати спадкодавцеві матеріальну допомогу чи допомогу у будь - якій іншій формі спростовано самим свідком [PERSON] , який в судовому засіданні повідомив, що до відповідача по допомогу спадкодавцеві він не звертався, оскільки спадкодавець мав власні кошти для свого забезпечення. Покази свідка [PERSON] щодо її обізнаності про звернення спадкодавця до відповідача з питанням надання допомоги судом до уваги не приймаються, оскільки на запитання суду коли саме спадкодавець звертався до відповідача та у якій формі просив допомоги у відповідача свідок відповіді по суті не надала. Таким чином, судом не встановлено потреби спадкодавця у матеріальній допомозі зі сторони відповідача, не встановлено висунення до відповідача самим спадкодавцем (чи будь - якими іншими особами) прохання (вимоги) надання допомоги, а як наслідок не встановлено і факту ухилення відповідача від надання спадкодавцеві допомоги (тобто умисних дій відповідача спрямованих на ухилення від надання спадкодавцеві допомоги). Також позивачем під час надання пояснень визнано ту обставину, що спадкодавець у період часу, коли в силу важкої хвороби втратив здатність до самообслуговування був забезпечений усім необхідним (лікуванням, харчуванням, доглядом та піклуванням), а тому суд приходить до висновку, що спадкодавець під час хвороби був забезпечений необхідними формами догляду сином відповідача [PERSON] та позивачем [PERSON] , оскільки останні в жовтні 2018 року переїхали до нього проживати саме з метою здійснення за ним догляду, а тому спадкодавець не потребував ще й фізичного догляду зі сторони відповідача, оскільки такий догляд здійснювався іншими особами. Таким чином, суд встановив, що позивач не надала належних, допустимих та безспірних доказів потреби спадкодавця у наданні допомоги відповідачем, звернення до відповідача прохання (вимоги) про надання такої допомоги, а також ухилення відповідача [PERSON] , який є спадкоємцем обов`язкової частки майна [PERSON] , від надання спадкодавцеві такої допомоги, а тому в задоволенні позову про усунення його від права на спадкування слід відмовити. Доводи позивача щодо понесення нею витрат на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця в якості підстав для усунення відповідача від права спадкування обов`язкової частки судом до уваги не приймаються, оскільки, відповідно до вимог ч.ч. 1,2 ст. 1232 ЦК України, понесення особою таких витрат є підставою для їх стягнення зі спадкоємців у разі їх розумності та обґрунтованості, проте не є підставою для усунення спадкоємця від спадкування. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1241 ЦК України розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи вказане нормативне регулювання, суд констатує, наявність конфліктних, неприязних чи інших негативних відносин між спадкоємцем та спадкодавцем може бути підставою для зменшення судом обов`язкової частки, у разі встановлення судом обґрунтованості таких вимог, однак не підставою усунення відповідача від права на спадкування. Таких вимог позивач до суду не пред`являла. З огляду на викладене в задоволенні позову слід відмовити повністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що суд відмовляє у задоволенні позову повністю, судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed