Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до Кам`янського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] , де просить стягнути з останньої на свою користь заподіяну шкоду внаслідок залиття квартири в розмірі 33446 грн. Свої вимоги мотивує тим, що він на підставі договору дарування є власником квартири [ADDRESS] . Так, ввечері 11 лютого 2021 року, після спливу робочого дня, повернувшись зі своєю сім`єю додому, вони виявили в квартирі залиття стелі та меблів кухні. Позивач зрозумів, що залиття відбулося з квартири, що знаходиться поверхом вище, під номером [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] . Так як остання працює у Києві, [PERSON] зателефонував до відповідачки та повідомив про вказану подію. [PERSON] пообіцяла приїхати на наступний день, тобто 12 лютого 2021 року, таким чином протікання продовжувалось ще ніч та до обіду наступного дня. Після приїзду [PERSON] , позивач та представники відповідних організацій зайшли до квартири [ADDRESS] , де було виявлено протікання крану газового котла індивідуального опалення. Так, [PERSON] вказує, що дане протікання мало місце ще до затоплення його квартири, оскільки при огляді квартири [ADDRESS] , в місці протікання крану під газовим котлом, стояло відро, що дає підстави зробити такий висновок. Внаслідок залиття квартири позивача, в кухні була зіпсована стеля, багети, плінтуса та частина кухонних меблів. Оскільки [PERSON] в добровільному порядку відмовляється відшкодувати шкоду завдану залиттям квартири, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх майнових прав. Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 12.07.2021 відкрито провадження по справі, вирішено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. 11.08.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідачка вказує, що ніякої винної, неправомірної поведінки, яка б перебувала у безпосередньому причинному зв`язку із ймовірними шкідливими для позивача наслідками [PERSON] не вчиняла. Принаймні належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів протилежного позов та додані до нього матеріали не містять. Вказує, що залиття квартири [PERSON] , якщо воно дійсно мало місце, могло відбутися за вини обслуговуючої даний житловий будинок компанії КП «Кам`янка Житло», адже у лютому 2021 вони розміщували оголошення щодо проведення пуско-налагоджувальних робіт. Докази на підтвердження вимог позивача вважає неналежними та недопустимими, оскільки під час складення допущено ряд недоліків як в акті про встановлення факту затоплення, так і в кошторисній документації, яка подана позивачем на підтвердження завдання шкоди. Відтак вважає, що позивач факт залиття квартири процесуальним порядком відповідно до вимог чинного законодавства не довів. Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 16.08.2021 було задоволено клопотання позивача та залучено до участі у справі у якості співвідповідача Комунальне підприємство «Кам`янка-Житло». 30.08.2021 КП «Кам`янка-Жито» надало відзив на позовну заяву. В якому зазначає, що відповідно до договору, укладеного між КП «Кам`янка-Житло» та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , обслуговування, ремонт та підтримання у належному технічному стані радіаторів опалення, водопровідних труб, котлів автономного опалення, встановлених в житлових/нежитлових приміщеннях, здійснюється виключно власниками таких приміщень. Так, у даному випадку цей обов`язок покладений на власника квартири [ADDRESS] [PERSON] . Щодо твердження, що причиною залиття стало неякісне проведення випробувальних робіт, що призвело до протікання внутрішньо квартирних мереж водопостачання вказує, що твердження не доведено жодним допустимим та належним доказом, а є лише припущенням. Під час огляду квартири відповідачки, комісією було складено відповідний акт, в якому зафіксовано факт залиття квартири позивача, внаслідок протікання газового котла, який розміщений в квартирі відповідачки. Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 07.09.2021 підготовче провадження по справі закрито та призначено до судового розгляду по суті, в засідання викликано осіб, які беруть участь у справі та свідка. Позивач [PERSON] у судовому засіданні просив позов задовольнити та стягнути шкоду, яку йому було завдано внаслідок залиття квартири. Під час судових дебатів просив долучити до матеріалів справи договір укладений між ним та експертом [PERSON] , який не був прийнятий судом, оскільки поданий з порушенням строків визначених цивільним процесуальним законодавством, без поважних причин. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, представництво її інтересів здійснювала адвокат Скляр М.С. Представник відповідача проти задоволення позову категорично заперечила, посилаючись на обставини викладені у відзиві до позову, зазначила, що докази на які посилається позивач не можуть підтверджувати ні факту залиття квартири з вини [PERSON] , ні шкоди у тому розмірі про який просить [PERSON] . Акт огляду пошкодження нерухомого майна від 12.02.2021 складений з порушенням правил та роз`яснень, відповідно до яких він укладається, не вказано скільки кімнат було затоплено, у якому обсязі плями та сліди протікання, які меблі та в якій мірі були пошкодженні. Також акт не містить розміру матеріальної шкоди завданої внаслідок такого затоплення та не встановлено вини відповідача. Кошторисна документація надана стороною позивача складена в довільній формі, невідомими особами, відсутні затвердження та підписи експерта, лише наявний відтиск печатки. Відсутній договір укладений між позивачем та експертом, який готував документацію. Зазначена кошторисна документація складена у квітні місяці, відтак відсутній наслідково-причинний зв`язок між подією, яка відбулася в лютому місяці з квартирою позивача, тобто після спливу двох місяців після події. Розмір шкоди зазначений у даній документації вирахуваний на власний розсуд позивача та невідомої особи. Вважає вищезазначені докази неналежними та недопустимими. Щодо фотокарток, наданих позивачем, а також відеодоказу, який досліджувався під час судового розгляду, зазначила, що вказані докази також є неналежними та недопустимими доказами, оскільки з них неможливо встановити, що за місце було знято, коли і за яких обставин. Представником відповідача надані до суду додаткові пояснення від 14.09.2021 про визнання доказів недопустимими, які не є заявою по суті, подані з порушенням порядку визначеного ст. 83 ЦПК України, відтак до розгляду не приймаються. Представник співвідповідача КП «Кам`янка-Житло» в судовому засіданні підтримав свій відзив в повному обсязі, додатково зазначив, що співвідповідач не може нести відповідальність за шкоду спричинену позивачу, оскільки за обладнання, яке знаходиться в квартирі, несе відповідальність квартиро власник. Щодо акту, яким було зафіксовано факт затоплення пояснив, що дійсно не зазначено шкоду, яка була завдана позивачу, оскільки вони не є спеціалістами, а лише зафіксували сам факт залиття відповідачкою квартири позивача, що було встановлено комісією під час огляду квартири останньої, в її присутності. Підлога була вогка, з газового котла був витік води і під ним стояло відро з водою. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що він упродовж останніх 20 років працює інженером по ремонту та обслуговуванню газових котлів. Пояснив, що до нього зателефонувала [PERSON] , точної дати не пам`ятає, оскільки вдень має багато таких дзвінків, та попросила подивитися до газового котла, який знаходиться у її квартирі, і надати відповідь, як безстороннього фахівця, про те чи є поломка в її котлі такою, яка б могла спричинити затоплення квартири [PERSON] . Коли він приїхав на виклик відповідачки, то встановив, що в газовому котлі, який був у вимкнутому режимі, були відкриті крани подачі води, під котлом стояло відро з водою. Оскільки крани з подачі води, відповідно до технік безпеки, мали бути у закритому положенні, вважає, що у діях відповідачки наявне порушення правил користування газовим приладом, що призвело до самовільного витоку води на підлогу квартири під час профілактичного проведення пуско-налагоджувальних робіт водопровідної насосної станції. Зазначені роботи, враховуючи технічні характеристики котла, могли спровокувати самовільний витік води, саме тому при залишенні квартири на довгий час крани подачі води на газовому котлі мають бути перекриті. Даним правилом [PERSON] знехтувала. Про умови користування котлом користувачі повідомляються під підпис під час їх першого запуску. Суд, заслухавши позицію позивача, відповідачів, показання свідка, дослідивши докази по справі, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти і відповідні ним правовідносини. Згідно ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення порушеного права (реальні збитки). Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Кам`янського виробничого відділку комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» № 23834519 від 14.09.2009, власником квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування є [PERSON] (а.с. 5). Згідно акту про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, опалення гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 12.02.2021 вбачається, що Комісія, в присутності як потерпілої так і винної сторони, склали акт про те, що 12 лютого 2021 року в будинку [ADDRESS] , у власника [PERSON] сталося протікання газового котла індивідуального опалення, що спричинило залиття квартири [ADDRESS] , власник квартири [PERSON] . При огляді квартири [ADDRESS] було встановлено, що вугол в місці проходу газового стояка має сліди протікання, стеля по центру плити та периметр мають сліди вологи, кухонні меблі частково змокші в результаті протікання зі стелі. Причиною залиття є незакритий кран подачі холодної води на котлі опалення квартири [ADDRESS] (а.с. 27). Згідно заочного рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 07 серпня 2021 року, вбачається, що єдиним власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 28). Даний факт не заперечується стороною відповідача [PERSON] , а також підтверджується додатком №1 до договору, який наданий співвідповідачем (а.с. 104). Суд критично оцінює копії фото доказів (а.с. 19-26), а також відео диск (а.с. 124), надані позивачем, та фото (а.с.61), надане відповідачем [PERSON] , оскільки сторонами не надано висновку експерта, яким би було встановлено походження даних доказів, час та місце їх отримання. Крім того, вказані докази не відповідають вимогам ст. 100 ЦПК України щодо електронного доказу, який подається в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», оскільки такого електронного цифрового підпису не містять. Отже, суд визнає зазначені докази недопустимими, відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України, суд не бере їх до уваги, як такі, що одержані з порушенням порядку встановленого законом. Із наданого КП «Кам`янка-Житло» договору №35 від 10 вересня 2018 року та додатків до нього, вбачається, що відповідно до п.3, послуга з управління, зокрема включає утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових), що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів, вивіз твердих побутових відходів. Так, ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що внутрішньобудинкові системи багатоквартирного будинку - механічне, електричне, газове, сантехнічне та інше обладнання в будинку, яке обслуговує більше одного житлового та/або нежитлового приміщення, у тому числі комунікації до обладнання споживача, системи автономного теплопостачання, бойлерні та елеваторні вузли, обладнання протипожежної безпеки, вентиляційні канали та канали для димовидалення, обладнання ліфтів, центральних розподільних щитів електропостачання від зовнішньої поверхні стіни будівлі до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення. При цьому суд зауважує, що доводи представника відповідача адвоката Скляр М.С. щодо завдання шкоди позивачу внаслідок проведення пусконалагоджувальної роботи водопровідно-насосної станції «Геологічна», внаслідок чого відбулося залиття квартири позивача, не підтверджені жодними належними та допустимими доказами та спростовуються актом про залиття, що трапилася на системі центрального опалення, гарячого водопостачання від 12.02.2021 року, складеним відповідною комісією за участі власниці [PERSON] , яка відмовилася від підпису. Підстави визнання вищезазначеного акту юридично неспроможним, з підстав зазначених відповідачем, суд вважає не значними, так як суттєво не впливають на висновок Комісії по суті спору. За п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно із ч. 3 ст. 386 ЦК власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. За змістом ч. 1 ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Аналіз ст. 11, 1166 ЦК дозволяє зробити висновок, що зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, заподіювача шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача шкоди, та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди. Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідносини, у силу яких одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Згідно із п. 11 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 8 серпня 1992 року № 572, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Суд при цьому наголошує, що особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини. Так за ч. 2 ст. 1166 ЦК особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити саме завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги. На підставі п. 2.3.6 «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затверджених Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, у разі залиття квартир складається відповідний акт, форма якого передбачена додатком. В судовому засіданні з достовірністю встановлено та підтверджено належними та допустимими доказами, а саме відповідним актом (а.с. 27), що у квартирі [PERSON] не був закритий кран подачі холодної води в газовому котлі, що спричинило протікання води на підлогу, внаслідок чого квартиру, власником якої є позивач [PERSON] було затоплено. З даного акту вбачається, що протікання сталося саме в місті проходу газового стояка, стеля та кухонні меблі частково є змокшими. Оскільки обидві квартири були обстеженні, огляд квартир відбувся за участю як винуватої сторони, так і потерпілої, суд бере до уваги даний доказ як належний та допустимий, та такий, що підтверджує вину [PERSON] у затопленні квартири. Отже, основним доказом, який підтверджує факт вини відповідача [PERSON] є саме акт про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, опалення гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 12.02.2021, про який відповідач [PERSON] знала, оскільки він складався у її присутності, і вона відмовилася від його підпису, про що не заперечила ні у відзиві, ні в судовому засіданні, відтак, мала можливість, у випадку незгоди, із висновками акту, подати свої заперечення, просити скласти повторно Акт або запросити незалежних експертів для з`ясування причин залиття, але станом на час розгляду справи жодних доказів, які б спростовували обставини викладені в акті не надала, клопотань про допит свідків, які були присутні під час складання акту, та які засвідчили її відмову від підпису, в судовому засіданні стороною відповідача заявлено не було. Посилання представника відповідача на недоліки під час складання вищезазначеного акту є не суттєвими, і не можуть спростувати встановлені у ньому факти. При цьому за ст. 1192 ЦК розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно із п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року, коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Згідно наданого розрахунку на будівництво поточний ремонт квартири, що здійснюється у 2021 році станом на 2 квітня 2021 року, виданого ФОП [PERSON] , вбачається, що договірною ціною ремонту є 33448 грн. (а.с. 6-7). Так, з розрахунку підсумкової вартості ресурсів станом на 02 квітня 2021 року, підсумкова вартість робіт становить 27803,41 грн. (а.с. 10-13). Також, позивачем наданий дефектний акт на ремонтні роботи (а.с. 14). Відповідно до локального кошторису на будівельні роботи №2-1-1, на ремонтні роботи, квартира, складений в поточних цінах станом на 02 квітня 2021 року, сума будівельних робіт становить 31458 грн. Суд вказує, що заперечуючи проти задоволення позову сторона відповідача [PERSON] вказує, що кошторис, яким визначено вартість відновлювальних робіт по усуненню наслідків залиття квартири позивача, не може бути належним доказом розміру завданої [PERSON] шкоди. При дослідженні в судовому засіданні дефектного акту наданого позивачем, а також локального кошторису на будівельні роботи №2-1-1, складений станом на 2 квітня 2021 року, суд враховує, що у даних доказах, виготовлених на замовлення позивача зазначені та обраховані види робіт щодо пошкодженнь, які зазначені в акті від 12.02.2021. Відтак, мало місце пошкодження стелі (очищення, фарбування, шпаклювання), заміна багетів, пошкоджений світильник, демонтаж та встановлення частини меблів та таке інше. Остаточна сума розрахунку підтверджена також калькуляцією визначеною в договірній ціні (а.с. 6-7). Сторона відповідача у своєму відзиву акцентує увагу суду, що докази надані позивачем на підтвердження відшкодування шкоди не є належними і допустимими, так як кошторис, калькуляція проведена невідомою особою, яка не уповноважена на такі дії, розрахунки проведенні на власний розсуд позивача, в той же час відповідачем не заперечувався сам зміст розрахунків та їх сума, та не вчинено жодних дій, щоб доказати зворотнє, в тому числі не заявлялося клопотання про призначення відовідної експертизи. Отже, суд бере до уваги докази надані стороною позивача, які в своїй сукупності підтверджують, факти викладені в позовній заяві. Якщо факт завдання шкоди відповідачем доведений, то реальна вартість відновлювальних робіт по усуненню наслідків залиття має бути відшкодована, відтак суд бере до уваги докази надані позивачем на підтвердження вартості відновлювальних робіт, так як зазначені в них обставини не спростовані відповідачем. Посилання представника позивача про те, що кваліфікація експерта, який провів розрахунок не підтверджена позивачем, суд не бере до уваги, оскільки відповідач не надав доказів, які б підтверджували факт відшкодування іншої суми, або розмір шкоди, який заявлений позивачем є необґрунтованим. За таких обставин, суд, встановивши факт залиття квартири позивача, причину та розмір завданої шкоди майну, підтверджений кошторисом, дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог. Так, як прорив стався не з вини КП «Кам`янка-Житло», оскільки обслуговування, ремонт та підтримання у належному технічному стані радіаторів опалення, водопровідних труб, котлів автономного опалення, встановлених в житлових/нежитлових приміщеннях здійснюється виключно власниками таких приміщень, а власником квартири, у якій стався прорив, та в результаті чого була затоплена квартира позивача, є [PERSON] , у такому разі стягнення коштів підлягає з останньої. Відповідно до ч. 4 ст. 319, 322, 323 ЦК власність зобов`язує, а власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, та ризик випадкового знищення чи випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, власник несе відповідальність за шкоду заподіяну внаслідок використання та утримання свого майна. Враховуючи вищевикладене, те що відповідач не спростувала належними та допустимими доказами своєї вини у залиті квартири, клопотання про проведення відповідних судових експертиз не заявляла, не надала інших доказів щодо розміру спричиненої позивачу шкоди, хоча це є її процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття квартири у розмірі 33448 гривень та на підставі ст. 141 ЦПК України 908 гривень сплаченого судового збору.

Outcome: approved