Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Чернятинської сільської ради, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивував тим, що будинковолодіння, розташоване по [ADDRESS] , побудоване його базою та дідом (по маминій лінії) в 1920 році. Для будівництва та обслуговування вказаного господарства відведена земельна ділянка площею 0,22 га. Після одруження, 19.05.2002 , позивач з дружиною переїхав на постійне проживання до баби й діда на [ADDRESS] , а 11 лютого 2008 року місце їх проживання зареєстроване за цією адресою. Тобто, з 2002 року по день смерті баби, діда позивач проживав з ними однією сім`єю, мали спільний побут, вели спільне господарство. Дід позивача [PERSON] , 1934 року народження, помер [INFO] , баба позивача [PERSON] , 1937 року народження, померла [INFO] . При житті, 20 жовтня 2010 року , [PERSON] і [PERSON] зробили письмові розпорядження, якими все своє майно заповіли позивачу. Заповіти посвідчені секретарем Чернятинської сільської ради, зареєстровані в реєстрі, ніким не скасовані та не оскаржені. Після смерті діда відкрилася спадщина на житлове господарство по [ADDRESS] . З метою реалізації спадкового права позивач звернувся із відповідною заявою в нотаріальну контору, однак нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із відсутністю реєстрації права власності на дане майно за померлим. В господарстві по [ADDRESS] в 1991-1995 роках були зареєстровані та проживали: голова господарства [PERSON] , 1934 р.н., дружина [PERSON] , 1936 р.н.; суспільна група даного господарства - робітнича. При житті спадкодавці не зареєстрували належним чином право власності на вищезазначене нерухоме майно. Постійно проживаючи у спадковому будинку, позивач вступив в управління спадковим майном, за власні кошти виготовив технічну документацію на будинок, продовжує утримувати будинок та прибудинкову територію в належному стані, обробляє землю, сплачує комунальні послуги, однак не може належним чином реалізувати своє спадкове право на житло через відсутність реєстрації права власності на житловий будинок з господарськими будівлями за спадкодавцем. Наведені обставини змусили позивача звернутися до суду з даним позовом. В підготовчому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з наведених в позові підстав, просить позов задовольнити. Представник відповідача Чернятинської сільської ради в підготовче засідання не з`явився. Чернятинська сільська рада подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, не заперечує щодо визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] за позивачем. Передбачених ч.2 ст.198 ЦПК України підстав для відкладення підготовчого засідання судом не встановлено, судом прийнято рішення про проведення підготовчого засідання за відсутності представника відповідача. Частина 3 ст.200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки Чернятинська сільська рада визнає позов, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у підготовчому засіданні. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, заслухавши вступне слово позивача [PERSON] , дослідивши письмові докази, дійшов наступного. За заповітом, посвідченим 20 жовтня 2010 р. секретарем Чернятинської сільської ради, зареєстрованим в реєстрі за № 118, [PERSON] , [INFO] , житель [ADDRESS] , все належне йому майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право, в тому числі житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS] , - заповів [PERSON] , [INFO] . [PERSON] помер [INFO] у віці 76 років в с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 51 від 02 листопада 2010 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Чернятинською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. На день його смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований по [ADDRESS] , разом з ним в даному господарстві були зареєстровані та проживали: дружина [PERSON] , 1936 р.н., внук [PERSON] , 1977 р.н., невістка [PERSON] , 1983 р.н., правнук [PERSON] , 2004 р.н., правнука [PERSON] , 2008 р.н., що стверджується довідкою № 1102, виданою 14 листопада 2019 р. виконкомом Чернятинської сільської ради Городенківського району. Копія свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого Чернятинською сільською радою свідчить, що [PERSON] , 1934 року народження, та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, запис за № 32 від 28 жовтня 1957 р. в книзі записів актів громадянського стану про одруження. Те, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Чернятинською сільською радою. Із копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Чернятинською сільською радою, вбачається, що [PERSON] у зв`язку з одруженням змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », запис за № 5 від 06 лютого 1977 р. в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу. [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Чернятинською сільською радою, актовий запис за № 1 від 07 січня 1978 р. в книзі записів актів про народження. Наведене свідчить, що позивач [PERSON] є онуком [PERSON] та [PERSON] . Позивач [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину після смерті діда [PERSON] , оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Дружина померлого [PERSON] , непрацездатна вдова спадкодавця, [PERSON] , 1936 року народження, відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, як спадкоємець, що має право на обов`язкову частку у спадщині, проживаючи постійно разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняла спадщину після смерті чоловіка в розмірі половини частки, яка належала б їй у разі спадкування за законом. Повідомленням Городенківської районної державної нотаріальної контори № 2494/01-16 від 06 грудня 2019 р. та Інформаційною довідкою № 58630402 зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), виданою 06.12.2019 Городенківською районною державною нотаріальною конторою, підтверджується, що спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , - не заводилася. За заповітом, посвідченим 20 жовтня 2010 р. секретарем Чернятинської сільської ради, [PERSON] , [INFO] , жителька [ADDRESS] , все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право, в тому числі житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS] , - заповіла [PERSON] , [INFO] . [PERSON] померла [INFO] в с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 3 від 13 лютого 2013 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Чернятинською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. На день смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована по [ADDRESS] , разом з нею в даному господарстві були зареєстровані та проживали: внук [PERSON] , 1977 р.н., невістка [PERSON] , 1983 р.н., правнук [PERSON] , 2004 р.н., правнука [PERSON] , 2008 р.н., що стверджується довідкою № 1103, виданою 14 листопада 2019 р. виконкомом Чернятинської сільської ради Городенківського району. Отже, спадкоємець за заповітом, позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті баби [PERSON] . 04.04.2015 йому видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 273, на належну спадкодавцю земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництв, площею 0,1400 га, кадастровий номер 2621687000:04:001:0037, що розташована в урочищі «Микулишка» с. Чернятин Городенківського району. Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] входить до спадкового майна спадкодавців [PERSON] та [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 2293/02-31 від 15 листопада 2019 р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті діда [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] з посиланням на те, що спадкоємець не надав оригінал документа, який посвідчував би право власності спадкодавця на вищезгаданий житловий будинок. Копією довідки про об`єкт нерухомого майна № 51, виданою 12.11.2019 ФОП « [PERSON] », стверджується, що згідно архівних даних Коломийського ОКП «МБТІ» станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок в [ADDRESS] не зареєстровано. Про те, що в с. Чернятин Городенківського району згідно рішення виконкому Чернятинської сільської ради в 1992 р. [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS], номери будинку не змінювалися, свідчить довідка № 1101, видана 14.11.2019 виконкомом Чернятинської сільської ради. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. До часу набрання чинності Цивільним кодексом України (2003 р.) та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на збудоване нерухоме майно не залежало від державної реєстрації такого права. Згідно п. 3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 № 91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 житлових будинків, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації права власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 07.11.2019, вбачається, що житловий будинок споруджено в 1920 р., господарські будівлі та споруди - в 1966, 1970, 1975, 1990, 1991 роках. Їх ринкова вартість станом на 16.11.2019 становить 117 699 грн., що стверджується копією звіту про оцінку житлового будинку № 16112019_00624/С, складеного ФОП [PERSON] За господарством по [ADDRESS] закріплена земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,22 га, що стверджується довідкою № 1100, виданою 14 листопада 2019 р. виконкомом Чернятинської сільської ради. Витяг № 1068 від 11 листопада 2019 р. з погосподарської книги № 6 Чернятинської сільської ради за період 1991 по 1995 рік (ос. рах. [NUMBER]) по господарству в [ADDRESS] свідчить, що житловий будинок по [ADDRESS] зареєстрований у виконкомі місцевої ради; станом на 15.04.1991 р. в даному будинку були зареєстровані та проживали: голова господарства [PERSON] , 1934 р.н., дружина [PERSON] , 1936 р.н.; суспільна група господарства - робітнича. Судом встановлено, що позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті діда [PERSON] , фактично став власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними, сплачує за комунальні послуги, надані йому за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями квитанцій про оплату за електроенергію та природний газ. Однак, через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок, не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] судом не встановлено, позов визнається відповідачем - Чернятинською сільською радою, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. При зверненні до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно за заповітом позивач [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 1177 грн., що стверджується квитанцією № 0.0.1529673950.1 від 20.11.2019. Враховуючи, що заява відповідача про визнання позову поступила до суду до початку розгляду справи по суті, тому є підстави для повернення позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме в розмірі 588,50 грн. (1177: 2= 588,50). На підставі ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved