Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 16.03.2020 року судом ухвалено рішення по справі №428/348/20, згідно з яким за ним визнано в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] право власності на спадкове майно, яке складається з недоотриманої пенсії в розмірі 144913,22 грн. Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області на виконання цього рішення виплатило лише частину грошових коштів в сумі 102958,57 грн., у виплаті решти грошових коштів в сумі 41954,65 грн. було відмовлено з посиланням на те, що сплинув трирічний термін до дня звернення за отриманням пенсії. Просив суд: визнати протиправними дії відповідача, які полягають у невиплаті йому усієї суми недоотриманої пенсії, яка увійшла до складу спадщини в розмірі 41954,65 грн.; зобов`язати відповідача сплатити йому недоотриману пенсію в розмірі 41954,65 грн. 22.04.2021 року судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. 31.05.2021 постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та залучено до участі в справі співвідповідача Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області. Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області надав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог. Свою позицію обґрунтував тим, що [PERSON] , який помер [INFO] , перебував на обліку та отримував пенсію в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області. Відповідач Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області надав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог. Свою позицію обґрунтував тим, що [PERSON] звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області з заявою про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю свого батька [INFO] . Позивачу була виплачена недоотримана пенсія померлого відповідно до положень ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за три роки до дня звернення за період з 03.09.2017 року по 03.03.2019 року в сумі 102958,57 грн. Предметом спору у цій справі є невиконання рішення у справі №428/348/20, а позивач намагається у такий спосіб примусити управління виконати це судове рішення. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] надав заяву про розгляд справи без його участі. Представники відповідачів Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області та Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надходило. Враховуючи, що відповідачі були належним чином повідомлені про місце, день і час судового розгляду справи, що підтверджується даними повідомлення про вручення поштового відправлення Управлінню Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, діючи відповідно до приписів п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. [INFO] в м. Кадіївка Луганської області помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] від 28.03.2019 року. 19.03.2020 року судом ухвалено рішення по справі №428/348/20, згідно з яким за [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] на спадкове майно, яке складається з недоотриманої пенсії в розмірі 144913,22 грн. Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області на виконання цього рішення виплатило лише частину грошових коштів в сумі 102958,57 грн., у виплаті решти грошових коштів в сумі 41954,65 грн. було відмовлено з посиланням на те, що сплинув трирічний термін до дня звернення за отриманням пенсії. Зазначені відомості відповідач зазначив у відзиві на позовну заяву. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України №475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст.391 ЦК України). Частиною 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зміст ч. 3 ст. 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Позивачем у позові про стягнення коштів може бути суб`єкт, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку із наявністю обмежень його правомочностей як власника майна з боку третіх осіб. Відповідачем у такому позові є будь-яка особа, яка сумнівається в належності майна позивачеві або не визнає за ним права здійснювати правомочності власника, або така особа, що має до майна власний інтерес. Суд відзначає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому залучається до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову у позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Суд вважає, що належним відповідачем у цій справі є Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, оскільки [PERSON] , який помер [INFO] , перебував на обліку та отримував пенсію саме в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області. Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області є неналежним відповідачем у цій справі і не повинно відповідати за позовними вимогами, заявленими позивачем. Суд вважає, що оскільки позивач набув право власності на недоотриману пенсію померлого батька згідно з судовим рішенням в розмірі в розмірі 144913,22 грн., то відповідач Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області на виконання цього рішення повинно виплатило усю суму грошових коштів, а обмеження цих виплат трирічним терміном є незаконним. Отже, у спірних правовідносинах відповідач Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як власника спадкового майна на отримання належних йому грошових коштів. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області та вважає можливим в цій частині їх задовольнити. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1816 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви.

Outcome: partial