Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], де третя особа орган опіки і піклування Тячівської райдержадміністрації про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей. В позовній заяві зазначив, що шлюб між ним і відповідачкою зареєстровано 26 травня 2001 року. Від шлюбу мають двоє дітей: доньку [PERSON], [INFO] і доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося. За час сумісного проживання у сім'ї постійно виникали непорозуміння, сварки через побутові причини, що привело до припинення сімейних відносин і відповідачка переїхала проживати в квартиру своєї матері. Його спроби на примирення відповідачка категорично відкидає посилаючись на те, що має іншого чоловіка, з яким бачить себе щасливою. Доньки ж залишилися проживати з ним у двокімнатній квартирі, перебувають на його утриманні і ним створені належні умови для розвитку дітей. Він займається підприємницькою діяльністю і має постійні доходи. Відповідачка своїми діями визнала, що не може надати донькам ні належного виховання, ні матеріального забезпечення. Доньки навчаються у Тячівській ЗОШ 1-111 ступенів і категорично настоюють на тому, що залишаються проживати за місцем його проживання. Разом з цим він немає наміру чинити жодних перешкод для спілкування відповідачки з доньками і готовий зі свого боку сприяти тому, щоб діти через розлучення батьків не були позбавлені їх піклування чи хоча б уваги. А тому просить шлюб між ним і відповідачкою розірвати та визначити місце проживання дітей за його місцем проживання. Позивач в судовому засіданні позов підтримав посилаючись на викладені в письмовій позовній заяві обставини, настоює на розірванні шлюбу і просить позов задоволити. Відповідачка в судове засіданні позов визнала і пояснила, що хоч з наведеними позивачем причинами для розірвання шлюбу не згідна, так як вона іншого чоловіка немає, однак примирення з позивачем вважає неможливим і просить шлюб розірвати. Також не заперечує, щоб діти залишалися проживати за місцем проживання позивача, а вона мала б змогу зустрічатися з ними і приймати участь у їх вихованні. На продовження розгляду справи відповідачка не з'явилася, так як згідно до поданої письмової заяви просила розглянути справу у її відсутності, проти позову не заперечила, а тому суд в порядку ст.. 169 ЦПК України закінчив розгляд справи у її відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи органу опіки і піклування Тячівської райдержадміністрації в судовому засіданні вважає за доцільне позов задоволити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши всі обставини справи , суд вважає , що позов підставний і в судовому засіданні доведений. В судовому засіданні встановлено , що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі і від шлюбу мають двоє дітей: доньку [PERSON], [INFO] і доньку [PERSON], [INFO], які перебувають на утриманні і вихованні позивача( а.с. 6, 9, 11, 16-18). Сторони разом не проживають і не підтримують сімейних стосунків. Обоє в судовому засіданні наполягають на розірванні шлюбу і примирення не бажають. Враховуючи наведене та причини припинення сімейних відносин сторін , суд вважає , що шлюб між сторонами існує тільки формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим , а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Позовних вимог щодо поділу спільного майна сторін в даному провадженні не заявлено. Згідно ст. 141 CK України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. А згідно до ст. ст. 160, 161 цього Кодексу місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. А місце проживання дитини, яка досягла десять років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцять років, визначається нею самою. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними вирішується судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дітей суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дітей, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні сторони проживають окремо. Позивач з дітьми проживає в квартирі в [ADDRESS], яка належить йому на праві власності і де для дітей створені всі умови для проживання та навчання. Діти навчаються у Тячівській ЗОШ 1-111 ступенів. Позивач займається підприємницькою діяльністю і має систематичний дохід( а.с. 12-24). При цьому неповнолітня [PERSON], [INFO], в судовому засіданні категорично заявила про своє бажання проживати по місцю проживання позивача, а відповідачка [PERSON] жодних заперечень щодо місця проживання дітей не подала. З урахуванням наведеного, беручи до уваги факт вже проживання дітей з батьком, умови їх проживання, а також наявність позитивного висновку з цього приводу органу опіки і піклування( а.с. 41) , суд вважає , що в інтересах дітей позов в частині визначення місця проживання дітей слід задовольнити. На підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати в частині сплати судового збору покласти на позивача. Позовних вимог щодо порядку поділу спільного майна сторін в даному провадженні не заявлено.

Outcome: approved