Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про визначення часток у праві спільної сумісної власності на землю, в якій просить визначити частки в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0627 га в [ADDRESS], цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд кадастровий номер 5610100000:01:028:0441, що належить на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №528517, за реєстр. 11.03.2010 року, шляхом визначення часток за кожним із суб'єктів по ? частки за кожним. В обґрунтування позовних вимог вказує, що він має намір відчужити належну йому частку земельної ділянки. Оскільки, свою частку земельної ділянки він хоче дарувати своїй доньці, то немає потреби здійснювати поділ земельної ділянки в натурі. Однак, для укладення договору дарування частки кожного із співвласників мають бути визначені, так як відповідно до ст.361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпоряджатися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Тобто земельна ділянка має перебувати не у спільній сумісній, а у спільній частковій власності. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та заздалегідь, однак до початку розгляду справи по суті, подав до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити без його участі, додатково вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Вказала, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками земельної ділянки площею 0,0627 га за адресою [ADDRESS], цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд кадастровий номер 5610100000:01:028:0441, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯК №528517, за реєстр. 11.03.2010 року. Відповідно до ч.4 ст.89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Частиною першою ст.356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначення часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох чи більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною власністю. Згідно ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у справі спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або судом. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Таким чином, в судовому засіданні встановлені визначені законом підстави задоволення позову, а визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оцінюючи в сукупності докази, суд рахує, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved