Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON], в якому просив зменшити розмір аліментів до 408грн., утримуваних з [PERSON], згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 07.07.2014 року в користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 620грн. на дітей до досягнення ними повноліття. 23.02.2015 року в судовому засіданні позивач надав суду копію Свідоцтва про зміну його імені - на [PERSON] (а.с.28). Також в судовому засіданні позивач збільшив розмір аліментів для стягнення в подальшому на утримання дітей визначений ним в позовній заяві, а саме просив зменшити розмір аліментів визначений рішенням суду з 620грн. до 619.2 грн. (зменшення на 0.80грн.). В судовому засіданні позивач позов підтримав в розмірі визначеному ним в судовому засіданні - 619.2 грн. на обох дітей. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти зменшення розміру аліментів з 620 грн. до 619.2грн., вважає таке зменшення не обґрунтованим. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 24.06.2014 року стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.10-11) в розмірі 620грн. на дітей до досягнення ними повноліття, про що підтверджено сторонами. Відповідно до даного рішення суду, був виданий виконавчий лист №344/7160, та згідно довідки ВДВС Надвірнянського РУЮ від 16.01.2015р. №41 оплата боржником визначеного розміру аліментів на утримання дітей стягувачу, не проводилась. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Статтею 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, зміна розміру аліментів на дитину пов'язана із зміною матеріального становища, сімейного стану, а також стану здоров'я платника аліментів або їх одержувача на протязі аліментного зобов'язання. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. В обґрунтування своїх вимог позивач подав довідку про його доходи (а.с.3-4) розмір який є незмінний з січня 2014 року по жовтень 2014 року (в період до винесення рішення суду, та до подання позову про зменшення розміру аліментів) довідку про перебування на лікуванні з вересня по грудень 2014 р. (а.с.6, 16-17). Однак дані докази не обґрунтовують обставини зменшення на 0.80 грн. аліментних платежів. Відповідно до ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімумом - це є вартісна величина набору продуктів харчування та мінімального набору непродовольчих товарів, достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я та мінімальна вартість послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Однак, суд враховує те, що щорічно Законом України визначається прожитковий мінімуму на дитину відповідного віку, який в рівних обов'язках повинен забезпечуватися обома батьками. Таким чином, оскільки в судовому засіданні не встановлено, що збільшення витрат позивача на проведення лікування призвело до необхідності зменшення розміру аліментів з 620 грн. до 619.2 грн., суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення. Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому зсіданні дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»). Пленум Верховного Суду України у п.11 постанови від 18.12.2009 р. №11 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 182, 192 СК України,

Outcome: dismissed