Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

[PERSON] звернувся в Дергачівський районний суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] посилається на те, що [PERSON], мати його дружини - [PERSON], є колишнім членом його родини, та не проживала жодного дня за місцем реєстрації - [ADDRESS]. Відповідач зареєструвалась в належному позивачу на праві приватної власності будинку (право власності набуто на підстав договору дарування), проте гак і не проживала разом з ним та його родиною. Її місце проживання не відоме, вони не спілкуються вже декілька років. Перешкод у користуванні житлом ані позивач, ані члени його родини [PERSON] не чинили, оплату за комунальні послуги відповідач не здійснювала взагалі, житлом не цікавилась - все сплачує позивач особисто та його дружина. Таким чином, оскільки відповідач більше ніж один рік не проживає за місцем своєї реєстрації, вона втратила право користування цим житлом. Окрім цього, актом депутата Слатинської селищної ради 7 скликання Вакуленко Олександром Вікторовичем від 06.07.2017 року підтверджено факт не проживання [PERSON] за місцем реєстрації. В зв'язку з цим позивач вимушений звернутися до суду із заявою про визнання особи такою, що втратили право на користування житловим приміщенням. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, але надав суду заяву в якій свої позовні вимоги підтримує і просить позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про поважні причини неявки суду не повідомила. Судова повістка направлена рекомендованим листом з повідомленням, повернулась на адресу суду з відміткою за закінченням терміну зберігання. Таким чином, суд вважає, що відповідач ухиляється від явки в суд, тому справу можливо розглянути за її відсутністю. Суд, вивчивши надані докази, пояснення свідків [PERSON], [PERSON] вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що будинок, що розташований за адресою: Харківська область Дергачівський район, смт Слатине, вул. Калініна, 51 належить позивачу на підставі договору дарування від 14 лютого 1997 року, посвідченого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Задоріною Т.В. за реєстровим № І-385. Відповідно даних адресно-довідкового підрозділу ГУДМСУ України в Харківській області, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 22 серпня 2006 року. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно акта депутата Слатинської селищної ради 7 скликання Вакуленко Олександром Вікторовичем від 06.07.2017 року підтверджено факт не проживання [PERSON] за місцем реєстрації. Згідно ст. 317 ЦК України, кожен громадянин має право вільно володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому на праві власності майном. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 319 ІІК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки знаходження відповідача на реєстрації у будинку, належному позивачу, перешкоджає здійсненню у повній мірі права розпорядження цим майном, позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд визнає відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Відповідно що вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі зокрема: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Частинами 1,2 ст. 209 ЦПК України передбачено, що суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. На підставі ст.ст.317, 319, 321, 391 ЦК України,

Outcome: approved