Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 22.08.2008 року між ним та ВАТ «Сведбанк» був укладений кредитний договір № 0201/0808/45-121, відповідно до умов якого банк надав йому кошти у вигляді кредиту в розмірі 51500 доларів США на строк до 22.08.2028 року. В подальшому, право вимоги до позичальника було відступлено ПАТ «Дельта Банк» на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012 року, яке в свою чергу відступило таке право вимоги на користь ПАТ «Альфа-Банк» на підставі договору купівлі-продажу права вимоги від 15.06.2012 року. Вказує, що 29.08.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №16146 про стягнення з нього на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості, що виникла за кредитним договором №0201/0808/45-121 від 22.08.2008 року за період з 10.01.2015 року по 08.07.2016 року в загальній сумі 55811,89 доларів США. 04.10.2016 року державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції було відкрито виконавче провадження №52480228 по виконанню вищевказаного виконавчого напису. Крім того, 16.03.2018 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір факторингу, за яким до відповідача перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором. Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 07.02.2019 року було задоволено заяву ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та замінено стягувача у виконавчому провадженні №52480228 з виконання виконавчого напису стягувача ПАТ «Альфа Банк» на відповідача. Разом з тим, вважає виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки при ознайомленні з документами, що стали підставою для вчинення виконавчого напису, йому стало відомо, що банком було надано розрахунок заборгованості із відміткою про те, що борг не погашений, однак не було надано виписку з банківського рахунку боржника, що є обов`язковою умовою, а ні інших первинних документів, щоб свідчили про надання кредитних коштів позичальнику, списання цих коштів з рахунку банку і їх надходження на рахунок позичальника. Вважає, що у нотаріуса не було підстав та законної можливості вчиняти виконавчий напис за відсутності вищевказаних документів, а тому просить визнати даний виконавчий напис нотаріуса визнати таким, що не підлягає виконанню. До початку розгляду справи представник подав суду клопотання про слухання справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, у якій зазначив, що при вирішення спору покладається розсуд суду. Крім того, просив справу слухати у його відсутності. Третя особа в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений судом належним чином. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом з`ясовано, що 22.08.2008 року між [PERSON] та ВАТ «Сведбанк» був укладений кредитний договір № 0201/0808/45-121, відповідно до умов якого банк надав йому кошти у вигляді кредиту в розмірі 51500 доларів США на строк до 22.08.2028 року (а.с. 6-10). Також із представлених письмових доказів з`ясовано, що право вимоги до позичальника було відступлено ПАТ «Дельта Банк» на підставі договору купівлі-продажу права вимоги від 25.05.2012 року, яке в свою чергу відступило таке право вимоги ПАТ «Альфа-Банк» на підставі договору купівлі-продажу права вимоги від 15.06.2012 року (а.с. 21-24). 29.08.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №16146 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості, що виникла за кредитним договором №0201/0808/45-121 від 22.08.2008 року за період з 10.01.2015 року по 08.07.2016 року в загальній сумі 55811,89 доларів США (а.с. 13). За загальним правилом ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч.1 ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Частиною першою статті 1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Відповідно до ч.1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Згідно п.19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія. Статтею 78 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено Постановою КМУвід 29.06.1999 (в редакції від 12.06.2015 р.), кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Документи, які підтверджують заборгованість мають відповідати вимогам, встановленим для бухгалтерських документів, на підставі яких відповідно до закону обліковується заборгованість. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність України» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Також на підставі ч. 4, 5 ст. 9 зазначеного Закону господарські операції відображуються у облікових регістрах. Аналогічні положення містяться у п. 2.1.1. та 2.1.2. Положення «Про організацію бухгалтерського обліку та звітності у банках України», затвердженого Постановою НБУ № 566 від 30.12.1998р. Таким чином, лише первинні документи та облікові регістри є доказами, які можуть підтвердити наявність безспірної заборгованості. Крім того, Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 10.10.2018 року у справі №466/6825/14-ц дійшов висновку, що для вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису банк повинен був надати останньому первинні документи, що підтверджують надання кредитних коштів позичальнику: списання цих коштів з рахунку банку і їх надходження на рахунок позичальника. Також, постановою Верховного Суду від 06.11.2018 року у справі №910/1580/18 визначено, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Разом з тим, із матеріалів справи вбачається, що нотаріусу не було представлено первинних документів (банківської виписки, платіжних документів) та виписки по банківському рахунку, а надано лише розрахунок заборгованості (а.с. 19-20). Отже, дослідивши та оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, виконавчий напис вчинено з порушенням вимог закону, а тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню. При цьому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved