Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до Балтського районного суду Одеської області з позовом до Балтської міської ради Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування В позовній заяві посилається на те, що у зв'язку зі смертю його матері - [PERSON], померлої [INFO] року, відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,4016 га, кадастровий номер [NUMBER] розташованої на території Борсуківської сільської ради Балтського району Одеської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження Балтської райдержадміністрації від 26.07.2004 року № 360/А-2004. Однак в зв'язку з невірним зазначенням розміру земельної ділянки в державному акті на право власності на земельну ділянку, позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, тому змушений звернутися до суду про захист свого майнового права. Позивач до судового засідання не з'явився, однак надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні та просить суд слухати справу за його відсутності. Відповідач - представник Балтської міської ради Одеської області в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій визнає позовні вимоги та просить розглянути справу за його відсутності. Розглянувши позов в межах заявлених вимог, вивчивши матеріали справи, надавши належну оцінку представленим доказам, судом встановлено слідуюче. [PERSON], померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого Борсуківською сільською радою Балтського району Одеської області 12.08.2009 року, актовий запис про смерть № 10, на підставі рішення Балтської райдержадміністрації № 360/А-2004 від 26.07.2004 року, мала на праві власності земельну ділянку площею 2,4016 га, розташованої на території Борсуківської сільської ради Балтського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Однак в зазначеному вище державному акті на право власності на земельну ділянку допущено помилку щодо зазначення розміру земельної ділянки, а саме записано «3,07 га», тоді як у Державному земельному кадастрі площа земельної ділянки значиться «2,4016 га», про що свідчить витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № [NUMBER] від 05.05.2017 року. У зв'язку зі смертю [PERSON], [INFO] року відкрилася спадщина у вигляді вищезазначеної земельної ділянки, яку позивач [PERSON], в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняв, оскільки постійно проживав та був зареєстрованими із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та протягом строку встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про відмову від неї. Факт постійного проживання та реєстрації [PERSON] зі спадкодавцем підтверджується довідкою виданою старостою с. Борсуки Балтського району Одеської області № 170 від 11.05.2017 року. Разом з тим отримати свідоцтво про прийняття спадщини не представилося можливим, оскільки площа земельної ділянки, зазначена в державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], не співпадає з площею, зазначеною у Витягу з Державного земельного кадастру на цю ж земельну ділянку, про що свідчить лист-відповідь приватного нотаріуса Балтського районного нотаріального округу Пантілєєвої І.П.від 29.05.2017 року № 764/01-16. Згідно довідки державного нотаріуса Кодимської державної нотаріальної контори Налдіної М.М. від 07.06.2017 року № 739/01-16, після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, спадкова справа не заводилася, спадкоємці не зверталися. Суд констатує, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами пов'язані з здійсненням позивачем права на спадкування, вирішуючи які, суд виходить з того, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). За правилами ст. 1263 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб згідно ст. 316 ч. 1 ЦК України. Відповідно до п.4.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України наказом № 296/5 від 22.02.2012 року, Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 при видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання оригіналів правовстановчих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві. Відповідно до п. 2.9 Інструкції «Про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на земельну ділянку» затвердженою Наказом Держкомзему України № 43 від 04.05.1999 року визначено, що усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. В зв'язку з чим, виправити помилку, яку допущено в державному акті на право приватної власності на землю, щодо зазначення розміру земельної ділянки, виявилось неможливим. При обґрунтованій відмові нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відмову приватного нотаріуса Балтського нотаріального округу Одеської області Пантілєєвої І.П. у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину суд визнає обґрунтованою. Ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна за законом. Ст. 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ст. 1220 ЦК України зазначає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи, що позивач, як спадкоємець першої черги за законом, в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняв спадщину, однак, у зв'язку із невідповідністю площі земельної ділянки, зазначеної в державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], не співпадає з площею, зазначеною у Витягу з Державного земельного кадастру на цю ж земельну ділянку, нотаріальна контора відмовилась видати свідоцтво про право на спадщину, та вищевикладені докази в їх сукупності, відсутність заперечень з боку відповідача, та інших спадкоємців, суд вважає, що позовні вимоги позивача цілком обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved