Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] з наступними вимогами: визнати квартиру №19 в будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області обєктом права спільної сумісної власності подружжя та визнати за ним право власності на 1/2 (одну другу) ідеальну частку вказаної квартири. Зазначені позовні вимоги [PERSON] обґрунтовував положеннями ст.ст.60, 70 СК України і ч.1 ст.316, ч.ч.3, 4 ст.368, ст.372 ЦК України. Позивач вказав, що 04 березня 1992 року він уклав шлюб із відповідачкою у відділі ЗАГСу м.Краматорськ Донецької області і рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 05 квітня 2011 року їх шлюб розірвано. Згідно з доводами [PERSON] квартиру №19 в будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області сторони купили в період їх шлюбу за спільні кошти відповідно до договору купівлі-продажу ВСО №692217 від 28 січня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] Окрім цього, позивач зазначив, що квартира №19 в будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. У позовній заяві [PERSON] також вказав, що він разом із [PERSON] поселились у зазначеній квартирі після її купівлі та проживали до розірвання шлюбу. Двічі у вересні 2013 року і до подачі в суд позову, як зазначено позивачем, він звертався до відповідачки з пропозицією добровільного поділу майна, набутого подружжям у шлюбі, однак [PERSON] категорично відмовилась від такої пропозиції і, навіть, не впустила його в спірну квартиру, що унеможливило отримання особистих речей та зумовило необхідність звернення до дільничного інспектора. Заперечення [PERSON] проти позову [PERSON] ґрунтуються на тому, що квартира №19 в будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області відповідно до п.п.2, 3 ч.1 ст.57 СК України є її особистою приватною власністю, оскільки придбана 28 січня 2006 року за кошти, отримані від продажу того ж дня квартири №38 в будинку №6 по мікрорайону [PERSON] м.Кузнецовськ Рівненської області, що була прийнята нею в дар від батька [PERSON] 05 лютого 2004 року. Згідно з доводами відповідачки 28 січня 2006 року вона продала даровану їй квартиру №38 в будинку №6 по мікрорайону [PERSON] м.Кузнецовськ Рівненської області згідно з договором купівлі-продажу квартири від 28 січня 2006 року, посвідченим приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу Рівненської області [PERSON] та зареєстрованим ним в реєстрі за №239, за 90000 (девяносто тисяч) грн. 00 коп., які отримала повністю готівкою при підписанні договору, що зазначено в п.6 вказаного договору. Таку вартість квартири [PERSON] аргументує її розміщенням в центрі міста на першому поверсі та її придбанням покупцями з метою комерційного використання, що доводиться подальшим її переведенням із житлового фонду в нежитловий і отриманням 18 травня 2006 року дозволу на її переобладнання під магазин з влаштуванням окремого входу. За ці кошти, як вказала відповідачка у запереченнях, що належали їй особисто, не виходячи з приміщення нотаріальної контори, вона 28 січня 2006 року придбала іншу квартиру №19 в будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області згідно з договором купівлі-продажу квартири від 28 січня 2006 року, посвідченим приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу Рівненської області [PERSON] та зареєстрованим ним в реєстрі за №242, за 20256 (двадцять тисяч двісті пятдесят шість) грн. 00 коп., які продавці цієї квартири отримали повністю при підписанні цього договору, що підтверджується п.6 зазначеного договору. При цьому [PERSON] вказала, що такі дії були вчинені безпосередньо у нотаріальній конторі, обидва договори укладались в один день та почергово, без перерви між їх укладанням та без необхідності її виходу з такого приміщення, оскільки після укладення договору купівлі-продажу квартири №38 в будинку №6 по мікрорайону [PERSON] м.Кузнецовськ Рівненської області з нотаріальної контори вийшли лише її покупці, а на їх місце зайшли до приміщення продавці квартири №19 в будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області. Заперечення відповідачки проти позову [PERSON] також обґрунтовуються ненаданням позивачем суду жодних доказів всупереч ч.3 ст.10 і ч.ч.1, 3, 4 ст.60 ЦПК України. Окрім цього, згідно з доводами [PERSON] позивачу було відомо про те, що квартира №19 в будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області є її особистою власністю, придбаною за кошти від продажу дарованої для неї іншої квартири - №38 в будинку №6 по мікрорайону [PERSON] м.Кузнецовськ Рівненської області без вкладень спільних коштів подружжя чи особистих коштів [PERSON] Відповідачка зазначила, що після розірвання шлюбу між нею і [PERSON] ніколи не виникали питання чи спори з приводу поділу майна - квартири №19 в будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області, позивач ніколи не пропонував вирішити питання поділу нерухомого та рухомого майна і його письмове звернення від 07 квітня 2014 року, додане до позову, не свідчить протилежне. У судовому засіданні позивач та його представник адвокат [PERSON] повністю підтримали позовні вимоги, заявлені до [PERSON], та просили суд визнати квартиру №19 в будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області обєктом права спільної сумісної власності подружжя та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 (одну другу) ідеальну частку вказаної квартири. Такі вимоги [PERSON] і його представник обґрунтовували фактом придбання сторонами в період їх шлюбу за спільні кошти в спільну сумісну власність квартири №19 в будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області для проживання їх сімї, веденням сторонами в період набуття у власність вказаної нерухомості спільного сімейного бюджету і спільного господарства, достатнім розміром заробітної плати позивача та відсутністю передбачення в договорі купівлі-продажу квартири ВСО №692217 від 28 січня 2006 року, посвідченому приватним нотаріусом [PERSON] і зареєстрованому в реєстрі за №242, обставин, які б свідчили, що квартира №19 в будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області придбана [PERSON] за її особисті кошти та є її особистою приватною власністю. Окрім цього, позивач зазначив, що спочатку сторони були зареєстровані і проживали в квартирі №86 в будинку №32/1 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області, яка була приватизована відповідачкою без його участі, та в подальшому після 28 січня 2006 року, реалізувавши свої наміри щодо покращення житлових умов, проживали сімєю у квартирі №19 в будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області, в якій здійснили ремонт. [PERSON] пояснив, що фактично квартира №19 в будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області була куплена 28 січня 2006 року в [PERSON], [PERSON] і [PERSON] за 23000 (двадцять три тисячі) доларів США, справжність яких він з [PERSON] з ініціативи останнього того ж дня перевіряли в магазині «Вікотек» м.Кузнецовськ Рівненської області, де знаходився відділ кредитування. Згідно з доводами позивача в придбання вказаної квартири в інтересах сімї ним було вкладено 10000 (десять тисяч) доларів США, одержаних внаслідок продажу квартири [ADDRESS], і заробіток в сумі понад 1000 (одної тисячі) доларів США на її ремонт. У підтвердження набуття квартири №19 в будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області 28 січня 2006 року у спільну сумісну власність подружжя позивач вказав про ведення сторонами спільного сімейного бюджету до розірвання шлюбу, а також про надання ним нотаріусу письмової згоди на купівлю квартири №19 в будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області та укладення договору купівлі-продажу цієї квартири [PERSON] З наданих [PERSON] пояснень слідує, що до судового розгляду даної справи і надання [PERSON] суду відповідних договорів він не знав про те, що квартира №38 в будинку №6 по мікрорайону [PERSON] м.Кузнецовськ Рівненської області була подарована [PERSON] відповідачці та до вказаного часу вважав, що [PERSON], продаючи цю квартиру 28 січня 2006 року, діяла від імені свого батька [PERSON] за довіреністю. При цьому позивач зазначив, що 28 січня 2006 року він перебував у нотаріальній конторі приватного нотаріуса Кузнецовського міського нотаріального округу Рівненської області, надавав нотаріусу свою письмову згоду на укладення відповідачкою договору купівлі-продажу спірної квартири, проти надання якої [PERSON] не заперечувала, проте не був присутнім при укладенні і посвідченні договорів купівлі-продажу квартири №38 в будинку №6 по мікрорайону [PERSON] м.Кузнецовськ Рівненської області та квартири №19 в будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області у кабінеті нотаріуса і їх змісту не знав. [PERSON] вказав, що між укладенням та посвідченням цих договорів був розрив у часі тривалістю 1-2 години, в межах яких він ходив до себе додому за коштами в сумі 10000 (десять тисяч) доларів США, які залишилися від продажу квартири [ADDRESS], після чого він віддав ці гроші [PERSON] і разом із відповідачкою чекав продавців квартири №19 в будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області на вулиці поблизу приміщення нотаріальної контори. Окрім цього, позивач пояснив, що за рахунок спільних із [PERSON] коштів в сумі понад 50000 (пятдесят тисяч) грн. 00 коп. сторони спільними зусиллями здійснили ремонт вказаної спірної квартири для поліпшення житлово-побутових умов проживання сімї, зокрема: розширення площі зальної і ванної кімнат шляхом знесення стін і конструювання нових, перенесення дверних пройомів, заміна вікон, міжкімнатних і вхідних дверей, підлоги, сантехніки, шпаклювання і фарбування стелі та клеєння стін шпалерами. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] повністю не визнали позовних вимог [PERSON] про визнання квартири №19 в будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області обєктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання за позивачем права власності на 1/2 (одну другу) ідеальну частку вказаної квартири. Відповідачка та її представник зазначили суду, що квартира №19 в будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області є особистою приватною власністю [PERSON], оскільки куплена нею 28 січня 2006 року за кошти, належні їй особисто, що були отримані від продажу цього ж дня 28 січня 2006 року належної їй на праві особистої приватної власності квартири №38 в будинку №6 по мікрорайону [PERSON] м.Кузнецовськ Рівненської області. Згідно з доводами представника [PERSON] нотаріально посвідчена заява [PERSON] від 28 січня 2006 року про його згоду на купівлю квартири №19 в будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області [PERSON] не має юридичного значення, оскільки відповідно до п.п.44, 45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України письмова згода другого з подружжя є обовязковою лише на відчуження спільного майна, а не на його купівлю. В обґрунтування своїх заперечень проти позову [PERSON] відповідачка [PERSON] надала суду наступні пояснення. З 1995 року до 2007 року, як зазначила відповідачка, вона із позивачем та спільною дитиною дочкою [PERSON], [INFO], проживали разом та були зареєстровані в однокімнатній квартирі №86 в будинку №32/1 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області, що була отримана внаслідок розміну її батьками трикімнатної квартири та була в подальшому в 2004 році приватизована [PERSON] і [PERSON] без участі [PERSON] за його відповідною заявою. [PERSON] пояснила, що після смерті її матері в 2003 році її батько [PERSON] в 2004 році подарував їй двохкімнатну квартиру №38 в будинку №6 по мікрорайону [PERSON] м.Кузнецовськ Рівненської області і відтоді вона намагалася покращити житлові умови своєї сімї та підшуковувала варіанти розміну цих квартир. Згідно з доводами відповідачки позивач був присутній при укладенні і нотаріальному посвідченні 28 січня 2006 року договору купівлі-продажу квартири №38 в будинку №6 по мікрорайону [PERSON] м.Кузнецовськ Рівненської області у кабінеті приватного нотаріуса Кузнецовського міського нотаріального округу [PERSON] та знав, що вказана квартира була подарована їй її батьком [PERSON] [PERSON] зазначила суду, що після укладення і нотаріального посвідчення вказаного договору та виходу з приміщення нотаріальної контори [PERSON] у нотаріальну контору зайшли продавці квартири №19 в будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області. Відповідачка ствердила, що між укладенням і посвідченням договорів купівлі-продажу квартири №38 в будинку №6 по мікрорайону [PERSON] м.Кузнецовськ Рівненської області та квартири №19 в будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області 28 січня 2006 року [PERSON] нікуди не відлучався і не ходив додому за грошима, оскільки для придбання квартири №19 в будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області в неї було достатньо коштів, одержаних від продажу квартири №38 в будинку №6 по мікрорайону [PERSON] м.Кузнецовськ Рівненської області. [PERSON] вказала, що позивач був присутній і при оформленні наступного договору купівлі-продажу квартири №19 в будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області. При цьому відповідачка підтвердила наявність у [PERSON] станом на 28 січня 2006 року грошових коштів у сумі 7500 (сім тисяч пятсот) доларів США, одержаних останнім від продажу в листопаді 2004 року квартири [ADDRESS], зазначивши, що ці кошти зберігалися позивачем вдома до 13 жовтня 2007 року і були витрачені ним на придбання автомобіля, марки «Epica LF69K Chevrolet», реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно з доводами відповідачки квартира №38 в будинку №6 по мікрорайону [PERSON] м.Кузнецовськ Рівненської області була продана нею 28 січня 2006 року [PERSON] за 90000 (девяносто тисяч) грн. 00 коп., частину яких в сумі 20256 (двадцять тисяч двісті пятдесят шість) грн. 00 коп. було нею витрачено 28 січня 2006 року на купівлю квартири №19 в будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області, а іншу майже всю решту на ремонт вказаної спірної квартири. При цьому [PERSON] пояснила, що незначну частину ремонту спірної квартири було вчинено за спільні кошти сторін. З пояснень, наданих суду відповідачкою, також слідує, що до розірвання шлюбу вона з позивачем мали спільний сімейний бюджет, вели спільне господарство, спільно витрачали кошти і лише, починаючи з 2010 року, в них виник залишок коштів. Даючи показання суду, свідок [PERSON] зазначив, що в січні 2006 року зустрів [PERSON] при вході у магазин «Вікотек» м.Кузнецовськ Рівненської області з пачкою доларів США у руках та зі слів останнього знає, що купівля трикімнатної квартири №19 у будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області вчинена сторонами за 23000 (двадцять три тисячі) доларів США, які позивач ніс у цей магазин, щоб перевірити їх на справжність. Окрім цього, свідок [PERSON] підтвердив факт здійснення [PERSON] і [PERSON] в період їх шлюбу суттєвого ремонту і переобладнання зазначеної квартири після її придбання, в якій особисто бував неодноразово в процесі ремонту і після нього, а саме: знесення стін з метою розширення площі зальної і ванної кімнат, заміна вікон, балконної рами, міжкімнатних і вхідних дверей, підлоги, сантехніки, шпаклювання і фарбування стелі та клеєння стін шпалерами, вартість чого оцінює в сумі 10000-15000 (десять тисяч - п'ятнадцять тисяч) доларів США. З показань свідка [PERSON] слідує, що особисто він також займався пошуком трикімнатної квартири для купівлі і придбав аналогічну трикімнатну квартиру в м.Кузнецовськ Рівненської області влітку 2006 року за 27000 (двадцять сім тисяч) доларів США і вважає 4000 (чотири тисячі) доларів США нереальною та заниженою ціною купівлі-продажу спірної трикімнатної квартири №19 у будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області. З показань приватного нотаріуса Кузнецовського міського нотаріального округу Рівненської області [PERSON], допитаної в якості свідка в даній справі, слідує, що в разі продажу дружиною майна, належного їй на праві особистої приватної власності, її чоловік є сторонньою особою і не допускається до укладення і нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу та до ознайомлення з таким договором. Окрім цього, свідок [PERSON] покликалась на положення ст.54 СК України та вказала, що наявність шлюбних відносин сторін в даному випадку зумовила необхідність одержання письмової нотаріально посвідченої згоди другого з подружжя на придбання спірної квартири, тому укладенню [PERSON] договору купівлі-продажу спірної квартири від 28 січня 2006 року та його нотаріальному посвідченню 28 січня 2006 року і реєстрації за №242 передувало нотаріальне посвідчення 28 січня 2006 року письмової заяви-згоди [PERSON], що зареєстровано в реєстрі за №241. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, суд дослідив та надав оцінку показанням свідків: [PERSON] і [PERSON], письмовим доказам в їх сукупності та взаємозвязку та прийшов до висновку про наявність підстав в даному випадку для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про визнання майна обєктом права спільної сумісної власності подружжя та його поділ. Такий висновок суду ґрунтується на наступних встановлених судом обставинах. Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 05 квітня 2011 року, що набрало законної сили 16 квітня 2011 року, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини задоволено частково, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що зареєстрований відділом ЗАГС м.Краматорськ Донецької області 4 березня 1992 року актовий запис №232, та відмовлено у задоволенні позову в частині вимог про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини. З вказаного судового рішення слідує, що судом при розгляді зазначеного спору були встановлені наступні обставини: сторони ([PERSON] і [PERSON]Ю.) перебували у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу, у шлюбі народилась дочка [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження. Позивач ([PERSON]О.) та відповідач ([PERSON]Ю.) у справі №2-225/11 вказували на неможливість збереження шлюбу та небажання проживати разом. У задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] в частині вимог про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини було відмовлено з мотивів ненадання позивачкою ([PERSON]О.) доказів на підтвердження того, що відповідач ([PERSON]Ю.) ухиляється від надання грошових коштів для задоволення особистих потреб повнолітньої дитини, яка навчається, та на підтвердження того, що її ([PERSON]О.) з відповідачем ([PERSON]Ю.) повнолітня дочка [PERSON] потребує матеріальної допомоги. Отже, сторони [PERSON] і [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому відділом ЗАГС м.Краматорськ Донецької області 04 березня 1992 року, актовий запис №232, з 04 березня 1992 року до 16 квітня 2011 року. Вказані обставини, встановлені рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 05 квітня 2011 року в цивільній справі №2-225/11, що набрало законної сили 16 квітня 2011 року, у відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України є встановленими і доказуванню в даній справі не підлягають. В період перебування сторін [PERSON] і [PERSON] у зазначеному шлюбі 28 січня 2006 року відповідачка, як покупець, уклала із [PERSON], [PERSON] і [PERSON], як продавцями, договір купівлі-продажу трикімнатної квартири №19 у будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області, загальною площею 56,8 кв.м., житловою площею 35,4 кв.м., загальна вартість якої складає 20256 (двадцять тисяч двісті пятдесят шість) грн. згідно з відомостями, викладеними у витязі з реєстру прав власності на нерухоме майно серії СВЕ №949230, виданому комунальним підприємством «Кузнецовське міське бюро технічної інвентаризації» 16 січня 2006 року за №9582247, про що зазначено в цьому договорі. Вказаний договір купівлі-продажу квартири від 28 січня 2006 року нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу Рівненської області [PERSON] 28 січня 2006 року і зареєстрований в реєстрі за №242. Згідно з умовами зазначеного договору, викладеними у пунктах 1 і 2, продавці передали майно, а саме: квартиру №19 у будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області, у власність покупцю, а покупець [PERSON] прийняла майно і сплатила за нього певну грошову суму. У пункті 6 вказаного договору зазначено, що продаж цей вчинено за 20256 (двадцять тисяч двісті пятдесят шість) грн., які продавці отримали повністю при підписанні цього договору. Пояснення позивача про те, що фактично продаж-купівлю зазначеної трикімнатної квартири №19 у будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області було вчинено за 23000 (двадцять три тисячі) доларів США, в тому числі за 10000 (десять тисяч) доларів США, належних йому на праві особистої приватної власності, не визнані відповідачкою [PERSON] та не підтверджуються прямими доказами справи. За таких обставин, враховуючи те, що вказана спірна квартира №19 у будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області, є трикімнатною та має загальну площу - 56,8 кв.м. і житлову площу - 35,4 кв.м., зазначені пояснення [PERSON] і показання свідка [PERSON] про те, що останній бачив позивача у магазині «Вікотек» м.Кузнецовськ Рівненської області при перевірці грошей на справжність та знає зі слів [PERSON], що фактично продаж-купівля зазначеної квартири за цим договором відбулася за 23000 (двадцять три тисячі) доларів США, викликають сумнів у відповідності дійсності умов даного договору щодо реальної ціни продажу-купівлі спірної квартири. Проте умови договору купівлі-продажу квартири від 28 січня 2006 року, що нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу Рівненської області [PERSON] 28 січня 2006 року і зареєстрований в реєстрі за №242, в тому числі щодо ціни продажу спірної квартири, не визнані недійсними і не скасовані. Право приватної власності на вказану квартиру зареєстровано 02 лютого 2006 року за [PERSON], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно комунального підприємства «Кузнецовське міське бюро технічної інвентаризації» №9736482 від 02 лютого 2006 року. Згідно з ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 65 СК України передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. За загальним правилом, установленим ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Проте це загальне правило діє, якщо в нормах матеріального права немає вказівки про перерозподіл обовязків доказування. Зазначені норми матеріального права, передбачені в ст.ст.60, 65 СК України, презюмують факт спільної сумісної власності подружжя, доки не доказано інше кимось із подружжя. За таких обставин, в даному випадку в звязку з невизнанням позову на відповідачку [PERSON] покладається обовязок спростувати презумпцію спільності спірного майна. Згідно з доводами [PERSON] квартиру №19 в будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області вона придбала 28 січня 2006 року за 20256 (двадцять тисяч двісті пятдесят шість) грн. за кошти, одержані нею від продажу того ж дня квартири №38 в будинку №6 по мікрорайону [PERSON] м.Кузнецовськ Рівненської області, прийнятої нею в дар від батька [PERSON] згідно з договором дарування квартири від 05 лютого 2004 року та належної їй на праві особистої приватної власності. При перевірці таких доводів відповідачки судом встановлено, що відповідно до договору дарування квартири від 05 лютого 2004 року, укладеного між дарувальником [PERSON] і обдаровуваною [PERSON], нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу Рівненської області [PERSON] 05 лютого 2004 року і зареєстрованого в реєстрі за №348, [PERSON] подарував передав безоплатно у власність, а [PERSON] прийняла в дар двохкімнатну квартиру №38 в будинку №6 по мікрорайону [PERSON] м.Кузнецовськ Рівненської області, житловою площею 27,4 кв.м., загальною площею 49,5 кв.м. Право приватної власності на квартиру №38 в будинку №6 по мікрорайону [PERSON] м.Кузнецовськ Рівненської області зареєстровано за [PERSON] 25 березня 2004 року, як слідує з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно комунального підприємства «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» №3177865 від 25 березня 2004 року. Відповідно до п.2 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Отже, слідуючи вимогам п.2 ч.1 ст.57 СК України квартира №38 в будинку №6 по мікрорайону [PERSON] м.Кузнецовськ Рівненської області є особистою приватною власністю [PERSON] Згідно з умовами договору купівлі-продажу квартири від 28 січня 2006 року, укладеного між продавцем [PERSON] і покупцем [PERSON], нотаріально посвідченим приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу Рівненської області [PERSON] 28 січня 2006 року і зареєстрованим в реєстрі за №239 (пункти 1-4), продавець передала майно, а саме: двохкімнатну квартиру №38 в будинку №6 по мікрорайону [PERSON] м.Кузнецовськ Рівненської області, житловою площею 27,4 кв.м., загальною площею 51,2 кв.м., у власність покупцю, а покупець [PERSON] прийняла майно і сплатила за нього певну грошову суму. У пункті 6 зазначеного договору вказано, що продаж цей вчинено за 90000 (девяносто тисяч) грн., які продавець отримала повністю при підписанні цього договору. Вказані умови договору купівлі-продажу квартири від 28 січня 2006 року, що нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу Рівненської області [PERSON] 28 січня 2006 року і зареєстрований в реєстрі за №239, в тому числі щодо ціни продажу квартири не визнані недійсними і не скасовані. Пояснення позивача [PERSON], який не був присутній при укладенні та нотаріальному посвідченні цього договору, що фактично продаж-купівлю зазначеної двохкімнатної квартири №38 в будинку №6 по мікрорайону [PERSON] м.Кузнецовськ Рівненської області було вчинено за 26000 (двадцять шість тисяч) доларів США, не визнані відповідачкою [PERSON] та не підтверджуються прямими доказами справи. Частинами 3, 4 ст.368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. В договорі купівлі-продажу трикімнатної квартири №19 у будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області від 28 січня 2006 року, укладеному між продавцями [PERSON], [PERSON], [PERSON] з однієї сторони і покупцем [PERSON] з другої сторони, нотаріально посвідченому приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу Рівненської області [PERSON] 28 січня 2006 року і зареєстрованому в реєстрі за №242, не зазначено, що вказана квартира №19 у будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області набута [PERSON] у особисту приватну власність. В цьому договорі також не зазначено, що кошти в сумі 20256 (двадцять тисяч двісті пятдесят шість) грн., за які придбано вказану квартиру №19 у будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області належать [PERSON] особисто. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судове рішення має містити вичерпні висновки суду, що відповідають обставинам, встановленим на підставі достовірних доказів. Достовірних доказів, які б свідчили, що спірна трикімнатна квартира №19 у будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області була набута [PERSON] саме за кошти, які належали їй особисто, зокрема: за кошти, одержані нею від продажу 28 січня 2006 року двохкімнатної квартири №38 в будинку №6 по мікрорайону [PERSON] м.Кузнецовськ Рівненської області відповідачкою суду не надано. Таких обставин під час розгляду справи відповідачкою [PERSON] не доведено і судом не встановлено. Сам по собі договір купівлі-продажу квартири від 28 січня 2006 року, укладений між [PERSON] і [PERSON], нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу Рівненської області [PERSON] 28 січня 2006 року і зареєстрований в реєстрі за №239, підтверджує лише факт продажу 28 січня 2006 року [PERSON] квартири №38 в будинку №6 по мікрорайону [PERSON] м.Кузнецовськ Рівненської області та одержання відповідачкою коштів від цього продажу в сумі 90000 (девяносто тисяч) грн., а не їх вкладення у придбання спірної трикімнатної квартири №19 у будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області. При цьому судом враховано, що доводи [PERSON] щодо почергового укладення цих договорів, без перерви між їх укладанням та без необхідності її виходу з приміщення нотаріальної контори спростовуються позивачем [PERSON] та суперечать письмовим доказам справи. Так, з номерів, за якими приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу Рівненської області [PERSON] 28 січня 2006 року зареєстровані в реєстрі нотаріальні дії, слідує, що між нотаріальним посвідченням договору купівлі-продажу квартири №38 в будинку №6 по мікрорайону [PERSON] м.Кузнецовськ Рівненської області, зареєстрованим в реєстрі за №239, і нотаріальним посвідченням заяви [PERSON] про згоду на купівлю [PERSON] спірної квартири №19 у будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області за №241 і наступним нотаріальним посвідченням договору купівлі-продажу квартири №19 у будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області, зареєстрованим в реєстрі за №242, вчинялась нотаріальна дія із здійсненням її реєстрації за №240. Відповідачкою не доведено, що зазначена нотаріальна дія стосувалася її прав і обовязків та була вчинена з її участю. Отже, за таких обставин підстави для визнання квартири №19 у будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області особистою приватною власністю [PERSON] - відсутні. При вирішенні даної цивільної справи суд на підставі ст.360-7 ЦПК України врахував висновки Верховного [PERSON] України, викладені в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного [PERSON] України від 02 жовтня 2013 р. у справі № 6-79цс13, ухваленій за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.355 ЦПК України, згідно з якими власність у сім'ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст.60 СК України. За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи зазначену вище норму права та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Згідно з ч.2 ст.61 СК України в редакції, діючій станом на 28 січня 2006 року, об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну) установу. Довідка відокремленого підрозділу «Рівненська АЕС» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» №5209 від 11 червня 2014 року свідчить, що [PERSON] працює на вказаному підприємстві майстром виробничої дільниці І групи і протягом 2004-2006 років одержував заробітну плату, розмір якої після утримання податків та інших відрахувань за обовязковими платежами (в т.ч. за виконавчими листами, аліментами тощо) становив: у 2004 році 31371 (тридцять одна тисяча триста сімдесят одна) грн. 03 коп., у 2005 році 37809 (тридцять сім тисяч вісімсот девять) грн. 96 коп., у 2006 році 48795 (сорок вісім тисяч сімсот девяносто пять) грн. 89 коп. Зазначені кошти (заробітна плата) [PERSON], слідуючи вищевказаним положенням ч.2 ст.61 СК України, є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки були внесені позивачем до сімейного бюджету, що визнано відповідачкою у судовому засіданні. Обставин, які б свідчили, що зазначені кошти були витрачені [PERSON] не в інтересах сімї (подружжя [PERSON] і [PERSON]Ю.) судом не встановлено. Вказаний розмір заробітної плати [PERSON] є достатнім для придбання 28 січня 2006 року квартири №19 у будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області за 20256 (двадцять тисяч двісті пятдесят шість) грн. та здійснення ремонту вказаного житлового приміщення. Доказом того, що спірна квартира №19 у будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області була набута сторонами саме за спільні кошти є письмова заява [PERSON], нотаріально посвідчена приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу Рівненської області [PERSON] 28 січня 2006 року і зареєстрована в реєстрі за №241, якою він дав свою згоду на те, щоб його дружина [PERSON] купила за ціну та умовах на її розсуд квартиру №19 у будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області. Вказана заява [PERSON] була вчинена того ж дня 28 січня 2006 року та передувала укладенню 28 січня 2006 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] з однієї сторони і [PERSON] з другої сторони договору купівлі-продажу квартири №19 у будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області, який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу Рівненської області [PERSON] 28 січня 2006 року і зареєстрований в реєстрі за №242. Наведені обставини в своїй сукупності свідчать, що таким чином відповідно до ч.3 ст.65 СК України здійснювалося розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] і [PERSON] за їх взаємною згодою вкладення заробітної плати [PERSON] у придбання квартири №19 у будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області. Згідно з ч.3 ст.61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Із пояснень, наданих обома сторонами в судовому засіданні, судом встановлено, що договір купівлі-продажу квартири №19 у будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області, який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу Рівненської області [PERSON] 28 січня 2006 року і зареєстрований в реєстрі за №242, укладений 28 січня 2006 року зі сторони покупця одним з подружжя дружиною [PERSON] за згодою другого з подружжя чоловіка [PERSON], яка нотаріально посвідчена приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу Рівненської області [PERSON] 28 січня 2006 року і зареєстрована в реєстрі за №241, в інтересах їх сімї. Про спільну участь подружжя [PERSON] і [PERSON] в набутті квартири №19 у будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області, окрім факту придбання її під час їх шлюбу, надання [PERSON] згоди на купівлю спірної квартири [PERSON] і достатності для її придбання спільних сумісних коштів подружжя у вигляді заробітної плати [PERSON], також свідчать попередні наміри та тривалі намагання сторін згідно з їх поясненнями, спрямовані на поліпшення житлових умов сімї і збільшення житлової площі, та подальша їх поведінка після придбання спірної квартири здійснення її ремонту та спільне її використання на потреби сімї для проживання та ведення спільного побуту і господарства. Після придбання спірної квартири №19 у будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області внаслідок спільних трудових і грошових затрат сторони здійснили її ремонт та переобладнання, що істотно збільшило її вартість, як обєкта та його якісних характеристик (розширення площі кімнати шляхом знесення стін, заміна вікон, міжкімнатних і вхідних дверей, підлоги, фарбування стелі, клеєння стін шпалерами). Окрім цього, суд врахував, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області №22971241 від 13 червня 2014 року 22 листопада 2004 року на підставі договору купівлі-продажу ВВО №883752 від 20 листопада 2004 року, посвідченого першою Краматорською державною нотаріальною конторою і зареєстрованого в реєстрі за №2-9802, [PERSON] продав квартиру [ADDRESS], загальною площею 53,1 кв.м., житловою площею 27 кв.м., належну йому на праві особистої приватної власності згідно з свідоцтвом про право власності б/н, виданим органом приватизації міськвиконкому 02 вересня 1993 року, і свідоцтвом про право на спадщину ВВЕ №260592, виданим першою Краматорською державною нотаріальною конторою 26 травня 2004 року і зареєстрованим в реєстрі за №1-3722, [PERSON] Відповідачкою [PERSON] визнано, що продаж вказаної квартири [ADDRESS] [PERSON] здійснено за 7500 (сім тисяч пятсот) доларів США та підтверджено в судовому засіданні наявність цих коштів у позивача на момент придбання спірної квартири №19 у будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області. Разом з тим факт вкладення цих коштів, належних [PERSON] на праві особистої приватної власності, у придбання спірної квартири №19 у будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області відповідачкою [PERSON] не визнано. Прямих доказів, підтверджуючих такий факт, позивачем суду не надано. Пояснення позивача [PERSON] про те, що у придбання спірної трикімнатної квартири №19 у будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області ним було вкладено 10000 (десять тисяч) доларів США, належних йому на праві особистої приватної власності, не підтверджуються прямими доказами справи. Показання свідка [PERSON] про те, що зі слів позивача йому відомо про вкладення [PERSON] у придбання спірної квартири №19 у будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області коштів, одержаних від продажу квартири, належної останньому на праві особистої приватної власності, до таких доказів не належать. При цьому суд також прийняв до уваги, що пояснення відповідачки [PERSON] про здійснення вкладення [PERSON] цих коштів в сумі 7500 (сім тисяч пятсот) доларів США, належних йому на праві особистої приватної власності, у придбання автомобіля, марки «Epica LF69K Chevrolet», реєстраційний номер [NUMBER], теж не визнаються позивачем [PERSON] Згідно з поясненнями позивача вказаний транспортний засіб був придбаний ним за кошти, одержані ним в кредит, і за заробітну плату. З договору №6 про внесення змін та доповнень до кредитного договору №36 від 09 жовтня 2007 року, укладеного акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) із [PERSON] 20 лютого 2009 року, заяви [PERSON]Ю, про видачу готівки №3 від 12 жовтня 2007 року, квитанції від 13 жовтня 2007 року, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, марки «Epica LF69K Chevrolet», реєстраційний номер [NUMBER], серії ВКС 040470, здійсненої на [PERSON] 23 жовтня 2007 року, заяви [PERSON] про видачу готівки №2 від 20 лютого 2009 року і квитанції №1 від 20 лютого 2009 року слідує, що автомобіль, марки «Epica LF69K Chevrolet», реєстраційний номер [NUMBER], був придбаний [PERSON] 13 жовтня 2007 року за 110940 (сто десять тисяч девятсот сорок) грн. 00 коп., в тому числі за 16000 (шістнадцять тисяч) доларів США, еквівалентних 80800 (вісімдесяти тисячам вісімсот) грн. 00 коп., одержаних [PERSON] в кредит у акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (закрите акціонерне товариство), тобто після придбання спірної квартири №19 у будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області. Згідно з довідкою відокремленого підрозділу «Рівненська АЕС» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» №5209 від 11 червня 2014 року розмір заробітної плати [PERSON] після утримання податків та інших відрахувань за обовязковими платежами (в т.ч. за виконавчими листами, аліментами тощо) у 2007 році становив 62769 (шістдесят дві тисячі сімсот шістдесят девять) грн. 67 коп. Таким чином судом зясовано, що [PERSON] одержував заробітну плату у достатньому розмірі, що давало йому можливість здійснити її вкладення у придбання автомобіля, марки «Epica LF69K Chevrolet», реєстраційний номер [NUMBER], в сумі 30140 (тридцять тисяч сто сорок) грн. 00 коп. (110940 грн. 00 коп. - 80800 грн. 00 коп.) та погашати іншу частину коштів у сумі 16000 (шістнадцять тисяч) доларів США, що еквівалентно 80800 (вісімдесяти тисячам вісімсот) грн. 00 коп., отриманих ним у кредит у акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (закрите акціонерне товариство). Договором №6, укладеним акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) із [PERSON] 20 лютого 2009 року, були внесені зміни та доповнення до кредитного договору №36 від 09 жовтня 2007 року, якими невідновлювальна мультивалютна кредитна лінія (ліміт кредитної лінії) з 20 лютого 2009 року була встановлена у сумі 149720 (сто сорок девять тисяч сімсот двадцять) грн. 00 коп. тільки в національній валюті. Довідками РБВ №33 ПАТ «Промінвестбанк» №24-9-8/74 від 18 червня 2014 року і №24-9-8/73 від 18 червня 2014 року підтверджується факт погашення станом на 18 червня 2014 року заборгованості за кредитом, наданим [PERSON] згідно з кредитним договором №36 від 09 жовтня 2007 року в сумі 16000 (шістнадцять тисяч) доларів США і процентами в сумі 2020 (дві тисячі двадцять) доларів США і 94 центів, та заборгованості за кредитом, наданим [PERSON] згідно з кредитним договором №6 від 20 лютого 2009 року в сумі 73875 (сімдесят три тисячі вісімсот сімдесят пять) грн. 00 коп. і процентами в сумі 7580 (сім тисяч пятсот вісімдесят) грн. 33 коп. Довідка відокремленого підрозділу «Рівненська АЕС» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» №5210 від 11 червня 2014 року свідчить, що [PERSON] працює в цьому підприємстві майстром виробничої дільниці І групи і протягом 2011 року - травня 2014 року він отримав заробітну плату, розмір якої після утримання податків, інших відрахувань за обовязковими платежами і аліментів на користь [PERSON] становив: у 2011 році 111220 (сто одинадцять тисяч двісті двадцять) грн. 22 коп., у 2012 році 137125 (сто тридцять сім тисяч сто двадцять пять) грн. 03 коп., у 2013 році 145186 (сто сорок пять тисяч сто вісімдесят шість) грн. 03 коп., у січні-травні 2014 року 59823 (пятдесят девять тисяч вісімсот двадцять три) грн. 88 коп., а всього за вказаний період часу 453355 (чотириста пятдесят три тисячі триста пятдесят пять) грн. 16 коп. та сплатив в користь [PERSON] аліменти в загальній сумі 82853 (вісімдесят дві тисячі вісімсот пятдесят три) грн. 55 коп. Отже, з наведених встановлених обставин слідує, що на момент придбання спірної трикімнатної квартири №19 у будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області на підставі договору купівлі-продажу від 28 січня 2006 року, укладеного [PERSON] із [PERSON], [PERSON], [PERSON], який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу Рівненської області [PERSON] 28 січня 2006 року і зареєстрований в реєстрі за №242, у кожної із сторін в даній справі були в наявності кошти, одержані від продажу квартир, належних їм на праві особистої приватної власності, зокрема: у [PERSON] 7500 (сім тисяч пятсот) доларів США, одержані від продажу квартири [ADDRESS], загальною площею 53,1 кв.м., житловою площею 27 кв.м., на підставі договору купівлі-продажу ВВО №883752 від 20 листопада 2004 року, посвідченого першою Краматорською державною нотаріальною конторою і зареєстрованого в реєстрі за №2-9802; у [PERSON] 90000 (девяносто тисяч) грн. 00 коп., одержані від продажу квартири №38 в будинку №6 по мікрорайону [PERSON] м.Кузнецовськ Рівненської області, загальною площею 51,2 кв.м., житловою площею 27,4 кв.м., на підставі договору купівлі-продажу квартири від 28 січня 2006 року, укладеного із [PERSON], нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу Рівненської області [PERSON] 28 січня 2006 року і зареєстрованого в реєстрі за №239. Вказаних особистих грошових коштів [PERSON] в сумі 7500 (сім тисяч пятсот) доларів США, що станом на 28 січня 2006 року еквівалентно 37875 (тридцяти семи тисячам вісімсот сімдесяти пяти) грн. 00 коп. згідно з офіційним курсом Національного банку України 505 (пятсот пять) грн. за 100 (сто) доларів США, і [PERSON] в сумі 90000 (девяносто тисяч) грн. 00 коп. вистачало для придбання 28 січня 2006 року спірної трикімнатної квартири №19 у будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області за 20256 (двадцять тисяч двісті пятдесят шість) грн. 00 коп. кожною із сторін окремо. Однак в даному випадку ні позивачем, ні відповідачкою не доведено факту вкладення ними саме цих коштів, належних їм на праві особистої приватної власності, у придбання квартири №19 у будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області. За таких обставин, спірна квартира №19 в будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області є обєктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] і [PERSON] та підлягає поділу між ними шляхом визнання за кожним з подружжя права власності на ідеальну рівну 1/2 (одну другу) частку цієї квартири без реального її поділу. При цьому суд врахував наступні правові норми. Згідно з ч.ч.1-3 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Частинами 1, 2, 4, 5 ст.71 СК України визначено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Згідно з розясненнями Пленуму Верховного [PERSON] України, викладеними в п.25 постанови №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст.71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. В даному випадку квартира №19 у будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області неподільна в натурі відповідно до часток сторін , згода сторін на отримання однією з них грошової компенсації відсутня і відповідно другим із подружжя відповідна грошова сума на депозитний рахунок суду попередньо не внесена. Отже, вказані обставини є підставою для визнання судом ідеальних часток [PERSON] і [PERSON] у квартирі №19 у будинку №24/4 по мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області по 1/2 (одній другій) кожному. Відповідно до ст.72 СК України позовна давність не застосовується до вимог про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не розірвано. До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Згідно з ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 05 квітня 2011 року, що набрало законної сили 16 квітня 2011 року. Отже, слідуючи вимогам ч.2 ст.114 СК України вказаний шлюб сторін припинено у день набрання чинності зазначеним рішенням суду про розірвання шлюбу, тобто 16 квітня 2011 року. З врахуванням положень ч.1 ст.72 СК України перебіг позовної давності в даному випадку починається не раніше 16 квітня 2011 року. Три роки від 16 квітня 2011 року минуло 16 квітня 2014 року. Позовну заяву про визнання майна обєктом права спільної сумісної власності подружжя та його поділ шляхом визнання права власності на ідеальну частку в цьому майні [PERSON] подав у Кузнецовський міський суд Рівненської області 09 квітня 2014 року (вхідний №2112 від 09 квітня 2014 року), тобто в межах трирічної позовної давності. Доводи відповідачки і її представника про те, що [PERSON] був присутній під час укладення і нотаріального посвідчення 28 січня 2006 року договору купівлі-продажу квартири №38 в будинку №6 по мікрорайону [PERSON] м.Кузнецовськ Рівненської області у кабінеті приватного нотаріуса Кузнецовського міського нотаріального округу [PERSON] та знав, що вказана квартира була подарована [PERSON] її батьком [PERSON], не визнані [PERSON] і його представником та спростовуються показаннями свідка [PERSON] За таких обставин, суд вважає, що підстави для застосування позовної давності за заявою відповідачки від 13 травня 2015 року та відмови у позові [PERSON] за спливом позовної давності відсутні. З врахуванням встановлених обставин, на підставі ст.ст.57, 60-62, 70-72 СК України, ст.372 ЦК України,

Outcome: approved