Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 03.05.2003 він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося з причини розбіжності характерів та втрати почуття любові і поваги один до одного. Спільне господарство не ведеться. Шлюбні та сімейні відносини припинені з січня 2015 року. Подальше спільне життя та збереження сімї неможливе. Примирення з відповідачем він не бажає, збереження шлюбу суперечить його інтересам. Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати разом із відповідачем. Майнового спору між ними немає. Просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 03.05.2003 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Стахановського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 153. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про шлюб серії І-ЕД № 241609, виданим повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Стахановського міського управління юстиції у Луганській області 01.06.2018 року, [PERSON] та [PERSON] 03.05.2003 зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 153. Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу [PERSON], прізвище дружини [PERSON]. Згідно з копією свідоцтва про народження серії І-ЕД № 029517, виданого 23 листопада 2005 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Стахановського міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] народилася 12 листопада 2005 року, про що 29.11.2005 року зроблено відповідний актовий запис. Батьком дитини записаний [PERSON], а матірю [PERSON]. \~ \~ \~ \~ З позовної заяви вбачається, що шлюбні та сімейні відносини між сторонами припинені. Таким чином, судом встановлено, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені з січня 2015, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та він не бажає примирення з відповідачем. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на предявлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. За таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] до\~[PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору № 36818 від 06.06.2018 у сумі 704, 80 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved