Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів та зміну способу стягнення аліментів. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що рішенням Ковельською міськрайонного суду Волинської області від 19.05.2020 року вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з 27.11.2019 року і до припинення навчання, але не довше як до досягнення останнім двадцяти трьох років. Позивач вказує, що про рішення Ковельського міськрайонного суду від 19.05.2020 року дізнався лише в кінці вересня 2020 року. На даний час він сплачує аліменти на чотирьох неповнолітніх дітей в розмірі 2/5 частини з усіх видів заробітку згідно рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23.07.2014 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку щомісячно на двох дітей, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину та згідно рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27.10.2015 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку щомісячно на двох дітей, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. За період з лютого місяця по вересень місяць 2020 року позивач заплатив аліментів в розмірі 20526,00 грн. на утримання чотирьох неповнолітніх дітей, що в середньому за місяць складає - 2565,75грн. Після сплати аліментів сума грошових коштів, що залишається в розпорядженні позивача, стала меншою прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Середній місячний заробіток відповідача складає 4180,05 грн. При сплаті аліментів на чотирьох неповнолітніх дітей та на повнолітнього сина [PERSON] , в позивача не залишається засобів на існування. Позивач вказує, що у випадку збільшення його доходів, він не проти збільшення розміру аліментів. Однак, у даному випадку є доцільним зменшити розмір аліментів на повнолітнього сина [PERSON] та змінити спосіб стягнення аліментів із твердої суми на частину від доходу позивача. Враховуючи викладене, позивач просив суд зменшити розмір аліментів, визначений рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19.05.2020 року про стягнення з позивача на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та змінити спосіб стягнення з позивача аліментів з твердої суми на частку від доходу позивача у розмірі 1/20 частини від усіх його доходів. Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30.11.2020 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач подала відзив на пред`явлений позов, з якого вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнає та просить у задоволенні позову відмовити повністю. Зокрема відповідач вказує, що при ухваленні судового рішення та визначення суми стягуваних аліментів, судом було враховано наявність інших утриманців, про які вказує позивач. Тимчасова безробітність [PERSON] не впливає на зміну розміру аліментів, оскільки останній залишається працездатним та таким, що може виконувати свої обов`язки покладені на нього у відповідності до норм Сімейного кодексу в частині утримання дітей та у розмірі, що визначено судом, має належний рівень фізичного здоров`я, отримує виплату по безробіттю, а тому вказані обставини не є суттєвими та не відноситься до обставин, за яких слід прийти до висновку про зменшення розміру стягуваних аліментів. Крім цього, відповідач вказує, що право на обрання способу стягнення аліментів належить виключно відповідачу, як позивачу у справі про стягнення аліментів. У позовній заяві про стягнення аліментів було обрано спосіб стягнення аліментів у виді їх стягнення у твердій грошовій сумі, а відтак - спосіб стягнення визначається виключно стягувачем та не залежить від волі особи, з якої такі аліменти стягуються. Таким чином, позивачем у поданій позові не наведено жодного аргументу, за яких позов слід задовольнити, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити. В подальшому позивачем подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву. Зокрема позивач вказує, що викладені відповідачем у відзиві обставини не відповідають фактичним обставинам справи. Крім цього, позивач вказує, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання за умови, що вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Відповідач не вірно трактує право на обрання способу стягнення аліментів, оскільки тільки суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку платника аліментів з врахування обставин, зазначений у ст. 182 СК України. З огляду на викладене, позивач просив позов задовольнити повністю. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19.05.2020 року, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, задоволено частково та вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одна тисяча) гривень щомісячно, починаючи з 27.11.2019 року і доприпинення навчання, але не довше як до досягнення останнім двадцяти трьох років. Відповідно до рішення Ковельського міськрайоного суду Волинської області від 23.07.2014 року, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та аліментів на утримання дружини задоволено частково та вирішено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно на двох дітей, починаючи з 11.07.2014 року і до досягнення старшою дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Згідно рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27.10.2015 року, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задоволено повністю та вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/5 частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно, однак не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 13.10.2015 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до довідки від 09.10.2020 року, виданої Луцькою районною філією Волинського обласного центру зайнятості, [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований як безробітний з 30.01.2020 року та його дохід за період з 01.02.2020 року по 30.09.2020 року становить 33440,40 грн., що в середньому за місяць становить 4180,05 грн. Згідно квитанції про сплату аліментів, долучених до матеріалів позовної заяви встановлено, що [PERSON] за період з лютого місяця по вересень місяць 2020 року заплатив на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 20526,00 грн. Таким чином, при сплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання повнолітнього сина, у позивача не залишається коштів на проживання. Відповідно до ст. 180 СК України, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні, а у разі недосягнення такої згоди кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05.02.2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, з урахуванням тієї обставини, що позивач звільнений з роботи, суд вбачає суттєву зміну матеріального стану у платника аліментів, тобто позивача, в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів в розмірі 1500,00 грн. на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно, починаючи з 27.11.2019 року і доприпинення навчання, але не довше як до досягнення останнім двадцяти трьох років, що відповідно до положень ст. 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів. Також при вирішенні даного спору слід врахувати обов`язок обох батьків на утримання дитини та можливість матері (відповідача) теж надавати посильну допомогу. Враховуючи вищевикладене, та те, що представлені позивачем докази на підтвердження факту погіршення його матеріального в контексті положень ст.ст.76-80 ЦПК України є належними, допустимими, достовірними та достатніми, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим, однак підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial