Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

[PERSON] (далі позивачка) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення на її користь аліментів на утримання їхньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач є батьком її дитини, яка проживає разом з нею. При цьому відповідач проживає окремо та участі в утриманні дитини не приймає, хоча за станом здоровя та матеріальним становищем може брати участь в утриманні дитини. Ухвалою від 19 лютого 2018 року судом вирішено здійснювати розгляд даної справи без участі сторін, у порядку письмового провадження, при цьому розяснено відповідачу право подати відзив на позов та заперечення, а позивачці, у разі подання відповідачем відзиву, право подати відповідь на відзив, а також визначено необхідні для вчинення вказаних дій строки. Як вбачається, позивачка та відповідач вказаних вище заяв по суті справи до суду не подали. При цьому відповідачем подано заяву про те, що позовні вимоги він визнає. У звязку з розглядом справи у порядку письмового провадження, на підставі частини другої статті 207 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи на наявні в них докази суд приходить до наступних висновків. Як встановлено, позивачка та відповідач перебувають у шлюбі з 09 серпня 2016 року (а.с.3). Вони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с. 2). З довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб від 22 січня 2018 року вбачається, що позивачка та її дитина проживають в [INFO], при цьому відповідач зареєстрований та проживає окремо від них в м. Новгороді-Сіверському по вул. Будівельників, 67 (а.с. 4, 5, 15). Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення коштів на утримання дитини (аліментів) за рішенням суду. Відповідно до розяснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Оскільки відповідач проживає окремо від позивачки та їхньої спільної дитини, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання їхньої дитини. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини разом з яким проживає дитина. Згідно частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки позивачкою заявлено про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання їхньої спільної дитини у частці від доходів відповідача, суд вважає за необхідне стягнути їх саме у вказаний спосіб. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Частиною другою статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує наявність у відповідача постійних доходів у вигляді пенсії та заробітної плати, що підтверджується поданими відповідачем довідками (а.с. 12-13), відсутність відомостей про наявність на утриманні останнього інших осіб, а також відсутність будь-яких відомостей про наявність у відповідача захворювань, які потребували б додаткових витрат. За таких обставин суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання малолітньої [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На підставі частини першої статті 191 СК України стягнення аліментів на утримання дитини необхідно присудити від дня предявлення позову, тобто з 14 лютого 2018 року. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання їхньої дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах сум платежу за один місяць, за період з 14 лютого 2018 року по 13 березня 2018 року. Враховуючи те, що позов підлягає задоволенню повністю, при цьому позивачку було звільнено від сплати судового збору за подання позову, на підставі частин першої та шостої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial