Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Посилається на те, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] [INFO] у них народився син - [PERSON] Дружина та син позивача були зареєстровані та проживали в будинку його батьків за адресою: [ADDRESS]. Після розірвання шлюбу з [PERSON], з 2005 року, їхній син [PERSON] проживає з останньою за адресою: [ADDRESS]. З 25.09.2013 року позивач став власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS]. Будинок перейшов у його власність як спадщина після смерті матері. На даний час реєстрація відповідача у даному будинку перешкоджає йому у реалізації його права на розпорядження майном, оскільки він має намір зареєструвати за даною адресою дружину та сина від нового шлюбу, а також приватизувати земельну ділянку для обслуговування будинку нащо потрібен дозвіл відповідача. Позивач неодноразово звертався до відповідача щодо зняття відповідача з реєстрації у добровільному порядку. Просить на підставі ст.ст.317, 319, 391 Цивільного кодексу України усунути йому перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю шляхом виселення [PERSON] з житлового будинку [ADDRESS]. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просить їх задовольнити. Крім того, представник позивача додатково пояснила, що реєстрація відповідача [PERSON] та колишньої дружини позивача [PERSON] була проведена зі згоди матері позивача [PERSON], яка на той час була власником будинку. Згідно рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 12.04.2012 року було усунуто перешкоди [PERSON] у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання [PERSON] втратившою право користування житловим приміщення у будинку [ADDRESS]. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Зі згоди представника позивача, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, свідків та дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] з 25.09.2013 року (дата реєстрації права власності) є власником житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 25.09.2013 року приватним нотаріусом Герцаївського районного нотаріального округу [PERSON] за №1259 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №9959353 від 25.09.2013 року. Попереднім власником даного житлового будинку була матір позивача - [PERSON] згідно рішення Герцаївського районного суду від 30.09.2009 року, зареєстрованого в Чернівецькому комунальному обласному бюро технічної інвентаризації 21.06.2010 року за №161 в реєстровій книзі №1, в електронному реєстрі за №30739605. З 19.10.1993 року позивач [PERSON] був зареєстрований за даною адресою. [INFO] у позивача народився син - відповідач по справі [PERSON], якого також було зареєстровано у даному будинку. За даними Цуренської сільської ради Герцаївського району на даний час у згаданому житловому будинку зареєстровані [PERSON] та [PERSON] - позивач та відповідач відповідно, при цьому останній з 2005 року у спірному будинку не проживає. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] (мешканці [ADDRESS]), кожен окремо, суду показали, що відповідач у даному господарстві не проживає вже декілька років. На даний час позивач як власник заперечує щодо реєстрації та проживання відповідача у даному будинку. Крім того, на даний час реєстрація відповідача у даному будинку перешкоджає йому у реалізації його права на розпорядження майном. Згідно ч.1 ст.317 та ч.1 ст.319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд. За положеннями ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 379 ЦК України вказує, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Глава 28 ЦК України визначає житло об'єктом права приватної власності. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника. Виникнення права членів сім'ї власника будинку на користування будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а отже, припинення права власності на будинок припиняє право членів його сім'ї на користування цим будинком. Відповідно до ст.391 ЦК України, ст.150 ЖК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею сьомою Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється у тому числі на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи вищенаведене, а також те, що [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в [ADDRESS], а [PERSON] проживав та був зареєстрований в будинку як член сім'ї колишнього власника будинку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] щодо усунення перешкод у користуванні і розпорядженні житловим будинком шляхом виселення останнього із даного будинку є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до положень ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору. На підставі ст.ст.316, 317, 319, 321, 379, 383, 391 ЦК України, ст.150 ЖК України та

Outcome: approved