Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Далешівської сільської ради, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по вул. Б.Хмельницького,48 в с. Репужинці Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивував тим, що житловий будинок, розташований по вул. Б.Хмельницького, 48 (колишня Леніна) в с. Репужинці Городенківського району належав батька позивача. Із свідоцтва про право власності від 01.12.1989 року вчабається, що житлове господарство належало колгоспному двору, головою якого був [PERSON]. Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0,25 га, що доводиться довідкою Далешівської сільської ради № 1088 від 08.08.2016 року. Будівництво житлового будинку було здійснено у 1970 році, що доводиться технічним паспортом. 01 березня 2011 року батько позивача вчинив на його користь заповіт, згідно з яким розпорядив йому все своє майно, де б воно не було та з чого б не складалося. Заповіт ніким не скасовувався та не оскаржувався. 07 квітня 2011 року [PERSON] помер. Позивач своєчасно, у межах передбаченого ст.1269 ЦК України 6-місячного строку, подав до Городенківської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Нотаріус оформив йому свідоцтво про право на спадщину на належні батькові земельні ділянки. Проте, у видачі документів на спадщину на житловий будинок позивачу відмовлено у зв'язку з реєстрацією його як колгоспного двору, що стверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 25.10.2016 року. Згідно технічного паспорта ОКП «Коломийське МБТІ» інвентаризаційна вартість житлового будинку по вул. Б.Хмельницького, 48 в с. Репужинці Городенківського району становить 176180 грн. За результатами проведення технічного обстеження згаданого будинковолодіння встановлено його відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації. Ухвалою суду від 28 листопада 2016 року до участі в справі за позовом [PERSON] до Далешівської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі в порядку спадкування за заповітом, як співвідповідача, залучено [PERSON], [INFO], яка проживає [INFO]. Сторони, їх представники в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності. Далешівська сільська рада не заперечує щодо визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за заповітом за [PERSON]. [PERSON] позов [PERSON] визнає, не заперечує щодо задоволення позову. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Із копії Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 01 грудня 1989 р., виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 184 від 11.10.1989 р., встановлено, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями і спорудами, який розташований в с. Репужинці по вул. Леніна за № 25 дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Довідкою № 1090 від 08 серпня 2016 р., виданою виконкомом Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області доводиться, що згідно погосподарського обліку в с. Репужинці по вул. Б.Хмельницького,48 (колишня Леніна,25) Городенківського району Івано-Франківської області головою домогосподарства двір колгоспний був [PERSON], який помер 07.04.2011 року, а/з №12 від 08.04.2011 р. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до розяснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Довідкою № 1089, виданою 08.08.2016р. Далешівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області стверджується, що в с. Репужинці по вул. Б.Хмельницького, 48 (колишня Леніна, 25) Городенківського району Івано-Франківської області станом на 15.04.1991 року були зареєстровані та проживали: [PERSON], 1931р.н., [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] За заповітом, посвідченим 01 березня 2011 р. секретарем Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, [PERSON], [INFO], ідентифікаційний код [NUMBER], що мешкає в с. Репужинці Городенківського району Івано-Франківської області усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і на що він за законом матиме право, заповів [PERSON]. Заповіт зареєстровано в реєстрі за №11. [PERSON] помер 07 квітня 2011 р. у віці 79 років в с. Репужинці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 12 від 08.04.2011 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-НМ № 131033, виданого 08 квітня 2011 р. Далешівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Копією Свідоцтва про одруження серії VI-УР № 404872, виданого 18.05.1963 р. Кунисівським с/ЗАГС Городенківського району Івано-Франківської області, стверджено, що відповідачка [PERSON] (дошлюбне прізвище Роїк) [PERSON] є дружиною [PERSON]. [PERSON], [INFO], як непрацездатна вдова спадкодавця [PERSON] за законом, відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, є спадкоємцем, яка має право на обовязкову частку у спадщині. Відповідачка [PERSON] в поданій до суду заяві зазначила, що дає добровільну згоду на визнання судом права власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди по вул. Б.Хмельницького,48 в с. Репужинці Городенківського району за [PERSON], на частку у спадковому майні не претендує, не зверталася в органи нотаріату з приводу оформлення спадщини чи за виділом частки у колгоспному дворі. З наведеного слідує, що позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька [PERSON], як спадкоємець за заповітом. Копіями свідоцтв про право на спадщину за заповітом зареєстрованими в реєстрі за № № 2136, 2137, 2138 (спадкова справа № 508 від 29.09.2011 року) доводиться, що на підставі заповіту, посвідченого Далешівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області від 01.03.2011 року [PERSON] успадкував земельні ділянки площами 0,3967 га, 0,4233 га та 0,0316 га, які належали спадкодавцю [PERSON] згідно Державних актів на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЖ-№ 634894, серії ЯЖ-№ 634917 та серії ЯЖ-№ 634949. Також до спадкового майна померлого [PERSON] належить житловий будинок по вул. Б.Хмельницького, 48 в с. Репужинці Городенківського району Івано-Франківської області. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори [PERSON] № 1473/02-31 від 25.10.2016 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON], померлого 07 квітня 2011 р. на житловий будинок № 48 по вул. Б.Хмельницького в с. Репужинці Городенківського району Івано-Франківської області з посиланням на те, що вищезгадане господарство, головою якого був [PERSON], відносилось до колгоспного двору, а отже кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року належить відповідна частка житлового будинку. Як вбачається із копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 48 по вул. (Леніна) [PERSON] в с. Репужинці, даний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами збудований в 1970 році, його інвентаризаційна вартість становить 176180 грн. Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 56564 від 04.09.2016 стверджується, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 1 під реєстровим № 15 зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в с. Репужинці по вул.(Леніна) [PERSON],48 за [PERSON] згідно свідоцтва, виданого на підставі рішення виконкому Городенківської районної ради №184 від 11.05.1989 р. Відповідно до копії довідки №1042, виданої виконкомом Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області 02.08.2016 р., вулиця і номер будинку, який [PERSON] успадковує після смерті батька [PERSON] помінялися: колишня вул. Леніна, 25, теперішня вул. Б.Хмельницького, 48. За домогосподарством в с. Репужинці по вул. Б.Хмельницького, 48 (колишня Леніна, 25) Городенківського району Івано-Франківської області згідно погосподарських книг закріплена земельна ділянка в кількості 0,29 га, а саме: для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель 0,25 га; для ведення особистого селянського господарства біля жилого будинку 0,04 га, що стверджується довідкою №1088 виданою виконкомом Далешівської сільської ради 08.08.2016 р. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем, як спадкоємцем за заповітом, права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами судом не встановлено, відповідачі позов визнають, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1222, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved