Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Берегівського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. [PERSON] звернулася до із зустрічним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Зазначені позови об'єднано в одне провадження. Первісний позов мотивований тим, що 12 серпня 2000 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Берегівського районного управління юстиції Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис за № 87. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Незважаючи на тривале подружнє життя, позивачу із відповідачкою так і не вдалося створити міцної сім'ї. Вони виявилися різними людьми, в них різні характери та різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Внаслідок цього часто не могли порозумітися, а між ними постійно виникали суперечності. Врешті-решт, це призвело до того, що з кінця 2015 року проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть. На даний час шлюб між ними існує лише формально. Подальше подружнє життя з відповідачкою і збереження сім'ї вважає неможливим та недоцільним, оскільки це суперечитиме їх інтересам. Примирення між ними неможливе. Тому просив шлюб розірвати. Зустрічний позов мотивований тим, що спільний син сторін - [PERSON], [INFO], на даний час навчається у професійно-технічному училищі, гімназії та колегіумі імені Яноша Болашгазі при Дебреценському університеті. При цьому, за твердженням позивачки за зустрічним позовом, вартість навчання сина на місяць становить близько 57 000 угорських форинтів, що еквівалентно 4 987,50 гривням. Відповідач за зустрічним позовом у добровільному порядку допомогу на утримання дітей не надає. З наведених вище підстав [PERSON] просила стягувати з [PERSON] аліменти на утримання їхнього малолітнього сина в розмірі 3 000 грн. Представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом Пуканич Е. В. у судовому засіданні первісний позов підтримав, а зустрічний визнав частково, а саме, повідомив, що його довіритель згідний сплачувати аліменти у розмірі 700 гривень щомісячно, при цьому зауважив, що [PERSON] не має змоги сплачувати аліменти у розмірі по 3000 грн., так як на даний момент ніде не працює, розмір його доходів ніяким чином позивачкою за зустрічним позовом не доводиться, крім того, позивачкою не надано жодних документів, яка вартість навчання, вона навіть не сплатила жодного платежу за навчання, а документи, які надані як підтвердження необхідності сплати аліментів у зазначеному розмірі - лише прайс-лист розцінок на проживання у гуртожитку та харчування. Також, у даному прайс-листі вказано, що для того, щоб відповідні послуги були надані, слід подати відповідну заявку; факт подачі такої заявки [PERSON] не доведено. Відповідачка за первісним позовом та позивачка за зустрічним позовом [PERSON] у судовому засіданні первісний позов визнала, підтримала розірвання шлюбу, а свій зустрічний позов підтримала з підстав, викладених у ньому. Представник відповідачки Попович О. О. у судовому засіданні не заперечив проти задоволення первісного позову, і також підтримав задоволення зустрічного позову з підстав, викладених у ньому. Також, додав, що і сам [PERSON] у своєму позові зазначає, що працює далекобійником в Угорщині, а там лише мінімальна заробітна плата становить в еквіваленті близько 10000 грн., при цьому зарплата далекобійника на порядок більша, і тому стягнення аліментів у розмірі по 3000 грн. щомісячно не буде для нього важким тягарем. Крім того, 3000 грн. - це менше половини витрат на навчання спільного сина сторін, іншу частину витрат бере на себе [PERSON]. Заслухавши пояснення учасників розгляду, вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши всі обставини, які мають значення для правильного її вирішення, суд приходить до наступного. Оскільки сторони за час спільного проживання не змогли створити міцної сім'ї, між ними виникали непорозуміння, внаслідок чого припинили шлюбно-сімейні відносини, їх шлюб існує формально, тому шлюб слід розвірвати. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Встановлено, що відповідач у добровільному порядку допомогу на утримання дітей не надає. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тому, з відповідача слід також стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина, адже це є його обов'язком. Такі слід визначити у твердій грошовій сумі. Разом з тим, розмір аліментів, які просить позивачка за зустрічним позовом, є завищеним, належним чином не обгрунованим. Так, виходячи із змісту ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Позивачка за зустрічним позовом обгрунтовує свої вимоги тим, що їх син буде навчатися в Угорщині у гімназії. Однак слід зауважити, що у такому випадку слід заявляти вимоги про стягнення додаткових витрат у порядку ст. 185 СК України, і такі витрати не включаються у аліменти на дитину. Більше того, ці додаткові витрати належним чином не доведені, а саме, не надано договору про навчання сина, у якому була б вказана ціна за навчання. Наданий прайс-лист цін за проживання та харчування, однак нема підтвердження того, що надіслана відповідна заявка на те, що [PERSON] бажає проживати у тому гуртожитку та харчуватися там. І тому аліменти слід стягувати у меншому розмірі, ніж просила позивачка за зустрічним позовом, задовольнивши цей позов частково.

Outcome: partial