Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтувавши свої позовні вимоги тим, що 20 серпня 2019 року, в Московському районному у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб, про що здійснений відповідний актовий запис № 616. Посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалося, у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки, що призвело до ігнорування сімейних відносин, втрати почуття поваги та любові одне до одного, а також на те, що вони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства та не живуть однією сім`єю, спільних дітей не мають, переконаний, що спільне сімейне життя та збереження шлюбу є неможливим, у зв`язку із чим просив розірвати шлюб укладений між ним та відповідачкою. Сторони, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явились. Від представника позивача адвоката Скородєлова Сергія Володимировича, який діє на підставі ордера, серія: АХ №1009629 від 20 липня 2021 року, до суду надійшла заява в якій представник позовні вимоги підтримав, розгляд справи просив провести без його участі та участі позивача. Від відповідачки до суду надійшла заява про визнання позову, в якій зазначено про те, що дійсно, між сторонами втрачено порозуміння, вони проживають тривалий час окремо і відновлення колишніх стосунків неможливе, позов про розірвання шлюбу вона визнає повністю і просить задовольнити, справу розглянути без її участі. Дослідивши матеріали справи та представлені письмові докази в їх сукупності, судом встановлено наступне. Згідно із свідоцтвом про шлюб, серія: [NUMBER] , виданим 20 серпня 2019 року Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, 20 серпня 2019 року, у Московському районному у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований шлюб, про що здійснений відповідний актовий запис № 616. В свідоцтві зазначено про те, що після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] (а.с. 5). Позивачем зазначено, а відповідачкою не заперечується та не спростовано, що спільне життя між сторонами не склалося, у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки, що призвело до ігнорування сімейних відносин, втрати почуття поваги та любові одне до одного, вони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства та не живуть однією сім`єю, спільних дітей не мають. Відповідно до положень статті 51\~Конституції\~України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За приписами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідачкою до суду подана заява, за змістом якої остання, позов визнає у повному обсязі та не заперечує проти його задоволення. Суд приймає до уваги таку заяву відповідачки у зв`язку із наявністю для того законних підстав, та враховуючи, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача, враховуючи їх законність та обґрунтованість. Згідно із ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з наступного. Відповідно до п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, ч. 1 ст. 142 ЦПК України закріплено, що у разі, зокрема визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку наведеним, враховуючи визнання відповідачкою позову до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про можливість повернення позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним за звернення до суду із даним позовом, що становить 454,00 грн. Враховуючи, що позов задоволений у повному обсязі, з відповідачки на користь позивача також підлягають стягненню залишкові 50% понесених ним судових витрат у сумі 454,00 грн.

Outcome: approved