Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із вищевказаним позовом, в обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 27.08.1984 року був прийнятий на роботу в ПАТ «Дрогобицького заводу автомобільних кранів» на посаду токар 2-го розряду. На даний час він продовжує працювати, однак починаючи з жовтня 2014 року по даний час, завод в порушення вимог ст.. 115 КЗпП України, не виплачує йому заробітну плату. На неодноразові звернення до бухгалтерії відповідача провести з ним розрахунок по заробітній платі - отримує відмову. З таких підстав, для захисту своїх конституційних прав на справедливу винагороду за працю, змушений звертатись до суду та просить стягнути заборгованість з виплати заробітної плати. Окрім цього, просить стягнути з відповідача моральну шкоду, яку оцінює в 1000 грн., оскільки внаслідок невиплати йому заробітної плати, змушений був звертатись в різні установи, організації за захистом своїх порушених прав, позичати гроші в знайомих, чим порушено його нормальні життєві зв»язки. Позивач [PERSON] в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, подав клопотання в якому позов визнав частково, не заперечує щодо задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати на користь позивача. Щодо задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди покладається на думку суду. Суд вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею ст.43 Конституції України встановлено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Встановлено, що позивач працює у відповідача з 27.08.1984 року по даний час. Згідно довідки ПАТ «Дрогобицького заводу автомобільних кранів» від 05.02.2015 року № 141 заборгованість відповідача перед позивачем з виплати заробітної плати (жовтень 2014р. - грудень 2014р.) становить 2744,27 грн. Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. Системний аналіз наведених вимог законодавства та зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позов в частині стягнення заборгованості по заробітній платі підставний та підлягає задоволенню в повному обсязі. Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється ст.237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує характер неправомірних дій відповідача, його поведінку після невиплати заробітної плати, тривалість порушення прав позивача, як наслідок порушення нормального ритму життя, нормальних життєвих зв»язків, тяжкість вимушених змін, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. А тому, враховуючи вимоги п.п.3,5,6,9,13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4, з відповідача слід стягнути в користь позивача 500 грн. моральної шкоди. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підставний та підлягає до часткового задоволенню.

Outcome: approved