Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON], третя особа - Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що згідно до свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO], батьком якого вказано [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Батьки неповнолітнього деякий час після народження проживали спільно за адресою: [ADDRESS]. У 2010 році відповідач [PERSON] покинув свою родину та став проживати окремо, від того часу не цікавився долею своєї дитини. [INFO] померла мати неповнолітнього [PERSON] - [PERSON]. Відповідач зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS]. Відповідач самоухилився від виконання батьківських обов'язків, вихованням та утриманням сина не займається. Неповнолітній [PERSON] зареєстрований та проживає разом з бабусею [PERSON] та дядьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS], де створено необхідні умови для повноцінного розвитку, виховання та навчання дитини. Відповідач під час бесіди в службі у справах дітей написав заяву, в якій відмовляється від виховання сина та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Тому позивач звернувся з даним позовом до суду та просить позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно його неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. У судове засідання сторони, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не з'явилися. Позивач та представник третьої особи надали до суду заяви, в яких просили розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач причини неявки суду не повідомив. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що згідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Сєвєродонецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганської області 23.09.2001 року, [PERSON] народився [INFO]. Батьком записаний [PERSON], матір'ю - [PERSON]. [PERSON] померла [INFO], вказане підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 08.12.2016 року Сєвєродонецьким міським ВРАЦС Головного територіального управління юстиції у Луганській області. Відповідно до копії довідки №4476, виданої 26.12.2016 року Центром надання адміністративних послуг Сєвєродонецької міської ради [PERSON], за адресою: [ADDRESS], станом на 26.12.2016 року зареєстрований [PERSON]. [PERSON] відмовляється від виховання свого неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. С позбавленням його батьківських прав згоден. Вказане підтверджується копією власноручно написаної заяви [PERSON] від 22.12.2016 року адресованої Органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради. З висновку Сєвєродонецької міської ради від 16.01.2017 року №203 вбачається, що на думку Органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради [PERSON], [INFO], слід позбавити батьківських прав стосовно його неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, а також сама дитина, що досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, матеріальним забезпеченням дитини не займається, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, а також не бажає вчиняти вищевказані дії, що негативно впливає на фізичний та духовний розвиток дитини як складову її виховання. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved