Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в Хустський районний суд з позовом до [PERSON] сільської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Ухвалою Хустського районного суду від 14 травня 2018 р. за клопотанням представника позивача замінено неналежного відповідача [PERSON] сільську раду на належного відповідача [PERSON]. Позовні вимоги позивачем вмотивовані тим, що 12 березня 1997 року померла його мати, [PERSON], яка постійно проживала за адресою : с. Нижній Бистрий-Противень, 498. 19 травня 2010 року помер його батько [PERSON], який також постійно проживав за адресою : с. Нижній Бистрий-Противень, 498. Після смерті батьків відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме, будинок з надвірною прибудовою (сарай). Його\~ батьками заповіту складено не було. За відсутності заповіту має місце спадкування за законом. Відповідно до частини першої статті 1223 Цивільного Кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З урахуванням цього, він належить до спадкоємців першої черги і є єдиним спадкоємцем. Він,\~ як спадкоємець першої черги, фактично прийняв спадщину свого батька після його смерті і вступив у володіння (управління) зазначеним спадковим майном. Доказом цього є той факт, що поховання батька проводилося виключно за його рахунок. Крім того, у зазначений будинок ним раніше було завезено меблі. Поховання матері, яка померла у 1997 році також проводилося за його рахунок, оскільки після її смерті батько мав намір залишити усе майно йому. Приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу [PERSON] відмовив йому\~ видати свідоцтво про право на спадщину, мотивуючи відмову тим, що він надав недостатньо документів, які необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном Крім того, ним не надано нотаріусу жодних документів на спадкове майно. У звязку із цим, він вимушений звернутися до суду із заявою про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Довідкою Хустського ДПТІ стверджується, що майно за адресою с. Нижній Бистрий, 498 станом на 31.12.2012 року не зареєстроване. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити. Суду ствердив, що у будинку, до дня смерті його батьків, проживала з батьками також і його сестра , однак зареєстрована у вказаному будинку не була.\~ Причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини за батьками є та обставина, що він не хотів щоб сторонні люди в селі вважали, що він таким чином має намір вигнати свою сестру із батьківського будинку. Позовні вимоги підтримує, та просить їх задоволити . В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги не визнав . Суду ствердив , що позивачем не поданого жодного доказу та не доведено поважність пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини .У судовому засіданні позивач сам ствердив, що він на момент смерті його батьків не проживав з ними у будинку , а проживав і був зареєстрований в [INFO] . В задоволенні позову просить відмовити . Заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. А згідно з ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. В судовому засіданні встановлено , що 12 березня 1997 року померла мати Позивача [PERSON], а\~ 19 травня 2010 р. помер батько позивача [PERSON]\~ ( а.с. 8,9) Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною першою статті 1269, частиною першою статті 1270 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини третьої ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З пояснень позивача слідує, що він вчасно не подав заяву про прийняття спадщини , оскільки не хотів , щоб сторонні люди в селі вважали , що він бажає вигнати з будинку свою сестру , яка проживала у спадковому будинку. За наведених обставин , суд вважає вищевказані\~ причини пропуску строку для прийняття спадщини не є і не можуть бути визнані судом як поважні, об'єктивні, непереборні, поєднані з істотними труднощами для позивача , що в свою чергу свідчить про відсутність правових підстав для задоволення його позову.\~\~\~\~

Outcome: dismissed