Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) звернулася суд з позовом до [PERSON] (далі Відповідач) про зміну розміру та способу стягнення аліментів. Позов мотивує тим, що вона перебувала у шлюбі з Відповідачем з 06.02.2016, який рішенням Рахівського районного суду від 05.12.2018 року розірвано. Від цього шлюбу сторони мають сина, [PERSON] , [INFO] . Рахівським районним судом 04.12.2018 року було видано судовий наказ по справі №305/1972/18, яким [PERSON] зобов`язаний сплачувати аліменти в її користь на утримання сина [PERSON] , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.10.2018 року. Даний судовий наказ перебуває на виконанні у відділі Рахівському районному відділі ДВС. На даний момент син проживає з [PERSON] в будинку її батьків. [PERSON] на даний час ніде не працює, оскільки здійснює догляд за малолітнім сином, який знаходиться на її утриманні, а батько дитини жодним чином не допомагає їм, з сином взагалі не зустрічається. Аліменти також він не сплачує, хоча систематично виїжджає за кордон, так як працює перевізником по маршруту до Чеської Республіки. Іншої сім`ї Відповідач не має. Враховуючи наведене вона вважає, що Відповідач має роботу та стабільний заробіток, а отже й можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, тому вважає за доцільне змінити спосіб стягнення аліментів з Відповідача, встановивши їх в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Рахівського районного суду від 22.03.2018 року було відкрито провадження у даній справі та за клопотання Позивача призначено її до розгляду в спрощеному провадженні з повідомленням (викликом) сторін, а Відповідачу був наданий строк протягом п`ятнадцяти днів, з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, на подачу відзиву на позовну заяву і докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення Відповідача, однак [PERSON] своїм правом на подачу відзиву не скористався. В судовому засіданні Позивачка, [PERSON] , та її представник, [PERSON] , позовні вимоги підтримали та наполягали на задоволенні позову. Пояснили, що [PERSON] у даний час здійснює догляд за дитиною, якій ще немає трьох років. Дитина проживає з нею та перебуває на повному її утриманні. Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, однак аліментів не платить, чим ставить її у важке матеріальне становище. Оскільки [PERSON] працює перевізником та має регулярний дохід, тому вона бажає, щоб Відповідач сплачував аліменти у частці від заробітку. Представник Відповідача, [PERSON] , в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що [PERSON] сплачує аліменти в користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Відповідач кошти на утримання дитини Позивачці надає, шляхом поповнення платіжної картки Позивачки. У Відповідача нещодавно народилася дитина з іншою жінкою, з якою вони проживають у фактичному шлюбі, крім того Відповідач, хоч і працює перевізником за кордон, однак його робота не має системного характеру, тому постійного доходу не має, а отже вважає, що майновий стан Відповідача не дозволяє сплачувати аліменти в користь [PERSON] у розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку (доходу) Відповідача, тому просив відмовити у задоволенні позову. Суд, розглянувши подані позивачем письмові документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов до такого висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який між ним розірвано Рахівським районним судом Закарпатської області на підставі рішення від 05.12.2018 року. Від шлюбу у сторін народився син, [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з [PERSON] , що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] від 17 липня 2019 року, складеним депутатом Великобичківської селищної ради Й.М.Божука та довідкою Великобичківської селищної ради №2723 від 17.07.2019 року. Відповідно до\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.\~\~ Згідно з судовим наказом Рахівського районного суду Закарпатської області від 04 грудня 2018 року було наказано стягувати щомісячно, з [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] , в користь [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] , мешканки [ADDRESS] , аліменти, на утримання дитини: сина [PERSON] - [INFO] , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 24 жовтня 2018 року, до досягнення дитиною повноліття. Підставою звернення до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів є те, що Позивачка не може повністю забезпечити та задовольнити потреби неповнолітнього сина. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. \~ \~ \~ \~Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приписами ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки по утриманню та матеріальному забезпеченні дітей, а отже у мати, і батько зобов`язані утримувати своїх малолітніх (неповнолітніх) дітей. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна вимога міститься і в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 року. Тобто, зазначена законодавча норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Аналізуючи вищевказані правові норми законодавства суд дійшов висновку, що стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або у твердій грошовій сумі). Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Посилання представника Відповідача на те, що [PERSON] створив нову сім`ю та у нього народилася ще одна дитина не є підтвердженням важкого матеріального становища Відповідача, який би не давав можливості сплачувати аліменти у заявленому Позивачкою розмірі, адже він є молодою та здоровою особою, працездатний та зобов`язаний дбати про своїх дітей. У зв`язку з наведеним позовна вимога про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, на одну чверть частку заробітку (доходу) батька, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку підлягає задоволенню, оскільки присудження аліментів у частці від заробітку відповідача позитивно вплине на інтереси дитини, забезпечить якнайкращий рівень її життя та розвитку, стане гарантією здоров`я дитини, її фізичного, духовного та морального розвитку й забезпечення здобуття дитиною належного рівня освіти. Аліменти на утримання дитини згідно зі ст. 191 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, однак, беручи до уваги те, що аліменти були вже присудженні рішенням Рахівського районного суду від 08 червня 2016 року, а предметом судового розгляду є зміна розміру аліментів, то в даному випадку змінений розмір аліментів повинен стягуватись від дня набрання чинності рішенням суду і рішення про стягнення аліментів у новому розмірі не підлягає до негайного виконання, а може бути пред`явленим до виконання лише після набрання ним законної сили. Крім того, відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України слід стягнути в Відповідача судовий збір за розгляд даної справи в сумі 768 гривень 40 копійок. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved