Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

[PERSON], діючи на підстав довіреності та в інтересах позивача, 24.06.2016 року звернувся до суду з позовом в якому просить суд визнати за [PERSON] право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,60 га в межах згідно з планом, розташовану у с. Мохнатин, Мохнатинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, в порядку спадкування за законом, після смерті [INFO] [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом, до складу якої, крім іншого, входить і вище вказана частка земельної ділянки, яку спадкодавець отримав у спадок після смерті [INFO] його матері [PERSON], отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом, але у зв'язку з тим, що за життя спадкодавець не встиг переоформити Державний акт на право власності на земельну ділянку на своє ім'я, то позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на цю ділянку у нотаріальній конторі. До судового засідання від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити. Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача - Мохнатинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області у судове засідання не з'явився, від сільського голови надійшла заява з проханням справу розглядати без участі їх представника, позовні вимоги сільська рада визнає. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд повно, всебічно та об'єктивно оцінивши наявні у справі матеріали та докази вважає позовні вимоги обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно приписів частини 1 статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності до п. «г» ч.1 ст.81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Як вбачається із дослідженої в судовому засіданні копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] у віці 54 років у м. Чернігові. /а.с.4/ З свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] з 16.06.1984 року перебували в зареєстрованому шлюбі. /а.с.5/ Наведене свідчить, що позивач по справі є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], в силу приписів ст.1261 ЦК України Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить ? частина земельної ділянки площею 0,60 га в межах згідно з планом, розміщена на землях, що знаходяться у відданні Мохнатинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, надана для ведення особистого підсобного господарства та належала [PERSON] згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Мохнатинською сільською радою Чернігівського району та області від 26.02.1998 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю [NUMBER], і яка була успадкована її сином, спадкодавцем по справі [PERSON], відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.12.2001 року. /а.с.62, 65/ Зіставивши усі дані, що випливають із документів наданих позивачем, враховуючи час відкриття спадщини, тобто той факт, що спадкодавець помер після 01 січня 2004 року, суд дійшов висновку, що безумовному застосуванню у вказаній справі до відносин спадкування підлягають норми ЦК України. Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як вбачається з копії спадкової справи №12/2016 [PERSON] прийняла спадщину [PERSON], подавши 29.04.2016 року відповідну заяву до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Прокофєвої О.М., а дочка [PERSON], яка також є спадкоємцем за законом, 29.04.2016 року подала заяву про відмову від належної їй частки у спадщині після смерті батька на користь дружини спадкодавця [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину на ? частину земельної ділянки площею 0,60 га не видавалось. /а.с.22-52/ Вирішуючи заявлені позовні вимоги по суті, суд виходить з того, що з 2 травня 2009 р. відповідно до статті 125 ЗК України №1066-VI (1066-17), право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, а згідно положень ст.126 ЗК України, в редакції статті станом на 01.01.2013 року, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У відповідності до вимог цивільного законодавства дієздатність [PERSON] припинилась у момент його смерті і за таких обставин отримати правовстановлюючий документ на ім'я спадкодавця не має правової можливості. Згідно п.п.4.15, 4.20 Наказу Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру. Статтею 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, крім іншого, державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом. За таких обставин, позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на успадковану частку земельної ділянки в нотаріальному порядку. Суд, зважає на положення ст.ст.81, 131 ЗК України, згідно яких громадяни набувають право власності на земельні ділянки на підставі договорів купівлі-продажу, міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Таким чином наявні у справі докази та їх правова оцінка підтверджують обґрунтованість позову та є достатніми для його задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved