Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до Балтського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що одруження виявилося невдалим. Останніми роками почали виникати постійні сварки, внаслідок чого кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. В зв`язку з чим, він вважає, що подальше спільне життя є недоцільним і суперечить його інтересам, тому просив розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення про задоволення позову у випадку визнання позову відповідачем. У зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову з огляду на наступне. 23 липня 2011 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 592, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Від зазначеного вище шлюбу сторони мають спільного сина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Син проживає з позивачем та відповідачем, що підтверджується довідкою № 106 від 28.01.2019 року. По причині відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя, сімейне життя не склалося. Позивач та відповідач шлюбні відносини не підтримують, наміру поновити шлюбних відносин не мають та вважають можливість збереження сім`ї остаточно втраченою. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач категорично не має наміру зберегти шлюб у зв`язку з чим, відповідно до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу згідно ч. 2 ст. 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з наведеного, враховуючи, що сторони не бажають підтримувати сімейні стосунки, оцінивши їх шлюбні взаємовідносини, суд вважає, що між сторонами склалися стосунки, при яких збереження сім`ї неможливе, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved