Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позов мотивовано тим, що на підставі договору купівлі - продажу квартири від 30.01.2013 року позивач є власником квартири [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстрована, але не проживає відповідачка, яка є колишня власниця квартири. Просять усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням належної [PERSON] на праві власності квартири [ADDRESS] визнавши відповідача слободян Г.А. такою, що втратила право користування даним житловим приміщенням, в зв'язку з її відсутністю в даному приміщенні понад рік без поважних причин. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, за обставин викладених в позові, просив позов задовольнити, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин. Враховуючи думку позивача, вимоги ст. ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, постановивши по справі заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно договору купівлі - продажу квартири від 30.01.2013 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.6-7). Відповідно до особистого рахунку [NUMBER] та довідки ПП «Бокуд» № 1286 від 11.06.2014 року в квартирі [ADDRESS] з 30.07.1997 року зареєстрована [PERSON] (а.с.9,10). Згідно акту б/н від 11.06.2014 року [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає з січня 2013 року (а.с.11). Відповідно до ч. 3 ст. 8 Конституції України її норми є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав безпосередньо на підставі норм Конституції України гарантується. Поняття права власності визначено ст. 316 ЦК України, згідно якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а у відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю, а ч. 4 даної статті зазначає, що право приватної власності є непорушним, що також закріплено і в ч. 1 ст. 321 ЦК України, яка вказує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений його чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено право власника володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню відповідно до ст. ст. 163, 71 ЖК України, в яких зазначено, що житлове приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем, або членами його сім'ї протягом шести місяців. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з січня 2013 року не проживає в [ADDRESS], що належить позивачу, а тому за нею не зберігається житлове приміщення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про усунення перешкод в користуванні власністю обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки позивач є власником зазначеної квартири, а реєстрація в ній відповідача є порушенням прав позивача, який змушений нести додаткові витрати на утримання житла та позбавлені можливості у повній мірі розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст. ст. 84, 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 693,60грн., з яких: 243,60грн. - судовий збір, 450грн. - витрати на правову допомогу. Враховуючи наведене та

Outcome: approved