Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа - Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради. В обґрунтування позову зазначено, що позивач [PERSON] має батька [PERSON]. Мати позивача - [PERSON] померла. Позивач в даний час навчається на 2 курсі СХМТ. Відповідач навчальний заклад не відвідує, навчанням сина не цікавиться. Позивач мешкає у баби, яка повністю займається його утриманням та вихованням. Відповідач спілкується з позивачем вкрай рідко, матеріально він його не підтримує, зловживає спиртними напоями та веде аморальний спосіб життя. Крім того, відповідач не заперечує проти позбавлення його батьківських прав стосовно позивача. Враховуючи зазначене, позивач вважає, що відповідач самоухилився від виконання батьківських обов'язків, не усвідомлює відповідальності за виховання позивача, утримання на належному рівні, тому позивач звернувся з даним позовом до суду про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітнього [PERSON], та про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 його сукупного доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, на користь позивача. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, до суду надіслав заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, до суду надіслав заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. В судове засідання представник третьої особи [PERSON] не з'явилась, до суду надіслала заяву з проханням розглянути справу без присутності органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради. Позов підтримала. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини. У судовому засіданні встановлено, підтверджується матеріалами справи та не заперечувалося сторонами по справі, що батьком [PERSON], [INFO] є [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи вбачається, що згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 18.11.2017 Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, мати позивача [PERSON] [INFO] померла. Згідно з копією довідки № 0405/369 від 11.06.2018 [PERSON], [INFO], навчається в Сєвєродонецькому хіміко-механічному технікумі Східноукраїнського національного університету ім. Володимира Даля за спеціальністю 151 «Автоматизація» та комп'ютерно-інтегровані технології» на 1 курсі денного відділення бюджетного фінансування. Згідно з копією характеристики на [PERSON], виданої Сєвєродонецьким хіміко-механічним технікумом Східноукраїнського національного університету ім. Володимира Даля від 11.06.2018, вихованням хлопця займається бабуся. Батько зв'язок з викладачами та класним керівником не підтримує, батьківські збори не відвідує, навчанням сина не цікавиться. Згідно з заявою [PERSON] від 26.07.2018 на ім'я начальника служби у справах дітей Сєвєродонецької міської ради, останній відмовляється від виховання свого сина [PERSON], [INFO], не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно сина. Згідно з висновком міського голови [PERSON] № 4054 від 30.07.2018 про доцільність позбавлення батьківських прав, враховуючи, що [PERSON], [INFO], повністю ухилився від виконання батьківських обов'язків, не займається вихованням та утриманням свого сина, відповідно до ст.ст. 164-165 СК України, орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради вважає, що [PERSON], [INFO], слід позбавити батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та стягувати з нього аліменти на користь дитини. Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу ухилення відповідачем від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню свого неповнолітнього сина. Вказані правовідносини регулюються нормами Конвенції про права дитини, Сімейного кодексу України та Закону України «Про охорону дитинства». Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. З вищенаведених письмових доказів, судом вбачається, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, не займається його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти. З огляду на зазначене, враховуючи визнання позову відповідачем, а також те, що [PERSON] повністю ухилився від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню свого неповнолітнього сина, суд вважає, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав стосовно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Разом з цим, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на утримання та на користь неповнолітнього сина [PERSON], починаючи з 06 серпня 2018 року (дата подання позову про позбавлення батьківських прав) і до досягнення ним повноліття - [INFO]. Задовольняючи позов та визначаючи розмір аліментів, який потрібно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Враховуючи встановлені фактичні обставини справи, суд вважає, що справедливим, необхідним та достатнім для утримання дитини буде стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. За таких обставин суд вважає, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у зв'язку з чим позов [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп. У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved