Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що у договору купівлі - продажу від 10 серпня 2005 року, який посвідчений приватним нотаріусом Білгород - Дністровського міського нотаріального округу Одеської області, його прізвище вказано як «[PERSON]», однак у паспорті громадянина України його прізвище вказано, як «[PERSON]». Прізвище «[PERSON]» записано у свідоцтві про одруження та у картці фізичної особи - платника податків, ідентифікаційний [NUMBER] заявника. У зв'язку з вказаною помилкою в договорі заявник не в змозі керуватися, розпоряджатися своїм майно, тому був змушений звернутися до суду із вказаною заявою. [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час, місце та дату судового засідання був сповіщений належним чином. Представник [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час, місце та дату судового засідання була сповіщена належним чином. Представник Білгород - Дністровської міської ради у судове засідання не з'явився, про час, місце та дату судового засідання сповіщався належним чином, про причину своєї неявки суд не сповістив. Приватний нотаріус Білгород - Дністровського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час, місце та дату судового засідання сповіщалася. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне заяву задовольнити у повному обсязі з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 10 серпня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу, відповідно до умов якого [PERSON] та [PERSON] купили в рівних частках кожний житловий будинок з господарчими спорудами [ADDRESS]. Судом встановлено, що під час укладання договору купівлі - продажу, [PERSON] діяла від імені [PERSON] на підставі довіреності від 11.11.2004 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Білгород - Дністровського міського нотаріального округу [PERSON] Як вбачається з довіреності, прізвище ім'я по батькові заявника вказано, як «[PERSON]», замість вірного - «[PERSON]». Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Той факт, що вірним прізвище ім'я по батькові слід вважати: «[PERSON]» підтверджується наступними документами: - - паспортом, серії [NUMBER], на ім'я «[PERSON]», виданий Білгород - Дністровським РВ ГУ МВС України 10.04.2006 року; - карткою фізичної особи - платника податків, відповідно до якої [PERSON] присвоєно ідентифікаційний номер [NUMBER]; - Довіреністю від [PERSON] від 15.02.2012 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Білгород - Дністровського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] - Свідоцтвом про одруження з [PERSON], яке видано повторно відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Білгород - Дністровський Білгород - Дністровського управління юстиції 22.12.2004 року; - свідоцтвом про народження від 12.10.1978 року, яке видано Білгород - Дністровським міським відділом РАЦС. - водійськими права на ім'я [PERSON], серії [NUMBER], які були видані 04 грудня 1990 року; - посвідченням, серії [NUMBER] від 18.01.1999 року. Так, за правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім'я, по батькові, місце чи час народження, місце проживання не відповідають записам у паспорті чи свідоцтві про народження або в інших документах, які хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заінтересована особа - Білгород - Дністровська міська рада, приватний нотаріус Білгород - Дністровського нотаріального округу Одеської області [PERSON] - є обґрунтованою, доведеною і підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved