Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із вищевказаною заявою, мотивуючи її тим, що 11 серпня 2010 року його батько, [PERSON], склав заповіт, який посвідчений 11 серпня 2010 року державним нотаріусом Луцької державної нотаріальної контори №2 Горбатюком В.І. за реєстром №2-1685. [INFO] його батько помер. На підставі ст.ст. 1268-1270 ЦК України, він прийняв спадщину. На даний час має оформити свідоцтво про право на спадщину, відповідно до заповіту. Однак, нотаріусом йому було відмовлено з тих підстав, що у заповіті допущена помилка і існує розбіжність прізвища, імені, по батькові, а саме: замість прізвища за свідоцтвом про народження та паспортом - [PERSON], у заповіті зазначено - [PERSON]. У зв'язку із зазначеними обставинами, нотаріус запропонувала йому звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності заповіту від імені [PERSON], посвідченого 11 серпня 2010 року, за реєстром №2-1685 на ім'я [PERSON]. Посилаючись на вищенаведене, заявник просив суд встановити факт, що заповіт від імені [PERSON], складений 11 серпня 2010 року, посвідчений 11.08.2010 року за реєстром №2-1685 на ім'я [PERSON], належить [PERSON]. Заявник подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно з якою заяву підтримує з мотивів, у ній наведених. Заінтересована особа [PERSON] подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, згідно з якою не заперечує щодо задоволення заяви. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], який є батьком заявника. [PERSON] 11 серпня 2010 року склав заповіт, який посвідчений 11 серпня 2010 року державним нотаріусом Луцької державної нотаріальної контори №2 Горбатюком В.І. за реєстром №2-1685. У ст. 1223 ЦК України зазначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Зі змісту ч. 1 цієї ж статті випливає, що пріоритет в спадковому праві надається спадкуванню за заповітом, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. На підставі ч.1 ст.1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як встановлено судом, на підставі ст.ст. 1268-1270 ЦК України, заявник прийняв спадщину, та має намір отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Проте, нотаріусом йому було відмовлено в оформленні свідоцтва про право на спадщину, відповідно до заповіту, з тих підстав, що у заповіті допущена помилка і існує розбіжність прізвища, імені, по батькові, а саме: замість прізвища за свідоцтвом про народження та паспортом - [PERSON], у заповіті зазначено - [PERSON]. Факт належності заявнику вищевказаного заповіту підтверджується доданими до заяви документами: паспортом, свідоцтвом про народження, ідентифікаційним кодом, посвідченням водія, довідкою про перебування на обліку в пенсійному фонді, дипломом про отримання освіти, виданими на ім'я [PERSON] Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» за № 5 від 31.03.95 при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Як слідує із змісту ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту належності заповіту необхідні заявнику для отримання спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON]., який помер [INFO]. Таким чином, перевіривши відповідність наявних документів в їх сукупності та співставивши відомості, зазначені в них, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] , слід визнати доведеним факт належності заявнику заповіту, складеного 11 серпня 2010 року, посвідченого державним нотаріусом Луцької державної нотаріальної контори №2 Горбатюком В.І. за реєстром №2-1685 .

Outcome: approved