Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту його належності до національності «болгарин». Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до свідоцтва про народження, батьками заявника є [PERSON] та [PERSON]. Згідно вказаного свідоцтва про народження, національність матері зазначена «українка», а національність батька - «руський». Однак, дані записи не відповідають дійсності, оскільки, згідно свідоцтва про народження [PERSON] його мати зазначена болгаркою, а згідно свідоцтва про народження [PERSON] встановити національність неможливо. Чинним законодавством України не передбачений порядок зміни чи встановлення факту реєстрації національності відділами РАЦС. В позасудовому порядку визнати неправильність чи неповноту запису в акті громадянського стану неможливо. На підставі ст. 35 Конституції України, ст.ст. 1, 3, 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» просив встановити факт, що національність заявника - «болгарин» та внести відповідні зміни у свідоцтво про народження. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 13.08.2018 р. вказану заяву залишено без руху, оскільки вона була подана без додержання вимог, викладених у статті 318 ЦПК України, та надано заявнику строк терміном в десять днів з дня отримання копії ухвали суду для усунення недоліків поданої заяви. Заявник [PERSON], 06.09.2018 р. подав до суду заяву про усунення недоліків. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 07.09.2018 року відкрито провадження по справі та призначено дату, час і місце проведення судового засідання. У судове засідання заявник не з'явився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, та надав до суду заяву, в якій зазначив, що заперечень по справі немає, просив розглянути заяву без його участі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч.2ст.247 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідившиматеріали справи, проаналізувавши надані сторонами письмові пояснення, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню враховуючи таке. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] року. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 01.04.1981 р. актовий запис 338, батьками [PERSON] є: [PERSON] та [PERSON]. Згідно вказаного свідоцтва, національність матері вказана «українка», а національність батька - «руський». В свідоцтві про народження [PERSON] (батько заявника) в графі мати зазначено [PERSON], національність не вказано. Згідно письмових пояснень [PERSON] та [PERSON] наданих до суду, вбачається, що заявники знають сім'ю [PERSON] багато років, та їм відомо що вони болгари, дотримуються болгарських традицій, вільно володіють болгарською мовою, а за радянських часів в свідоцтві про народження були вказані інші національності, щоб уникнути переслідувань на національному ґрунті. Встановлення вказаного факту дасть можливість відновити заявнику національність, встановити національну приналежність та підтвердити болгарське походження. В позасудовому порядку вирішити дане питання неможливо. Згідно з ч.1ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Статтею 300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність і має право на збереження своєї національної культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Стаття 1 та 3 Закону України «Про національні меншини в Україні» від 26.06.1992 року гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної свідомості і самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян країни, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Згідно зі ст. 35 Конституції України, кожен має право на свободу світогляду та віросповідання. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні», громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Відповідно до ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту 1) родинних відносин між фізичними особами, 2) перебування фізичної особи на утриманні, 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення, 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Виходячи зі змісту п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] за національністю є болгарин, але через плутаницю у свідоцтвах про народження його батьків, заявник позбавлений можливості оформити свою належність у встановленому законом порядку. Цей факт має для заявника юридичне значення, ніким не оспорюється та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З урахуванням всіх наданих доказів у сукупності, суд вважає,доведеним факт належності заявника до національності «болгарин», та вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved