Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Білокуракинського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13 квітня 2016 року помер дідусь позивача, [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку, земельної для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,2500 га, земельної ділянки площею 0,0251 га для ведення особистого селянського господарства, земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,3253 га, земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,4741, земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,0456 га. За життя [PERSON] склав заповіт, який був посвідчений Олексіївською сільською радою Білокуракинського району Луганської області. Позивач не зміг оформити свої спадкові права, оскільки під час огляду документів нотаріусом було встановлено відсутність правовстановлюючих документів. У зв'язку з цим позивач просить суд визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок та земельні ділянки. Позивач та його представник у судове засідання не з'явилися, надали заяву про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, у якій позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечувала. Згідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування, відповідно до статті 1217 ЦК України, здійснюється за заповітом або за законом. Суд, дослідивши матеріали справи, докази по справі кожен окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] помер 13 квітня 2016 року (а.с.10). Згідно копії заповіту від 10.09.2015 року [PERSON] заповів позивачу, [PERSON] земельну ділянку № 292, кадастровий номер земельної ділянки 4420981500:17:002:0268, посвідчену державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 025846, виданий головою Білокуракинської районної державної адміністрації 10 грудня 2003 року, земельну ділянку № 1301, кадастровий номер земельної ділянки 4420981500:17:002:0477, посвідчену державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 540799, виданим головою Білокуракинської районної державної адміністрації 18 квітня 2012 року (а.с.21). Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 540799, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,4741 га, яка розташована на території Олексіївської сільської ради (а.с.9). Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 025846, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,0456 га, яка розташована на території Олексіївської сільської ради (а.с.11). Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 094609 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 251 м?, яка призначена для ведення особистого селянського господарства (а.с.13). Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 094610 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3253 м?, яка призначена для ведення особистого селянського господарства (а.с.15). Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 094808 [PERSON] належить земельна ділянка площею 2500 м?, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с.17). Згідно копії технічного паспорту [PERSON] належить житловий будинок, що знаходить у селі Лубянка Білокуракинського району Луганської області (а.с.19). Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Судом встановлено, що [PERSON] склав заповіт, яким заповів дві земельні ділянки позивачу, [PERSON] (а.с.22). Відповідно до ч. 1,2 ст. 1236 ЦК України Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Померлий [PERSON] склав заповіт що частини своєї спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Згідно з ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача в частині визнання за ним права власності на спадкове майно, що вказане у заповіті, а саме земельну ділянку № 292, кадастровий номер земельної ділянки 4420981500:17:002:0268, посвідчену державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 025846, виданий головою Білокуракинської районної державної адміністрації 10 грудня 2003 року, земельну ділянку № 1301, кадастровий номер земельної ділянки 4420981500:17:002:0477, посвідчену державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 540799, виданим головою Білокуракинської районної державної адміністрації 18 квітня 2012 року. В частині визнання права власності на спадкове майно, що не було охоплено заповітом, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином позивачу [PERSON] підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову.

Outcome: partial