Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

[PERSON], заінтересована особа - орган опіки та піклування Луцької міської ради звернулась до суду із заявою про визнання [PERSON], [INFO], недієздатною та встановлення опіки над нею. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 2017 року [PERSON] перебуває на обліку у Волинській обласній психіатричній лікарні №1 м. Луцька. 02 жовтня 2017 року у зв'язку із загостренням психічного стану поступила до вищевказаного закладу, де їй було встановлено діагноз «Органічний когнітивний розлад». Зазначає, що через захворювання [PERSON] не здатна усвідомлювати свої дії та керувати ними, потребує постійної сторонньої допомоги і контролю. На підставі наведеного та посилаючись на норми ст. 39 ЦК України, 296 ЦПК України, просить визнати недієздатною [PERSON],[INFO]. 08 квітня 2019 року на адресу суду надійшло подання Управління охорони здоров'я Луцької міської ради про призначення опікуном [PERSON], [INFO], над недієздатною [PERSON],[INFO], для забезпечення її особистих немайнових прав та інтересів. Ухвалою суду від 03 жовтня 2018 року у даній справі було призначено судово - психіатричну експертизу та на час проведення експертизи провадження в справі зупинено. Ухвалою суду від 30 січня 2019 року провадження у даній справі поновлено. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримала з підстав у ній зазначених, та просила задовольнити. Представник заінтересованої особи [PERSON] вимоги заявника про визнання [PERSON] недієздатною та про призначення опікуном над недієздатною [PERSON] - її доньки [PERSON] підтримала, просила заяву задовольнити. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, пояснення представника заявника, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Згідно з ч. 1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Законодавство України встановлює презумпцію психічного здоров'я людини, якщо інше не буде встановлено в законному порядку. Відповідно до ст.3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах і в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Стаття 1 вказаного Закону визначає психічний розлад як розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам'яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати навколишню дійсність, свій психічний стан і поведінку. При цьому діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах, безпосередньо не пов'язаних зі станом її психічного здоров'я (ч. 1 ст. 7 Закону). Статтею 299 ЦПК України визначено, що справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, та представника органу опіки та піклування. З урахуванням стану здоров'я особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, її участь у розгляді справи може відбуватися у режимі відеоконференції з психіатричного чи іншого лікувального закладу, в якому перебуває така особа, про що суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі. Питання про виклик фізичної особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, вирішується в кожному випадку судом із урахуванням стану її здоров'я. Особа, відносно якої розглядається питання про визнання особи недієздатною та встановлення над нею опіки [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення заяви та призначення її опікуном [PERSON] Згідно Висновку судово-психіатричного експерта № 5 від 12 листопада 2018 року, [PERSON], [INFO], виявляє ознаки недоумства у вигляді судинної деменції та за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. З урахуванням стану здоров'я потребує опіки. Відповідно до частини шостої статті 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Відповідно до ч.1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Правилами ст. 41 ЦК України передбачені правові наслідки визнання фізичної особи недієздатною, а саме: над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Крім того, відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун. Таким чином, оскільки [PERSON] психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, тому її слід визнати недієздатною. Роз'яснити заявнику, що відповідно до ст. 300 ЦПК України клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п'ятнадцять днів до закінчення такого строку. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи. Щодо вимоги про призначення недієздатній [PERSON] опікуна слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Згідно ст. 41 ЦК України над недієздатною особою встановлюється опіка. У відповідності до ч.1 ст. 55 Цивільного Кодексу України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Статтею 58 ЦК України визначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 62 ЦК України, опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Згідно ч. 4 ст. 63 ЦК України, опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Судом встановлено, що донька [PERSON] - [PERSON] звернулась до управління охорони здоров'я Луцької міської ради через департамент «Центр надання адміністративних послуг у м. Луцьку» із заявою про призначення її опікуном над матірю [PERSON]. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] медичних протипоказань для призначення опікуном немає, матеріально та житлом забезпечена, санітарно-гігієнічні та житлово-побутові умови проживання задовільні. Управлінням охорони здоров'я Луцької міської ради внесено подання про призначення [PERSON], [INFO], опікуном над матір'ю [PERSON],[INFO]. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, з урахуванням інтересів недієздатної [PERSON], перешкод для встановлення опіки та призначення [PERSON], [INFO], опікуном над недієздатною [PERSON],[INFO], відповідно до ст.64 ЦК України судом не встановлено. На підставі викладеного та

Outcome: approved