Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, вимоги якого під час розгляду справи були уточнені та відповідно до яких просить суд встановити порядок користування [ADDRESS] наступним чином: - виділити йому в користування житлову кімнату площею 17,3 кв.м., яка в технічному паспорті позначена під літ. « 3», та прибудовану веранду площею 13,6 кв.м., що примикає до цієї кімнати; - виділити в користування [PERSON] житлову кімнату площею 17,3 кв.м., яка в технічному паспорті позначена під літ. « 4», та балкон (лоджію) площею 0,9 кв.м., що примикає до цієї кімнати; - в спільному користуванні залишити житлову кімнату площею 10,4 кв.м., яка в технічному паспорті позначена під літ. « 2», кухню, коридор, ванну кімнату, туалет та вбудовану шафу; А також просить суд зобов'язати [PERSON] звільнити половину житлової кімнати площею 10,4 кв.м. та половину вбудованої шафи площею 0,6 кв.м. для його користування. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вказана квартира належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] Зазначена квартира має загальну площу 62,0 кв.м., житлову 45,0 кв.м. та складається з трьох житлових кімнат площею 17,3 кв.м., 17,3 кв.м. та 10,4 кв.м., коридору, кухні, ванної кімнати, туалету, балкону (лоджії), вбудованої шафи, що вбачається з технічного паспорту на квартиру, складеного КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» від 05 жовтня 2010 року. Також з технічного паспорту вбачається прибудова - веранда площею 13,6 кв.м., разом з якою загальна площа квартири збільшується до 75,6 кв.м. В квартирі проживають дві сім'ї, а саме: сім'я [PERSON], яка складається з чотирьох осіб: сам [PERSON], його дружина та двоє малолітніх дітей, які займають одну житлову кімнату площею 17,3 кв.м., яка в технічному паспорті позначена під літ. « 3», та прибудовану веранду площею 13,6 кв.м., що примикає до цієї кімнати, а також сім'я [PERSON], яка складається з трьох осіб: сам [PERSON], його дружина та донька [PERSON], які займають житлову кімнату площею 17,3 кв.м., яка в технічному паспорті позначена під літ. « 4», балкон (лоджію) площею 0,9 кв.м., що примикає до цієї кімнати, житлову кімнату площею 10,4 кв.м., яка в технічному паспорті позначена під літ. « 2», та вбудовану шафу площею 0,6 кв.м. Тобто, [PERSON] зі своєю сім'єю займає одну житлову кімнату набагато меншої площі, ніж припадає на належну йому частину у праві власності, користування [PERSON] двома житловими кімнатами площею 17,3 кв.м. та 10,4 кв.м. перевищує розмір належної йому житлової площі до ідеальної частки та порушує інтереси співвласника та мешканців квартири, у тому числі інтереси неповнолітніх дітей. Тому за малої житлової площі прибудована веранда площею 13,6 кв.м., яка використовується [PERSON] як приміщення для його малолітніх дітей. [PERSON] чинить перешкоди [PERSON] у користуванні квартирою та прибудовою. На теперішній час між співвласниками даної квартири виникли суперечки щодо порядку користування квартирою, у зв'язку з чим [PERSON] звернувся до суду із відповідним позовом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позові. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечували щодо їх задоволення. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, будь-яких заяв не надходило. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та членам його сім'ї [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної часткової власності в рівних частках по 1/5 кожному належала трикімнатна квартира, загальною площею - 75,6 кв.м., житловою площею - 45 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданого 04 березня 1994 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів згідно з розпорядженням від 04 березня 1994 року за № 35739. Право власності зареєстроване в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» від 02 листопада 1994 року за № 237, стр. 124, кн. 104 пр. Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27 грудня 2010 року, яке набрало законної сили 10 січня 2011 року, за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом. Право власності зареєстроване [PERSON] згідно витягу про державну реєстрацію прав від 18 квітня 2011 року, номер витягу 29697912, реєстраційний номер 33445220, номер запису: 237 в книзі 776пр-70. Крім того, зазначеним рішенням суду було встановлено, що співвласники квартири [PERSON], [PERSON] та [PERSON] померли, а відповідач [PERSON] спадкових прав на квартиру не оформив. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, квартира [ADDRESS], на даний час належить на праві спільної часткової власності [PERSON] (1/2 частина) та [PERSON]. Вищевказана квартира має загальну площу 62,0 кв.м., житлову 45,0 кв.м., та складається з трьох житлових кімнат площею 10,4 кв.м., 17,3 кв.м., 17,3 кв.м., коридору площею 6,5 кв.м., кухні площею 5,9 кв.м., ванної кімнати площею 2,0 кв.м., туалету 1,1 кв.м., балкону (лоджії) площею 0,9 кв.м., вбудованої шафи площею 0,6 кв.м., що вбачається з технічного паспорту на квартиру, складеного КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» від 05 жовтня 2010 року. Також квартира має прибудову веранду площею 13,6 кв.м., та разом з якою загальна площа квартири збільшується до 75,6 кв.м. З довідки з місця проживання про склад родини та реєстрацію за № 644 від 30 липня 2013 року вбачається, що в квартирі за адресою: [ADDRESS], зареєстровані та проживають дві сім'ї: [PERSON] і двоє малолітніх дітей - [PERSON], 2008 року народження, [PERSON], 2013 року народження; та [PERSON] складом двоє осіб. Однак, під час слухання судом справи зі слів сторін було встановлено, що фактично в квартирі проживають [PERSON] зі своєю сім'єю складом четверо осіб (він, дружина [PERSON], двоє малолітніх дітей) та [PERSON] складом сім'ї троє осіб (він, дружина та повнолітня донька [PERSON]). При цьому з пояснень сторін також встановлено, що співвласники користуються квартирою наступним чином: - [PERSON] зі своєю сім'єю займає житлову кімнату площею 17,3 кв.м., яка в технічному паспорті позначена під літ. « 3», та прибудовану веранду площею 13,6 кв.м., що примикає до цієї кімнати; - [PERSON] зі своєю сім'єю займає житлову кімнату площею 17,3 кв.м., яка в технічному паспорті позначена під літ. « 4», балкон (лоджію) площею 0,9 кв.м., що примикає до цієї кімнати, житлову кімнату площею 10,4 кв.м., яка в технічному паспорті позначена під літ. « 2», та вбудовану шафу площею 0,6 кв.м.; - кухня, коридор, ванна кімната, туалет залишаються в загальному користуванні. З приводу такого порядку користування між співвласниками квартири виникли суперечки. Суд враховує, що заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27 грудня 2010 року, встановлено, що суд при визнанні за [PERSON] права власності на 1/2 частину квартири не приймає до уваги прибудовану веранду, яка в технічному паспорті позначена під літ. « 9», та визнав за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири без врахування метражу веранди. Отже, із загальної площі квартири 62,0 кв.м., житлової 45,0 кв.м., підсобної 16,1 кв.м., [PERSON] користується житловою площею 27,7 кв.м., [PERSON] користується житловою площею 17,3 кв.м. Суд приймає до уваги доводи [PERSON] відносно того, що прибудована веранда площею 13,6 кв.м. знаходиться у користуванні його сім'ї та за малої житлової площі використовується як приміщення для його малолітніх дітей, що підтверджується матеріалами справи, а саме фотофіксацією. Житлова площа квартири визначається як сума площ житлових кімнат та прибудована веранда не входить до житлової площі квартири. З технічного паспорту на квартиру вбачається, що доступ (вхід) до прибудованої веранди є лише з житлової кімнати площею 17,3 кв.м., яка в технічному паспорті позначена під літ. « 3», якою користується позивач [PERSON]. Суд також виходить з того, що [PERSON], займаючи дві з трьох житлових кімнат у квартирі, тривалий час чинить [PERSON] перешкоди у користуванні прибудовою, що слідувало з намагань [PERSON] позбавитися цього майна шляхом знесення прибудови, [PERSON] звертався із заявами, у тому числі до Київської районної адміністрації Одеської міської ради, Одеської міської ради, Інспекції ДАБК в Одеській області, в яких завідомо посилався на неправдиві обставини щодо прибудови та вжиття заходів до її знесення як до об'єкта самочинного будівництва. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18 червня 2014 року по цивільній справі № 520/910/14-ц, яке набрало законної сили 13 серпня 2014 року, відмовлено Одеській міській раді у задоволені позовних вимог до [PERSON], за участю третіх осіб: Київської районної адміністрації Одеської міської ради, [PERSON], про приведення об'єкту до попереднього стану. Крім того, зазначеним рішенням суду було встановлено, що прибудова веранда площею 13,6 кв.м. у квартирі [ADDRESS] була збудована [PERSON], яка є померлою. [PERSON] є спадкоємцем [PERSON], спадщину прийняв. Хоча, прибудова, а саме веранда площею 13,6 кв.м. у квартирі [ADDRESS] до самочинного будівництва не належить та є законною, що вбачається з рішення виконавчого комітету Київської районної Ради народних депутатів рішення від 17 лютого 1995 року за № 125 «О заявлених граждан рассмотренных МВК 14.02.1995 года», а саме: самовільно збудовану [PERSON] за адресою [ADDRESS], прибудову розміром 5,8х2,6м вирішено зберегти з правом користування. Положеннями ч. 3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Обставини, що прибудова веранда площею 13,6 кв.м. не належить до самочинного будівництва встановлені також розпорядженням Київської районної адміністрації Одеської міської ради за № 405 від 21 липня 2014 року «Про скасування розпорядження № 462 від 24 вересня 2013 року «Про демонтаж (знесення) самочинно збудованої прибудови за адресою: [ADDRESS], гр. [PERSON], гр. [PERSON] яким скасоване розпорядження, прийняте саме за результатами розгляду заяви [PERSON] по факту проведення [PERSON] самочинного будівництва прибудови. При цьому, судом встановлено, що житлова кімната площею 10,4 кв.м. відповідачем [PERSON] в цілях проживання не використовується, а лише для зберігання, складування речей, майна, та для інших співвласників є зачиненою, що підтверджується відповідними фотознімками. Оцінивши всі обставини у їх сукупності, суд критично ставиться до тверджень відповідача [PERSON] та його представника [PERSON] щодо порядку, який склався та фактично існує між сторонами, та який не порушує прав позивача як співвласника 1/2 частини квартири. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. За приписами ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Частиною 1 статті 356 ЦК України встановлено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності (ч. 3 ст. 358 ЦК України). Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири). До членів сім'ї власника належать дружина, діти, батьки власника (ст. 156 ЖК України). Згідно із ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Положеннями ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Права та інтереси дітей (фізичних осіб віком до 18 років) мають пріоритетне значення та підлягають захисту з боку держави. За приписами ст. 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, при цьому [PERSON] зі своєю сім'єю займає одну житлову кімнату меншої площі, ніж припадає на належну йому частку, суд вважає, що користування [PERSON] двома житловими кімнатами площею 17,3 кв.м. та 10,4 кв.м. перевищує розмір належної йому житлової площі до ідеальної частки та порушує інтереси [PERSON] як співвласника та його сім'ї, у тому числі інтереси неповнолітніх дітей. Враховуючи, що квартира [ADDRESS] має житлову площу 45,0 кв.м. та складається з трьох житлових кімнат площею 17,3 кв.м., 17,3 кв.м. та 10,4 кв.м., ідеальній частці в праві спільної часткової власності [PERSON] відповідає площа 22,5 кв.м., житлові кімнати площею 17,3 кв.м. та 10,4 кв.м. є більшими ніж ідеальна частка в праві спільної часткової власності [PERSON], з урахуванням того, що у зазначеній квартирі проживає сім'я [PERSON] складом четверо осіб та сім'я [PERSON] складом троє осіб, суд дійшов до висновку про виділення [PERSON] в користування житлової кімнати площею 17,3 кв.м., яка в технічному паспорті позначена під літ. « 3», та прибудованої веранди площею 13,6 кв.м., що примикає до цієї кімнати; виділення в користування [PERSON] житлової кімнати площею 17,3 кв.м., яка в технічному паспорті позначена під літ. « 4», та балкону (лоджії) площею 0,9 кв.м., що примикає до цієї кімнати, та залишення в спільному користуванні сторін житлової кімнати площею 10,4 кв.м., яка в технічному паспорті, позначена під літ. « 2», кухні площею 5,9 кв.м., коридору площею 6,5 кв.м., ванної кімнати площею 2,0 кв.м., туалету площею 1,1 кв.м. та вбудованої шафи площею 0,6 кв.м. Отже, з огляду на вищевказане, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є повністю обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved