Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом до відповідача, в якому просить визнати за нею право власності на 1/4 частину житлового буднику, господарських будівель і споруд, розташованих в селі Кархівка Чернігівського району Чернігівської області по вулиці Дружба, 199, мотивуючи свої вимоги тим, що вона набула право власності на спірну частину будинку, як член колишнього колгоспного двору. Позивач та її представник в судове засідання не зявились, представник надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач Кархівська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області, не забезпечив явку свого представника в судове засідання, надав суду заяву про розгляд справи без участі його представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Треті особи [PERSON] та [PERSON] належним чином повідомлені в судове засідання не зявились. Наявних у справі матеріалів про права та обовязки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності сторін. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 05 вересня 2016 року, яке набрало законної сили 16.09.2016 року, визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності по 3/8 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вулиця Дружби, будинок 199, село Кархівка, Чернігівського району, Чернігівської області, за кожним. Також цим рішенням встановлено, що згідно погосподарських книг за 1986-1995 роки, господарство по вулиця Дружби, будинок 199, в селі Кархівка Чернігівського району Чернігівської області станом на 01.07.1990 року та 15.04.1991 року відносилось до категорії «колгоспний двір», головою якого був [PERSON], а членами колгоспного двору були: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Земельна ділянка за вказаною адресою згідно земельно-кадастрової книги була надана [PERSON] під будівництво. Таким чином, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] мали рівне право на майно колгоспного двору, а значить, і на вказаний вище житловий будинок з господарськими спорудами, тобто по 1/4 частині. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За нормами ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, які діяли до ведення в дію Закону України «Про власність», кожен з членів колгоспного двору мали рівне право на майно колгоспного двору. Тобто, після введення в дію Закону України Про власність 15.04.1991 року у всіх членів колгоспного двору виникло право власності на все його майно в рівних частинах, в тому числі і на будинок з господарськими спорудами, які відносилися до цього колгоспного двору. За ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За приписами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З представленої копії свідоцтва про одруження та копії паспорту слідує, що позивач до одруження мала прізвище [PERSON], та вона зареєстрована з 10.07.1986 року в с. Кархівка по вул. Дружби, 199. Зважаючи на наведене, врахувавши наявні у справі докази та їх правова оцінка підтверджують обґрунтованість позову та є достатніми для його задоволення, в звязку з чим, за позивачем слід визнати право власності на 1/4 частину спірного житлового будинку, як за колишнім членом колгоспного двору. На підставі наведеного та

Outcome: approved