Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на наступне. [PERSON] є власником квартири, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Курчатова, 29-А/40, на підставі договору дарування квартири, посвідченого державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори [PERSON] № 1-264 від 11.02.2010 року. В спірній квартирі зареєстрований відповідач, колишня дружина позивача, [PERSON], яка з січня 2015 року не проживає в спірній квартирі без поважних причин. У звязку із викладеним позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою № 40 будинку № 29-А по вулиці Курчатова в місті Сєвєродонецьку Луганської області. В судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно положень ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб В судовому засіданні було встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується копією договору дарування квартири, посвідченого державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори [PERSON] № 1-264 від 11.02.2010 року та копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25425935, наданого Комунальним підприємством «Сєвєродонецьке бюро ехнічної інвентаризації» від 26.02.2010 року. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 92979675 від 27.07.2017 року вбачається, що право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON]. Згідно із довідкою № 157, виданої ОСББ «Луч» від 26.01.2017 року, в квартирі, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Курчатова, 29-А/40, зареєстровані позивач [PERSON], [INFO], колишня дружина позивача (відповідач по справі) [PERSON], [INFO], син позивача [PERSON], [INFO], син позивача [PERSON], [INFO], дружина позивача [PERSON], [INFO]. Згідно із копією Акту, затвердженого ОСББ «Луч» від 26.01.2017 року, відповідач [PERSON] не проживає за місцем реєстрації в квартирі [ADDRESS] з січня 2015 року. Таким чином, враховуючи, що відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає з січня 2015 року без поважних причин, тобто більше одного року, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги позивача стосовно визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою № 40 будинку № 29-А по вулиці Курчатова в місті Сєвєродонецьку Луганської області, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved