Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про визнання втратившим право користування жилим приміщенням посилаючись на те, що йому, згідно свідоцтва на право особистої власності від 24 серпня 1990 року, на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] . У цьому будинку зареєстровані: [PERSON] власник; [PERSON] дружина; [PERSON] дочка; [PERSON] зять; [PERSON] онук; [PERSON] онук; та [PERSON] - колишній зять. [PERSON] не проживає у даному будинку з 2009 року, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має. Як зазначає позивач, перешкод в користуванні жилим приміщенням ні він, ні інші члени сім`ї відповідачу не чинили. У телефонному режимі [PERSON] повідомив, що в Україні він не проживає, однак самостійно знятися із реєстрації у будинку відмовляється, а тому позивач просить ухвали рішення про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS] . [PERSON] у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. [PERSON] , який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Суд вважає за можливим, у відповідності до ст. 280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши наявні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. [PERSON] , згідно свідоцтва на право особистої власності від 24 серпня 1990 року, на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] . Із копії довідки про склад сім`ї, виданої виконавчим комітетом Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області від 4 жовтня 2019 року № 1381, вбачається, що у даному будинку зареєстровані: [PERSON] власник; [PERSON] дружина; [PERSON] дочка; [PERSON] зять; [PERSON] онук; [PERSON] онук; та [PERSON] - колишній зять. Встановлено, що [PERSON] з 2009 року без поважних причин не проживає у будинку [ADDRESS] , не несе жодних витрат по утриманню квартири, у тому числі не сплачує плату за комунальні послуги. Вказані обставини підтверджуються показаннями свідків. Так, свідки [PERSON] та [PERSON] , які проживають по сусідству, ствердили, що часто заходять до [PERSON] і більше десяти років у будинку [ADDRESS] вони [PERSON] не бачили. За таких обставин суд дійшов висновку, що так, як [PERSON] не проживає у будинку [ADDRESS] без поважних причин понад один рік, то його необхідно визнати таким, що втратив право на користування даним житловим приміщенням.

Outcome: approved