Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, в якій просить суд визначити місце проживання сина [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] . Позов мотивований тим, що з 20.06.2009 сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням суду 14.02.2017. Від вказаного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу залишився проживати з відповідачем. Згідно рішення суду [PERSON] сплачує аліменти на утримання дитини на користь [PERSON] , проте допомогу дитині він не обмежує лише аліментами, а допомагає додатково подарунками, забирає сина до себе на вихідні, під час канікул, також часто робить з ним уроки, забезпечує йому гармонійний розвиток. Позивач зазначає, що завжди піклується про дитину, слідкує за станом здоров`я сина та його розвитком, постійно спілкується з ним та намагається забезпечити його довкілля, купує йому одяг, взуття канцелярські прилади, намагається виховувати його належним чином; приділяє йому багато уваги, щоб хлопчик ріс здоровим, був людиною різносторонньою, отримав освіту, намагається забезпечити йому належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Позивач вказує, що не вживає спиртні напої, має постійний заробіток, працює механіком автомобільної колони в ТОВ «ЛЮКС СЕРВІС ПЛЮС», ніяких негативних залежностей не має, характеризується позитивно, проживає в двокімнатній квартирі, одна з якої буде належати синові, з сином має дружні стосунки, добрий психологічний контакт, вони прив`язані один до одного. [PERSON] вважає, що мати, яка є відповідачем по справі, належним чином увагу дитині не приділяє, систематично покидає сина на тривалий час, оскільки їздить в іншу державу. Так у вересні 2016 року, коли дитина пішла в перший клас, [PERSON] залишила його на двох незнайомих позивачеві хлопців та виїхала в Турцію. Потім приїхали батьки відповідачки, які є людьми похилого віку, її мати - [PERSON] , 1954 р.н., часто хворіє, майже не ходить та батько - [PERSON] , 1950 р.н. Коли позивачеві це стало відомо, він забрав сина до себе, перевів його до школи [ADDRESS] і він проживав з [PERSON] з серпня 2018 року по червень 2019 року. Коли відповідачка приїхала з Турції тільки в червні 2019 року, то позивач не заперечував щоб син поспілкувався з матір`ю, однак вона без згоди [PERSON] забрала хлопчика до себе та перевела його у іншу школу № 18. На думку позивача, [PERSON] належним чином дитину не виховує, залишає дитину на своїх батьків похилого віку, постійно їздить в Турцію, а коли знаходиться в Харкові, то вчиняє сварки між своїми батьками та сином, пригнічує дитину. Так 05.05.2020 [PERSON] зателефонував позивачеві, був дуже збуджений і повідомив, що мама свариться з бабусею та б`є його. Позивач поїхав до сина, викликав поліцію та швидку допомогу. Робітником поліції був складений відповідний протокол на відповідачку. Згідно консультативного висновку у сина була шишка, гематома на голові та зафіксовані інші сліди побоїв. [PERSON] зазначає, що син завжди скаржиться йому, що між матір`ю та її батьками постійні сварки, бійки, вони виражаються нецензурними словами і він дуже нервує. Крім того хлопець хоче проживати разом з батьком. У зв`язку з викладеним позивач вимушений звернутись до суду з цим позовом. 25.06.2020 ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Жовтневого району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, Служба у справах дітей Слобідського району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання дитини. Призначено підготовче засідання (том 1 а.с. 35-37). 13.10.2020 ухвалою суду витребувано з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію про перетинання громадянкою України [PERSON] , [INFO] , державного кордону України у період з 01.09.2016 по теперішній час із зазначенням в яку державу виїжджала [PERSON] , термін її перебування в даній країні та дату повернення в Україну (том 1 а.с. 101-102). 27.10.2020 ухвалою суду відкладено підготовче засідання по цивільній справі, у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи (том 1 а.с. 111). 27.11.2020 ухвалою суду, постановленою у підготовчому засіданні без виходу до нарадчої кімнати, задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; задоволено клопотання представника позивача про заміну третіх осіб та залучено до участі у справі як третю особу Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради замість третіх осіб зазначених у позовній заяві позивачем (том 1 а.с. 135-140). 21.01.2021 ухвалою суду, постановленою у підготовчому засіданні без виходу до нарадчої кімнати, задоволено клопотання відповідача про виклик свідків [PERSON] , [PERSON] ; долучено до матеріалів справи докази, надані відповідачем 03.12.2020, які містяться в томі 1 а.с. 147-204; задоволено клопотання відповідача та долучено до матеріалів справи 2 копії заяви та 2 копії постанов, поданих до суду 22.12.2020; вилучено подану відповідачем 22.12.2020 через канцелярію суду заяву, яка міститься в томі 1 а.с. 228-236, оскільки вона адресована ДССД ХМР, та постановлено направити вказану заяву за адресою ДССД ХМР; відмовлено в задоволенні заявленого відповідачем клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, які містяться в томі 1 а.с. 237-241, оскільки дане клопотання вже подавалося суду та розглянуто судом і ухвалою суду від 21.01.2021 задоволено за клопотанням з додатками, які містяться в томі 1 а.с. 221-225; долучено до матеріалів справи висновок про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] (том 2 а.с. 6-14). 21.01.2021 ухвалою суду закрито підготовче провадження у вказаній справі, призначено справу до судового розгляду в судове засідання (том 2 а.с. 15). 08.04.2021 ухвалою суду, невід`ємною частиною якої є ухвала суду від 08.04.2021 про виправлення описки (том 2 а.с. 98), відкладено судове засідання по цивільній справі, у зв`язку з поважною причиною неявки у судове засідання представника позивача (том 2 а.с. 97). 30.08.2021 ухвалою суду, постановленою у судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати, відповідно до вимог ст. 161, 171 СК України вирішено допитати малолітню дитину, [PERSON] , 2009 р.н., для з`ясування його думки щодо визначення місця проживання у присутності представника ДССД ХМР, у зв`язку з чим визнано явку представника ДССД ХМР обов`язковою та роз`яснено учасникам процесу вимоги закону щодо процесу допиту дитини у судовому засіданні (том 3 а.с. 46-62). 17.11.2021 ухвалою суду, постановленою у судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати, у відповідності до ч. 2 ст. 84 ЦПК України відмовлено у задоволенні клопотання відповідача, поданого у травні 2021 р. після закриття підготовчого засідання; задоволено клопотання відповідача від 18.05.2021 про долучення до матеріалів справи копії ухвали суду про відкриття провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на дитину; відмовлено у задоволенні клопотання відповідача від 18.05.2021 про долучення до матеріалів справи копії акта обстеження, яка міститься в томі 2 а.с. 147, оскільки копію вказаного документу не посвідчено відповідно до вимог Закону; відмовлено у задоволенні клопотання відповідача від 18.05.2021 про долучення до матеріалів справи копії акта оцінки потреб сім`ї/особи та копії висновку оцінки потреб сім`ї, які містяться в томі 2 а.с. 150-152, оскільки копії вказаних документів не посвідчено відповідно до вимог Закону; відмовлено у задоволенні клопотання відповідача від 18.05.2021 про долучення до матеріалів справи копій фотографій, які містяться в томі 2 а.с. 155-157, оскільки вказані документи подано з порушенням ч. 8 ст. 83 ЦПК України; відмовлено у задоволенні клопотання відповідача від 18.05.2021 про долучення до матеріалів справи копії клопотання начальнику управління освіти, яке міститься в томі 2 а.с. 160-164, оскільки вказане клопотання подано з порушенням вимог ст. 84 ЦПК України; відмовлено у задоволенні клопотання відповідача від 18.05.2021 про долучення до матеріалів справи копій заяви та відповіді директора школи на вказану заяву, які містяться в томі 2 а.с. 167-168, оскільки копії вказаних документів не посвідчено відповідно до вимог Закону; задоволено клопотання відповідача від 20.05.2021 щодо долучення до матеріалів справи копії витягу з ЄРДР; відмовлено у задоволенні клопотання відповідача від 20.05.2021 про долучення до матеріалів справи копій документів, які містяться в томі 2 а.с. 173-180, оскільки вказані копії не посвідчено відповідно до вимог Закону; долучено до матеріалів справи письмові пояснення свідка [PERSON] ; відмовлено у задоволенні клопотання відповідача від 02.06.2021 про долучення до матеріалів справи копій документів, які містяться в томі 2 а.с. 200-203, оскільки вказані копії не посвідчено відповідно до вимог Закону; відмовлено в задоволенні заявленого відповідачем клопотання-пояснення від 07.06.2021 та долученні до матеріалів справи копій скріншотів, які містяться в томі 2 а.с. 205-209, оскільки це не стосується заявленого предмету позову; задоволено клопотання відповідача від 07.06.2021 та долучено до матеріалів справи докази відправлень клопотань по справі позивачу; задоволено клопотання відповідача від 10.06.2021 та долучено до матеріалів справи копії скріншотів, копію довідки про доходи [PERSON] ; відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про допит свідків, оскільки пропущено строк встановлений ст. 91 ЦПК України; долучено до матеріалів справи клопотання-пояснення відповідача від 15.06.2021; задоволено клопотання відповідача від 15.06.2021 та долучено до матеріалів справи докази відправлень клопотань по справі позивачу; відмовлено у задоволенні клопотання відповідача від 24.06.2021 про долучення до матеріалів справи копій документів про витрати на оздоровлення дитини у 2018 році, а також копій чеків, які не вказані у додатку до клопотання, оскільки вказані копії не посвідчено відповідно до вимог Закону; відмовлено у задоволенні клопотань відповідача від 29.06.2021 про долучення до матеріалів справи копій документів, які містяться в томі 2 а.с. 245-248, у зв`язку з його необґрунтованістю; відмовлено у задоволенні клопотання відповідача щодо долучення до матеріалів справи копій документів, які містяться в томі 3 а.с. 3-27, оскільки їх подано з порушенням строку передбаченого ст. 83 ЦПК України; відмовлено у задоволенні клопотання відповідача від 25.08.2021 щодо долучення копій документів, які містяться в томі 3 а.с. 38-43, у зв`язку з його необґрунтованістю; частково задоволено клопотання відповідача від 25.08.2021 та долучено до матеріалів справи копію заяви та копію ухвали суду від 30.06.2021, відмовлено у долученні до матеріалів справи копії витягу з ЄРДР, оскільки судом вже вирішувалось дане питання; задоволено клопотання відповідача від 09.11.2021 про долучення до матеріалів справи копії листа прокурора від 29.10.2021; задоволено клопотання відповідача від 11.11.2021 та долучено до матеріалів справи докази направлення клопотання по справі позивачу; відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про долучення до матеріалів справи копій документів, оскільки вказані копії не посвідчено відповідно до вимог Закону; задоволено клопотання відповідача від 12.11.2021 та долучено до матеріалів справи докази направлення клопотання по справі позивачу. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. У судове засідання 17.11.2021 представник позивача не заявилася, 16.11.2021 подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення, посилаючись на те, що позов є незаконним, безпідставним та таким, що порушує не тільки її права як матері спільної дитини сторін, але й права самої неповнолітньої дитини, відповідно до якої позивач ініціював спір у суді. На час народження сина - [PERSON] , [INFO] , сторони перебували у шлюбі та проживали разом, але сімейні відносини між позивачем та відповідачем були недобрими, конфліктними з приводу небажання позивача [PERSON] належним чином утримувати сім`ю, приймати участь у догляді дитини. Вже через рік позивач залишив сім`ю і [PERSON] проживала сама та одна виховувала сина. При цьому відповідач зазначила, що фактично вона з сином знаходилась на утриманні її батьків-пенсіонерів, у квартирі яких вони постійно проживали. Також [PERSON] зазначила, що позивач самоусунувся від утримання та виховання дитини, що змусило її звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. У зв`язку з бойовими діями на Донеччині відповідач з сином та батьками переїхали до м. Харкова, позивач також переїхав до м. Харкова. Періодично [PERSON] намагалась відновити з позивачем стосунки, але все було марно та під час спільного проживання між сторонами постійно виникали скандали, сварки. У 2017 році шлюб між сторонами розірвано. На думку відповідача, дійсною причиною звернення [PERSON] до суду з цим позовом є бажання позбавитись боргу по сплаті аліментів на сина та отримання аліментів на нього від [PERSON] . Посилання позивача, що відповідач не приділяє увагу сину, залишає його на сторонніх осіб не відповідають дійсності. Відповідач пояснила, що дійсно періодично виїжджає за кордон, щоб заробити там грошей для утримання своєї сім`ї. При цьому вона ніколи не переривала зв`язку із сином, належним чином займалась його вихованням, в чому їй також допомагають її батьки. В свою чергу позивач на утримання сина аліменти не платив, сина не утримував, на прохання відповідача про допомогу не реагував, посилаючись на наявність у нього іншої сім`ї. Докази надані позивачем викликають у [PERSON] серйозні сумніви та вона такі докази вважає неналежними і недостовірними. Третьою особою - Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради, 22.12.2020 надано суду пояснення, в яких Департамент підтримує позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі, у зв`язку з тим, що він виконує свої батьківські обов`язки, створив належні умови для проживання малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , а також просили справу розглядати без участі представника Департаменту (том 1 а.с. 243). Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, вислухавши позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , малолітнього [PERSON] у присутності представника Департаменту служб у справах дітей, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.06.2009, який розрізано за рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова 14 лютого 2017 р. (том 1 а.с. 11, 13). Від вказаного шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Калінінським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області 25 листопада 2009 р., актовий запис № 792 (а.с. 12). Наразі сторони є внутрішньо переміщеними особами з Донецької області, проживають окремо у м. Харкові. Позивач проживає за адресою: [ADDRESS] (том 1 а.с. 14). Відповідач разом з батьками проживає за адресою: [ADDRESS] (том 1 а.с. 68, 69, 70). Малолітній син сторін проживає з матір`ю та її батьками за вказаною адресою. 10.09.2014 постановою Дергачівського районного суду Харківської області у справі № 619/4696/14-п (провадження № 3/619/1265/14) [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 51 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 36,54 грн (том 1 а.с. 174-175). Згідно вказаної постанови суду, 28.08.2014 [PERSON] вчинив психологічне насильство по відношенню до своє дружини [PERSON] , яке виразилось в образах. 15.05.2015 постановою Дергачівського районного суду Харківської області у справі № 619/1721/15-п (провадження № 3/619/465/15) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та піддано його адміністративному стягненню у виді громадських робіт на строк 50 (п`ятдесят) годин. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 36,54 грн (том 1 а.с. 170-172). Цією постановою встановлено, що 20.03.2015 [PERSON] вчинив сімейну сварку в ході якої висловлювався нецензурною лайкою щодо матері своє дружини [PERSON] , в результаті чого вчинив психологічне насильство в сім`ї. З листа Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 9 Харківської міської ради» від 04.10.2017 за № 105/01-37 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , виховувався в закладі з 05.06.2015 по 31.05.2016. Дитина мала хороший фізичний і розумовий розвиток, в процесі розвивально-виховної занятості віддавав перевагу художньо-продуктивній діяльності. Зі слів помічника вихователя групи до закладу його приводила і забирала мама, [PERSON] , рідше тато. Батьки приймали участь в організації розвивально-виховної роботи свого сина: відвідували групові батьківські та загальні збори, були присутні на святкових розвагах. Побажання і прохання вихователів виконували в повному обсязі. За час перебування дитини в закладі не було жодних зауважень щодо його зовнішнього вигляду: [PERSON] відвідував групу чистий та охайний. Квитанції за харчування хлопчика батьки сплачували своєчасно, заборгованості не було (том 1 а.с. 21). Як вбачається з характеристики на [PERSON] , учня 2-А класу Харківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 18, хлопчик, який мешкає за адресою: [ADDRESS] , навчається в ХСШ № 18 з 1 вересня 2016 року. За час навчання хлопчик проявив себе як недисциплінований учень, дуже активний, рухливий на перерві, непосидючий на уроках. [PERSON] не виявляє зацікавленості до навчання, потребує постійного контролю зі сторони вчителя, повільно засвоює навчальний матеріал, проте любить малювати, відвідувати уроки фізичного виховання. Хлопчик відповідально ставиться до виконання громадських робіт, особливо полюбляє чергувати. За характером [PERSON] добрий, не виявляє агресії до вчителів та однолітків. Вчитель регулярно проводить індивідуальні бесіди з хлопчиком з приводу його поведінки та навчання. Протягом навчання в школі вихованням [PERSON] займаються дідусь та бабуся. Мама, [PERSON] , не приділяє належної уваги вихованню сина, не підтримує його, не допомагає у навчанні. В 2016-2017 навчальному році мама була в школі, спілкувалася з вчителем, цікавилась успіхами сина 2-3 рази: у вересні та травні. Цього навчального року [PERSON] була в школі тільки на початку вересня. Зі слів бабусі [PERSON] та самого хлопчика мати по декілька місяців вдома відсутня, приїздить на декілька днів, дуже рідко. У жовтні 2016 року за хлопцем почали приходити сторонні чоловіки, говорячи про те, що вони будуть опікуватися [PERSON] на час відсутності матері. Мати ні про що класного керівника не попереджала. Це викликало непокоєння. Соціальним педагогом та класним керівником дитину було відвідано вдома, про що було складено акт обстеження. Чоловіки виявилися сторонніми людьми, вони не мали ніякого відношення до дитини, а мати була певний час відсутня. З того часу до школи та після школи приводили та забирали [PERSON] бабуся та дідусь. Мати дуже часто за нез`ясованими причинами у школі не з`являлася. Батько, [PERSON] , з [PERSON] не мешкає, але приділяє дитині достатньої уваги, опікується ним, завжди підтримує його, піклується про здоров`я. Відвідує батьківські збори та позакласні заходи, часто спілкується з вчителем. Цікавиться поведінкою та навчанням сина, виконує всі рекомендації. [PERSON] дуже любить батька, з радістю чекає його після уроків в п`ятницю. На вихідні дні та канікули [PERSON] забирає сина до себе. Хлопчик з захопленням розповідає вчителю як проводить вихідні дні з татом. Після вихідних проведених з батьком [PERSON] поводить себе краще, більш спокійний і врівноважений (том 1 а.с. 19). 13.09.2016 державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 52227413) з примусового виконання виконавчого листа № 2-2282/2011, виданого 16.11.2011 Калінінським районним судом м. Горівка Донецької області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менш 3% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.09.2011 і до повноліття дитини, тобто до [INFO] (том 1 а.с. 25). 08 грудня 2016 року [PERSON] складено заяву про те, що остання дає згоду на те, щоб її малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , учня 1-А класу Харківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 18 Харківської міської ради, після закінчення уроків забирали дідусь, [PERSON] , [INFO] , та/або бабуся, [PERSON] , [INFO] , які проживають за адресою: [ADDRESS] , в період з 09 грудня 2016 року по 09 грудня 2017 року, які несуть відповідальність за життя та здоров`я її дитини та яким вона надає повноваження вирішувати усі питання, що стосуються її сина. Ця заява посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мороз Г. І. та зареєстрована в реєстрі за № 5439 (том 1 а.с. 27). У характеристиці на учня 3-в класу Харківської спеціалізованої школи № 114 [PERSON] зазначено, що хлопчик навчався у школі у 2018-2019 навчальному році. За час навчання [PERSON] проявив себе як активний, рухливий учень. Особливої зацікавленості до навчання не проявляє, потребує постійного контролю та перевірки з боку вчителя. Хлопчик любить співати, має артистичні дані. Учень із задоволенням відвідує уроки фізичної культури. Відповідально ставиться до громадських доручень. За характером [PERSON] добрий, не виявляє агресії до вчителів та однолітків. Протягом навчання в школі вихованням хлопчика займалися тато та бабуся. Мама, [PERSON] , не приділяла уваги вихованню сина, не цікавилась успіхами дитини у навчанні. Протягом року мама не віддувала навчальний заклад, не спілкувалась з вчителем з приводу дитини. Зі слів бабусі [PERSON] та самого хлопчика мати по декілька місяців вдома відсутня, приїздить на декілька днів, дуже рідко. Батько [PERSON] , [PERSON] , приділяє синові достатнього уваги, опікується ним, підтримує його, дбає про здоров`я сина. Відвідує позакласні заходи, батьківські збори, часто спілкується з вчителем. Цікавиться навчанням та поведінкою сина, виконує всі рекомендації. Хлопчик дуже любить батька, з радістю чекає його після уроків. Після вихідних проведених з батьком [PERSON] з радістю та захопленням розповідає вчителю та одноліткам як проводив свій час. Батько позитивно впливає на дитину (том 1 а.с. 24). Згідно характеристики на [PERSON] , учня 4-А класу Харківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 18 від 02.06.2020, хлопчик навчається у цій школі з 01.09.2016. Навчальні досягнення хлопчика на достатньому та середньому рівні. Має логічне та образне мислення. На уроках буває неуважний та не завжди активний, через що не встигає виконувати увесь об`єм завдань. Виявляє активність тільки під час тієї роботи, яка йому подобається. Хлопчик врівноважений, розсудливий, але не завжди виконує правила поведінки у школі. Підтримує дружні стосунки з багатьма учнями класу. До виконання доручень ставиться відповідально. [PERSON] мешкає з дідусем та бабусею, які займаються його вихованням та контролюють навчання. Часто між дитиною та бабусею виникають непорозуміння та суперечки. Мати хлопчика, [PERSON] , (зі слів бабусі та хлопчика) по декілька місяців не проживає вдома, не бере участі у вихованні сина (працює за кордоном). За весь період навчання дитини у початковій школі приходила до школи та спілкувалася з учителем лише 4 рази. Батько, [PERSON] , мешкає окремо. На вихідні та канікули забирає сина до себе. [PERSON] має дружні стосунки з батьком та з нетерпінням чекає зустрічей з ним. Після перебування у батька хлопчик приходить до школи спокійний, врівноважений, з гарним бадьорим настроєм. Батько цікавиться навчанням сина, відвідує батьківській збори та позакласні заходи, виконує всі настанови та рекомендації вчителів (том 1 а.с. 20). З матеріалів справи вбачається, що батьки відповідача [PERSON] , та [PERSON] є пенсіонерами та отримують пенсію за віком (том 1 а.с. 148, 149). З довідки ТОВ «ЛЮКС СЕРВІС ПЛЮС» від 04.06.2020 за вих. № 01/04_06 вбачається, що [PERSON] працює в Товаристві на посаді механіка автомобільної колони (гаража) з 17.01.2020 (том 1 а.с. 22). За період роботи з січня по травень 2020 року у вказаному Товаристві позивач отримав дохід без урахування аліментів у загальному розмірі 14509,75 грн, що підтверджується відповідно ю довідкою про доходи (том 1 а.с. 23). Згідно характеристики складеної роботодавцем ТОВ «Люкс Сервіс Плюс» та виданій [PERSON] , 1974 р.н., останній працює на посаді механіка транспортної колони з січня 2020 року та за місцем роботи характеризується з позитивної сторони. Також [PERSON] не вживає алкогольні напої, не палить, замається спортом та пропонує здоровий спосіб життя у колективі (том 1 а.с. 28). 05 вересня 2020 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 412. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (том 2 а.с. 32). Державною прикордонною службою 23.10.2020 надано витяг з наявною у базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» інформацією щодо перетинання державного кордону України, у період з 01.09.2016 по теперішній час (08:00 22.10.2020) зазначеною особою: громадянин України [PERSON] , [INFO] , паспорт серії та номер [NUMBER] та [NUMBER] , 15.10.2016 виїжджала за межі України, 04.12.2016 в`їжджала на територію України, 13.12.2016 виїжджала за межі України, 12.01.2017 в`їжджала на територію України, 24.01.2017 виїжджала за межі України, 21.03.2017 в`їжджала на територію України, 01.04.2017 виїжджала за межі України, 23.05.2017 в`їжджала на територію України, 31.05.2017 виїжджала за межі України, 04.07.2017 в`їжджала на територію України, 21.07.2017 виїжджала за межі України, 21.07.2017 в`їжджала на територію України, 04.08.2017 виїжджала за межі України, 26.08.2017 в`їжджала на територію України, 07.09.2017 виїжджала за межі України, 16.12.2017 в`їжджала на територію України, 23.12.2017 виїжджала за межі України, 27.01.2018 в`їжджала на територію України, 09.02.2018 виїжджала за межі України, 19.03.2018 в`їжджала на територію України, 03.04.2018 виїжджала за межі України, 09.07.2018 в`їжджала на територію України, 31.07.2018 виїжджала за межі України, 07.08.2018 в`їжджала на територію України, 13.08.2018 виїжджала за межі України, 21.04.2019 в`їжджала на територію України, 05.06.2019 виїжджала за межі України, 25.07.2019 в`їжджала на територію України, 07.08.2019 виїжджала за межі України, 02.11.2019 в`їжджала на територію України, 25.11.2019 виїжджала за межі України, 26.11.2019 в`їжджала на територію України, 08.12.2019 виїжджала за межі України, 20.03.2020 в`їжджала на територію України, 18.07.2020 виїжджала за межі України, 27.08.2020 в`їжджала на територію України (том 1 а.с. 115). У судовому засіданні [PERSON] зазначила, що вказані відомості не відповідають дійсності, вона дійсно виїжджала за кордон, але не менш ніж на 2-3 місяці, проте жодних доказів на підтвердження своїх свідчень суду не надала. Відповідачем надано суду копії квитанцій нібито на підтвердження того факту, що вона здійснювала грошові перекази на утримання сина (том 1 а.с. 150-166, 188-204), проте суд зазначає, що частина вказаних платежів взагалі не має перекладу з іноземної мови, з іншої ж частини неможливо встановити цільове призначення таких переказів та взагалі вбачається лише, що батько [PERSON] або здійснював валютно-обмінні операції, або отримував перекази від невстановленої особи. Отже вказані платежі не є належними доказами та не підтверджують доводів відповідача. Згідно копії сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду серії 10ААЖ № 184069 від 01.09.2020 наркологічні протипоказання у [PERSON] не виявлені (том 1 а.с. 248). Актом обстеження умов проживання від 03.09.2020 співробітниками Служби у справах дітей по Новобаварському району ДССД ХМР встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , проживають [PERSON] , який орендує квартиру з 2017 року та відповідно довідки ВПО фактично проживає за вказаною адресою, а також без реєстрації у вказаній квартирі проживає цивільна дружина [PERSON] - [PERSON] , [INFO] . Квартира складається з двох кімнат, обладнана усіма необхідними комунікаціями, побутовою технікою, меблями. Санітарно-гігієнічні норми задовільні, в квартирі чисто. Для виховання, розвитку та проживання дитини створено такі умови: окрема кімната, двоспальне ліжко, шафа, об лаштоване місце для навчання та розвитку, одяг та взуття відповідно віку та сезону, іграшки, книжки. Для виховання та розвитку дитини створені належні умови (том 1 а.с. 247). 11.09.2020 [PERSON] складено заяву, в якій хлопчик пояснив, що він мешкає разом з бабусею та дідусем, мама часто їздить в іншу країну на 2-3 місяці, а зараз вона вдома. На вихідних хлопчик у батька та він бажає проживати разом з ним, а мамою бачитись по вихідним (том 1 а.с. 246). Висновком Департаменту служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської міської ради від 21.12.2020 № 635 встановлено, що батьки малолітнього [PERSON] , [INFO] , перебували у шлюбі з 20.06.2009 по 14.02.2017. [PERSON] була запрошена до спеціаліста Департаменту служб для з`ясування її ставлення до зазначеного питання, але не з`явилася та ніяких доказів щодо виконання нею батьківських обов`язків не надала. Сім`я [PERSON] до м. Харкова переїхали з м. Горлівка Донецької області у серпні 2014 року. [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] . Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов від 03.09.2020, для дитини створено належні умови для проживання та розвитку. [PERSON] займає посаду механіка автомобільної колони в ТОВ «Люкс Сервіс Плюс», має самостійний дохід, на наркологічному обліку не перебуває. Відповідно до вимог ст. 171 Сімейного кодексу України, було проведено співбесіду з малолітнім [PERSON] , [INFO] . Він пояснив, що хоче проживати разом з батьком, а з мамою зустрічатися по вихідним. Питання щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , додатково було розглянуто на Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради, згідно рекомендації якої, в інтересах дитини, діючи як представник органу опіки та піклування, Департамент вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком, [PERSON] (том 1 а.с. 244-245). Окрім того Жовтневим районним судом м. Харкова від 12.02.2021 винесено постанову у справі № 639/906/2 (провадження № 3/639/525/21), якою [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та піддано її адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 170,00 гривень на користь держави. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 454,00 грн (том 2 а.с. 71). Згідно цієї постанови [PERSON] за місцем свого мешкання вчинила сварку зі своїм малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , в ході якої вдарила останнього ремнем по руці, чим допустила домашнє насильство. Такі дії [PERSON] кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. В судовому засіданні [PERSON] свою провину визнала повністю та підтвердила обставини, як вони викладені в протоколі. Як вбачається з довідки ТОВ «Люкс Сервіс Плюс» від 13.05.2021 за № ЛСП00000002, дохід [PERSON] за період з 17.01.2020 по 30.04.2021 склав 78149,61 грн: сукупний дохід - 78149,61 грн; утримання - 36252,41 грн; сума до виплати - 41897,20 грн (том 2 а.с. 224). Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.10.2021 у справі № 639/1528/21 (провадження № 2/639/1174/21) задоволено повністю позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01 листопада 2019 року по 01 червня 2020 року у розмірі 5057,50 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що знає позивача, вони друзі та разом раніше працювали. Свідок пояснив, що позивач приділяє увагу вихованню сина. Коли позивач з сином приходив у гості до [PERSON] , то хлопчик був підтягнутий, схуд, оскільки батько збалансував йому харчування. Зі слів [PERSON] свідку відомо, що він водив сина на плавання та у спортивні секції. Також свідку відомо, що позивач купував для сина речі, продукти. Свідок [PERSON] , яка є матір`ю відповідача [PERSON] , у судовому засіданні пояснила, що позивач не сплачував регулярно аліменти на утримання сина. До п`яти років відповідач з сином проживали разом, а у жовтні 2016 року вона виїхала до Турції. Коли [PERSON] поїхала до Турції в 2016 р., то батько [PERSON] почав забирати до себе. Свідок зазначила, що позивач у 2015 році погано заробляв, у нього не було матеріального достатку, У 2017 році сторони розірвали шлюб. Коли хлопчик був у 5 класі, то [PERSON] погрожувала йому ременем, оскільки він не хотів учити уроки. На питання відповідача свідок пояснила, що позивач разом з дідусем возили сина до ортодонта, проте платив дідусь, позивач заплатив лише два рази. Окуляри дитині купила відповідач. Мати позивача знаходилась з [PERSON] , коли він жив у батька і той працював. Окрім того свідок зазначила, що 05.05.2020 [PERSON] бігала за сином з ременем, він спіткнувся, впав та вдарився. Батьки відповідача втручалися, говорили їй припинити це, на що відповідач викликала поліцію. Свідок теж погрожувала дитині ременем, оскільки він не хотів займатися урокома, а постійно лише хотів їсти. Одного разу свідок вдарила хлопчика ременем по рукам, оскільки [PERSON] написав щось не те у зошиті. Зі слів дитини свідку відомо, що позивач залякував хлопчика. Це було у період, коли вже розглядалася справа у суді. У 2018 році свідок відштовхувала хлопчика, оскільки той кидався на неї і вона була у синцях. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що їй відомо, що позивач хотів забрати сина до себе, проти відповідач цього не дала. Хлопчик казав свідку, що хоче жити з батьком (позивачем). Окрім того свідок чула як мама та бабуся [PERSON] кричали на дитину нецензурною лайкою та між собою. Це свідок чула по телефону на гучномовці. З 2018 по 2019 роки коли хлопчик жив у батька, то останній водив його на плавання та інші секції. Зі школи хлопчика забирав позивач, його дружина [PERSON] та бабуся (матір відповідача). Свідок [PERSON] (до шлюбу [PERSON] ), яка є дружиною позивача [PERSON] , у судовому засіданні пояснила, що познайомилась з сином позивача у 2016 році. Вони разом відпочивали, їздили на атракціони, хлопчику хотілось бути з ними. Коли [PERSON] був у 3 класі, то мати хлопчика погодилася віддати його позивачу з дружиною, оскільки вона була відсутня в Україні, поїхала за кордон. Позивач водив хлопчика на спорт, вони купили йому стіл. У 2019 році [PERSON] забрала [PERSON] до себе, але на вихідних хлопчик був у позивача з дружиною. Свідок зазначила, що дитина плаче, коли їде від них. Позивач ніколи не застосував силу до хлопчика. Зі слів [PERSON] свідку відомо, що його матір та бабуся кричать на нього. Хлопчик називав свідка мамою. На питання відповідача свідок зазначила, що у 2018 році хлопчик ходив з батьком у тренажерний зал та займався в кімнаті, де займались діти, поки [PERSON] займався в іншому залі. Свідок [PERSON] , який є батьком відповідача [PERSON] , у судовому засіданні пояснив, що на його думку, дитина повинна залишитися проживати разом з матір`ю. З самого народження онук проживав разом з ними, а відповідач проживав окремо та приїжджав раз на тиждень, оскільки він працював. Позивач у 2010 році отримав гроші на дитину, проте витратив їх на ремонт у своїй квартирі. Дитину забезпечували бабуся та дідусь. У позивача з відповідачем, коли вони проживали разом грошей не було, донька дзвонила свідку і казала, що у неї немає грошей навіть на молоко. Свідок зазначив, що позивач бив [PERSON] на кухні, коли свідок в цей час був у залі. Відповідач з 2016 року почала працювати адміністратором у ресторані в Турції. Місяць вона працювала, а на місяць приїжджала додому. Хлопчик жив з ними, коли відповідач їхала. [PERSON] кудись пропав і з`явився лише коли хлопчик пішов до школи. Свідок не пам`ятає чи допомагав матеріально позивач в утриманні сина. Коли [PERSON] не було в країні, то відводив до школи і забирав хлопчика свідок, а коли [PERSON] поверталась, то це робила вона. У 2016 р. батько [PERSON] став забирати хлопчика по п`ятницям на вихідні. Свідок зазначив що [PERSON] не ніс витрат на підготовку сина у другий клас. Коли [PERSON] був у першому класі, то тиждень проживав зі знайомими, а його матір поїхала тоді до Турції, оскільки їй підвернулась термінова робота. У 2018 р., коли хлопчик навчався у 3 класі, то проживав у позивача. Тоді відповідач передала усі речі сина позивачу. Це була добровільна згода сторін. З дитиною також була матір позивача, їй близько 72 років, вона відводила та забирала його зі школи, бувало і позивач його відводив. Улітку 2019 року дружині свідка зателефонувала матір позивача, щоб вони забрали дитину. Свідок зазначив, що тоді вони забрали хлопчика назад до себе. Участі у підготовці до школи [PERSON] не приймав. Проте свідок зазначив, що позивач сплачував аліменти та у другому класі наймав сину репетитора. [PERSON] забирав хлопчика на вихідних до себе. Коли відповідач знаходилась в країні, то постійно зверталась з дитиною до лікарів. Свідок пояснив, що бабуся змушує хлопчика робити уроки, якщо б вона цього не робила, то [PERSON] був двієчником. На питання позивача свідок пояснив, що ніколи дитину не бив. Малолітній [PERSON] у присутності представника Департаменту служб у справах дітей у судовому засіданні пояснив, що проживає по [ADDRESS] з мамою, бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] . Хлопчик пояснив, що коли вчився у 3 класі, то проживав з батьком з вересня по червень, коли той його забрав, а мама поїхала до Турції. Коли мати приїжджала, то хлопчик бачився з нею, вона привозила йому смачненького, це було навесні. Дитина бачилася з матір`ю 2 чи 3 рази. Потім [PERSON] переїхав до бабусі, проживав з ними, мати то приїжджала, то їхала. У судовому засіданні хлопчик зазначив, що хотів би жити з мамою. На питання представника відповідача хлопчик пояснив, що коли проживав у батька, то з ним проживала жінка, коли вони були на роботі, то з ним займалась бабуся [PERSON] - мати позивача. Також [PERSON] зазначив, що матір його не ображала, батько інколи сварив, а бабуся з дідусем його сварять, проте не ображають. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини четвертої статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Положеннями ст. 160 Сімейного кодексу України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 161 Сімейного кодекс України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Аналіз наведених норм права, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із суб`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини необхідно врахувати найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суд насамперед має виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Ураховуючи наведене суд за результатами розгляду справи та встановленою однаковою прихильністю дитини до обох батьків, з урахуванням обставин справи, віку дитини, для забезпечення прав та інтересів, дійшов висновку про те, що місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , має бути визначено разом із батьком [PERSON] , тому, що ним створено більш сприятливі умови для проживання дитини, її гармонійного психологічного розвитку і це не вплине на реалізацію матір`ю своїх прав її участі у вихованні сина. Батько хлопчика офіційно працевлаштований, має стабільний дохід, постійно проживає за місцем своєї реєстрації як внутрішньо переміщеної особи. [PERSON] у судовому засіданні не довела, що має постійний дохід, жодних доказів щодо її працевлаштування суду не надала. Окрім того відповідач постійно виїжджає за кордон, а тому достатнього часу сину не приділяє. Мати дитини, яка безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан її розвитку, незалежно від того з ким дитина буде проживати. Визначаючи місце проживання дитини з батьком, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, суд при вирішенні спору надає першочергове значення саме найкращим інтересам дитини. До того ж відповідач із зустрічним позовом про визначення місця проживання дитини з нею до суду не зверталась. Відповідно до частин першої, другої статті 171 Сімейного кодекс України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Разом з тим, згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не буде відповідати та сприяти захисту прав та інтересів дитини. Згідно частини третьої статті 171 Сімейного кодексу України суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Місце проживання малолітньої дитини з одним з батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що обов`язками батьків є піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. Згідно статті 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні й має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст. 142 СК України), у тому числі й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» зазначено, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Європейський суд з прав людини 11.07.2017 у справі «М.С. проти України» виніс рішення де визначив «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати 2 аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків випливає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Враховуючи зібрані докази у справі з приводу визначення місця проживання дитини в їх сукупності, а також, враховуючи, що батьки не змогли самостійно вирішити спір щодо визначення місця проживання дитини та забезпечити доброзичливе спілкування дитини з обома батьками, суд дійшов висновку щодо задоволення позовної заяви та визначення місця проживання дитини разом з батьком [PERSON] , оскільки це буде відповідати якнайкращим інтересам дитини з огляду на її вік, потребу у турботі, догляді, повноцінному вихованні та розвитку. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог, передбачених ст. 141 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір у сумі 840,80 грн (а.с. 6). На підставі викладеного та

Outcome: approved