Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - Позивач 1), [PERSON] (далі по тексту - Позивач 2) звернулись до Шевченківського районного суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - Відповідач 1), ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» (далі по тексту - Відповідач 2) про стягнення з Відповідача 2 на користь Позивача 1 грошові кошти в розмірі 40260 грн. на відшкодування завданої матеріальної шкоди, витрати щодо визначення експертом вартості матеріального збитку, завданого автомобілю у сумі 700 грн. та судові витрати в розмірі 462 грн., стягнути з Відповідача 1 на користь Позивача 1 моральну шкоду в розмірі 3000 грн., стягнути з Відповідача 1 на користь Позивача 2 моральну шкоду в розмірі 3 000 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, 28.11.2014р. о 09 год. 20 хв. по вул. Московська, 8 в м. Києві відбулась ДТП,учасниками якої були автомобіль «ACURA RDX», д.н.з. [NUMBER] під керуванням Позивача 2 та за участю автомобіля «MITSUBISHI ASX», д.н.з. [NUMBER] під керуванням Відповідача 1. Адміністративний протокол було складено відносно Позивача 2 та направлено до суду. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.01.2015 року справу відносно Позивача 2 закрито у зв'язку з відсутністю в її діях ознак адміністративного правопорушення. З метою встановлення вартості матеріального збитку було проведено авто товарознавче дослідження колісного транспортного засобу «ACURA RDX», д.н.з. [NUMBER], відповідно до якого загальна сума ремонту становить 36 670 грн. Позивачем 1 було проведено відновлюваний ремонт, на який витрачено 40 260 грн. Також, внаслідок ДТП позивачі зазнали моральної шкоди, оскільки внаслідок пошкодження автомобіля необхідні були кошти для його ремонту, позивачі були позбавлені можливості користуватись автомобілем. Крім того, у Позивача 2 було вилучено водійські права до винесення постанови. У зв'язку з вище викладеним, позивачі зазнали моральних страждань. 30.01.2015р. позивачі звернулись до Відповідача 2 із заявою про виплату страхового відшкодування, разом з тим Відповідач 2 відмовився здійснити таку виплату. Позивач 2, представник позивача 1 в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, просили позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача 1 в судовому засіданні проти позову заперечувала частково, просила відмовити в частині стягнення моральної шкоди. Відповідач 2 у судове засідання не з'явився. Через канцелярію суду представником відповідача 2 було подано письмові заперечення, відповідно до яких представник відповідача 2 просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що відповідачу 2 не було надано документ, який би підтверджував вину Відповідача 1. У зв'язку з вище викладеним, подія ДТП, що відбулась із забезпеченим транспортним засобом «MITSUBISHI ASX», д.н.з. [NUMBER] не є страховою, тому у Відповідача 2 відсутні правові підстави для виплати страхового відшкодування позивачам. Крім того, представник відповідача 2 також заперечує проти суми страхового відшкодування. Позивачем не надано документів, що підтверджують проведення відновлюваного ремонту на СТО - платника ПДВ, тому потерпілій особі може бути сплачена сума страхового відшкодування в розмірі 32 906, 94 грн. (з вирахуванням суми непідтвердженого податку на додану вартість). Щодо стягнення з Відповідача 2 витрат, пов'язаних з проведенням експертного дослідження Відповідач 2 також заперечував, посилаючись на ту обставину, що Позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували понесені витрати позивачем. Крім того, так як Відповідач 2 не замовляв проведення експертного дослідження, то витрати, пов'язані з проведенням вказаної експертизи нести не має. Справу просив слухати за відсутності представника відповідача 2. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 28.11.2014р. о 09 год. 00 хв. в м. Києві по вул. Московська сталась дорожньо-транспортна пригода, учасниками якої були автомобіль «ACURA RDX», д.н.з. [NUMBER] під керуванням Позивача 2, який належить на праві власності Позивачу 1 та автомобіль «MITSUBISHI ASX», д.н.з. [NUMBER] під керуванням Відповідача 1. Внаслідок ДТП автомобілі зазнали технічних пошкоджень. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 28.11.2014р. водій [PERSON], керуючи автомобілем «ACURA RDX», д.н.з. [NUMBER], перед поворотом ліворуч не зайняла крайнє ліве положення та під час зміни напрямку руху, здійснила поворот ліворуч з лівого ряду, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем марки «MITSUBISHI ASX», д.н.з. [NUMBER], який рухався в попутному напрямку. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 січня 2015 року було закрито адміністративну справу відносно Позивача 2 за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Крім того, вказаною постановою на підставі наданих доказів, також встановлений факт порушення водієм марки «MITSUBISHI ASX», д.н.з. [NUMBER] Правил дорожнього руху України, оскільки останній рухався по зустрічній смузі для руху, на якій дозволено рух виключно маршрутним транспортним засобам, ще до початку здійснення маневру водієм автомобіля марки «ACURA RDX», д.н.з. [NUMBER], що спростовує пояснення водія автомобіля марки «MITSUBISHI ASX», д.н.з. [NUMBER] відносно обставин та причин зіткнення, зокрема, що перед зіткненням водій автомобіля марки «MITSUBISHI ASX», д.н.з. [NUMBER] рухалась по крайній правій полосі за автомобілем марки «ACURA RDX», д.н.з. [NUMBER]. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 01.03.2013, № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» визначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи N 6-183цс14, законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір; наведене положення закону судами під час розгляду справи не враховано В судовому засіданні представник відповідача визнав ту обставину, що Відповідачем було порушено правила дорожнього руху України. Транспортний засіб Відповідача 1 застрахований у Відповідача 2 - ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» відповідно до Поліса про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, серія АС5010654 з терміном дії до 09.04.2015р. Відповідно до положень ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо - транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Стаття 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказує, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до Звіту від 17.02.2015р. вих. № 1103 про визначення вартості матеріального збитку, колісний транспортний засіб «ACURA RDX», д.н.з. [NUMBER], вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ станом на 28.11.2014р. складає 36 670, 57 грн., вартість відновлюваного ремонту КТЗ складає 36 670, 57 грн. За проведення вказаного експертного дослідження Позивач 2 сплатив грошові кошти в сумі 700 грн., що підтверджується Квитанцією до прибуткового касового ордера № 188 від 17.02.2015р. Позивачем були понесені витрати, пов'язані з відновлюваним ремонтом в розмірі 40 260 грн., що підтверджується Рахунком № 150320 від 20.03.2015р., накладною № 150320 від 20.03.2015р. та Актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за автомобіль ACURA RDX держ. [NUMBER] від 20 березня 2015р. Відповідно до п. 2 ст. 18 Закону України «Про страхування», факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Позивач 2 звернувся 30 січня 2015 року до Відповідача 2 із Заявою № 2300069886 про виплату страхового відшкодування. Разом з тим, Відповідач 2 листом від 05 березня 2015 року № 17-10/2919 повідомив Позивача 2 про відмову у виплаті страхового відшкодування. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до положень ст. 57 ЦПК України, доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» унормовано, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до положень ст. 1194 ЦК України в разі недостатності страхової виплати, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Крім того, в правовій позиції, викладеній у Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 04.06.2014 року № 6-49цс14 зазначено, що системний аналіз пункту 32.7 статті 32 указаного Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 Цивільного кодексу України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 зазначеної Методики дає можливість дійти висновків, відповідно до яких власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Разом з тим, відповідно до положень ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст.ст.57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень Частиною 1 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Враховуючи роз'яснення Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995р., згідно з якими розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, при визначенні розміру моральної шкоди суд враховує, що мало місце пошкодження автомобіля, яке є власністю Позивача 1. Разом з тим, позивачами не доведено та в ході судового розгляду справи не підтвердився факт заподіяння Позивачу моральної шкоди. Тому суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з Відповідача 1 на користь Позивача 1 в розмірі 3000 грн. та стягнення з Позивача 2 моральної шкоди в розмірі 3000 грн. є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню частково, а саме з Відповідача 2 на користь Позивача 1 підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 40 260 грн., та витрати, пов'язані з проведенням експертного дослідження в розмірі 700 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягнути з Відповідача 1 на користь Позивача 1 судовий збір в розмірі 409 грн. Виходячи з наведеного та

Outcome: partial