Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до ВАТ «НАСК «Оранта» посилаючись на те, що 05 вересня 2012 року сталася ДТП за участю автомобіля «Део», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля «Шкода», державний номер [NUMBER], під керуванням позивача, внаслідок якої було пошкоджено належний позивачу автомобіль «Шкода», державний номер [NUMBER]. Відповідно до постанови Оболонського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2012 року винним у вчинені вказаної ДТП визнано [PERSON] Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ВАТ «НАСК «Оранта», на підставі чого позивач 05 грудня 2012 року звернувся до вказаної страхованої компанії з заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до складеного страховою компанією розрахунку від 11 грудня 2012 року розмір страхового відшкодування складає 4266 грн. 42 коп. Позивач зазначає, що згідно страхового акту №ОЦВ-12-15477/1 відповідач був зобов'язаний виплатити йому страхове відшкодування в строк до 06 березня 2013 року. Після закінчення терміну виплати позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням виплатити страхове відшкодування, на що отримав відповідь, що виплату буде здійснено найближчим часом. Проте виплата страхового відшкодування йому до цього часу не здійснена, про причини невиплати не повідомлено. У зв'язку з цим позивач просить стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 4266 грн. 42 коп. Також позивач, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, у зв'язку з простроченням виплати страхового відшкодування відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просить стягнути з відповідача пеню за період з 06 березня 2013 року по 31 липня 2015 року у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла протягом періоду нарахування, яка становить 2648 грн. 32 коп. Крім того, позивач на підставі ст. 625 ЦК України за прострочення виплати страхового відшкодування просить також стягнути з відповідача за вказаний період прострочення три проценти річних у розмірі 307 грн. 88 коп. та інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 3259 грн. 37 коп. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позивач проти заочного розгляду справи не заперечував. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 вересня 2012 року близько 12 год. 10 хв. у м. Києві на перехресті вул. Тимошенка - пр. Оболонський, сталася ДТП за участю автомобіля «Део», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та належного позивачу автомобіля «Шкода», державний номер [NUMBER], внаслідок чого було пошкоджено транспорті засоби. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2012 року [PERSON] визнано винним у скоєнні вказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 6 Закону визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Пунктом 22.1 ст.22 Закону визначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. За полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/3983778 (дата укладення договору - 14 липня 2012 року, страховий платіж сплачено 14 серпня 2012 року), автомобіль «Део», державний номер [NUMBER], є забезпеченим транспортним засобом, страховиком являється ВАТ «НАСК «Оранта». Термін дії вказаного полісу становить з 15 серпня 2012 року по 14 серпня 2013 року, тобто на час вчинення ДТП вказаний поліс був чинний. Як вбачається з матеріалів справи 05 грудня 2012 року позивач звернувся до ВАТ «НАСК «Оранта» з заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно положень ст. 29 Закону у зв'язку пошкодженням транспортного засобу потерпілому відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. 11 грудня 2012 року ВАТ «НАСК «Оранта» складено розрахунок страхового відшкодування, згідно якого сума страхового відшкодування становить 4266 грн. 42 коп. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Позивачу сума страхового відшкодування страховою компанією не сплачена. В матеріалах справи міститься відповідь страхової компанії від 25 грудня 2013 року, в якій позивача повідомляють про те, що страхове відшкодування буде виплачено йому найближчим часом, а також відповідь №09-02-09/10064 від 09 липня 2015 року про те, що страхове відшкодування буде виплачено за рішенням суду. На підставі викладеного з відповідача на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування в розмірі 4266 грн. 42 коп. Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Оскільки позивачем заяву про виплату страхового відшкодування було подано 05 грудня 2012 року, прострочення виплати страхового відшкодування почалося з 06 березня 2013 року. За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла протягом періоду, за який нараховується пеня, за прострочення виплати страхового відшкодування за період з 06 березня 2013 року по 31 липня 2015 року у розмірі 2648 грн. 32 коп. згідно наданих позивачем розрахунків (а.с.41-42). Також на підставі ст. 625 ЦК України з відповідача на користь позивача за прострочення виплати страхового відшкодування слід стягнути три проценти річних за період з 06 березня 2013 року по 31 липня 2015 року у розмірі 307 грн. 88 коп. (4266,42Х3/100/365Х878) та 3184 грн. 12 коп. інфляційного збільшення суми боргу за період з березня 2013 року по липень 2015 року (4266,42Х1,746-4266,42). Оскільки за розрахунками суду розмір інфляційного збільшення суми боргу за період, за який просить позивач, є меншим, ніж розраховано позивачем, позов в цій частині підлягає частковому задоволенню. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: partial