Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON] про поділ майна подружжя, яке вони набули у період шлюбу із 30.10.1993 року. За час спільного проживання подружжя набуло ? частину нежитлової будівлі магазину «Камелія», що знаходиться в м. Самборі по вул. Валовій, 30«а» Львівської області, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого на підставі рішення виконкому Самбірської міської ради від 20.09.2001 року №407 та оформленого на імя відповідача. Домовленості між [PERSON] та відповідачем щодо порядку поділу майна, що є їх спільною сумісною власністю не знайдено, а тому [PERSON] просить за рішенням суду поділити вищевказане майно у рівних частках, тобто по ? нежитлової будівлі №30«а» по вул. Валовій у м. Самборі. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] у підтримання позовних вимог посилалися на обставини, викладені в позовній заяві, просили позов задовольнити та наполягали на цьому. Позивач [PERSON] пояснив, що спірне майно є майном подружжя, оскільки на даний час на розгляді у місцевому судді знаходиться цивільна справа за його позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу; що фактично всю будівлю він будував із [PERSON], а тому ? частина нежитлової будівлі магазину «Камелія» у м. Самборі по вул. Валовій, 30«а» є зареєстрованою за [PERSON]. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позов по суті власних пояснень визнали. [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що ? частина нежитлової будівлі магазину «Камелія» в м. Самборі по вул. Валовій, 30«а» Львівської області була фактично побудована за час спільного подружнього життя із [PERSON], але разом з тим під час спільного проживання подружжя придбало і млин, автомашини [PERSON], Мерседес, автомобільний причіп; спільно займались торгівлею квітів, у чому допомагала матір відповідача; а також відповідач отримала кредит у банківській установі, що потратила на поділ будинку в м. Самборі по вул. Слюсарській, коли вона мала судовий спір із сестрою, матірю. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 жовтня 1993 року, що відомо із копії свідоцтва про шлюб серії І-СГ №249103, виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Самбору реєстраційної служби Самбірського МРУЮ у Львівській області 25.03.2015 року, а також про це установлено в судовому засіданні з пояснень сторін; на даний час між сторонами мається спір про розірвання шлюбу, що перебуває в апеляційному провадженні. Відповідно до довідки №361 від 06.04.2015 року, виданої Самбірським МБТІ, нежитлова будівля №30«а» по вул. Валовій в м. Самборі Львівської області перебуває у власності [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині за кожною, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого на підставі рішення виконкому Самбірської міської ради від 20.09.2001 року №407. Згідно довідки про технічну характеристику обєктів нерухомого майно №223 від 06.04.2015 року, виданої Самбірським МБТІ, загальна площа нежитлової будівлі магазину «Камелія» в м. Самборі по вул. Валовій, 30«а» Львівської області становить 39,7м2. Із пояснень як позивача так і відповідача під час судового розгляду встановлено, що 1/2 частину нежитлової будівлі магазину «Камелія» за адресою в м. Самборі по вул. Валовій, 30«а» Львівської області сторони придбали за спільні кошти під час спільного подружнього життя. Тому правовий режим даного майна відповідно до ст. 60 СК України є майном спільної сумісної власності чоловіка та дружини, набуте ними за час шлюбу, що є продовженням загальної норми ч. 3 ст. 368 ЦК України і не може бути особистою власністю чоловіка, відповідно, - відповідача [PERSON] у цивільній справі, чи інших осіб, що випливає із змісту ст. ст. 57, 58, 62 СК України. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Між сторонами шлюбний договір не укладено, домовленості між ними щодо визначення часток у спільній сумісній власності немає. Тому суд переконаний, що слід визнати ? частину нежитлової будівлі №30«а» по вул. Валовій у м. Самборі спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]; відповідно поділити в ідеальних частках між сторонами вказане майно по ?. Із урахуванням зазначеного, а також виходячи із засад змагальності щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства, аналізуючи пояснення сторін, подані суду матеріали, суд вважає, що позов [PERSON] про поділ майна подружжя слід задовольнити повністю. Позивач наполягав на поділі спірного майна у рівних частках, відповідач позов визнала і не зверталася до суду із клопотаннями про доказування, чи про звільнення від доказування протилежного; судом не встановлено підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову, а відтак, визнання позову [PERSON] не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів сторін. Оскільки суд прийшов до такого висновку, то судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved