Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання договору оренди транспортного засобу дійсним, мотивуючи свої вимоги тим, що 01 листопада 2014 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір оренди транспортного засобу з правом викупу № 157/14 строком на 1 рік. Відповідно до умов договору та акту прийому-передачі транспортного засобу від 01.11.2014 року він [PERSON] передав, а відповідач [PERSON] отримав в платне користування належний йому на праві власності екскаватор - навантажувач марки JCB 3-CX 1999 року випуску, заводський № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , загальною масою 7600 кг., жовтого кольору, реєстраційний номер № [NUMBER] . Технічний стан екскаватора-навантажувача був справний, відповідав технічним вимогам. Транспортний засіб передався відповідачу [PERSON] у користування і виплату повної вартості в національній валюті гривні у розмірі, еквівалентному 30 000 доларів США на момент виплати, без надання послуг по управлінню ним та його технічній експлуатації, після чого орендодавець зобов`язався передати право власності орендарю в повному обсязі. Розмір орендної плати з урахуванням виплати повної вартості визначено в національній валюті згідно із комерційним курсом, еквівалентному 2500 доларів США на момент оплати. Зважаючи на те, що транспортний засіб терміново необхідний був відповідачу [PERSON] для здійснення підприємницької діяльності між ними було досягнуто домовленості про те, що договір оренди спочатку буде укладатись у простій письмовій формі, а пізніше при наявності у відповідача вільного часу, договір оренди буде посвідчено нотаріально. На виконання умов договору відповідач [PERSON] здійснив часткову оплату за користування транспортним засобом, зокрема перший платіж в сумі 2500 доларів США сплачено 01 листопада 2014 року, другий платіж у сумі 2500 доларів США сплачено 07 грудня 2014 року, та третій платіж в сумі 2500 доларів США сплачено 01 січня 2015 року. Надалі будь-який зв`язок з відповідачем [PERSON] втрачено. Орендна плата не вноситься, договір оренди транспортного засобу нотаріально не посвідчено. На неодноразові звернення позивача [PERSON] до відповідача [PERSON] з приводу отримання орендної плати та нотаріального посвідчення договору оренди транспортного засобу також позитивних результатів не дали. Заяви-вимоги направлені відповідачу [PERSON] про необхідність посвідчення договору оренди транспортного засобу та сплату орендної плати також залишені без реагування. Прохає суд винести рішення, яким визнати дійсним договір № 157/14 оренди транспортного засобу з правом викупу (договір оренди техніки без екіпажу з правом викупу) від 01 листопада 2014 року, предметом якого є екскаватор-навантажувач марки JCB 3-CX 1999 року випуску, заводський № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , загальною масою 7600 кг., жовтого кольору, реєстраційний номер № [NUMBER] з моменту його укладення. Судові витрати покласти на відповідача. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, прохав їх задовольнити в повному обсязі, обгрунтовував позовні вимоги обставинами, викладеними в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, оскільки позивач власноруч договір оренди транспортного засобу з правом викупу взагалі не підписував, договір від імені позивача підписаний сторонньою особою, яка не мала на те повноважень і відповідач власника транспортного засобу [PERSON] взагалі жодного разу не бачив. Отже, сторони взагалі не домовлялися про будь-які умови договору, а відповідно позивач не має права звертатися до суду з приводу визнання договору дійсним. Крім того, з боку відповідача в жодному разі не було факту ухилення від нотаріального посвідчення договору, навпаки він намагався знайти у м.Львів позивача, але за вказаною в договорі адресою ніхто не проживав. Вважає, що навпаки має місце ухилення від нотаріального посвідчення договору з боку позивача. Вислухавши сторони, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. На підставі доказів, наданих учасниками справи, судом встановлено, що 01.11.2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір оренди транспортного засобу з правом викупу № 157/14 строком на 1 рік. (а.с.6-9). З умов договору вбачається, що орендодавець [PERSON] надає орендарю [PERSON] належний йому на праві власності екскаватор-навантажувач марки JCB 3-CX 1999 року випуску, заводський № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , загальною масою 7600 кг., жовтого кольору, державний реєстраційний номер № [NUMBER] у користування і виплату повної вартості в національній валюті гривні у розмірі, еквівалентному 30000 доларів США на момент виплати, без надання послуг по управлінню ним та його технічній експлуатації, після чого зобов`язується передати право власності на транспортний засіб орендарю в повному об`ємі. Розмір орендної плати з урахуванням виплати повної вартості складає суму в національні валюті згідно з комерційним курсом, еквівалентному 2500 доларів США на момент оплати. З акту прийому-передачі від 01.11.2014 року вбачається, що орендодавець [PERSON] передав, а орендар [PERSON] прийняв екскаватор-навантажувач марки JCB 3-CX 1999 року випуску, заводський № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , загальною масою 7600 кг., жовтого кольору, державний реєстраційний номер № [NUMBER] . (а.с.10-11). Відповідно до розписок від 01.11.2014 року, 07.12.2014 року та 01.01.2015 року позивачем [PERSON] на виконання вимог договору № 157/14 від 01.11.2014 року, було отримано від відповідача [PERSON] грошові кошти в сумі по 2500 доларів США. Всього 7500 доларів США (а.с.16-18), що не оспорюється сторонами. Судом встановлено, що вищевказаний договір оренди від 01.11.2014 року було укладено сторонами у простій письмовій формі та нотаріально не посвідчено. Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] перестав сплачувати позивачу [PERSON] орендну плату згідно умов договору, на письмові вимоги позивача про виконання грошових зобов`язань, котрі виникли на підставі договору оренди транспортного засобу з правом викупу, оплату заборгованості на суму 22 500 доларів США та нотаріальне посвідчення договору оренди транспортного засобу № 157/14 від 01.11.2014 року не реагував. (а.с. 14,19,30 т.1). Згідно ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, коли між сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов. Згідно ч.2 ст. 799 ЦК України договір оренди (найму) транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. 15.11.2016 року позивачем на адресу відповідача направлена рекомендованим листом заява-вимога про необхідність прибуття 20.11.2016 року до м. Львова до приватного нотаріуса Красовської А.В. для здійснення нотаріального посвідчення спірного договору оренди від 01.11.2014 року. Матеріали справи не містять даних про те, що відповідач у запропонований дату, час та місце з`явився для вчинення нотаріального посвідчення договору оренди. Крім цього, 13.01.2017 року позивачем на адресу відповідача направлена рекомендованим листом заява-вимога про необхідність прибуття 23.01.2017 року до м. Львова до приватного нотаріуса Красовської А.В. для здійснення нотаріального посвідчення спірного договору оренди від 01.11.2014 року. Матеріали справи не містять даних про те, що відповідач у запропонований дату, час та місце з`явився для вчинення нотаріального посвідчення договору оренди. Також матеріали справи не містять даних про те, що самим відповідачем вживалися заходи щодо нотаріального посвідчення спірного договору оренди, що відповідач сам пропонував позивачу нотаріально посвідчити договір оренди у конкретний час та конкретному місці у конкретного нотаріуса, однак від нотаріального посвідчення договору ухилився позивач, а не відповідач. Для визнання дійсним договору оренди, який нотаріально не посвідчений, в якості однієї із підстав законодавство визначає необхідність встановлення факту ухилення стороною від його подальшого нотаріального посвідчення. Обраний позивачем спосіб реалізації свого права шляхом направлення відповідачу пропозиції про необхідність прибуття до визначеного ним нотаріуса у конкретні дату, час та місце цілком відповідає вимогам ч.2 ст. 220 ЦК України у частині вжиття ним дій щодо нотаріального посвідчення договору, який підлягав нотаріальному посвідченню, однак був укладений між сторонами в простій письмовій формі. Таким чином, судом встановлено, що сторони погодили всі істотні умови договору №157/14 оренди транспортного засобу з правом викупу (договір оренди техніки без екіпажу з правом викупу), від 01.11.2014 року. Позивач [PERSON] повністю виконав умови договору щодо передачі об`єкта оренди, а відповідач [PERSON] вказаний об`єкт оренди прийняв та частково сплатив орендні платежі, але вищевказаний договір до цього часу нотаріально не посвідчений у зв`язку з тим, що вже після укладення договору відповідач ухилився від його нотаріального посвідчення. Посилання представника відповідача [PERSON] на те, що заяви-вимоги про необхідність нотаріального посвідчення Договору № 157/14 оренди транспортного засобу з правом викупу (договору оренди техніки без екіпажу з правом викупу) від 01 листопада 2014 року направлялись позивачем не за місцем проживання відповідача, суд не може взяти до уваги, оскільки матеріали справи не містять даних про те, що позивачу було відомо що відповідач не проживає за адресою, за якою направлялись вимоги. Так, у договорі та акті прийому-передачі транспортного засобу, які містяться в матеріалах справи, розписках про отримання позивачем від відповідача коштів на виконання умов договору оренди (а.с. 16-18, 173-179 т.1) зазначена адреса відповідача як [ADDRESS] та саме за цією адресою і направлялись вимоги позивачем. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] посилався на те, що заява-вимога позивача від 13.01.2016 року про необхідність нотаріального посвідчення Договору № 157/14 оренди транспортного засобу з правом викупу (договору оренди техніки без екіпажу з правом викупу) від 01 листопада 2014 року є сфальсифікованою, оскільки вона в дату, зазначену у заяві-вимозі, не направлялась, оскільки до неї позивачем додано фіскальний чек від 13.01.2017 року. Представник позивача [PERSON] вказав, що у вищевказаній заяві-вимозі у частині зазначення року була допущена описка. Насправді заява-вимога була надіслана у 2017 році, що вбачається з її змісту. Суд вважає, що підстав для визнання заяви-вимоги ( а.с.62 т.2) не належним доказом та сфальсифікованою немає, оскільки в ній прямо зазначено, що вказана заява-вимога є повторною, у заяві вказано про те, що відповідач не з`явився до нотаріуса 20.11.2016 року, тобто згідно попередньо поданої заяви. У заяві вказано про необхідність прибути до нотаріуса 23.01.2017 року. Заява відповідачу відправлена 13.01.2017 року, таким чином вказана заява і фактично була направлена 13 січня 2017 року. Зазначений у заяві 2016 рік свідчить про допущену позивачем описку. Твердження представника відповідача з приводу того, що договір від імені позивача було підписано не ним, а іншою особою, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи, а тому суд не може взяти їх до уваги. У нотаріально посвідченій заяві [PERSON] від 12.03.2019 року (а.с.172 т.1) зазначено невірно ім`я та по-батькові відповідача, фактично у цій заяві позивач зазначив своє ім`я та по-батькові відповідача, але це не спростовує той факт, що спірний договір було укладено позивачем та не підтверджує твердження сторони відповідача про те, що позивачем даний договір не підписувався. Так, у даній заяві зазначено вірні реквізити спірного договору, об`єкту оренди, дані щодо отримання ним від відповідача грошових коштів на виконання умов договору оренди та інші дані, пов`язані із спірними між сторонами правовідносинами. Крім цього, вказана заява нотаріально посвідчена, тобто підтверджено, що зроблена позивачем особисто. Беручи до уваги вищевикладене, вимога позивача [PERSON] про визнання дійсним договору № 157/14 оренди транспортного засобу з правом викупу (договір оренди техніки без екіпажу з правом викупу) від 01 листопада 2014 року, предметом якого є екскаватор-навантажувач марки JCB 3-CX 1999 року випуску, заводський № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , загальною масою 7600 кг., жовтого кольору, державний реєстраційний номер № [NUMBER] , з моменту його укладення є законною та обґрунтованою. У відповідності до ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню 551 грн. 20 коп. судового збору у розмірі, що підлягав сплаті позивачем на час звернення із даним позовом до суду. Крім цього, представником позивача під час судового засідання 15.10.2020 року зробив усну заяву щодо подачі ним доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу, про що прохав зазначити в резолютивній частині рішення. Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ч.7 ст. 265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення, строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 16 год. 45 хв. 05 листопада 2020 року та встановити стороні позивача строк протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду для подання доказів щодо розміру понесених судових витрат.

Outcome: approved