overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

[PERSON] (далі Позивачка), посилаючись на те, що [PERSON] (далі Відповідач) не надає матеріальну допомогу, звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) Відповідача. В судове засідання сторони не з'явилися, подали заяви про слухання справи за їхньою відсутністю: Позивачка заявлені вимоги підтримала, Відповідач позов визнав у повному обсязі. Судом встановлено, що Відповідач - батько неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується даними Свідоцтва про народження дитини ( а.с.5) Дитина проживає разом з Позивачкою. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З урахуванням передбачених статтею 182 СК України обставин, приймаючи до уваги факт визнання Відповідачем позовних вимог, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) Відповідача. На підставі статей 180, 182 - 183 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

[PERSON] (далі Позивачка) у позовній заяві просить збільшити розмір стягуваних з [PERSON] (далі - Відповідач) аліментів на утримання дитини до 1/4 частини всіх видів доходів але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем вона має дочку [PERSON], [INFO]. Рішенням Міловського районного суду Луганської області від 17 грудня 2008 року з Відповідача було стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 350 гривень щомісячно. Цієї грошової допомоги не достатньо для нормального росту та розвитку дитини, а Відповідач не проявляє ніякої ініціативи в наданні додаткової матеріальної допомоги, у звязку з чим вона змушена звернутися до суду. У судовому засіданні Позивачка свої вимоги підтримала посилаючись на вищевикладене. Відповідач у судове засідання не зявився, натомість надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без нього, з позовними вимогами згоден. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення Позивачки, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступних доказів:. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 3), Відповідач є її батьком який, відповідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 4), шлюб між Сторонами було розірвано 20 лютого 2009 року. Згідно виконавчого листа Міловського районного суду від 17 грудня 2008 року, з Відповідача на користь Позивачки стягуються аліменти у розмірі 350 гривень щомісячно. (а.с. 6). Факт знаходження на утриманні Позивачки доньки [PERSON], підтверджується довідкою Міловської селищної ради (а.с.5) .Статтею 92 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Оскільки Відповідач сплачує аліменти на утримання дитини у розмірі 350 гривень щомісячно, розмір яких є меншим законодавчо встановленого, тому суд вважає необхідним збільшити розмір аліментів та стягнути з Відповідача аліменти на користь Позивачки на утримання дитини у розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) просить суд розірвати шлюб з [PERSON] (далі - відповідачем). В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що перебуває в шлюбі з відповідачем, який зареєстрований 21.11.1996 Привільненською сільською радою Дубенського району Рівненської області, про що свідчить актовий запис №10. Від спільного подружнього життя мають малолітню доньку [PERSON] [INFO] Причиною звернення до суду стало те, що сторони мають різні характери та погляди на життя. Спроби налагодити відносини позитивних наслідків не дали. З травня 2016 року не підтримують подружніх відносин. Втратила почуття любові до відповідача, шлюбні відносини носять формальний характер і примирення виключається. Просить шлюб розірвати, а доньку [PERSON] залишити проживати з матір'ю. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «[PERSON]». У судове засідання позивач не з'явилася, справу просить розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує (а.с. 2). Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, згідний на розірвання шлюбу (а.с.11). Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21.11.1996., який зареєстрований Привільненською сільською радою Дубенського району Рівненської області, про що свідчить актовий запис №10, згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 3). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19.08.2003, у якому позивач зазначений батьком, а відповідачка - матір'ю (а.с. 4). Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що позивач і відповідач не підтримують шлюбних відносин, обоє бажають розірвання шлюбу. За таких обставин, суд вважає, що їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу відповідачці залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». Враховуючи досягнення згоди між позивачкою та відповідачем щодо місця проживання спільної дитини [PERSON], відповідно до ст.160 СК України, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити її проживати разом з позивачем. Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути понесені нею судові витрати у розмірі 551 грн. 20 коп. (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

[PERSON] ( далі - Позивач) у вересні 2015 року звернувся до Святошинського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23 жовтня 2011 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO] Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що протягом останніх двох років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин . сторони мають протилежні погляди на шлюб, сімю. Відповідач нехтує сімейними цінностями, з її ініціативи між сторонами постійно виникають сварки, свідком яких є дитина, що тяжким чином впливає на психічний стан та спричиняє душевні страждання. Відповідач на думку позивача не задатна підтримувати моральну атмосферу у сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Шлюбно-сіменій відносини між сторнами припиненні, сторонни проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, подальше сумісне життя і збереження сімї позивач вважає неможливим. Спір про розподіл спільного майна відсутній. Щодо місця проживання дитини на момент розірвання шлюбу згоди між сторонами не досягнуто. Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись при цьому на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні 18.11.2015 р. попросила суд надати строк на примирення. Суд надав сторонам строк на примирення до 18.04.2016 р. У судовому засіданні 18.04.2016 р. позивач повідомив суд, що примирення між сторонами не відбулося. Відповідач належним чином повідомлена у судовому засіданні відсутня, не подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд ухвалив проводити засідання за відсутності відповідача, який був повідомлений належним чином. Позивач наполягав на розірванні шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами втрачено почуття любові та взаєморозуміння, шлюб фактично розпався, сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, спільного господарства не ведуть. Таким чином, суд знаходить, що сім'я розпалася остаточно, примирення бути не може, шлюб носить формальний характер, а тому підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) у квітні 2014 року звернулася до суду із даним позовом, в якому посилається на те, що знаходиться в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (далі - відповідач) з 13.07.1995 року. Від даного шлюбу мають двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] У листопаді 2006р. відповідач покинув родину і зник. На даний час їхні спільні із відповідачем діти проживають разом із позивачем, яка їх самостійно виховує та утримує. З 2006р. відповідач більше ніколи не приїздив до сім'ї, самоусунувся від утримання і виховання дітей. Позивачка не підтримує жодних відносин із відповідачем тому подружнє сумісне життя і збереження сім'ї вважає неможливим. Подружнє життя між сторонами не склалося через різні погляди на життя, сім'ю та шлюб. Просила шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи була належним чином повідомлена. До суду надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, що підтверджується зворотнім повідомленням, яке міститься у матеріалах справи, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у його відсутності та відповідно до вимог ст.224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 13.07.1995 року. Шлюб зареєстровано Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї, зроблено запис № 1166 (а.с. 6). Від даного шлюбу мають дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.4). Також судом встановлено, що сім'я розпалася. Подружні стосунки не підтримуються, не ведеться спільне господарство. Шлюб носить формальний характер, а тому його необхідно розірвати. Наведені обставини підтверджуються свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] та іншими матеріалами справи. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу не можливе та суперечить інтересам подружжя, то суд вважає за необхідне задовольнити позов і розірвати шлюб. На підставі ст.ст. 105, 110 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) у листопаді 2015 року звернулася до Святошинського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 березня 2004 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що причиною розірвання шлюбу є різні характери, різні погляди на життя, між стронами постійно виникають сварки та непорозуміння, що привели до неможливості подальшого спільного проживання. Відповідач не допомагає у веденні домашнього господарства, не проявляє турботу, повагу та увагу до позивача та спільних дітей. В результаті вказаного непорозуміння, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивач вказує, що сторонами приймалися заходи щодо збереження сімї, але подальше спільне життя є неможливим. Позивач вважає що подальше збереження шлюбу є неможливим, таким що суперечить інтересам сторін та спільної дитини. Сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбно-сімейні стосунки з 28 серпня 2014 р. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач у судове засідання зявився, позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу, вважає що подальше збереження шлюбу є неможливим, таким що суперечить інтересам сторін та спільної дитини. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. У судовому засіданні позивач наполягала на розірванні шлюбу, посилаючись на те, що примирення між ними не можливе. Згідно до ч.2 ст.112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що причини, що спонукали сторони на розірвання шлюбу є обґрунтованими, оскільки судом достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім»ї не можливо. Тому позов підлягає задоволенню, сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, позивач наполягає на розірванні шлюбу, посилаючись на те, що примирення між ними не можливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) у позові просить встановити додатковий строк для прийняття спадщини, мотивуючи свої вимоги тим, що 27 липня 2010 року його мати [PERSON] подарувала йому та його рідним сестрам [PERSON] та [PERSON] житловий будинок №20 по вул. Оборонній смт. Мілове Міловського району Луганської області у рівних частках, по 1/3 кожному, право власності на який було зареєстроване в БТІ. 01 березня 2012 року його сестра [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частки зазначеного будинку, але спадщину ніхто не прийняв. Оскільки на час смерті своєї сестри він знаходився за межами України, вчасно подати заяву про прийняття спадщин не встиг, тому просить встановити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. У судовому засіданні Позивач вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на вищевикладене. Представник Відповідача в судовому засіданні позов визнав повністю, просить суд задовольнити вимоги позивача. Третя особа проти задоволення позову не заперечувала. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку про можливість задоволення заявлених вимог з наступних підстав: Згідно договору дарування від 27 липня 2010 року, [PERSON] подарувала [PERSON] (Позивачу) [PERSON] (третій особі) та [PERSON] рівних частках, по 1/3 кожному, житловий будинок №20 по вул.. Оборонній, смт. Мілове Міловського району Луганської області (а.с.4-5), право власності на який було зареєстроване в Міловському БТІ згідно копії витягу про державну реєстрацію прав (а.с. 6). Смерть [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 324546 (а.с.12). Факт споріднення Позивача з померлою [PERSON] підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 9-10), а зміна дівочого прізвища померлої з «Добровольська» на «Ахтирська» - копією свідоцтва про шлюб (а.с.11). Відповідно до ч. 2 ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк. Посилання позивача на те, що він пропустив строк з поважної причини, підтверджується довідкою ЗАТ «РСП-М», де зазначено, що Позивач працює машиністом і в серпні вересні 2012 року його машина ПРСМ-4 виконувала роботи по зварюванню рейок на території Білгородської області РФ. З урахуванням вищевикладеного, виходячи з сукупності допустимих доказів наданих сторонами по справі суд приходить до висновку, що Позивач довів заявлені вимоги. На підставі ст. ст. 1270,1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

[PERSON] (далі-Позивач), уточнивши позовні вимоги, звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач), вказуючи, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 07 березня 2013 року. Від даного шлюбу в них народилося двоє дітей: донька [PERSON], [INFO] і донька [PERSON], [INFO]. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки сумісне життя з відповідачем не склалося з різних причин і подальше проживання разом неможливо. Позивач в судове засідання не зявилася, на розгляд суду від неї надійшла заява з проханням розглянути справу без її участі. Позов підтримує в повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач двічі в судове засідання не зявився. Викликався належним чином шляхом надіслання судових повісток на зареєстровану адресу місця проживання, однак до суду повернулися конверти з відміткою «адресат не мешкає». В силу положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка фізичним особам, які не мають статусу підприємців, надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, відповідно та в порядку ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів та згоди позивача. У звязку з цим в силу положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що сторони 07 березня 2013 року уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тарутинського районного управління юстиції в Одеській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 6, 7). Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, тому їх сім`я носить виключно формальний характер. Вивчивши матеріали справи, суд приходить висновку, що сім'я [PERSON] розпалася, подружжя втратило один до одного відчуття любові й пошани. Шлюб існує лише формально та позов підлягає задоволенню, оскільки ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище Аксентьєва. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту [PERSON], позивач) звернувся до Валківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] (далі по тексту [PERSON], відповідач), в якому просить розірвати шлюб, що було укладено між ним та [PERSON], 16 жовтня 2004 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану № 1 Харківського обласного управління юстиції. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 16 жовтня 2004 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] у міському відділі реєстрації актів цивільного стану № 1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1972. Причиною для розірвання шлюбу стало те, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки. Внаслідок цього сторони втратили один до одного почуття. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з 2014 року. В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Окрім того, в заяві просив розглядати справу без його участі. Відповідач в судове засіданні не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в заяві зазначила, що позов визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. За таких обставин суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності сторін, що відповідає положенням ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 16 жовтня 2004 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану № 1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1972. З матеріалів справи судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу стала відсутність взаєморозуміння між сторонами. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, проживають вони окремо, спільне господарство не ведуть. Згідно зі\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved