Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] сільської ради, де третя особа Державна архітектурно-будівельна інспекція України про визнання права власності на нерухоме майно. В позовній заяві зазначив, що у відповідності до свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер 51319434 від 30.12.2015 року, виданого реєстраційною службою Тячівського районного управління юстиції, позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,2463 га, кадастровий номер 2124487400:04:009:0193, розташованої по вул.. Вакарова, 81, у с. Терново, Тячівського району для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Право власності позивача на зазначену земельну ділянку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що стверджується витягом №51319585 від 30.12.2015 року. На земельній ділянці площею 0,2463 га, кадастровий номер 2124487400:04:009:0193, розташованій по вул.. Вакарова, 81, у с. Терново, Тячівського району, позивачем було збудовано обєкт нерухомого майна садибний (індивідуальний) житловий будинок з вбудованим магазином, кафе, майстернями. Зазначений обєкт нерухомого майна розташований по вул.. Вакарова, 81 у с. Терново, Тячівського району. Відповідно до технічного паспорту, виготовленого 09.12.2015 року Тячівським районним підприємством технічної інвентаризації, до складу будівель і споруд, розташованих по вул.. Вакарова, 81, у с. Терново, Тячівського району, входять: житловий будинок з вбудованим магазином, кафе, майстернями площею 1164,4 кв.м. літера «А», кафе-магазин, площею 270,6 кв.м. літера «Б». Згідно звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж обєкта від 28.12.2015 року, складеного експертом з технічного обстежень будівель і споруд [PERSON], за результатами обстеження обєкту-житловий будинок з вбудованим магазином, кафе, майстернями та кафе-магазин, розташованого по вул.. Вакарова, 81 у с. Терново, Тячівського району, встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації. Відповідно до інформаційного листа відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Тячівської РДА №01-13/173 від 28.12.2015 року порушень державних будівельних норм щодо розміщення обєкту, розташованого по вул. Вакарова, 81 у с. Терново (забудовник [PERSON]) не виявлено. Висновком про вартість обєкта оцінки від 15.01.2016 року, складеним ТОВ «Ріалті-О», встановлена ринкова вартість обєкту нерухомого майна- житлового будинку з вбудованим магазином, кафе, майстернями та кафе-магазином, розташованого по вул.. Вакарова, 81 у с. Терново, Тячівського району у сумі 756126 гривень. Однак, право власності на зазначене нерухоме майно не встановлено, оскільки будівництво було вчинено позивачем без отримання у встановленому порядку дозволу на право проведення будівельних робіт. Оскільки, земельна ділянка площею 0,2463 га, кадастровий номер 2124487400:04:009:0193, розташована по вул.. Вакарова, 81 у с. Терново, Тячівського району для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, передана позивачу у встановленому законодавством порядку у власність під уже збудоване нерухоме майно, вважає, що право власності на побудований на ній обєкт нерухомого майна житловий будинок з вбудованими магазином, кафе, майстернями та кафе-магазином, може бути визнано за позивачем у судовому порядку на підставі ч.3 ст. 376 ЦК України. Оскільки обєкт нерухомого майна (житловий будинок з вбудованим магазином, кафе, майстернями та кафе-магазином) розташований по вул.. Вакарова, 81 у с. Терново, Тячівського району, будувався позивачем на власній земельній ділянці за рахунок особистої праці та власних коштів, визнання за ним права власності на зазначене нерухоме майно не буде порушувати прав інших осіб. Про відсутність умов для введення в експлуатацію побудованого позивачем обєкту нерухомого майна у порядку, передбаченому Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», свідчить повідомлення Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Закарпатській області від 18.01.2016 року №1007-1.14/60-к. Просить суд визнати за ним право власності на індивідуальний (садибний) житловий будинок з вбудованим магазином, кафе, майстернями, площею 1164,4 квадратних метрів, літера «А», кафе-магазином, площею 270,6 квадратних метрів, літера «Б», загальною площею 1435 квадратних метрів, що розташований по вулиці Вакарова, №81 в с. Терново, Тячівського району, Закарпатської області. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, так як надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представники третьої особи Державної архітектурно-будівельної інспекції [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні проти позову не заперечили посилаючись на те, що, крім відсутності дозволу, інших технічних порушень при будівництві вказаного обєкту не виявлено та іншого порядку оформлення права власності на даний обєкт немає. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] на земельній ділянці по вулиці Вакарова, №81 в с. Терново збудував обєкт нерухомого майна садибний (індивідуальний ) житловий будинок з вбудованим магазином, кафе, майстернями. Також позивач набув право власності для цієї мети на земельну ділянку, на якій розташований вказаний обєкт, кадастровий номер 21244874:04:009:0193. На даний час виготовлено проект технічної документації на самовільно побудований вказаний житловий будинок. Згідно до висновку відділу містобудування і архітектури Тячівської райдержадміністрації від 28 грудня 2015 року №01-13/173 містобудівних та інших порушень не виявлено. Листом управління ДАБІ в Закарпатській області від 18.01.2016 року за №1007-1.14/60-к позивачу повернуто декларацію про готовність обєкта до експлуатації через те, що згідно Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» дія наказу Мінрегіонбуду №79 від 24.04.2015 року була обмежена у часі, а саме до 31.12.2015 року. Згідно до інформаційного листа відділу містобудування і архітектури Тячівської райдержадміністрації від 28.12.2015 року № 01-13/173 містобудівних та інших порушень не виявлено. Цим же листом рекомендовано вирішити питання про визнання права власності на будівлі у судовому порядку. Згідно листа виконавчого комітету [PERSON] сільської ради від 18.04.2016 року за №106/02-36 розташування обєкту нерухомого майна - індивідуального (садибного) житлового будинку з вбудованим магазином, кафе, майстернями, кафе-магазину, загальною площею 1435 квадратних метрів, розташованого по вул.. Вакарова, 81 у с. Терново, Тячівського району, збудований [PERSON], не порушує прав та інтересів третіх осіб та не суперечить забудові с. Терново. Актом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 6 квітня 2016 року, проведеного головним інспектором будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Управління ДАБІ у Закарпатській області, встановлено, що самочинне будівництво садибного (індивідуального) житлового будинку з вбудованим магазином, кафе, майстернями в с. Терново, вул.. Вакарова, 81, Тячівського району, здійснено в 2008 році, без документів на право виконання будівельних робіт, на час здійснення перевірки обєкт завершений будівництвом, жодних будівельних робіт не виконується, експлуатація обєкта будівництва не здійснюється, порушення державних норм щодо розміщення обєкта не виявлено. Забудовником [PERSON] порушено ст.5, абз.4 ч.1 ст. 2 Закону України «Про основи містобудування». Згідно із частиною першою статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до вимог статей 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), якою вона має право володіти, користуватися та розпоряджатися. Згідно частини третьої статті 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Виходячи із положень ч.ч. 3, 5 статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 3, 4, 9 Постанови від 30.03.2012 року за №6 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» роз'яснено, що право власності у порядку, передбаченому частиною третьою статті 376 ЦК України, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв'язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом. При розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону № 2780-XII спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України. У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Пунктом 12 цієї ж постанови розяснено, що у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. У правовій позиції висловленій Верховним Судом України при розгляді справи N 6-1328цс15 зазначено, що згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об'єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об'єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об'єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об'єкт нерухомості є самочинним. Водночас згідно із частиною третьою статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об'єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду. При цьому слід ураховувати положення частини першої статті 376 ЦК України, а саме: наявність в особи, що здійснила будівництво, належного дозволу та належно затвердженого проекту, а також відсутність істотних порушень будівельних норм і правил у збудованому об'єкті нерухомості. З урахуванням наведеного, суд вважає, що до правовідносин сторін слід застосувати правила ч.3 ст.376 ЦК України і позов про визнання права власності на самочинне будівництво задовольнити. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на позивача.

Outcome: approved