Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

[PERSON] (далі позивач), яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON], звернулися до суду з цивільним позовом до [PERSON] (далі відповідач) про визнання права власності у порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що позивач є матірю неповнолітнього [PERSON] 31 серпня 2016 року помер батько неповнолітнього [PERSON] [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входять дві земельні ділянки. Вказану спадщину в рівних частинах прийняли двоє спадкоємців за законом першої черги, а саме неповнолітній [PERSON], який є сином спадкодавця, та відповідач, яка є матірю спадкодавця. Водночас позивач позбавлена можливості оформити спадкові права неповнолітнього [PERSON], оскільки існує спір з відповідачем про поділ спадщини та остання відмовляється надати оригінали правовстановлюючих документів на успадковані земельні ділянки. За таких обставин, посилаючись на приписи законодавства, що регулює спадкові відносини, позивач просила визнати за неповнолітнім [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на ? частину кожної земельної ділянки. Відповідач у справі подала до суду зустрічний позов до позивача, посилаючись на наявність спору щодо розподілу спадкового майна, та просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на ? частину кожної земельної ділянки. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 30 червня 2017 року вказані позови обєднані в одне провадження. У судове засідання сторони не з'явились. Позивач подала до суду заяву, в якій зустрічний позов визнала та просила розглянути справу за її відсутності (а.с. 47). Від відповідача надійшла заява про визнання первісного позову з проханням провести розгляд справи за її відсутності (а.с. 33). Виходячи з приписів ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив слухати справу за відсутності учасників процесу. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. 31 серпня 2016 року помер спадкодавець [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 6 жовтня 2016 року серії І-СР № 290039 (а.с. 7). Згідно з довідкою Іркліївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 12 вересня 2016 року № 2082 (а.с. 9) спадкодавець [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO], мав склад сімї: мати [PERSON] (відповідач). Неповнолітній [PERSON] є сином спадкодавця [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 17 листопада 1999 року серії І-СР № 056704, де у графі «батько» вказано «Карпенко Володимир Федорович» (а.с. 8) Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшли: -земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,25 га, розташована на території Мельниківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, яка належала спадкодавцю на підставі державного акта серії ІІІ-ЧР № 052506, виданого на підставі рішення Мельниківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 26 липня 2002 року № 3-8, що підтверджується листом відділу у Чорнобаївському районі ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 28 березня 2017 року № 258 (а.с. 10); -земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,8482 га, кадастровий номер 7125182800:05:000:5030, розташована на територій Іркліївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, яка належала спадкодавцю на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 21 вересня 2016 року № 23-9466/14-16-СГ (а.с. 17), що підтверджується копією інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 4 жовтня 2016 року № 69657180 (а.с. 12). Відповідно до змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 31 травня 2017 року (вих. № 698-01/16) (а.с. 37), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 36), після смерті спадкодавця [PERSON] до нотаріальної контори подані заяви про прийняття спадщини від [PERSON] і відповідача, свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Зі змісту позову та зустрічного позову вбачається наявність спору між сторонами щодо розподілу спадкового майна. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день його смерті, тобто 31 серпня 2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що померлий [PERSON] заповіт не складав, а [PERSON] і відповідач відповідно до приписів ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] і відповідач звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, а тому є такими, що прийняли її, однак не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки у звязку з наявністю спору про поділ спадкового майна. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. При цьому ч. 4 ст. 174 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання сторонами позовів не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З огляду на викладене, беручи до уваги визнання позовів сторонами, суд вважає, що первісний та зустрічний позови підлягають до задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved