Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що 28 січня 2009 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб , який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Соломянського районного управління юстиції у м. Києві , актовий запис № 98 . Від спільного подружнього життя мають одну неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO]. Через несумісність характерів, спільне подружнє життя з відповідачем для нього стало неможливим. Відсутність почуттів одне до одного та відсутність спільних життєвих інтересів призводять до постійної напруженості в сім?ї. На його думку відповідач не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім?ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім?ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що призвело до того, що з січня 2015 року шлюбні відносини між ними фактично припинилися. У судове засідання як позивач [PERSON], так і відповідач [PERSON] не зявились, однак окремо подали до суду письмові заяви, згідно яких позовні вимоги підтримали повністю, просять суд їх задовольнити повністю та слухати справу у їх відсутність. Дослідивши зібрані матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28 січня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Соломянського районного управління юстиції у м. Києві , актовий запис № 98 . Дана обставина стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-БК № 107384. Від спільного подружнього життя мають одну неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO]. Згідно зі\~ст.24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст.110 Сімейного кодексу України). Оскільки позивач та відповідач наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. При цьому, відповідно до ч.ч.3 та 4\~ст. 56 Сімейного кодексу України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Згідно до вимог ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи та судового розгляду, сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, майнового спору між ними не має . Їх шлюб існує лише формально, а його збереження суперечить інтересам позивача. При цьому відповідач також наполягає на розірванні шлюбу. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати.

Outcome: approved