Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про поділ майна подружжя. В обґрунтування позову зазначалося, що позивач і відповідач з 24 квітня 2005 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, мали спільний побут, вели спільне господарство. 16 серпня 2005 року за їхні спільні кошти придбано житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку. 12 вересня 2006 року сторони уклали шлюб. 19 липня 2019 року вони придбали автомобіль. Однак подружнє життя у них не склалося і за рішенням суду шлюб розірвано. На даний час у сторін виник спір про поділ спільно нажитого майна. За таких обставин позивач просила суд визнати за нею право власності на автомобіль, а за відповідачем - право власності на житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку, стягнувши на її користь різницю у вартості розподіленого майна. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 34), причини неявки суду невідомі. Від відповідача надійшла заява, в якій останній позовні вимоги визнав, а також просив провести розгляд справи за його відсутності (а.с. 36). Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Під час розгляду справи судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. 16 серпня 2005 року позивач придбала у [PERSON] житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу будинку (а.с. 9) та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 7 березня 2017 року № 81926036 (а.с. 16). Цього ж дня позивач придбала у [PERSON] земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2416 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі продажу земельної ділянки (а.с. 18), копією витягу з Державного реєстру правочинів від 16 серпня 2005 року № 1356510 (а.с. 19) та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28 лютого 2017 року № 81392071 (а.с. 21). Позивач зареєструвала за собою право власності на вказаний будинок, що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23 серпня 2005 року № 8129963 (а.с. 15). Крім того, позивач отримала на своє ім`я державний акт на право власності на вказану земельну ділянку від 10 лютого 2006 року серії ЯБ № 867381 (а.с. 20). Згідно з копією висновку суб`єкта оціночної діяльності від 19 травня 2020 року ринкова вартість вказаного житлового будинку з надвірними спорудами складає 32400,00 гривень (а.с. 17). Відповідно до копії висновку із звіту про експертну грошову оцінки земельної ділянки від 19 травня 2020 року вказана земельна ділянка має вартість 20600,00 гривень (а.с. 22). Судом встановлено та сторонами не заперечується, що під час перебування у шлюбі відповідачем набуто у власність легковий автомобіль ВАЗ 21043 (д.н.з. [NUMBER] ), білого кольору, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 19 липня 2019 року серії [NUMBER] (а.с. 25), що відповідно до копії висновку суб`єкта оціночної діяльності про вартість транспортного засобу від 20 травня 2020 року має ринкову вартість 34700,00 гривень (а.с. 24). Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 30 квітня 2020 року у справі № 709/453/20 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 7-8). Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Аналогічні положення містить і ч. 3 ст. 368 ЦК України, де передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України, відповідно до ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. З огляду на викладене, враховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про достатність підстав для задоволення позовних вимог та поділу між сторонами їхнього спільного майна в порядку запропонованому позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи задоволення позову у повному обсязі з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 877,00 гривень. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved