Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом [PERSON], Жорнищенської сільської ради Ківерцівського району про недійсність державного акту на право приватної власності на землю. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником земельної ділянки, що по вул. Центральній, 50 у с. Жорнище Ківерцівського району Волинської області, суміжним землекористувачем є [PERSON], яким було успадковано вказану земельну ділянку після смерті матері [PERSON] Останній земельна ділянка площею 0,5060 га. Для обслуговування жилого будинку належала на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ВЛ № 034225 від 25.03.1997 року, виданого на підставі рішення Жорнищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області № 11/4 від 25.03.1997 року. Вважає вказаний вище Державний акт недійсним, враховуючи наступне: Державний акт містить підписи інженера-землевпорядника [PERSON] (працював з 24.12.2004 року по 29.03.2013 року) та голови Жорнищенської сільської ради [PERSON] (працював з 10.04.2002 року по 30.11.2010 року), коли Державний акт виданий 25.03.1997 року, тобто в той період, коли вищевказані посадові особи не здійснювали своїх повноважень; У рішеннях сесії Жорнищенської сільської ради від 25.03.1997 року про виділення земельних ділянок та видачу державних актів [PERSON] не значиться; Державний акт не зареєстрований у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю; У Державному акті наявний підпис [PERSON] як суміжного користувача, що погоджує межі земельної ділянки, коли на момент видачі державного акті, власником земельної ділянки, яка межує із земельною ділянкою відповідача, а отже і суміжним землекористувачем був [PERSON]. який помер 10.04.2000 року; Земельна ділянка, яку успадкував відповідач не має винесених меж в натурі на місцевості, тобто відсутня земле технічна документація на вказану земельну ділянку. У звязку з цим просить визнати недійсним Державний акт про приватну власність на землю серії ІІ-ВЛ № 034225, виданого 25.03.1997 року Жорнищенською сільською радою Ківерцівського району Волинської області [PERSON]. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили суд їх задоволити з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечували, оскільки оспорюваний Державний акт був виданий не у 1997 році, а в період з 2002 по 2005 роки, тому посилання позивача та його представників на діючі нормативно-правові акти станом на 1997 рік не може бути взято до уваги. Рішення Жорнищенської сільської ради Ківерцівського району від 25.03.1997 року хоча й не містить положення про виділення земельної ділянки [PERSON], однак там зазначено про виділення земельної ділянки [PERSON] чоловіку [PERSON], тому суперечностей рішення сільської ради і Державним актом немає. Оскільки Державний акт видався на імя [PERSON], тому [PERSON] не є належним відповідачем за даним позовом. Представник третьої особи Відділу Держземагенства у Ківерцівському районі Волинської області [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення позову не заперечував, усі наведені позивачем порушення при оформленні оспорюваного Державного акту справді були допущені працівниками сільської ради. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши представлені письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.03.1997 року [PERSON] було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ВЛ № 034225 на підставі рішення сесії Жорнищенської сільської Ради народних депутатів № 11/4 від 25.03.1997 року про передачу останній у приватну власність земельної ділянки площею 0,5060 га на території Жорнищенської сільської ради для обслуговування жилого будинку та ведення особистого селянського господарства (а.с. 55). Вказаний Державний акт підписаний інженером-землевпорядником [PERSON], головою Жорнищенської сільської ради [PERSON] (хоча в судовому засіданні останній спростував справжність свого підпису у Державному акті) містить також підпис [PERSON] як суміжного землекористувача. Як вбачається із відповіді на запит Жорнищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області № 8 від 20.03.2015 року [PERSON]В на посаді голови Жорнищенської сільської ради перебував в період з 10.04.2002 року по 30.11.2010 року, а інженер-землевпорядник [PERSON] здійснював свої посадові обовязки з 24.12.2004 року по 29.03.2013 року (а.с. 60), що також було підтверджено допитаними в якості свідків в судовому засіданні [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із ч. 1 ст. 22 Земельного кодексу України (в ред. 1990 року чинній на момент видачі Державного акту 25.03.1997 року) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. У Відділі Держземагенства у Ківерцівському районі Волинської області технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, що розташована у с. Жорнище вул. Центральна, 48 Ківерцівського району Волинської області, яка належала [PERSON] в архіві відділу відсутні (а.с. 63-64). Статтею 17 ЗК України (в ред. 1990 року) передбачено, що передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. (Дію частини другої статті 17 зупинено щодо власників земельних ділянок, визначених статтею 1 Декрету N 15-92 від 26.12.92 згідно з Декретом N 15-92 від 26.12.92 (Сільським, селищним, міським Радам народних депутатів забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених Земельним кодексом України. Забороняється передача у приватну власність земельних ділянок на територіях зон відчуження та безумовного (обов'язкового) відселення, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи)). Власники земельних ділянок, переданих їм Радою народних депутатів, не вправі протягом шести років з часу набуття права власності продавати або іншими способами відчужувати належну їм земельну ділянку, крім передачі її у спадщину або Раді народних депутатів на тих же умовах, на яких вона була їм передана. При наявності поважних причин суд за позовом власника може скоротити зазначений строк. Також, як вбачається із відповіді архівного відділу Ківерцівської районної державної адміністрації № 14/К-288 від 12.11.2014 року, в рішеннях сесії Жорнищенської сільської ради від 25.03.1997 року про виділення земельної ділянки та видачу Державного акту на право власності, [PERSON] не значиться (а.с. 65). Згідно Архівного витягу рішення Жорнищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області № 11/4 від 25.03.1997 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування» за № 27 значиться «[PERSON] Гавр.», якому передано у приватну власність земельну ділянку 0,85 га. (а.с. 84). Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до довідки № Т-158/0-108/6-16 від 03.08.2016 року Відділу Держгеокадастру у Ківерцівському районі Волинської області Державні акти серії ІІ-ВЛ з № 034120 по №034269 були видані Ківерцівському районному земельно-кадастровому бюро 12.11.2001 року (а.с. 83). Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, судом встановлено, що Державний акт про приватну власність на землю серії ІІ-ВЛ № 034225, виданий 25.03.1997 Жорнищенською сільською радою Ківерцівського району Волинської області [PERSON] був виданий з численними порушеннями, зокрема: за відсутності відповідного рішення органу місцевого самоврядування (Жорнищенської сільської ради Ківерцівського району) про передачу у власність [PERSON] вказаної земельної ділянки. Посилання відповідача та його представника про наявність у рішенні сільської ради від 25.03.1997 року №11/4 положення про виділення земельної ділянки [PERSON], який приходився чоловіком [PERSON], судом до уваги взято бути не може, оскільки таке правонаступництво будь-якими нормативно-правовими актами не передбачене. Як було встановлено в ході судового розгляду, спірний Державний акт був фактично виданий після 12.11.2001 року (а не 25.03.1997 року, як у ньому зазначено), не зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю, підписаний неуповноваженими особами, а отже наявні усі підстави для визнання його недійсним. Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Разом з тим, частиною 1 ст. 1167 ЦК України зазначає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Судом встановлено, що ні в тексті позовної заяви, ні в ході судового розгляду даної справи позивачем та його представниками не було наведено жодної обставини, що підтверджує його втрати немайнового характеру, моральні переживання чи фізичні страждання тощо, які виникли внаслідок неправомірних дій відповідача, а тому в задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди слід відмовити. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути солідарно судові витрати, повязані зі сплатою судового збору та витратами на правову допомогу.

Outcome: partial