Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

. [PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова з цивільним позовом до [PERSON] , 3-я особа Приватна фірма «Квант» про стягнення боргу за договором позики. Представник позивача в судове засідання не з*явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти постановлення заочного рішення у зв*язку з неявкою відповідачки в судове засідання. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з*явилась , про час та дату розгляду справи повідомлена належним чином , про причини своєї неявки до суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд , вислухавши пояснення представника позивача , дослідивши матеріали справи,вислухавши свідків, вважає , що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 26 січня 2009 року між позивачем [PERSON] з однієї сторони та відповідачем [PERSON] з іншої сторони ,укладений Договір позики, посві дчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований нею в реєстрі за № 157.. За зазначеним договором відповідач отримала від позивача валютні цінності у вигляді в натурі та на суму 40 800 (сорок тисяч вісімсот) доларів США. В забезпечення виконання відповідачем її зобов'язань за вказаним Договором позики, того ж дня 26 січня 2009 року між третьою особою Приватною фірмою «Квант» та позивачем [PERSON]. був укладений Договір іпотеки, 26 січня 2009 року посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] та зареєстрований за № 159, за яким третя особа передала, а позивач прийняв в іпотеку нежитлові приміщення першого поверху № 1-:-11 загальною площею 123,2 м2 в житловому будинку літ. «А-5», що розташовані за адресою: [ADDRESS] 26 лютого 2010 року до Договору позики від 26 січня 2009 року сторонами укладений До датковий договір № 1, приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] за реєстровим № 334. За зазначеним додатковим договором № 1 до Договору позики відповідач додатково пози чила у позивача кошти в сумі 9 540 (дев'ять тисяч п'ятсот сорок) доларів США, у зв'язку з чим загальна сума позики була збільшена до 50 340 (п'ятдесяти тисяч трьохсот сорока) доларів США. Відповідного змісту зміни були внесені сторонами і в іпотечний договір, у зв'язку з чим до договору іпотеки від 26 січня за № 159 між позивачем та третьою особою був укладений додат ковий договір № 1, 26 лютого 2010 року посвідчений ПН ХМНО [PERSON] за № 336. 24 вересня 2010 року сторонами укладений Додатковий договір № 2 до договору позики, посвідчений ПН ХМНО [PERSON] за реєстровим № 2102, за яким відповідачем додатково були позичені у позивача 32 410 доларів США та відповідно до умов якого загальна сума позики за Договором від 26 січня 2009 року була збільшена сторонами до 82 750 (вісімдесяти двох тисяч семисот п'ятдесяти) доларів США. Відповідні зміни були внесені сторонами і в іпотечний договір, у зв'язку з чим до договору іпотеки від 26 січня за № 159 між позивачем та третьою особою був укладений Додатковий договір № 2. 24 вересня 2010 року посвідчений ПН ХМНО [PERSON] за № 2104 Таким чином, всього за Договором позики, 26 січня 2009 року посвідченим приватним нотаріусом ХМН округу [PERSON] за реєстровим № 157, в редакції відповідно до Додаткового договору №1,26 лютого 2010 року посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] за реєстровим № 334, та Додаткового договору № 2, 24 вересня 2010 року посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] за реєстровим № 2102, відповідачем отримано від позивача в позику 82 750 (вісімдесят дві тисячі сімес п'ятдесят) доларів США. Виходячи з гіпотези норми ч. 2 ст. 1050 0ЦК України, сторони дійшли згоди про повернення відповідачем позивачеві позичених у нього коштів частинами (з розстроченням). Зважаючи на цю домовленість, відповідач зобов'язалася по вернути позивачеві позичені кошти не пізніше 09 березня 2012 року у певному порядку та у визначені сторонами в п. 1 Договору позики строки, а саме: не пізніше 25 вересня 2010 року - 5 900 (п'ять тисяч дев'ятсот) доларів США не пізніше 09 жовтня 2010 року - 1 300 (одну тисячу триста) доларів США не пізніше 09 листопада 2010 року - 1 300 (одну тисячу триста) доларів США не пізніше 09 грудня 2010 року - 1 300 (одну тисячу триста) доларів США не пізніше 09 січня 2011 року - 1 300 (одну тисячу триста) доларів США не пізніше 09 лютого 2011 року - 1 300 (одну тисячу триста) доларів США не пізніше 09 березня 2011 року - 1 300 (одну тисячу триста) доларів США не пізніше 09 квітня 2011 року - 1 300 (одну тисячу триста) доларів США не пізніше 09 травня 2011 року - 1 300 (одну тисячу триста) доларів США не пізніше 09 червня 2011 року - 1 300 (одну тисячу триста) доларів США не пізніше 09 липня 2011 року - 1 300 (одну тисячу триста) доларів США не пізніше 09 серпня 2011 року - 1 300 (одну тисячу триста) доларів США не пізніше 09 вересня 2011 року - 1 300 (одну тисячу триста) доларів США не пізніше 09 жовтня 2011 року - 1 300 (одну тисячу триста) доларів США не пізніше 09 листопада 2011 року - 1 300 (одну тисячу триста) доларів США не пізніше 09 грудня 2011 року - 1 300 (одну тисячу триста) доларів США не пізніше 09 січня 2012 року - 1 300 (одну тисячу триста) доларів США не пізніше 09 лютого 2012 року - 1 300 (одну тисячу триста) доларів США не пізніше 09 березня 2012 року - 54 750 (п'ятдесят чотири тисячі сімсот п'ятдесят) доларів США. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належ ним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законо давства. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику строк та в порядку, що встановлені договором. Але всупереч досягнутим сторонами за умовами укладених договорів домовленостям, зобов'язання з повернення позивачеві боргу в повному обсязі відповідачем не виконані. Через свого чоловіка відповідач повернула позивачеві лише частину позичених коштів н суму 11 600 доларів США, після чого повертати борг припинила. Неповернутими кредиторові залишилися 71 150 (сімдесят одна тисяча сто п'ятдесят) доларів США. 08 січня 2013 року позивач звернувся до відповідача із вимогою від 07 січня 2013 року про виконання зобов*язання за договором позики, але листи з вимогою, поштовим відділенням були повернуті з посиланням на закінчення терміну зберігання. Крім того, листи з вимогою були направлені позивачем майновому поручителеві-юридичній особі, яка одночасно, є роботодавцем відповідача. 09 лютого 2013 року від відповідача представникові позивача були передані 2 000 (дві тисячі) доларів США, 29 березня 2013 року - 2 500 (дві тисячі п'ятсот) доларів США в рахунок часткової сплати нарахованої їй позивачем неустойки (штрафу, пені) за неналежне виконання нею своїх зобов*язань з повернення йому позики і знову припинила повертати борг і 24 грудня 2013 року - ще2 000 (дві тисячі) доларів США. Відповідач позичила у позивача 82 750 (вісімдесят дві тисячі сімсот п'ятдесят) доларів США, з згодом повернула лише 11 600 і одинадцять тисяч шістсот) доларів США. Отже, належними до стягнення з відповідача на користь позивача залишається частина неповернутої йому позики в сумі 71 150 доларів США. За змістом ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п»ятдесятикратного розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однієї із сторін.; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. Згідно роз'яснень Верховного Суду України щодо застосування ст.. 625 ЦК України, слід мати до увазі, що проценти, визначені ст.. 536, 1048, 1056 - 1, 1061 ЦК України, є платою за користування чужими грошовими коштами, яка за відсутності іншої домовленості сторін, сплачується боржником за весь період користування грошовими коштами, у тому числі після настання терміну їх повернення. Поряд з цим за порушення виконання грошового зобов'язання на боржника покладається відповідальність відповідно до ст. 625 ЦК України, яка полягає у приєднанні до невиконаного обов'язку, нового додаткового обов'язку у вигляді відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Беручи до уваги різну правову природу процентів, передбачених ст.. 536, 1048, 1056 - 1, 1061 ЦК України, і процентів, що стягуються у відповідності до ст. 625 ЦК України, а також відсутність в чинному законодавстві обмежень, одночасне стягнення процентів, передбачених ст. 536 ЦК України та іншими статтями, та відшкодування інфляційних збитків за весь час прострочення, а також сплата трьох процентів річних від простроченої суми, передбачених ст. 625 ЦК України, є правомірним. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 29 травня 2013 року в справі № 6 - 39 цс 13 , яка згідно зі ст. 360 - 7 ЦПК України є обов'язковою для судів України, які зобов'язані привести свою судову практику у відповідність до його рішення. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Домовленості щодо іншого розміру процентів за користування відповідачем позиченими у позивача коштами досягнуто сторонами не було, і умови договору позики та додаткових догово рів до нього не містять. З [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню основний борг за договором позики в сумі, еквівалентній 95 576 (дев'яносто п'яти тисячам п'ятсот сімдесяти шести) доларам США за курсом НБУ на день ухвалення рішення у справі. Ця загальна сума є результатом від складення отриманих за результатами здійснених розрахунків сум неповернутої частини позики в розмірі 71 150 $ США, збільшення на три проценти згідно зі ст. 625 ЦК України в розмірі 4 947 $ США, та процентів за користування відповідачем позикою нарівні облікової ставки НБУ в розмірі 19 479 $ США. Офіційний курс гривні щодо іноземних валют, а саме доларів США, за Національним банком України станом на 19 листопада 2014 року становить 15,260180 грн. (роздруківка з Офіційного сайту НБУ з інформацією про офіційний курс гривні станом на 19 листопада 2014 року додається). Оскільки, як зазначалось вище, в своєму позові позивач просить стягнути суму основного боргу за договором позики в сумі, еквівалентній 95 576 (дев'яносто п'яти тисячам п'ятсот сімдесяти шести) доларам США за курсом НБУ на день ухвалення рішення у справі. Ця загальна сума є результатом від складення отриманих за результатами здійснених розрахунків сум неповернутої частини позики в розмірі 71 150 $ США, збільшення на три проценти згідно зі ст. 625 ЦК України в розмірі 4 947 $ США, та процентів за користування Відповідачем позикою на рівні облікової ставки НБУ в розмірі 19 479 $ США. Заборгованість відповідача станом на 19 листопада 2014 року, що складає результат від множення кожної із визначених вище сум в доларах США на офіційний курс НБУ: 1. Розрахунок неповернутої частини позики станом на 28 жовтня 2014 року: 71 150 доларів США * 15,260180 грн. / 1 долар США = 1 085 761 грн. 80 коп. 2. Розрахунок збільшення на три проценти згідно зі ст. 625 ЦК України станом на 28 жовтня 2014 року: 4 947 доларів США х 15,260180 грн. / 1 долар США = 75 492 грн. 11 коп. 3. Розрахунок процентів за користування Відповідачем позикою на рівні облікової ставки НБУ станом на 28 жовтня 2014 року: 19 479 доларів США х 15,260180 грн. / 1 долар США = 297 253 грн. 04 коп. Загальна сума основного боргу відповідача перед позивачем станом на 19 листопада 2014 року складає результат від складення отриманих вище сум у національній валюті - гривнях: 1 085 761 грн. 80 коп. (залишок неповернутої відповідача частини позичених нею у позивача коштів). + 297 253 грн. 04 коп. (проценти за користування позиченими коштами на рівні облікової ставки НБУ) + 75 492 грн. 11 коп. (три проценти річних від простроченої поверненням суми боргу)=1 458 506 грн. 95 коп. Отже, загальна сума основного боргу відповідача перед позивачем станом на 19 листопада 2014 року складає еквівалент 95 576 (дев'яносто п'яти тисячам п'ятсот сімдесяти шести) доларам США, що за курсом НБУ на день ухвалення рішення у справі становить 1 458 506 (один мільйон чотириста п'ятдесят вісім тисяч п'ятсот шість) грн. 95 коп. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом , пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов*язання. Судом встановлено, що сторони при укладенні договору позики у п. 5 зазначили, що за прострочення виконання своїх зобов*язань позичальник повинен сплатити на користь позикодавця штраф в розмірі 60 000 грн. за кожен день прострочення , починаючи з шостого дня прострочення. За загальним правилом період , за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов*язання , не може перевищувати один рік ( пункт перший частини другої статті 258 ЦК України ) При цьому, виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожень день прострочки , право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до ст. 253 ЦК України обчислюється по кожному дню , за який нараховується пеня , окремо , починаючи з дня коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Оскільки кредитор до суду звернувся лише 23.05.2014 року, то пеня підлягає стягненню лише в межах одного року до дня пред*явлення позову у розмірі 21900000 грн.(365(днів)х 60000гр (неустойка на 1 день). Крім того, частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті З ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 3 вересня 2014 року № 6-100цс14. Сторони передбачили умовами договору стягнення штрафу (пені) у твердій грошовій сумі, що не суперечить загальним засадам цивільного законодавства і відповідає принципу цивільного права - свободі договору. Таким чином , загальна сума основного боргу відповідача перед позивачем станом на 19.11.2014 року складає 95 576 доларів США , що за курсом НБУ на день ухвалення рішення у справі становить 1 458 506 грн. 95 коп. ( один мільйон чотириста п*ятдесят вісім тисяч п*ятсот шість гривень) 95 коп, та неустойка за останній рік 21 900 000 грн.

Outcome: partial