Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з вказаним позовом (далі позов або позовна заява) до [PERSON] (далі відповідач). Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що 05.09.2013 позивач зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу у позивача та відповідача народився син [PERSON], [INFO] З огляду на те, що між позивачем і відповідачем стосунки не склалися, спільно не проживають з травня 2014 року, мають протилежні погляди на шлюб, сім'ю, відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між позивачем та відповідачем постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає їх дитина, що тяжким чином впливає на її психічний стан та кожен раз спричиняє позивачу та дитині душевні страждання, відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають в сім'ї, не здатен підтримувати нормальну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, позивач просить розірвати шлюб з відповідачем. В судовому засіданні 16.09.2015 позивач позов підтримала, просила задовольнити його у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні 16.09.2015 проти позову заперечив, подав письмові заперечення на позовну заяву від 16.09.2015, пояснив, що переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу можливе та відповідатиме інтересам позивача, відповідача та їх дитини, стверджує, що він приймав активну участь у спільному вихованні дитини, сприяв її духовному та фізичному розвитку, створював всі необхідні умови для нормального розвитку дитини, вважає та наполягає, що примирення між позивачем та відповідачем можливе, а тому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В судовому засіданні 16.09.2015 позивач підтвердила, що станом на момент розгляду справи у стані вагітності не перебуває та не має дітей віком до одного року. А тому суд приходить до висновку про відсутність підстав, вказаних в ч. 2 ст. 110 СК України. За наслідками з'ясування і аналізу обставин справи, пояснень сторін, дослідження та оцінки наявних в матеріалах справи доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі з огляду на наступне. Шлюб між позивачем та відповідачем зареєстровано 05.09.2013, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 05.09.2013 (а.с. 3). Позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 17.06.2014 (а.с. 5). Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач та відповідач в судовому засіданні 16.09.2015 визнали, що: 1) шлюбні відносини між ними фактично припинилися; 2) позивач та відповідач проживають окремо з травня 2014 року. Дані обставини визнано сторонами в судовому засіданні, а тому згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню Позивач в судовому засіданні 16.09.2015 пояснила суду, що примирення з відповідачем вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам, а тому заперечила проти вжиття судом заходів щодо примирення подружжя відповідно до ст. 111 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дане положення СК України відповідає положенням ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої на третій сесії Генеральної Асамблеї ООН резолюцією 217A(III) від 10.12.1948 (далі Загальна декларація прав людини), згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу та заперечує проти вжиття судом заходів щодо примирення подружжя відповідно до ст. 111 СК України, суд приходить до висновку, що у позивача відсутня вільна згода на збереження шлюбу, а тому відмова в розірванні шлюбу та (або) вжиття заходів щодо примирення подружжя буде суперечити вимогам ч. 1 ст. 24 СК України, ст. 16 Загальної декларації прав людини та інтересам позивача. А тому позов підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 243,60 грн., що підтверджується заявою на переказ готівки № 99 від 28.07.2015 (а.с. 1). А тому з огляду на фактичне понесення позивачем судових витрат в частині судового збору, що документально підтверджено, а також наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі, суд приходить до висновку, що судові витрати в сумі 243,60 грн. підлягають присудженню позивачеві з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved