Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Верховинського районного суду із позовними вимогами про поновлення строку позовної давності, визнання недійсними довіреності та договорів дарування до відповідачів. В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначив, що у вересні 2015 року, він звернувся до приватного нотаріуса Верховинського районного округу Мартищук О.Я. з метою подарувати своїй дочці 1/2 частини земельних ділянок, які належать йому на праві власності. В процесі розмови, він дізнався, що 02 жовтня 2014 року від його імені по довіреності від 30.09.2014 року, [PERSON] подарував [PERSON] земельні ділянки, а саме: площею 0,4207 га, що належать йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] та 0,2542 га, що належать йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER]; 0,4081га, що належать йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] та 0,917 га, що належать йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], призначених для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в с. Голови, Верховинського району, Івано-Франківської області. Договір дарування земельних ділянок був посвідчений 02.10.2014 року - Мартищук Оксаною Ярославівною, приватним нотаріусом Верховинського районного нотаріального округу. Вважає, що довіреність від 30.09.2015 р. та договори дарування від 02.10.2015 року не відповідають чинному законодавству і мають бути визнані недійсними, тому що на момент укладення довіреності внаслідок якої було вчинено відчуження земельних ділянок вважав, що дає доручення на відчуження тільки на 1/2 частину цих ділянок. Оскільки відчужена і друга половина земельних ділянок, то є підставою для визнання цих документів недійсними, які не відповідають його волі, як дарувальника. Свої позовні обґрунтовує наступними доводами та обставинами. Він народився [INFO], і є особою немолодого віку, якому виповнилося 84 роки. Крім цього він є інвалідом ІІ групи загального захворювання, а саме, в нього відсутній слух. Між ним та [PERSON], який діяв по довіреності була домовленість про здійснення договору дарування внуку [PERSON] тільки на 1/2 частин земельних ділянок, а саме з земель, площею 0,4207 га; 0,2542 га, 0,4081га; 0,917 га. Коли він підписував довіреність від 30.09.2014 року то розумів що уповноважує [PERSON] подарувати [PERSON] не усі земельні ділянки, а лише 1/2 частину, оскільки іншу половину хотів залишити за собою. Проте як пояснював йому нотаріус щодо доручення він не чув, читати зміст довіреності не читав, оскільки він малограмотний, а [PERSON] показував головою жести, що все добре. Однак, [PERSON] скориставшись тим, що доручення видано від його імені на здійснення дарування на всю площу земельних ділянок, нічого не повідомивши його про свої наміри, відчужив їх, подарувавши земельні ділянки площею 0,4207 га; 0,2542 га; 0,4081га; 0,917 га [PERSON], тобто вступивши з останнім в зловмисну домовленість. Просить поновити строк позовної давності, оскільки дізнався про порушення своїх прав у вересні 2015 року в нотаріальній конторі та постановити рішення, якими визнати недійсним Довіреність від 30 вересня 2014 року посвідчену Мартищук О.Я. приватним нотаріусом Верховинського районного нотаріального округу Івано-Франківської області, зареєстрованої в реєстрі за № 1714,договір Дарування земельної ділянки площею 0,4207 га, яка розташована в с. Голови, Верховинського району, Івано-Франківської області від 02.10.2014 року посвідчений Мартищук О.Я. приватним нотаріусом Верховинського районного нотаріального округу Івано-Франківської області, зареєстрованої в реєстрі з 1723, договір Дарування земельної ділянки площею 0,2542 га, яка розташована в с. Голови, Верховинського району, Івано-Франківської області від 02.10.2014 року посвідчена Мартищук О.Я. приватним нотаріусом Верховинського районного нотаріального округу Івано-Франківської області, зареєстрованої в реєстрі за 1725, договір Дарування земельної ділянки площею 0,4081 га, яка розташована в с. Голови, Верховинського району, Івано-Франківської області від 02.10.2014 року посвідчений Мартищук О.Я. приватним нотаріусом Верховинського районного нотаріального округу Івано-Франківської області, зареєстрованої в реєстрі за 1729, договір Дарування земельної ділянки площею 0,917 га, яка розташована в с. Голови, Верховинського району, Івано-Франківської області від 02.10.2014 року посвідчена Мартищук О.Я. приватним нотаріусом Верховинського районного нотаріального округу Івано-Франківської області, зареєстрованої в реєстрі за 1727. Позивач [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] проти позову заперечив, посилаючись на те, що позивач суперечить сам собі, адже в додатках до позову ним подано копію заповіту від 26 вересня 2013 року, в якому він зазначає, що він на випадок своєї смерті заповідає земельні ділянки площею 0,4207 га; 0,2542 га: 0,4081 та 0,917 га своєму онукові [PERSON] Це свідчить про те, що ще в 2013 році позивач мав намір і бажання залишити після себе вказані земельні ділянки в цілому нікому іншому як онукові [PERSON], тобто йому. Саме цей процес добровільного волевиявлення позивача без будь- якого обману чи примусу і знайшов своє продовження 02.10.2014 року у вигляді вчинення правочинів дарування земельних ділянок площею 0,4207 га; 0,2542 га: 0,4081 та 0,917 га. Позивач чудово знав про наслідки оспорюваних тепер ним правочинів, сам добровільно бажав цього і всіма діями сприяв цьому. Зокрема, це волевиявлення виразилось в тому, що він дав доручення своєму синові [PERSON] виступати від його імені під час здійснення процесу підготовки до вчинення правочинів відчуження земельних ділянок, збору і отримання відповідних документів і власне самого дарування зазначеного нерухомого майна. Цей процес був публічним та відкритим, пролонгованим у часі, а не одномоментним і таємним, прихованим від усіх протиправним актом. Позивач як до моменту вчинення оспорюваних правочинів, так і під час процедури їх оформлення та після них знав, свідомо бажав цього і активно сприяв своїми діями для настання обумовлених даруванням наслідків. Тези позивача про те, що його обманули і він нічого не знав про відчуження земельних ділянок в цілому не витримує жодної критики. Ніхто ніколи не заставляв позивача чи спонукав в будь-який спосіб його подарувати йому земельні ділянки. Це було актом свідомого, добровільного і осмисленого вибору свого права на відчуження нерухомого майна з боку позивача. Крім того, правочини дарування земельних ділянок площею 0,4207 га; 0,2542 га: 0,4081 та 0,917 га мали місце 30.09.2014 року. Відповідно до ст. 728 ЦК України до вимог про розірвання договору дарування застосовується позовна давність в один рік. Позивач звернувся з даним позовом до суду по завершенню цього строку. Підстав для поновлення його позовної давності на його думку не має жодних, адже ще 30 вересня 2014 року позивач знав і приймав у цьому проекті активну участь щодо відчуження шляхом дарування своїх земельних ділянок. В судовому засіданні відповідач [PERSON] додатково пояснив, шо зацікавленою на даний період у розірванні договорів дарування земельних ділянок позивачем на його користь стала його мати [PERSON], яка дізнавшись про подаровані земельні ділянки позивачем йому, відповідачу, вчиняла скандали із-за яких він був змушений переносити побудований житловий будинок із однієї земельної ділянки на іншу, та і надалі мати воює із його сім'єю, щоб знову забрав будинок із земельної ділянки подарованої його дідусем, тобто позивачем. В його сім'ї є п'ятеро дітей, а також він багато побудував господарських споруд біля будинку позивача в якому проживає і його мати. Разом із дідусем, позивачем, спочатку ходили до реєстратора в управління юстиції Верховинського району [PERSON], але так як останній відмовив в перереєстрації земельних ділянок, то приїхав син позивача [PERSON] із м.Чернівці, та разом із дідусем пішли до нотаріуса та оформив дідусь на свого сина доручення в якому вказав, що він має право діяти від його імені по відчуженню земельних ділянок, тому просить в задоволенні позову відмовити так будь-яких незаконних дій із його боку немає. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] підтримав свідчення [PERSON], просить суд в позові відмовити з підстав наведених в запереченні на позов. Приватний нотаріус Верховинського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Мартищук Оксана Ярославівна в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву в якій просить справу розглядати без її участі. Свідок, [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що вона є дочкою [PERSON] і матір'ю [PERSON] і її обурив той факт, що її син [PERSON] разом із позивачем не порадились із нею які земельні ділянки повинні перейти до сина [PERSON], а також її цим дуже обідили. Вважає, що відповідач шляхом обману отримав у [PERSON] земельні ділянки у власність. Свідок [PERSON], суду ствердив, що в 2013 році він працював сільським головою Голівської сільської ради, а також являється сусідом цих сімей та може ствердити, що [PERSON] та його сім'я є дуже працьовитими людьми, В господарстві де проживає позивач із дочкою, [PERSON], багато звів господарських споруд та допомагав в господарстві. Йому відомо, що позивач мав намір відчужити на користь відповідача земельні ділянки так як приходив до сільської ради складати заповіт. Також йому відомо, що із-за скандалів [PERSON], матері віповідача, [PERSON] змушений був перетягувати свій житловий будинок із однієї земельної ділянки на іншу. Свідки, [PERSON], [PERSON], [PERSON], суду пояснили, що відповідач [PERSON] завжди опікувався [PERSON], який є людиною перестарілого віку, допомагав йому по господарству, збудував житловий будинок. Однак із-за сварок з своєю матір'ю та дочкою [PERSON] - [PERSON], він змушений був перетягнути збудований будинок на іншу земельну ділянку. Заслухавши доводи сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору дарування, укладеного 02 жовтня 2014 року [PERSON], від імені якого згідно довіреності діяв [PERSON], подарував [PERSON] земельну ділянку, а саме: площею 0,4207 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в с. Голови Верховинського району Івано-Франківської області і належить йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 15.03.2010 року (а.с.6). Згідно договору дарування, укладеного 02 жовтня 2014 року [PERSON], від імені якого згідно довіреності діяв [PERSON], подарував [PERSON] земельну ділянку, а саме: площею 0,2542 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в с. Голови Верховинського району Івано-Франківської області і належить йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 15.03.2010 року (а.с.8). Згідно договору дарування, укладеного 02 жовтня 2014 року [PERSON], від імені якого згідно довіреності діяв [PERSON], подарував [PERSON] земельну ділянку, а саме: площею 0,4081га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в с. Голови Верховинського району Івано-Франківської області і належить йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 15.03.2010 року(а.с.12). Згідно договору дарування, укладеного 02 жовтня 2014 року [PERSON], від імені якого згідно довіреності діяв [PERSON], подарував [PERSON] земельну ділянку, а саме: площею 0,917 га,призначеної для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в с. Голови Верховинського району Івано-Франківської області і належить йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 15.03.2010 року (а.с.10). Договори дарування земельних ділянок посвідчені Мартищук Оксаною Ярославівною, приватним нотаріусом Верховинського районного нотаріального округу. Виражаючи свою волю на відчуження земельних ділянок згідно вище указаних договорів дарування, позивач [PERSON] попередньо склав заповіт 26.09.2013 року у Голівській сільській раді, яким заповів земельні ділянки площею 0,9170 га; 0,2542 га, 0.4081 га та 0,4207 га своєму онукові [PERSON] (а.с.4), а також земельну ділянку заповів і своїй дочці [PERSON] в розмірі 0,2500 га д/акт [NUMBER] ( а.с. 3). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Згідно ч. 2 ст. 720 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Частиною 4 ст. 720 ЦК України встановлено, що договір дарування від імені дарувальника може укласти його представник. З матеріалів справи вбачається, що спірні договори дарування були укладені у письмовій формі та були посвідчені нотаріально, тобто відповідно до ч. 2 ст. 720, ст. 209 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно ч. 1 ст. 215 підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Судом також встановлено, що позивач [PERSON], виражаючи свою волю на відчуження земельних ділянок на користь відповідача [PERSON], згідно довіреності від 30.09.2014 року, виданої [PERSON] на ім'я [PERSON], посвідченої приватним нотаріусом Верховинського районного нотаріального округу Мартищук Оксаною Ярославівною, зареєстрованої в реєстрі за № 1714, [PERSON] уповноважив свого сина [PERSON] від його імені подарувати [PERSON], [INFO] належні йому на праві особистої приватної власності земельні ділянки площею 0,4207 га; 0,2542 га: 0,4081 та 0,917 га. (а.с.5). Статтею 237 ЦК України визначено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Відповідно до ст. 238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Згідно ст. 244 ЦК України представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. У відповідності до ч.1 ст.245 ЦК України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. Договір дарування був здійснений представником дарувальника відповідно до вимог ст. 238, 244, 245, ч. 4 ст. 720 ЦК України, тобто укладений на підставі нотаріально посвідченої довіреності, з якої вбачається волевиявлення на дарування земельних ділянок площею 0,4207 га; 0,2542 га: 0,4081 та 0,917 га конкретній особі, яка набула за вищевказаним договором право власності на об'єкт дарування. Крім того, договір укладений відповідно до повноважень представника, які зазначені в довіреності, в межах строку її дії, а також відсутності на час здійснення угоди заяви про її скасування. Згідно з ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Отже, одна із сторін правочину або інша заінтересована особа повинна довести навмисне цілеспрямоване введення іншої сторони в оману щодо фактів, які впливають на укладення правочину. Посилання позивача на факт обману з боку відповідачів та про те, що він нічого не знав про відчуження земельних ділянок суд вважає безпідставним, так як позивач ще 26.09.2013 року на випадок своєї смерті заповів земельні ділянки площею 0,4207 га; 0,2542 га: 0,4081 та 0,917 га своєму онукові [PERSON] (а.с.4). Даний факт свідчить про те, що ще в 2013 році позивач мав намір і бажання залишити після себе вказані земельні ділянки в цілому нікому іншому як онукові [PERSON] Саме цей процес добровільного волевиявлення позивача без будь-якого обману чи примусу і знайшов своє продовження 02.10.2015 року у вигляді вчинення правочинів дарування земельних ділянок площею 0,4207 га; 0,2542 га: 0,4081 та 0,917 га. Відповідно до ст. 728 ЦК України до вимог про розірвання договору дарування застосовується позовна давність в один рік. Позивач звернувся до суду 22.10.2015 року, договори дарування, якими на думку позивача порушено його права, укладалися 02.10.2014 року, таким чином строк позовної давності минув, і суд не вбачає підстав для поновлення пропущеного строку. За таких обставин вимоги позивача про поновлення строку позовної давності, визнання недійсними довіреності та договорів дарування є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 202, 203 ч.2, 209, 230, 237, 238, 244, 245 ч.1, 256, 258, 267, 717, 720 ч.4, 728 ЦК України,

Outcome: dismissed