Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

[PERSON], звернувся в суд з позовом про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, мотивуючи тим, що 16.03.1998 року помер його батько [PERSON], який постійно проживав та був зареєстрований в [INFO]. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається із права на житловий будинок з господарчими будівлями по вул. Зелена, в с. Райгород, Немирівського району, Вінницької області, права на земельну частку пай на яку мав право спадкодавець на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ВН № 0061776, грошових заощаджень. Спадкоємцем за заповітом на майно спадкодавця є [PERSON], спадкоємцями за законом його сестри, доньки спадкодавця, [PERSON] та [PERSON]. В 2016 році він звернувся до державного нотаріуса Немирівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно. [PERSON] було повідомлено, що державним нотаріусом Немирівської державної нотаріальної контори, 29.10.1998 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті [PERSON], на імя доньки спадкодавця, його сестри [PERSON]. В заяві про видачу свідоцтва про право на спадщину [PERSON] не вказала про наявність заповіту на його імя, в довідці про спадщину виданій, на час оформлення оскаржуваного свідоцтва про право на спадщину, Райгородською сільською радою також не вказано, що спадкодавець склав заповіт. Відповідно до змісту заповіту, посвідченого секретарем виконкому Райгородської сільської ради, від 06 липня 1989 року, спадкодавець [PERSON] все своє майно, де б воно не було б із чого б воно не складалось, в тому числі належний йому на праві особистої власності жилий будинок і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів йому [PERSON]. Факт наявності заповіту нотаріусу не був відомий, а тому 29 жовтня 1998 року, свідоцтво про право на спадщину було видано на імя [PERSON]. Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається судом недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. В даному випадку, за наявності заповіту, [PERSON] не мала права на спадкування після смерті [PERSON]. 02.03.2005 року [PERSON] померла. Спадкоємцем за законом після її смерті була її донька [PERSON], яка померла 13 жовтня 2011 року. Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є відповідачка, дочка спадкодавця [PERSON]. В звязку з цим позивач [PERSON] просить суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом. В судовому засіданні позивач [PERSON], позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити з мотивів викладених в позовній заяві. Відповідачка [PERSON], в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення. Представник Немирівської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Суд заслухавши пояснення позивача, оцінивши зібрані по справі матеріали, приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як позовні вимоги визнаються відповідачкою, а також підтверджуються копією заповіту [PERSON] від 06.07.1989 року, посвідченого секретарем виконкому Райгородської сільської ради, згідно якого [PERSON] заповів все своє майно позивачу. Вказаний заповіт на момент смерті [PERSON] не був ні скасований, ні змінений. На підставі викладеного

Outcome: approved