Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

[PERSON] \~звернувся до\~Вишгородського районного\~суду із\~заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування поданої заяви зазначив, що він, є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи оскільки брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, як ліквідатор ЧАЕС та є інвалідом ІІ групи внаслідок виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. В період часу з 11.09.1989 року по 31.08.1990 року виконував роботи по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, як ліквідатор ЧАЕС у складі Цивільної оборони, оскільки працював як член штабу Цивільної оборони в м. Чорнобиль з 11.09.1989 р. по 31.08.1990 року. 12.12.2019 року він звернувся до Департаменту з питань цивільного захисту, оборони та взаємодії з правоохоронними органами Київської обласної державної адміністрації з проханням надати довідку про участь у ліквідації аварії на ЧАЕС у складі ЦО. 17.12.2019 року отримав відповідь від Департаменту з питань цивільного захисту, оборони та взаємодії з правоохоронними органами Київської обласної державної адміністрації в якій вказано, що в архіві департаменту, під грифом «таємно» наявні Розпорядження начальника ЦО Київської області з питань ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, видані починаючи з 26.04.1986 року. Зазначені документи містять прямі вказівки щодо організації заходів ЦО, завдання з цього приводу всім службам ЦО Київської області, а також обласним організаціям та установам. При цьому вони не містять відомостей щодо залучення до цих робіт конкретних підприємств та окремих громадян. Заявник зазначив, що жоден нормативний документ з питань цивільної оборони не містить однозначної вимоги щодо обов`язковості видання розпорядчого документу про залучення кожної конкретної особи до дій у складі формувань цивільної оборони. Таким чином, особи, які залучались до складу формувань Цивільної оборони, інвалідність яких пов`язана з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, за наявності документів, підтверджуючих право на отримання статусу інваліда війни, мають право отримати такий статус з видачею відповідного посвідчення. На підставі викладеного, заявник звернувся до суду та просив встановити факт залучення його до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 11.09.1989 р. по 31.08.1990 р. Заявник та його представник в судове засідання не з`явилися, від заявника до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, вимоги заяви підтримує та просить їх задовольнити. Зазначив, що всі наявні докази ним було долучено до справи. Представник заінтересованої особи Департаменту з питань цивільного захисту, оборони та взаємодії з правоохоронними органами Київської обласної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, заперечень щодо заяви [PERSON] не мають та просять розглянути справу за наявними в ній документами. Представник заінтересованої особи Управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що вимоги заяви підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч. 1 ст. 316 Цивільного процесуального кодексу України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Судом встановлено,\~щозгідно з посвідченням серії [NUMBER] від 20.09.2016 року та вкладки № [NUMBER] до посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 серії [NUMBER] від 20.09.2016, заявник є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. [PERSON] має ІІ групу інвалідності з 01.06.2015 року довічно, внаслідок захворювання, пов`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії АВ № 0206824 від 07.05.2015 року, довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної прцездатності у відстотках (80%) серії АВ № 206824 від 07.05.2015 року та експертним висновком Київської регіональної міжвідомчої експертної комісії на засіданні № 03/10 від 23.02.2010 року № 112. Як вбачається з матеріалів справи,\~\~ [PERSON] \~\~приймав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, як військовозобов`язаний по ЦО, який був зайнятий на роботах, передбачених постановою ЦК КПРС, РМ СРСР і ВЦРПС від 29.12.1987 р. № 1497-378 і постановою РМ СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 р. № 665-195 на БМУ-2 УБ Чорнобильської АЕС з 11.09.1989 р. по 31.08.1990 року, що підтверджується Трудовою книжкою [NUMBER] від 27.11.1985 р. (записи 7 і 8), довідкою № 215 від 11.05.2010 р., довідкою № 1485 і перепусткою № 600299. Згідно копії експертного висновку Київської регіональної міжвідомчої експертної комісії на засіданні № 03/10 від 23.02.2010 року № 112 вбачається, що хвороби\~\~ [PERSON] , пов`язані із роботою по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. 12.12.2019 р. [PERSON] звертався із заявою до Департаменту з питань цивільного захисту й отримав відповідь від 17.12.2019 р. № 01.1-14/1725 у якому повідомили, що «В архіві департаменту під грифом «таємно», наявні Розпорядження начальника Цивільної оборони Київської області з питань ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, видані починаючи з 26 квітня 1986 року. Зазначені розпорядчі документи начальника ЦО Київської області містять прямі вказівки щодо організації заходів Цивільної оборони, завдання з цього приводу всім службам Цивільної оборони Київської області, а також обласним організаціям та установам. При цьому вони не містять відомостей щодо залучення до цих робіт конкретних підприємств та окремих громадян». Відповідно до цього\~Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»\~особи, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, віднесені до інвалідів війни. Вищезгаданим законом, так саме як і іншими законодавчими та нормативно-правовими актами України, будь-яких інших уточнень, конкретизації або встановлення обмежень не здійснювалось. Тобто, відповідно до їх змісту, для отримання зазначеного статусу необхідно дотримання таких умов: наявність інвалідності, отриманої внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи; підтвердження факту участі в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань Цивільної оборони. Відповідно до\~ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»\~учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до вимог, чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно-правових актів з питань Цивільної оборони, в першу чергу - Положення про Цивільну оборону СРСР, затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР № э1111-1976 року; наказу заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР № 90 від 06 червня 1975 року (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та № 92 від 29 червня 1976 року (Настанова про організацію та ведення Цивільної оборони в районі (сільському на сільськогосподарському об`єкті народного господарства), Розпорядження ЦО СРСР від 26 квітня 1986 року, начальника ЦО УРСР від 28 квітня 1986 року, начальника Цивільної оборони Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік (від 29 квітня 1986 року № 01, від 30 квітня 1986 року № 2, від 04 травня 1986 року № 16, від 19 травня 1986 року № 52 та ін.), Цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктах та на всіх об`єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов`язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей. При цьому, жоден нормативний документ з питань цивільної оборони не містить однозначної вимоги щодо обов`язковості видання розпорядчого документу про залучення кожної конкретної особи до дій у складі формувань цивільної оборони. Таким чином, особи, які залучались до складу формувань Цивільної оборони, інвалідність яких пов`язана з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, за наявності документів, підтверджуючих право на отримання статусу інваліда війни, мають право отримати такий статус з видачею відповідного посвідчення. Відповідно до ч.2 п. 5\~ст. 293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд не вбачає в заяві [PERSON] \~спору про право. Встановлення зазначеного факту необхідно заявнику для підтвердження неоспорюваного\~\~права на набуття статусу особи з інвалідністю внаслідок війни і не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Відповідно до пункту 9 частини другої\~статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»\~до інвалідів війни належать, зокрема, інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. Правовий статус інваліда війни підтверджується відповідним посвідченням, виданим відповідно до Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни» від 12 травня 1994 року № 302\~(далі - Положення). У пункті 10 Положення зазначено, що посвідчення інваліда війни видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності. У заявника є відповідний висновок, довідка медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності, але він так і не отримав статусу. Аналізуючи матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість встановлення факту, що має юридичне значення, а саме те, що заявник був залучений до складу формувань Цивільної оборони та став інвалідом внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. Частиною 7 статті 294 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved