Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-30 00:00:00

[PERSON] (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення аліментів на утримання їхньої повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки від всіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, до закінчення донькою навчання, а також додаткових витрат, пов`язаних з оплатою навчання доньки у розмірі 7 050 грн. 00 коп. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач є батьком її доньки. На даний час остання навчається у вищому навчальному закладі на денній формі навчання за державним замовленням у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Вона сама утримує доньку, при цьому відповідач від надання допомоги ухиляється, матеріальної допомоги не надає, хоча зобов`язаний та має можливість її надавати, а також зобов`язаний брати участь у здійсненні додаткових витрат на утримання доньки, якими є витрати на навчання останньої. Відповідачем подано відзив на позову заяву з якої вбачається, що позовні вимоги він не визнає, зазначає, що на даний час він створив нову сім`ю і його нова дружина є безробітною, при цьому син останньої також навчається і знаходиться на його утриманні, крім того він має захворювання яке потребує лікування. Також на його утриманні перебуває його матір [PERSON] , яка отримує мізерну пенсію та страждає низкою захворювань. Крім того він сплачує аліменти на утримання ще однієї неповнолітньої доньки, котра проживає з позивачкою. Стосовно додаткових витрат на утримання повнолітньої доньки зазначає, що оплата навчання не належить до таких витрат, які можуть бути з нього стягнуті і у нього відсутня можливість здійснювати додаткові витрати на доньку. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити повністю, при цьому пояснила, що їхня з відповідачем повнолітня донька перебуває на її повному утриманні, на даний час вона навчається на денній формі навчання у вищому навчальному закладі і за навчання необхідно сплачувати кошти, половина яких має бути стягнута з відповідача як додаткові витрати. Відповідач на її думку має можливість сплачувати аліменти на повнолітню доньку і зобов`язаний це робити до закінчення донькою навчання. Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали та просили у задоволенні позову відмови з підстав, вказаних у відзиві на позов. Заяви та клопотання учасників справи Учасники справи інших заяв та клопотань до суду не подавали. Процесуальні дії у справі Інші процесуальні дії у справі не вчинялися. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи Заслухавши вступне слово позивачки та відповідача, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено, позивачка та відповідач є батьками повнолітньої [PERSON] , що підтверджується її свідоцтвом про народження (а.с. 6). З 01 вересня 2019 року [PERSON] зарахована на навчання до Національного університету «Чернігівський колегіум» ім. Т.Г. Шевченка з денною формою навчання за кошти фізичних або юридичних осіб, термін її навчання по 30 червня 2023 року (а.с. 5). З договору про надання освітніх послуг від 07 серпня 2019 року, укладеного між позивачкою та Національним університетом «Чернігівський колегіум» ім. Т.Г. Шевченка вбачається, що за 1 та 2 семестри 2019-2020 року навчального року плата за навчання доньки позивачки та відповідача становила загалом 14 100 грн. (а.с. 8). У судовому засіданні відповідач фактично визнав, що аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] на період її навчання він не надає і участі в оплаті навчання доньки не приймає. Відповідно до частин першої та другої статті 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Частиною третьою статті 199 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Судом з`ясовано, що [PERSON] перебуває на утриманні своєї матері і після досягнення повноліття вона продовжує навчання у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, зокрема для проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження, харчування, купівлі одягу та приладдя для навчання. У свою чергу відповідач, який є батьком [PERSON] на рівні з позивачкою зобов`язаний надавати донці допомогу до завершення нею навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років, та має змогу її надавати, оскільки він є працездатним, має постійне місце роботи та постійний заробіток, який дозволяє йому надавати допомогу своїй донці, що підтверджується дослідженою у судовому засіданні довідкою ТОВ «ДВМ ЛІС» (а.с. 66). Згідно частин першої та другої статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання їхньої повнолітньої доньки суд враховує стан здоров`я як відповідача, так і його доньки (а.с. 30-31, 63-65), наявність у відповідача постійного місця роботи та постійного доходу (а.с.66), наявність у позивачки обов`язку на рівні з відповідачем брати участь в утриманні доньки. З приводу доводів відповідача про перебування на його утриманні цивільної дружини і її повнолітнього сина, який також навчається, суд бере до уваги, що відповідач дійсно проживає разом з [PERSON] , що підтверджується актом обстеження від 21 квітня 2020 року, однак у шлюбі з вказаною особою не перебуває, зі свідоцтва сина [PERSON] - [PERSON] вбачається, що відповідач не є батьком останнього та опіки чи піклування над ним не здійснює, відповідно жодного обов`язку утримувати вказану повнолітню особу він немає. Стосовно доводів відповідача про перебування на його утримані його матері [PERSON] , яка на час розгляду справи досягла 60-річного віку у зв`язку з чим є непрацездатною (а.с. 37) суд враховує, що згідно досліджених в ході судового розгляду доказів остання отримує пенсію у розмірі 2 000 грн. та проживає окремо від свого сина в с. Будище Новгород-Сіверського району Чернігівської області (а.с. 37-40). При цьому суду не надано жодних доказів того, що відповідач дійсно утримує свою матір та здійснює у зв`язку з цим відповідні витрати. Відносно тверджень відповідача про сплату аліментів на утримання ще однієї неповнолітньої доньки, яка проживає з позивачкою суд зазначає, що вказана обставина не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу повнолітній донці, яка потребує такої допомоги. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їхньої повнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/5 частки від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, закінчення [PERSON] навчання, тобто до 30 червня 2023 року, тому позов підлягає задоволенню частково. При цьому, на підставі частини першої статті 191 та статті 201 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити з дня пред`явлення позову, тобто з 23 березня 2020 року. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання їхньої доньки, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 23 березня по 22 квітня 2020 року. З приводу вимоги про стягнення додаткових витрати на утримання повнолітньої доньки позивачки та відповідача, що полягають у витратах на оплату навчання останньої, суд зазначає наступне. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, зумовлених особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Аліментні зобов`язання між батьками і повнолітніми дітьми регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, та спосіб стягнення аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Враховуючи правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6?1296цс15, при визначенні розміру даного виду аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. При цьому норми глави 16 СК України не встановлюють обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли повнолітня дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, норми статті 185 СК України не застосовуються. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року, винесеній за результатами розгляду справи №478/2108/16-ц. Крім того, як вже зазначалося, згідно змісту статті 185 СК України, участь у додаткових витратах батьків, які сплачують аліменти або до яких не заявлялися вимоги про сплату аліментів, може бути лише у випадках, що викликані особливими обставинами (розвитком здібності дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). При цьому у витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обов`язковою. Саме такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року, винесеній за результатами розгляду справи №753/19306/16-ц. За таких обставин суд приходить до висновку, що вимоги в частині стягнення з відповідача додаткових витрати на утримання повнолітньої дитини, а саме на оплату її навчання у вищому навчальному закладі є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Судові витрати Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме судового збору, суд враховує, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року, позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів та оплату додаткових витрат. Враховуючи те, що позов в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню частково, а вимога щодо стягнення додаткових витрат взагалі не підлягає задоволенню, при цьому позивачку було звільнено від сплати судового збору за подання позову, на підставі частин першої та шостої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 336 грн. 32 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial