Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові зазначив, що 10.09.1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану міської ради м. Запоріжжя зареєстровано шлюб між ним та [PERSON], актовий запис №836. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], 13.10.2000року народження та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння. За таких обставин позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Позивач в судовому засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідачка у судове засідання повторно не зявилась, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином. Причини неявки у судове засідання відповідачка не повідомила, відзив не надала. Заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надавала. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідача. Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до вимог статті 24 СК України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10 вересня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану міської ради м. Запоріжжя, актовий запис №836 (а.с.6) Від шлюбу сторони мають двох доньок: [PERSON], 13.10.2000року народження та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серія 1-ЖС №004996, виданим 24.10.2000р. Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради, актовий запис № 717 та свідоцтвом про народження Серія 1-ЖС №026947, виданим 07.02.2006р. Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис 118 (а.с.7,8). Спільне життя між подружжям не склалося через різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння під час спільного проживання. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, що говорить про його стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивача, який наполягає на розірвані шлюбу, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки сімю сторін зберегти неможливо, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, у звязку з чим їхній шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved