Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з ним, його батьком, по [ADDRESS] . Свою позицію мотивував тим, що з 2004 по 2020 рік сторони перебували у шлюбі, від якого у них народилося троє дітей, а саме сини [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , і донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Перечинського районного суду від 18 червня 2020 року у справі № 304/151/20 його з відповідачем шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу сини залишилися проживати разом з ним, а донька - з [PERSON] . Згідно акту обстеження умов їх (його та синів) проживання, наданого службою у справах дітей Перечинської ОТГ, по [ADDRESS] створено всі належні умови, необхідні для повноцінного виховання та розвитку дітей. Він працює на посаді вчителя фізичної культури в Перечинській ЗОШ-інтернаті І-ІІ ступенів вже понад 20 років, за місцем роботи характеризується позитивно, має можливість забезпечувати дітей всім необхідним. У той же час, відповідач має іншого чоловіка, з яким та донькою проживає в м. Ужгород. Як вважають діти, мама стала приділяти їм менше уваги, матеріально та морально їх не підтримує, не цікавиться їхнім життям та навчанням, хоча він їй у цьому не перешкоджає. Син [PERSON] на час звернення до суду має 16 років, зарахований на навчання до Відокремленого структурного підрозділу «Івано-Франківський фаховий коледж фізичного виховання Національного університету фізичного виховання і спорту України»; [PERSON] (12 років) проживає разом з ним та навчається у 6-А класі Перечинського ліцею Перечинської міської ради. Обоє хлопців характеризуються навчальними закладами лише з позитивної сторони, беруть активну участь у житті таких закладів і приділяють належну увагу навчанню. Враховуючи вищенаведене та те, що малолітній [PERSON] має більшу прихильність до нього, а з мамою не хоче спілкуватися навіть у телефонному режимі, просить позов задовольнити. Ухвалою судді Перечинського районного суду від 25 вересня 2020 року прийнято подану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини; залучено до участі у даній справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Орган опіки та піклування Перечинської міської ради Закарпатської області. У підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання також не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі. У підготовче судове засідання представник Органу опіки та піклування Перечинської міської ради Закарпатської області як третьої особи не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, проти залишення дитини разом з батьком не заперечив. Крім цього, надав висновок щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, затверджений рішенням виконавчого комітету Перечинської міської ради № 42 від 25 березня 2021 року. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 24 липня 2004 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Перечинського райуправління юстиції Закарпатської області між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб, який рішенням Перечинського районного суду від 18 червня 2020 року розірвано (а. с. 3-8). Також встановлено, що від вказаного шлюбу у сторін народилося троє дітей - сини [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також донька [PERSON] , [INFO] (а. с. 6-14). Крім цього встановлено, що діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з батьком [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , яка належить на праві спільної сумісної власності сторонам. У вказаній квартирі створено всі належні умови, необхідні для повноцінного виховання та розвитку дітей, тоді як мама [PERSON] разом з донькою [PERSON] близько півроку проживають окремо, а саме в м. Ужгород. Вказане підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 05 травня 2008 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 18823741 від 15 травня 2008 року, довідкою про склад сім`ї № 1167 від 03 вересня 2020 року та актом обстеження комісією Перечинської міської ради Закарпатської області умов проживання від 05 серпня 2020 року (а. с. 20, 21-22, 23-24). Як вбачається з позовної заяви, між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] . Так, нормами чинного цивільного законодавства, зокрема главою 4 підрозділу 1 розділу 2 ЦК України, визначено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років є малолітньою особою (ст. 31 ЦК України), а фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років є неповнолітньою особою (ст. 32 ЦК України). Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. (ч. 4 ст. 29 ЦК України). Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом (ч. 3 ст. 29 ЦК України). Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом (ч. 2 ст. 29 ЦК України). Вказані норми кореспондуються із нормами СК України, викладеними в ст. 160 цього Кодексу, зокрема відповідно до ч. 2, 3 цієї норми місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. При цьому, статтею 161 СК України визначено порядок вирішення спору між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини. Згідно ч. 1, 2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Як вбачається з п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Встановлено, що [PERSON] має самостійний дохід - працює на посаді вчителя фізичної культури в Перечинській загальноосвітній школі-інтернат І-ІІ ступенів Закарпатської обласної ради. Його загальний стаж педагогічної діяльності складає 21 рік. За період роботи на вказаній посаді зарекомендував себе з позитивної сторони як відповідальний, ініціативний педагог, який постійно вдосконалює свій професійний рівень, дотримується педагогічної етики, поважає гідність дітей, користується авторитетом серед колег та учнів (а. с. 15, 19). З висновку органу опіки та піклування Перечинської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету № 42 від 25 березня 2021 року вбачається, що уповноважений орган вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] разом з батьком [PERSON] за адресою його місця проживання, а саме по [ADDRESS] . Зазначений висновок був зроблений за відсутності відповідача [PERSON] , оскільки така подала заяву, в якій просила розглянути вказане питання без її участі та визначити місце проживання сина [PERSON] разом з батьком [PERSON] (а. с. 58-59). Таким чином, оскільки малолітній [PERSON] на момент ухвалення рішення не досяг чотирнадцятирічного віку, проживає із своїм батьком, позивачем [PERSON] , який просить визначити місце проживання сина із ним, проти чого не заперечує відповідач та вважає за доцільним орган опіки та піклування, тому позовна заява може бути задоволена судом. Крім цього встановлено, що відповідно до квитанції № 0.0.1840788379.1 від 18 вересня 2020 року позивачем сплачено 840,80 грн. судового збору (а. с. 25). Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, [PERSON] з державного бюджету слід повернути 420,40 грн. (840,80 грн. х 50%), а інші 50% судового збору стягнути на його користь з [PERSON] , що відповідає положенням ст. 141, 142 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved