Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа - Тернопільська районна державна нотаріальна контора, про визнання за ним права власності на майно, а саме: на 1/7 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS], після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року та на 1/7 частину вказаного житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] року померла його мати - [PERSON], а [INFO] року помер його батько - [PERSON]. Після смерті батьків відкрилася спадщина на 2/7 (по 1/7 - після смерті кожного з них) частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] Тернопільської області. За життя [PERSON] склав заповіт, згідно якого заповів позивачу все належне йому майно. Позивач належним чином прийняв спадщину. Інші спадкоємці відсутні. Державним нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на належну спадкодавцеві частину житлового будинку по [ADDRESS]. З цих підстав просить визнати за ним право власності на вказане спадкове майно. Ухвалою від 14 червня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 03 липня 2018 року. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, від позивача попередньо надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, попередньо подавши заяви про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги визнають та просять їх задовольнити. Представники третьої особи - Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, подавши заяву, в якій просить розглядати справу без їхньої участі. Судом встановлено наступні обставини. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим повторно 03 жовтня 2017 року Буцнівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. Заповіту померла за життя не склала. Після її смерті відкрилася спадщина. Згідно довідки № 578 від 23 липня 2018 року виданої Буцнівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, на день смерті [PERSON] в житловому будинку, який знаходиться по [ADDRESS] Тернопільської області, був зареєстрований чоловік - [PERSON]. Згідно постанови державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Захарків Т.Б. від 06 грудня 2017 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим 10 квітня 2017 року Буцнівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. За життя [PERSON]. склав заповіт від 12 січня 2012 року, який було посвідчено секретарем Буцнівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Вацковським\~О.Д., зареєстрований в реєстрі за № 5,згідно якого заповів усе належне йому майно [PERSON]. Згідно заповіту, він підписаний [PERSON] в присутності секретаря сільської ради. Як вбачається з інформаційної довідки із Спадкового реєстру № 49184009 від 21 вересня 2017 року, вказаний заповіт [PERSON]. від 12 січня 2012 року - чинний. Згідно довідки № 317 від 21 квітня 2017 року, на день смерті [PERSON] в житловому будинку [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: син - [PERSON] та внучка - [PERSON]. 21 вересня 2017 року [PERSON] звернувся до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], а 06 грудня 2017 року - з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Захарків Т.Б. від 06 грудня 2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька - [PERSON] та матері [PERSON], а саме - на належну їм частину житлового будинку по [ADDRESS] у зв'язку з відстуністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. Окрім того, згідно вищевказаної постанови державного нотаріуса, інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. Відповідно до довідки № 84 від 19 лютого 2018 року, виданої Буцнівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] рахується за померлим [PERSON]. Станом на 01 липня 1990 року - двір колгоспний. Станом на 07 січня 1991 року в будинку були зареєстровані: [PERSON] - голова, [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - дочка, [PERSON] - внучка, [PERSON] - невістка, [PERSON] - внук. Згідно інформаційних довідок № 1090 від 05 жовтня 2017 року та № 1124 від 12 жовтня 2017 року, виданих Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, за матеріалами бюро станом на 01 січня 2013 року житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за головою колишнього колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого Тернопільською районною радою 30 квітня 1990 року на підставі рішення виконкому № 96 від 26 квітня 1990 року та записано в реєстрову книгу № 3 за реєстровим № 290. Станом на 01 січня 2013 року державна реєстрація житлового будинку не проведена. 02 жовтня 2017 року на житловий будинок [ADDRESS] виготовлено технічний паспорт, з якого вбачається, що загальна площа вказаного житлового будинку становить 65,5 кв.м., житлова - 41,2 кв.м. Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (пункти 4, 5), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ст. 563 ЦК УРСР 1963 року, у випадку смерті члена колгоспного двору спадкування в майні двора не відкривається, а спадкується лише особисте майно членів колгоспного двору. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишилося, майно двору спадкується на загальних підставах. Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Отже, враховуючи те, що станом на 07 січня 1991 року членами колгоспного двору були: [PERSON] - голова двору, [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - дочка, [PERSON] - внучка, [PERSON] - невістка, [PERSON] - внук, то в силу ст.ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, кожному з них належали частки по 1/7 будинковолодіння [ADDRESS]. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Зважаючи на те, що [PERSON] померла [INFO] року, правовідносини щодо спадкування після її смерті регулюються нормами ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ч. 2 ст. 524ЦК УРСР 1963 року, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За нормами ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно із ст.ст. 548-549 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Враховуючи те, що [PERSON] заповіту щодо належного їй, як члену колгоспного двору, майна - 1/7 частини житлового будинку по [ADDRESS] не складала, спадщину після її смерті прийняв чоловік [PERSON], оскільки був спадкоємцями першої черги за законом та фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою № 578 від 23 липня 2018 року, виданою Буцнівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, відмови від її прийняття протягом шестимісячного строку не заявляв, а тому він успадкував належну померлій 1/7 частку житлового будинку. Окрім того, враховуючи те, що [PERSON], як члену колгоспному двору належала 1/7 частина житлового будинку по [ADDRESS], та після смерті [PERSON] він успадкував 1/7 частину житлового будинку, то йому належало 2/7 частини вказаного будинковолодіння, однак прав на належне йому майно не зареєстрував. Встановлено, що [PERSON] помер [INFO] року, тому до правовідносин щодо спадкування після його смерті застосуванню підлягають норми ЦК України 2003 року. Відповідно до ст.ст. 1216-1219 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За нормами ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи визначені у заповіті. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи те, що [PERSON], який помер [INFO] року, за життя склав заповіт, яким заповів усе належне йому майно, в тому числі належні йому, як члену колгоспного двору, 2/7 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS], [PERSON], останній спадщину прийняв, оскільки на момент смерті проживав разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою № 317 від 21 квітня 2017 року, виданою Буцнівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, окрім того протягом шестимісячного строку, а саме - 21 вересня 2017 року, звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а тому він успадкував належні померлому 2/7 частини житлового будинкупо [ADDRESS]. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, визнання позову відповідачами, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок, позивач не може реалізувати своїх спадкових прав, а тому його право підлягає судовому захисту шляхом визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за заповітом на 2/7 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд, по [ADDRESS] після смерті [PERSON].

Outcome: approved