Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів. Свій позов обґрунтовує тим, що 1 грудня 2007 року він надав [PERSON] в позику грошові кошти в сумі 25000 грн., які останній зобов'язався повернути до 1 грудня 2008 року та 300 доларів США, що станом на 15 жовтня 2014 року еквівалентно 3885 грн. 60 коп., які останній зобов'язався повернути в строк до 31 серпня 2009 року. Всього ним було надано грошових коштів в сумі 28885 грн. 60 коп. Отримання грошових коштів відповідачем підтверджується складеною ним розпискою. Посилаючись на вказані обставини та те, що [PERSON] у встановлений договором позики строк, грошові кошти йому не повернув а в подальшому ухиляється від виконання свого зобов'язання, просив суд стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики в сумі 61113 грн. 59 коп. та судові витрати. Позивач в судовому засіданні свої вимоги підтримав, надав суду заяву, в якій позов просив задовольнити а справу розглянути в його відсутність. Відповідач повторно не з'явився в судове засідання з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позивач проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Як вбачається з розписки про отримання позики, 1 грудня 2007 року [PERSON] отримав в позику грошові кошти в сумі 25000 грн., які зобов'язався повернути до 1 грудня 2008 року та 300 доларів США, які останній зобов'язався повернути в строк до 31 серпня 2009 року. У відповідності до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 2 статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями 526 та 629 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язані визначений грошовий еквівалент у іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом. Як вбачається з розрахунку наданого позивачем, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 17 жовтня 2014 року за договором позики становить 25000 грн. та 300 доларів США, що станом на 15 жовтня 2014 року є еквівалентом 3885 грн. 60 коп. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу відсотки за користування грошовими коштами в сумі 12875 грн. 70 коп. Крім того, згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він відповідно до ст. 625 ЦК України зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з розрахунку заборгованості, 3% річних від простроченої суми становить 6881 грн.89 коп. Оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні, то норми ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначене договором у гривні. У зв'язку з цим, суд приходить до висновку, що інфляційні втрати повинні бути нараховані лише на заборгованість в сумі 25000 грн., і відповідно до розрахунку становлять 9525 грн. Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором позиви в сумі 58168 грн. 19 коп. (25000 грн. + 3885 грн. 60 коп. + 12875 грн. 70 коп. + 6881 грн.89 коп. + 9525 грн. ) Доказів, які б спростовували вказаний позов відповідач суду не надав. У відповідності до ст. 88ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 581 грн., пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial