Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-08 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON] ) звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства «Інжинірингово-виробниче підприємство «ВНІПІТРАНСГАЗ» (далі по тексту - відповідач, АТ «ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач [PERSON] з 06 липня 1982 року працював на різних посадах у ПАТ «ВНІПІТРАНСГАЗ». Наказом №106/к від 23.10.2019 року позивача з 24 жовтня 2019 року було звільнено з займаної посади - головного фахівця відділу автоматики ПАТ «ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» на підставі п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України (далі по тексту - КЗпП України) за угодою сторін. Посилаючись на те, що на день звільнення за Відповідачем рахувалась заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 70 246,32 грн., яка була виплачена лише через два місяця після звільнення - 27.12.2019 року, Позивач просить суд стягнути з Відповідача середній заробіток за затримку розрахунку у розмірі 16 362,85 грн. Ухвалою від 13.04.2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті в судове засідання. В судове засідання Позивач не з`явився, однак надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд розгляд даної справи проводити за його відсутністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково: стягнути з Відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 8 905,96 грн., в іншій частині позовних вимог - відмовити. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, заслухавши сторін по справі, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач 06 липня 1982 року був прийнятий на роботу у відділ автоматики і телемеханіки на посаду інженера Всесоюзного науково-дослідного і проектного інституту «ВНІПІТРАНСГАЗ», правонаступником якого є відповідач. Наказом ПАТ «ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» №106/к від 23.10.2019 року [PERSON] з 24 жовтня 2019 року було звільнено з займаної посади - головного фахівця відділу автоматики ПАТ «ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін. За серпень 2018 року по жовтень 2019 року відповідачем було нараховано позивачу заробітну плату у розмірі 70 246,32 грн., що підтверджується довідкою ПАТ «ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ», проте останнім на день звільнення зазначені кошти позивачу виплачені не були. Повна виплата заборгованості по заробітній платі у сумі 70 246,32 грн. була виплачена Позивачу 27.12.2019 року, тобто через два місяці після звільнення, що було досліджено у рішенні Дарницького районного суду м. Києва від 26.02.2020 року у справі № 753/22156/19. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 08 лютого 1995 року (з подальшими змінами і доповненнями), нарахування виплат,що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного)заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно п. 20 Постанови Пленуму ВСУ №13 від 24.12.99 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Відповідно до пункту 8 розділу IV Порядку, середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до розрахункового листа за серпень місяць 2019 року, Позивачем у серпні місяці 2019 року відпрацьовано 8 днів. Однак у вересні, відповідно до розрахункового листа за вересень місяць 2019 року, відпрацьовані дні не зазначено, оскільки Позивач перебував у щорічній основній відпустці, починаючи з 28.08.2019 р. по 20.09.2019 р., та у відпустці без збереження заробітної плати, як пенсіонеру за віком, починаючи з 24.09.2019 р. по 24.10.2019 р. Період з 21.09.2019 по 23.09.2019 - є вихідними днями для Позивача. Згідно п. 4 вищезгаданої Постанови при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю. Разом з цим, відповідно до п. 6 розділу ІІ Порядку, час, протягом якого працівник згідно з чинним законодавством або з інших поважних причин не працював і за ним не зберігався заробіток або зберігався частково, виключають з розрахункового періоду. Відповідно до п. 2 постанови, у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. Враховуючи наведене, суд не погоджується з розрахунком Відповідача, щодо включення в розрахунок вересень місяць 2019 року, за яким Позивач не працював та вважає за доцільне включати в розрахунок наступні місяці роботи позивача - липень та серпень 2019 року. Заробітна плата за два місяці що передували звільненню (липень, серпень 2019 року) становить 6 642,92 грн. (4098,40+2544,52), відповідно до Довідки та розрахункового листа за серпень місяць 2019 року. Судом встановлено, що у липні 2019 року Позивачем відпрацьовано 13 робочих днів, у відповідності до табеля обліку використання робочого часу за липень 2019 р., а у серпні 2019 року - 8 робочих днів, що підтверджується розрахунковим листом за серпень 2019 р. Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача [PERSON] за останні два місяці, що передували звільненню, складає 316,32 грн. (6 642,92грн. / 21день) Період затримки розрахунку - з 24 жовтня 2019 року по 27 грудня 2019 року (день виплати Відповідачем заборгованості із заробітної плати [PERSON] ). Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. (пункт 8 розділу VI Порядку). Так, з матеріалів справи вбачається, що Позивач працював 3-х (трьох) денну робочу неділю, починаючи з 18 березня 2019 року по дату звільнення, відповідно до копії наказу (розпорядження) про переведення на іншу роботу № 28/к-12078 від 18.03.2019. Враховуючи викладене, сумарне число робочих днів Позивача, згідно з графіком, встановленого наказом № 28/к-12078 від 18.03.2019, за період з 24 жовтня 2019 р. по 27 грудня 2019 р., становить 28 робочих днів (за жовтень 2019 р. - 4 робочі дні, листопад 2019 - 12 робочих днів, грудень 2019 р. - 12 робочих днів). Таким чином, розмір середнього заробітку в зв`язку з затримкою розрахунку при звільненні, який підлягає стягненню на користь позивача [PERSON] складає 8 856,96 грн. = (316,32грн. х 28 днів). Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, стягнувши з Відповідача на користь Позивача середній заробіток за час затримання розрахунку при звільненні в розмірі 8 856,96грн., без подальшого відрахуванням всіх встановлених законодавством податків і платежів. Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 455 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved