Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Березівської сільської ради Глухівського району Сумської області (далі - відповідач) про визнання права в порядку спадкування. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) в землях колективної власності колишнього КСП імені Мічуріна Шевченківської сільської ради Глухівського району Сумської області. Спадщину після померлої вона прийняла, оскільки була зареєстрована з нею на момент смерті за однією адресою. З метою оформлення права на спадщину після смерті [PERSON] , позивач 10 вересня 2019 року звернулася до приватного нотаріуса Хорошівського районного нотаріального округу, однак нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що нею не був поданий правовстановлюючий документ на спадкове майно. Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 18 лютого 2019 року було задоволено позов її матері [PERSON] та визнано за нею право на земельну частку (пай) в землях колективної власності колишнього КСП імені Мічуріна Шевченківської сільської ради Глухівського району Сумської області, розміром 3,89 умовних кадастрових гектарів, що відповідає розміру земельної частки (паю) членів КСП імені Мічуріна Шевченківської сільської ради Глухівського району Сумської області та зобов`язано Березівську сільську раду, Глухівського району Сумської області виділити [PERSON] земельну частку (пай) розміром 3,89 умовних кадастрових гектарів за рахунок вільних земель резерву на території Березівської сільської ради, Глухівського району Сумської області. ЇЇ мати, [PERSON] померла до набрання рішенням суду законної сили. З огляду на це вона змушена звернутися до суду за захистом свого права власності. У судове засідання позивач не з`явилась, при цьому нею електронною поштою надіслано заяву про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу без її участі. Представник відповідача - Березівської сільської ради Глухівського району Сумської області у судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву про відсутність заперечень щодо ухвалення рішення про задоволення позову, та просив розгляд справи проводити за відсутності представника Березівської сільської ради. Враховуючи те, що Позивач позов підтримала, Відповідач проти задоволення позову не заперечував, тому розгляд даної справи по суті був проведений, відповідно до статті 198 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у підготовчому судовому засіданні за правилами частини третьої статті 200 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено, [INFO] в смт. Нова Борова Хорошівського району Житомирської області у віці 95 років померла [PERSON] , згідно свідоцтва про смерть № [NUMBER] від 11.03.2019 (а.с.8). За змістом свідоцтва про народження від 25.02.1949 батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Факт зміни прізвища позивача з « [PERSON] » на « [PERSON] » підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 14.07.1973 (а.с.10). Згідно довідки виконавчого комітету Новоборівської селищної ради Хорошівського району Житомирської області №1821 від 09.12.2019 [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на момент смерті була зареєстрована і проживала за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). З довідки виконавчого комітету Новоборівської селищної ради Хорошівського району Житомирської області №1820 від 09.12.2019 вбачається, що дійсно на момент смерті її матері, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , в будинку за адресою: [ADDRESS] разом з померлою за 6 місяців по день смерті, на день смерті та протягом 6 місяців після смерті були зареєстровані і проживали: донька - [PERSON] , [INFO] , зять - [PERSON] , [INFO] (а.с.14). З рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 18 лютого 2019 року, вбачається, що позов [PERSON] задоволено, визнано за останньою право на земельну частку (пай) в землях колективної власності колишнього КСП імені Мічуріна Шевченківської сільської ради Глухівського району Сумської області, розміром 3,89 умовних кадастрових гектарів, що відповідає розміру земельної частки (паю) членів КСП імені Мічуріна Шевченківської сільської ради Глухівського району Сумської області та зобов`язано Березівську сільську раду Глухівського району Сумської області виділити [PERSON] земельну частку (пай) розміром 3,89 умовних кадастрових гектарів за рахунок вільних земель резерву на території Березівської сільської ради Глухівського району Сумської області. Зазначене рішення набрало законної сили 21.03.2019, тобто після смерті [PERSON] (а.с.11-13). Згідно повідомлення приватного нотаріуса Хорошівського районного нотаріального округу № 1033 від 28.12.2019, спадкова справа після [PERSON] , померлої [INFO] згідно даних із Спадкового реєстру, ніким не заводилась, спадкоємець за законом [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , шляхом постійного проживання (а.с.28). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 58920358 від 28.121.2019 вбачається, що після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , інформація у Спадковому реєстрі відсутня (а.с.29). Згідно постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину виданої приватним нотаріусом Хорошівського районного нотаріального округу № 758/02-31 від 10.09.2019, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно після померлої [INFO] [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно (а.с.7). В пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено: при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми Цивільного кодексу УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до положень статей 1216, 1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) і до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1220 цього Кодексу передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Оскільки позивач відповідно до статті 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом, інших спадкоємців немає, а тому суд приходить до висновку, що вона є єдиним спадкоємцем померлої [PERSON] . Відповідно до пункту а частини третьої статті 152 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) захист прав громадян юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Частиною першою статті 131 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набути у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільного-правових угод. Відповідно до пункту 17 Перехідних положень ЗК України сертифікати на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Отже, після смерті [PERSON] всі належні їй права та обов`язки, у тому числі й право на земельну частку (пай), що належало останній, перейшли до її доньки [PERSON] відповідно до статті 1261 ЦК України. Оскільки судом встановлено, що позивач набула у порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) в землях колективної власності колишнього КСП імені Мічуріна Шевченківської сільської ради Глухівського району Сумської області, розміром 3,89 умовних кадастрових гектарів, за рахунок вільних земель резерву на території Березівської сільської ради Глухівського району Сумської області, яке надано [PERSON] , яка померла [INFO] , однак вказане право не визнається, суд вважає за необхідне захистити дане право позивача шляхом його визнання. На підставі викладеного,

Outcome: approved