Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом, уточненим в порядку ст. 31 ЦПК України, до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права на спадкове майно посилаючись на те, що 21 квітня 2014 року померла його мати [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй на праві власності майно, в тому числі на житловий будинок № 118 по вул. Самбірській в с. Стрілковичі Самбірського району Львівської області. Зазначений житловий будинок вцілому зареєстрований на праві особистої власності за [PERSON], яка померла 20 січня 2000 року в с. Стрілковичі Самбірського району Львівської області. За життя [PERSON] розпорядилася своїм майном на випадок смерті, склавши 21 жовтня 1996 року заповіт, яким все своє майно заповіла свої внучці [PERSON] [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, вона вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON], яка померла 20 січня 2000 року. Спадкування майна [PERSON] здійснюється за законом. [PERSON], будучи сином померлої вважається таким, що прийняв спадщину. [PERSON] звернувся із заявою про прийняття спадщини до Самбірської державної нотаріальної контори та державний нотаріус розяснив йому, що не може видати свідоцтво про право на спадщину на вказаний будинок, оскільки правовстановлюючого документа на житловий будинок № 118 по вул. Самбірській в с. Стрілковичі Самбірського району Львівської області, який належав [PERSON], котра померла 20 січня 2000 року, після смерті котрої її внучка [PERSON] прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, у нього немає. Крім того, нотаріус повідомив, що заповіт посвідчений від імені [PERSON] - [PERSON], секретарем виконкому Стрілковицької сільської ради Самбірського району Львівської області 21 жовтня 1996 року за реєстровим № 36, не відповідає чинному законодавству, оскільки заповіт посвідчувався від неписемної громадянки без участі свідків. У судовому засіданні представники позивача [PERSON], [PERSON] підтримали заявлені вимоги, посилаючись на обставини зазначені у позовній заяві. [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні повністю визнали позов. Заслухавши пояснення представників позивача, відповідачів, дослідивши наявні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилося внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Встановлено, що 21 квітня 2014 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконавчим комітетом Стрілковицької сільської ради Самбірського району Львівської області 22 квітня 2014 року, серії І-СГ № 338335. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй на праві власності майно, в тому числі на житловий будинок № 118 по вул. Самбірській в с. Стрілковичі Самбірського району Львівської області, який зареєстрований на праві особистої власності за [PERSON], яка померла 20 січня 2000 року в с. Стрілковичі Самбірського району Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СГ № 444668, виданим повторно Самбірським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 9 лютого 2017 року. За життя [PERSON] розпорядилася своїм майном на випадок смерті, склавши 21 жовтня 1996 року заповіт, яким все своє майно заповіла свої внучці [PERSON] Заповіт не змінено, не відмінено та не скасовано, про що зроблено відмітку секретарем виконавчого комітету Стрілковицької сільської ради [PERSON] 30 січня 2017 року. [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, вона вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON], котра померла 20 січня 2000 року. Спадкування майна [PERSON] здійснюється за законом. [PERSON], будучи сином померлої, у відповідності до вимог ст. ст. 1261, 1268 ЦК України, вважаюся таким, що прийняв спадщину, що підтверджується довідкою від 30 січня 2017 року № 205, виданою виконавчим комітетом Стрілковицької сільської ради Самбірського району Львівської області. [PERSON] звернувся із заявою про прийняття спадщини до Самбірської державної нотаріальної контори та державний нотаріус розяснив, що не може видати свідоцтво про право на спадщину на вказаний будинок, оскільки правовстановлюючого документа на житловий будинок № 118 по вул. Самбірській в с. Стрілковичі Самбірського району Львівської області, який належав [PERSON], яка померла 20 січня 2000 року, після смерті котрої її внучка [PERSON] прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, у нього немає, що вбачається із листа нотаріуса від 16 лютого 2017 року № 216/02-14. Крім того, нотаріус повідомив, що заповіт, посвідчений від імені [PERSON] - [PERSON], секретарем виконкому Стрілковицької сільської ради Самбірського району Львівської області 21 жовтня 1996 року за реєстровим № 36, не відповідає чинному законодавству, оскільки заповіт посвідчувався від неписемної громадянки без участі свідків. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2007 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Із заповіту, посвідченого 21 жовтня 1996 року секретарем виконавчого комітету Стрілковицької сільської району [PERSON] вбачається, що у заповіті зазначено місце та дату його складання, вказана особа заповідача, а саме [PERSON], [INFO], яка проживає в [INFO], та зазначено, що вона зробила на випадок своєї смерті таке розпорядження: все своє майно (в тому числі і земля), де б воно не було із чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом матиме право заповіла своїй внучці [PERSON] Із змісту заповіту вбачається, що воля заповідача, [PERSON], була зясована секретарем виконкому Стрілковицької сільської ради [PERSON] і викладена нею у письмовому тексті заповіту та була відображена вірно. У заповіті містить підпис померлої у вигляді літери, чітко простежується, що він ставився особисто заповідачем та вказане позначення не може свідчити про неписемність [PERSON], а лише відображає її стиль письма, а саме відображає літеру «К». Крім того, до дня смерті даний заповіт не був змінений та не відмінений заповідачем, [PERSON], що свідчить про те, що заповіт відповідав її волі до дня смерті. Оскільки даний заповіт не ставиться під сумнів іншими особами, які б мали право на спадкування майна [PERSON] за законом, то спадкування майна [PERSON] повинно здійснювати відповідно до даного заповіту. Будинковолодіння в с. Стрілковичі по вул. Самбірській, 118, Самбірського району, Львівської області належало до суспільної групи господарства, колишній колгоспний двір, що підтверджується довідкою виданою Самбірським МБТІ від 11 січня 2017 року № 20 на підставі свідоцтва про право власності, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Самбірської районної ради від 18 лютого 1988 року за № 51. У цьому господарстві проживали і були зареєстровані голова домогосподарства [PERSON], яка до дня смерті була зареєстрована разом з внуком [PERSON], що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Стрілковицької сільської ради Самбірського району Львівської області від 30 січня 2017 року № 203. Згідно ст. 120 ЦК УРСР, майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно п. 6 а Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні. Згідно п. 6 г даної постанови загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Оскільки, членами господарства в с. Стрілковичі по вул. Самбірській, 118 були [PERSON] та [PERSON], то вони мали право на будинковолодіння по 1/2 частині кожен. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» розяснено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Згідно ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. Згідно ч. 1 ст. 347 ЦК України, особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Відповідач [PERSON] за своєю часткою у майні колишнього колгоспного двору не звертався, він вибув з вказаного будинковолодіння більше 25 років, та є таким, що втратив своє право на частку в майні колишнього колгоспного двору. Власником домогосподарства по вул. Самбірській, 118 в с. Стрілковичі Самбірського району Львівської області була [PERSON] Із оголошення в газеті Високий Замок «Самбірщина» від 3 серпня 2017 року відомо, що свідоцтво про право власності, видане на підставі рішення виконавчого комітету Самбірської районної ради від 18 лютого 1988 року за № 51, на імя [PERSON], загублене і вважається недійсним. Відповідачі [PERSON], син померлої [PERSON], та відповідач [PERSON], мати померлої, на частку у спадщині на зазначений вище житловий будинок не претендують та повністю погоджуються з тим, щоб житловий будинок вцілому успадкував [PERSON] З урахуванням наведеного, суд вважає, що слід встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON], яка померла 20 січня 2000 року, та визнати за [PERSON], в порядку спадкування майна за законом після смерті [PERSON], яка померла 21 квітня 2014 року, право на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в с. Стрілковичі на вул. Самбірській, 118, Самбірського району Львівської області, загальною площею 98,5 м2, житловою площею 32,3 м2.

Outcome: approved