Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 20 травня 2011 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований відділом ДРАЦС Рівненського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №480. Від шлюбу у них є малолітня донька, [PERSON] [INFO] . Спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними та відмінність поглядів на життя. Він не має наміру надалі вести із Відповідачем спільне господарство, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам. Доньку, [PERSON] [INFO] , вважає необхідно залишити із матір`ю - [PERSON] . Спору про поділ майна, що є їхньою спільною сумісною власністю на даний час немає. Просив розірвати шлюб між ним, [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 20.05.2011 р. Відділом ДРАЦС Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 480. В судовому засіданні [PERSON] підтримав позовну заяву у межах її доводів та просив задовольнити повністю. Додатково пояснив, що стосунки погіршилися понад рік тому, подружні відносини припинені, він втратив до дружини почуття любові та зрадив подружній вірності. Відповідака [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, не заперечила проти розірвання шлюбу, вказала, що з лютого 2020 року проживають окремо, сім`ю зберегти неможливо . Заслухавши пояснення позивача, відповідачки, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку що позовна заява підлягає до задоволення. За приписами ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. За визначенням поняття шлюбу, наведеним у ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно вимог ст. 24 СК закріплено один із головних принципів шлюбу його добровільність. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як слідує з положень ст. 51 Конституції України, добровільність шлюбу відноситься до основних прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно із ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20.05.2011 року відділом ДРАЦС Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 480. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , про що 06.05.2016 р. складено відповідний актовий запис № 1165, зареєстрований відділом ДРАЦС Рівненського міського управління юстиції. Суд прийшов до висновку, що сторони на момент розірвання шлюбу разом не проживають та фактично припинили шлюбні відносини з лютого 2020 року , не проживають однією сім`єю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснили реальних дій щодо збереження родинних стосунків . Сім`я розпалася з вини позивача, який зрадив подружній вірності. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд, приймаючи до уваги існуючі взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання кожного з них продовжувати шлюбні відносини, дійшов висновку, що подальше подружнє життя сторін, збереження їх сім`ї є неможливим та суперечить інтересам кожного з них та малолітньої дитини, а тому суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає до розірвання. На підставі викладеного, ст.ст. 55, 110, 112, 115 СК України ,

Outcome: approved