Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Другого Приморського державного відділу виконавчої служби у м. Одесі про зняття арешту з майна, по котрій просив суд зняти арешт з автомобіля TOYOTA CAMRY реєстраційний номер [NUMBER] , 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , що був накладений постановою державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі від 06 грудня 2016 року в рамках виконавчого провадження № 51039282, який належить позивачу та зняти з розшуку вказаний автомобіль, який оголошено у розшук на підставі постанови державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі від 06 грудня 2016 року в рамках виконавчого провадження № 51039282. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у провадженні Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі перебувало виконавче провадження № 51039282 щодо стягнення з нього на користь [PERSON] грошових коштів. Приблизно у 2018 року співробітниками поліції було вилучено автомобіль марки Toyota Camry реєстраційний номер [NUMBER] , 2007 року випуску, номер шасі (кузова рами [NUMBER] [NUMBER] , який належить йому на праві власності. Після цього вказаний автомобіль було передано на штраф майданчик, де він і перебуває до теперішнього часу. При вилучені автомобіля співробітниками поліції повідомлено, про те що вказаний автомобіль знаходить в розшуку відповідно до постанови державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі від 06 грудня 2016 року та на вказаний автомобіль постановою державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі від 06 грудня 2016 року накладено арешт. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2020 року провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 17 лютого 2020 року. У судове засідання 17 лютого 2020 року з`явився позивач, належним чином сповіщений відповідач не з`явився, судове засідання відкладене на 28 квітня 2020 року. У судове засідання 28 квітня 2020 року належним чином сповіщені учасники справи не з`явились, у зв`язку з чим судове засідання відкладене на 20 липня 2020 року. 12 травня 2020 року до суду від відповідача надійшли належним чином завірені матеріали виконавчого провадження № 51039282. У судове засідання 20 липня 2020 року з`явився позивач, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Належним чином сповіщений відповідач до суду не з`явився, про причини неможливості прибуття до суду не повідомив. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно до п. п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у зв`язку з повторною неявкою відповідача, та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, відсутністю заперечень з боку позивача, з подачею позивачем заяви про розгляд справи у заочному порядку, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів у заочному порядку. Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши думку позивача оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку про доцільність відмови у задоволення позовних вимог на підставі наступного. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що на виконанні Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 1522/24478/12 виданого 15 липня 2013 року щодо виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2012 року про стягнення з [PERSON] боргу за договором позики на корсить [PERSON] у розмірі 100000,00 грн. З Листа регіонального сервісного центру в Одеській області територіального сервісного центру № 5141 вбачається, що згідно бази даних АІС « Автомобіль» МВС України в Одеській області та національної системи МВС України станом на 12 жовтня 2016 року на ім`я [PERSON] [INFO] зареєстровані наступні транспортні засоби: автомобіль Chevrolet, н/з [NUMBER] , 1990 року випуску, PONTIAC н/з [NUMBER] , 1991 року народження, Chevrolet, н/з [NUMBER] ,1991 року випуску, INFINITI, н/з [NUMBER] , 1995 року випуску, Toyota Camry y/p [NUMBER] 2007 року випуску, Lexus ES 350 н/з [NUMBER] , 2007 року випуску. В рамках вказаного виконавчого провадження постановою старшого державного виконавця Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області від 06 грудня 2016 року накладено арешт та заборону їх відчуження на автомобілі Chevrolet, н/з [NUMBER] , 1990 року випуску, PONTIAC н/з [NUMBER] , 1991 року народження, Chevrolet, н/з [NUMBER] ,1991 року випуску, INFINITI, н/з [NUMBER] , 1995 року випуску, Toyota Camry y/p [NUMBER] 2007 року випуску, Lexus ES 350 н/з [NUMBER] , 2007 року випуску. Постановою старшого державного виконавця Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області від 06 грудня 2016 року оголошено розшук вищевказаних автомобілів. Постановою старшого державного виконавця Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області від 13 грудня 2017 року виконавчий лист № 1522/24478/12 виданий 15 липня 2013 року повернуто стягувачу на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 ЗУ « Про виконавче провадження», а саме \~боржник фізична особа чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року, в редакції Закону від 16.02.2010 року виконавче провадження підлягає закінченню у випадку фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом. Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у 3-денний строк надсилається сторонам та суду або іншому органу (посадовій особі), які видали виконавчий документ. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 38 цього Закону, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, вказаної у частині другій цієї статті, для її пред`явлення до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження для зняття арешту з майна. 02.06.2016 року прийнято Закон України «Про виконавче провадження» в новій редакції № 1404-VIII. Згідно з п. 7 Розділу 13 Прикінцеві та перехідні положення встановлено, Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 07.03.2018 року (надалі Закон №1404) що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону. Відповідно до ст. 39 Закону №1404 виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. Згідно з ч. 1, 2 ст.40 Закону № 1404 у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закінчення договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Однак, матеріалами справи не підтверджено, та у судовому засідання заявником не надано доказів того, що рішення суду від 20 грудня 2012 року виконано [PERSON] у повному обсязі. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України визначає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Незважаючи на повернення виконавчого листа стягувачеві, виконавчий лист з примусового виконання рішення суду, виконано не було, що свідчить про відсутність підстав задля задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Згідно вимог п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, обов`язковість рішень суду є одною із основних засад судочинства, отже невиконання судового рішення є порушенням норм Конституції України, які є нормами прямої дії. Тому, враховуючи те, що рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2012 року [PERSON] не виконано, а повернення виконавчого документу стягувачу не позбавляє його права на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: dismissed