Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь суму франшизи у сумі 510 гривень та 3000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29 листопада 2016 року близько 17 години 50 хвилин в м. Сміла по вул. Соборна, відповідач, керуючи автомобілем [NUMBER], та рухаючись заднім ходом, здійснив зіткнення з автомобілем «Шкода Феліція», д.н.з. [NUMBER], який стояв припаркований позаду, що призвело до пошкодження транспортного засобу «Шкода Феліція», після чого залишив місце ДТП. За фактом правопорушення на [PERSON], винуватця ДТП, було складено адміністративні протоколи за ст.122-4 та ст.124 КУпАП, які розглянуті Смілянським міськрайонним судом Черкаської області 06 січня 2017 року та останнього визнано винним у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень. Йому, як власнику автомобіля «Шкода Феліція», внаслідок ДТП, відповідач завдав матеріальної та моральної шкоди. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована полісом серії АЕ №8543115 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АТ «СГ «ТАС». Відповідно до вказаного полісу, франшиза, на яку зменшується страхове відшкодування, становить 510 гривень. 16 грудня 2016 року АТ «СГ «ТАС» по справі №09723/34/2016/53 було визначено розмір завданої йому матеріальної шкоди внаслідок ДТП в сумі 1200 гривень та перераховано на його рахунок гроші в сумі 690 гривень. Будучи повідомленим представниками АТ «СГ «ТАС» про необхідність виплати франшизи, відповідач жодних дій на виконання умов договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності та виплати франшизи не приймає. Добровільно відповідач суму франшизи не відшкодовує. Крім того, пошкодженням його транспортного засобу під час ДТП та зухвалим залишенням місця ДТП, йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, що відобразилися на душевному стані, сімейних та родинних звязках, у порушенні звичайного ритму життя, так як вирішення питання про встановлення винної особи та відшкодування матеріальної шкоди, завданої йому в результаті ДТП, вимагало від нього витрачання значної кількості особистого часу, який він мін витратити для вирішення сімейних, соціально-побутових та інших питань. Завдану йому відповідачем моральну шкоду оцінює у 3000 гривень.\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивач [PERSON]\~ в судове засідання не зявився, однак надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Представник третьої особи Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце його проведення був повідомлений належним чином. Разом з тим, надав пояснення щодо позовної заяви, відповідно до яких, 29 листопада 2016 року близько 17 години 50 хвилин на вул. Соборна в м. Сміла сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів [NUMBER], що належить [PERSON], під його керуванням, та «Шкода Феліція», д.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON] під його ж керуванням. Згідно постанови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06 січня 2017 року, винною особою у вчиненні вищевказаного ДТП визнано водія автомобіля [NUMBER], [PERSON] Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент ДТП була застрахована в АТ «СГ «ТАС» за полісом серії АЕ №8543115 від 23 квітня 2016 року з лімітом відповідальності за шкоду завдану майну третьої особи в розмірі 100000 гривень та франшизою за пошкодження нанесені майну потерпілого в розмірі 510 гривень. Забезпеченим транспортним засобом за вказаним полісом є автомобіль [NUMBER]. З відповідними повідомлення про ДТП до АТ «СГ «ТАС» 05 грудня 2016 року звертався [PERSON], [PERSON] 30 листопада 2016 року. Між страховиком та потерпілою особою [PERSON] була досягнута згода у тому, що розмір нанесеного йому збитку від пошкодження в ДТП, його автомобіля «Шкода Феліція», д.н.з. [NUMBER], згідно заяви потерпілого становить 1200 гривень. В цій же заяві вказано спосіб здійснення йому страхового відшкодування безготівково на розрахунковий рахунок та вказано, що претензій до страхової групи «ТАС» не має та мати не буде. Страхове відшкодування [PERSON] було здійснено у сумі 690 гривень, оскільки від загальної суми заподіяної шкоди була мінусована сума франшизи у розмірі 510 гривень. АТ «СГ «ТАС», згідно чинного законодавства України, відповідно до умов поліса серії АЕ №8543115 від 23 квітня 2016 року, повністю виконало перед позивачем свої зобовязання, провела виплату страхового відшкодування нанесеного матеріального збитку за пошкоджений у ДТП автомобіль «Шкода Феліція», д.н.з. [NUMBER], та не має жодних правових підстав для проведення будь-яких інших виплат. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Згідно п.1 ст.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Відповідно до п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи, що ціна позову [PERSON] не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, відтак суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження. Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Під час розгляду справи встановлено, що відповідач належним чином був повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, однак у таке без поважних причин не зявився, відзиву чи заперечень щодо позовної заяви до суду не надав, та приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, відтак суд приходить до беззаперечного висновку про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів з постановленням заочного рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи вказану норму та приймаючи до уваги, що всі учасники справи у судове засідання не зявилися, суд вважає за можливе провести таке без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, [PERSON] 29 листопада 2016 року близько 17 години 50 хвилин по вул. Соборна в м. Сміла Черкаської області, керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись заднім ходом, здійснив зіткнення з автомобілем «Шкода», д.н.з. САВ4252АН, який стояв припаркований позаду, що призвело до пошкодження транспортних засобів, після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до копії постанови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06 січня 2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні вищевказаних адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП (а.с.10). Вказана постанова суду набрала законної сили 17 січня 2017 року (а.с.10). Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з з довідки №3016336319280769 про дорожньо-транспортну пригоду, автомобіль [NUMBER], належить [PERSON] та застрахований в ЗАТ «СГ «ТАС» за полісом серії АЕ №8543115, автомобіль «Шкода Феліція», д.н.з. [NUMBER], належить [PERSON] (а.с.5). Відповідно до полісу серії АЕ №8543115 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 23 квітня 2016 року, [PERSON] застрахував у Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» транспортний засіб, а саме автомобіль [NUMBER]. Розмір франшизи 510 гривень, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого, за шкоду заподіяну майну, 100000 гривень (а.с.27). Згідно акту огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 30 листопада 2016 року, представником страховика ПАТ «СГ «ТАС» [PERSON] оглянуто автомобіль «Шкода Феліція», д.н.з. [NUMBER], та на ньому виявлено наступні пошкодження: пошкоджено передній бампер, рамка номерного знака та номерний знак (а.с.7). 06 грудня 2016 року [PERSON] звернувся до голови правління АТ «СГ «ТАС» (приватне) з заявою про страхове відшкодування шкоди заподіяної в результаті пошкодження транспортного засобу «Шкода Феліція», д.н.з. [NUMBER], під час дорожньо-транспортної пригоди 29 листопада 2016 року, яка відбулася з вини [PERSON], водія транспортного засобу «Мітсубіші», д.н.з. [NUMBER], договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на дату ДТП, серії АЕ №8543115. Розмір шкоди складає 1200 гривень (а.с.6) Відповідно до п. 22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно п. 3 ст. 20 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до п.36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведенного ремонту. Якщо у звязку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, оцінка та експертиза пошкодженого автомобіля «Шкода Феліція», д.н.з. [NUMBER], не проводилася, відтак суд вважає, що між власником останнього, [PERSON], та ПАТ «Страхова група «ТАС» досягнута згода щодо розміру збитку у розмірі 1200 гривень, нанесеного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 29 листопада 2016 року з вини водія [PERSON] Листом №1400/389 від 03 лютого 2017 року Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», [PERSON] повідомлено, що матеріальні збитки, завдані йому як власнику автомобіля «Шкода Феліція», д.н.з. [NUMBER], згідно його заяви про страхове відшкодування від 06 грудня 2016 року становить 1200 гривень. Франшиза, згідно полісу, становить 510 гривень. Розрахунок суми страхового відшкодування: 1200 гривень відняти 510 гривень дорівнює 690 гривень. Належна сума страхового відшкодування 690 гривень була перерахована на реквізити, зазначені у заяві на виплату страхового відшкодування (а.с.9). Як вбачається з платіжного доручення №114616 від 15 грудня 2016 року, Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» перерахувала на рахунок [PERSON] страхове відшкодування по полісу серії АЕ №8543115 від 26 квітня 2016 року (а.с.4). Таким чином, суд приходить до висновку, що заподіяна [PERSON] матеріальна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 29 листопада 2016 року з вини [PERSON], відшкодована без врахування суми франшизи у розмірі 510 гривень. Відповідно до п.12.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно ст.9 Закону України «Про страхування» від 07 березня 1996 року №85/96-ВР визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Відповідно до п.36.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV, страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частина 2 цієї статті визначає, що під збитками розуміється, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до положень ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням, серед іншого, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.\~ Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Враховуючи вищевикладене, а також те що джерелом підвищеної небезпеки автомобілем [NUMBER], належить [PERSON], який під час дорожньо-транспортної пригоди керував вказаним транспортним засобом, суд приходить до беззаперечного висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми франшизи у розмірі 510 гривень, є такими, що ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що закріплені в п.п.3,9 постанови від 31 березня 1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою фізичної особи слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. В звязку з пошкодженням транспортного засобу, належного позивачу, що є наслідком вчинення адміністративного правопорушення відповідачем, він зазнав душевних страждань та переживань, тому заподіяння з вини відповідача моральної шкоди, на думку суду, повністю знайшло своє підтвердження під час судового розгляду справи. Разом з тим, позивач не довів суду наявності завданої йому моральної шкоди в заявленому обсязі, так як будь-які докази спричинення відповідачем моральної шкоди в зазначеному розмірі у справі відсутні. За таких обставин, відповідно до вимог ст.1167 ЦК України, позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягає до часткового задоволення, оскільки визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер і тривалість страждань позивача, стан його здоров'я, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, а також, враховуючи майновий стан відповідача, вважає за необхідне визначити розмір компенсації моральної шкоди у сумі 1000 гривень. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з посвідчення серії УБД №149113 виданого УМВС України в Черкаській області 29 жовтня 2015 року, [PERSON] являється учасником бойових дій. Згідно з п.8 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року №3674 - VI від сплати судового збору звільняються інваліди Великої Вітчизняної війни та сімї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни. Таким чином, [PERSON] при подачі позовної заяви до суду звільнений від сплати судового збору, який відповідно до ціни позову, становить 640 гривень. Приймаючи до уваги, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково, відтак відповідно до вимог ч.1 та ч.6 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути частину судового збору від сплати якого був звільнений позивач при зверненні до суду, пропорційно до суми задоволених судом вимог. Так 1510 гривень відповідає 43 % від заявленої ціни позову (510 гривень сума франшизи, 3000 гривень моральні збитки, всього 3510 гривень), отже саме такий відсоток від сплаченого позивачем судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача. (43% від 640 гривень = 275 гривень 20 копійок).

Outcome: partial