Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

[PERSON] заявив позов до Ямпільського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про зняття арешту з майна. Зазначив, що 08.10.2016 під час перебування у сервісному центрі МВС України він дізнався про те, що на належний йому автомобіль марки ВАЗ 21063, тип легковий седан-В, номер шасі (кузова, рами) ХТА210630L2408963, двигун №21014 1273896, д.н.з. [NUMBER], накладений 17.12.2008 арешт начальником Ямпільського ВДВС. 10.10.2016 він звернувся з письмовою заявою до Ямпільського районного ВДВС щодо надання документу на підставі якого був накладений арешт на автомобіль, на що отримав відповідь про те, що станом на 10.10.2016 виконавчих документів згідно з ЄДРВП про стягнення боргів з нього не перебуває. Стосовно арешту належного йому автомобіля надати будь-яку інформацію немає змоги, оскільки на даний час згідно інструкції про проведення виконавчих дій архів за 2008 рік знищено. Тому підстав для зняття арешту немає. Вважаючи свої права порушеними, позивач просить суд зняти арешт з належного йому автомобіля марки ВАЗ 21063, тип легковий седан-В, номер шасі (кузова, рами) ХТА210630L2408963, двигун №21014 1273896, д.н.з. [NUMBER], накладений 17.12.2008 начальником Ямпільського ВДВС [PERSON] Суд здійснює розгляд справи у порядку спрощеного провадження відповідно до ст.279 ЦПК України. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України з власної ініціативи суду розгляд справи проведено в судовому засіданні з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] надав заяву вх.№2144 від 30.03.2018 про розгляд справи без його участі. Представник відповідача [PERSON] районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області [PERSON] надала заяву вх.№3072 від 08.05.2018 про розгляд справи без її участі. Вирішення питання просила покласти на розгляд суду. Судом розглянуто справу у порядку спрощеного провадження відповідно до ст. 279 ЦПК України. Судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Із копії картки арешту ТЗ встановлено, що 18.12.2008 поставлено на автоматизований облік транспортний засіб - автомобіль марки ВАЗ 21063, тип легковий седан-В, номер шасі (кузова, рами) ХТА210630L2408963, двигун №21014 1273896, д.н.з. [NUMBER], власником якого є [PERSON] Арешт накладено 17.12.2008 начальником Ямпільського ВДВС. Із копії довідки Ямпільського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області вих.№910/3.43/4 від 10.10.2016 встановлено, що станом на 10.10.2016 виконавчих документів згідно ЄДРВП про стягнення боргів з [PERSON], [INFO], у відділі ДВС не перебуває. Стосовно арешту від 17.12.2008 легкового автомобіля ВАЗ 21063, власником якого є [PERSON], надати будь-яку інформацію немає змоги, так як на даний період згідно інструкції про проведення виконавчих дій архів за 2008 рік знищено. Із копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серія АВС №067483 встановлено, що власником автомобіля марки ВАЗ 21063, тип легковий седан-В, номер шасі (кузова, рами) ХТА210630L2408963, двигун №21014 1273896, д.н.з. [NUMBER], є [PERSON] Із копій Свідоцтва про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху №0007, додатку до сертифіката відповідності / свідоцтва про визнання, акта технічної експертизи про відповідність конструкції та технічного стану переобладнаного транспортного засобу вимогам безпеки дорожнього руху від 06.10.2016, акта №0872 від 06.10.2016 встановлено, що автомобіль [NUMBER], переобладнано для роботи на зрідженому нафтовому газі. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторонами не заявлено клопотань про витребування інших доказів, виклик свідків чи призначення судових експертиз, а тому суд вирішив справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України. Оцінюючи усі докази у їх сукупності суд вважає обґрунтованими обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.3 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст.41 Конституції України та ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року, визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Судом встановлено, що на автомобіль марки ВАЗ 21063, тип легковий седан-В, номер шасі (кузова, рами) ХТА210630L2408963, двигун №21014 1273896, д.н.з. [NUMBER], власником якого є [PERSON], 17.12.2008 накладено арешт. Відповідно до ч.1 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Однак докази того, що існує рішення для забезпечення виконання якого і було накладено арешт на автомобіль, належний позивачеві, відсутні і це підтверджується письмовим доказом, а саме довідкою Ямпільського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області вих.№910/3.43/4 від 10.10.2016. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду. Суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, оскільки існування арешту та заборони на відчуження майна порушує конституційні права позивача, як власника майна, і має підстави для задоволення позову. З урахуванням наведених мотивів суд при вирішенні цього спору застосував такі норми права: ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.41 Конституції України, ст.ст.15, 16, 321 ЦК України, Закону України «Про виконавче провадження».

Outcome: approved