Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду в інтересах малолітнього сина [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи на стороні відповідача, що не заявляють самостійних вимог приватний нотаріус [PERSON], служба у справах дітей Збаразької РДА, про визнання недійсним договору дарування. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 25 вересня 2009р. приватним нотаріусом [PERSON] був посвідчений договір дарування 49/200 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS], по реєстру № 3578, згідно якого [PERSON] подарувала належну їй частку будинковолодіння [PERSON]. Позивач вважає, що при укладенні даного договору були істотно порушені права малолітнього [PERSON], а саме, в порушення ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» від 02.06.2005р. вказаний договір дарування був укладений без попереднього дозволу органу опіки та піклування, незважаючи на те, що дитина [PERSON] мала право на користування даним житловим приміщенням в зв`язку з її реєстрацією. Вказані дії призвели до зменшення та обмеження прав та інтересів дитини на користування житловим приміщенням. Враховуючи викладене позивач вважає, що договір дарування слід визнати недійсним з підстав недотримання вимог ст.71, ч.1, ч.6 ст. 203 ЦК України. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, пославшись на обставини викладені в позовній заяві, а також додатково пояснив, що вказаний договір дарування також є недійсним, оскільки приватним нотаріусом [PERSON] при посвідченні оскаржуваного договору не було встановлено особу підписанта договору по довіреності від імені обдаровуваного, оскільки відомості про документ на підставі якого було встановлено особу, яка підписала договір дарування від імені обдаровуваного відсутні. Відповідачі в судове засідання не з`явились по невідомим суду причинах, хоча про день, час та місце розгляду справи їм було повідомлено належним чином. Представник позивача не заперечує щодо можливості ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. На підставі ст.ст.169, 224 ЦПК України суд вважає за можливе прийняти заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог - служби у справах дітей Збаразької РДА в судовому засіданні позов підтримала та просила суд визнати недійсним вищевказаний договір дарування, оскільки ними не було надано дозвіл на укладення вказаного договору, чим було порушено інтереси малолітнього [PERSON]. Третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак від неї на адресу суду надійшли заперечення проти позову, де вона зазначає, що при посвідченні оспорюваного договору дарування представником від [PERSON] була [PERSON] по довіреності. В справі наявна фотокопія паспорта представника та переклад довіреності і апостиля із португальської мови на українську зроблено нотаріусом і закріплено печаткою, а тому вона не потребує перекладу на Україні, а також просить розгляд справи здійснювати без її участі. Судом встановлено наступне. [PERSON] народився [INFO]. Його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження дитини (а.с.2). Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області від 06 березня 2008р. виділено [PERSON] та [PERSON] у спільну сумісну власність 49/100 ідеальних долей будинковолодіння, що розташоване по [ADDRESS], а [PERSON], 51/100 ідеальних долей вказаного будинковолодіння (а.с.30-33). Згідно витягу № 23942585 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.09.2009р. [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 49/200 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS], [PERSON] - 49/200 частин та [PERSON] - 51/100 частини (а.с.35). Відповідно до договору дарування від 25 вересня 2009р. [PERSON] подарувала, а [PERSON], діючи на підставі довіреності, в інтересах [PERSON] прийняла в дарунок 49/200 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] (а.с.5). Згідно ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» від 02.06.2005р. держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям. На момент укладення договору дарування малолітній [PERSON] мав право користування вищевказаним житловим будинком, оскільки проживав у даному будинку з народження, тобто з [INFO] і був в ньому зареєстрований з 13 жовтня 2007р., що підтверджується довідкою виданою виконкомом Старовишнівецької сільської ради Збаразького району Тернопільської області 13 серпня 2014р. № 876 (а.с.59) та копією будинкової книги для реєстрації громадян за адресою [ADDRESS] (а.с.7-10). Згідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається із ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи в межах позовних вимог, суд, приходить до висновку, що оскільки договір дарування 49/200 частин житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] від 25 вересня 2009р. було укладено без попереднього дозволу органу опіки та піклування на вчинення вказаного правочину, чим було порушено право малолітнього [PERSON] на користування вказаним житловим будинком, оскільки на час вчинення правочину він в ньому проживав і був зареєстрований, вказаний договір дарування слід визнати недійсним. Суд не бере до уваги тверджень позивача про те, що вказаний договір дарування також є недійсним, оскільки нотаріусом при посвідченні оскаржуваного договору було порушено порядок його укладення, зокрема, щодо перевірки повноважень представника [PERSON], оскільки вважає, що приватний нотаріус [PERSON] на момент посвідчення спірного правочину діяла в межах наданих їй повноважень і в порядку визначеному законом.

Outcome: approved