Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, посилаючись на те, що у травні 2013 року [PERSON] шляхом шахрайства заволодів його грошовими коштами в сумі 12400 грн., чим завдав йому значної матеріальної шкоди. Хоча [PERSON] і пообіцяв, що повністю з ним розрахується, однак у червні 2015 року сплатив лише 200 грн., більше з того часу він не робив платежів. Крім того, позивачу було завдано і моральну шкоду, яку він оцінює в 1500 грн. та яка виразилась в тому, що позивач у зв'язку з протиправною поведінкою [PERSON] зазнав значних душевних страждань та нервових потрясінь. Просить стягнути із [PERSON] на його користь завдану йому матеріальну шкоду у розмірі 44488,32 грн., яка складається з 12400 грн. основного боргу, 1551 грн. - 3% річних, 14648,66 грн. - індекс інфляції , 15888,66 грн. - пені, та моральну шкоду у розмірі 1500 грн Позивач в попереднє судове засідання не з'явився, хоча про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак на адресу суду від нього надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить позов задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в попереднє судове засідання не з'явився, хоча про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак на адресу суду від нього надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує щодо задоволення позову. Розглянувши матеріали справи та оцінивши наявні докази, суд встановив наступні факти: Згідно із вироком Лановецького районного суду Тернопільської області від 22.06.2015 року, який набрав законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. У відповідності до ст.75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 3 роки. Як вбачається із вказаного вироку, «…в травні 2013 року [PERSON] звернувся до [PERSON] з пропозицією, аби той передав йому автомобіль марки «ВАЗ 2106», державний номерний знак [NUMBER], для подальшої реалізації, запевнивши при цьому, що після продажу автомобіля поверне виручені гроші в повному обсязі. Зловживаючи довірою [PERSON], [PERSON] отримав від нього автомобіль [NUMBER], та не маючи наміру повертати йому гроші, продав вказаний автомобіль невстановленій слідством особі, а коштами, отриманими від реалізації автомобіля, незаконно заволодів. Своїми умисними діями [PERSON] спричинив потерпілому [PERSON] матеріальну шкоду на суму 12400 гривень...». Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно з вимогами ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму богу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України, позивач також має право на стягнення неустойки, яка в силу даної статті визначається як штраф або пенею, тобто грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно розрахунку заборгованості від 01.08.2017 року по майновій шкоді , яка на 01.06.2013 року становила 12400 грн., з урахуванням суми основного боргу, 3% річних, індексу інфляції та пені, станом на 01.08.2017 року становить 44488,32 грн. ( з яких 12400 грн. основного боргу, 1551 грн. - 3% річних, 14648,66 грн. - індекс інфляції , 15888,66 грн. - пені)(а.с.5-8). Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо відшкодування матеріальної шкоди підлягають до задоволення шляхом стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] 44488,32 грн. завданої позивачу матеріальної шкоди, яка складається з 12400 грн. основного боргу, 1551 грн. - 3% річних, 14648,66 грн. - індекс інфляції , 15888,66 грн. - пені. Крім цього, суд вважає, що позовні вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають до задоволення. Так, зі змісту ст.23 ЦК України випливає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» надано визначення моральної шкоди, під якою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з п.3,9 цієї Постанови моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь зниження престижу, ділової репутації. Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає до відшкодування позивачу [PERSON], суд виходить із тих обставин, що шкода завдана в результаті кримінального правопорушення, у вчиненні якого визнано винним відповідача у справі [PERSON], доведеність наявного причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача шкоди та вини останнього в її заподіянні, факту перенесених моральних страждань з приводу злочинних дій відповідача, невідшкодування відповідачем в добровільному порядку завданої матеріальної шкоди, вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved