Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Деснянського відділу державної виконавчої служби м. Чернігів Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області та просить зняти арешт з усього його нерухомого майна ( адреса реєстрації : 15100, [ADDRESS] ), що як обтяження значиться в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна, а саме : \~ \~ \~ \~- реєстраційний номер обтяження № 10950953, підстава : постанова про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно, 376/13, 16.03.2011, Деснянський відділ державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області, головний державний виконавець Дмитрієв С.А., обєкт обтяження : невизначене майно, все нерухоме майно в межах суми звернення стягнення 210239,37, дата, час державної реєстрації : 17.03.2011 12:09:41; \~ \~ \~ \~- реєстраційний номер обтяження № 13029595, підстава : постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 562/13, 24.09.2012, Деснянський відділ державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції, обєкт обтяження : невизначене майно, все нерухоме майно, дата, час державної реєстрації : 24.09.2012 09:52:27. З позовної заяви виходить, що заочним рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 21 січня 2011 року в справі № 2/2506/468/11 задоволено позов ВАТ «Комерційний банк «Надра» до [PERSON] про стягнення боргу. Судом вирішено стягнути з [PERSON] на користь Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість в сумі 210239,37 грн., а також 1820 грн. у відшкодування судових витрат. У встановленому порядку дане рішення суду набрало законної сили. Постановою головного державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції [PERSON] від 16 березня 2011 року відкрито виконавче провадження за № 25075966 з виконання виконавчого листа № 2/2506/468/11, виданого 23.02.2011 року Деснянським районним судом міста Чернігова про стягнення з [PERSON] на користь Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованості в сумі 210239,37 грн. Даною постановою державним виконавцем накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] в межах суми звернення стягнення. За повторним предявленням стягувачем виконавчого листа № 2/2506/468/11, виданого 23.02.2011 року Деснянським районним судом міста Чернігова, до Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції, було відкрито виконавче провадження № 34386536 від 24.09.2012 року. В рамках даного виконавчого провадження старшим державним виконавцем Титарчук М.О. була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24.09.2012 р., а саме накладено арешт на все майно [PERSON] в межах суми боргу 212059,37 грн.. Згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження про виконавче провадженню № 34386533 зазначено, що провадження завершено, виконавчий документ повернуто стягувачу. У відповідь на звернення позивача від 11.06.2018 року до Деснянського відділ державної виконавчої служби міста Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області, останній, за підписом заступника начальника відділу [PERSON], надіслав відповідь про те, що виконавчі документи, боржником по яким є [PERSON], на виконанні у відділі не перебувають. Додатково зазначено, що 05 грудня 2012 року державним виконавцем вищезазначене виконавче провадження ( ВП № 25075966 ) було завершене на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на той час) у звязку з відсутністю у боржника майна на яке можливо звернути стягнення, а виконавчий документ направлено на адресу стягувача ПАТ КБ «Надра». Відповідно до інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта наявні арешти\~на невизначене\~нерухоме майно\~[PERSON],\~обтяжувачем та\~заявником яких\~є Деснянський\~відділ державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції ( реєстраційний номер обтяження № 10950953, реєстраційний номер обтяження № 13029595 ). \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене, а також посилаючись на положення ст. 41 Конституції України, ст. 15-16, 316-317, 391 ЦК України, ст. 50, 57, 60 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин ), ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» ( чинна редакція ), позивач [PERSON] звертається до суду з даним позовом та просить задовольнити заявлені ним позовні вимоги. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді від 15 серпня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені ним позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Підтвердив обставини, викладені ним в позовній заяві в обґрунтування заявлених позовних вимог. Вказав, що дійсно заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.01.2011 року з нього на користь ВАТ «КБ «Надра» стягнуто заборгованість в розмірі 210239,37 грн.. Дане рішення набрало законної сили. Стверджує, що на виконання рішення суду він як боржник сплачував кошти на погашення заборгованості, коли це було та в якому розмірі він погасив заборгованість сказати не може. Доказів на підтвердження факту погашення заборгованості суду він надати не може. Щодо виконавчих проваджень, де він виступав боржником, то всі вони завершені, однак постанов про завершення виконавчих проваджень він не отримував. Як зясовано ним, останнє виконавче провадження було завершено з підстав повернення виконавчого листа стягувачу через відсутність у боржника майна на яке можливо звернути стягнення. Інших даних, які б свідчили про завершення виконавчих проваджень за якими він був боржником з інших правових підстав у нього немає. Згідно положень Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається. На даний час відкритих виконавчих проваджень за якими він є боржником немає, попередні виконавчі провадженні в рамках яких було накладено арешт на його майно закінчені, але арешт з його майна не знятий. Натомість наявністю в Єдиному Реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна відомостей про обтяження майна порушуються його права на реалізацію свого права власності, а тому його право підлягає судовому захисту у спосіб, визначений законом, а саме ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», шляхом зняття арешту з майна. Відповідач - Деснянський відділ державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції Чернігівської області про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, представник відповідача в судове засідання не зявився. Начальник Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції Чернігівської області [PERSON] надав до суду письмову заяву від 08.01.2019 року з проханням розглянути справу без участі представника відділу, у задоволенні позову просить відмовити з підстав, зазначених у відзиві на позов [PERSON] про звільнення майна з-під арешту ( а.с. 62, 77 ). У порядку передбаченому ст. 178 ЦПК України відповідач надав до суду відзив на позовну заяву [PERSON] про звільнення майна з-під арешту та просив відмовити у задоволенні позову повністю. У відзиві головний державний виконавець Титарчук М.О. акцентував увагу на тому, що 05.12.2012 року виконавче провадження було завершене на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції, яка діяла на той час ) у звязку з відсутністю у боржника майна на яке можливо звернути стягнення, а виконавчий документ було направлено на адресу ПАТ КБ «Надра». При цьому позивачем не надано даних, які б свідчили про відмову стягувача ПАТ КБ «Надра» від своїх вимог щодо стягнення заборгованості з боржника. Вважає позовну заяву [PERSON] безпідставною та необґрунтованою, оскільки виконавчі провадження завершено на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», а ст. 50 вказаного Закону визначає наслідки завершення виконавчого провадження і не передбачає зняття арешту з майна ( а.с. 34-35 ). Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ПАТ КБ «Надра» в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи третя особа повідомлялась належним чином. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» [PERSON] у поданій до суду письмовій заяві від 13.02.2019 року просила розглянути справу без участі їх представника. Також просить врахувати міркування ПАТ «КБ «Надра», як учасника справи, з приводу позовних вимог, визнати доводи позивача необґрунтованими та відмовити по суті позову ( а.с. 79 ). Крім того, 04.01.2019 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» [PERSON] надала до суду письмову заяву, де посилаючись на невірне тлумачення позивачем правових наслідків «закінчення», «завершення» виконавчого провадження та «повернення виконавчого документа стягувану», вказала, що державний виконавець, завершуючи виконавче провадження шляхом повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», не мав підстав для зняття арешту з майна боржника, а відтак в його діях відсутні ознаки протиправності. Звернула увагу на те, що ПАТ «КБ «Надра» на сьогодні вживає заходів щодо поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого листа у справі № 2/2506/468/11 до виконання та, враховуючи небажання боржника добровільно виконати рішення суду про стягнення боргу, подати виконавчий документ до примусового виконання ( а.с. 57 ). Суд, заслухавши пояснення позивача, надані в судовому засіданні в обґрунтування заявлених позовних вимог, зясувавши позицію відповідача та третьої особи по суті заявлених позовних вимог, дослідивши в судовому засіданні всі наявні матеріали справи та надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні і даний факт підтвердив позивач 21 січня 2011 року Деснянським районним судом м. Чернігова у справі № 2/2506/468/11 ухвалено заочне рішення яким задоволено позов ВАТ «Комерційний банк «Надра» до [PERSON] та стягнуто з останнього на користь банку заборгованість в сумі 210239,37 грн.. У встановленому законом порядку дане рішення суду набрало законної сили ( а.с. 8 ). 16 березня 2011 року головним державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції [PERSON] було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ( ВП № 25075966 ) з примусового виконання виконавчого листа № 2/2506/468/11, виданого 23.02.2011 року Деснянським районним судом м. Чернігова, про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованості в сумі 210239,37 грн.. Цією ж постановою державний виконавець наклав арешт на все майно, що належить [PERSON] у межах суми звернення стягнення, а саме в межах суми 210239,70 грн. ( а.с. 10 ). Вказана постанова була отримана позивачем, що підтверджується відповідним супровідним листом. У визначені законодавством строки позивач не скористався своїм правом на оскарження відповідної постанови ( а.с. 9 ). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна станом на 02.08.2018 року у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна містяться дані щодо накладення арешту на нерухоме майно [PERSON] в межах суми звернення стягнення 210239,37 грн.. Підстава постанова головного державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції [PERSON] від 16.03.2011 року ( реєстраційний номер обтяження 10950953 ) ( а.с. 20-21 ). Повторно вже 24.09.2012 року державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції [PERSON] було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ( ВП № 34386536 ) з виконання виконавчого листа № 2/2506/468/11, виданого 23.02.2011 року Деснянським районним судом м. Чернігова, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості у сумі 212059,37 грн. ( а.с. 12 ). 24 вересня 2012 року державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції [PERSON] також було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою було накладено арешт на все майно [PERSON] у межах суми звернення стягнення 212059,37 грн. ( а.с. 14 ). Вказані постанови були отримані позивачем, що підтверджується відповідними супровідними листами від 24.09.2012 року. У визначені законодавством строки позивач не скористався своїм правом на оскарження відповідних постанов ( а.с. 11, 13 ). За відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна 24.09.2012 року згідно вищевказаної постанови державного виконавця зареєстровано арешт всього нерухомого майна [PERSON] ( реєстраційний номер обтяження 13029595 ) ( а.с. 20-21 ). При цьому у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] являється власником земельної ділянки площею 0,1955 га, кадастровий номер 7421410000:02:000:0243, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, місце розташування : Чернігівська область, Городнянський район, с. Вокзал-Городня, вул. 1-го Травня, 100-А, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку ( а.с. 22 ). На запит позивача від 11.06.2018 року Деснянський відділ державної виконавчої служби міста Чернігова своїм листом від 29.06.2018 року повідомив, що виконавчі документи боржником по яким є [PERSON], РНОКПП : [NUMBER], на виконанні у відділ не перебувають. Підтверджено факт накладення арешту на все майно боржника на підставі постанови державного виконавця від 24.09.2012 року. Повідомлено, що 05.12.2012 року державним виконавцем вищезазначене виконавче провадження було завершене на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження ( який діяв на той час ) у звязку з відсутністю у боржника майна на яке можливо звернути стягнення, а виконавчий документ направлено на адресу стягувача ПАТ КБ «Надра». Акцентовано увагу позивача на відсутності підстав для зняття арешту з майна, оскільки борг, виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій боржником сплачено не було ( а.с. 16 ). На завершення виконавчого провадження № 34386536 та повернення виконавчого листа стягувачу з підстав відсутності у боржника майна на яке може бути звернено стягнення відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» також свідчать і дані відповідного електронного реєстру виконавчих проваджень ( а.с. 17-18 ). Твердження позивача про те, що на виконання рішення суду ним десь у 2010-2011 роках сплачувались кошти на погашення заборгованості не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні. Належних доказів цьому факту позивач суду не надав, відсутність конкретики у його твердженнях щодо часу та розміру коштів сплачених на погашення заборгованості виключає можливість навіть перевірки судом за клопотанням позивача цієї інформації. При цьому слід звернути увагу і на той факт, що стягувач, а саме ПАТ «КБ «Надра», у поданій до суду заяві акцентував увагу на тому, що боржник у добровільному порядку рішення суду не виконав, а тому наразі ПАТ «КБ «Надра» на сьогодні вживає заходів щодо поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого листа у справі № 2/2506/468/11 для примусового виконання ( а.с. 57 ). Заявляючи вимогу про зняття арешту з усього нерухомого майна [PERSON] як на правову підставу для задоволення заявлених ним вимог посилається на положення ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції, яка діяла на час закриття виконавчого провадження ), яка передбачала, що у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу ( посадовій особі ), який його видав, арешт накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у звязку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Частина 2 ст. 50 вищевказаного Закону передбачала, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу ( посадовій особі ), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Аналогічні положення містяться у і ст. 40 чинного на даний час Закону України «Про виконавче провадження». Разом з тим, положення ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» ( у редакції, яка діяла на момент завершення виконавчого провадження, тобто станом на 05.12.2012 року ) визначали наступні форми завершення виконавчого провадження : 1) закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 49 цього Закону; 2) повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 47 цього Закону; 3) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу ( посадовій особі ), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону. При цьому суд погоджується з твердженням третьої особи ПАТ «КБ «Надра» про те, що «закінчення виконавчого провадження» та «повернення виконавчого документа стягувачу» - це складові «завершення виконавчого провадження», але вони мають різну правову підставу і відповідно правові наслідки, які настають у разі завершення з цих підстав виконавчого провадження, теж різні. Так, правові підстави закінчення виконавчого провадження визначались ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» ( чинного станом на 05.12.2012 року ). При цьому закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених ст. 49 вказаного Закону виключало можливість розпочати його знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Натомість п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції станом на 05.12.2012 року ) передбачав, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалось або здійснено частково, повертався стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Разом з тим, завершення виконавчого провадження з цих підстав не позбавляло стягувача його права повторно предявити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених цим Законом. Аналогічні положення містяться і у чинній на даний час редакції Закону України «Про виконавче провадження». Отже судом в судовому засіданні встановлено, що виконавче провадження № 34386536 було завершене 05.12.2012 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції чинній станом на 05.12.2012 року ) шляхом повернення виконавчого листа стягувачу через відсутність у боржника майна на яке може бути звернено стягнення. При цьому стягувач мав право у визначені законодавством строки повторно предявити виконавчий лист до виконання. У 2011 році виконавче провадження № 25075966 у рамках якого згідно постанови державного виконавця від 16.03.2011 року на майно [PERSON] було накладено арешт у межах суми звернення стягнення, теж було завершено з аналогічних підстав. На підтвердження вказаному свідчить насамперед той факт, що у 2012 році стягувач повторно предявив виконавчий лист до виконання і 24.09.2012 року було повторно відкрито виконавче провадження № 34386536. Слід зазначити, що в ході проведених виконавчих дій як в рамках першого виконавчого провадження ( ВП № 25075966 ), так і в рамках другого виконавчого провадження ( ВП № 34386536 ) рішення суду боржником виконано не було, а тому на даний час стягувач проводить дії для повторного предявлення виконавчого документа для примусового виконання. Таким чином, аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави для висновку про те, що рішення про зняття арешту з майна боржника приймається внаслідок закінчення виконавчого провадження або ж повернення виконавчого документа до суду, який його видав, що чітко визначено як у ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції чинній станом на 05.12.2012 року ), так і в ст. 40 чинної редакції Закону України «Про виконавче провадження». Що ж стосується виконавчих проваджень, де боржником виступав [PERSON], то вони були завершені на підставі ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» ( ст. 37 чинної редакції Закону України «Про виконавче провадження» ) та виконавчий лист було повернуто стягувачу, що не позбавляє його права повторно предявити у визначені законодавством строки виконавчий лист до виконання чинна. При цьому завершення виконавчого провадження з цих підстав не передбачає можливості зняття арешту з майна боржника, оскільки рішення не виконано і законодавець надає у даному випадку стягувачу право повторно предявити виконавчий лист для виконання. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити, оскільки правові підстави для зняття арешту з майна останнього відсутні. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed