Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він працював у структурному підрозділі «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця». Згідно з наказом № 5281/ДН-ОС від 10.07.2017 року, [PERSON] , було звільнено на підставі ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Вказав, що до теперішнього часу йому не була виплачена заробітна плата за період з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року, а також компенсація за невикористану відпустку та вихідна допомога у розмірі не менше середнього заробітку. Просить суд стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця», на його користь заборгованість по заробітній платі за період роботи з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року, компенсацію за невикористану відпустку та вихідну допомога у розмірі середнього заробітку. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця», будучи повідомленим у встановленому законом порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду, у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Ухвалою суду від 21 лютого 2020 року зобов`язано АТ «Державний ощадний банк України» надати виписку по картковому рахунку позивача та зобов`язано Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області надати інформацію з Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування за формою ОК-5 щодо позивача. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та вихідної допомоги, підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У статті 1 Загальної декларації прав людини проголошено, що всі люди народжуються вільними й є рівними за своєю гідністю та правами. Вони наділені розумом і совістю та повинні діяти один щодо одного в дусі братерства. Кожна людина має всі права і всі свободи, проголошені цією Декларацією, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного чи соціального походження, майнового, станового або іншого становища (ст. 2). Згідно зі статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, всі особи є рівними перед судами і трибуналами. Це основоположні міжнародні правові норми з питань рівності прав людини, на які орієнтується всі правові держави світу. Конституція України закріплює основні засади правового статусу людини і громадянина в Україні, тобто ті провідні ідеї, що покладені в основу змісту й умов реалізації прав та обов`язків людини і громадянина в нашій державі. Передусім це стосується частин 1, 2 ст. 24 Конституції України, відповідно до яких: «Громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Також, у відповідності до положень статей 55, 124\~Конституції України та статті ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] працював у Структурному підрозділі «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця». 17 липня 2017 року [PERSON] звільнений з роботи на підставі п. 1 статті 40 КЗпП України, що підтверджено наявною у матеріалах справи копією трудової книжки. Відповідно до ч. 1 ст.\~94\~КЗпП України «Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу». Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Частиною першої ст. 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України. Зі змісту ч. 7 ст. 43 Конституції України, ч. ст. 115 КЗпП України, відповідач мав виплачувати працівнику заробітну плату регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженому у встановленому порядку, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року, який є спеціальним нормативно - правовим актом, що регулює правовідносини у сфері оплати праці, міститься аналогічне визначення поняття «заробітна плата». Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, статті 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлено колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництва трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представникам обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, які належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. При нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Отже відсутність заборгованості перед позивачем із заробітної плати має довести роботодавець. Так, відповідно до розрахунків заробітної плати ВП ТЧ Ясинувата СП «ДДЗП» філії «Донецька залізниця» (ідентифікаційний код 40150216), [PERSON] нараховані наступні суми: - у березні 2017 року 4846,46 грн. (з яких у тому числі: оплата простоїв 1875,29 грн.), до виплати 3853,82 грн.; - у квітні 2017 року 3629,46 грн. (з яких у тому числі: оплата простоїв 3563,06 грн.) до виплати 2886,08 грн.; - у травні 2017 року 3796,60 грн. (з яких у тому числі: оплата простоїв 3727,15 грн.), до виплати 3018,99 грн.; - у червні 2017 року 573,07 грн. (з яких у тому числі: оплата простоїв 562,59 грн.), до виплати 455,69 грн.; За липень 2017 року розрахунків заробітної плати ВП ТЧ Ясинувата СП «ДДЗП» філії «Донецька залізниця» позивачем не надано. Суд приймає до уваги як належний доказ по справі надані позивачем Розрахункові листи за спірний період 2017 року, відповідно до яких позивачу нараховувалася заробітна плата за час простою, оскільки зазначені документи не мають суперечностей та не викликають у суду сумнівів, щодо їх достовірності, оскільки факт наявності та розмір зазначеної заборгованості із заробітної плати відповідачем не спростовано. Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу, сума нарахованої [PERSON] заробітної плати без відрахування необхідних податків та зборів за березень 2017 року складає 4846,46 грн. Таким чином, загальний розмір нарахованої заробітної плати позивачу відповідачем за період з 01.03.2017 року по 17.07.2017 року становить 4846,46 грн. З огляду на те, що право людини на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами КЗпП, Законам України «Про оплату праці», а позивач знаходився з відповідачем в трудових відносинах до 17 липня 2017 року, при звільненні не отримав всі належні йому платежі, вимоги позивача щодо їх отримання відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики Європейського Суду. Як вказано в Постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 243/5469/17, провадження № 61-94св17, відомості щодо виплати заробітної плати не обмежуються лише первинною документацією працедавця. Як встановлено в судовому засіданні позивачу нарахована заробітна плата за березень 2017 року, перераховані відповідні страхові внески. Таким чином, за відрахуванням податків та зборів розмір заробітної плати, яка належала до виплати позивачу: - у березні 2017 року становить 3901,40 грн., з розрахунку (4846,46 грн. 18% ПДФО 1,5% військовий збір). Отже, загалом заборгованість відповідача перед позивачем за березень 2017 року без урахування податків та зборів становить 3901,40 грн. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості з заробітної плати за період з 01.03.2017 року по 31.03.2017 року у розмірі 3901,40 грн., без відрахування відповідних податків та зборів. Відповідачем позивачу за період з 01.04.2017 року по 17.07.2017 року нараховано заробітної плати: квітень 2017 року 3629,46 грн., травень 2017 року 3796,60 грн., червень 2017 року 573,07 грн., а всього 7999,13 грн. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення заробітної плати підлягаю частковому задоволенню, а з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості з заробітної плати за період з 01.04.2017 року по 30.06.2017 року у розмірі 7999,13 грн., з яких підлягають утриманню відповідні податки та збори, а також заборгованість по заробітній платі за березень 2017 року в розмірі 3901,40 грн. без урахування відповідних податків та зборів. Сума заборгованості з заробітної плати за липень 2017 року з відповідача на користь позивача стягненню не підлягає, оскільки позивачем не надано доказів заборгованості по заробітній платні за цей місяць, зокрема розрахунків ВП ТЧ Ясинувата СП «ДДЗП» філії «Донецька залізниця». Крім того, не підлягає задоволенню й вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь компенсації за невикористану відпустку та вихідної допомоги у розмірі середнього заробітку, так як надані позивачем розрахунки ВП ТЧ Ясинувата СП «ДДЗП» філії «Донецька залізниця» не містять відомостей щодо даних заборгованостей, та й інших доказів заборгованості з цих виплат суду не надано. Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктом 1 частини 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, судовий збір справляється фізичною особою в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Позивач звільнений від сплати судового збору, на підставі ст.\~141\~ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial