Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , в якому просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 11.05.2006 року на користь відповідачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 25% до 10% від його доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, а також зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 15.11.2018 року на користь відповідачки на утримання неповнолітніх дочок: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 1/3 до 1/4 частки від його доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги мотивував тим, що рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 11.05.2006 року з нього на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 25% від усіх видів його доходів щомісячно. Також рішенням цього ж суду від 15.11.2018 року з нього на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дочок: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. На виконання обох судових рішень видано виконавчі листі, які перебувають на виконанні в Долинському районному відділі ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), тобто з його заробітної плати проводиться стягнення аліментів в загальному розмірі 58,3 %. Однак, відповідно до вимог ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 128 Кодексу законів про працю сукупний розмір відрахувань із зарплати не повинен перевищувати 50% середньомісячного заробітку. Крім того, на даний час він не має можливості сплачувати аліменти в такому розмірі, оскільки на його утриманні перебуває мати похилого віку [PERSON] та брат [PERSON] , який є особою з інвалідністю ІІ групи, а тому стягнення аліментів у визначеному судом розмірі ставить в його скрутне матеріальне становище. Вказані обставини підтверджують погіршення його матеріального становища, що є підставою для зменшення розміру аліментів. Відповідачка подала до суду відзив на позовну заяву, в якому вказала, що даний позов не підлягає до задоволення, оскільки позивач вводить суд в оману. Аргументи, що начебто йому необхідно утримувати матір - пенсіонерку [PERSON] та брата [PERSON] , який є особою з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи, з якими він проживає, не відповідають дійсності, оскільки останні проживають в [ADDRESS] , а позивач проживає в [ADDRESS] . Крім того, під час ухвалення рішення від 15.11.2018 року судом враховувався той факт, що на утриманні [PERSON] знаходиться мати [PERSON] , тобто з дати ухвалення судового рішення до подачі позову до суду у позивача не відбулось жодних змін матеріального чи сімейного стану. Позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження погіршення його матеріального становища у зв`язку з витратами на утримання матері та брата. Його доводи в цій частині є надуманими, не відповідають дійсності і направлені на те, щоб за рахунок зменшення розміру аліментів покращити своє матеріальне становище та збільшити кошти на власні потреби та відпочинок. Позивач сплачує аліменти на чотирьох дітей лише з серпня 2018 року, оскільки був звільнений від сплати заборгованості по аліментах за період з 23.11.2008 року до 01.08.2018 року на підставі рішення Долинського районного суду від 30.07.2019 року, справа № 343/1400/19. Крім того, він має високоплачувану роботу, тобто таку, що залишку коштів після утримання аліментів вистачає на відпочинок за кордоном, зокрема влітку - восени 2019 року він відпочивав в Бельгії, Франції та Німеччині. На даний час вона з дітьми проживає у Німеччині, тому аліментів, які сплачує позивач, вистачає тільки на оплату уроків музичної школи, а всі решта витрати вона покриває самостійно, тому зменшення розміру аліментів призведе до вимушеного зниження рівня якості життя та навчання дітей, чи взагалі вимушеного припинення відвідування музичної школи. З цих підстав просила в позові відмовити. Позивач в судовому засіданні повністю підтримав свої позовні вимоги, зіславшись на вищевикладені обставини, та просив їх задоволити. Представник відповідачки згідно ордеру серії ІФ № 070091 на надання правової допомоги від 01.06.2020 року адвокат Оленин О.Ф. щодо задоволення позову заперечила, обґрунтувавши свою позицію аргументами, викладеними у відзиві на позов. Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що заявлений позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступного: Згідно з положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 192 ч.1 даного кодексу передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується постановами державного виконавця Долинського районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника серії ВП № 57769848 від 30.01.2019 року та серії ВП № 58073744 від 07.02.2019 року (а.с. 14-16), з [PERSON] на користь [PERSON] згідно виконавчого листа № 2-593/2006 від 15.11.2018 року стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 25% від доходу, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян та згідно виконавчого листа № 343/1784/18 від 21.12.2018 року - на утримання неповнолітніх дочок: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Даний факт також підтверджується рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 15.11.2018 року в справі № 343/1784/18 (а.с. 40). Як вбачається з даного рішення, визначаючи розмір аліментів, які слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їх неповнолітніх дочок: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , суд врахував те, що згідно з рішенням Долинського районного суду від 11.05.2006 року він вже сплачує аліменти в розмірі 25 відсотків від свого доходу на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а також те, що він має на утриманні матір інвалід 2-ої групи [PERSON] , [INFO] . Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов та сімейних обставин від 20.11.2019 року, що складений в.о. старости Малотур`янського старостинського округу Кузеляк Л.А (а.с. 18), [PERSON] здійснює постійний догляд за своїм сином [PERSON] , який є особою з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи, а позивач [PERSON] їх відвідує та допомагає з покупками продуктів, ліків, оплачує комунальні послуги та матеріально їм допомагає. Таким чином судом встановлено, що будь-яких доказів на підтвердження зміни (погіршення) його матеріального стану після ухвалення рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 15.11.2018 року в справі № 343/1784/18 позивач не надав, оскільки обставини, на які він посилається в якості підтвердження цього факту, вже існували на час ухвалення вказаного судового рішення і суд дав їм відповідну правову оцінку. При цьому, на думку суду, необхідно врахувати, що згідно з положенням ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Тобто, стягнення аліментів у розмірі 58,3 % заробітної плати не порушує права позивача. Судом встановлено, що позивач має постійне місце роботи та джерело доходу, що підтверджує довідками № 01/01/10/05/02/02-1000 від 28.11.2019 року та № 911 від 22.03.2019 року про доходи, виданими ПАТ «Укрнамфта» (а.с.19,20), є здоровим, його сімейний стан не змінився. При цьому суд вважає безпідставним посилання позивача на норми статті 128 Кодексу законів про працю України, оскільки в ч. 3 цієї статті зазначено, що обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. За таких обставин суд вважає, що на даний час відсутні підстави для зменшення розміру аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 25% від усіх видів доходів громадян та аліментів у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання неповнолітніх дочок: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а тому в задоволенні його позову слід відмовити. На підставі викладеного, ст.ст. 180, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed