Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] сільської ради Миргородського району, посилаючись на те, що після смерті 13 серпня 2011 року його бабусі [PERSON] відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме, на три земельні ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5323281001:01:008:0404, площею 0,1500 та, яка розташована по вулиці Ольги Бондаренко, 4 у селі Великі Сорочинці; для \~ \~ \~ \~ведення \~ \~ \~ \~особистого \~ \~ \~ \~селянського \~ \~ \~ \~господарства, кадастровий \~ \~ \~ \~номер 5323281001:01:008:0403, площею 0,1428 га, яка розташована по вулиці Ольги Бондаренко, 4 у селі Великі Сорочинці; для \~ \~ \~ \~ведення \~ \~ \~ \~особистого селянського господарства, \~ \~ \~ \~кадастровий \~ \~ \~ \~номер 5323281001:01:008:0401, площею 0,2500 га, яка розташована у селі [PERSON]. Зазначені земельні ділянки належали померлій [PERSON] згідно Державного акту на право приватної власності на землю IV - ПЛ № 014746, виданого 08.05.1998 року на підставі рішення першої сесії 23 скликання [PERSON] сільської Ради народних депутатів від 16 квітня 1998 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 106. Позивач [PERSON], є рідним онуком [PERSON], [INFO]. Крім того, ще за життя бабуся заповідала йому все своє майно. Заповіт посвідчено 11.09.2001 року секретарем виконкому [PERSON] сільської ради та зареєстровано за № 241. У 2008 році він закінчив будівництво житлового будинку по вулиці Ольги Бондаренко, 4 у селі Великі Сорочинці та зареєстрував право власності на нього. На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] 13.08.2011 року він проживав постійно разом зі спадкодавцем у селі Великі Сорочинці по вулиці Ольги Бондаренко, 4. 07 червня 2018 року його представник [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак постановою від 07.06.2018 року № 611/02-31 нотаріус відмовив у видачі свідоцтв про право на спадщину з причини відсутності правовстановлюючих документів на вищевказані земельні ділянки. За його заявою відділом у Миргородському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області видано завірену копію Державного акту на право приватної власності на землю IV - ПЛ № 014746, виданого на ім'я [PERSON] З метою ідентифікації земельних ділянок виготовлена технічна документація та проведена державна реєстрація земельних ділянок у Державному земельному кадастрі з виданою витягів. Відповідно до ухвали судді від 19 липня 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с. 38,39). В підготовчому судовому засіданні клопотання представника позивача [PERSON] задоволено та витребувано у приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу [PERSON] належним чином завірені копії спадкової справи після [PERSON], яка померла 13 серпня 2011 року. В підготовчому засідання оголошено перерву до 28 вересня 2018 року (а.с.48,49). 28 вересня 2018 року підготовче провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] сільської ради про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом, третя особа приватний нотаріус [PERSON], закрито та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.81,82). Позивач в судове засідання не зявився. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача (а.с. 89). Представник відповідача [PERSON] сільської ради Миргородського району Полтавської області в судове засідання не зявився, а раніше направлені на адресу суду заяві просив розглядати справу без участі його представника, заперечень проти позовної заяви не має (а.с. 43). Третя особа, приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 87). В зв?язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з таких підстав. Статтею 81 ЦПК України передбачено, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Встановлено, що за життя [PERSON] мала у своїй власності три земельні ділянки згідно Державного акту на право приватної власності на землю IV - ПЛ № 014746, виданого 08.05.1998 року на підставі рішення першої сесії 23 скликання [PERSON] сільської Ради народних депутатів від 16 квітня 1998 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 106: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5323281001:01:008:0404, площею 0,1500 та, яка розташована по вулиці Ольги Бондаренко, 4 у селі Великі Сорочинці; для ведення особистого селянського \~ \~ \~ \~господарства, кадастровий номер 323281001:01:008:0403, площею 0,1428 га, яка розташована по вулиці Ольги Бондаренко, 4 у селі Великі Сорочинці; для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 5323281001:01:008:0401, площею 0,2500 га, яка розташована у селі [PERSON] (а.с. 9,14-22). 13 серпня 2011 року спадкодавець [PERSON] померла в с. Великі Сорочинці, Миргородського району Полтавської області, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть (а.с. 12), внаслідок чого відкрилася спадщина. На час смерті спадкодавець [PERSON] була зареєстрована за адресою с. Великі сорочинці вул. О. Бондаренко, 4. Разом з нею були зареєстровані: онук [PERSON], [INFO], дружина онука [PERSON], [INFO], правнук [PERSON], [INFO], правнук [PERSON], [INFO]. Цей факт підтверджується копією довідки [PERSON] сільської ради від 0412.2017 року № 1556/02-26 (а.с.13). Позивач [PERSON] є онуком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серія І-КЕ № 269515, виданим 29.11.1972 року [PERSON] сільською радою, свідоцтвом про одруження матері [PERSON] І-АБ № 460826, виданим 16.02.1972 року [PERSON] сільською радою, свідоцтвом про народження матері [PERSON] ЯЦ № 730191, виданим 30.08.1950 року [PERSON] сільською радою, свідоцтвом про розірвання шлюбу [PERSON] І-КЕ № 338092, виданим 13.10.1982 року Миргородським райЗАГС Полтавської області (а.с. 6,7,8,28). Відповідно до заповіту від 11.09.2001 року посвідченого секретарем виконкому [PERSON] сільської ради, зареєстрованого за № 241 [PERSON] заповіла свій будинок та все майно [PERSON] (а.с. 64). Позивач зареєстрував право власності на житловий будинок по вулиці Ольги Бондаренко, 4 у селі Великі Сорочинці відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.03.2008 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.03.2008 року (а.с. 10,11) . 07 червня 2018 року постановою приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу [PERSON] відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину з причини відсутності правовстановлюючих документів на вищевказані земельні ділянки (а.с. 26). Згідно ст.1220 ЦК України, внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду, як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом зокрема із правочинів і вважається набуте правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 Постанови пленуму Верховного суду україни «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» та частиною 1 статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Позивач є спадкоємцем по заповіту майна, яке належало померлій [PERSON] і він вчинив дії по прийняттю спадщини. Його право ніким не оспорюється, а отже підстав для визнання спадщини відумерлою немає. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, виходячи з положень ст. 392 ЦК України, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. В звязку з задоволенням позову, судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з розяснень п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства про розгляді справ у суді першої інстанції», де вказано, що витрати на оплату судового збору в повному обсязі покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки.

Outcome: approved