Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення коштів. Свій позов обрунтовує тим, що влітку 2013 року дізнався, що на його автомобіль Першим відділом ДВС ЛМУЮ накладено арешт у межах виконавчого провадження за виконанням рішення Луцького міськрайонного суду від 18 жовтня 2012 року. На виконання виконавчого листа від 18.10.2012 року [PERSON] сплатив 9798,32 грн. заборгованості за кредитним договором та 214,60 грн. судового збору, а також 1001,29 грн. та 100,00 грн. виконавчого збору та витрат на виконавче провадження. Незважаючи на постановлене Луцьким міськрайонним судом 23.12.2008 року рішення про розірвання кредитного договору між [PERSON] і ТзОВ «Укрпромбанк» та стягнення заборгованості в повному обсязі, ПАТ «Дельта Банк», після набуття права вимоги за кредитними договорами повторно звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду від 18.10.2012 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 983/ФК-07 в розмірі 9798 грн., судові витрати в справі. З вказаного рішення вбачається, що до суми заборгованості включено тіло кредиту та відсотки за користування кредитом станом на 02.07.2012 року. Враховуючи відсутність правових підстав для сплати позивачем в користь ПАТ «Дельта Банк» грошових коштів, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача 11114,21 грн. з яких: 10012,92 грн. безпідставно отримані кошти, 1001,29 грн. виконавчого збору, 100 грн. витрат на виконавче провадження. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 1500 грн. витрат на правову допомогу та понесені судові витрати по справі. Представник позивача [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримав, просив його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі та аналізуючи викладені в позовній заяві обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 23.12.2008 року стягнуто з [PERSON] в користь ТзОВ «Укрпромбанк» заборгованість за кредитним договором № 983/ФК-074 від 07.11.2007 року станом на 05.11.2008 року в розмірі 7613,20 грн., розірвано вказаний кредитний договір та проведено розподіл судових витрат (а.с.96-97). Виконавчий лист за даним рішенням суду позивачем до виконання пред'явлений не був. 30.06.2010 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТзОВ «Укрпромбанк» укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку, відповідно до п.4.4 якого до Дельта Банку перейшло право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. Відповідно до п.11.11 договору передбачено, що питання, які не врегульовані цим договором, вирішується на підставі чинного законодавства (а.с.19-21) Незважаючи на ухвалене Луцьким міськрайонним судом 23.12.2008 року рішення про розірвання кредитного договору між [PERSON] і ТзОВ «Укрпромбанк» та стягнення заборгованості в повному обсязі, ПАТ «Дельта Банк», після набуття права вимоги за кредитними договорами повторно звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, не повідомив суд про наявність рішення суду від 23.12.2008 року. Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду від 18.10.2012 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 983/ФК-07 в розмірі 9798,32 грн. та судові витрати в справі. З вказаного рішення вбачається, що до суми заборгованості включено тіло кредиту та відсотки за користування кредитом станом на 02.07.2012 року (а.с.35). 18.06.2013 року [PERSON] сплатив 9798,32 грн. заборгованості за кредитним договором в порядку примусового виконання заочного рішення Луцького міськрайонного суду від 18.10.2012 року, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 19.06.2013 року Першого відділу ДВСЛМУЮ, але після цього звернувся в суд із заявою про перегляд заочного рішення від 18.10.2012 року, на виконання якого сплатив кошти (а.с.54б). Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 24.10.2013 року заочне рішення Луцького міськрайонного суду від 18.10.2012 року скасоване, та рішенням Луцького міськрайонного суду від 19.02.2014 року в позові ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено (а.с.159-161). Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України від 01.10.2014 року рішення Луцького міськрайонного суду від 19.02.2014 року та ухвала апеляційного суду Волинської області від 25.04.2014 року в частині відмови в позові ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором залишені без змін (а.с.230-232). Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потепілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Таким чином, аналізуючи наведене вище, а також ту обставину, що за примусовим виконанням заочного рішення Луцького міськрайонного суду від 18.10.2012 року [PERSON] безпідставно сплатив за кредитним договором № 983/ФК-07 9798,32 грн. заборгованості та 214,60 грн. судового збору суд приходить до висновку, що ПАТ «Дельта Банк» набуло ці кошти без достатньої правової підстави, тому вказані кошти підлягають стягненню з відповідача в користь позивача. Оскільки витрати в сумі 1101,29 грн., а саме: 1001,29 грн. виконавчого збору та 100 грн. витрат на виконавче провадження, [PERSON] поніс в зв'язку із сплатою вищевказаних сум по виконанню рішення суду, яке в подальшому було скасовано, суд приходить до висновку, що вимога в цій частині підлягає до задоволення також, тому з ПАТ «Дельта Банк» в користь [PERSON] слід стягнути 1101,29 грн. виконавчого збору та витрат на виконавче провадження. Відповідно до ст. 79,84,88 ЦПК України підлягають задоволенню і витрати за надану правову допомогу в розмірі 1500 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 08 від 13.09.2013 року і розрахунком та понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 229,40 грн.(а.с.83, 121,125). Отже, позов [PERSON] до ПАТ «Дельта Банк» про стягнення коштів підлягає до задоволення повністю. На підставі викладеного та

Outcome: approved