Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що [INFO] помер його батько - [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, що складається з будівлі корівника, загальною площею 606,4 кв. м., яка розташована в [ADDRESS]. Він прийняв спадщину за ним, так як є спадкоємцем першої черги та на час смерті спадкодавця постійно проживав з ним в одному будинку. Інших спадкоємців, які б виявили намір прийняти спадщину за батьком немає. Для оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину на вказану будівлю, він звернувся до нотаріуса, однак йому було відмовлено в оформленні такої за відсутністю реєстрації у встановленому законодавством порядку правовстановлюючих документів на будівлю. Тому просить задовольнити позов та визнати за ним право власності на будівлю корівника в порядку спадкування за законом. У судове засідання позивач не з'явився, однак подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав повністю. Представник відповідача в судове засідання також не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності та залишила вирішення позову на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області 16 червня 2011 року (а. с. 4-6). Також встановлено, що за договором купівлі-продажу від 31 липня 2001 року, посвідченим приватним нотаріусом Перечинського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за № 1260, [PERSON] придбав будівлю корівника, загальною площею 606,4 кв. м., що знаходиться в [ADDRESS] (а. с. 9). Згідно довідки Перечинської міської ради Закарпатської області № 1906 від 17 грудня 2014 року, на день смерті [PERSON], який помер [INFO] і до 10 грудня 2011 року за адресою [ADDRESS] був зареєстрований позивач - [PERSON], 1974 року народження (а. с. 7-8, 11). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 39482835 від 29 січня 2015 року, спадкова справи стосовно спадкодавця [PERSON], який помер [INFO] у Перечинській нотаріальній конторі не заведена (а. с. 18, 19). Разом з цим, згідно повідомлення Перечинської державної нотаріальної контори за вих. № 253/01-16 від 24 грудня 2014 року, позивачу [PERSON] було відмовлено у оформленні спадщини, оскільки правовстановлюючі документи на будівлю корівника, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] не були зареєстровані у встановленому законодавством порядку та відповідно право власності на вказане приміщення у [PERSON] не виникло (а. с. 10). Як роз'яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] постійно проживав з покійним батьком на час відкриття спадщини, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовився від неї, а тому вважається таким, що прийняв спадщину (а. с. 4-6, 11). Отже враховуючи те, що позивач протягом встановленого законом строку прийняв спадщину, однак у нього існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту - визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved