Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду Луганської області із позовною заявою до Лисичанської державної нотаріальної контори Луганської області про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити дії, третя особа - Привільська міська рада Луганської області. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що він перебував у родинних стосунках з [PERSON], яка є його матір'ю, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] а зміна прізвища підтверджується відповідним свідоцтвом [NUMBER], яка померла [INFO]р., про що надане свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. Вона до смерті мешкала за адресою: м. Привілля, Луганська область, вул. Горького, 21а, що підтверджується домовою книгою. Житловий будинок, де мешкала покійна матір, належав останній на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії [NUMBER]. Протягом тривалого часу та по день смерті матері Позивача, останній проживав однією сім'єю разом із нею та мав взаємні права та обов'язки, вів сумісну господарську діяльність, доглядав за матір'ю та усіляко допомагав їй. 24 квітня 2014 року позивач звернувся до Лисичанської державної нотаріальної контори з питань оформлення спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері - [PERSON], посилаючись на те, що він фактично прийняв спадщину, оскільки по день її смерті мешкав разом із нею і здійснював поховання. Того ж дня, 24 квітня 2014р., державним нотаріусом Лисичанської державної нотаріальної контори Аббасовим Е.І. була винесена постанова, за якою було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав того, що заявою про прийняття спадщини у встановлений законом термін він не подав, а документально перевірити факт його постійного проживання разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини, тобто факт прийняття спадщини спадкоємцем, немає можливості. У зв'язку з відмовою нотаріуса, 03.03.2015 р. позивачем отримано довідку голови вуличного комітету від 25.02.2015р., що скріплена гербовою печаткою та підписом секретаря виконавчого комітету Привільської міської ради про підтвердження факту спільного його проживання із матір'ю [PERSON] по день її смерті. Втім, 06.03.2015р. Лисичанською державною нотаріальною конторою була надана таж сама постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.04.2014р. 17.03.2015р. вдруге Привільською міською радою було надано довідку про те, що [PERSON] вів спільне господарство з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] по день її смерті та справив поховання. З огляду на вищевикладене позивач повторно звернувся до Лисичанської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, до якої долучив довідку надану Привільською міською радою від 17.03.2015р. Відповідно до якої вважає, що фактично прийняв спадщину, а видача свідоцтва про право на спадщину для спадкоємців, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Відповідь йому не надана, свідоцтво не видане. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України він проживав із спадкодавцем на момент його смерті, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України він не заявив про відмову від спадщини, тому вважає, що прийняв спадщину і не має підстав для відмови у видачі свідоцтва про спадщину за законом. Просив суд визнати незаконною бездіяльність Лисичанської державної нотаріальної контори Луганської області, яка полягає у не здійсненні нотаріальної дії щодо видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [NUMBER] з господарськими будівлями та спорудами, на земельній ділянці площа якої не визначена, який знаходиться по [ADDRESS] який належав спадкодавцю, [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії [NUMBER], та зобов'язати Лисичанську державну нотаріальну контору Луганської області видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок [NUMBER] з господарськими будівлями та спорудами, на земельній ділянці площа якої не визначена, який знаходиться по [ADDRESS] який належав спадкодавцю, [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії [NUMBER]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні надав суду пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні надав суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю. Представник Відповідача - Лисичанської державної нотаріальної контори Луганської області Аббасов Е.І.- в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позов не визнає. Представник третьої особи - Привільської міської ради Луганської області - в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, проти задоволення позову не заперечує. У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю представників відповідача та третьої особи, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Вислухавши позивача, представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З матеріалів справи вбачається, що згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25.01.1960 р., виданим м. Новодружеськ Лисичанськ Луганської області Корецький Махаїл Іванович народився 16 червня 1959 року, про що зроблено актовий запис № 194. Батьком записаний [PERSON], матірю - [PERSON]. Згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 27.05.1980 року, виданим Привілля Загз Лисичанського міськвиконкому Ворошиловської області, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 27.05.1980 року, про що зроблено актовий запис № 51. Прізвище дружини після укладення шлюбу - [PERSON]. Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21.08.2008р., посвідченого державним нотаріусом Лисичанської державної контори Аббасовим Е.І. за реєстром № 3-2147 спадкоємицею в цілому майна [PERSON], який помер [INFO] року є його дружина [PERSON], яка мешкає у [ADDRESS] Спадкове майно складається з житлового будинку [NUMBER], з госопдарськими будівлями та спорудами на земельній ділянці площа якої не визначена, який знаходиться по [ADDRESS] Згідно з витягом про реєстрацію прав влансості на нерухоме майно № 20044368 від 28.08.2008р. за реєстраційним номером № 23884168 будинок за адресою: [ADDRESS] зарєестрований за [PERSON], № запису 1624 в книзі 2. Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 06.09.2013р. виданим Виконавчим комітетом Привільської міської ради Луганської області [PERSON] померла [INFO]р. у віці 75 років, про що зроблено відповідний актовий запис № 105. Статтею 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкуваннямають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. На підставі викладеного, суд доходить висновку про те, що [PERSON] була власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] а [PERSON], як спадкоємець першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України скористався своїм правом та звернувся до нотаріуса для належного оформлення свого права власності після померлої матері, але нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальних дій, у зв'язку із чим між позивачем та відповідачем виник спір. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Як вбачається з матеріалів справи, згідно з технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] виданий на імя [PERSON]. Згідно з домовою книгою, [PERSON] по день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] Згідно з довідкою наданою від 25.02.2015р. Головою вуличного комітету [PERSON] і підтвреджена підписом секретаря виконкому [PERSON] [PERSON] в тому, що він фактично тривалий час прживав із матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] і вели спільне господарств по день смерті. Згідно з довідкою від 17.03.2015р., наданою Головою вуличного комітету [PERSON], що підвреждено підписом секретаря виконкому [PERSON], [PERSON] довгий час мшкав та вів спільне господарство з матір?ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] по день її смерті та справив поховання. Згідно з постановою про відмову вчинення нотарільної дії від 24.04.2014р. [PERSON] відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] року [PERSON], оскільки заяву про прийняття спадщини у встановлений законом термін він не подав, а документально перевірити факт його постійного проживання разомі зі спадкодавицею на час відкриття спадщини, тобто факт прийняття спадщини спадкоємцем, немає можливості. Згідно з відповіддю Лисичанської деравної нотаріальної контори від 26.03.2014р. № 177/01-16 [PERSON] у встановлеий законом строк для прийняття спдащини заява подана не була, та доказів які б підтврежували факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спіадщини, а саме: довідки житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівлеьного кооперативу, відповідного органу містцевого самоврядування не надано. Також повідомляє, що довідка видана вуличним комітетом, який згідно Законом України «Про органи місцевого самоврядування» не є органом місцевого самоврядування. Позивач навпаки вважає, що довідка вуличного комітету є належним доказом, що підтверджує факт його постійного проживання з померлою матір'ю, з чим не погодився нотаріус Аббасов Е.І., зазначивши у своєму листі № 177/01-16 від 26.03.2014 року, що доказів якіб підтверджували факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а саме: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування, [PERSON] не надано. Довідка, видана вуличним комітетом, який згідно з Законом України «Про ограни самоорганізації населення» не є органом місцевого самоврядування, у зв'язку з чим відмовив у вчиненні нотаріальної дії. Втім, згідно з відповіддю на запит від 04.01.2016р. вих. № 2 надананий Виконавчим комітетом Првільської міської ради Луганської області відповідно до ст. 2 Закону України від 1990 р. «О местных Советах народних депутатов, местном и региональном самоуправлении», в якому система самоврядування влячає в себе домові і вуличні комітети…, від так депутати Лисичанської міської ради двадцять першого скликання на 14 сесії 16 жовтня 1992 року затвердили Положення про громадські удинкові та вуличні комітети. У даному Положенні передбачені порядок утворення, повноваження, а також права та обов?язки громадських комітетів. Процедура легалізації полягала у виборах вуличного або будинкового комітету спільними зборами мешканців даної вулиці або будинку, оформленні і передачі до міської ради відповідного протоколу. На той час у місті легалізували свою роботу 56 будинкових комітетів і 51 вуличний комітет. Дана структура збереглась по даний час, тому ми і надали на Ваш запит копію зборів мешканців вулиці Горького від 08.09.2000 року протоколи № 1, 2. Необхідно зазначити, що з моменту прийняття Закону України «Про органи самоорганізації населення» від 11.07.2001 року по даний час у адресу міської ради, її виконавчого комітету заяв на ініцювання створення органу самоорганізації населення в м. Примвілля не надходило. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи самоорганізації населення - представницькі органи, що створюються частиною жителів, які тимчасово або постійно проживають на відповідній території в межах села, селища, міста. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», система місцевого самоврядування включає органи самоорганізації населення. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про органи самоорганізації населення», органами самоорганізації населення - представницькі органи, що створюються жителями, які на законних підставах проживають на території села, селища, міста або їх частин, для вирішння завдань, передбачених цим Законом. Відповідно до ч. 2-3 ст. 3 Закону України «Про органи самоорганізації населення» органами самоорганізації населення є будинкові, вуличні, кварталні комітети, комітети мікрорайонів, комітети районів у містах, сільські, селищні, комітети. Основними завданнями органів самоорганізації населення є: 1) створення умов для участі жителів у вирішенні питань місцевого значення в межах Конституції і законів України; 2) задоволення соціальних, культуних, побутових та інших потреб жителів шляхом сприяння у наданні їм відпвоідних послуг; 3) участь у реалізації соціально-економічного, культурного розвитку відпвоідної території, інших мсцевих програм. Відповідно до п.п.б п. 3 ст. 7 Закону України «Про органи самоорганізації населення» територія, у межах якої діє орган самоорганізації населення, визначається рішенням ради, що дала дозвіл на створення: вуличного, квартального комітету - в межех території кварталу, кількох, однієї або частини вулиці з прилеглими провулками в місцях індивідуальної забудови. На дослідження суду надані дві довідки вуличного комітету від 25.02.2015 року та 17.03.2015 року (стосовно проживання позивача за адресою м. Привілля, вул. Горького). Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про органи самоорганізації населення», з ініціативою про створення органу самоорганізації населення до сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради можуть звернутися збори (конференція) жителів за місцем проживання за умови, якщо в них брало участь (було представлено) не менше половини жителів відповідної території, які мають право голосу. На зборах (конференції) ителів за місцем проживання обирається також ініціативна група, члени якої будуть представляти інтереси жителів - учасників зборів (конференції) у відповідній місцевій раді. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про органи самоорганізації населення», ініціативна група подає до сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради заяву про створення органу самоорганізації населення, протокол зборів (конференції) жителів за місцем проживання про ініціювання створення органу самоорганізації населення із зазначенням основних напрямів діяльності створюваного органу самоорганізації населення, а також список учасників зборів (конференції) жителів за місцем проживання із зазначенням прізвища, імені, по батькові, року народження, серії і номера паспорта громадянина України або паспортних документів іноземця та домашньої адреси кожного учасника зборів (конференції) жителів. Слід зазначити, що як вбачається з відповіді на запит від 04.01.2016р. вих. № 2, надананоъ Виконавчим комітетом Привільської міської ради Луганської області, з моменту прийняття Закону України «Про органи самоорганізації населення» від 11.07.2001 року по даний час у адресу міської ради, її виконавчого комітету заяв на ініцювання створення органу самоорганізації населення в м. Привілля не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про органи самоорганізації населення», легалізація органу самоорганізації населення є обов'язковою і здійснюється шляхом його реєстрації або повідомлення про заснування. У разі реєстрації орган самоорганізації населення набуває статусу юридичної особи. Втім, позивач не надав суду належних та допустимих доказів стосовно того, що вуличний комітет № 354 у місті Привілля, що видав довідки 25.02.2015 року та 17.03.2015 року (стосовно проживання позивача за адресою м. Привілля, вул. Горького) легалізований в порядку ст. 13 Закону України «Про органи самоорганізації населення», шляхом реєстрації або повідомлення про заснування. Окрім того, як зазначено у відповідді на запит від 04.01.2016р. вих. № 2, надананоъ Виконавчим комітетом Првільської міської ради Луганської області, з моменту прийняття Закону України «Про органи самоорганізації населення» від 11.07.2001 року по даний час на адресу міської ради, її виконавчого комітету навіть заяв на ініцювання створення органу самоорганізації населення в м. Привілля не надходило, що в свою чергу є першим етапом у створенні та легалізації оргау самоорганізації, тобото вуличного комітету. На підставі викладеного, суд доходить висновку, що вуличний комітет № 354 у місті Привілля, що видав довідки 25.02.2015 року та 17.03.2015 року (стосовно проживання позивача за адресою м. Привілля, вул. Горького) не був легалізований в порядку ст. 13 Закону України «Про органи самоорганізації населення», шляхом реєстрації або повідомлення про заснування, а отже не набув статусу органу самоорганізації в порядку, передбаченому законодавством. Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Пункт 3.22. Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» передбачено, що у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із чим спадкодавцем. У звязку з тим, що вуличний комітет № 354 у місті Привілля не набув статусу органу самоорганізації, то у нього не виникло права на видачу документів, а саме: довідок від 25.02.2015 року та 17.03.2015 року, як то передбачено законодавством. Зазначене вище свідчить про те, що довідки, видані головою вуличного комітету та скріплені гербовою печаткою та підписом секретаря виконавчого комітету Привільської міської ради від 25.02.2015 та від 17.03.2015 року (стосовно проживання позивача за адресою м. Привілля, вул. Горького) року не є належним доказом факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а отже у суду не виникло правових підстав для визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити дії Лисичанську нотаріальну контору Луганської області, а постанови державного нотаріуса Аббасова Е.І. щодо відмови у вчиненні нотаріальних дій є такими, що вчинені відповідно до вимог діючого законодавства. За таких обставин суд вважає, що позов заявлено необґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, не знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у зв'язку з чим позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed