Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] у якій просить суд: припинити право власності відповідачки [PERSON] на 1/6 частину в спільному майні - в домоволодінні по вул. Хабаровській, № 60, у м. Дніпропетровську, що складається з: А-1 - житлового будинку, житловою площею 46,1 кв.м, загальною площею 61,0 кв.м, Б-сараю, В- убиральні, Д-душу, Е-навісу, І-4,І,ІІ-споруд; перерахувати на користь [PERSON] дійсну вартість 1/6 частини домоволодіння по вул. Хабаровській, № 60, у м. Дніпропетровську, в розмірі 48\~011,00 грн., попередньо внесені ним на депозитний рахунок суду; визнати за ним право власності на 1/6 частину домоволодіння по вул. Хабаровській, № 60, у м. Дніпропетровську. В обґрунтування таких позовних вимог [PERSON] посилається на те, що спірне домоволодіння по вул. Хабаровській, № 60, у м. Дніпропетровську, знаходиться на земельній ділянці, що була відведена його нині покійному дідусеві - [PERSON], який мешкав там та був власником цього домоволодіння. Дана земельна ділянка не приватизована. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 04 листопада 2004 року державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, він став власником 1/9 частини домоволодіння, що знаходиться в м. Дніпропетровську, по вул. Хабаровській, буд. № 60, та розташоване на земельній ділянці площею 485 кв.м. Цю частину домоволодіння він отримав в якості спадщини, що відкрилася після смерті його батька [PERSON], померлого 24.09.2003 року. Дана частина власності на його ім'я, в розмірі 1/9 частин, була і є зареєстрованою в КП «ДМБТІ» 19.01.2005 року за реєстраційний номером 7052943. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 13 серпня 2009 року на його ім'я державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, він став власником іншої частини цього ж домоволодіння за вищевказаною адресою в розмірі 13/18 частин. Ця частина домоволодіння перейшла у його власність на підставі заповіту від імені його бабусі [PERSON], померлої 11.11.2003 року, яка була матір'ю його батька. Дана частина власності на його ім'я в розмірі 13/18 частин була і є зареєстрованою в КП «ДМБТІ» 21.08.2009 року за реєстраційним № 7052943. Таким чином, наразі він є законним власником двох частин домоволодіння, що разом становлять 5/6 (1/9 + 13/18 = 5/6). Інша частина домоволодіння по вул. Хабаровська, № 60, у м. Дніпропетровську, в розмірі 1/6 частини, належить відповідачці [PERSON], яка є рідною сестрою його батька. В даному разі дане домоволодіння перебуває у спільній частковій власності його та відповідачки. Щодо розміру часток спору немає. Відповідачка постійно проживає за адресою: [INFO], в своїй квартирі. Раніше вона проживала в гуртожитку по пр. Газети «Правди», № 116, у м. Дніпропетровську. Він проживає за вищевказаною адресою, [ADDRESS], його частка у приватизованій квартирі складає 1/4 частину, інші 3/4 частини належать його рідним. Іншого житла він не має. Що стосується спірного домоволодіння по вул. Хабаровській, № 60, то після пожежі, яка мала місце 22 травня 2012 року, воно наразі не придатне до проживання, і в ньому ніхто не проживає. З приводу пожежі його мати [PERSON] зверталася до Індустріального РВ ДМУ ГУ МВС в області, однак ніхто з причетних до підпалу не встановлений. Дане приміщення потребує капітального ремонту та відновлення, для чого потрібні немалі кошти та чималий час роботи і затрат. Він, як один зі співвласників даного домоволодіння, міг би докласти зусиль для ремонту будинку, однак відповідачка не бажає разом ремонтувати будинок, і тому він не має ні достатньо коштів, ні особливого бажання вкладати гроші в майно, яким спільно володіє не лише він, а й відповідач - [PERSON] Відносно продажу даного домоволодіння, то продати його можливо лише за обопільною згодою співвласників, однак [PERSON] відмовляється це робити, та вимагає у випадку продажу сплатити їй не вартість належної 1/6 частини будинку, а дві третини його вартості. Звичайно, що такі умови, які вона висловлює не можуть бути прийнятними для нього, оскільки він не збирається виділяти їй те, чого не належить, а бажав би розділити гроші від продажу пропорційно їхнім частинам. Ситуація склалась таким чином, що жоден зі співвласників не має реальної можливості доцільно та розумно розпоряджатися спільним майном. Відносини між ним та відповідачкою склались таким чином, що спільне їхнє проживання в даному домоволодінні є неможливим, навіть при відновленні будинку. Наразі вийти з такої ситуації можливо лише шляхом отримання рішення суду щодо припинення права на частку у спільному майні за вимогою іншого співвласника, як про це вказано у ст.365 ЦК України. Він вважає, що всі ті підстави, які дають можливість припинити право на частку у власності відповідачки у їхньому домоволодінні, і які перераховані в ч. 1 даної статті, мають місце. Зокрема, по-перше, частка відповідачки - 1/6 частина - є незначною, а згідно з наданого висновку будівельно-технічного експертного дослідження, то поділ часток в натурі домоволодіння по вул. Хабаровській, № 60, у м. Дніпропетровську, є неможливим. По-друге, річ є неподільно. По-третє, спільне володіння і користування майном є неможливим. По-четверте, припинення права власності на 1/6 частини домоволодіння не завдасть істотної шкоди інтересам співвласнику та членам його сім ї. В даному випадку, відповідачка має своє житло у м. Дніпропетровську, і розмір його не має істотного значення для вирішення проблеми двох співвласників, оскільки він також має не більше житло, ніж вона, тому ні чиї інтереси не страждатимуть. Суперечки щодо розподілу їхнього спільного майна тривають вже чималий час, і ніяк вирішитись не можуть без рішення суду щодо перерозподілу часток та припинення частки одного зі співвласників. Через це він і змушений звернутись до суду, оскільки вже третій рік будинок, будучи в непридатному для проживання виді, не приносить ніякого вирішення житлових проблем ні йому, ні відповідачці. В разі залишення його в такому виді без ремонту він взагалі зруйнується. Щодо отримання інформації з наявності зареєстрованих осіб в спірному будинку він та його довірителька звертався до Індустріального РВ міграційної служби, однак йому повідомили, що немає ніяких даних щодо реєстрації осіб. Тому наразі він не володіє такою інформацією, як і стосовно наявності у відповідачки іншого житла. Сума вартості 1/6 частини спірного домоволодіння в розмірі 48 011 гривень, буде ним сплачена на депозитний рахунок суду найближчим часом. В судовому засіданні представники позивача підтримали пред'явлену позовну заяву та просили її задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування вимог посилалися на викладені у позові обставини. Відповідач в судовому засіданні не визнала позовні вимоги та вказала, що іншої власності окрім 1/6 частки у спірному будинку вона не має. Це єдине її майно і вона не бажає бути позбавленою права власності на нього і хоче вільно ним користуватися у власних потребах, оскільки цей будинок її батьків, вона там народилася та виросла, із цим будинком її багато що пов'язує у житті. Але разом із тим, навіть якби вона й була готова відступити свою частку відповідачу то розмір вартості 1/6 частки в сумі 48011 грн., що розрахована експертом та про яку йдеться у предявленому позові, не є таким, що відповідає реальним ринковим цінам на нерухомість у зазначеному районі м. Дніпропетровська, оскільки будинки, навіть у такому стані в зазначеному районі м. Дніпропетровська, де знаходиться спірний будинок, на теперішній час коштують набагато дорожче, зокрема приблизно 80-100 тис. дол. США. Отже реальна вартість 1/6 частки спірного будинку складатиме аж ніяк не 48011,00 грн., а набагато більше з урахуванням нинішнього курсу валют гривні порівняно до долару США. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, позивач [PERSON] є співвласником спірного домоволодіння, розташованого по вул. Хабаровській, буд. 60, у місті Дніпропетровську. Позивачу [PERSON] на праві власності належить: -1/9 частка спірного будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.11.2004 року виданого державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим № 5-2493, після смерті батька позивача [PERSON], померлого 24.09.2003 року (право власності зареєстроване на цю частку за позивачем було 19.01.2005 року), (а.с. 9, 10); -13/18 часток спірного будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.08.2009 року виданого державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим № 3-2434, після смерті бабусі позивача [PERSON] (рідної матері батька позивача), померлої 11.11.2003 року (право власності за позивачем було зареєстроване 21.08.2009 року) (а.с. 11,12). Всього [PERSON] належить 15/18 часток у спірному будинку (1/9 + 13/18 = 15/18 або 5/6). Право власності на інші 3/18 (або 1/6) частини спірного будинку належить відповідачці [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 липня 1971 року виданого державним нотаріусом Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим № 2-2683 після смерті батька відповідачки [PERSON], померлого 09 червня 1964 року. Право власності зареєстроване «Дніпропетровським міжміським бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровського міського відділу комунального господарства УССР 26 липня 1971 року (а.с. 13). Спірний будинок розташований за земельній ділянці площею 485 км.в. по вул. Хабаровській, 60, в м. Дніпропетровську, яка була відведена батькові відповідачки [PERSON] згідно з актом про відвід земельної ділянки від 02 червня 1959 року (а.с. 8). Згідно з технічно-інвентаризаційною документацією (а.с. 14-18) спірний будинок має 61,0 кв.м. загальної площі приміщень, з яких 42,1 кв.м. житлової та 18,9 кв.м. допоміжної, складається з: сіней (7,4 кв.м.), житлової кімнати (11,9 кв.м.), житлової кімнати (15,5 кв.м.), житлової кімнати (7,2 кв.м.), кухні (7,5 кв.м.), житлової кімнати (7,5 кв.м.), санвузлу (4,0 кв.м.). Окрім будинку за вказаною адресою також розміщені: прибудова, погріб, ганок, сарай, вбиральня, сарай, душ, навіс, сарай, споруди: ворота, колодязь, огорожа, трубопровід, фундамент, вимощення. У спірному будинку ані позивач, ані відповідач, ані члени їхніх родин не мешкають через незадовільний технічний стан будинку, який погіршився з-за давності будівлі (спірний будинок збудований у 1966 році), а також через пожежу, яка трапилася 22 травня 2012 року (а.с. 64), що знизило ринкову вартість будинку. Після пожежі капітального ремонту у будинку здійснено не було. Відповідно до висновку будівельно-технічного експертного дослідження № 1018-03 від 31.03.2014 року (а.с. 26-84) дійсна ринкова вартість будівель та споруд домоволодіння по вул. Хабаровській, буд. 60, в м. Дніпропетровську, станом на 31 березня 2014 року становить разом 288069 грн., у т.ч. 1/6 частина 48011,00 грн. Технічної можливості відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва виділити 1/6 частину домоволодіння не має. В судовому засіданні встановлено, що позивач мешкає у Сполучених Штатах Америки (1106 [PERSON], кв. 12, м. Сент-Пол, штат Міннесота, 55104), де навчається в Університеті Міннесоти за навчальним планом: кандидат компютерних наук, додаткова програма навчання. Відповідач зареєстрована за адресою: [INFO], куди вона прибула з адреси: м. Дніпропетровськ, пр. Воронцова, 8/182. Відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Позивачем кошти в розмірі 48011 грн. були попередньо внесені на депозитному рахунку суду: 15.01.2015 року в розмірі 14850,00 грн. на підставі квитанції № 0.0.337200797.1 від 15.01.2015 року; 23.01.2015 року в розмірі 14656,00 грн. на підставі квитанції № 0.0.341392733.1 від 23.01.2015 року; 27.01.2015 року в розмірі 18505,00 грн. на підставі квитанції № 0.0.342612444.1 від 27.01.2015 року. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 321 ЦК України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи бути обмеженим у його здійсненні. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Вирішуючи даний спір між сторонами, суд вважає необхідним виходити з ідеального виразу часток сторін та враховуючи, що 1/6 частка відповідачки становить у загальній площі будинку 10,16 кв.м. суд не може зробити висновок про її незначний характер порівняно із часткою, що належить позивачу 5/6, тобто 50,83 кв.м. При цьому, суд зауважує на тому, що іншої власності відповідачка не має, а в судовому засіданні вказала про свої наміри збільшити свою частку за рахунок прибудови, яку вона має право і бажання здійснити. Окрім того, відповідачка вказала, що зазначене майно вона бажає залишити для особистого проживання та для проживання членів її родини. Отже, вищевикладене спростовує наявність усіх підстав у сукупності, визначених ч. 1 ст. 365 ЦК України, для припинення права на частку у спільному майні за вимогою іншого співвласника, а внесення позивачем грошової компенсації вартості належної відповідачці 1/6 частки у будинку не є безумовною підставою до позбавлення її права на частку у спільному майні. За змістом ч. 1 ст. 365 ЦК України припинення права особи на частку в спільному майні допускається лише в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім'ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об'єкта, який є спільним майном. Заперечуючи проти позову, [PERSON] посилається на те, що припинення права на частку завдасть істотної шкоди її інтересам та членам її сім'ї, оскільки вона не має свого власного житла, проживає в гуртожитку, а значиться зареєстрованою за адресою: [INFO], у своєї подруги, у спірному будинку вона проживала із народження, будинок має для неї особливе значення, оскільки вона там народилася і виросла та виховувалася батьками, у майбутньому разом із сином має намір зробити прибудову до батьківського будинку, тим самим збільшити свою часту у цьому майні, і мати власне житло, яке залишити після себе синові, позивач у спірному будинку не проживає, довготривалий час навчається і мешкає у США та має інше житло. Вважає, що позивач має наміри продати батьківський будинок та привласнити виручені від такого продажу кошти і тим самим порушити її право власності. Отже, за встановлених під час розгляду справи обставин, у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі, а попередньо внесені позивачем на депозитний рахунок суду грошові кошти підлягають поверненню після набрання рішенням законної сили.

Outcome: dismissed