Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до Ужгородського РВ ДВС Ужгородського МРУЮ про виключення майна з акту опису й арешту майна. Суд констатує, що у звязку із зміною найменування відповідача Ужгородського РВ ДВС Ужгородського МРУЮ, правильним найменуванням даної юридичної особи згідно з відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є Ужгородський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області. У позовній заяві представник позивача посилається на те, що згідно з інформацією, розміщеною в інформаційній системі електронних торгів арештованим майном «СЕТАМ», автомобіль марки «AUDI», модель «А6», колір: чорний, кузов № [NUMBER], 2005 року випуску, обєм двигуна 2967 см.куб., тип двигуна дизель, реєстраційний знак 3АН4545, перебував на реалізації як конфіскований на користь держави на підставі рішення суду. Зазначає, що власником вищезазначеного автомобіля марки «AUDI», модель «А6», кузов № [NUMBER], реєстраційний знак 3АН4545, є [PERSON], що підтверджується відповідними правовстановлюючими документами, що знаходяться у відповідача та були вилучені під час затримання і подальшого вилучення автомобіля. Вказує, що жодних судових рішень з приводу вилучення або конфіскації спірного майна від [PERSON] Гануша судами України не приймалось. Також зазначає, що у звязку із реалізацією спірного транспортного засобу позивач через свого представника був змушений звернутися до Ужгородський районного відділу державної виконавчої служби із запитом про надання інформації щодо підстав арешту, вилучення та реалізацію майна автомобіля «[PERSON] А 6», н/з 3АН4545, належного [PERSON]. Однак, листом від 02.06.2016 року за № 1742 в отриманні запитуваної інформації відмовлено. З посиланням на викладене та ч. ч. 1, 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», розяснення, що надані у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.08.1976 року № 4 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису», представник позивача просить суд виключити з акту опису й арешту майна, належний на праві власності [PERSON] (Чеська Республіка, вул. Левскего 3186/8, Морджани, Прага 12, 143 00), автомобіль марки «АUDI», модель «А6», колір: чорний, кузов № [NUMBER], 2005 року випуску, обєм двигуна 2967 см.куб., тип двигуна дизель, реєстраційний знак 3АН4545. У даному судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю з підстав, наведених у позовній заяві, та просив виключити з акту опису й арешту майна, належний на праві власності [PERSON], автомобіль марки «АUDI», модель «А6», реєстраційний номерний знак ЗАН4545. Представник відповідача Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області [PERSON] у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, посилаються на викладені у письмових запереченнях проти позовної заяви обставини, що долучені до матеріалів справи, зазначивши, що 04.12.2013 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області постановою у справі № 308/19794/13-п конфіскував на користь держави вилучений митними органами у громадянина [PERSON] [PERSON] транспортний засіб, а саме автомобіль марки «Audi А6», 2005 року випуску, н/з 3АН4545, кузов № [NUMBER], чорного кольору. Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі № 308/19794/13-п про конфіскацію на користь держави вилученого митними органами вищезазначеного транспортного засобу Закарпатською митницею ДФС предявлено до примусового виконання до відділу ДВС 05.05.2015 року. Представник відповідача вказує, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» 06.05.2015 року головним державним виконавцем Русин А.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та 13.05.2015 року актом опису й арешту майна вищезазначений транспортний засіб описано й арештовано та передано на відповідальне зберігання організаторові електронних торгів. Також представник відповідача зазначив, що подальше розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби здійснюється у спосіб та в порядку передбаченими Законом України «Про виконавче провадження», Порядком розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2002 року № 985, Порядком обліку, зберігання, оцінки вилученого митними органами майна, щодо якого винесено рішення суду про конфіскацію, передачі його органам державної виконавчої служби і розпорядження ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2001 року № 1724, Порядком взаємодії органів державної виконавчої служби та митних органів при переданні майна, конфіскованого за рішеннями судів, та розпорядженні ним, затвердженого спільним наказом МЮУ та ДМСУ від 12.10.2009 року № 1833/5/943. Ужгородський районний відділ державної виконавчої служби не погоджується з позовною заявою позивача з тих підстав, що норми ст. ст. 461, 465 Митного кодексу України, носять імперативний характер і виключень не містить та у відповідності до Митного кодексу України стягнення за порушення митних не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами України. Тобто, за твердженням представника відповідача, виключивши майно з опису суд фактично звільняє особу від відповідальності, передбаченої Митним кодексом України. Вказав, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Тобто, вважає, що імперативна норма закону про конфіскацію транспортного засобу незалежно від того, чи є цей транспортний засіб, власністю особи, яка вчинила правопорушення, повинна виконуватись. Разом з тим, у даному судовому засіданні представник відповідача просив суд замінити Ужгородський РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області, як неналежного відповідача, на територіальний орган Державної фіскальної служби України та митний орган, замінивши відповідача Ужгородський РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області на третю особу у даній справі. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 31.01.2005 року, переклад якого з чеської мови на українську виконано перекладачем [PERSON], справжність підпису якої засвідчено приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області [PERSON], власником автомобіля марки «Audi А6», номер кузова [NUMBER], номерний знак 3АН4545, є позивач [PERSON]. Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.12.2013 року у справі № 308/19794/13-п, що набрала законної сили, громадянина [PERSON] [PERSON], [INFO], визнано винним у порушенні митних правил, передбачених ч. 2 ст. 483 Митного кодексу України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот відсотків вартості транспортного засобу, що становить 182327,70 грн., та конфіскації на користь держави безпосереднього предмету порушення митних правил легкового автомобіля «[PERSON] А6», кузов № [NUMBER], реєстраційний номерний знак 3АН4545, 2005 року випуску, чорного кольору, тип двигуна дизельний, обєм двигуна 2967 см.куб. Постановою суду встановлено, що громадянин [PERSON] [PERSON] перемістив через митний кордон України легковий автомобіль «[PERSON] А6», кузов № [NUMBER], реєстраційний номерний знак 3АН4545, з наданням митному органу, як підстави для його переміщення, підроблених документів доручення на право користування автомобілем (PLNA MOC) № 10703 від 16.05.2013 року. Вищевказану постанову суду Закарпатською митницею ДФС предявлено до виконання та постановою про відкриття виконавчого провадження від 06.05.2015 року (ВП № 47448646) головним державним виконавцем районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції [PERSON] відкрито виконавче провадження з виконання постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.12.2013 року у справі № 308/19794/13-п щодо конфіскації легкового автомобіля «[PERSON] А6», кузов № [NUMBER], реєстраційний номерний знак 3АН4545, де боржник [PERSON], а стягувач держава. 06.05.2015 року державним виконавцем винесено постанову про призначення у виконавчому провадженні експерта, спеціаліста або субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання, згідно з якою призначено ПП «Бізнес-Експерт», в особі директора [PERSON], у виконавчому провадження з примусового виконання виконавчих документів, виданих Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, про конфіскацію на користь держави вилученого Чопською митницею Міндоходів майна, у тому числі легкового автомобіля «[PERSON] А6», кузов № [NUMBER], реєстраційний номерний знак 3АН4545. Державним виконавцем при примусовому виконанні постанов Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області про конфіскацію на користь держави вилучених митницею транспортних засобів проведено опис і накладено арешт, серед іншого, на легковий автомобіль «[PERSON] А6», кузов № [NUMBER], реєстраційний номерний знак 3АН4545, про складено відповідний акт 4-455/15 опису й арешту майна від 13.05.2015 року. Матеріалами справи також встановлено, що у подальшому РВ ДВС Ужгородського МРУЮ направлено відповідну інформацію про проведення уцінки конфіскованого на користь держави майна, у тому числі щодо легкового автомобіля «[PERSON] А6», кузов № [NUMBER], реєстраційний номерний знак 3АН4545, для внесення інформації про проведення електронних торгів у систему «СЕТАМ». Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV, на яку у позовній заяві посилається представник позивача, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Аналогічне положення міститься також у ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII. Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі конфіскації. Як встановлено судом, автомобіль марки «[PERSON] А6», кузов № [NUMBER], реєстраційний номерний знак 3АН4545, переміщено через митний кордон України з порушенням митних правил, що встановлено постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили. Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Статтею 129-1 Конституції України\~регламентовано, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Відповідно до\~ст. 465 Митного кодексу України\~конфіскація як адміністративне стягнення за порушення митних правил полягає у примусовому вилученні товарів, транспортних засобів, зазначених у\~пункті 3 статті 461\~цього Кодексу, і безоплатній передачі їх у власність держави. Конфіскація товарів, транспортних засобів зазначених у п. 3 ст. 461 цього Кодексу застосовується незалежно від того чи є ці товари, транспортні засоби власністю особи, яка вчинила правопорушення. Дана стаття передбачає конфіскацію транспортного засобу, що використовується для переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю як обовязкову, а не альтернативну міру адміністративного стягнення. Крім того, згідно з розясненнями, наданими Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 3 постанови № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позови про зняття арешту з майна можуть бути предявлені, зокрема, коли накладено арешт на майно з метою забезпечення можливої конфіскації майна. Разом із тим, згідно зі ст. 465 Митного кодексу України конфіскація майна, яке є безпосереднім обєктом порушення митних правил, застосовується незалежно від того, чи є це майно власністю особи, яка вчинила адміністративне правопорушення. У звязку з цим позови власників чи володільців такого майна про зняття арешту з майна можуть бути задоволені лише у тому разі, коли постановою відповідних органів буде встановлено, що особа, яка вчинила адміністративне митне правопорушення, заволоділа майном протиправним шляхом. Захист прав власника або володільця в інших випадках можливий шляхом стягнення збитків з особи, визнаної в установленому законом порядку винною в адміністративному митному правопорушенні. Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищенаведене та аналізуючи у сукупності викладені обставини суд приходить до висновку про відсутність підстав для виключення майна з акту опису й арешту майна, а саме, належного на праві власності позивачу автомобіля марки «Audi», модель «A6», кузов № [NUMBER], реєстраційний номерний знак 3АН4545, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Водночас суд вважає за необхідне зазначити, що заміна первісного відповідача належним відповідачем, або залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача, у відповідності до приписів ст. 33 ЦПК України, здійснюється виключно за клопотанням позивача. Заміна на третю особу у справі відповідача за клопотанням останнього нормами ЦПК України не передбачено. Відтак, доводи представника відповідача щодо заміни судом Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області, як неналежного відповідача, на територіальний орган Державної фіскальної служби України та митний орган, а також заміни відповідача на третю особу, не заслуговують на увагу. За ч. 6 ст. 154 ЦПК України, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. Оскільки у задоволенні даного позову відмовлено, в силу приписів ч. 6 ст. 154 ЦПК України, суд вважає за доцільне скасувати заходи забезпечення позову у даній справі, вжиті відповідно до ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.07.2016 року про зупинення продажу арештованого майна автомобіля марки «Audi», модель «A6», колір чорний, кузов № [NUMBER], 2005 року випуску, обєм двигуна 2967 см.куб., тип двигуна дизель, реєстраційний знак 3АН 4545, та зупинення ДП «Сетам» проведення електронних торгів по реалізації вказаного автомобіля. На підставі ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 218 ЦПК України 20.11.2017 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 24.11.2017 року.

Outcome: dismissed