Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, посилаючись на те, що 11 грудня 2012 року позичив відповідачу грошову суму в розмірі 27 000,00 гривень, з терміном повернення до 31.03.2013 року, також 30 жовтня 2013 року позивач позичив відповідачу грошову суму в розмірі 27 200,00 гривень, з остаточним терміном повернення до 01.04.2014 року. У зв'язку з тим, що відповідач покладені на себе зобов'язання не виконав, суму позики в добровільному порядку не повернув, він вимушений звернутися з цим позовом до суду. Представник позивача надав заяву в якій підтримав позовні вимоги, просить суд задовольнити їх в повному обсязі, справу розглянути в його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час, місце розгляду справи сповіщений належним чином. Відповідно до п. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 11 грудня 2012 року [PERSON] позичив [PERSON] грошову суму в розмірі 27 000,00 гривень, з терміном повернення до 31.03.2013 року, що підтверджується розпискою складеною відповідачем на ім'я позивача. 30 жовтня 2013 року [PERSON] позичив [PERSON] грошову суму в розмірі 27 200,00 гривень, з остаточним терміном повернення до 01.04.2014 року, що підтверджується розпискою складеною відповідачем на ім'я позивача. Відповідач, покладені на себе зобов'язання не виконав, суму боргу в добровільному порядку у встановлений термін не повернув. Відповідно до ст. 1046 ЦК Украины за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку трьох відсотків річних з простроченої суми, за несвоєчасне виконання зобов'язань, його розмір становить 974,00 гривень, збитки завдані інфляцією складають 2 883,00 гривень. За таких обставин суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 54200,00 гривень в рахунок відшкодування заборгованості за договором позики, 974,00 гривень в рахунок відшкодування трьох відсотків річних з простроченої суми, 2 883,00 гривень в рахунок відшкодування збитків завданих інфляцією.

Outcome: approved