Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ [PERSON] (далі Позивачка) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) з позовом про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя, мотивуючи свої вимоги тим, що 31 серпня 1985 року вона уклала шлюб з Відповідачем, але подружнє життя з ним не склалося, тому 22 серпня 2012 року шлюб було розірвано. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~За час подружнього життя з Відповідачем вони спільно набули нерухоме майно, а саме - двокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 53,6 кв.м, яка належала Міловській міжгосподарській дорожній пересувній механізованій колоні №37 (МДПМК-37), де працював Відповідач. У звязку з тим, що Відповідач у той час займався питаннями придбання цієї квартири як працівник МДПМК-37, і у них тоді були гарні сімейні відносини, тому всі документи на квартиру були видані на його ім'я, при цьому частки кожного з подружжя у ній не визначались. Оскільки нею з Відповідачем не досягнуто взаємної згоди про порядок поділу спірної квартири, тому вона вимушена звернутись до суду, у звязку з чим просить визнати за нею ? частку на неї. У судовому засіданні Позивачка позовні вимоги підтримала, посилаючись на вищевикладене. Відповідач проти позовних вимог не заперечував. Розглянувши матеріали цивільної справи, вислухавши пояснення і доводи сторін, суд дійшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав: Згідно ст.ст.316, 317 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Кожен громадянин в Україні має право володіти, користуватися і розпоряджатися майном особисто або спільно з іншими. З матеріалів справи вбачається, що Позивачка уклала шлюб з Відповідачем 31 серпня 1985 року (а.с.12), під час якого вони придбали квартиру [ADDRESS] (а.с.15). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 16), спірна квартира належить Відповідачу на праві приватної власності, однак з ордеру (а.с. 14) вбачається, що її видано сім'ї Відповідача, яка на той час складалася з 3 осіб. Статтею 60 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно частини 1 статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу між сторонами підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.13). Відповідно до статей 70,71 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Оскільки на утриманні сторін неповнолітніх дітей немає, у добровільному порядку сторони домовитися про поділ спільного майна не можуть, суд вважає доводи, викладені у позовній заяві і підтверджені у судовому засіданні, обґрунтованими. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі ст.ст.55,124 Конституції України, ст.ст.8,11,16,316,381 Цивільного кодексу України, ст.ст.60,69-72 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved