Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду Луганської області із позовом, до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу квартири з господарськими будівлями та спорудами, посвідченого 15.03.2012 року приватним нотаріусом Лисичанського нотаріального округу, реєстр № 642. В належній йому квартирі разом з членами квартири позивача зареєстрований колишній співмешканець доньки позивача [PERSON], як член сім'ї з 13.11.2012 року. Позивач сплачує комунальні послуги за відповідача, не має можливості розпорядитися власним майном, не має можливості оформити державну субсидію на сплату комунальних послуг. Відповідач не мешкає в квартирі з 2012 року, домовленість про збереження за ним права на користування житловим приміщенням в належній позивачу квартирі відсутня. Позивач не перешкоджаю відповідачу проживати в належній йому квартирі, але він добровільно виїхав з неї, у звязку з чим звернувся до суду із даним позовом, в якому після уточнення позовних вимог просив визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Надала до суду письмову заяву в якій просила справу розглядати без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримує. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач та представник позивача не заперечували проти розгляду справи за відсутності відповідача. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 316 ЦК Україниправом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 УК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З матеріалів справи вбачається, що згідно з договором купівлі продажу квартири з господарськими будівлями та спорудами від 15.03.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Луганської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі № 542, [PERSON], [PERSON] продали, [PERSON] купив квартиру з господарськими будівлями та спорудами, що розташовіана за адресою: [ADDRESS]. Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, квартира з господарськими будівлями та спорудами, що розташована за адресою: [ADDRESS], належить на праві приватної власності на підставі договору купівлі продажу від 15.03.2012 року, [PERSON]. Згідно з довідкою № 280 від 20.08.2015 року, виданою Лисичанським комунальним підприємством «Паспортна служба» [ADDRESS] зареєстровані та мешкають разом [PERSON] власник, [PERSON] Петрівна- жінка, [PERSON] донька, [PERSON] донька, [PERSON] мати, [PERSON] чоловік доньки. Згідно з довідкою б/н від 27.08.2015р., наданю головою вуличного комітету [PERSON], [PERSON] за адресою: [ADDRESS], не прживає з 2012 року. Як встановлено, з позовної заяви, існування реєстрації відповідача у квартирі позивача обмежує його права, так як позивач змушений сплачувати комунальні послуги за зареєстрованого відповідача, який у комунальних витратах участі не приймає. Судом також встановлено, що відповідач не проживає у вказаній квартирі з 2012 року без поважних причин. За таких обставин суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, відповідач дійсно не проживає у квартирі № 2, будинку № 33 на вул. Краснодонській міста Лисичанська більше ніж 1 рік і судом не встановлено поважність причини відсутності відповідачів, у звязку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved