Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

[PERSON], діючи в інтересах малолітньої дитини [PERSON], звернулася до суду з позовною заявою про встановлення факту батьківства, визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги, з урахуванням уточнення, обґрунтовані тим, що з листопада 2002 року до [INFO] року позивач проживала в спірній квартирі однією сім'єю без реєстрації шлюбу із [PERSON]. [INFO] року у них народився син, якого вона у зв'язку із відсутністю у [PERSON] паспорта та тяжким станом здоров'я останнього зареєструвала як [PERSON], зазначивши у графі «батько» відповідно до вимог законодавства своє прізвище, а ім'я і по батькові - справжнього батька «[PERSON]». [INFO] року [PERSON] помер. Після смерті [PERSON], який заповіту не залишив, відкрилась спадщина, до складу якої увійшла квартира [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є діти останнього: [PERSON], - відповідач по справі, і малолітній [PERSON]. Висновком спеціалістів на клітинно-генетичному рівні підтверджується факт родинних відносин між [PERSON] і рідною сестрою [PERSON] - [PERSON]. Оскільки факт батьківства не підтверджується свідоцтвом про народження та не визнається відповідачем, просить визнати факт батьківства [PERSON] відносно [PERSON] та визнати за останнім право власності на 1/2 частину спірної квартири в порядку спадкування за законом. В судовому засіданні позивач, представник позивача підтвердили позовні вимоги та їх обґрунтування, наполягаючи на задоволенні позову. Додатково пояснили, що надані позивачем відомості до Управління праці та соціального захисту населення Петровської районної у місті Донецьку ради при зверненні за соціальною допомогою як одинокій матері не спростовують факту батьківства [PERSON] відносно [PERSON]. Позивач до зазначеного органу зверталася, як встановлено законодавством та вимагалося від неї, за зареєстрованим місцем проживання, надавала інформацію, що не перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі, оскільки батько дитини у свідоцтві про народження зазначений «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, доручивши представляти інтереси представнику. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що батьківство [PERSON] відносно [PERSON] не встановлено у визначеному законодавством порядку. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року [PERSON] народила сина [PERSON], батьком якого у відповідності до вимог ст.135 ч.1 СК України у актовому записі про народження вказано [PERSON] (а.с.8, 70-73). Згідно ч.1 ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до державного органу реєстрації актів цивільного стану. У відповідності зі ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. У відповідності до ч.1 ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Згідно зі ст. 57 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з грудня 2002 року мешкали разом у спірній квартирі як чоловік та дружина, вели спільне господарство, [PERSON] народила від [PERSON] сина [PERSON]. Згідно акту, складеному Комунальним підприємством «Керуюча компанія Петровського району м. Донецька» 14.09.2013 року, за адресою [ADDRESS] проживав [PERSON], померлий [INFO] року, спільно із яким проживала і на даний час проживає цивільна дружина останнього - [PERSON] і син - [PERSON], [INFO] (а.с.17). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], яка є рідною сестрою [PERSON] (а.с.41-44), [PERSON], [PERSON] підтвердили, що позивач [PERSON] та [PERSON] з кінця 2002 року до смерті останнього мешкали однією сім'єю в спірній квартирі, вели спільне господарство, народили сина [PERSON], сумісно займались його вихованням, коли у 2007 р. позивач завагітніла, [PERSON] був радий цьому, бажав народження спільної дитини, після народження дитини називав його сином, а [PERSON] називав [PERSON] батьком, [PERSON] схожий на [PERSON]. Батько [PERSON], який також проживав в спірній квартирі, позивача називав невісткою, а [PERSON] онуком. Вони вважали, що [PERSON] і позивач перебувають у зареєстрованому шлюбі. Свідок [PERSON] на підтвердження наданих нею пояснень також надала фотокартки, на яких зображені її брат [PERSON], племінники [PERSON] та [PERSON] та її донька і онука (а.с.80-82). Наведені відомості свідчать про походження народженого у [PERSON] сина [PERSON] від [PERSON], що є підставою для визнання факту його батьківства відносно цієї дитини. При розгляді справи судом з метою встановлення можливості походження народженої у [PERSON] дитини [PERSON] від [PERSON] за клопотанням позивача призначалася генетична експертиза, згідно наданого на виконання ухвали суду акту, результати генетичного аналізу дозволяють припустити що [PERSON] може бути біологічною тіткою [PERSON], вірогідність спорідненості 98,78%, але результати проведеного дослідження не можуть бути використані в якості доказу згідно ЦПК України (а.с.48). Ствердження представника відповідача, як на спростування факту батьківства [PERSON] відносно [PERSON], про те, що позивачем до Управління праці та соціального захисту населення Петровської районної у місті Донецьку ради з метою отримання соціальної допомоги як одинокій матері надавалися відомості щодо проживання за місцем реєстрації та щодо не перебування у шлюбі та не отримання доходів від інших осіб, та про те, що [PERSON] і позивач мали достатньо часу на реєстрацію як шлюбу, так і народження дитини, суд не приймає до уваги, як такі, що не ґрунтуються на законі та спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Вирішуючи спір щодо поділу спадщини після смерті [PERSON], суд приймає до уваги наступне. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 січня 2012 року квартира [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с.9-13, 75-77). Як зазначено вище, [INFO] року [PERSON] помер, заповіту не залишив, у зв'язку з чим у відповідності до ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина, до складу якої увійшла спірна квартира (а.с.35-38). У відповідності зі ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В судовому засіданні встановлено, що на час смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги були його діти: [PERSON] (а.с.35) та [PERSON], батьківство [PERSON] стосовно якого встановлюється судом. У відповідності зі ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювач), опікун. Згідно ч.3, 4 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.1273 ЦК України батьки (усиновлювачі), опікун можуть відмовитися від прийняття спадщини, належної малолітній, недієздатній особі, лише з дозволу органу опіки та піклування. Відповідач [PERSON] своєчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, позивач [PERSON] не подавала до нотаріальної контори заяву в інтересах малолітнього [PERSON] про відмову від прийняття спадщини (а.с.35) Відповідно до ст.1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Таким чином, після смерті [PERSON] [PERSON] успадкував 1/2 частину спірної квартири, що є підставою для визнання за ним права власності на 1/2 частину цієї квартири [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved