Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

[PERSON], законний представник [PERSON], діючи в його інтересах, звернувся в суд з позовом до [PERSON] [PERSON], [PERSON] і просить: стягнути з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], 7173,93 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, а у разі відсутності у неповнолітнього [PERSON] майна або заробітку, достатнього для відшкодування матеріальної шкоди - стягнути 7173,93 грн. на користь [PERSON], [INFO], з [PERSON] та [PERSON] у рівних частинах; стягнути з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], 30000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а у разі відсутності і неповнолітнього [PERSON] майна або заробітку, достатнього для відшкодування матеріальної шкоди - стягнути 30000 грн. на користь [PERSON], [INFO], з [PERSON] та [PERSON] у рівних частинах; стягнути з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах на користь [PERSON] судові витрати у розмірі понесеному на момент закінчення розгляду справи. В обґрунтування позову вказано, що 20 березня 2015 року близько 15-16 години, коли [PERSON] відвідував художню студію, однокласниця [PERSON] - [PERSON], яка теж навчається в художній студії, повідомила [PERSON], що його кличе [PERSON] Коли він вийшов на подвір'я, побачив що на території ДНЗ № 5 на нього чекає [PERSON] зі своїм братом [PERSON] та його товаришем [PERSON] Вказані хлопці прийшли вирішити питання з приводу чуток, які дійшли до [PERSON] про те, що [PERSON] називав його боягузом. Поговоривши про це син вибачився перед [PERSON] і вони помирилися. Але [PERSON] цього було недостатньо і він сказав, що тепер необхідно з'ясовувати стосунки з ним. [PERSON] не погодився і намагався піти назад в студію, проте хлопці наздогнали його і перекрили шлях, після чого [PERSON] наніс два удари в обличчя [PERSON]. Від отриманих ударів [PERSON] вдарився головою об стіну будівлі і присів. В цей час мимо проходив невідомий чоловік, який побачивши події, відігнав хлопців від [PERSON] і запитав у того чи потрібна допомога. Потім вийшла [PERSON], яка допомогла [PERSON] дійти в студію. Через хвилин десять сина знову покликав [PERSON], і коли [PERSON] вийшов, [PERSON] повідомив йому щоб він прийшов 23 березня 2015 року на Базарну Площу для вирішення стосунків. 23 березня 2015 року [PERSON], боячись щоб його знову не побили, попросив свого старшого товариша [PERSON] піти з ним на зустріч, щоб вирішити це питання мирним шляхом. [PERSON] зателефонував [PERSON] і попросив номер телефону [PERSON], але вона відмовила і він попросив [PERSON] щоб та попросила [PERSON] самого зателефонувати [PERSON]. [PERSON] зателефонував [PERSON] і останній намагаючись уникнути конфлікту запропонував відмінити зустріч, про це ж його попросив і [PERSON], але [PERSON] відмовився щось змінювати. Через хвилину син побачив групу хлопців, які йшли з [PERSON], їх було 18 чоловік. Коли вони підійшли, хтось з тієї компанії запропонував піти до котельні, що розташована біля школи № 1. Там [PERSON] почав бити [PERSON] і зламав йому два передніх зуба. Згідно висновку судово-медичної експертизи у [PERSON] виявлено тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров'я. [PERSON] звертався за стоматологічною допомогою 24 березня 2015 року, визначений діагноз: травматичний перелом 2,1 зубів з права у верхній щелепі. 24 березня 2015 року відомості про дану обставину були внесені в ЄРДР за № 12015200100000340 і [PERSON] в даному кримінальному провадженні визнаний потерпілим. Ухвалою Роменського міськрайсуду від 22 січня 2016 року до неповнолітнього [PERSON] застосовані примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд батьків [PERSON] і [PERSON] строком на 1 рік, ухвала набула чинності 1 лютого 2016 року. Вказаним правопорушенням [PERSON] завдано матеріальної та моральної шкоди. Матеріальна шкода полягає в наступному: на стоматологічне лікування і та оплату послуг лікарів ПП «ДЛЦ Медгарант» було витрачено 3141,77 грн. Також [PERSON] наніс [PERSON] декілька ударів в голову, після чого той став скаржитися на запаморочення, зниження зору, потемніння в очах, втрату свідомості. Вони звернулися до лікаря і він призначив консультацію СОДКЛ м.Суми. Витрати на обстеження, ліки та проїзд склали 1032,16 грн. Крім того, в ході досудового слідства, яке з невідомих причин затягувалося та його намагалися закрити, а також в ході судового розгляду вказаного кримінального провадження, вони звернулися до адвоката і сплатили за його послуги 3000 грн. Таким чином, загальний розмір матеріальної шкоди, заподіяної винними діями відповідача [PERSON] складає 7173,93 грн. Крім того, вищевказаними неправомірними діями [PERSON], сину завдано крім матеріальної шкоди також і моральну шкоду. Моральна шкода спричинена моральними та фізичними стражданнями, негативними змінами в їх житті: негативні переживання та спогади, насторога, тривога, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей, тимчасова відірваність від активного соціального життя, зниження та нестійкий настрій, емоційна напруга, побоювання щодо майбутнього стану здоров'я. В момент нанесення 20.03 та 23.03. 2015 року ударів [PERSON] переніс значний фізичний біль, пережив емоційний струс, який супроводжується почуттям тривоги, страху за здоров'я. В подальшому син вимушений буде проходити амбулаторне лікування з періодичним відвідуванням лікарського закладу з метою лікування зубів та проведення необхідних обстежень. Впродовж всього лікування [PERSON] почувався незручно, дискомфортно, був змушений пристосовуватися до негативних умов життя: відчув на собі фізичне та моральне насильство у присутності інших осіб; відчув біль і косметологічний дискомфорт від синців та зламаних зубів; з 23 березня по 2 квітня 2015 року не міг повноцінно харчуватися і при вживанні їжі інколи відчував біль; в період лікування не відвідував школу, що призвело до відставання по програмі; не відвідував художню студію в період лікування і після - боячись [PERSON], що не давало йому можливості займатися улюбленою справою - малюванням; в результаті струсу мозку відчував тривогу за здоров'я; внаслідок втрати передніх зубів переживає, що і в подальшому це буде потребувати коштовного та тривалого лікування; з 15 квітня по 15 травня 2015 року був звільнений від фізичної культури, а йому подобається спорт; не спілкується в повній мірі з друзями в наслідок косметологічного дискомфорту; по цей час відчуває тривогу відвідуючи художню студію та школу; після порушення кримінальної справи син змушений був відвідувати слідчого, приймати участь у розслідуванні справи, витрачав свій час. Крім цього, [PERSON] вибачився перед сином лише в судовому засіданні та жодного разу не пропонував сину допомогу. В письмових запереченнях відповідач [PERSON] вказав що позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди визнає частково. Зазначив, що вимоги про відшкодування витрат на лікування зубів в сумі 3141,77 грн. визнає повністю. Витрати на обстеження, ліки та проїзд до м.Суми в розмірі 1032,16 грн. не визнає. Вважає, що вказані витрати не були необхідними для відновлення стану здоров'я [PERSON], оскільки за результатами консультації в СОДКЛ м.Суми погіршення стану здоров'я та необхідність будь-якого лікування не підтверджені. Тому дані витрати не були необхідними для відновлення здоров'я [PERSON], а тому відшкодуванню не підлягають. Також вважає, що не підлягають відшкодуванню і 3000 грн. витрат на оплату послуг адвоката у кримінальному провадженні. Вказані витрати віднесені до процесуальних витрат, а ст. 124 КПК України визначає, що витрати стягуються лише у разі винесення обвинувального вироку. Крім цього, витрати на оплату послуг адвоката в кримінальному провадженні є процесуальними витратами, питання стягнення яких має вирішуватися за нормами КПК України, а не в порядку відшкодування шкоди. Вказані витрати не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України і не можуть стягуватися як збитки. Вимоги про стягнення моральної шкоди визнає в сумі 1000 грн. При цьому вказав, що він є неповнолітнім, самостійного заробітку не має. Між ним та [PERSON] відбулася обопільна бійка внаслідок неприязних відносин. Під час бійки вони наносили удари один одному і йому теж були завдані тілесні ушкодження, проте до правоохоронних органів він не звертався, так як вважав конфлікт вичерпаним. Коли він дізнався про звернення батька [PERSON] в правоохоронні органи, в нього тілесні ушкодження вже зникли. Враховуючи вказане вважає, що вимоги про стягнення моральної шкоди надмірні та немотивовані, а тому вважає розумним і справедливим розміром - 1000 грн. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] в письмових запереченнях вказали, що заперечують проти заявленого до них позову. В обґрунтування такої позиції вказали, що умисні легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров'я [PERSON], завдані останньому унаслідок дій їх неповнолітнього сина. В той же час, будь-яка їхня винна поведінка, що сприяла виникненню шкоди, відсутня, оскільки вони належним чином виконували та виконують свої батьківські обов'язки. Жодним чином вплинути на конфліктну ситуацію, що сталася між їх сином та [PERSON] внаслідок неприязних взаємовідносин між ними, що стали причиною бійки, вони не мали можливості, так як не підозрювали про конфлікт. Ні їх син ні [PERSON] не зверталися до батьків з приводу вказаної ситуації, самостійно вирішили зсувати взаємовідносини шляхом обопільної бійки. З огляду на відсутність їх винної поведінки, що сприяла виникненню шкоди, на них не може бути покладений обов'язок по відшкодуванню завданої [PERSON] шкоди. Представник позивача [PERSON] - Яковець Є.О. позов підтримав і просив задоволити, підтвердив обставини викладені в позовній заяві та їх обґрунтування. Суду пояснив, що двічі, а саме 20 і 23 березня 2015 року відповідач [PERSON] побив [PERSON], що підтверджено ухвалою Роменського міськрайсуду і не заперечується самим [PERSON] Витрати на лікування зубів підтверджені належними доказами і визнаються відповідачами. Витрати пов'язані з обстеженням у Сумській обласній лікарні та подальшим лікуванням пов'язані з отриманими [PERSON] тілесними ушкодженнями і належним чином підтверджені наданими доказами. Витрати на правову допомогу мають стягуватися з обвинуваченого у випадку винесення вироку. В тому кримінальному провадженні не тільки не виносився обвинувальний вирок, а навіть не направлявся до суду обвинувальний акт. Вони намагалися заявити в тому кримінальному провадженні цивільний позов, проте головуючий суддя відмовив у прийнятті позову і роз'яснив, що з питанням відшкодування витрат слід звертатися в цивільному порядку. Моральна шкода на їх думку обґрунтована належними і допустимими доказами і детально описана в обґрунтуванні позовних вимог. З наданими відповідачами [PERSON] та [PERSON] запереченнями вони не згодні тому, що в даному випадку саме батьки неповнолітньої особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, мають доводити свою невинуватість, а не навпаки. На допиті в поліції [PERSON] повідомляв, що вони з [PERSON] 20 березня примирилися, про що знали і [PERSON] і [PERSON]. В судовому засіданні законний представник позивача - [PERSON] позов підтримав і просив задоволити, підтвердив обставини викладені в позовній заяві та їх обґрунтування. Суду пояснив, що 20 березня 2015 року його син вибачився перед [PERSON] і вони примирилися, але [PERSON] сказав що йому цього не достатньо і побив його сина. Також [PERSON] став вимагати в [PERSON] зустрічі 23 березня 2015 року, де вони вирішать всі питання. Вважає, що матеріальна та моральна шкода обґрунтована і підтверджена належними і допустимими доказами. Розмір моральної шкоди 30000 грн. визначений виходячи з тих обставин, що кримінальне провадження і взагалі ця справа триває досить довго і справу намагалися закрити, лише після звернення до Генпрокуратури справа зрушилася з місця. Йому навіть погрожували в зв'язку з цією справою. Представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, підтримав письмові заперечення та їх обґрунтування. Суду пояснив, що його довірителі [PERSON] і [PERSON] заявлений до них позов не визнають, так як не було їх винної поведінки, яка б сприяла виникненню тієї ситуації, яка склалася. Вони не могли вплинути жодним чином на цю ситуацію, так як про неї [PERSON] не повідомив батьків. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] належним чином виховують дітей, характеризуються позитивно, до відповідальності за неналежне виконання батьківських обов'язків не притягувалися. Мала місце обопільна бійка тому має місце змішана форма вини. Відповідач [PERSON] позов визнає частково матеріальну шкоду на 3141,77 і моральну шкоду в сумі 1000 грн. Матеріальна шкода визнається в частини вартості лікування зубів, всі інші витрати які включені до моральної шкоди, стягненню не підлягають. Проїзд до м.Суми, обстеження та лікування не підлягають відшкодуванню, оскільки вони не були необхідними для відновлення стану здоров'я, обстеження було проведено за наполяганням батьків. Дане обстеження не було необхідним для відновлення стану здоров'я [PERSON] Що стосується витрат на правову допомогу в кримінальному провадженні, вони мають бути стягнуті з обвинуваченого, а відповідно вони не можуть бути стягнуті в порядку цивільного судочинства. Розмір моральної шкоди вважають значно завищеним, так як позов заявлений до неповнолітнього, має місце спільна вина як [PERSON] так і [PERSON], такий розмір моральної шкоди не підтверджений належними й допустимими доказами. Крім цього, ухвала суду не має доказового значення для суду, оскільки це не вирок. Бійка була обопільна тому має місце як вина [PERSON] так і вина [PERSON] В судове засідання відповідач [PERSON] не прибув забезпечив явку представника. Відповідач [PERSON] в судовому засідання позов визнала частково, підтримала письмові заперечення та їх обґрунтування. Суду пояснила, що їх син росте нормальною дитиною, ніколи не був замішаний в якихось негарних подіях. Вони нормально виховують дітей. В тому що трапилося винен не лише її син, так само винен і [PERSON] Хлопці билися обоє і наносили один одному удари, тільки вони зразу не зверталися до поліції, щоб порушити справу, а коли дізналися що [PERSON] звернувся в поліцію, у [PERSON] вже не було ніяких тілесних ушкоджень. Вони зверталися в поліцію з цього приводу в липні 2015 року, але про результати розгляду їх заяви їй нічого не відомо. Бійка відбувалася декілька хвилин, хлопці нанесли одне одному по декілька ударів, про це їй відомо зі слів сина [PERSON] та [PERSON]. Вони розповідали, що прийшли до художньої студії щоб з'ясувати стосунки з [PERSON], так як той говорив на їх молодшого сина що той боягуз. 20 березня 2015 року, тоді коли вийшов [PERSON] [PERSON] його дійсно вдарив раз. Але на тому щоб зустрічатися і розбиратися з цього приводу ще раз - 23 березня наполягав саме [PERSON]. Так як їм розказували син і потім 23 березня він не хотів з'ясовувати стосунки, але [PERSON] наполягав на зустрічі і сказав, що все будуть вирішувати при зустрічі 23 березня. Як вони далі розповідали, то 23 березня коли зустрілися син запитував у [PERSON] чи впевнений той що треба з'ясовувати стосунки, а той відповів, що впевнений. [PERSON] перший вдарив [PERSON], після чого [PERSON] теж вдарив [PERSON]. Вони з чоловіком до відповідальності за неналежне виховання сина не притягувалися. Вони не могли запобігти цій бійці тому, що син вважаючи себе дорослим не розповідав про цю ситуацію і вважав, що може самостійно врегулювати всі питання. Якби вони знали про цю ситуацію, вони б змогли запобігти цим подіям. [PERSON] старший [PERSON] на півтора роки, а менший син [PERSON] - менший за віком від [PERSON] До цього часу вони не відшкодовували шкоди тому, що вони пропонували 5000 грн., а [PERSON] відмовився. [PERSON] втрутився в цю ситуацію і заступився за молодшого брата. Вона була б згодна сплатити відповідачу 7 тисяч гривень за мировою угодою. В судове засідання відповідач [PERSON] не прибув забезпечив явку представника. Допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона дитячий лікар невролог і до неї 10 квітня 2015 року зверталися [PERSON] з батьком зі скаргою на періодичні запаморочення, потемніння в очах, втрату свідомості. Вони говорили що 20 березня його вдарив інший хлопець і він втратив свідомість. Було рекомендоване лікування та призначене МРТ голови. 15 квітня 2015 року вони повторно прийшли з тими ж скаргами і з результатами МРТ. Вона призначала лікування. При оглядах вона травми не виявляла. На МРТ вона направляла в обласну дорослу лікарню тому, що в дитячій лікарні не було апарата для МРТ. Підстави для проведення МРТ були, тому що треба було з'ясувати яка була травмa, її наслідки та інше. Коли вона призначила обмтеження МРТ з боку батьків не було жодних заперечень. Призначати МРТ її не просили і на цьому не наполягали. Судом встановлено, що [PERSON] народився 28 серпня 2001 року і його батьком в свідоцтві про народження вказаний [PERSON] Ухвалою Роменського міськрайонного суду від 22 січня 2016 року до неповнолітнього [PERSON] застосовані примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд його батьків - [PERSON] та [PERSON] строком на один рік. З ухвали вбачається, що [PERSON] вчинив суспільно-небезпечне діяння: наніс умисні легкі тілесні ушкодження неповнолітньому потерпілому [PERSON] 23 березня 2015 року о 16 годині неповнолітній [PERSON] перебуваючи біля котельні Роменської ЗОШ № 1, що розташована поблизу буд. № 22 що по вул. Калнишенвського в м.Ромни Сумської обл., на грунті неприязних відносин, маючи умисел на заподіяння шкоди здоров'ю неповнолітнього [PERSON], 2001 р.н., усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно наніс близько десяти ударів руками по обличчю [PERSON], в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: садна на слизовій нижньої губи справа, навколо крововиливи, на першому та другому зубах у верхній щелепі справа - коронки зламані, крововилив в ясна, синець на віках правого ока у зовнішнього кута, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 136 від 08.04.2015 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров'я. Своїми діями, які виразилися в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров'я, [PERSON] вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст. 125 КК України. В судовому засіданні неповнолітній [PERSON] визнав свою вину в скоєнні вищевказаного суспільно-небезпечного діяння повністю і пояснив, що в скоєному щиро розкаюється. З довідки від 24 березня 2015 року вбачається, що [PERSON] звернувся в районну стоматполіклініку за скаргами на біль в губах… Дігноз: травматичний перелом 2 1… Як вбачається з довідки ПП «ДЛЦ Медгарант» вартість лікування зубів [PERSON] становить 2986 грн. Відповідно квитанцій до прибуткового касового ордера та квитанції ПАТ «Приватбанк» [PERSON] придбав ліків на 3141,77 грн. 10 квітня 2015 року [PERSON] було виписано направлення на консультацію в СОДКЛ для проведення МРТ голови. 10 квітня 2015 року проведено мігнітно-резонансну томографію головного мозку [PERSON] Згідно акту наданих послуг від 10 квітня 2015 року вартість наданих медико-діагностичних послуг становить 716 грн., які сплачені згідно квитанції від 10 квітня 2015 року. Згідно копій квитків від 10 квітня 2015року, вартість проїзду з м. Ромни до м. Суми становить 41,78 грн., та з м. Суми в м. Ромни - 41,78 грн. Всього на проїзд витрачено 167,12 грн. 21 квітня 2015 року придбано лікарські засоби - Неуробекс Форте та Фезам, на суму 149,04 грн. Згідно довідки лікаря від 15 квітня 2015 року [PERSON] має діагноз: наслідки ЗЧМТ, струсу головного мозку, звільнення від фізкультури 1 місяць. В інформації Роменської ЦРЛ від 25 листопада 2016 року вказано, що [PERSON], звернувся до невролога Роменської ЦРЛ 10.04.2015 р. зі скаргами на періодичні запаморочення, потемніння в очах… Дитина була оглянута, встановлено діагноз: наслідки ЗЧМТ, струс головного мозку? ВСД із ангіоспазмами. Враховуючи давність скарг, дитині було рекомендоване проведення МРТ. 15.04.2015 р. повторно з'явилися на огляд із результатами МРТ і 15.04.2015 р. був встановлений діагноз: ВСД із ангіоспазмами. Для лікування було призначено такі препарати як фезам по 1 капсулі 3 рази на добу протягом 1 місяця, неуробекс-форте по 1 таблетці один раз на добу, протягом 1 місяця та дотримання режиму дня. Згідно квитанції № 65-1 від 24 липня 2015 року [PERSON] сплатив адвокату Яковець\~Є.О. 3000 грн. відповідно до договору про надання правової допомоги від 23.07.2015р. за представництво у досудовому слідстві. Згідно квитанції № 73 від 15 лютого 2015 року [PERSON] сплатив адвокату Яковець\~Є.О. 2000 грн. за надання правових послуг відповідно до договору про надання правової допомоги від 8 лютого 2016 року. Вказане свідчить, що між сторонами склалися спірні правовідносини щодо відшкодування майнової шкоди. Відповідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов'язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Обов'язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття, або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди. Аналіз наведених судом норм приводить до висновку, що неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) в першу чергу відповідає за завдану нею шкоду самостійно і лише у випадку відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником. Та обставина, що в результаті неправомірних дій [PERSON] завдано шкоди [PERSON] визнана відповідачами і підтверджується належними доказами. За таких обставин, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши докази зібрані у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позов в цілому обґрунтований, але може бути задоволений лише частково. Визначаючи розмір матеріальної шкоди завданої [PERSON] [PERSON] суд вважає доведеним і таким що підлягає стягненню розмір матеріальної шкоди в сумі 4173,93 грн., яка належним чином доведена і підтверджена належними і допустимими доказами. Ця сума складається з 3141,77 грн. витрат на лікування зубів, які не заперечуються й відповідачем [PERSON] та 1032,16 грн. витрат на обстеження головного мозку, ліки та проїзд. Заперечення відповідача [PERSON] щодо стягнення з нього суми витрат на обстеження головного мозку проїзд та лікування, суд оцінює критично і до уваги не бере, оскільки необхідність проведення обстеження та лікування за наслідками обстеження підтверджена належними й допустимими доказами, а саме показами свідка [PERSON], довідкою Роменської ЦРЛ та іншими належними й допустимими доказами. В той же час, відповідачі не висловили сумнівів щодо наявності причинного зв'язку між діями [PERSON] та наслідками отриманими [PERSON], які потягли за собою необхідність проведення обстеження головного мозку та відповідне лікування. Підстав для стягнення з відповідача суми витрат на правову допомогу в кримінальному провадженні в розмірі 3000 грн. суд не вбачає, оскільки питання відшкодування судових витрат понесених в кримінальному провадженні має вирішуватися при розгляді кримінального провадження в порядку Кримінального процесуального Кодексу України, і не повинно вирішуватися в цивільному порядку шляхом стягнення матеріальної шкоди. Що стосується вимоги про стягнення моральної шкоди, суд погоджується з доводами позивача та його представника стосовно того, що у зв'язку з даною подією позивачу завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, які він переніс через фізичний біль, необхідність лікування та дискомфорт, що призвело до порушення нормального ритму його життя. Разом з тим, враховуючи тяжкість і тривалість моральних страждань, яких зазнав позивач, інші обставини, відшкодування моральної шкоди позивачу у розмірі 4000 грн. буде цілком відповідати засадам розумності, виваженості й справедливості та вимогам ч. 3 ст. 23 ЦК України. В іншій частині позов про відшкодування моральної шкоди не обґрунтований і задоволенню не підлягає. При цьому суд вважає, що позивач та його представники не довели існування наступних факторів вказаних в обґрунтування позовної заяви, а саме - в результаті струсу мозку відчував тривогу за своє життя, проте струс мозку МРТ не підтвердило і в остаточному діагнозі струс мозку не встановлений. Взагалі відсутні докази на підтвердження того, що позивач не спілкувався в повній мірі з друзями по причині косметологічного дискомфорту, по цей час відчуває тривогу і переживання відвідуючи художню студію та школу. Таку обставину, яку вказав представник позивача - «після порушення кримінальної справи син змушений був витрачати свій час для участі у розслідуванні справи, неодноразово відвідувати слідчого», взагалі не можна розцінювати як фактор, що спричиняє виникнення моральної шкоди, оскільки позивач сам звернувся в поліцію, де було вжито відповідних заходів, для вирішення порушеного ним питання. Вирішуючи спір суд, вважає можливим, у випадку відсутності у відповідача [PERSON] майна або заробітку, достатнього для відшкодування шкоди, вимоги позивача про стягнення шкоди, з відповідачів [PERSON] та [PERSON] задоволити. Доказів наявності у відповідача [PERSON] майна, достатнього для відшкодування завданої ним шкоди, сторонами не надано. При цьому заперечення відповідачів [PERSON] та [PERSON] в частині того, що для стягнення з них шкоди, позивач мав довести наявність їхньої вини, чого не зробив, суд до уваги не бере, так як обов'язок доказування в даному випадку, відповідно ст. 1179 ЦК України, лежить на батьках і вони мають відповідати за шкоду завдану їх неповнолітніми дітьми доки не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Відповідно ст. 88 ЦПК України, враховуючи висновок суду що спір виник з вини відповідачів, з них на користь, на користь [PERSON] мали б бути стягнуті судові витрати у визначеному розмірі, проте підтверджень того, що за надання правової допомоги в цивільній справі та представництво інтересів позивач сплачував кошти, суду не надано: квитанція № 65-1 від 24 липня 2015 року, це кошти за представництво у досудовому слідстві; квитанція № 73 від 15 лютого 2015 року це також кошти за представництво у суді першої інстанції, оскільки квитанція датована 15 лютого 2015 року, більш ніж за рік до звернення позивача з позовом. В квитанції мається посилання на договір від 8 лютого 2016 року, проте даний договір суд не може розцінювати як такий, на виконання якого сплачені кошти, оскільки в квитанції вказано що кошти прийняті від [PERSON], а договір від 8 грудня 2016 року укладений з [PERSON] Крім цього, з відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved