Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сарненського районного суду Рівненської області з позовом до [PERSON] в якому просить усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою комунальної власності для забезпечення проїзду шириною 7 метрів із [ADDRESS] , шляхом звільнення земельної ділянки орієнтовною площею 0,03га [PERSON] , яку він зайняв самоправно та внаслідок чого ускладнюється проїзд по земельній ділянці загального користування та стягнути сплачений ним судовий збір. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] . Його односелець (відповідач) самочинно зайняв частину земельної ділянки комунальної власності орієнтовною площею 0,03 га та загодив металевою сіткою. Через такі дії відповідача ускладнено проїзд з [ADDRESS] не лише йому, а й іншим односельцям. З приводу таких дій [PERSON] позивач неодноразово звертався до органів державної влади та органів місцевого самоврядування. В зв`язку з чим сільською радою було винесено [PERSON] попередження та зобов`язано звільнити земельну ділянку, яке виконано не було. Що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Відповідачем було подано відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити [PERSON] у задоволенні його позову про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, у зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю заявленого ним позову. Відзив [PERSON] обґрунтовує тим, що в його користуванні з 1992 року за адресою [ADDRESS] перебуває близько 30 соток землі, з яких 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; близько 0,05 га - для індивідуального садівництва. Рішеннями Стрільської сільської ради №1086 та 1087 від 07.05.2019 року йому надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), загальною площею 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; близько 0,0458га - для індивідуального садівництва за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови по [ADDRESS] . Вважає твердження позивача про необхідність забезпечення проїзду шириною 7 метрів необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності. Вказує, що земельна ділянка про усунення перешкод у користуванні якою просить позивач йому у користування не передавалася і у його користуванні ніколи не перебувала. Таким чином, звернення позивача з даним позовом є безпідставним, оскільки права позивача не порушено. [PERSON] не наділений правом на звернення до суду за захистом прав односельців, оскільки жодних повноважень на захист їх прав не надав, а також не наділений правом на захист прав третьої особи Стрільської ради. Ухвалою суду від 06.06.2019 року провадження у справі було відкрито та призначено підготовче засідання. 29.07.2019 року позивачем було подано заяву про забезпечення позову в якій просив вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони оформлення права власності [PERSON] на земельну ділянку, яка розташована на перетині [ADDRESS] до прийняття рішення Сарненським районним судом Рівненської області по вказаній справі та набрання рішенням суду законної сили. Ухвалою суду від 29.07.2019 року заяву [PERSON] про забезпечення позову було повернуто заявнику. Ухвалою від 04.11.2019 року було закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено судовий розгляд. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач позовні вимоги не визнав, дав пояснення, що відповідають змісту відзиву на позовну заяву. Представник третьої особи Стрільської сільської ради Сарненського району Рівненської області позовні вимоги підтримала, в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] самовільно загородив частину дороги. За відповідачем обліковується земельна ділянка площею 0,14 га, однак, на даний час він користується земельною ділянкою площею 0,29га. Заслухавши пояснення сторін, врахувавши думку третьої особи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Право на захист цивільного права та інтересів гарантовано ст. 15 ЦК України, якою визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ЦПК України учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову. У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати, що несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю. Відповідно до роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів і не довів, що діями відповідача порушені його права, а також того, що указані позивачем дії/бездіяльність відповідача порушують його права. Згідно акту обстеження №15 Стрільської сільської ради від 29.01.2018 року встановлено, що комісією згідно поданої заяви [PERSON] було проведено обстеження [ADDRESS] (землі загального користування) було встановлено, що земельна ділянка, яка знаходиться в користуванні [PERSON] відповідає цільовому призначенню земельної ділянки у паспорті забудови земельної ділянки. За висновками комісії було запропоновано [PERSON] відмовитись від частини земельної ділянки на користь Стрільської сільської ради (а.с.8). 27.07.2018 року [PERSON] було винесено попередження Стрільською сільською радою, відповідного до якого Стрільська сільська рада зобов`язала відповідача забезпечити проїзд шириною 7 метрів із [ADDRESS] , а саме: звільнити земельну ділянку орієнтованою площею 0,03га, яка за його господарством не обліковується і використовується без правовстановлюючих документів, що є порушенням земельного законодавства (а.с.9). Згідно повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 05.11.2018 року адресованого [PERSON] встановлено, що спеціалістами Управління було проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства на вказаній у заяві [PERSON] земельній ділянці. За результатами перевірки було встановлено, що за [PERSON] обліковується земельна ділянка площею 0,14 га. При обстеженні земельної ділянки встановлено, що [PERSON] самовільно зайняв частину земельної ділянки комунальної власності площею 0,03 га та загородив металевою сіткою. По виявленому порушенню [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.53-1 КУпАП та видано припис на усунення виявленого порушення (а.с.10-12). Суд не вважає даний лист належним доказом, оскільки в ньому не міститься посилання на конкретну земельну ділянку та з нього не можливо встановити інформацію щодо предмета доказування. Листом Стрільської сільської ради від 03.04.2019 року адресованого [PERSON] встановлено, що вимоги припису від 01.11.2018 року частково виконано, а саме частина земельної ділянки розгороджена та звільнена від стовпчиків та металевої сітки та зобов`язано його до 01.05.2019 року звільнити ще частину земельної ділянки (а.с.13). Даний лист в силу ч.1 ст.77 ЦПК України є не належним доказом, оскільки в ньому не зазначено про яку земельну ділянку в ньому йде мова. Відповідно до проекту рішення №1086 від 07.05.2019 року Стрільської сільської ради Про надання дозволу на розроблення проекту технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі, було вирішено дати дозвіл [PERSON] на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 0,25га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель, які обліковуються за ним і якими він добросовісно, відкрито і безперервно користується в [ADDRESS] на території Стрільської ради Сарненського району Рівненської області . Після розроблення - технічну документацію із землеустрою подати на затвердження сільської ради (а.с.25). Згідно копії рішення Стрільської сільської ради №1087 від 07.05.2019 року Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, було вирішено дати дозвіл [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,0458 га для індивідуального садівництва [ADDRESS] за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови на території Стрільської сільської ради. Після виготовлення проекту - проект землеустрою подати до Стрільської сільської ради для затвердження та надання земельної ділянки у власність. (а.с.26). Відповідно до абрису обміру земельної ділянки [PERSON] , що розташована в [ADDRESS] встановлено, що його земельна ділянка межує з земельними ділянками: [PERSON] ; [PERSON] та землями загального користування (вулицями) (а.с.27). Таким чином, з даного абрису встановлено, що земельна ділянка відповідача не межує з земельною ділянкою позивача. Відповідно до листа Стрільської сільської ради від 16.08.2019 року №318 адресованої [PERSON] встановлено, що за [PERSON] згідно земельнокадастрової книги обліковується земельна ділянка площею 0,14 га (а.с.67). Допитані в судовому засіданні за клопотанням позивача свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] дали показання про те, що [PERSON] збільшив собі земельну ділянку, відгородивши частину вулиці, що перешкоджає вільному руху транспортних засобів. Відповідно до пунктів «г» та «е» частини першої статті 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів та дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів та дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. За загальними правилами добросусідства, закріпленими законом у статтях 103-109 ЗК України, додержання правил добросусідства є обов`язком для власників та землекористувачів земельних ділянок, які мають обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам та землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдасться щонайменше незручностей. Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. У відповідності зі ст.158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян, а згідно п.6 перехідних положень ЗК України і у користуванні громадян. Разом з тим, вимогами цивільного процесуального законодавства суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Таким чином, позивачем не було надано доказів порушення його права відповідачем, частина земельної ділянки, яку зайняв відповідач належить до земель комунальної власності Стрільської сільської ради Сарненського району, в зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити . На підставі викладеного та ст.ст.91,152,211,212 ЗК України,,

Outcome: dismissed