Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , Смідинської сільської ради Старовижівського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої, крім іншого майна, увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] . Вказуючи, що він є єдиним спадкоємцем за законом першої черги, який шляхом вступу у фактичне управління майном прийняв спадщину після смерті матері, оскільки відповідачі, його сестри та діти спадкодавця - [PERSON] та [PERSON] , не прийняли спадщину у встановленому законом порядку і не претендують на неї, але нотаріус йому відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок на ім`я спадкодавця, просив визнати за ним право власності на вищевказаний спадковий житловий будинок господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . У підготовче засідання позивач не з`явився, однак його представник [PERSON] подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов підтримує та просить розглядати справу без його та позивача участі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у підготовче засідання не з`явилися, 02 грудня 2019 року, кожен зокрема, подали до суду заяви, в яких вказали, що позов визнають повністю та просять справу розглядати за їхньої відсутності. Представник Смідинської сільської ради Старовижівського району Волинської області у підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій вказав, що позов визнає повністю та просив справу розглядати за його відсутності. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши та оцінивши докази, приходить до висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення з огляду на таке. Відповідно до пунктів 4, 5 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), який набрав чинності з 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Отже, до спірних правовідносин слід застосовувати законодавство, що діяло на час відкриття спадщини, тобто Цивільний Кодекс, прийнятий 1963 року (далі - ЦК УРСР). За змістом статей 524, 548 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до положень статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом, з матеріалів справи та наданої в підготовче засідання нотаріусом копії спадкової справи № 79-2003, заведеної після смерті [PERSON] , встановлені наступні обставини. Спадкодавець [PERSON] померла [INFO] (аркуш справи 8). Позивач та відповідачі - [PERSON] , [PERSON] , є дітьми спадкодавця і відповідно до 529 ЦК УРСР належать до спадкоємців першої черги. Заповіт від імені [PERSON] виконавчим комітетом Смідинської сільської ради не посвідчувався (аркуш справи 11). Позивач протягом шести місяців після смерті матері заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавав, однак як спадкоємець першої черги вступив в управління та володіння спадщиною, а тому в контексті положень частини 1 статті 549 ЦК УРСР вважається таким, що прийняв спадщину. Факт вступу позивача в управління та володіння спадщиною після смерті [PERSON] підтверджується довідкою Смідинської сільської ради Старовижівського району №844 від 18 жовтня 2019 року та наявністю в нього належних спадкодавцю документів на земельну частку (пай) та майновий пай, на підставі чого нотаріусом було видано позивачу відповідне свідоцтва про право на спадщину за законом на частину майна (аркуш справи 11-12, 62). [PERSON] та [PERSON] , у встановлені законом порядку та строки спадщину після смерті [PERSON] не прийняли. Доказів про існування інших спадкоємців за заповітом, за законом, чи таких, що мають право на обов`язкову частку, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , судом не здобуто. Таким чином судом встановлено, що позивач в установленому законом порядку прийняв спадщину, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] , через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів, про що нотаріусом винесена відповідна постанова (аркуш справи 14). Довідкою, виданою виконавчим комітетом Смідинської сільської ради Старовижівського району Волинської області від 18 жовтня 2019 року № 844 (аркуш справи 11) та витягом з погосподарської книги № 8 за 2019 рік (аркуш справи 10) підтверджується право спадкодавця [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] . Позивачем виготовлено Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (аркуш справи 15-20). Із заяв, поданих відповідачами до суду убачається, що їм було відомо про відкриття спадщини, позовні вимоги визнаються в повному обсязі (аркуш справи 36-38, 42). Дані обставини, в силу вимог статті 206 ЦПК України, серед інших, є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до частин 3, 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Таким чином суд приходить до переконання, що зазначений житловий будинок входить до складу спадщини, на яку у позивача виникло право після смерті спадкодавця [PERSON] (в силу вимог статті 549 ЦК УРСР), а тому є всі законні підстави для визнання за ним права власності на це майно в порядку спадкування. Враховуючи зазначені вище обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність визнання за позивачем [PERSON] права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] , що залишилося після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору залишити за ним у зв`язку з поданою про це письмовою заявою.

Outcome: approved