Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд до Руськокомарівської сільської ради, третя сторона без самостійних вимог Ужгородська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на незареєстрований будинок. Подання позову мотивує тим, що він доводиться онуком померлої 27 січня 1997 року - [PERSON] та онуком померлого 15 лютого 1995 року - [PERSON]. Зазначає, що у звязку зі смертю бабусі та дідуся відкрилася спадщина на належне їм нерухоме майно, що складається з житлового будинку та прибудови (літера А;а;АІ) з належними до нього господарськими будівлями (літня кухня (літера Б), сарай (літера В), хлів (літера Г), сіновал літера Д), убиральня (літера Е)) та спорудами (І; II; № 1-5), що розташований за адресою: с. Н.Солотвино, вул. Головна, буд. 33, Ужгородського району, Закарпатської області. Вказує, що відповідно до характеристики будівель та споруд інвентарна вартість домоволодіння складає 138940,00 грн. Зазначає, що даний будинок належав його дідусеві [PERSON] в цілому, що доводиться свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок від 01 грудня 1989 року, виданий на підставі рішення виконкому Ужгородської районної ради народних депутатів № 136 від 22 вересня 1989 року на підставі запису в погосподарській книзі виконкому Глибоцької сільської ради народних депутатів. Технічний паспорт інвентарний № 38 від 28.12.1989 року. Також, вищенаведене доводиться довідкою, виданою виконавчим комітетом Руськокомарівської сільської ради № 748 від 01 грудня 2009 року. Також вказує, що на випадок своєї смерті його дідусь [PERSON] залишив заповіт від 10 червня 1987 року, посвідчений головою Глибоцької сільської ради, [PERSON], зареєстровано в реєстрі № 12, в якому все своє майно заповів йому - [PERSON] повністю. Даний заповіт не змінено і не відмінено. На день смерті [PERSON], який помер 15.02.1995 року, в будинку в с. Н. Солотвино, вул. Головна, буд. 33 фактично проживали і були зареєстровані: дружина - [PERSON], син - [PERSON], [INFO], невістка - [PERSON], [INFO], внук - [PERSON], 1969, внучка - [PERSON], [INFO], зять - [PERSON], [INFO], правнук - [PERSON], [INFO], правнучка - [PERSON], [INFO], довідка видана виконавчим комітетом Руськокомарівської сільської ради № 746 від 01 грудня 2009 року. Також зазначає, що його бабуся [PERSON] також залишила заповіт від 13 січня 1997 року, посвідчений секретарем Глибоцької сільської ради, [PERSON], в якому все своє майно заповіла йому - [PERSON] в цілому, зареєстровано в реєстрі: № 2. Даний заповіт не змінено і не відмінено. На день смерті бабусі [PERSON], яка померла 27.01.1997 року, в будинку в с. Н. Солотвино, вул. Головна, буд. 33 фактично проживали і були зареєстровані. - [PERSON], [INFO], невістка - [PERSON] [PERSON] [INFO], внук - [PERSON], 1969, внучка - [PERSON] [INFO], зять - [PERSON], [INFO], правнук - [PERSON], [INFO], правнучка [PERSON], [INFO], довідка видана виконавчим комітету Руськокомарівської сільської ради № 747 від 01 грудня 2009 року. Зважаючи на це він, як спадкоємець по заповіту, що прийняв спадщину з метою оформлення своїх спадкових прав, звернувся до ФОП [PERSON], яким йому було виготовлено технічний паспорт на обєкт нерухомого майна від 02 липня 2015 року, інвентаризаційна справа № 29. Зазначає, що звернувшись до Ужгородської районної державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний будинок, йому було надано постанову про відмову у вчиненні даної нотаріальної дії від 19.01.2016 р. Пояснює, що відсутність свідоцтва про право власності на будинок становить перешкоду в подальшому оформленні належних йому спадкових прав після смерті дідуся та бабусі, та нотаріальна контора на даний момент не може видати відповідне свідоцтво про право на спадщину на будинок без відповідних правовстановлюючих документів та реєстрації права власності на нього в державному реєстрі речових прав. В реєстраційній службі йому було надано консультацію, що виготовити свідоцтво про право власності на нерухоме майно являється неможливим, оскільки власник відповідно до вищенаведеного рішення - помер. Виходячи з вищевикладеного просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок (літера А;АІ) площею 82,4 кв.м, з належними до нього господарськими будівлями (літня кухня (літера Б), сарай (літера В), хлів (літера Г), сіновал (літера Д), убиральня (літера Е)) та спорудами (І; II; № 1-5), що розташований за адресою: с. Н. Солотвино, вул. Головна, буд. 33, Ужгородського району, Закарпатської області в порядку спадкування за заповітом за померлим 15 лютого 1995 року дідусем - [PERSON] та померлою 27 січня 1997 року бабусею - [PERSON]. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, подав до суду заяву від 19.08.2016 року про розгляд справи без його участі, зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовільнити. Відповідач представник Руськокомарівської сільської ради у судове засідання не зявився, однак, сільський голова [PERSON] подав до суду заяву за № 297/02-26 від 23.09.2016 року про розгляд справи без участі представника сільської ради. Зазначає в заяві, що сільська рада позов повністю підтримує. Третя особа без самостійних вимог представник Ужгородської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не відомо, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зясувавши обставини, на які сторони посилаються, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. За приписами ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Як встановлено у судовому засіданні, згідно зі свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ № 260430, виданим 16.02.1995 року виконкомом Глибоцької сільської Ради народних депутатів, 15.02.1995 року помер [PERSON], про що в книзі реєстрації про смерть 16.02.1995 року зроблено запис за № 12. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ № 045577, виданим 28.01.1997 року виконкомом Глибоцької сільської Ради народних депутатів, 27.01.1997 року померла [PERSON]. Судом встановлено, що у звязку зі смертю бабусі та дідуся відкрилася спадщина на належне їм нерухоме майно, що, як вбачається з технічного паспорту на обєкт нерухомого майна, складається з житлового будинку та прибудови (літера А;а;АІ) з належними до нього господарськими будівлями (літня кухня (літера Б), сарай (літера В), хлів (літера Г), сіновал літера Д), убиральня (літера Е)) та спорудами (І; II; № 1-5), що розташований за адресою: с. Н. Солотвино, вул. Головна, буд. 33, Ужгородського району, Закарпатської області. Як вбачається з характеристики будинку, господарських будівель та споруд інвентарна вартість домоволодіння складає 138940,00 грн. Даний будинок належав дідусеві позивача - [PERSON] в цілому, що стверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Руськокомарівської сільської ради № 748 від 01 грудня 2009 року. Як вбачається із заповіту [PERSON] від 10 червня 1987 року посвідченого головою Глибоцької сільської ради [PERSON], зареєстрованого в реєстрі № 12, все своє майно [PERSON] заповів своєму онукові - позивачу - [PERSON] повністю. Даний заповіт не змінено і не відмінено. Згідно з довідкою, виданої виконавчим комітетом Руськокомарівської сільської ради № 746 від 01 грудня 2009 року виконавчим комітетом Руськокомарівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, на день смерті [PERSON], який помер 15.02.1995 року, в будинку в с. Н. Солотвино, вул. Головна, буд. 33 фактично проживали і були зареєстровані: дружина - [PERSON], син - [PERSON], [INFO], невістка - [PERSON], [INFO], внук - [PERSON], 1969, внучка - [PERSON], [INFO], зять - [PERSON], [INFO], правнук - [PERSON], [INFO], правнучка - [PERSON], [INFO] Як вбачається із заповіту [PERSON] від 13 січня 1997 року, посвідченого секретарем Глибоцької сільської ради [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 2, все своє майно [PERSON] заповіла онуку - позивачу [PERSON] повністю. Даний заповіт не змінено і не відмінено. Згідно з довідкою, виданої виконавчим комітетом Руськокомарівської сільської ради № 747 від 01 грудня 2009 року виконавчим комітетом Руськокомарівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області на день смерті [PERSON], яка померла 27.01.1997 року, в будинку в с. Н. Солотвино, вул. Головна, буд. 33 фактично проживали і були зареєстровані син - [PERSON], [INFO], невістка - [PERSON] [PERSON] [INFO], внук - [PERSON], 1969, внучка - [PERSON] [INFO], зять - [PERSON], [INFO], правнук - [PERSON], [INFO], правнучка [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що позивач [PERSON], як спадкоємець по заповіту, що прийняв спадщину з метою оформлення своїх спадкових прав звернувся до ФОП [PERSON] де йому було виготовлено технічний паспорт на обєкт нерухомого майна від 02 липня 2015 року, інвентаризаційна справа № 29. Також судом встановлено, що [PERSON] звернувся до Ужгородської районної державної нотаріальної контори, з зверненням про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинок в с. Н. Солотвино, вул. Головна, буд. 33. Як вбачається з матеріалів справи, державним нотаріусом Ужгородської районної державної нотаріальної контори [PERSON] було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.01.2016 р. у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку. За положеннями ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. На підставі ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту порушене, невизнане або оспорюване право. Згідно з п. 4.15 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони та арешту цього майна. Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-1V, однією із підстав державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення судів, що набрали законної сили, оскільки визнання права власності на нерухоме майно є прерогативою суду. Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Пунктом 1.2 вищенаведеної постанови відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. Згідно зі ст. ст. 524, 534 ЦК УРСР (1963 року), який діяв на момент виникнення даних правовідносин, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини за ст. 525 ЦК УРСР визнається день смерті спадкодавця. Враховуючи те, що дід і баба позивача померли до 2004 року відповідно, до даних правовідносин застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 року. За правилами ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкодавцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з нормами ст. ст. 560, 561 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини або раніше закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, якщо в державній нотаріальній конторі є дані про те, що, крім осіб, що заявили про видачу свідоцтва, інших спадкоємців немає. Згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. В розумінні ст. 392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За загальним правилом, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч. 1 ст. 1296 ЦК України). Якщо у складі спадщини є нерухоме майно, спадкоємець, який прийняв спадщину, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно та зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (ч.1 ст. 1297 ЦК України). Враховуючи, що заперечень проти позову не надійшло, відповідач позов визнав, спірне майно належало на праві власності спадкодавцю, позивач спадщину прийняв, таким чином визнання права власності на житловий будинок за позивачем в порядку спадкування відповідає положенням чинного законодавства України, не порушує інтересів третіх осіб, а заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved