Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про усунення відповідача від права на спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], мотивуючи тим, що остання була власником житлового будинку [ADDRESS], що 11.11.2011р. мати склала на його ім'я заповіт, однак батько [PERSON] звернувся в нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, тому він не може успадкувати означений житловий будинок в цілому. Крім того, в обґрунтування позову покликався на те, що спадкодавець останні роки тривало тяжко хворіла, стаціонарно лікувалась, перебувала у безпорадному стані, а відповідач з нею не проживав, не цікавився її здоров'ям, ухилявся від надання допомоги. Просив позов задовольнити. [PERSON] звернувся в суд із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права власності на частку в спільному сумісному майні подружжя, визнання права власності на житловий будинок та земельні ділянки в порядку спадкування за законом мотивуючи тим, що між ним та [PERSON] у 1957р. був зареєстрований шлюб, у шлюбі мають двох дітей [PERSON] та [PERSON]., за час спільного подружнього життя набули у власність житловий будинок по [ADDRESS] та чотири земельні ділянки. Після смерті [PERSON], яка померла [INFO] відкрилась спадщина на означене майно, він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак через оспорювання його майнових прав [PERSON], не може оформити спадщину за законом. Просить визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] і 1/2 частину земельної ділянки пл.0,25 га призначеної для обслуговування цього будинку, а також 1/2 частину земельної ділянки пл.0,0345 га, 1/2 частину земельної ділянки пл.0,1463 га, що в селі Повітно та 1/2 частину земельної ділянки пл.0,1122га в с. Залужжя Горододоцького району Львівської області призначених для ведення особистого селянського господарства як частку в спільному сумісному майні подружжя, а також визнати за ним право власності на 1/8 частину житлового будинку та господарських споруд по [ADDRESS] і 1/8 частину земельної ділянки пл. 0,25 га призначену для його обслуговування, як на обов'язкову частку у спадщині, та право власності на 1/4 частину земельної ділянки пл. 0,0345 га, 1/4 частину земельної ділянки пл. 0,1463 га в с.Повітно та на 1/4 частину земельної ділянки пл.0,1122га, що в с. Залужжя Городоцього району Львівської області призначених для ведення особистого селянського господарства в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] [PERSON] в суді позовні вимоги підтримав з підстав викладених у заяві, пояснив, що останні 5-ть років проживав у житловому будинку по [ADDRESS] з матір'ю [PERSON], яка померла [INFO] та батьком - відповідачем [PERSON], що 11.11.2011р. [PERSON] склала заповіт яким заповіла йому житловий будинок по [ADDRESS] та земельну ділянку пл.0,2500га призначену для обслуговування цього будинку, що спірний будинок не може входити до складу спадщини, оскільки по суті є власністю материних батьків, тому заперечує про визнання означеного будинку спільним сумісним майном подружжя та відповідно визнання права власності за [PERSON] на 1/8 його частини. Окрім цього зазначив, що батьки [PERSON] і [PERSON] з часу одруження і до дня смерті [INFO] останньої , проживали однією сім»єю, вели спільне господарство, що мати [PERSON] лежачою не була, важко не хворіла, мала добре здоров»я, до останніх днів свого життя сама себе обслуговувала, у скрутному матеріальному становищі не перебувала, матеріальної допомоги не потребувала, що відповідач [PERSON] не ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві, між тим фізичної допомоги надавати не міг з огляду на свій похилий вік. Просить позов задоволити, а в зустрічному - відмовити. Представник відповідача [PERSON] в суді позов [PERSON] заперечив, а зустрічний підтримав з підстав викладених у заяві, пояснив, що [PERSON] з 1957р. по [INFO] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що за час спільного проживання ними було набуто у власність житловий будинок по [ADDRESS] та чотири земельні ділянки. Після смерті [PERSON], його довіритель звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, оскільки, як чоловік спадкодавця, має право на 1/2 частину всього майна як частку у спільному сумісному майні подружжя, так і на обов»язкову частку у спадщині. Просить у задоволенні первісного позову відмовити за безпідставністю. Заслухавши позивача [PERSON], представника відповідача [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд в позові [PERSON] відмовляє, а зустрічний позов [PERSON], задоволює. Так, за положеннями ст.3 ч.1, ст. ст. 4, 10, 11, 60, 61, 213 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 22 КпШС України (в ред. від 20.06.1969 року) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є їйого спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно ст. 60, ч.1 ст. 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За положенням ст. 368, ч. 2 ст. 372 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. З пояснень в суді сторін, матеріалів справи (а.с.10) видно, що між [PERSON] і [PERSON] 16.08.1957р., зареєстровано шлюб Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану ЛМУЮ, актовий запис № 1203, від якого мають двох дітей - [PERSON] та [PERSON] Із копії свідоцтва про право власності на жилий будинок, технічного паспорта від 16.11.1989р., копій Державних актів на право власності на земельні ділянки Серія ЯН №470200, №470201, №770202, №470203 від 27.12.2012р. видно, що житловий будинок [ADDRESS], земельну ділянку пл. 0,2500 га для обслуговування цього будинку, земельні ділянки пл.0, 0345 га і 0,1463 га в с. Повітно, а також пл. 0,1122га в с. Залужжя Городоцького району Львівської області призначені для вденення ОСГ набуті [PERSON] під час шлюбу з [PERSON] (а.с. 42,53-56). Виходячи з вищенаведеного та враховуючи, що житловий будинок [ADDRESS] і земельна ділянка пл. 0,2500 га призначена для обслуговування цього будинку, а також земельні ділянки пл.0,0345 га і 0,1463 га в с. Повітно та пл. 0,1122 га в с. Залужжя Городоцького району Львівської області набуті на часі перебування [PERSON] і [PERSON] у шлюбі і ведення ними спільного господарства, тому є спільною сумісною власністю подружжя, яка підлягає поділу. За положенням ст.ст. 1233,1235,1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов»язкову частку у спадщині. Заповідач має право охопити права та обов»язки, які йому належать на момент складення заповіту, ті права та обов»язки, які можуть належати йому у майбутньому, а також скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. 11.11.2011р. [PERSON] склала заповіт яким житловий будинок по [ADDRESS] з надвірними господарськими спорудами та присадибною земельною ділянкою, що в с. Повітно Городоцького району Львівської області заповіла синові [PERSON], 1958р.н. (а.с.8). [PERSON] померла [INFO] (а.с.9). Із копії спадкової справи після смерті [PERSON] видно, що 10.02.2014р. за заявою [PERSON] відкрито спадкову справу, а 17.10.2014р. [PERSON] звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.-58). Отже, судом встановлено, що [PERSON] на випадок своєї смерті склала заповіт щодо частини спадщини, зокрема житловий будинок по [ADDRESS] з надвірними господарськими спорудами та присадибною земельною ділянкою в с. Повітно Городоцького району Львівської області заповіла [PERSON], 1958р.н., а інша частина спадщини, що не охоплена заповітом, зокрема земельні ділянки пл.0, 0345 га і 0,1463 га в с. Повітно, а також пл.0,1122га в с. Залужжя Городоцького району Львівської області призначенні для ведення ОСГ, підлягають спадкуванню за законом на загальних підставах. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. За положеннями ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1272 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку для її прийняття, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку для прийняття спадщини, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ст. 1241, ст. 1245 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов»язкова частка). Частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Із копії паспорта [NUMBER] виданого 13.09.2004р., копії посвідчення серія [NUMBER] від лютого 2014р. (а.с. 34,83) убачається, що відповідач [PERSON] на час відкриття спадщини досяг 60р., а отже був непрацездатним. Із пояснень позивача, представника відповідача в суді, копії спадкової справи від 10.02.2014р. видно, що спадкоємцями майна померлої [PERSON], яке складається із житлового будинку по [ADDRESS] з надвірними господарськими спорудами та присадибною земельною ділянкою пл.0,2500га призначеної для обслуговування цього будинку, земельних ділянок пл.0, 0345 га і 0,1463 га в с. Повітно, а також пл. 0,1122га в с. Залужжя Городоцького району Львівської області призначених для ведення ОСГ є син [PERSON], як спадкоємець за заповітом частини спадщини та [PERSON], як спадкоємець за законом і такий, що має право на обов»язкову частку у спадщині. [PERSON] до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталась, а отже вважається такою, що не прийняла її. Як убачається із пояснень позивача [PERSON] в суді, батьки [PERSON] і [PERSON] з часу одруження і до дня смерті [INFO] останньої, проживали однією сім»єю, вели спільне господарство, що мати [PERSON] лежачою не була, важко не хворіла, мала добре здоров»я, до останніх днів свого життя була здатна та самостійно забезпечувала умови свого життя, у скрутному матеріальному становищі не перебувала, матеріальної допомоги не потребувала, що відповідач [PERSON] не ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві. Про те, що [PERSON] і [PERSON] проживали однією сім»єю, вели спільне господарство, що останній при необхідності та можливості надавав спадкодавцеві допомогу, ствердив в суді свідок [PERSON] Із свідчень в суді [PERSON], [PERSON] і [PERSON] теж убачається, що [PERSON] і [PERSON] тривало проживали в с. Повітно Городоцького району, вели спільне господарство, що остання допомоги сторонніх осіб не потребувала, у безпорадному стані не перебувала, що позивач більше часу проживав з батьками, в будинку прописаний, проводив різні ремонтні роботи у будинку. Про те, що [PERSON] і [PERSON] протягом останніх 30-ти років разом проживали в селі Повітно Городоцького району Львівської області, що догляд за [PERSON] здійснював чоловік [PERSON] і син [PERSON], ствердила в суді свідок [PERSON] Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Позивачем не доведено, а в суді не здобуто доказів того, що [PERSON] ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві [PERSON], а та потребувала такої допомоги, тому підстав до задоволення позову з мотивів наведених у заяві та висловлених позивачем у суді, немає. Ураховуючи, що житловий будинок з надвірними господарськими спорудами та присадибною земельною ділянкою пл.0,25 га, земельні ділянки пл.0,0345 га і пл.0,1463га в с. Повітно, а також земельна ділянка пл.0,1122га в с. Залужжя Городоцьокого району Львівської області, що призначені для ведення ОСГ набуті під час шлюбу, а отже є спільною сумісною власністю [PERSON] і [PERSON], яка підлягає поділу, що частки кожного з них у спільному майні є рівними, склад спадщини яка підлягає спадкуванню в порядку спадкування за заповітом та за законом, що [PERSON]І не ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві [PERSON], а спадкодавець тяжко не хворіла і у безпорадному стані не перебувала та жодної допомоги від спадкоємців не потребувала, а також положення ст. 1241 ЦК України, суд доходить висновку про відмову у задоволені позову [PERSON] щодо усунення [PERSON] від спадкування з підстав ч.5 ст. 1224 ЦК України та задоволення зустрічного позову про визнання права власності на частку у спільному сумісному майні подружжя та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Покликання позивача про те, що житловий будинок по [ADDRESS] не є об»єктом спадкування, оскільки зведений батьками спадкодавця [PERSON] і [PERSON] (а.с.108-126) суд бере до уваги, однак оцінює як такі, що підстав до відмови у позові в цій частині [PERSON] - не дають, виходячи з наступного. Так, Повітнянською сільською Радою народних депутатів Городоцького району Львівської області 14.12.1989р. на засіданні виконкому погодженого матеріали Самбірського БТІ щодо можливості оформлення права власності колгоспних та інших дворів на житлові будинку згідно додатку до рішення у якому головою двору значиться [PERSON] (а.с.88-91). Про те, що головою двору по [ADDRESS] була [PERSON] стверджується технічним паспортом на будинок від 1989р. та довідками виконкому Повітненської сільської ради Городоцького району Львівської області (а.с.5-7,13, 96, 97). 26 лютого 1990 року виконавчим комітетом Городоцької районної Ради народних депутатів Львівської області прийнято рішення №62 про оформлення права власності на житлові будинки колгоспних та інших дворів в с. Повітно Городоцького району Львівської області згідно додатку (а.с.92-94). Як убачається із копії свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок [ADDRESS], таке свідоцтво видано 26.03.1990р. [PERSON] на підставі рішення виконкому Городоцької районної Ради народних депутатів від 26.02.1990р. №62. Рішення виконавчого комітету Городоцької районної Ради народних депутатів №62 від 26.02.1990р., сторонами не оскаржувалось. Отже, означений житловий будинок по [ADDRESS] набутий [PERSON] під час шлюбу з [PERSON], а отже є їх спільною сумісною власністю. З огляду на положення ст. 88 ЦПК України, суд стягує з позивача в користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved