Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до Кегичівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення за невиконаним грошовим зобовязанням з громадянина [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по основному боргу у сумі 27600 гривень, трьох відсотків річних від простроченої суми боргу у розмірі 2363 гривні, інфляційні витрати у розмірі 12457 гривень, судових витрат в сумі 640 грн. На виконання Ухвали Кегичівського районного суду Харківської області від 31.01.2018 року позивач надав до суду заяву про усунення недоліків та уточнення позовних вимог, в якій просив стягнути судові витрати в сумі 704 грн.80 коп. (а.с.27-30). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 6 березня 2015 року за усним договором з [PERSON] зі складу, який знаходиться в с. Бесарабівка Кегичівського району, він продав [PERSON] насіння соняшнику врожаю 2015 року. За попередньою домовленістю з [PERSON] ціна однієї тони насіння соняшника на момент відгрузки зі складу складала 8000 грн. Погрузку насіння проводили [PERSON] мешканець [ADDRESS] та Кормільцев на автомобіль ГАЗ 53, який належить Йосипенку М, мешканцю смт. Кегичівка. Того ж дня, після погрузки, проведено зважування автомобіля на вагах ПП «Крупорушка» в смт. Кегичівка, вага соняшника склала 3 тони 450 кг. [PERSON] погодився з якістю та вагою насіння соняшника після зважування та пообіцяв, що після його реалізації, а цей строк займе приблизно 5-10 днів, він поверне йому грошові кошти в сумі, яку вони погодили раніше, що складатиме 27600 грн., або 8000 грн. за одну тону соняшника. Протягом 2015-2016 років він спілкувався з [PERSON] по телефону і особисто при зустрічах відповідач постійно обіцяв, що виплачувати борг почне з дня на день, про відстрочення боргу позивача просили також його батьки. Даний борг відповідач визнавав і просив відстрочити його виконання, мотивуючи тим, що у нього склалися складні матеріальні обставини, повязані з грошовими боргами і гроші він обовязково віддасть, при цьому постійно відстрочуючи виплату боргу на 10-20 днів. В грудні 2016 року [PERSON] була складена боргова розписка на підтвердження його боргових зобовязань по вищевказаному боргу. За весь цей час у нього з [PERSON] було безліч особистих зустрічей та телефонних розмов, але постійно все зводилося до порожніх обіцянок, які не виконуються, і на його думку добровільно відповідач не збирається виконати свої зобовязання. Вважає, що договір купівлі продажу укладений на добровільних засадах, попередньо погодивши всі умови, свої зобовязання за цим договором він виконав, поставив товар, відповідач свої зобовязання не виконав. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав повністю та пояснив, що договір з відповідачем був укладений усно, після невиконання своїх зобовязань відповідач написав розписку на підтвердження укладення договору купівлі продажу. При цьому позивач визнав, що розписку відповідач писав на його вимогу та під його диктовку. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог, проте зазначив, що розписку писав на вимогу позивача та під диктовку позивача. В судовому засіданні встановлені наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. 06.03.2015 року сторони уклали усний договір купівлі- продажу насіння соняшнику, узгодивши всі істотні умови. На підтвердження укладення договору купівлі продажу відповідач на вимогу та під диктовку позивача 14.12.2016 року написав розписку, яка містить інші умови щодо вартості носіння соняшника, та щодо строку виконання зобов»язання відповідачем, а саме дати розрахунку відповідача за товар. Суд, із встановлених в судовому засіданні обставин, приходить до висновку, що між сторонами склалися правовідносини щодо неналежного виконання грошового зобов»язання. До встановлених в судовому засіданні правовідносин підлягають застосуванню наступні норми права. Відповідно до ст. 218 ЦК України: 1. Недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків. Статтею 192 ЦК України передбачено, що: 1. Законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. 2. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 524 ЦК України:1. Зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. 2. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно до ст. 533 ЦК України: 1. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. 2. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. 3. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до ст. 99 Конституції України: Грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 203 ЦК України: 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3.Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5.Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 526 ЦК України: 1. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України: 1. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. 2. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ст. 599 ЦК України: 1. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст.610 ЦК України: 1. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України: 1. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 625 ЦК України: 1. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. 2. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.638 ЦК України: 1. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст. 639 ЦК України:1. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.2. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. 3. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Статтею 640 ЦК України передбачено: 1. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. 2. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до ст.655 ЦК України: за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст. 692 ЦК України: 1. Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. 2. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. 3. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Відповідно до ст. 1053 ЦК України: 1. За домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням.2. Заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1046 ЦК України: 1. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України: 1. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.2. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1048 ЦК України: 1. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1049 ЦК України: 1. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України: 1. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 1051 ЦК Украхни: 1. Позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши всебічно, повно, обєктивно, безпосередньо наявні у справі докази, та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають часткову задоволенню у звязку з наступним. В судовому засіданні встановлено, що 06.03.2015 року між сторонами укладено усний договір купівлі - продажу насіння соняшника вагою 3 тони 450 кілограмів, щодо вартості якого сторонами визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті: 14.12.2016 року на підтвердження укладення договору купівлі - продажу відповідач на вимогу та під диктовку позивача написав розписку, відповідно до якої відповідач зайняв в позивача насіння соняшника вагою 3 т 450 кг. на суму еквівалентну 1000 $ та зобовязується повернути вказану суму до 20.02.2017 року (а.с.33). Суд, з урахуванням правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 08 лютого 2017 року (справа за № 6-1905цс16) приходить до висновку, що сума боргу за договором купівлі- продажу складає, відповідно до розписки, грошову суму, що еквівалентна 1000 $ США на день укладення договору купівлі продажу - 06.03.2015 року, оскільки із розписки вбачається, що еквівалент вартості насіння визначається саме на день укладення спірного договору: відповідач придбав 3 т. 450 кг насіння соняшника у позивача на суму, що еквівалента 1000 $ США. Дату придбання насіння соняшника, дату укладення спірного договору сторони в судовому засіданні не оспорювали. Суд оцінює розписку як належний, допустимий та достовірний доказ, відповідно до вимог ст.ст. 77-79 ЦПК України та ст. 218 ЦК України. Відповідно до офіційного курсу гривні до іноземної валюти 100 доларів США станом на 06.03.2015 рік становить 2289,7045 грн.; 1000 дол США становить 22897грн. 05 коп. Відповідач не виконав грошові зобов»язання в строк, встановлений договором, у зв»язку з цим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню заборгованість в сумі 22897грн. 05 коп. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню три проценти річних та інфляційні втрати за період з 20.02.2017 року по день постановлення рішення та складають: -три відсотки річних -756 грн.54 коп із розрахунку: 22897,05 х3%х402 дні : 365 днів = 756 грн.54 коп -інфляційні втрати - 3207 грн.88 коп із розрахунку: 22897,05х114,01:100-22897,05= 3207 грн.88 коп. Доводи позивача про стягнення з відповідача вартості соняшника в сумі 27600 грн., та стягнення з відповідача трьох відсотків річних та інфляційних втрат за перід з 06.03.2015 року суд відхиляє як такі, що спростовуються письмовими доказами, а саме розпискою відповідача, складеною за обоюдним волевиявленням сторін щодо вартості соняшника та щодо строку виконання зобов»язання відповідачем, а саме дати розрахунку відповідача за товар. На підставі викладеного, ст. ст. 192,218,524,533,625,638-640, 1046-1053,

Outcome: partial