Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

[PERSON] , діючи в інтересах [PERSON] звернулася до суду із заявою у якій просила встановити факт проживання заявника з його матір`ю на момент смерті останньої в [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог вказує, що заявник є громадянином Російської Федерації та зареєстрований в м. Санкт-Петербург Російської Федерації. [INFO] в с. Преображенка Чаплинського району Херсонської області померла його матір - [PERSON] , яка на момент смерті була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] . Після її смерті відкрилася спадщина та заявник, будучи спадкоємцем першої черги за законом через уповноважених осіб, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріус повідомила його про те, що заявником пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини, а документів, що підтверджували б його проживання на момент смерті спадкодавця разом з ним не надано. У свою чергу вказує, що з 2014 року по день смерті матері [PERSON] проживав разом з нею в с. Преображенка та здійснював за нею догляд, а після смерті проводив її поховання, про що свідчить відмітка в його паспорті про перетинання кордону України у 2014 році. У зв`язку з вищевикладеним, [PERSON] , в інтересах заявника звернулася із даною заявою до суду. В судове засідання [PERSON] не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Представник заявника [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надіславши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Чаплинської селищної ради Каховського району Херсонської області в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, проти задоволення вимог заявника не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 24.11.1669 року, [PERSON] народився [INFO] та його матір`ю зазначена [PERSON] . Вказані обставини свідчать про те, що [PERSON] та [PERSON] є рідними сином та матір`ю. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 15.01.2015 року, [PERSON] померла [INFO] . Внаслідок її смерті відкрилася спадщина, до якої відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 22.08.2013 року та від 23.08.2013 року ввійшли належні померлій земельні ділянки, площею 6.31 та 5.34 га відповідно. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] , серії [NUMBER] місцем її смерті зазначено с. Преображенка Чаплинського району Херсонської області та відповідно свідоцтво про смерть, видане виконавчим комітетом Преображенської сільської ради Чаплинського району Херсонської області. У свою чергу згідно паспорту громадянина Російської Федерації [NUMBER] від 06.11.2014 року, [PERSON] є громадянином Російської Федерації та місцем його реєстрації проживання є в м. Санкт-Петербург Російської Федерації. Згідно вказаного ж паспорту, останній у 2014 році перетнув державний кордон України та як вказує заявник проживав разом з померлою в с. Преображенка до дня її смерті. Вказані вище обставини, які встановлені судом свідчать про те, що внаслідок смерті [PERSON] , її син, відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України, має право на спадкування за законом, як спадкоємець першої черги. Як вбачається з матеріалів заяви, звернувшись до Чаплинської державної нотаріальної контори Херсонської області із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] заявнику було рекомендовано звернутися до суду із заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, або надати підтверджуючі документи, що підтвердили б факт проживання його разом зі спадкодавцем на момент смерті. Так, за змістом норм ст..ст. 1268-1269 ЦК України, порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. У випадку, якщо спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, він має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Згідно з п. 3.22 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання, доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Отже, у випадку, якщо спадкоємець фактично постійно проживав із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, проте у його паспорті відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання разом із спадкодавцем, а також відсутні докази, визначені п. 3.22 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до п. 23 цієї ж Постанови, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Як встановлено у судовому засіданні, на день смерті своєї матері, [PERSON] в м. Санкт-Петербург Російської Федерації, хоча фактично проживав разом з померлою по [ADDRESS] . В судовому засіданні вказаний факт підтверджено поясненнями заявника, викладеними у заяві про встановлення відповідного факту, відомостями паспорту громадянина Російської Федерації [NUMBER] в якому міститься відмітка про перетин державного кордону України у 2014 році та даними лікарського свідоцтва про смерть №9 від 15.01.2015 року, з якого вбачається, що саме заявник особисто отримав вказане свідоцтво про смерть після смерті своєї матері. При цьому, суд зазначає, що місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» головною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства, закріпленому в ст. 1 Закону України «Про Всеукраїнський перепис населення», яке зводиться до сукупності осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. В судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] фактично проживав з матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] , користувався речами звичайної обстановки. Інших даних, які могли спростувати такі доводи заявника, або вказати на сумнівність обґрунтувань цієї частини заяви - судом не встановлено. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, статтею 1268 ЦК України встановлено презумпцію прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] заяву про відмову від прийняття в порядку ст. 1274 ЦК України подано не було та після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що заявник [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Чаплинської державної нотаріальної контори Херсонської області з заявою про прийняття спадщини та останнього було повідомлено про неможливість вчинення нотаріальних дій, без підтвердження факту спільного проживання зі спадкодавцем на момент його смерті. Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (п. 23) якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Прийняття спадщини фактичним користуванням і володінням майном спадкодавця або ж проживанням із спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (Лист спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р.) Метою встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підтвердження факту прийняття спадщини. Таким чином, враховуючи викладені у заяві та досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що вимоги є обґрунтованими. Відповідно до ч.7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved