Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа - Відділ у справах дітей Лисичанської міської ради. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він з [PERSON] перебував у цивільному шлюбі з 2001 року. Від спільного життя сторони мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У 2011 року їх сім'я розпалась, позивач забрав дітей та мешкає за адресою: [ADDRESS] разом з дітьми, які знаходяться у нього на утримані, та яких він виховує. Відповідач більше 4 років з дітьми не спілкується, участі у вихованні та догляді дітей не приймає, розвитком дітей не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дітей не надає. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню дітей. Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 18.01.2012 року позивач визнаний батьком дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO]. Визначено місця проживання дітей з позивачем за адресою: [ADDRESS]. Позивач працює, має стабільний заробіток.У зв'язку з вищенаведеним він звернувся з даною позовною заявою до суду, у якій просив: позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав у відношенні неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. До початку розгляду справи по суті позивач надав до суду уточнену позовну заяву в якій просив, позбавити [PERSON], [INFO], уродженку міста Лисичанська Луганської області батьківських прав відносно її малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] року народження, [PERSON], [INFO] року народження. Стягнути з [PERSON], [INFO], уродженки міста Лисичанська Луганської області, на користь [PERSON], [INFO] року народження, аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] року народження, [PERSON], [INFO] року народження у розмірі 1/6 частини всіх видів її доходів на кожну дитину, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Прокурор Бушуєва Т.М. в судовому засіданні просила позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав у відношенні неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та стягнути з [PERSON], [INFO], уродженки міста Лисичанська Луганської області, на користь [PERSON], [INFO] року народження, аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] року народження, [PERSON], [INFO] року народження у розмірі 1/6 частини всіх видів її доходів на кожну дитину, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Представник третьої особи Гончарова Н.М. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов у частині позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач [PERSON] вважає відповідача [PERSON] такою, що не виконує належним чином свої батьківські обов'язки, зокрема, вона не приймає участі у вихованні дітей, не спілкується з ними і взагалі втратила до дітей інтерес. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. У зв'язку з цим необхідно звернутися до правових позицій Європейського суду з прав людини, а саме в розумінні пункту 1 ст. 8 Конвенції, яка гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її сімейного життя. Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden) від 27.11.1992 р., статус рішення - остаточне), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» (Johansen. v. Norway) від 07.08.1996 р., статус рішення - остаточне). Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язанні виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. З матеріалів справи встановлено, що згідно з рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 18.01.2012 року, [PERSON], визнано батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Визначено місце проживання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з батьком [PERSON], за адресою [ADDRESS]. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 15.02.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, [INFO] року народилась [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис № 63. Батьком дитини записаний [PERSON], матір'ю дитини записана [PERSON]. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 15.02.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, [INFO] року народився [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис № 818. Батьком дитини записаний [PERSON], матір'ю дитини записана [PERSON]. Згідно з довідкою № 08 від 13.02.2015 року, виданої КЗ Лисичанська загальноосвітня школа І-ІІ ступенів № 18, [PERSON], [INFO] року дійсно навчається в КЗ «ЗШ І-ІІ ступенів № 18» в 3 класі. Згідно з довідкою № 09 від 13.02.2015 року, виданої КЗ Лисичанська загальноосвітня школа І-ІІ ступенів № 18, [PERSON], [INFO] року дійсно навчається в КЗ «ЗШ І-ІІ ступенів № 18» в 6 класі. Згідно з довідкою голови будинкового комітету від 13.02.2015 року, [PERSON], проживає за адресою [ADDRESS] з дітьми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], та виховує дітей самостійно. Згідно з виробничою характеристикою [PERSON], який працює на ТОВ «Виробничо - торгова фірма «Шарм» за договором з 19.09.2014 року за спеціальністю тесляр. За час роботи зарекомендував себе з гарної сторони, нарікань з боку керівництва немає. Виконує всі доручення сумлінно, якісно і серйозно ставитися до дорученої йому справи. У колективі користується авторитетом, ввічливий, шанобливий, не п'є, не курить. Виховує один двох дітей без дружини, відносини з дітьми довірчі, в побуті скромний. Згідно з довідкою про доходи № 5-15 від 06.02.2015 року, загальна сума доходу [PERSON] за період з вересня 2014 року по січень 2015 року становить 13414,40 грн. Згідно з довідкою голови будинкового комітету від 16.07.2015 року, [PERSON], проживає за адресою [ADDRESS], про те, що його діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] проживають з батьком, за вищевказаною адресою, мати до дітей не приходить, в вихованні участі не приймає. Згідно з довідкою № 150 від 16.07.2015 року, виданої КЗ Лисичанська загальноосвітня школа І-ІІ ступенів № 18, [PERSON], про те, що він зарекомендував себе люблячим та турботливим. Добросовісно ставиться до виконання обов'язків, добровільно сплачує батьківські внески, регулярно відвідує батьківські збори. Згідно з довідкою № 91 від 17.07.2015 року, виданої КУ «Територіальне медичне об'єднання м. Лисичанськ», про те, що [PERSON], [INFO],[PERSON], [INFO], які мешкають за адресою: [ADDRESS]. Останні роки консультуванням, лікуванням дітей займався виключно батько. Призначення медичних працівників відносно дітей виконував в повному обсязі. Згідно з довідкою № 13310 від 15.07.2015 року, виданої Лисичанським МВ ГУМВС України в Луганській області, [PERSON], [INFO], мешкає за адресою: [ADDRESS], 23.05.2012 року була притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП. Згідно з висновком органу опіки та піклування Лисичанської міської ради про позбавлення батьківських прав № 1391/01-20 від 12.06.2015 року, орган опіки та піклування, враховуючи інтереси малолітніх дітей, їх соціального захисту, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], по відношенню її малолітніх дітей [PERSON], [INFO] року народження, [PERSON], [INFO] року народження. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] повністю ухилилась від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню своїх дітей, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у зв'язку з чим позов в частині позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню. Позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав не суперечать закону та відповідають інтересам дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька та (чи) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка, заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти, на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей підлягає задоволенню. Так суд вважає за доцільне стягнути аліменти з [PERSON], [INFO], аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] року народження, [PERSON], [INFO] року народження. Відповідно до підп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Приймаючи до уваги вимоги ч. 3 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 243 гривні 60 копійок. У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved