Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - Заявник) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою, відповідно до якої просив встановити факт народження своєї доньки, [PERSON], дата народження - [INFO] року, місце народження - м. Алушта, Республіка Крим, батьки: мати - [PERSON], [INFO], громадянка України, зареєстрована за адресою: [ADDRESS], батько - [PERSON], [INFO], громадянин України, зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Заява обґрунтована тим, що [INFO] року на тимчасово окупованій території України в м. Алушта у [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які не перебувають в зареєстрованому шлюбі, народилась донька, [PERSON]. Разом з тим, свідоцтво про народження дитини, видане на тимчасово окупованій території, є недійсним та не створює жодних юридичних наслідків. Заявник звернувся до Шевченківського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану (далі по тексту - заінтересована особа) для отримання Свідоцтва про народження, разом з тим заявнику було відмовлено з тих підстав, що останнім не надано документів, визначених ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». У зв'язку з вище викладеним заявник звернувся до суду із вказаною заявою. 27 березня 2019 року ухвалою суду відкрито провадження по справі. В судове засідання заявник не з'явився, через канцелярію суду представником заявника надано заяву, відповідно до якої остання просила справу розглядати за її відсутності, заяву підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, до суду надав заяву, відповідно до якої просив розглядати справу за його відсутності. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, які підтверджені наданими сторонами доказами по справі. Згідно відміток в паспорті громадянина України, серія та № [NUMBER], виданого Авдіївським МВ УМВС України в Донецькій обл. 21.08.2002р., заявник народився [INFO] року в м. Агитарак, Вірменія, є громадянином України, зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Згідно відміток в паспорті громадянина України, серія та № [NUMBER], виданого Алуштинським МВГУМВС України в АР Крим 15.09.2008р., [PERSON] народилась [INFO] року в м. Алушта, АР Крим, зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. З пояснень заявника встановлено, що сторони в зареєстрованому шлюбі не перебувають. [INFO] року у заявника та [PERSON] народилась донька, [PERSON], місце народження - м. Алушта, Республіка Крим. Згідно листа від 26 березня 2019 року року № 176/17.12-54, Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві відмовлено у проведенні державної реєстрації народження дитини жіночої статі, народженої [INFO] року у громадянки [PERSON], оскільки заявником для підтвердження факту народження дитини пред'явлено неналежної форми документ, який виданий на території, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Так, відповідно до ч. 3-4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Правові та організаційні засади державної реєстрації актів цивільного стану врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Відповідно до положень ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Частинами 2, 3, 4 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження (п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), які містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню (ч. 4 ст. 317 ЦПК України). З врахуванням наведеного, судом встановлено, що встановлення факту народження дитини має для заявника юридичне значення, оскільки безпосередньо породжує юридичні наслідки, зокрема, надасть можливість здійснити державну реєстрацію народження дитини заявника та отримати відповідне свідоцтво про народження, а встановлення вказаного факту в позасудовому порядку за вищевказаних обставин неможливе. Оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved