Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (в т.ч. літню кухню площею 15,8 кв.м), що розташовані по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті бабусі [PERSON] , яка в свою чергу успадкувала 1/2 частину цього ж домоволодіння після смерті чоловіка [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовував тим, що в нотаріальному порядку йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті бабусі [PERSON] , у зв`язку з тим, що у свідоцтві про право власності на житловий будинок, свідоцтві про одруження та свідоцтві про смерть наявна розбіжність у прізвищі та імені спадкодавця (власника домоволодіння), а саме « [PERSON] » та « [PERSON] », « [PERSON] » та « [PERSON] ». А тому, також просив суд при прийнятті рішення врахувати обставини та докази по справі, які стверджують факт приналежності його покійному дідові [PERSON] правовстановлюючого документу - Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 14.12.2000 року. 26.10.2020 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що позов підтримує, просив його задовольнити та розгляд справи провести без його участі. Відповідачі: [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, до суду направили письмові заяви, у яких вказали, що позов визнають та не заперечують проти його задоволення та просили розгляд справи провести у їх відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно копії Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 14.12.2000 року [PERSON] на праві приватної власності належали житловий будинок з господарськими будівлями, розташованими по [ADDRESS] (а.с. 8). Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 26.06.2020 року та копії довідки ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» від 26.06.2020 житловий будинок та господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , побудовані у період з 1962 по 2001 роки, та не є самовільним будівництвом, окрім літньої кухні, площа якої на момент реєстрації права власності становила 15,8 кв.м, а станом на момент обстеження 26.06.2020 року збільшилась на 14,2 кв.м, у зв`язку із прибудовою, що вважається самочинним будівництвом (а.с. 4-6, 7). Відповідно до копії свідоцтва про народження позивача, його батьками є [PERSON] та [PERSON] (відповідачка) (а.с. 20). 04.08.1984 року батьки позивача зареєстрували шлюб, при цьому [PERSON] (відповідачка) до моменту реєстрації шлюбу мала дошлюбне прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 22). Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] (відповідачка), [INFO] , її батьками були [PERSON] та [PERSON] (а.с. 22). [INFO] [PERSON] (дідусь) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 12). [INFO] [PERSON] (бабуся) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 13). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] (бабуся) прийняла спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, оскільки проживала на день смерті та була зареєстрована разом з спадкодавцем по [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки Тлумацької міської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області № 845 від 23.06.2020 року (а.с. 55). Згідно відповідей Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 608/01-16 від 31.10.2020 року (а.с. 41) та приватного нотаріуса Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославської Н.В. № 582/01-16 від 29.10.20 року (а.с. 42) спадкова справа після смерті [PERSON] (дідусь) не заводилась. [PERSON] (відповідачка) та [PERSON] (відповідач) (змінив прізвище, ім`я та по батькові з « [PERSON] », а.с. 59), які є дітьми спадкодавця та спадкоємцями першої черги за законом, спадщину не прийняли, оскільки не проживали та не були зареєстровані разом зі спадкодавцем, протягом шестимісячного строку заяву про вступ у спадщину не подавали, відмовились від прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] (бабуся) та не заперечили щодо прийняття спадщини онуком спадкодавця [PERSON] (позивач), подавши відповідні заяви до нотаріальної контори (а.с. 57, 72). [PERSON] (позивач) прийняв спадщину за законом після смерті бабусі [PERSON] , оскільки постійно проживав разом зі спадкодавцем та на день смерті був зареєстрований разом з спадкодавцем по [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки Тлумацької міської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області № 218 від 31.01.2020 року (а.с. 49) та копією будинкової книги (а.с. 16-18). Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 146/2020, заведеної 23.06.2020 року Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (бабуся) (а.с. 43-89), з якої вбачається, що [PERSON] (позивач) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті бабусі [PERSON] , інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину немає. До цього ж відповідачі: [PERSON] та [PERSON] визнали позовні вимоги, направивши до суду відповідні заяви. Однак, позивачу в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у зв`язку з тим, що наявна розбіжність в свідоцтві про право власності на житловий будинок, що посвідчує право власності на дане спадкове майно, свідоцтві про одруження та свідоцтві про смерть спадкодавця. Зокрема, управовстановлюючому документі зазначено, що воно видане на ім`я « [PERSON] », а свідоцтво про смерть видане на ім`я « [PERSON] ». До цього ж, у свідоцтві про одруження зазначено, що шлюб зареєстровано між « [PERSON] » та « [PERSON] ». Зазначені обставини підтверджуються постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославською Н.В. за № 562/02-31 від 19.10.2020 року (а.с. 14-15). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити спадщину на спадкове майно. Відповідно до п.п. 1, 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, а також про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Так, згідно п. 2 постанови пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд на підставі ч. 6. ст. 294 ЦПК України залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Тобто, з позовних вимог вбачається спір про право, а саме про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які належали спадкодавцю, а тому позивач звернувся також з взаємопов`язаною вимогою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу в порядку позовного провадження, оскільки встановлення даного факту має для нього юридичне значення та надає йому право на спадкування за законом. Так, як зазначалось вище, у Свідоцтві про право власності на житловий будинок від 14.12.2000 року містяться розбіжності в частині прізвища та імені власника житлового будинку з господарськими будівлями, а саме спадкодавця [PERSON] . До цього ж, у свідоцтві про одруження містяться розбіжності в частині прізвища та імені подружжя, а саме зазначено, що 12.11.1953 року між « [PERSON] » та « [PERSON] » зареєстровано шлюб (а.с. 21). Проте, відповідно до довідки Тлумацької міської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області [PERSON] (дідусь позивача) постійно проживав та був зареєстрований по [ADDRESS] у складі сім`ї: [PERSON] (онук/позивач) та [PERSON] (дружина) (а.с. 55). Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає встановленим факт приналежності спадкодавцю - [PERSON] (дідусь позивача) правовстановлюючого документу - Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 14.12.2000 року, на підставі рішення виконкому Тлумацької міської ради Івано-Франківської області № 419 від 14.11.2000 року, записаного в реєстрову книгу № 16 за реєстровим № 1929 від 25.12.2000 року, де помилково вказано прізвище власника, а саме замість « [PERSON] , зазначено « [PERSON] , а також встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , як чоловіка та дружини, оскільки встановлення даних фактів має для позивача юридичне значення та надасть йому можливість оформити спадщину у встановленому порядку. Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (в т.ч. літню кухню площею 15,8 кв.м, яка визначена до моменту забудови та не є самовільним будівництвом), в порядку спадкування за законом після смерті бабусі [PERSON] , яка в свою чергу успадкувала зазначене домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] (дідусь позивача). Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідачі визнали позов до початку розгляду справи по суті, позивачці слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а саме в сумі 440,35 грн. На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України,

Outcome: approved