Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначив, що з відповідачкою по справі вони уклали шлюб 8 березня 1986 року. Від даного шлюбу у них народилося семеро дітей, які на даний час вже повнолітні. За час спільного проживання між ними з дружиною виникали різні сварки та непорозуміння. Вона не поважала його як свого чоловіка та зовсім не рахувалася з його думкою. Основною причиною розпаду їхньої сім`ї є те, що відповідачка досить часто вживала спиртні напої та будучи у нетверезому стані ображала його різними образливими словами. Також дружина зраджувала йому в подружній вірності, а цього він вибачити не зможе. За час перебування в шлюбі були випадки, що вони не проживали разом, але потім в інтересах дітей він вибачав їй. Зараз діти вже повнолітні, а тому він її покинув, оскільки спільне проживання стало нестерпним, вона не хотіла виправити свою поведінку і продовжувала пиячити. Вважає, що в них різні погляди на життя. Сімейні відносини між ними припинені понад рік, примирення неможливе. В даний час він проживає у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] у м. Кривий Ріг та мають намір узаконити їхні відносини, а в цьому йому перешкоджає шлюб з відповідачкою. У відділі ДРАЦСу відповідачка не бажає розірвати шлюб. Спільно придбане майно в шлюбі з відповідачкою протягом 32 років він залишає їй і дітям. Просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоч про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних в справі доказів. На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи, суд вважає, що позов підставний і в судовому засіданні доведений. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 8 березня 1986 року і від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено? збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому при таких обставинах шлюб підлягає розірванню. Позовних вимог щодо поділу спільного майна сторін не заявлено. Судові витрати в частині сплати судового збору покласти на відповідача.

Outcome: approved