Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в якому просить суд в порядку поділу спільного майна подружжя, виділити у власність відповідача автомобіль Nissan Armada, кузов № [NUMBER], д/н [NUMBER] та стягнути з відповідача на його користь 182000,00 гривень в рахунок відшкодування Ѕ частини вартості спільного майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог посилаючись на те, що з 09 листопада 2015 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. 14.12.2017 року на ім'я [PERSON] придбано автомобіль Nissan Armada, кузов № [NUMBER], д/н [NUMBER], щодо поділу якого як сумісної власності подружжя згода не досягнута, у зв'язку з чим він вимушений звернутись з позовом до суду. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення, посилаючись на те, що автомобіль Nissan Armada, кузов № [NUMBER], д/н [NUMBER] не є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. В судовому засіданні встановлено, що 09 листопада 2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського районного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 85. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], за [PERSON] 14 грудня 2017 року зареєстровано право власності на автомобіль Nissan Armada, кузов № [NUMBER], д/н [NUMBER]. Відповідно до ст. 60 CK України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 61 CK України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки (ч. 1ст. 190 ЦК України). Згідно ст. 69, 70 Сімейного кодексу України, та ст. 370 Цивільного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України у п. п. 22, 23, постанови № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 CK та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 CK, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2,3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові кошти та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Відповідно до частин 1, 2 ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом. При цьому суд бере до уваги інтереси подружжя та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про поділ спільного майна подружжя, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки позивачем не доведено джерело придбання та вартість майна, що є предметом спору, що є підставою для відмови в задоволення позову. На підстав викладеного,

Outcome: dismissed