Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений 09 липня 2015 року між ним - [PERSON], [INFO], та відповідачем - [PERSON], [INFO], зареєстрований Токмацьким міським відділом державної реєстрації акутів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 61. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, вони мають різні погляди на сімейне життя та обов'язки. В результаті чого в сім'ї відбуваються постійні сварки, подружні відносини припинені, спільне господарство вони не ведуть. Спору про поділ майна, що є спільною власністю немає. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. На підставі вищевикладеного позивач вважає, що за таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя з відповідачем суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення з відповідачем, а тому просить розірвати шлюб. Позивач в підготовче судове засідання не з'явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні заявлених позовних вимог - наполягає. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явилась, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об'єктивному та всебічному з'ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 листопада 2018 року відкрито провадження по справі. Судом встановлено, що 09 липня 2015 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Токмацьким міським відділом державної реєстрації акутів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 61, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]./а.с.9/ Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження від 03 липня 2018 року серії [NUMBER]./а.с.8/ Як встановлено судом, що спільне життя у сторін не склалося, у зв'язку з тим, що вони мають різні погляди на сімейне життя та обов'язки. В результаті чого в сім'ї відбуваються постійні сварки, подружні відносини припинені, спільне господарство вони не ведуть. Намірів до відновлення шлюбних відносин сторони не мають. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України, позов може бути задоволено, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини є неможливим, а тому позовні вимоги позивача до відповідача про розірвання шлюбу є такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved