Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду із позовною заявою до ПАТ «Лисичанськвугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта ім.Д.Ф.Мельникова» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що він 20.05.2014 р. був прийнятий на роботу у ПАТ «Лисичанськвугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта Мельникова» машиністом підземних установ 3 розряду з повним робочим днем під землею. 30 липня 2016 року він був звільнений з роботи за згодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України. На день звільнення відповідач повинен був виплатити заборгованість із заробітної плати, але виплату не здійснив. На день звільнення заборгованість відповідача становила 12\~231,84 грн. Відповідно дол. ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Сума середнього заробітку, яку відповідач повинен сплатити на його користь за час затримки розрахунку, після уточнення позовних вимог, за період з 30.07.2016 р. по 28.03.2017 р. складає 49\~177,60 грн. Згідно зі ст.1 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Таким чином, сума компенсації втрати частини доходів становить 820,28 грн. На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 49\~177,60 грн., компенсацію втрати частини доходів в розмірі 820,28 грн. та судовий збір в сумі 640 грн. У судове засідання позивач не зявився, про причину неявки не повідомив. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні уточнену позовну заяву підтримав, надав пояснення аналогічні обставинам, викладеним в позові. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не зявився, уточнену позовну заяву визнав у повному обсязі, просив справу розглядати у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Згідно з трудовою книжкою, серії АА № 245931від 9348930, заповненою 02 червня 2008 року, на підставі наказу № 515к від 20.05.2014 року, [PERSON] прийнятий машиністом підземних установ 3 розрядку з повним робочим днем під землею у ПАТ «Лисичанськвугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта ім.Д.Ф.Мельникова». 30 липня 2016 р. звільнений за п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін.(а.с.9,10). Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем з 20.05.2014 року по 30.07.2016 року. Відповідно до ст. 7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII (2148-08) від 19.10.73), Держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. З довідки від 26.12.2016 р. виданої ПАТ «Лисичанськвугілля» в особі ВП «Шахта ім.Д.Ф.Мельникова» вбачається, що середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 289,28 грн.(а.с.12). Відповідно до довідки №59 від 18.01.2017 р. заборгованість із заробітної плати [PERSON] становить 3\~464,89 грн.(а.с.13). Згідно постанови серії ВП № 53262189 від 23.01.2017р., ст.державним виконавцем Лисичанського міського ВДВС ГТУЮ у Луганській області відкрито виконавче провадження про стягнення з ПАТ Лисичанськвугілля» на користь [PERSON] заборгованість із нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 12\~231,84 грн., на підставі судового наказу, виданого Лисичанським міським судом №2-н/415/214/16 (а.с.15). Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, середньомісячна зарплата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Отже, середній заробіток позивача за час затримки розрахунку по заробітній платі за період з серпня 2016 р. по 28.03.2017 р. становить 49\~177,60 грн. (170дн.х289,28грн.), що підтверджується розрахунком середнього заробітку. Відповідно до ст.34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно зі ст.1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Відповідно до розрахунку суми компенсації втрати частини доходів, розмір компенсації становить 820,28 грн.( розрахунок додається) Представником відповідача не надано доказів відсутності вини відповідача в несвоєчасній виплаті позивачу всіх належних йому сум при звільненні з роботи, що є обовязком відповідача відповідно до засад змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України. Крім того, позов представником відповідача визнано у повному обсязі. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «Лисичанськвугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта ім.Д.Ф.Мельникова» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати підлягають задоволенню.

Outcome: approved