Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду з позовною заявою до [PERSON], Відділу паспортної та міграційної служби м. Лисичанська про виселення з квартири та виписку, в якому посилається на те, що він є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: Луганська область, місто Лисичанськ, вулиця Колгоспна, будинок № 17. Будинок був придбаний ним з аукціону 02 вересня 2010 року, протокол № 23/69/10/[PERSON] власності підтверджується свідоцтвом, виданим приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу [PERSON] від 23 жовтня 2012 року. Скористатися своїм правом на реєстрацію, рівно як і взагалі потрапити до свого будинку він не має можливості, так як, в будинку за вказаною адресою постійно знаходиться минулий господар [PERSON]. З моменту отримання свідоцтва від приватного нотаріуса пройшов майже рік, а він досі не може потрапити до свого будинку. З початку він намагався знайти [PERSON], щоб порозмовляти з нею, пояснити ситуацію та вмовити виписатись та зїхати з будинку, який їй вже не належить. Проте, після того, як він її знайшов, вона навіть не відкрила двері, сказавши лише, що вона тут прописана, а отже і повинна тут жити і ніхто її звідси не виселить. Після отримання такої відповіді він зрозумів, що домовитись мирно з [PERSON] не зможе. Більш того, подавши запит до довідкового бюро, про місце прописки [PERSON] він зрозумів, що вона дійсно досі прописана в будинку, який їй вже не належить та виписуватись з нього не збирається. Більш того, саме прописку [PERSON] вважає першим та найголовнішим доказом того, що вона займає будинок законно. Також проживання [PERSON] підтверджується довідкою від голови вуличного комітету. 23 липня 2013 року він звернувся за допомогою до міліції та намагався потрапити до свого будинку разом з комісією в складі старшого дільничного та голови вуличного комітету, проте [PERSON] пускати до будинку комісію та звільняти будинок відмовилась, про що складено відповідний акт. Вказані протиправні дії [PERSON] позбавляють його можливості зареєструватися як господар в будинку, що йому належить. Повністю втративши надію на мирне врегулювання вказаного питання, 24.09.2013 року він послав до [PERSON] вимогу про виселення, вимога отримана 01.10.2013 року, що підтверджується поштовим описом та повідомленням з відміткою про отримання. Таким чином він просить виписати [PERSON] з його будинку, причиною для виписки вважає той факт, що будинок їй більше не належить. Тобто [PERSON] проживає за вказаною адресою не як господар, а як тимчасовий жилець, проте відповідно до ЖК Української РСР, для того, щоб тимчасові жильці проживали у будинку, він або члени його сімї повинні надати на це згодую. Такої згоди від них не надходило, а отже і [PERSON] перебуває та прописана у будинку абсолютно незаконно. У звязку з викладеним просив суд примусово виселити [PERSON] з його будинку, що знаходиться за адресою Луганська область, місто Лисичанськ, вулиця Колгоспна, будинок № 17. Зобовязати [PERSON] не чинити перешкоди для його проживання в будинку за вказаною адресою. Зобовязати Відділ паспортної та міграційної роботи м. Лисичанська виписати [PERSON] з будинку за адресою Луганська область, місто Лисичанськ, вулиця Колгоспна, будинок № 17. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причину неявки суд не сповістив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, до суду надав письмову заяву, у якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про причину неявки суд не сповістила, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином. Представник відповідача - Відділу паспортної та міграційної служби м. Лисичанська - в судове засідання не зявився, про причину неявки суд не сповістив, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідачів. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутності відповідачів, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, 05.02.2014 року до Лисичанського міського суду засобами поштового звязка надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], Відділу паспортної та міграційної служби м. Лисичанська про виселення з квартири та виписку, датована 28 жовтня 2013 року. З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва від 23.10.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] належить на праві власності майно, що складається з житлового будинку з господарськими спорудами, загальною площею 61,9 кв.м., який розташований за адресою: Луганська область, місто Лисичанськ, вулиця Колгоспна, будинок № 17, який придбаний [PERSON] за 34000,00 гривень, згідно з протоколу № 23/064/12/І проведення прилюдних торгів затвердженого Луганською філією приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» від 21.08.2012 року, що раніше нажав [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу (а.с. 8). Згідно з довідкою, наданою головою вуличного комітету [PERSON] від 25.09.2013 року, за адресою м. Лисичанськ, вул. Колгоспна, буд. № 17 на теперішній час мешкає [PERSON] (а.с. 11). 20.09.2013 року [PERSON] до [PERSON] була надіслана вимога добровільно звільнити житловий будинок протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги (а.с. 10). Згідно з актом відкриття обєкту нерухомості від 23.07.2013 року, підписаним ст. дільничним міліції [PERSON] вбачається, що [PERSON], яка проживає на даний час у будинку № 17, який знаходиться на вулиці Колгоспній у місті Лисичанську, відмовилась пускати відмовилась впускати власника приміщення та відмовилась звільнити будинок (а.с. 7). Так, позивач звертається до суду з вимогою примусово виселити [PERSON] з будинку, що знаходиться за адресою Луганська область, місто Лисичанськ, вулиця Колгоспна, будинок № 17. Зобовязати [PERSON] не чинити перешкоди для його проживання в будинку за вказаною адресою. Зобовязати Відділ паспортної та міграційної роботи м. Лисичанська виписати [PERSON] з будинку за адресою Луганська область, місто Лисичанськ, вулиця Колгоспна, будинок № 17. Однак, на думку суду, позивач передчасно звернувся до Лисичанського міського суду з даним позовом з наступних підстав. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 210 ЦК України, Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом. Відповідно до статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до частини 7 статті 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених Законом. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», однією з підстав для реєстрації прав власності на нерухоме майно є свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане відповідно до вимог цього Закону. Згідно з Інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 21574958 від 14.05.2014; Інформаційної довідки з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо субєкта № 21573310 від 14.05.2014 року, відомості щодо переходу права власності [PERSON] на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою м. Лисичанськ, вул. Колгоспна, буд. № 17, відсутні (а.с. 35-36, 37). Згідно з Інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 21572038 від 14.05.2014 року, обєкт нерухомого майно, який знаходиться за адресою м. Лисичанськ, вул. Колгоспна, буд. № 17 належить [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 06.04.2007 року (а.с.38-39). Згідно з Інформаційної довідки з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо обєкта № 21573310 від 14.05.2014, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості відсутні, за параметрами запиту пошуку в [PERSON]. реєстрі речових прав записів про права власності, інших речових прав, іпотеки, обтяжень щодо обєкта нерухомого майна, який знаходиться за адресою м. Лисичанськ, вул. Колгоспна, буд. № 17 (а.с. 40). Виходячи із вищевказаного, право власності на вищевказане майно виникає лише з моменту державної реєстрації. Позивач звернувся до суду 05.02.2014 року, коли вже як рік діли зміни до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тому суд не сприймає твердження позивача, що дії відповідача позбавляють його можливості зареєструватися як власник будинку, так як державна реєстрація нерухомого майна відповідно до законодавства України проводиться Державною реєстраційною службою України. Оскільки на даний час позивач не зареєстрував своє право власності на нерухоме майно відповідно до діючого законодавства, суд вважає, що в нього не виникло право власності на обєкта нерухомого майна, який знаходиться за адресою м. Лисичанськ, вул. Колгоспна, буд. № 17, у звязку з чим позовна заява [PERSON] до [PERSON], Відділу паспортної та міграційної служби м. Лисичанська про виселення з квартири та виписку не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed