Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - Другий відділ Державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про зняття арешту нерухомого майна та вилучення записів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно акту №14717166 про передачу майна стягувачу від 25.07.2018 року, йому як стягувачу було передано в рахунок часткового погашення заборгованості по рішенню суду нереалізоване нерухоме майно, а саме: Ѕ частина виробничо-складського приміщення /Д-2/, загальною площею 710,3 кв.м та Ѕ частина земельної ділянки, кадастровий номер 0710100000:22:007:0052, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що лише нещодавно йому як власнику стало відомо, на належне йому на праві власності вищезазначене нерухоме майно перебуває під арештом, згідно постанови заступника начальника Другого ВДВС Луцького МУЮ Плисюка В.П. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06.03.2009 року. Зазначає, що таке обтяження було накладено Луцьким міськрайонним судом в цивільній справі №2-747/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів, порядку забезпечення позову до попереднього власника нерухомого майна [PERSON] , та оскільки, він як новий власник, не відповідає за його зобов`язаннями власним майном, тому таке обтяження є неправомірним та порушує його право на володіння, користування та розпорядження нерухомим майном. На підставі наведеного, просить суд, зняти (припинити) обтяження у формі арешту нерухомого майна (реєстраційний номер 8525833), а саме з виробничо-складського приміщення /Д-2/, загальною площею 710,3 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване 06.03.2009 року на підставі постанови заступника начальника Другого ВДВС Луцького МУЮ Плисюка В.П. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06.03.2009 року та вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про арешт нерухомого майна за реєстраційним номером 8525833 від 06.03.2009 року. Відповідачі відзивів на позовну заяву не подали. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 січня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 лютого 2021 року відкрито загальне\~позовне провадження\~у даній\~справі та\~розпочато підготовче\~провадження у\~справі. Ухвалою Луцького міськрайонного\~суду Волинської\~області від 15 квітня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. До початку судового засідання представник позивача подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про день, час та місце розгляду справи, в тому числі через розміщення судового оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Будь-яких заяв про слухання справи без їх участі на адресу суду не надходило. Представник третьої особи в судове засідання також не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв про слухання справи без його участі на адресу суду не надходило. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов безпідставний та не підлягає до задоволення. Судом встановлено, що на підставі свідоцтв, виданих приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Кухлевською М.В. за реєстраційними №№ 1717, 1719 від 01.08.2018 року за [PERSON] зареєстровано право власності на нерухоме майно, а саме: Ѕ частину виробничо-складського приміщення /Д-2/, загальною площею 710,3 кв.м та Ѕ частину земельної ділянки, кадастровий номер 0710100000:22:007:0052, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , в рахунок часткового погашення заборгованості [PERSON] на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області №2-8476/2009 від 07.12.2009 року (а.с. 6,8). Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, на вищезазначене нерухоме майно, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони та його відчуження заступника начальника Другого ВДВС Луцького МУЮ Плисюком В.М. 06.03.2009 року накладено арешт, реєстраційний номер 8525833 (а.с. 10-15). У зв`язку з цим, 08.12.2020 року [PERSON] звернувся до третьої особи Другого ВДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) із заявою про зняття (припинення) обтяження зі спірного майна, що було накладено постановою державного виконавця 06.03.2009 року (а.с. 18). Однак, як вбачається із відповіді третьої особи від 11.12.2020 року, заява [PERSON] була залишена без задоволення та обґрунтована тим, що арешт за реєстраційним номером 8525833 від 06.03.2009 року був накладений на підставі ухвали суду про вжиття заходів забезпечення позову, а отже запис про арешт може бути вилучений лише за рішенням суду (а.с. 19). Звертаючись до суду з позовом, позивач мотивував свої вимоги тим, що накладенням арешту порушуються його права як власника спірного нерухомого майна, та оскільки, арешт було накладено судом в порядку забезпечення позову до попереднього власника [PERSON] де він не був учасником справи, то єдиним способом захисту свого порушеного права є звернення до суду з позовом про зняття арешту з майна. Однак, суд не може погодитись з такими доводами, виходячи з наступного. Частиною 1 ст. 15 ЦК України, визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1, 7 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. У справах Пономарьов проти України, Устименко проти України, Христов проти України, Рябих проти Росії, Європейський Суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу «res judicata» принципу остаточності рішень суду, який передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлене під сумнів, та що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (ч. 3 ст. 154 ЦПК). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (ч. 4 ст. 154 ЦПК). Як вбачається з роздруківки з автоматизованої системи виконавчих проваджень, ухвалою суду від 05.03.2009 року №2з-83, у цивільній справі сторонами якої є [PERSON] (боржник) та [PERSON] (стягувач), до вирішення справи по суті, накладено арешт на виробничо-складське приміщення /Д-2/, загальною площею 710,3 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16). Будь-яких доказів виконання органами виконавчої служби судового рішення в цивільній справі, в межах якої була винесена ухвала Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.03.2009 року та на підставі якої заступником начальника Другого ВДВС Луцького МУЮ Плисюком В.М. 06.03.2009 року накладено арешт на спірне нерухоме майно, реєстраційний номер 8525833, позивачем не надано. Відтак, з даними вимогами повинна звертатись сторона у справі в порядку ст.\~158\~ЦПК України з заявою про скасування заходів забезпечення позову в рамках цивільної справи в якій даний арешт був накладений. Крім того, як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав, інша Ѕ частина виробничо-складське приміщення /Д-2/, загальною площею 710,3 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в належить іншій особі, яка до суду з позовом про зняття арешту з майна не зверталась (а.с. 10-15). Разом з тим, суд не бере до уваги доводи позивача, що заходи забезпечення позову вживались у цивільній справі №2-747/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів, в якій він не був учасником справи, а тому, не може звертались до суду про скасування таких заходів в межах даної справи, оскільки, з оглянутої в судовому засіданні цивільної справи №2-747/11, вбачається, що заходи забезпечення позову в даній справі взагалі не вживались. Із матеріалів справи також вбачається, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.07.2009 року в цивільній справі № 2-6092/09 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, накладено арешт на виробничо-складське приміщення та земельну ділянку, площею 0,2177 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 73), який за заявою [PERSON] скасований ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.02.2021 року. За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про зняття арешту з майна, оскільки, арешт на спірне майно був накладений у рамках розгляду цивільної справи, а відтак право позивача не може бути захищене у спосіб, який просить [PERSON] .

Outcome: dismissed