overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з заявою, де заінтересована особа Управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі Закарпатської області, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. В заяві зазначив, що з 1971 року по 1975 рік він працював у колгоспі імені Леніна в м. Тячів. Для оформлення пенсії, він звернувся у архівний відділ Тячівської райдержадміністрації про видачу довідки про його заробіток. Йому була видана довідка № 07-04/84 від 05 лютого 2016 року, в якій була зазначена його заробітна плата за період з 1971 року по 1975 роки, однак у даній довідці неправильно вказано його ім'я та рік народження, а саме зазначено [PERSON], [INFO], замість [PERSON], [INFO]. Зараз він має право на пенсію, однак, вказана помилка в довідках не дає йому можливість оформити пенсію. На підставі викладеного просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт належності йому правовстановлюючих документів довідки № 07-04/84 від 05 лютого 2016 року, виданої архівним відділом Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області, на ім'я [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні заявник та його представник заявлені вимоги підтримали повністю, посилаючись на викладені в письмовій заяві обставини і просять заяву задовольнити. Представник Управління Пенсійного фонду України у Тячівському районі в судовому засіданні проти вимог заявника не заперечила. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження, паспорта, заявник значиться як [PERSON], [INFO]. Із копії трудової книжки, виданої на ім'я [PERSON], [INFO], вбачається, що він працював в колгоспі імені Леніна в м. Тячів, і його стаж роботи в даному колгоспі, станом на січень 1976 року, становить п'ять років. Із довідки архівного відділу Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області № 07-04/84 від 05 лютого 2016 року вбачається, що [PERSON], [INFO], з 1971 року по 1975 року працював в колгоспі імені Леніна, і йому нараховувалася заробітна плата. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що разом із [PERSON] працювали в 1971-1975 роках в колгоспі імені Леніна в м. Тячів, і крім цього зазначили, що постійно називали заявника [PERSON], хоча по документах він значився як [PERSON]. Враховуючи наведене та ту обставину, що всі дані, крім наведених розбіжностей співпадають та встановлення даного факту має для заявника відповідно до пенсійного законодавства юридичне значення, суд вважає, що вимоги заявника слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з заявою, де заінтересована особа Управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. В заяві зазначив, що упродовж 1958-1960 років він працював на Пасічанському лісозаводі Тересвянського ДОКу. Однак в архівній довідці архівного відділу Тячівської райдержадміністрації про заробіток для обчислення пенсії №07-04\\218 від 11.03.2016 року він значиться як [PERSON], [INFO], а не [PERSON], [INFO], що перешкоджає йому у призначенні та правильному нарахуванні пенсії. Просить встановити факт належності йому довідки архівного відділу Тячівської райдержадміністрації про заробіток для обчислення пенсії №07-04\\218 від 11.03.2016 року, виданої на імя [PERSON] [INFO] В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримав повністю посилаючись на викладені в письмовій заяві обставини і просить заяву задовольнити. Представник управління Пенсійного фонду України у Тячівському районі в судовому засіданні проти вимог заявника не заперечила. Дослідивши всі обставини справи , суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що згідно до даних свідоцтва про народження та паспорту громадянина України заявник значиться як [PERSON], [INFO], уродженець [INFO] України( а.с.14). А в архівній довідці архівного відділу Тячівської райдержадміністрації про заробіток для обчислення пенсії №07-04\\218 від 11.03.2016 року за роботу в Пасічанському лісозаводі власником значиться [PERSON], [INFO], що перешкоджає йому при оформленні пенсії( а.с.5). Встановлення факту належності заявнику вказаних документів відповідно до пенсійного законодавства має для заявника юридичне значення та діючим законодавством не передбачено іншого порядку встановлення цих даних. Беручи до уваги , що всі анкетні дані в наведених документах , крім вказаних розбіжностей, співпадають , доводи заявника узгоджуються із зібраними по справі доказами, в тому числі із даними його трудової книжки, довідки Тересвянського ДОКу від 19.09.1970 року за № 156( а.с.6-13), даними показань свідка [PERSON], який підтвердив факт сумісної роботи з заявником у вказаний час на зазначеному підприємстві, суд вважає , що вимоги заявника слід задовольнити та встановити факт належності йому архівної довідки архівного відділу Тячівської райдержадміністрації про заробіток для обчислення пенсії №07-04\\218 від 11.03.2016 року, виданої на імя [PERSON], [INFO].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з заявою, де заінтересована особа Управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. В заяві зазначив, що упродовж 1977-2000 років він працював водієм вантажного автомобіля у ВАТ «Тячівське АТП 12141». Однак в архівних довідках архівного відділу Тячівської райдержадміністрації про заробіток для обчислення пенсії не вказано дату його народження, що перешкоджає йому у призначенні та правильному нарахуванні пенсії. Просить встановити факт належності йому довідки архівного відділу Тячівської райдержадміністрації про заробіток для обчислення пенсії №07-04\\61 від 27.01.2017 року, №07-04\\62 від 27.01.2017 року, 07-04\\63 від 27.01.2017 року, виданої на імя [PERSON], у яких не зазначено рік народження. В судовому засіданні заявник і його представник заявлені вимоги підтримали повністю посилаючись на викладені в письмовій заяві обставини і просять заяву задовольнити. Представник управління Пенсійного фонду України у Тячівському районі в судовому засіданні проти вимог заявника не заперечила. Дослідивши всі обставини справи , суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що згідно до даних паспорту громадянина України заявник значиться як [PERSON], [INFO], уродженець [INFO] України( а.с.8). А в архівних довідках архівного відділу Тячівської райдержадміністрації про заробіток для обчислення пенсії №07-04\\61 від 27.01.2017 року, №07-04\\62 від 27.01.2017 року, 07-04\\63 від 27.01.2017 року за роботу водієм вантажного автомобіля у ВАТ «Тячівське АТП 12141» власником значиться [PERSON], без зазначення дати народження, що перешкоджає йому при оформленні пенсії( а.с. 4-7). Свідок [PERSON] в судовому засіданні ствердила, що вона працювала зав.кадрами Тячівського АТП 12141 в період з 1977 по 1997 роки і якраз у цей період працював водієм вантажної колони [PERSON]. Іншої такої особи не було. Аналогічні показання надав в судовому засіданні свідок [PERSON], який працював у той період головним механіком АТП. Встановлення факту належності заявнику вказаних документів відповідно до пенсійного законодавства має для заявника юридичне значення та діючим законодавством не передбачено іншого порядку встановлення цих даних. Беручи до уваги , що всі анкетні дані в наведених документах , крім вказаних розбіжностей, співпадають , доводи заявника узгоджуються із зібраними по справі доказами, в тому числі із даними його з даними показань свідків [PERSON] і [PERSON], які підтвердили факт сумісної роботи з заявником у вказаний час на зазначеному підприємстві, суд вважає , що вимоги заявника слід задовольнити та встановити факт належності йому архівних довідок архівного відділу Тячівської райдержадміністрації №07-04\\61 від 27.01.2017 року, №07-04\\62 від 27.01.2017 року, 07-04\\63 від 27.01.2017 року, виданих на імя [PERSON], рік народження в яких не вказаний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з заявою, де заінтересована особа управління Пенсійного фонду України в Ужгородському районі Закарпатської області про встановлення факту, що має юридичне значення. Посилається на те, що в звернувся до Управління Пенсійного Фонду в Ужгородському районі з метою оформлення документів на отримання пенсії, однак в ході вивчення належних йому документів з'ясувалося, що згідно архівної довідки Ужгородського районного трудового архіву при Ужгородській районній Раді, трудової книжки колгоспника [NUMBER] від 06.07.1979 р. в колгоспі «Прогрес» міститься запис відповідно до якого вказано відомості про нього російською мовою в графі прізвище - [PERSON], в графі ім'я - [PERSON], тоді як згідно свідоцтва про народження, паспорта українською мовою він є, - в графі прізвище [PERSON], в графі ім'я - [PERSON] відповідно. Вказані записи російською в свою чергу ставлять під сумнів факт належності йому трудової книжки колгоспника [NUMBER] від 06.07.1979 р. та унеможливлює оформлення пенсії за віком. Помилковість зазначених записів стверджується трудовою книжкою від 08.12.1971 р., в якій вірно зазначено в графі прізвище - [PERSON] та в графі ім'я - [PERSON]. Просить суд встановити факт належності йому трудової книжки колгоспника [NUMBER] виданої колгоспом «Прогрес» від 06.07.1979 р. та архівної довідки № 470 від 04.12.2013 р. виданої КЗ «Ужгородський районний трудовий архів Ужгородської районної Ради». В судовому засіданні заявник свої вимоги підтримав повністю посилаючись на викладені в письмовій заяві обставини та просить заяву задовольнити. Представник управління Пенсійного фонду України в Ужгородському районі Закарпатської області у судове засідання не з'явився. Начальник управління надіслав суду заяву в якій просить розглянути справу у відсутності представника, проти задоволення заяви не заперечує. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що згідно паспорта заявник значиться як [PERSON], [INFO], уродженець с. Галоч Ужгородського району, а відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.01.1954 р. - як [PERSON], [INFO] В трудовій книжці колгоспника виданої колгоспом «Прогрес» та оформленій 06.07.1979 р., факт належності якої просить встановити заявник, власником значиться [PERSON], [INFO] В даній трудовій книжці вказаний рік вступу в члени колгоспу 1976 рік. Архівною довідкою Комунального закладу «Ужгородський районний трудовий архів Ужгородської районної ради» № 470 від 04.12.2013 р., стверджено, що в архівних документах виявлено, що [PERSON], р.н. не вказаний, працював у колгоспі «Прогрес» на посаді механіка, колгоспника в період з 1976 р. по 1988 р. Карткою фізичної особи-платника податків Ужгородської міжрайонної ДПІ № 33869 від 19.08.2010 р. стверджується, що [PERSON], [INFO], наданий ідентифікаційний номер. Враховуючи наведене та ту обставину, що всі дані, крім наведених розбіжностей співпадають та встановлення даного факту має для заявника відповідно до пенсійного законодавства юридичне значення, суд вважає, що його вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що не зійшлись характерами, мають кардинально різні погляди на життя, сім'ю, не розуміють один одного, внаслідок чого між ними виникали непорозуміння, сварки. [PERSON] до початку судового засідання подав заяву з проханням справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об'ємі, просить позов задовольнити. [PERSON] також подала письмову заяву з проханням справу слухати у її відсутності, позов визнає, на розлучення згідна, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, та у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами. Оглянувши та вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сторони зареєстрували шлюб 11.03.2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дубенського міськрайонного управління юстиції Рівненської області, актовий запис № 65, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] від 11.03.2006 р. Від подружнього життя мають двох дітей, сина [PERSON] - [INFO] (свідоцтво серії [NUMBER], видане виконавчим комітетом Олеської селищної ради Буського району Львівської області 09.10.2006 р., актовий запис № 15) та доньку [PERSON] - [INFO] (свідоцтво про народження, видане виконавчим комітетом Олеської селищної ради Буського району Львівської області 12.07.2010 р., актовий запис № 10). Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сімейне життя у сторін не склалося через те, що в них різні характери, різні погляди на сімейні відносини та обов'язки з ведення спільного господарства, вони не розуміють один одного, через що між ними часто виникають сварки та непорозуміння, втратили почуття поваги і любові один до одного, що й призвело до розпаду сім'ї, тривалий час не проживають разом. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати. Майнового спору сторони не мають. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розлучення відповідачка має бажання залишити шлюбне прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що не зійшлись характерами, мають кардинально різні погляди на життя, сімю, не розуміють один одного, внаслідок чого між ними виникали непорозуміння, сварки, навіть бійки. Крім того, тривалий час проживають окремо, не підтримують подружніх відносин. Позивач позовні вимоги підтримала в повному обємі, просить позов задовольнити, після розірвання шлюбу, просить залишити їй прізвище «Вороновська». Відповідач проти позову заперечив, хоче зберегти сім»ю. Вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. На підставі ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони зареєстрували шлюб 03.07.2007 року у Красненській селищній раді Буського району Львівської області, актовий запис № 25, що підтверджується свідоцтвом серії І-СГ № 067719, виданим Красненською селищною радою 03.07.2007 року. Від подружнього життя мають доньку [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом серії І-СГ № 154074 від 22.09.2008 року, актовий запис № 59. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сімейне життя у сторін не склалося через те, що в них різні характери, різні погляди на сімейні відносини та обовязки з ведення спільного господарства, вони не розуміють один одного, через що між ними виникали непорозуміння, сварки, навіть бійки. Втратили почуття поваги і любові один до одного, що й призвело до розпаду сімї. Тривалий час не проживають разом, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружніх відносин, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім'ї. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати. Майнового спору сторони не мають. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розлучення позивачка має бажання залишити прізвище «Вороновська».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що не зійшлись характерами, мають кардинально різні погляди на життя, сім'ю, не розуміють один одного, внаслідок чого між ними виникали непорозуміння, часті сварки. Крім того, тривалий час проживають окремо. [PERSON] до початку судового засідання подав заяву з проханням справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об'ємі, просить позов задовольнити. [PERSON] також подала письмову заяву з проханням справу слухати у її відсутності, позов визнає, на розлучення згідна. Після розірвання шлюбу, просить залишити прізвище «[PERSON]». Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, та у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами. Оглянувши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони зареєстрували шлюб 15.07.2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Буського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 53, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] від 15.07.2006 р.. Від подружнього життя мають двох доньок [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO]. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сімейне життя у сторін не склалося через те, що в них різні характери, різні погляди на сімейні відносини та обов'язки з ведення спільного господарства, вони не розуміють один одного, через що між ними часто виникають сварки та непорозуміння, втратили почуття поваги і любові один до одного, що й призвело до розпаду сім'ї, тривалий час не проживають разом. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати. Майнового спору сторони не мають. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розлучення відповідачка має бажання залишити шлюбне прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що не зійшлись характерами, мають кардинально різні погляди на життя, сім'ю, не розуміють один одного, внаслідок чого між ними виникали непорозуміння, часті сварки, подружніх відносин не підтримують. [PERSON] до початку судового засідання подав заяву з проханням справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об'ємі, просить позов задовольнити. [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про день та час розгляду справи була належним чином повідомлена, клопотання про розгляд справи у її відсутності чи заперечення проти позову, не подала. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, суд у відповідності до ст. ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сторони зареєстрували шлюб 12.12.2008 року в Андріївській сільській раді Буського району Львівської області, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER], виданим Андріївською сільською радою Буського району Львівської області, актовий запис № 9 від 12.12.2008 року. Від подружнього життя дітей не мають. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сімейне життя у сторін не склалося через те, що в них різні характери, різні погляди на сімейні відносини, вони не розуміють один одного, через що між ними часто виникають сварки та непорозуміння, втратили почуття поваги і любові один до одного, що й призвело до розпаду сім'ї. Сторонам надавався термін для можливого примирення строком на три місяці (ухвала Буського районного суду від 23.07.2014 р.), однак позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки такий не дав позитивних результатів. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати. Майнового спору сторони не мають. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд

Outcome: approved