Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за розпискою. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився та подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги мотивував тим, що 02.11.2010 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики на 11 0000 доларів США, які той зобовязався повернути до шести місяців, що підтверджується розпискою. Однак відповідач не виконав своїх зобовязань та гроші не повернув у визначений договором строк. В 2014 році позивач захворів та попросив відповідача віддати гроші, оскільки вони йому потрібні на операцію, однак той не віддав грошей. Пізніше він звернувся до його батьків, які йому повернули тільки 2000 доларів США. Відповідно до курсу НБУ 9000 доларів США становить 235\~620 грн. Тому вона просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судові засідання не зявляється, хоча був\~повідомлений належним\~чином про\~дату,\~час на\~котре було\~назначено слухання\~по справі,\~заяв про\~відкладення від\~нього не\~надходило. Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, а на підставі ст.ст.280, 281, 282, 283 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд вивчивши матеріали справи вважає, позов підставним і таким, що підлягає до задоволення, із наступних підстав: Як встановлено в судовому засіданні позивач [PERSON] 01.11.2012 року надав відповідачу 11 000 доларів США, про що було написано ним розписку (а.с. 5), така ж розписка є 01.01.2010 року, з якорї видно, що позивач надав відповідачу 5\~500 доларів США (а.с. 7). А розпискою від 06.11.2017 року підтверджується те, що [PERSON] зобовязуэться повернути кошти в сумі 2000 доларів США до 09.01.2018 року, а також кошти в сумі 7000 доларів США частинами (а.с. 6), однак до цього часу не повернув ніяких коштів. Згідно довідки АТ «[PERSON] Аваль» на момент подачі позову до суду відповідно до курсу НБУ 100 доларів США становить 2613, 5817 грн., (а.с. 4), тому 9\~000 доларів США становить 235\~260 грн. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовоми ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Вимогами ч.2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. На підставі наведеного ст.ст. 525, 526, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved