Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування заявленого позову вказує, що вона, перебуваючи у шлюбі з відповідачем народила троє дітей, які на даний час є неповнолітніми. 08.10.2007 року шлюб між ними було розірвано. За час перебування в шлюбі ними було нажито спільне майно, зокрема квартира та земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані в [ADDRESS]. Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 18.11.2009 року вищезгадану квартиру було поділено між подружжям по 1/2 частині кожному, однак питання поділу земельної ділянки на той час не вирішувалося, оскільки правовстановлюючих документів на неї виготовлено не було. На даний час документація на земельну ділянку виготовлена, і з метою реконструкції квартири на дві окремі, необхідно здійснити поділ спірної земельної ділянки. Враховуючи те, що відповідач у добровільному порядку відмовляється від будь-яких погоджень, просить вирішити даний спір у судовому порядку, шляхом визначення кожному із них 1/2 частини спірної земельної ділянки відповідно до варіанту розподілу та порядку користування, зазначеному у технічній документації із землеустрою. Також, просить стягнути з відповідача понесені нею судові втрати у виді судового збору в сумі 351, 60 грн., витрат на правову допомогу в сумі 1700 грн., а такж витрати на виготовлення технічної документації в сумі 1200 грн., всього на загальну суму 3251, 60 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Представник позивача - адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, справу розглядати без його участі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв та заперечень на позов не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. На підставі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони у справі перебували в шлюбі, який було розірвано 31.10.2007 року, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с. 9). В шлюбі народилося троє дітей: донька [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO], які проживають з матір'ю - позивачем [PERSON], що стверджується свідоцтвами про народження дітей та довідкою про склад сім'ї від 27.05.2014 року (а.с. 6-8, 44). Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 18.11.2009 року було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та виділено кожному у власність по 1/2 частині квартири в [ADDRESS], із зазначенням варіанту реконструкції для відокремлення в окремі житлові приміщення (а.с. 10-11). Дане рішення набуло законної сили. Як вбачається з технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, визначено схему можливого розподілу земельної ділянки, згідно якої земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS], що підлягає виділенню [PERSON] складає 0, 0204 га, а [PERSON] - 0, 0203 га. (а.с. 13-39, 51). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.08.2010 року, [PERSON] є власником 1/2 частини квартири в [ADDRESS] (а.с. 26). Відповідно до державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 384759 та додатку до нього, [PERSON] є співвласником земельної ділянки, яка розташована в [ADDRESS] (а.с. 17-18). Відповідно до ст. 60 СК України та ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Відповідно до вимог ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Пунктом «а» ч. 2 ст. 89 ЗК України передбачено, що у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки подружжя. За правилами п. «г» ч.1 ст.87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду. Частиною 4 ст. 120 ЗК України визначено, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.07.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача про визначення сторонам по 1/2 частині земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, відповідно до варіанту розподілу та порядку користування сторонами земельною ділянкою визначеному технічною документацією із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, і вказаною на схемі розташування земельної ділянки. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до п. 4 ст. 79 ЦПК України до витрат повязаних з розглядом справи належать витрати, пов»язані з проведенням судових експертиз. Як вбачається з квитанції про сплату судового збору та квитанцій до прибуткового касового ордера (а.с. 1, 40, 50), [PERSON] сплатила 351, 61 грн. судового збору, 1700 грн. за правову допомогу та 1200 грн. за виготовлення документації із землеустрою, тому зазначені суми слід стягнути з відповідача в користь позивача.

Outcome: approved