Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30.09.2011 року рішенням Луцького міськрайонного суду розірвано шлюб між ним та [PERSON], який був укладений 11.08.2001 року. За час перебуванні у шлюбі [PERSON] набула право власності на земельну ділянку площею 0,1334 га в с. Липини Луцького району Волинської області для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. На вказаній земельній ділянці вони розпочали будівництво індивідуального житлового будинку. Зазначає, що спірний будинок був побудований за час шлюбу, при цьому право власності на будинок не зареєстровано, оскільки він не прийнятий в експлуатацію. У звязку з чим, просить визнати житловий будинок з господарською будівлею по вул. О. Пчілки, 9 в с. Липини Луцького району спільною сумісною власністю подружжя, а також визнати за ним право власності на ? частину будівельних матеріалів, конструктивних елементів та обладнання, що були використані в процесі будівництва спірного будинку. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, просили суд його задовольнити. Відповідач та її представник позов визнали частково. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Позивачем закладено до суду цивільний спір щодо поділу спільного майна подружжя. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 11.08.2001 року по 30.09.2011 року. За цей період ними було побудовано житловий будинок з господарському будівлями та спорудами в с. Липини по вул. О. Пчілки, 9 Луцького району Волинської області, який позивач просить визнати обєктом спільної сумісної власності. Одночасно позивач просить суд визнати за ним право власності на ? частину будівельних матеріалів, конструктивних елементів, обладнання, що були використані в процесі будівництва індивідуального житлового будинку з господарською будівлею. З висновку № 8005-8007 судової будівельно-технічної експертизи вбачається, що відсоток будівельної готовності індивідуального житлового будинку в с. Липини по вул. О.Пчілки, 9 Луцького району складає 100%. Однак, на момент розгляду спору будинок не зареєстрований та не перебуває на обліку. Ст. 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягає державній реєстрації. Стаття 331 ЦК України регулює питання набуття права власності на новостворене майно, зокрема, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності на нього виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу), а кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Сторони не заперечують того, що будинок був побудований в період перебування їх в шлюбі. В силу ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік\~мають право\~ на поділ\~\~ майна, що належить їм на\~\~ праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Оскільки за заключенням експерта (а.с. 125 т. 1) провести поділ індивідуального житлового будинку в с. Липини Луцького району по вул. О.Пчілки, 9 неможливо, то такий будинок може бути визнаний обєктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки він був побудований в шлюбі. Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено, що обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з обороту. Згідно ч. 3 ст. 331 ЦК України до завершення будівництва особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі його будівництва. За таких обставин, до задоволення підлягає вимога позивача про визнання за ним права власності на ? частину будівельних матеріалів, конструктивних елементів, обладнання, які були використані в процесі будівництва індивідуального житлового будинку з господарськими спорудами в с. Липини Луцького району по вул. О.Пчілки, 9. Заперечуючи позовні вимоги щодо рівності часток у праві спільної сумісної власності подружжя відповідачка посилається на рішення Луцького міськрайонного суду від 25.09.2014 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, за яким з відповідача стягнуто в користь позивача 388\~326 грн. боргу. Такі доводи не приймаються судом до уваги, так як [PERSON], позивач по справі, не приймав участі у справі щодо стягнення боргу. При розгляді цивільної справи № 161/11088/14-ц щодо стягнення боргу судом не проводилась перевірка куди саме були спрямовані дані кошти відповідачем. При цьому, відповідачка не була позбавлена можливості доводити дані обставини при розгляді вимог позивача щодо визнання права на будівельні матеріали, що нею не здійснювалося. Ч.ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідач також не надала суду достатніх доказів щодо того, які саме інтереси неповнолітніх дітей заслуговують на увагу при вирішенні даного спору. Одночасно слід зазначити, що при вирішенні спору між батьками та малолітніми, неповнолітніми дітьми, які спільно проживають, щодо належності їм майна вважається, що воно є власністю батьків (ст. 173 ч. 2 СК України). З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають до задоволення. Згідно\~\~ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача понесені витрати по справі, а саме 1764 грн. за проведення судової будівельно-технічної експертизи та 114 грн. сплаченого судового збору, в всього 1878 грн. 70 коп. Крім того, позивачем подано дві вимоги немайнового та майнового характеру. Вартість придбаних матеріалів для будівництва будинку складає 502\~831 грн. Позивачу визнано право власності на половину матеріалів, тобто на суму 251\~415 грн., а тому загальний розмір судового збору складає 2514 грн. 15 коп. При цьому, позивачем сплачено 114 грн. 70 коп. при звернення до суду із позовом, то в дохід держави підлягає до стягнення 2399 грн. та за немайнову вимогу 487 грн. 20 коп., а всього 2886 грн. 20 коп.

Outcome: approved