Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29.12.2006 року помер його дід [PERSON], після смерті якого залишилась спадщина, а саме: житловий будинок з надвірними господарськими будівлями і спорудами в с. Озеро по вул. Дачна, 7, Ківерцівського району Волинської області; земельна ділянка площею 0,40 га, до складу якої входить земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,1716 га кадастровий номер 0721884800:01:001:0500 та земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства площею 0,22 га кадастровий номер 0721884800:01:001:0501, які розташовані в с. Озеро Озерської сільської ради Ківерцівського району Волинської області. Згідно заповітного розпорядження від 12.03.1998 року [PERSON] заповів вищевказане спадкове майно своїм онукам [PERSON] та [PERSON], який відмовився від прийняття спадщини, про що склав відповідну заяву. У даний час він звернувся до нотаріальної контори для документального оформлення свого права на спадщину за заповітом, однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно на імя спадкодавця. Просить суд визнати за ним право власності на вищезазначене спадкове майно, в порядку спадкування, після смерті діда [PERSON], який помер 29.12.2006 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує та просить розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 028944 актовий запис № 19, виданого 30.12.2006 року Озерською сільською радою Ківерцівського району Волинської області, [PERSON] помер 29.12.2006 року /а.с. 10/. Відповідно до витягу з погосподарської книги за 2006-2010 роки Озерською сільської ради Ківерцівського району Волинської області, державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ВЛ №028900 виданого Озерською сільською радою Ківерцівського району Волинської області 21.02.1997 року житловий будинок з надвірними господарськими будівлями і спорудами в с. Озеро по вул. Дачна, 7, Ківерцівського району Волинської області та земельна ділянка площею 0,40 га, до складу якої входить земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,1716 га кадастровий номер 0721884800:01:001:0500, і земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства площею 0,22 га кадастровий номер 0721884800:01:001:0501, які розташовані в с. Озеро Озерської сільської ради Ківерцівського району Волинської області належить померлому [PERSON] /а.с. 14-15/. Згідно заповіту від 12.03.1998 року, посвідченого заступником голови Озерської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, [PERSON] заповів вищевказаний житловий будинок та земельну ділянку своїм онукам [PERSON] та [PERSON] /а.с. 13/. В силу ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, протягом шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Як вбачається з повідомлення Ківерцівської державної нотаріальної контори № 1877/01-16 від 08.12.2017 року та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 50210028 від 08.12.2017 року, після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа № 391 за 2007 рік. Із заявою про прийняття спадщини 17.10.2017 року звернувся [PERSON] Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися та свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно не видавалися. Крім того, в силу ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Як передбачено ст. 1265 ЦК України, у пяту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, позивач [PERSON] як спадкоємець 1/2 частини спадкового майна за заповітом та 1/2 його частини за законом звернувся до нотаріальної контори для видачі свояцтва про право на спадщину, однак постановою Ківерцівської державної нотаріальної контори № 1652/02-31 від 09.11.2017 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті діда [PERSON], у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно на імя спадкодавця /а.с. 26/. Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved