Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову вказує, що він звертався до Головного управління Національної поліції в Черкаській області із запитом про надання публічної інформації, а саме: інформації про кількість комісій (поліцейських комісій), які проводили співбесіди при відборі кандидатів до патрульної поліції в м. Черкаси у 2015 році та їх персональний склад в кожній комісії із зазначенням прізвища, ім`я та по-батькові; повідомити, яка комісія (поліцейська комісія) проводила із ним співбесіду при відборі його, як кандидата патрульної поліції в м. Черкаси у 2015 році. Оскільки відповідач не надав йому відповіді на вказане звернення, тому він оскаржив дану бездіяльність до Черкаського окружного адміністративного суду. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 14.04.2020 року у справі №580/830/20 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо неповідомлення його - [PERSON] про направлення його запиту від 11.02.2020 року за належністю до Управління патрульної поліції в Черкаській області ДПП. Також визнано бездіяльність Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо ненаправлення за належністю його - [PERSON] запиту від 11.02.2020 року в частині надання публічної інформації про кількість комісій (поліцейських комісій), які проводили співбесіди при відборі кандидатів до патрульної поліції в м. Черкаси у 2015 році та їх персональний склад в кожній комісії із зазначенням: прізвища, ім`я та по-батькові. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Черкаській області повторно розглянути його - [PERSON] запит від 11.02.2020 року, з урахуванням висновків, викладених в мотивувальній частині судового рішення. Вказує, що протиправними діями Головного управління Національної поліції в Черкаській області йому була завдана моральна шкода, яка полягає у стражданні та приниженні, яких він зазнав внаслідок протиправних дій відповідача. Страждання та приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення його прав з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень викликало в нього негативні емоції, внаслідок було погане самопочуття, пригнічений стан. Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Вказує що тривала боротьба на захист його прав виснажує його, викликає в нього психічне напруження у зв`язку з очікуванням рішення суду, викликає розчарування в діяльності як державних органів так і органів місцевого самоврядування, які опікуються соціальною сферою, що створює додаткове психічне напруження, викликане дискримінацією піж час розгляду його заяв порівняно із заявами інших громадян, які належно вирішувалися. Оскільки відповідач не надав йому запитувану ним інформацію та враховуючи що з дня порушення його прав пройшло сім місяців (з лютого по серпень 2020 року), то завдану йому моральну шкоду він оцінює в 33061 грн., виходячи із розрахунку: 4723 грн. /мінімальна заробітна плата для працездатних осіб на момент звернення до суду - у січні 2020 року/ х 7 місяців = 33061 грн. А тому, просить стягнути із Головного управління Національної поліції в Черкаській області на його користь моральну шкоду в розмірі 33061 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.09.2020 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про відшкодування моральної шкоди. Визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу наданий строк для подання відзиву на позовну заяву. 28.09.2020 року представником ГУНП в Черкаській області Желізняк Ю.В. до суду подано відзив на позовну заяву [PERSON] , в якій остання просить відмовити [PERSON] в задоволенні позову. При цьому просить врахувати, що вимоги про стягнення коштів Державного бюджету пред`являються до Державної казначейської служби України, яка не є відповідачем у даній справі. Крім того, відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовуються державою. Відповідно до підпункту 2 п. 35 Порядку виконання судових рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджених постановою КМУ від 03.08.2011 року №845 Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень. Безспірне списання коштів з державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених в державному бюджеті на зазначену мету. Стягнення моральної шкоди відповідно до ст.ст. 1174, 1175 ЦК України здійснюється з державного бюджету України через Державну казначейську службу України. Головне управління Національної поліції в Черкаській області не уособлює собою державу Україна, а рахунки відкриті виключно для забезпечення діяльності ГУНП в Черкаській області не уособлюють собою Державний бюджет України. Крім того, спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадовою або службовою особою вказаних органів при здійснення ними своїх повноважень, визначені статтями 1173, 1174 ЦК України. Так, відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу; наявність шкоди; причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1174 ЦК України. Відсутність хоча б однієї з цих умов виключає відповідальність за заподіяну шкоду. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Вказує, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження заподіяння моральних страждань, характеру немайнових втрат, зокрема тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, погіршення стану здоров`я. До того ж, позивач не зазначає і якими конкретно діями відповідача йому спричинено моральну шкоду, так як сам факт встановлення факту ненадання відповіді на запит не є єдиною й безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки доведенню підлягають не лише факт порушення, але і факт завдання такими діями чи бездіяльності моральної шкоди. За таких підстав, просить відмовити [PERSON] в задоволенні позову. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, але направив до суду клопотання від 23.07.2020 року про розгляд справи без його участі, в якому він одночасно вказує, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача - Желізняк Ю.В. просила відмовити в задоволенні позову [PERSON] з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача Желізняк Ю.В. , дослідивши письмові матеріали справи, в тому числі і відзив відповідача на позовну заяву [PERSON] , приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Статтею 1173 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршенням здібностей потерпілого або позбавленням його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються принципи розумності і справедливості. Враховуючи роз?яснення п. 3, п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року зі змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», - під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров?я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому, слід виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Таким чином, норми права дають підстави вважати, що під моральною шкодою фізичної особи слід розуміти наявність такого негативного емоційного сприйняття особою вчинених стосовно неї протиправних дій чи бездіяльності, що досягло певного психологічного стану фізичних чи душевних страждань (відчуття неспокою, хвилювання, образи, дискомфорту тощо). В судовому засіданні встановлено, що 11.02.2020 року [PERSON] звертався до Головного управління Національної поліції в Черкаській області із запитом про надання йому публічної інформації. Оскільки на вказаний інформаційний запит позивач відповіді не отримав, то він звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 14.04.2020 року адміністративний позов [PERSON] задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо неповідомлення [PERSON] про направлення його запиту від 11.02.2020 року за належністю до Управління патрульної поліції в Черкаській області ДПП. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо ненаправлення за належністю запиту [PERSON] від 11.02.2020 року в частині надання публічної інформації про кількість комісій (поліцейських комісій), які проводили співбесіди при відборі кандидатів до патрульної поліції в м. Черкаси у 2015 році та їх персональний склад в кожній комісії із зазначенням: прізвища, ім`я та по-батькові. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Черкаській області повторно розглянути запит [PERSON] від 11.02.2020 року, з урахуванням висновків, викладених в мотивувальній частині судового рішення. Вказане рішення вступило в законну силу 07.08.2020 року (а.с. 16-20). Згідно частини 1 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Виходячи з зазначених обставин, протиправна бездіяльність відповідача встановлена рішенням суду, а тому вказаний факт не підлягає доказуванню. Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17. Зокрема, суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Згідно ст. 25 Закону України «Про звернення громадян», громадянину на його вимогу і в порядку встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги. Розмір відшкодування моральних збитків у грошовому виразі визначається судом. Згідно правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 18.04.2018 року у справі № К/9901/10765/18, відшкодування моральної шкоди за своєю природою є санкцією за порушення прав особи, які були виявлені і доведені. Позивач зазначав, що у зв`язку з протиправною бездіяльністю відповідача, починаючи з лютого 2020 року, він перебував у стані нервового стресу, що вплинуло на стан його здоров`я. Протиправна бездіяльність відповідача змусила його шукати захисту своїх прав в судовому порядку, що завдало йому моральної шкоди. Виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір. При цьому слід враховувати, що порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку органів державної влади чи суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що відповідачем - Головним управлінням Національної поліції в Черкаській області позивачу неправомірно було відмовлено у наданні інформації на його запит від 11.02.2020 року, оскільки листом від 20.02.2020 року відповідач направив запит позивача від 11.02.2020 року за належністю до управління патрульної поліції в Черкаській області ДПП, однак не повідомив позивача про його направлення належному розпоряднику. При цьому, відповідач не звернув увагу на те, що в своєму запиті позивач просив надати публічну інформацію про кількість комісій (поліцейських комісій), які проводили співбесіди при відборі кандидата до патрульної поліції в м. Черкаси у 2015 році та їх персональний склад, і відповідно щодо цієї частини запиту не направив його за належністю. Тобто в цій частині, запит позивача залишився взагалі без реагування. А тому, враховуючи вищевикладене, обсяг заподіяної позивачу шкоди, глибину та тривалість його моральних страждань внаслідок порушення його права на отримання інформації, що призвело до необхідності звернення позивача до суду за захистом його прав в судовому порядку, а також із врахуванням засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення на користь позивача моральної шкоди в розмірі 1 500 грн. Щодо доводів відповідача, то суд зазначає наступне. За положеннями ч. 1 ст. 167 ЦК України держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин. При цьому держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України). Одночасно, відповідно до ч. 2 ст. 48, ч. 4 ст. 58 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Державу представляють відповідні органи державної влади в межах їх компетенції через свого представника. Отже, у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді має орган, діями якого завдано шкоду. Залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів Державної казначейської служби України чи її територіального органу, як на це вказує відповідач у своєму відзиві на позовну заяву, не впливає на правильність визначення належного відповідача у даній справі, оскільки моральну шкоду позивачу завдано саме бездіяльністю Головного управління Національної поліції в Черкаській області, яке і є відповідачем у справі. . Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача - Головного управління Національної поліції в Черкаській області (ЄДРПОУ 40108667, місцезнаходження: вул. Смілянська, 57, м. Черкаси, 18036) на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial