Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до Станично-Луганського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] , в якому просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 27.12.1991 року відділом реєстрації актів цивільного стану Станично-Луганського районного управління юстиції Луганської області, актовий запис №165. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 27.12.1991 року відділом реєстрації актів цивільного стану Станично-Луганського районного управління юстиції Луганської області між ним та відповідачкою зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис №165. Неповнолітніх дітей від даного шлюбу сторони не мають. Оскільки відповідачка не згодна розірвати шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, позивач змушений звернутись до суду з вказаним позовом. Причиною розірвання шлюбу [PERSON] у позові зазначив те, що спільне життя з відповідачкою не склалось через різні погляди на життя, у зв`язку з чим шлюбні стосунки припинились з грудня 2019 року, таким чином з даного часу подружжя не веде спільне господарство. У зв`язку з тим, що подружжя тривалий час не проживає однією сім`єю, позивач втратив почуття кохання до відповідачки, та вважає, що шлюб повинен бути розірваний. Подальше збереження шлюбу є неможливим, оскільки позивач на даний час проживає з іншою жінкою, з якою у нього склалася нова сім`я. Ухвалою суду від 17.06.2021 року, судом за заявою відповідачки, сторонам надавався строк для примирення, після спливу якого, позивач на позові наполягав, а відповідачка проти позову не заперечувала. Сторони в судове засідання надали заяви про розгляд справи без їх участі, позивач підтримав позовні вимоги, відповідачка проти позову не заперечує. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що відповідно до повторного Свідоцтва про шлюб від 16.03.2021 року серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Перевальському та Станично-Луганському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), 27.12.1991 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Станично-Луганського районного управління юстиції Луганської області, актовий запис №165, про що 27.12.1991 року видано відповідне Свідоцтво про шлюб. Від даного шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. З матеріалів справи вбачається, що родина фактично розпалась, сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, тому суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, у зв`язку із чим визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами після вжиття заходів щодо примирення. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 114 СК України встановлено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, ч. 1 ст. 142 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією №0.0.2053380436.1 від 16.03.2021 року про сплату судового збору у сумі 908 грн. У зв`язку із викладеним, враховуючи, що відповідачка визнала позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету суму сплаченого ним судового збору в розмірі 454 грн. (50% від загального розміру судового збору), а також стягнути з відповідачки на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 454 грн. (50% від загального розміру судового збору). На підставі викладеного і

Outcome: approved