Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області з даним позовом, я вкому просив стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість в сумі 436 284 грн. за договором позики, укладеним 25.04.2018 року між позивачем та відповідачем, з яких 360000 грн. - основна заборгованість за договором позики, 70884 грн. - інфляційні збитки та 32400 грн. - 3% річних від простроченої суми заборгованості, а також стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору в розмірі 4632, 84 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 25.04.2018 між ним та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого він передав відповідачу в борг 360 000, 00 гривень. На підтвердження укладеного договору позики [PERSON] власноручно написав боргову розписку в якій, зобов`язався повернути [PERSON] 180 000 гривень 00 копійок до 20 травня 2018 року, іншу частину коштів в сумі 180 000 гривень 00 копійок зобов`язувався повернути до 30 червня 2018 року. Однак станом на 19 травня 2021 року отримані грошові кошти від [PERSON] [PERSON] не повернув, а отже не виконав взяті на себе зобов`язання за договором позики. На звернення, з проханням повернути гроші, відповідач жодним чином не реагує, чим ухиляється від вирішення спору, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 28.05.2021 відкрито провадження по справі та призначено розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Одночасно роз`яснено учасникам справи їх право на звернення до суду із клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подачі до суду відзиву на позовну заяву. Роз`яснено відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлено сторонам 5-денний строк з дня вручення цієї ухвали для подання заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Копія ухвали про відкриття провадження була надіслана сторонам у справі. Як вбачається з поштового повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, яке повернулось на адресу суду, позивач отримав копію ухвали про відкриття провадження (а.с.16). Відповідачу [PERSON] разом з копією ухвали про відкриття провадження у справі було надіслано копію позовної заяви та копії доданих документів за її зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. На адресу суду повернувся конверт із відміткою «за закінченням терміну зберігання», що підтверджується Довідкою про причини повернення (Ф.20) та поштовим повідомленням наявними в матеріалах справи . Згідно з положеннями частини сьомої та восьмої статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленим про розгляд справи судом. З огляду на вищезазначене суд, на підставі частини п`ятої статті 279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням ( викликом) сторін до суду не надходило. Відповідно до положень частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Судом встановлено, що 25.04.2018 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, який сторони оформили шляхом написання відповідачем [PERSON] боргової розписки у простій формі, що передбачено частиною другою статті 1047 ЦК України. Згідно оригіналу боргової розписки від 25.04.2018 [PERSON] передав [PERSON] в користування 360 000 гривень, які відповідач [PERSON] зобов`язався повернути 180 000 гривень 00 копійок до 20 травня 2018 року, іншу частину коштів в сумі 180 000 гривень 00 копійок зобов`язувався повернути до 30 червня 2018 року. У встановлений договором строк відповідач [PERSON] суми позики [PERSON] не повернув та почав ухилятися від виконання зобов`язання, таким чином свої зобов`язання за договором позики не виконав, про що свідчить наявність оригіналу розписки у позивача та заявлений позов. Відповідно до частини другої статті 1046 ЦК України договір є укладеним з моменту коли одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Укладений договір позики відповідає вимогам частини другої статті 1047 ЦК України, оскільки на підтвердження укладення договору позики та його умов позивачем представлено оригінал розписки позичальника, яка посвідчує передання їй позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частини 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно із статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку заборгованості за зобов`язанням (розписка від 25.04.2018), станом на 19.05.2021 складається з основної заборгованості за договором позики в сумі 360 000,00 грн. інфляційних збитків - 70844 грн. та 3% річних - 32400 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складається з 360000 грн. - основна заборгованість за договором позики, 70884 грн. - інфляційні збитки та 32400 грн. - 3% річних від простроченої суми заборгованості. Правовідносини які склалися між сторонами регулюються статтею 526 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Оскільки судом встановлено, що відповідач позику у визначений строк не повернув, то право позивача на своєчасне повернення позики є порушеним та підлягає судовому захисту. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як передбачено частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до приписів статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За викладених вище обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених позовних вимог. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України документально підтверджені судові витрати позивача, понесені ним при подачі позовної заяви до суду, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 4632,84 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved