Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із вказаним позовом, мотивуючи заяву тим, що [INFO] померла [PERSON] , по смерті якої залишилося спадкове майно, а саме - земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 1,5740 га та земельна ділянка для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га. Від імені спадкодавця 10 лютого 2004 року було посвідчено заповіт на ім`я [PERSON] . Іншими спадкоємцями є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , проте у встановленому законом порядку спадщину не прийняли. Позивач прийняв спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час смерті. Коли [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно, йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів про право власності на вказане спадкове майно, а тому просив суд визнати за ним право власності на вказане спадкове майно. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак подав до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач Колківська селищна рада Маневицького району Волинської області свого представника для участі в розгляді справи не направили, проте подали до суду подали заяви з проханням проводити розгляд справи у відсутності їх представника, позов визнають, щодо його задоволення не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Інших заяв та клопотань під час підготовчого провадження від сторін не надходило. Відповідачами не було подано відзиву на позовну заяву. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачами. Дослідивши письмові докази у справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить наступних висновків. Згідно ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 ст. 1225 ЦК України унормовано, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Статтею 1233 ЦК України встановлено, що заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235, ч. 1 ст. 1236 цього ж Кодексу заповідач може призначати своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати в майбутньому. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , яка ще за життя, а саме - 10 лютого 2004 року посвідчила заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] (а.с. 5-7). Із довідки виконавчого комітету Колківської селищної ради № 5 Четвертнянського старостинського округу Маневицького району № 279 від 18 травня 2020 року вбачається, що земельна ділянка для обслуговування жилого будинку, господарських і споруд, площею 0,25 га, та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 1,5740 га, значаться за [PERSON] , яка померла [INFO] . Від мені спадкодавця 10 лютого 2004 року був посвідчений заповіт на ім`я [PERSON] , який прийняв спадщину шляхом спільного проживання. Іншими спадкоємцями є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 485371 від 25 червня 2009 року [PERSON] є власником земельної ділянки для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,2500 га, яка розташована в с. Четвертня Маневицького району (а.с. 9). Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 493252 від 15 грудня 2006 року [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 1,5740 га, що знаходиться на території Четвертнянської сільської ради Маневицького району Волинської області (а.с. 10). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 484/02-31 від 4 червня 2020 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме - земельну ділянку для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,2500 га, яка розташована в с. Четвертня Маневицького району та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 1,5740 га, що знаходиться на території Четвертнянської сільської ради Маневицького району Волинської області (а.с. 31). Відповідно до повідомлення Маневицької державної нотаріальної контори Волинської області № 581/01-16 від 16 липня 2020 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] заведена спадкова справа № 283 за 2015 рік. 23 вересня 2015 року з заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] 6 листопада 2015 року з заявами про відмову від прийняття спадщини звернулися [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 15 лютого 2016 року з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я [PERSON] звернулась [PERSON] (а.с. 37-43). Зважаючи на вищевикладене та беручи до уваги те, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину у встановлений законом строк та спосіб, а також те, що інші спадкоємці відмовилися від прийняття спадщини, суд приходить висновку про доцільність визнання за ним права власності на вказане спадкове майно та задоволення позову.

Outcome: approved