Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Козельщинського районного суду із заявою, в якій прохав розстрочити виконання рішення Апеляційного суду Полтавської області від 4 листопада 2013 року про стягнення з нього на користь ПАТ по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» 8167,55грн строком на три роки зі сплатою щомісячно по 226,87грн. При цьому посилався на нерегулярну виплату заробітної плати, скрутне матеріальне становище сім»ї. В судовому засіданні заявник заяву підтримував, прохав її задовольнити і показав, що підприємство, на якому він працює заборгувало йому 4500грн заробітної плати, що позбавляє його можливості погасити борг у повній сумі. До того ж, має на утримання дитину, що навчається. Позивач у справі і стягувач у виконавчому провадження в судове засідання не з»явились, про місце і час розгляду справи повідомлені належним чином, про причину неявки суд не повідомили. Суд, вислухавши заявника, вивчивши матеріали, надані на підтвердження заяви вважає, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав. Рішенням апеляційного суду Полтавської області від4 листопада 2013року з заявника стягнуто 8167,55грн за надані послуги ПАТ «Полтавагаз». Дане рішення перебуває на виконання у відділі державної виконавчої служби Козельщинського РУЮ, який надав час на добровільне виконання рішення. Із наданих суду копій довідок вбачається, що заявник працює на ПАТ «Галещина, машзавод» і має нараховану і не виплачену заробітну в сумі 4406грн. В складі сім»ї має працездатну дружину і малолітню дитину. Інших доказів неможливості виконання судового рішення заявником не надано. У відповідності із ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення ( хвороба боржника або членів його сім»ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може розстрочити або відстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення. Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов»язковими до виконання. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.14 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, обов»язкові для всіх органів влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових і службових осіб та громадян та підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами згода на обов»язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Згідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та рішень Європейського Суду з прав людини, що відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права та частиною національного законодавства, кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов»язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Прецедентна практика Європейського Суду з прав людини вказує на те, що у розумний строк розгляду справи включається період від надходження до суду заяви до закінчення виконання рішення суду. Згідно із п.1 ст.6 зазначеної Конвенції, провадження з виконання судових рішень є самостійною і невід»ємною частиною судового розгляду. Зокрема, у Рішеннях Європейського Суду у справі «Хорнсбі проти Греції» від 19.03.97, у справі «Бурдов проти Росії» від 07.05.02, у справах «Ромашов проти України» від 27.07.04, «Шаренок проти України» від 22.02.04 та ряду інших, зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне зобов»язу вальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід»ємною частиною судового процесу. Виходячи із вимог зазначеного законодавства невиконання судового рішення у розумний строк є порушенням конституційних прав і охоронюваних законом інтересів сторони спору. Розстрочення і відстрочення виконання судового рішення відповідно до ст. 373 ЦПК України відбувається у виключних випадках, коли утруднено його виконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Заявником не надано суду підтверджень того, що ним приймались міри для забезпечення виконання судового рішення у справі про стягнення боргу за надані послуги, і виконання рішення неможливе з об»єктивних причин, які суттєво впливають на можливість такого виконання. Відсутність активних дій заявника по відшкодуванню шкоди свідчать про пасивне ставлення до виконання судового рішення. На підставі викладеного ст. 124 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і

Outcome: dismissed