Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. Просить суд визнати його таким, що звільнений з посади директора ТзоВ «Українські молочні продукти» на підставі статті 38 КЗпП з 01 червня 2016 року та стягнути судові витрати з підстав, викладених в позовній заяві. Позивач в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомляв, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи у його відсутності. Третя особа в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомляла, від неї до суду не надходило заяви про розгляд справи у її відсутності. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Судом при розгляді справи встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що протоколом № 7 загальних зборів учасників ТзОВ «Українські молочні продукти» від 19 листопада 2014 року було обрано директором ТзОВ «Українські молочні продукти» [PERSON] з 20 листопада 2014 року (а.с. 4). Також судом встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що 12 травня 2016 року [PERSON] звернувся до учасника ТзОВ «Українські молочні продукти», якому належить частка в статутному капіталі в розмірі 100% [PERSON] з заявою про звільнення із займаної посади до 31 травня 2016 року (а.с. 6-8). Також судом встановлено, що станом на день звернення позивача до суду, його заява 12 травня 2016 року про звільнення із займаної посади залишена без будь-якого реагування з боку ТзОВ «Українські молочні продукти», чим грубо порушено трудові права [PERSON] гарантовані Конституцією України та КЗпП України. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що 12 травня 2016 року [PERSON] звернувся до власника ТзОВ «Українські молочні продукти» з заявою про звільнення із займаної посади у строки, передбачені ст. 38 КЗпП України. Однак, власником не було розірвано трудовий договір у строк, про який просив [PERSON] А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом було понесено та документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 гривень (а.с. 1). А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 551,20 гривень.

Outcome: approved