Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Краматорського міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 10.04.2002 року [PERSON] взяла у борг у [PERSON] грошові кошти в розмірі 4800 доларів США. [PERSON] зобовязалась повернути йому суму позики, щомісячно, еквівалентом 100 доларів CША, однак в обумовлений строк свої зобовязання не виконала. 23.03.2005 року позивач направив на адресу відповідача вимогу щодо повернення суми позики. 01.04.2005 року [PERSON] особисто написала зобовязання, що суму позики вона зобовязується повернути до 01.10.2005 року. Але свої зобовязання [PERSON] не виконала. Заочним рішенням Краматорського міського суду від 21.11.2005 року з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті заборгованість, 3% щорічних за договором позики від 10.04.2002 року в сумі 26871,86 грн. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 01.06.2009 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто проценти за весь час прострочення з 22.11.2005 року по 01.06.2009 року в сумі 8019,62 грн., суму інфляції за час прострочення виконання зобовязання з 01.10.2005 року по 30.04.2009 року в сумі 15016,95 грн., а всього у сумі 23298,57 грн. Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 16.07.2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто проценти, на рівні облікової ставки НБУ за весь час користування позикою з 01.06.2009 року по 31.05.2012 року в сумі 5929,51 грн., суму інфляції за весь час прострочення з 01.05.2009 року по 31.05.2012 року в розмірі 2045,25 грн., та сплачений судовий збір в сумі 214,60 грн., а всього у загальній сумі 12734,36 грн. Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 07.10.2015 року, умови договору позики від 10.04.2002 року, укладеному між [PERSON] та [PERSON] були змінені та встановлена відповідальність [PERSON] за порушення фінансових зобовязань у вигляді пені в розмірі 0,1 % від суми неповернутої позики за кожен день прострочення та стягнуто на корить [PERSON] проценти за користування позикою на рівні облікової ставки НБУ за період з 01.06.2012 року по 31.05.2015 року в сумі 15193,33 грн., суму індексу інфляції за весь час прострочення з 01.06.2012 року по 31.05.2015 року в розмірі 31654,14 грн., 3% річних за той же період в сумі 3947,07 грн., збитки (втрати), яких особа зазнала у звязку зі знищенням основної суми боргу станом на 21.07.2015 року в розмірі 25125,96 грн., а також документально підтверджені судові витрати в розмірі 760,00 грн., а всього 76680,50 грн. Однак боржниця продовжує не виконувати свої зобовязання по погашенню заборгованості за договором позики та за вказаними судовими рішеннями, у звязку з чим позивач просить суд стягнути на його користь додаткові суми індексу інфляції за весь час прострочення з 01 червня 2015 року по 31 серпня 2016 року в сумі 8599,01 грн., три проценти річних від простроченої суми позики за весь час прострочення з 01 червня 2015 року по 31 серпня 2016 року в сумі 3794,26 грн., проценти на рівні облікової ставки НБУ за весь час користування позикою з 01 червня 2015 року по 31 серпня 2016 року в сумі 28405,13 грн., суму неустойки (пені) за період часу з 21.10.2015 року по 20.10.2016 року в сумі 37655,37 грн., збитки (втрати) яких особа зазнала у звязку з знищенням основної суми боргу станом на 03.11.2016 року в сумі 8876,29 грн., судові витрати у розмірі 873,31 грн., а всього 88203,37 грн. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, на позові наполягав, не заперечував проти заочного вирішення справи. У судове засідання відповідачка [PERSON] не зявилася, була повідомлена належним чином шляхом відправлення судової повістки поштою. Причини неявки суду не повідомила, у зв'язку з чим зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши позов, надані заяви та докази копію заочного рішення від 07.10.2015 року, довідки про курс валют та інфляцію, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Позовні вимоги основані на положеннях ст.ст.55, 124 Конституції України, ст.ст.22, 204, 524, 526, 533, 534, 549-552, 611, 612, 623, 625, 1046-1050 ЦК України та є обґрунтованими. Заперечення на доводи позову та наведені обґрунтування відповідачкою не надані. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як встановлено в судовому засіданні 10.04.2002 року, [PERSON] зайняла в борг у [PERSON] суму коштів у розмірі 4800 доларів США та зобов'язалася повертати суму позики еквівалентом по 100 доларів США, щомісячно. Однак свої зобовязання [PERSON] не виконала та борг [PERSON] досі не повернула. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 530 ч.2 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Відповідно до заочного рішення Краматорського міського суду Донецької області від 07.10.2015 року, умови договору позики від 10.04.2002 року, укладеному між [PERSON] та [PERSON] були змінені та встановлена відповідальність [PERSON] за порушення фінансових зобовязань у вигляді пені в розмірі 0,1 % від суми неповернутої позики за кожен день прострочення. Однак, 14.10.2014 року набрав чинності Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», в ст.2 якого зазначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та /або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. У п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року №405/2014, у період із 14 квітня 2014 року до її закінчення. На виконання цього Закону 30.10.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з п.20 ч.1 цього Розпорядження м.Краматорськ Донецької області, де зареєстрований відповідач, входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Проте 05.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30.10.2014 року №1053-р, яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м.Києва від 09.02.2015 року було визнано нечинним (справа №826/18330/14). Згідно зі ст.1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 року №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція і до цього переліку включено м.Краматорськ Донецької області. Відповідно до ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Оскільки на теперішній час м.Краматорськ, згідно затвердженого переліку, є територією де проводилася антитерористична операція, то визначені Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» тимчасові заходи для забезпечення підтримки осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції, розповсюджуються на відповідача [PERSON] і звільняють її від обовязку по оплаті пені за період часу з 21.10.2015 року по 20.10.2016 року в сумі 37655,37 грн., з урахуванням положень ст.5 ЦК України та ст.58 Конституції України. З огляду на вказане, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково в сумі 50548,00 грн., які складаються з: додаткової суми індексу інфляції за весь час прострочення з 01 червня 2015 року по 31 серпня 2016 року в сумі 8599,01 грн., трьох процентів річних від простроченої суми позики за весь час прострочення з 01 червня 2015 року по 31 серпня 2016 року в сумі 3794,26 грн., процентів на рівні облікової ставки НБУ за весь час користування позикою з 01 червня 2015 року по 31 серпня 2016 року в сумі 28405,13 грн., збитків (втрат) яких особа зазнала у звязку з знищенням основної суми боргу станом на 03.11.2016 року в сумі 8876,29 грн., а також судових витрат у розмірі 873,31 грн., відповідно до ст.88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial