Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання за ним права власності на 1/2 частину житлового будинку, господарських будівель, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , та на земельну ділянку розміром 0,72 га для товарного виробництва, що розташована на території Кутищенської сільської ради Тлумацького району Івано-Франкіської області в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що станом на 01.07.1990 року по [ADDRESS] (на даний час с. Кутище Івано-Франківського району Івано-Франківської області) проживала його мати [PERSON] , [INFO] , та брат [PERSON] , [INFO] , і їм на праві власності належав в рівних долях (по 1/2 частці кожному) житловий будинок з господарськими будівлями за вказаною адресою. А також матері [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0,72 га, що розташована на території Кутищенської сільської ради Тлумацького району Іввано-Франківської області. [INFO] померла мати [PERSON] , а [INFO] помер брат [PERSON] . Після смерті матері [PERSON] брат [PERSON] прийняв спадщину за заповітом Так, 26.12.2007 року [PERSON] отримав свідотво на право на спадщину за заповітом на належну [PERSON] 1/2 частину житлового будинку з відповідними частинами господарських будівель, які знаходяться по [ADDRESS] , яке зареєстрував належим чином у Обласному комунальному підприємстві «Коломийське МБТІ» 10.03.2008 року. Крім того, 17.10.2007 року брат [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належну матері земельну ділянку розміром 0,72 га для товарного виробництва, що розташована на території Кутищенської сільської ради Тлумацького району Івано-Франкіської області, яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ІФ № 036252, виданого Кутищенською сільською ради Тлумацького району Івано-Франкіської області 19.03.2003 року, однак не набув права власності на дане майно, оскільки не зареєстрував зазначене свідоцтво у встановленому на той час законом порядку. Після смерті брата [PERSON] позивач прийняв спадщину, так як звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори в шестимісячний термін. Однак, в нотаріальному порядку йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належне братові майно - частку житлового будинку, господарських будівель, і земельну ділянку, у зв`язку з тим, що не підтверджено належність спадкодавцю - братові [PERSON] документів про право власності на нерухоме майно та підстав для спадкування. Так, в свідоцтві про право власності на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] від 08.10.2002 року, виданого виконавчим комітетом Кутищенської сільської ради Тлумацького району Івано-Франкіської області на підставі рішення Кутищенської сільської ради Тлумацького району Івано-Франкіської області від 07.10.2002 року за № 59, зазначено, що даний будинок належить на праві спільної часткової власності по 1/2 частці [PERSON] (матері) та [PERSON] , замість [PERSON] , і зроблені виправлення на « [PERSON] » без застереження підписом відповідної посадової особи і печаткою установи, підприємства або організації. В реєстраційному написі на правовстановлювальному документі на житловий будинок належним чином внесені виправлення з зазначенні ім`я та по батькові брата, застереженні підписом відповідної посадової особи і печаткою установи, підприємства або організації. Тому в мотивувальній частині йому необхідно встановити факт приналежності його братові [PERSON] свідоцтва про право власності на житловий будинок від 08.10.2002 року. У зв`язку з вищевказаним, [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на: 1/2 частину житлового будинку, господарських будівель, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , та на земельну ділянку розміром 0,72 га для товарного виробництва, що розташована на території Кутищенської сільської ради в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON] . Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві просив справу розглянути у його відсутності. Представник відповідача - Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області у підготовче судове засідання не з`явився, до суду подав письмову заяву, у якій вказав, що заперечень проти позову не має, визнає позов в повному обсязі та просив справу розглянути без його участі. Згідно частин 3, 4 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов, з врахуванням уточнених позовних вимог, підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що [PERSON] (батько позивача) та [PERSON] (мати позивача) є батьками [PERSON] (брат позивача), [INFO] , та [PERSON] (позивач), [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 18, 19). Згідно виписки із погосподарської книги Кутищенської сільської ради за 1990-1995 роки (сторінка 73-74, книга 14)) в господарстві № 597 зареєстровані та проживали: голова двору [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] (а.с. 13). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON] (мати позивача) та [PERSON] (брат позивача) (по 1/2 частці кожному) належало майно двору, розташованого за адресою: [ADDRESS] . 08.10.2002 року виконавчим комітетом Кутищенської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, на підставі рішення Кутищенської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 59 від 07.10.2002 року, було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок (а.с. 5), відповідно до якого житловий будинок по [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить по 1/2 частці кожному [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається із вищевказаного свідоцтва ім`я та по батькові брата позивача вказано як « [PERSON] », замість « [PERSON] ». У даному свідоцтві містяться виправлення з зазначенні власника майна на « [PERSON] » без застереження підписом відповідної посадової особи і печаткою установи, підприємства або організації. Дане свідоцтво зареєстроване в Обласному комунальному підприємстві «Коломийське МБТІ» 08.10.2002 року за реєстровим № 294, що підтверджується реєстраційним написом на правовстановлюючому документі (а.с. 5). У вказаному документі належним чином внесені виправлення з зазначенні ім`я та по батькові власника майна, а саме з « [PERSON] » на « [PERSON] », які застереженні підписом відповідної посадової особи і печаткою установи, підприємства або організації. Відповідно до довідки Кутищенського старостинського округу Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 134 від 17.02.2021 року [PERSON] , яка померла [INFO] , була постійним жителем с. Кутище Тлумацького району Івано-Франківської області і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На день її смерті в господарстві був зареєстрований і проживав [PERSON] . [PERSON] , який помер [INFO] , був постійним жителем с. Кутище Тлумацького району Івано-Франківської області і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На час серті [PERSON] в господарстві ніхто не був зареєстрований і не проживав. Від імені [PERSON] заповіт не посвідчувався і не скасовувався (а.с. 12). Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З оцінки наявних у справі доказів в судовому засіданні, суд приходить до висновку про можливість встановлення факту належності [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , свідоцтва про право власності на житловий будинок від 08.10.2002 року, яке видане на підставі рішення Кутищенської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області від 07.10.2002 року за № 59, зареєстрованим в Обласному комунальному підприємстві «Коломийське МБТІ» за реєстровим № 294 від 08.10.2002 року, на право спільної часткової власності на 1/2 частку житлового будинку, який находиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ІФ № 036252, виданого 19.03.2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 261, на підставі рішення виконавчого комітету Кутищенської сільської Ради народних депутатів від 14.11.2001 року, [PERSON] (мати позивача) належало право власності на земельну ділянку, призначену для ведення товарного виробництва, площею 0,72 га, що розташована на території Кутищенської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 9). [INFO] [PERSON] (мати похивача) померла, а [INFO] помер [PERSON] (брат позивача), що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а.с. 69 зворот, 14). Ще за життя [PERSON] (мати позивача)посвідчила заповіт, яким частку належного їй майна, земельний пай і все, на що вона по закону матиме право після смерті заповіла своєму синові [PERSON] на випадок, якщо він буде проживати у господарстві. У випадку продажі її сином даного господарства, кошти виручені від цієї продажі заповіла у рівних частинах своїм синам [PERSON] (брат позивача) та [PERSON] (позивач), що підтверджується копією заповіту від 15.01.2001 року (а.с. 72). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини після смерті спадкодавця вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] (брат позивача) прийняв спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] . 26.12.2007 року [PERSON] отримав свідотво на право на спадщину за заповітом на належну [PERSON] 1/2 частину житлового будинку з відповідними частинами господарських будівель, які знаходяться по [ADDRESS] (а.с. 16), яке зареєстрував належим чином у Обласному комунальному підприємстві «Коломийське МБТІ» 10.03.2008 року (а.с. 16 зворот). Крім того, 17.10.2007 року брат позивача [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належну матері земельну ділянку розміром 0,72 га для товарного виробництва, що розташована на території Кутищенської сільської ради Тлумацького району Івано-Франкіської області, яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ІФ № 036252, виданого Кутищенською сільською ради Тлумацького району Івано-Франкіської області 19.03.2003 року (а.с. 17), однак не зареєстрував зазначене свідоцтво у встановленому на той час законом порядку. Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 451/2007 від 17.10.2007 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (мати позивача) (а.с. 69-81), з якої вбачається, що [PERSON] (брат позивача) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , який прийняв та частково оформив спадщину, інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину немає. Після смерті брата [PERSON] позивач [PERSON] прийняв спадщину за законом, оскільки у шестимісячний термін звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом (а.с. 32). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 283/2009 від 05.05.2009 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (брат позивача) з якої вбачається, що [PERSON] (позивачка) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON] . Інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом немає (а.с. 32-68). Отже, на момент звернення до суду позивач [PERSON] правомірно претендує на 1/2 частину житлового будинку, господарських будівель, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлому брату [PERSON] , та на земельну ділянку розміром 0,72 га для товарного виробництва, що розташована на території Кутищенської сільської ради, яка належала померлій матері [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON] . Позивачу [PERSON] в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за законом після смерті брата [PERSON] , оскільки останній за життя не набув права власності на спірну земельну ділянку відповідно до вимог законодавства, що діяло на момент її набуття (виникнення), а також допущені помилки в свідоцтві про право власності на житловий будинок від 08.10.2002 року в зазначені імені та по батькові спадкодавця [PERSON] (брат позивача) не дають можливості підтвердити належність останньому документа про право власності на нерухоме майно та підстав для спадкування, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Васильєвої Н.М. № 559/02-31 від 16.10.2020 року (а.с. 15). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на 1/2 частину житлового будинку, господарських будівель, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , та на земельну ділянку розміром 0,72 га для товарного виробництва, що розташована на території Кутищенської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON] . Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 454 грн. (платіжне доручення № В881033640 від 19.02.2021року, а.с. 23 ). На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України,

Outcome: approved