Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з заявою про встановлення факту належності йому Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.09.1995 р. № 3-3944, виданого державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори Ісаевою О.Ю. Свої вимоги він обгрунтував тим, що згідно з Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 22.09.1995 р. він є власником будинку з господарськими будівлями, що знаходяться в [ADDRESS] Звернувшись 29.07.2015 р. до Реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції з заявою про державну реєстрацію права власності, він отримав рішення про відмову у здійсненні державної реєстрації на підставі зазначеного Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.09.1995 р. № 3-3944, виданого державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори Ісаевою О.Ю., оскільки в даному правовстановлюючому документі по батькові спадкоємця зазначено «[PERSON]», що не відповідає даним в паспорті громадянина України, де по батькові заявника зазначено [PERSON]. Зазначені неточності, що стали можливими в зв»язку з довільним перекладом по батькові з російської мови, якою були складені всі правовстановлюючі документи за часів СРСР, перешкоджають реєстрації права власності на нерухоме майно на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Оскільки «[PERSON]» та «[PERSON]» є ідентичними іменами, то на підставі положень ст.256 ЦПК України заявник просить встановити факт належності йому Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.09.1995 р. № 3-3944. В судове засідання заявник та його представник не з»явились, надавши заяву про розгляд справи у їх відсутність. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з»явився, надавши клопотання про розгляд справи у відсутність представника Реєстраційної служби. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява [PERSON] не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.09.1995 р. державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори Ісаевою О.Ю. було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке зареєстровано в реєстрі за № 3-,3944, відповідно до якого [PERSON], як спадкоємцю [PERSON], спадкодавець заповідав будинок з господарськими будівлями, що знаходяться в [ADDRESS] Право власності на [ADDRESS] Вінницького району Вінницької області було зареєстровано Вінницьким обласним об»єднанням бюро технічної інвентаризації за [PERSON]. Відповідно до даних, зазначених в паспорті громадянина України, який виданий Харківським РУ ГУ МВС в м.Києві 30.06.2000 р., по батькові заявника зазначено - «[PERSON]», у російському варіанті - «Афанасьевич». На підставі положень п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім»я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім»ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз»ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р., при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. В якості доказів до заяви про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, заявник додав безпосередньо Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, копію паспорта громадянина України, технічний паспорт на домоволодіння, копію сторінок із Словника-довідника «Власні імена людей» під редакцією Л.Г.Скрипника та відмову Державного реєстратора прав на нерухоме майно. Подані заявником докази не підтверджують належність [PERSON] Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а лише підтверджують ті обставини, які стали підставою звернення до суду. Будь-яких інших доказів на підтвердження належності [PERSON] Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а також на підтвердження того, що неточності у зазначенні по батькові, якщо такі були допущені при видачі Свідоцтва, не можуть бути виправленні органом, який його видав, суд надано не було. В судове засідання ні заявник, ні його представник не з»явились і додаткових доказів, крім наявних в матеріалах справи, не надали, будь-яких клопотань про їх витребування не заявляли. Доказів, які наявні в матеріалах цивільної справи, суд вважає недостатніми для встановлення факту належності правовстановлюючого документа заявнику. Враховуючи викладене, заява [PERSON] про встановлення факту належності особі правовстановлюючого документа не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed