Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаною заявою. В обґрунтування заяви посилається на те, що 27 серпня 2004 року він був прийнятий на роботу в Державне підприємство «Рокині» на посаду директора. Згідно наказу № 81 від 28.09.2004 р. Державне підприємство «Рокині» було перейменоване в Державне підприємство «Дослідне господарство «Рокині» Волинського інституту агропромислового виробництва Української академії аграрних наук» (ДП «ДГ «Рокині» ВІАПВ»). 21 березня 2006 з ним, як з керівником було укладено контракт на термін з 21 березня 2006 року по 21 березня 2009 року. Необхідність укладення контракту була передбачена і пунктом 6.5 статуту ДП «ДГ «Рокині» ВІАПВ». Після закінчення дії контракту (строкового трудового договору) він продовжував виконувати роботу директора ДП «ДГ «Рокині» ВІАП, а тому в силу вимог ст. 39-1 КЗпП України дія трудового договору вважається продовженим на невизначений строк. Згідно наказу №3-о/д від 16.02.2011 р. ДП «ДГ «Рокині» ВІАПВ» з 23.02.2011р. перебуває в стані припинення. Головою ліквідаційної комісії призначений [PERSON]. Фактичні трудові відносини між ним та ДП «ДГ «Рокині» ВІАПВ» тривали до моменту призначення ліквідаційної комісії і саме до цього часу він виконував обов'язки керівника. Відповідно до абзацу 2 пункту 6.5 статуту ДП «ДГ «Рокині» ВІАПВ» звільнення директора з посади здійснюється тією ж установою, що призначала його на посаду. В зв'язку з тим, що контракт з ним укладався директором Волинського інституту агропромислового виробництва Національної академії аграрних наук України (Волинський інститут АПВ НААН), який як юридична особа є припиненим з 02.03.2012 р., та враховуючи, що його правонаступником є Волинська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства західного полісся Національної академії аграрних наук України, то вирішувати питання про його звільнення повинен саме керівник останньої. З метою документального оформлення фактичного припинення трудових відносин 14 лютого 2014 року я звернувся до директора Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства західного полісся Національної академії аграрних наук України із заявою про звільнення з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Ця заява була здана ним адресату нарочно. Не дочекавшись видання наказу про звільнення, він 27 березня 2014 року надіслав директору Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства західного полісся Національної академії аграрних наук України повторну заяву про звільнення з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Станом на день подання даної заяви наказу про його звільнення не видано. Більше того, з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не виключено відомості про нього як керівника ДП «ДГ «Рокині» ВІАПВ». Трудові відносини з ДП «ДГ «Рокині» ЗІАПВ» вважає припиненими. Після закінчення строку попередження про звільнення за власним бажанням працівник має право припинити роботу. У цьому випадку трудовий договір вважається розірваним з моменту припинення роботи, тобто починаючи з 15-го дня після подання заяви про звільнення за власним бажанням, а не з дня видання роботодавцем наказу про звільнення працівника. Чинним законом не передбачено такого способу захисту права як зобов'язання роботодавця видати наказ про звільнення особи, що виключає можливість ініціювання позовного провадження. В даному випадку спір про право відсутній, а тому ця заява подається в порядку окремого провадження. Причини неможливості одержання документа, що посвідчує факт припинення трудових відносин з ДП «ДГ «Рокині» ВІАПВ», в цій заяві він навів. Просить встановити факт припинення трудових відносин між мною, [PERSON], та Державним підприємством «Дослідне господарство Рокині» Волинського інституту агропромислового виробництва Української Академії аграрних наук». 25.04.2014 року представник позивача звернувся до суду із заявою про уточнення позовних вимог. В своїй заяві просить суд встановити факт припинення трудових відносин між мною, [PERSON], та Державним підприємством «Дослідне господарство Рокині» Волинського інституту агропромислового виробництва Української Академії аграрних наук» з 11 квітня 2014 року. Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримав з підстав, в ній викладених. Просив заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи ДП «ДГ «Рокині» Волинського інституту агропромислового виробництва Української академії аграрних наук в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомляли, від них до суду не надходило заяви про розгляд справи у їх відсутності. Представник заінтересованої особи Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства західного полісся Національної академії аграрних наук України в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомляли, подав до суду клопотання. В клопотанні просить суд відкласти розгляд справи у зв'язку відрядженням. Однак зайнятість одного представника, не перешкоджає взяти участь в справі іншій посадовій особі чи іншому представнику, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України. Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Судом при розгляді справи встановлено, що 27 серпня 2004 року заявник був прийнятий на роботу в Державне підприємство «Рокині» на посаду директора - наказ № 61 від 27.08.2004 року (а.с. 5). Також встановлено, що згідно наказу № 81 від 28.09.2004 р. Державне підприємство «Рокині» було перейменоване в Державне підприємство «Дослідне господарство «Рокині» Волинського інституту агропромислового виробництва Української академії аграрних наук» (ДП «ДГ «Рокині» ВІАПВ»). Також встановлено, що 21 березня 2006 з заявником, як з керівником було укладено контракт на термін з 21 березня 2006 року по 21 березня 2009 року. Необхідність укладення контракту була передбачена і пунктом 6.5 статуту ДП «ДГ «Рокині» ВІАПВ». Також встановлено, що 14 лютого 2014 року заявник звернувся до директора Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства західного полісся Національної академії аграрних наук України із заявою про звільнення з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с. 26). Також встановлено, що 27 березня 2014 року заявник повторно надіслав директору Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства західного полісся Національної академії аграрних наук України повторну заяву про звільнення з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с. 27-28). Також встановлено, що наказу про звільнення заявника із займаної посади тсаном на день постановлення рішення не видано. З Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не виключено відомості про заявника як керівника ДП «ДГ «Рокині» ВІАПВ» (а.с. 29-34). Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що [PERSON] у відповідності до вимог 38 КЗпП України подав заяву про звільнення у письмовій формі уповноваженому органу. Однак в порушення вимог норм КЗпП України наказу про звільнення [PERSON] за власним бажання видано не було. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення заяви та встановлення факту припинення трудових відносин з 11 квітня 2014 року.

Outcome: approved