Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що він є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Вказану квартиру позивач придбав у відповідача. Договір купівлі-продажу був укладений 30.12.2019 між позивачем та чоловіком відповідача [PERSON] , який діяв від імені відповідача на підставі довіреності. Відповідач зобов`язалася знятися з реєстраційного обліку до 21.12.2019, але до теперішнього часу залишається зареєстрованою у квартирі. Позивач змушений сплачувати комунальні послуги за відповідача та не має можливості скористатися соціальними пільгами. У зв`язку із викладеним, позивач просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. У судове засідання відповідач не з`явилася, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Заява про визнання позову та розгляд справи без її участі, яка була подана на електронну пошту суду від імені відповідача, не береться судом до уваги, адже вказана заява являє собою копію документа та не містить оригінального або електронного підпису відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку із наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , на праві власності належить позивачу [PERSON] . Вказане підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 13.12.2019, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Єпіфанцевою Н.В., зареєстрованого в реєстрі за №2214, та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №192964194 від 13.12.2019. Згідно з пунктом 14 Договору купівлі-продажу квартири від 13.12.2019, укладеного між [PERSON] , який діяв від свого імені та від імені [PERSON] , та [PERSON] , сторони домовились, що зареєстровані особи зобов`язуються знятися з реєстрації місця проживання до [INFO] . Відповідно до копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 18.02.2020 № 3685, виданої 18.02.2020 Відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку, у квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: позивач - [PERSON] , [INFO] , дядько позивача - [PERSON] , [INFO] , дружина дядька позивача - [PERSON] , [INFO] , дружина позивача - [PERSON] , [INFO] , син позивача - [PERSON] , [INFO] , донька позивача - [PERSON] , [INFO] . Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно положень ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Таким чином, враховуючи те, що відповідач [PERSON] відповідно до укладеного за її участі договору купівлі-продажу квартири зобов`язалася знятися з реєстраційного обліку в квартирі до 21.12.2019, але зобов`язання за договором не виконала, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги стосовно визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою, підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією №0.0.1640694343.1 від 06.03.2020 про сплату судового збору у сумі 840 грн. 80 коп. Разом з тим, позивач у позовній заяві не просив не стягувати з відповідача на його користь судові витрати, у зв`язку із чим суд вважає справедливим та розумним не стягувати з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору.

Outcome: approved