Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовом до [PERSON] про захист прав споживача. Позивач свої вимоги мотивував тим, що 19.03.2012 року між ним та ФОП [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу фурнітури для меблів в асортименті на загальну суму 26528,93 грн. В день укладення договору позивачем було внесено передоплату за фурнітуру в розмірі 25\~000 грн., решту коштів він зобовязався доплатити при отриманні фурнітури. Факт укладення договору купівлі-продажу та проведення попередньої часткової оплати підтверджується рахунком фактурою № ФД-0000248 від 19.03.2012 року та товарним чеком від 19.03.2012 року. В подальшому фурнітура для меблів відповідачем передана не була. Усні звернення та письмова вимога позивача відповідачем залишені поза увагою. Станом на 16.12.2012 року фурнітура для меблів та кошти за неї [PERSON] не передані. Посилаючись на вказані обставини позивач просив суд, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, розірвати договір купівлі-продажу фурнітури для меблів в асортименті від 19.03.2012 року, укладений між ним та ФОП [PERSON]; стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 52680,49 грн. в рахунок повернення сплаченої за товар грошової суми; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 20\~000 грн. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Позивач стверджує, що 19.03.2012 року ним укладено договір купівлі-продажу фурнітури меблів на загальну суму 26528,93 грн. з ФОП [PERSON] 19.03.2012 року він здійснив передоплату за вищевказаним договором на суму 25\~000 грн. У продавця на момент укладення договору не було в наявності всього асортименту фурнітури і для повного укомплектування замовлення потрібен був певний проміжок часу, у звязку з чим решту коштів він, як покупець повинен був сплатити після отримання товару. На підтвердження укладення договору купівлі-продажу фурнітури меблів [PERSON] надав рахунок фактуру № ФД-0000248 від 19.03.2012 року (арк.с.89) та товарний чек від 19.03.2012 року на суму 25000 грн. (арк.с.88). Пояснив, що вказаний рахунок містить перелік фурнітури, яку він мав намір придбати, а товарний чек йому видав відповідач на підтвердження внесення передоплати за товар. В обумовлений термін відповідач не передав йому фурнітуру за договором купівлі-продажу, мотивуючи це тим, що товар згідно акту здачі-прийняття № 1-00000029 передано [PERSON] (арк. с. 93). Позивач підтвердив, що [PERSON] виготовляв для нього меблі, однак він не уповноважував його отримувати в магазині фурнітуру. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог позивача, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. На спростування доводів [PERSON] щодо укладення з ним 19.03.2012 року договору купівлі-продажу фурнітури меблів відповідач [PERSON] надав суду рахунок-фактуру № ФД-0000248 від 19.03.2012 року, у якому покупцем товару на суму 26528,93 грн. зазначено [PERSON] (арк. с. 65). Відповідач пояснив, що до нього в магазин звернулися позивач [PERSON] та [PERSON], який для нього повинен був виготовити меблі. Вони разом оглядали товар. Договір купівлі-продажу фурнітури меблів 19.03.2012 року він уклав з [PERSON] і кошти за товар отримував від нього. На підтвердження передачі товару на суму 26528,93 грн. покупцю була видана видаткова накладна № РН-0000187 від 19.03.2012 року (арк. с. 63) та товарний чек на суму 25\~000 грн. (арк. с. 88). Решту коштів [PERSON] обіцяв сплатити пізніше, однак цього не зробив. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що оплату фурнітури в магазині здійснював її чоловік [PERSON], йому було видано товарний чек. В магазині повідомили, що товару в наявності не має, потрібно почекати деякий час. Після неодноразових звернень їм повідомили, що товар передано [PERSON] Також повідомила, що [PERSON] здійснював виготовлення меблів для їх сімї, однак чоловік не уповноважував його отримувати в магазині фурнітуру. Свідок [PERSON] зазначив, що в 2012 році разом з позивачем та його дружиною заїжджали до магазину відповідача. В машині дружина передала [PERSON] кошти в сумі 25\~000 грн. на купівлю фурнітури. Останній віддав гроші в магазині продавцю, та отримав якісь документи. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні повідомили, що працюють з відповідачем. Зазначили, що [PERSON] неодноразово приходив до них в магазин та скаржився на [PERSON], який для нього повинен був виготовити меблі, з приводу невиконання ним замовлення. Висував претензії стосовно того, що фурнітура була видана [PERSON] Просив, щоб вони вплинули на нього та погрожував. Також свідки зазначили, що покупцями фурнітури переважно виступають спеціалісти, які виготовляють меблі, оскільки для вибору цього товару потрібні спеціальні знання. Крім того, меблярі мають знижку, як постійні покупці, тому їм вигідно, щоб документи були оформлені на них. [PERSON] підтвердив, що позивач неодноразово приходив у магазин із [PERSON] і вони разом оглядали фурнітуру для меблів. Статтею 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» визначено терміни, які вчиваються в такому значенні: договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами; продавець - суб'єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. \~\~\~Відповідно до\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Ст. 640 ЦПК України, передбачено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до ст. 655 ЦПК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Положеннями ст. ст.\~662,663 ЦК України передбачено, що продавець зобовязаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу, у строк, встановлений таким договором купівлі-продажу. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши надані суду докази приходить до наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, серед видів діяльності якого є зокрема, роздрібна торгівля товарами для дому; виробництво меблів для офісів та підприємств торгівлі; виробництво кухонних меблів. (арк. с. 95-96) [PERSON] і [PERSON] неодноразово приходили в магазин за адресою: м. Кременчук, вул. Б. Хмельницького, 1Е, у якому підприємницьку діяльність здійснював [PERSON], і оглядали фурнітуру для меблів. 19.03.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу фурнітури на загальну суму 26528,93 грн. На підставі рахунку-фактури № ФД-0000248 від 19.03.2012 року (арк.с.65) покупцем було оплачено товар на суму 25\~000 грн., що підтверджується товарним чеком від 19.03.2012 року. (арк. с. 88). Отримання [PERSON] товару, зазначеного в рахунку-фактурі № ФД-0000248 від 19.03.2012 року на суму 26528,93 грн. підтверджується видатковою накладною № РН-0000187 від 19.03.2012 року (арк. с. 63). Доводи позивача, щодо укладення договору купівлі-продажу саме з ним, а не з [PERSON] не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Так, на підтвердження цього факту [PERSON] надано рахунок-фактуру № ФД-0000248 від 19.03.2012 року із зазначенням його прізвища, як покупця (арк. с. 89) Однак, рахунок-фактура за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа, оскільки ним не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції, а носить лише інформаційний характер. Застосування її нормативно-правовими актами не передбачено. Фактично рахунок-фактура є розрахунково-платіжним документом, що передбачає тільки виставлення певних сум до оплати покупцям за товари чи фактично надані послуги, а сам факт їх отримання повинен бути підтверджений видатковою накладною постачальника або актом прийому - передачі виконаних робіт. Форма рахунку-фактури не\~містить можливості визначення змісту правочину та\~не визначає вид договірних зобов'язань. З аналізу положень п. 15 ст. 3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» вбачається, що передача права власності на товар від продавця до покупця підтверджується, зокрема, товарним чеком, що видаються за вимогою покупця. Наданий позивачем товарний чек від 19.03.2012 року (арк.с.88) та акт №1-00000029 здачі-прийняття товару від 19.03.2012 року (арк.с.93) спростовують позовні вимоги [PERSON] і навпаки підтверджують доводи відповідача [PERSON] щодо укладення договору купівлі-продажу з покупцем [PERSON] і передачу відповідних документів, підтверджуючих отримання товару від [PERSON] до [PERSON], як замовника меблів. Покази свідків [PERSON] та [PERSON], на думку суду, не підтверджують факт укладення договору купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] Суд приймає до уваги особисту зацікавленість [PERSON] у вирішення спору на користь позивача, який є її чоловіком. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проаналізувавши і співставивши надані суду докази, суд приходить до висновку, що позивач не надав суду доказів, які підтверджують наявність договірних зобовязань між ним та відповідачем, а також їх невиконання з боку відповідача, в звязку з чим відмовляє [PERSON] у задоволенні позову.

Outcome: dismissed