Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з вище вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив наступне. Позивач по справі є власником житлового будинку, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Балка Поповка, буд. 319. Право власності на будинок за вище вказаною адресою набуто [PERSON] на підставі заочного рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.03.2008 року. У вказаному будинку зареєстровані донька позивача [PERSON], онука позивача [PERSON], та відповідач по справі [PERSON], який є колишнім чоловіком доньки позивача. Відповідач [PERSON] з січня 2016 року в будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Балка Поповка, буд. 319 не мешкає, його особистих речей та майна в будинку не має. Останній добровільно виїхав проживати на інше постійне місце проживання. Місце проживання відповідача на цей час позивачу невідоме. У звязку з реєстрацією відповідача у будинку позивач змушений нести витрати за нього по вказаному будинку. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.03.2016 року. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд усунути йому перешкоди в користуванні власністю житловим будинком № 319 по вул. Балка Поповка в м. Запоріжжі, шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням житловим будинком за вищевказаною адресою. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, повторно у судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення). Позивач згідно з наданою заявою не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи Департаменту реєстраційних послуг ЗМР у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує. Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані позивачем письмові докази, взявши до уваги заяву, надану позивачем по справі, суд встановив наступне. За вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. \~ \~ Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] проживає за адресою: [INFO], та є власником зазначеного будинку на підставі заочного рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.03.2008 року (а.с. 5). Даний факт також підтверджується Витягом ОП «ЗМБТІ» про реєстрацію права власності на нерухоме майно, реєстраційний № 23119086, № запису 43307 в книзі 309 (а.с 6), Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна (а.с. 12-13). Відповідно до будинкової книги для реєстрації громадян, що проживають за адресою: [INFO], за вище вказаною адресою зареєстровані: донька позивача [PERSON], онука позивача [PERSON], відповідач по справі [PERSON], який є колишнім чоловіком доньки позивача (а.с. 9-11). Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.03.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Зазначеним рішенням суду встановлено, що сторони мешкають окремо один від одного. Рішення суду набрало законної сили 05.04.2016 року (а.с. 7). На підставі акту про не проживання від 02.09.2017 року, складеного комісією у складі сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON], затвердженого головою квартального комітеті № 20 Комунарського району, у результаті проведення обстеження, було встановлено, що [PERSON] з січня 2016 року і по теперішній час за адресою: м. Запоріжжя, вул. Балка Поповка, буд. 319 не мешкає, його особистих речей у будинку не має (а.с. 8). Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] в спірному будинку не проживає, у витратах на утримання будинку, на його ремонт участі не бере. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ст. 405 ЦК України лише члені сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом у відповідності до вимог закону. При цьому приміщення, яке вони мають право займати, визначається самим власником. Питання проживання не членів сімї власника житла, врегульовано Главою 59 (ст. ст. 810-826) ЦК України, якою передбачено, що підставою проживання таких осіб є договір найму жилого приміщення. Згідно зі ст. ст. 810, 811 ЦК України власник житла (наймодавець) передає наймачеві житло для проживання на певний строк і за плату на підставі договору найму (оренди), який укладається в письмовій формі. Як видно з матеріалів справи, відповідач не укладав з власником житла (позивачем по справі) договору найму житлового будинку № 319 по вул. Балка Поповка в м. Запоріжжі та не є членом сімї власника. Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1 першого протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, яким означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджуватися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди. Згідно з ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, а за ч. 1 ст. 319 цього Кодексу власник володіє, користується та розпоряджується своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, та це право в силу ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України - є непорушним. Положенням ст. 391 Цивільного кодексу України, передбачено, що власник має право прохати усунути перешкоди у користуванні власністю. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України і ст. 150 ЖК України, які передбачають, що власник використовує житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. \~ Статтею 64 ЖК України передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязання, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Статтею 9 Житлового кодексу України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбаченим законом. Відповідно до ст. 163 Житлового кодексу України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 та 5 ч. 3, ч. 4 ст. 71 цього Кодексу. Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» поняття реєстрації визначено як внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідач не знімається з реєстраційного обліку за вищезазначеною адресою у добровільному порядку. Таким чином, аналізуючи у сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що відповідач з січня 2016 року на теперішній час не мешкає у спірному будинку, не є його власником, не несе обовязків, що випливають з договору найму жилого приміщення, але залишається зареєстрованим у спірному будинку, що спричиняє позивачу додаткові матеріальні витрати за прописаного відповідача, тому позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved