Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дергачівського районного суду з позовною заявою в якій просив зменшити розмір стягування аліментів до 30% від встановленого прожиткового мінімуму 1210 гривень для дітей віком від 6 років до 18 років, що становить 363 гривні на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що від спільного шлюбу з [PERSON] вони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою. Шлюб між ними було розірвано рішенням Дергачівського районного суду від 01.08.2011 року. Рішенням Дергачівського районного суду від 23.08.2013 року з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 550 гривень щомісячно до повноліття дитини. У зв'язку з тим, що його сім`я знаходиться у скрутному матеріальному становищі, коштів не вистачає на харчування та інші потреби, його заробітна плата складає 1287 гривень, а з нього стягуються аліменти, які становлять 42% його заробітку, просить розмір аліментів зменшити. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, просив зменшити розмір аліментів до 30% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить 363 гривні на місяць. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про поважні причини неявки суд не повідомила, про час та місце проведення судового засідання повідомлялась заздалегідь та належним чином. Згідно ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи за відсутності заперечення позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.09.2002 року по 01.08.2011 року (а.с.4). Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.5), яка проживає з відповідачкою. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Рішенням Дергачівського районного суду від 23.08.2013 року з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 550 гривень щомісячно, починаючи з 17.07.2013 року до повноліття дитини (а.с.4). Як вбачається з вищезазначеного рішення, [PERSON] проти задоволення позовних вимог [PERSON] щодо стягнення з нього аліментів у розмірі 550 гривень не заперечував. Відповідно до довідок про доходи [PERSON] з вересня 2012 року по січень 2014 року його дохід істотно не змінювався. Зазначений факт свідчить про те, що обставини з моменту стягнення з нього аліментів за рішенням суду на теперішній час не змінились. Заробітна плата не змінювалась. Позивач [PERSON] як на підставу зменшення розміру аліментів посилається на те, що та теперішній час його сім`я знаходиться у скрутному матеріальному становищі, але доказів свого матеріального становища суду не надав. Доказів щодо зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із членів його сім`ї позивачем у судовому засіданні не надано. Враховуючи все вищезазначене, суд доходить висновку, що позовна заява [PERSON] про зменшення розміру аліментів є необґрунтованою, в зв'язку з чим не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed