Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

[PERSON], збільшивши у судовому засіданні позовні вимоги, просить звільнити з-під арешту автомобіль [NUMBER], який належить [PERSON], накладений постановою ВП №38953570 другого Київського ВДВС ОМУЮ від 14 жовтня 2013 року та зняти арешт та заборону відчуження, накладений постановою №38953570 другого Київського ВДВС ОМУЮ від 16 вересня 2014 року про арешт всього майна [PERSON]. При цьому позивач посилається на те, що на виконанні у другому Київському відділі державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №2-6950/10 виданого 02.12.2010 року Київським райсудом м.Одеси про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно. 14 жовтня 2013 року постановою державного виконавця, при примусовому виконанні судового рішення, було накладено арешт на автомобіль [NUMBER], а 16 вересня 2014 року накладений арешт на все майна [PERSON] Позивач зазначив, що він повністю погасив заборгованість і звернувся до Другого Київського відділу ДВС з заявою про зняття арешту, однак йому було відмовлено та роз'яснено, що оскільки виконавче провадження не завершено арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду, у зв'язку з чим [PERSON] вимушений звернутись до суду з даним позовом. Позивач у судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в заяві, просив їх задовольнити. [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що не заперечує проти зняття арешту, оскільки заборгованості по виплаті аліментів не має. Представник Другого Київського ВДВС ОМУЮ у судовому засідання заперечував проти задоволення позову посилаючись на те, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення виконання рішення і оскільки аліменти стягуються до повноліття (в даному випадку до 04 серпня 2019 року) не має підстав для його зняття. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, рішенням Київського районного суду м.Одеси від 14 жовтня 2010 року (справа №2-6950/10) з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей, а саме: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 18 липня 2013 року Другим Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №2-6950/10 від 02.12.2010 року. 14 жовтня 2013 року постановою ВП №38953570 другого Київського ВДВС ОМУЮ накладений арешт на автомобіль [NUMBER], який належить [PERSON]. 16 вересня 2014 року постановою №38953570 другого Київського ВДВС ОМУЮ накладений арешт та заборона на відчуження про арешт всього майна [PERSON]. Згідно матеріалів виконавчого провадження №921/В-8, оглянутих у судовому засіданні, з листопада 2010 року [PERSON] сплачував аліменти на рахунок [PERSON] в АТ «Ощадбанк» у добровільному порядку, після звернення [PERSON] до виконавчої служби, державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції був зроблений розрахунок і зафіксовано заборгованість по сплаті аліментів. Як пояснив у судовому засіданні позивач, заборгованість виникла в зв'язку з тим, що він самостійно і як з'ясувалось у подальшому не правильно розрахував 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а відповідачка [PERSON] протягом трьох років отримуючи аліменти погоджувалась із їхнім розміром. Протягом 2013-2014 років [PERSON] не в повному обсязі сплачував аліменти, оскільки старша донька перейшла проживати до батька і між сторонами існували судові спори. Рішенням Київського райсуду м.Одеси від 12 березня 2014 року встановлено, що [PERSON] з серпня 2013 року проживає разом з батьком та вирішено звільнити [PERSON] від щомісячної сплати аліментів на користь [PERSON], на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], а аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] стягнуті у розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01 вересня 2013 року до досягнення нею повноліття, тобто до 04 серпня 2019 року. Рішенням Київського райсуду м.Одеси від 17 червня 2014 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25 березня 2014 року до досягнення нею повноліття, тобто до 10 серпня 2016 року. 15 липня 2014 року Другим Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження №44082110 з примусового виконання виконавчого листа №520/3313/14-ц, виданого Київським районним судом м.Одеси, на виконання вищезазначеного рішення суду від 17 червня 2014 року. Згідно матеріалів виконавчого провадження №921/В-8, на день проголошення рішення, заборгованість по аліментам з боку [PERSON] повністю погашено та відповідно квитанції 5207915 від 22 жовтня 2014 року аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO], згідно розрахунку державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції в розмірі 758,50 гривень сплачені за листопад 2014 року. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК УКраїни визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. При таких обставинах та враховуючи вищенаведене, суд вважає, позовні вимоги [PERSON] законними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Outcome: approved