Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до місцевого суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно. У підтвердження позовних вимог посилається на те, що 16.03.2015 року померла [PERSON]. При житті 05.06.2012року влна склала заповіт, відповідно до якого, належний їй житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами в с. Кульчиці Самбірського району по вул. Паславської, 8 та земельні ділянки розташовані в с. Кульчиці Кульчицької сільської ради Самбірського району згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ00895, заповіла [PERSON]. Після смерті [PERSON] позивач звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено із-за того, що Державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ00895 виданий [PERSON], а згідно свідоцтва про смерть серії І-СГ №378357 померла [PERSON]. Оскільки іншого порядку переходу права власності немає, [PERSON] просить в судовому порядку постановити рішення, яким визнати його власником спадкового майна. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги та посилався на обставини, зазначені в позовній заяві. Представник відповідача виконкому Кульчицької сільської ради Самбірського району Львівської області [PERSON] позов по суті визнала та пояснила, що не заперечує проти визнання права власності на спадкове майно [PERSON] на користь [PERSON] Зясувавши обставини справи та заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав: Судом установлено, що згідно свідоцтва про смерть серії І-СГ №378357 [PERSON]померла 16.03.2015 року. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ00895 від 24.11.1999 року, [PERSON]при житті належали земельні ділянки загальною площею 0,49га, призначені для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства на території с. Кульчиці Кульчицької сільської ради Самбірського району Львівської області. Із довідки №302, виданої виконавчим комітетом Кульчицької сільської ради Самбірського району Львівської області 26.02.2016 року відомо, що [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою, яка померла 16.03.2015 року. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по-батькові якої не збігається з імям, по-батькові, прізвищем цієї особи, зазначеним у паспорті чи свідоцтві про народження. Згідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995\~року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право. Тому, заслухавши пояснення [PERSON] як заявника та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що необхідно встановити факт належності [PERSON], яка померла 16.03.2015 року Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ 00895 від 24.11.1999 року, виданого на імя [PERSON]. Із заповіту від 05.06.2012 року відомо, що [PERSON] на випадок своєї смерті розпорядилася про належний їй житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами в с. Кульчиці Самбірського району по вул. Паславської, 8 та земельні ділянки розташовані в с. Кульчиці Кульчицької сільської ради Самбірського району згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ00895, заповіла [PERSON]. Із приводу спадкування [PERSON] звертався до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено із-за того, що Державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ00895 виданий [PERSON], а згідно свідоцтва про смерть серії І-СГ №378357 померла [PERSON]. Відповідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1233 ЦК України [PERSON] являється спадкоємцем по заповіту майна [PERSON]. Главою 5 Цивільного-процесуального Закону регламентовано поняття доказів, їх належність та допустимість; обовязок доказування і подання доказів. Тому, при задоволенні позову суд виходить із засад змагальності щодо подання таких, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства; з аналізу представлених і наявних у цивільній справі документів. У тому числі в судовому засіданні позивач [PERSON] просив визнати право власності на спадкове майно. Представник відповідача [PERSON] позов по суті визнала. Судом не встановлено підстав для відмови у прийнятті визнання представником відповідача позову, а тому визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів [PERSON] чи інших осіб.

Outcome: approved