Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

[PERSON], діючи на підставі відповідної довіреності від 15.03.2017 року та в інтересах [PERSON], звернувся в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] та просить усунути останніх від права на спадкування за законом після смерті їхньої тітки [PERSON], яка померла 09 лютого 2014 року в м. Чернігів. З позовної заяви виходить, що 09 лютого 2014 року померла [PERSON], яка була рідною сестрою позивача та проживала за адресою : [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки, яка розташована на території Івашківської сільської ради Городнянського району Чернігівської області та має площу 3,8885 га. У встановлений законом строк позивач звернулась до Городнянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області із заявою про прийняття спадщини, разом з нею заяви про прийняття спадщини подали і відповідачі за правом представлення. Позивач проживала з померлою з 17.05.2006 року. Беручи до уваги похилий вік померлої та не бажання інших родичів піклуватись про неї, позивач прийняла в свій дім сестру та допомагала останній в побуті та ліками під час хвороб. Після смерті [PERSON] всі витрати на похорони взяла на себе теж позивач. В свою чергу відповідачі за останні вісім років життя [PERSON] не приїздили провідати останню, а зявились тільки на її похорони. Відповідачі після подання заяви про прийняття спадщини більше не бажають займатись спадковою справою, про що готові повідомити особисто, а також відмовитись від своєї частки у спадщині. На підставі вищевикладеного та посилаючись на ч. 5 ст. 1224 Цивільного кодексу України представник позивача [PERSON] звертається до суду з даним позовом. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова Жук М.І. від 14 липня 2017 року відкрито провадження в зазначеній справі. Ухвалою судді від 29 вересня 2017 року цивільну справу прийнято до провадження суддею Городнянського районного суду Чернігівської області Березовським О.Д. та призначено до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені ним в інтересах позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Підтвердив обставини, викладені в позовній заяві в обґрунтування заявлених позовних вимог. Зазначив, що відповідачі ухилялись від надання допомоги померлій [PERSON], хоча вона потребувала цієї допомоги. Коли остання зателефонувала та попросила відповідачів відвести її до лікарні, вони відмовились і це був перший випадок. Коли 14 років тому оперували [PERSON] та потрібні були донори, то відповідачі теж не надали допомоги тітці. У 2004 році [PERSON] перейшла жити до сестри та вони жили разом. У 2006 році [PERSON] зареєструвалась у позивача і остання здійснювала догляд за сестрою. Оскільки позивач доглядала сестру, то відповідно і має право успадкувати всю спадщину останньої. [PERSON] було 80 років, їй було важко пересуватись та готувати собі їжу, в звязку з чим вона потребувала стороннього догляду, також потрібні були ліки та мазі. За померлою [PERSON] також доглядала донька позивача і зять, які возили її в лікарню, привозили ліки та допомагали їй. Представник позивача зазначив, що йому не відомо чи зверталась [PERSON] за допомогою до відповідачів. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні предявлений позов не визнав у повному обсязі та заперечував проти його задоволення. Пояснив, що коли їх тітка [PERSON] проживала самостійно він з братом допомагали їй заготовляти дрова, пиляли, рубали їх, полагодили дах, паркан, також допомагали обробляти город, косили сіно, садили картоплю. Останні 10 років тітка жила з позивачем, до цього коли вона жила сама, то вони приїздили та допомагали останній. У тітки був співмешканець на імя Федос. Пізніше стали приїздити 1-2 рази на рік. Потім захворіла мати, пізніше батько і він з братом доглядали за батьками. Відповідач також вказав, що коли його батько лежав в лікарні, то він приїжджав і забирав всіх сестер, щоб ті попрощались з батьком і до нього не звертались за допомогою ні позивач, ні [PERSON]. Відповідач наполягає, що він не ухилявся від надання допомоги тітці [PERSON], якщо б його попросили, то він звичайно б допоміг, але ніхто до нього не звертався. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні предявлений позов не визнав у повному обсязі та заперечував проти його задоволення. Пояснив, що він періодично влітку приїздив до тітки [PERSON], коли остання жила сама та доглядала за своїм співмешканцем. Він допомагав пиляти та рубати дрова, лагодив паркан, у 1999 році вони перекривали дах в будинку тітки. Коли тітка стала жити з позивачем, він приїздив на храмові свята і в середньому десь 2 рази на рік відвідував [PERSON], привозив хліб. Потім помер його батько і він ще декілька разів возив свою матір провідувати тітку, а з 2013 року вони перестали їздити туди, бо захворіла матір. На похорони [PERSON] він приїздив та привозив матір. Відповідач наголошує, що до нього за допомогою для [PERSON] ніхто не звертався. Коли [PERSON] лежала в лікарні з травмованою ногою він з матірю провідував тітку. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] в судовому засіданні вважала, що предявлений позов підлягає задоволенню та просила суд його задовольнити. Вказала, що вона є рідною сестрою померлої [PERSON]. Пояснила, що [PERSON] жила зі своїм співмешканцем, а коли той помер, то її забрала до себе позивач. [PERSON] пересувалась з двома палками, нічого не могла робити, доглядала за нею позивач, яка годувала її та прала одяг. Ні в чому [PERSON] потреби не мала, позивач здійснювала за нею належний догляд, возили її в лікарню, купували все, що хотіла. [PERSON] зазначила, що відповідачі приїжджали до [PERSON] коли та жила сама на храмові свята. Сіно вони косили самі, на городі відповідачів вона теж не бачила. У 2014 році сестру паралізувало, викликали лікаря та за рекомендацією лікаря позивач разом з донькою повезли її в м. Чернігів в лікарню, де остання полежала десь 10 днів та померла. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи останній повідомлявся належним чином, надав до суду письмову заяву від 22.11.2017 року з прохання розглянути справу за його відсутності, проти позовних вимог [PERSON] не заперечує та довіряє рішенню суду ( а.с. 119-121 ). Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Городнянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи третя особа була повідомлена належним чином, про причини неявки представника в судове засідання суд не повідомила. Неявка в судове засідання третьої особи від якої не надійшло повідомлення про згоду на участь у справі відповідно до положень ст.ст. 36, 169 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи ( а.с. 122 ). Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів та зясувавши позицію третіх осіб по суті заявлених позовних вимог, заслухавши показання свідка, дослідивши в судовому засіданні всі наявні матеріали справи та надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 228213 встановлено, що [PERSON] померла 09 лютого 2014 року у віці 87 років у м. Чернігів ( а.с. 3 ). Після її смерті відкрилася спадщина за законом на все належне їй майно. Згідно довідок виконкому Івашківської сільської ради Городнянського району Чернігівської області від 23.05.2017 року № 575 та № 514, а також облікової картки обєкта погосподарського обліку на 2011-2015 роки [PERSON] була постійно зареєстрована та проживала в 17.05.2006 року в с. Івашківка по вул. Капшука, буд 41 Городнянського району Чернігівської області ( а.с. 10-15 ). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що після смерті [PERSON], яка померла 09.02.2014 року, відкрилась спадщина за законом на все належне їй майно, що знаходиться на території с. Івашківка Городнянського району Чернігівської області. Той факт, що [PERSON] є рідною сестрою [PERSON], яка померла 09.02.2014 року, підтверджується рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 04.05.2017 року ( справа № 732/510/17 ). Дане рішення набрало законної сили 15.05.2017 року ( а.с. 8-9 ). Згідно приписів статті 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем за законом другої черги після смерті [PERSON]. Разом з тим, ч. 3 ст. 1266 ЦК України передбачає, що племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові ( сестрі, братові спадкодавця ), якби вони були живими на час відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, і даний факт не заперечувався та визнається сторонами, а також підтверджується матеріалами спадкової справи щодо майна померлої [PERSON], що рідний брат померлої [PERSON] [PERSON] помер 20 лютого 2008 року, тобто до моменту смерті своєї сестри [PERSON]. Також у судовому засіданні встановлено, і даний факт не заперечувався та визнається сторонами, а також підтверджується матеріалами спадкової справи щодо майна померлої [PERSON], що за життя [PERSON] мав двох синів [PERSON] та [PERSON]. З досліджених в судовому засіданні матеріалів спадкової справи № 142/2014 щодо майна померлої 09.02.2014 року [PERSON] вбачається, що 01.08.2014 року з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті сестри до нотаріальної контори звернулась [PERSON] та саме за її заявою 01.08.2014 року Городнянською районною державною нотаріальною конторою Чернігівської області була відкрита спадкова справа щодо майна померлої [PERSON]. Рідні сестри померлої [PERSON] та [PERSON], а також рідні брати померлої [PERSON] та [PERSON] повідомлялись нотаріальною конторою про відкриття спадкової справи щодо майна їх померлої сестри [PERSON] та їм розяснювалось відповідними листами їх право звернутись до нотаріальної контори з відповідними заявами про прийняття спадщини. [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з відповідними заявами у визначний законодавством 6-ти місячний строк не звернулись та вважаються такими, що не прийняли спадщину. Натомість до нотаріальної контори надійшли заяви від [PERSON] Андрійвича та [PERSON] ( спадкоємці за законом в порядку ч. 1 ст. 1266 ЦК України ) про прийняття ними спадщини їх померлої тітки [PERSON] ( а.с. 78-97 ). Згідно актового запису про смерть № 13 від 07.08.2017 року [PERSON] помер 05 серпня 2017 року у віці 78 років в с. Івашківка Городнянського району Чернігівської області ( а.с. 116 ). Згідно актового запису про смерть № 06 від 15.02.2016 року [PERSON] померла 14 лютого 2016 року у віці 87 років у с. Івашківка Городнянського району Чернігівської області ( а.с. 117 ). Таким чином, спадкоємцями за законом другої черги, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] на даний час являються [PERSON], а також [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до положень ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги про усунення [PERSON] та [PERSON] від права на спадкування за законом спадщини померлої [PERSON], представник позивача у позові вказує на те, що відповідачі, як племінники померлої [PERSON], за останні 8 років життя померлої не приїздили провідати свою тітку, а зявились тільки на похорон. При цьому у позові стверджувалось, що відповідачі після подання заяв про прийняття спадщини більше не мають бажання займатися спадковою справою, про що готові повідомити особисто, а також відмовитись від своєї частки спадщини. У судовому засіданні представник позивача вказував, що коли [PERSON] через похилий вік та безпорадний стан потребувала допомоги, то відповідачі всіляко ухилялися від надання їй будь-якої допомоги. Оскільки саме [PERSON] здійснювала догляд за померлою сестрою [PERSON], то відповідно саме вона і має право успадкувати всю спадщину померлої сестри. З дослідженої в судовому засіданні довідки виконкому Івашківської сільської ради Городнянського району Чернігівської області від 08.11.2017 року за вих. № 984 встановлено, що згідно записів в погосподарській книзі від 09.02.2014 року за № 0155-1 в будинку № 41 по вул. Капшука в с. Івашківка Городнянського району Чернігівської області на день смерті [PERSON], яка померла 09.02.2014 року, разом з нею була постійно зареєстрована та проживала [PERSON], яка вела постійний догляд за померлою, забезпечувала її продуктами харчування, готувала їжу, прала одяг, купувала медикаменти та інше ( а.с. 98 ). Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показав, що він є зятем позивача. Пояснив, що він проживає з донькою позивача з 1984 року, знає відповідачів. У 2004 році коли [PERSON] виводила на пасовище корову, то корова потягла, внаслідок чого остання травмувала ногу. Фельшер наклала повязку та [PERSON] зателефонувала відповідачам, щоб вони відвезли її в лікарню в м. Чернігів, але ніхто так і не приїхав. Тоді донька позивача разом з ним відвезли [PERSON] спочатку в Городнянську лікарню, а потім в лікарню № 2 в м. Чернігів, де її оперували. Для лікування потрібно було 5 донорів, відповідачі про це знали, але наймала донорів дочка позивача. У лікарні [PERSON] відповідачі ні разу не провідали. Позивач тримала корову для сестри, оскільки останній видалили селезінку та необхідно було вживати молочні продукти. Свідок вказав, що позивач постійно давала гроші на ліки для сестри, кожного дня у останньої мліла нога необхідно було робити масаж. В будинку позивача навіть туалет був спеціально облаштований для [PERSON]. Вдруге [PERSON] лежала в лікарні в м. Чернігів перед смерть десь в січні-лютому 2014 року. Пролежала в лікарні 10 днів і померла, відповідачі її не провідували. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» правило частини пятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобовязані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи, пояснення представника позивача, відповідачів та показання свідка щодо стану здоровя [PERSON] та її поведінки в побуті, а також дані щодо її похилого віку, стану здоровя, суд приходить до висновку, що протягом тривалого часу до моменту своєї смерті [PERSON] дійсно перебувала у безпорадному стані та потребувала сторонньої допомоги. Згідно приписів ч. 5 ст. 1224 ЦК України підставою для усунення особи від права на спадкування являється доведеність певної сукупності обставин, а саме ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Ухилення за своєю природою полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обовязку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення повинно бути повязане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обовязок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Зазначене вказує на те, що ухилення характеризується умисною формою вини. Крім цього, має бути зясовано питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Для доведення наявності вищевказаних обставин та фактів позивач має надати суду належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідачів, останні мали можливість її надати, проте ухилялись від обовязку щодо її надання. Як зазначалось вище, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги про усунення відповідачів від права на спадкування представник позивача у позові вказує на те, що відповідачі, як племінники померлої [PERSON], за останні 8 років життя померлої не приїздили провідати свою тітку, а зявились тільки на похорон. У судовому засіданні представник позивача вказував, що коли [PERSON] через похилий вік та безпорадний стан потребувала допомоги, то відповідачі всіляко ухилялися від надання їй будь-якої допомоги. Оскільки саме [PERSON] здійснювала догляд за померлою сестрою [PERSON], то відповідно саме вона і має право успадкувати всю спадщину померлої сестри. Однак стороною позивача не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що [PERSON] за життя потребувала допомоги саме відповідачів, останнім було відомо про це, вони мали матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу, але умисно, свідомо своєю бездіяльністю намагались уникнути від обовязку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Допитаний за клопотанням представника позивача в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив лише той факт, що саме [PERSON] здійснювала догляд за своєю хворою сестрою, позивач та її сімя забезпечувала сестру всім необхідним та опікувалась нею. Про те, що саме позивач здійснює догляд за своєю сестрою було відомо всім близьким та родичам [PERSON], в тому числі і відповідачам. Представник позивача в своїх поясненнях вказав на те, що позивач здійснювала догляд за сестрою, робила все необхідне та все що від неї залежало, щоб сестра ні в чому не мала потреби, забезпечувала їй належний догляд та лікування. Даних про те, що [PERSON] потребувала ще якоїсь додаткової допомоги і що саме цю допомогу мали надавати їй відповідачі, сторона позивача суду не навела. При цьому представник позивача в судовому засідання вказав, що йому не відомо чи зверталась позивач або ж чи зверталась за життя [PERSON] до відповідачів з проханням про надання допомоги [PERSON]Г, як і не відомо фактів відмови відповідачів у наданні допомоги своїй тітці [PERSON]. Отже, залишається не зрозумілим яким чином відповідачі ухилялись від надання допомоги [PERSON], якщо останній всю необхідну допомогу надавала позивач, про що відповідачам було відомо. Дані про те, що спадкодавець [PERSON] потребувала додаткової допомоги саме від відповідачів відсутні, як і відсутні дані про те, що позивач зверталась до відповідачів з проханням про надання допомоги їх тітці [PERSON], але вони ухилялись від надання такої допомоги. Той факт, що відповідачі протягом останніх 8 років не приїздили провідати свою тітку [PERSON] не свідчить про факт умисного ухилення ними від надання допомоги. Не може бути підставою для усунення відповідачів від права на спадкування і тей факт, що саме позивач здійснювала догляд за своєю сестрою [PERSON] і відповідно саме вона одноосібно має право на спадкування всією спадщин померлої, оскільки це суперечить положенням діючого ЦК України щодо спадкування. Таким чином, суд приходить до висновку, що підстави для усунення [PERSON] та [PERSON] від права на спадкування за законом спадщини після смерті [PERSON] відсутні, заявлені позовні вимоги не підтверджені належними і допустимими доказами та є необґрунтованими, а тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed