Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. В обгрунтування заявлених вимог вказує, що 26.11.2003 року померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в с. Омельне по вул. Незалежності, 25, Ківерцівського району Волинської області. Ще за свого життя [PERSON] зробила заповітне розпорядження, згідно якого заповіла вищевказаний житловий будинок [PERSON] та [PERSON] Відповідач по справі [PERSON] пропустила визначений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, не бажає його продовження, та не проти, щоб свідоцтво про право власності видавалось на імя позивача, про що написала відповідну заяву. У даний час вона звернулася до нотаріальної контори для документального оформлення свого права на спадщину за заповітом, однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно на імя спадкодавця. Просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в с. Омельне по вул. Незалежності, 25, Ківерцівського району Волинської області, в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує та просить розгляд справи проводити у його відсутності /а.с. 26/. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала заяву про визнання заявленого позову та розгляд справи у її відсутності /а.с. 27/. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 140958 актовий запис № 1938, виданого Відділом РАЦС Луцького МУЮ Волинської області, [PERSON] померла 26.11.2003 року /а.с. 6/. Згідно витягу з погосподарської книги № 3 за 2016 рік Омельненської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, довідки для оформлення спадщини №435 від 23.08.2016 року, виданих Омельненською сільською радою Ківерцівського району Волинської області та архівної довідки №473/13-24 від 16.11.2016 року, померлій [PERSON] належить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в с. Омельне по вул. Незалежності, 25, Ківерцівського району Волинської області /а.с. 8-10/. Таким чином, на момент відкриття спадщини діяв Цивільний Кодекс України в редакції 1963 року, оскільки часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, тому при вирішенні даного позову слід застосовувати норми даного Кодексу. Відповідно до ст. 527 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 524 ЦК України (редакції 1963 року), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно заповіту від 22.07.1999 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Омельненської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, [PERSON] заповіла вищевказаний житловий будинок своїй дочці [PERSON] та внучці [PERSON] /а.с. 7/. Відповідно до заяви [PERSON] від 05.10.2016 року, в шестимісячний строк остання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавала, фактично в управління чи володіння спадковим майном не вступала, на видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом та отримання спадкового майна не претендує /а.с.11/. Як вбачається з повідомлення Ківерцівської Державної нотаріальної контори № 2145/01-16 від 12.12.2016 року та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 46117094 від 12.12.2016 року, після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа № 454 за 2016 рік. 13.10.2016 року із заявою про пропущення 6-ти місячного строку, встановленого законом для прийняття спадщину звернулася [PERSON] Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися і свідоцтва про право на спадщину не видавалося /а.с. 28-29/. Разом з тим, постановою Ківерцівської державної нотаріальної контори від 13.10.2016 року № 1790/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно на імя спадкодавця /а.с. 17/. Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити згідно заявлених вимог.

Outcome: approved