Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON] ) звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ) про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з відповідачем мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Відповідач не надає кошти на утримання сина, домовленості про утримання сина між ними не досягнуто, а тому вона була вимушена звернутися до суду про стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 20 листопада 2018 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків. Ухвалою суду від 17 грудня 2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не надходило. У встановлений строк відповідач відзиву на позовну заяву суду не надав. У судове засідання позивач не з`явилася, однак надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та розгляд даної справи проводити за її відсутністю. Відповідач у судове засідання не з`явився, однак його представник у судовому засіданні позов визнав частково та не заперечував проти стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/5 частки від всіх видів заробітку, щомісячно. При цьому пояснив, що відповідачу встановлена третя група інвалідності з дитинства, він офіційно не працює, а єдиним його доходом є пенсія. Також вказував, що обов`язок по утриманню дитини покладається рівною мірою на двох батьків. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони з 2011 року по травень 2014 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] , яке наявне в матеріалах справи. Судом також встановлено, що сторони проживають окремо. Їх син [PERSON] проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні, що не заперечувалось у судовому засіданні представником відповідача, а тому відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України вказані обставини не підлягають доказуванню. Згідно з поясненнями представника відповідача, [PERSON] встановлено ІІІ групу інвалідності з дитинства, а відповідно до змісту позовної заяви позивачу достовірно відомо про цю обставину, тому у суду не має сумнівів щодо її достовірності і відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України вказана обставина не підлягає доказуванню під час розгляду даної справи. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. А частиною 3 цієї статті встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. За змістом ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою ВРУ № 789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 8, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального. Морального, культурного, духовного та соціального розвитку, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків. Аналіз указаних положень законодавства, яке регулює спірні правовідносини, дає підстави для висновку про те, що праву дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття кореспондує обов`язок батьків утримувати свою дитину до її повноліття та забезпечувати в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідні для розвитку дитини, який має бути виконаний батьками з урахуванням принципу найкращого забезпечення інтересів дитини. За відсутності домовленості між батьками щодо способів виконання обов`язку утримувати дитину (частина перша статті 181 СК України), передбачене законом право отримання аліментів на дитину одним із подружжя, не залежить від того перебувають батьки дитини у шлюбі чи ні, живуть вони разом чи окремо один від одного. При визначенні розміру аліментів, суд виходить із засад розумності та справедливості, а також враховує стан здоров`я відповідача та матеріальне становище. Таким чином з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду (29.10.2018 року) та до досягнення дитиною повноліття. На думку суду, розмір аліментів в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача на місяць є необхідним і достатнім для забезпечення належного утримання дитини. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial