Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

[PERSON] (далі - «Позивач») звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - «Відповідач»), третя особа - Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області, про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на наступні обставини. Вона перебувала у шлюбі з Відповідачем з 21.04.2007 року. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.11.2012 року даний шлюб було розірвано. [INFO] від шлюбу у сторін народився син - [PERSON] . 19.09.2013 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з Відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу), однак не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.08.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Але, внаслідок невиконання Відповідачем покладених на нього обов`язків, по сплаті аліментів утворилась заборгованість. Увесь час з моменту припинення шлюбних відносин, син проживає разом з матір`ю і знаходиться на її утриманні. Відповідач від виконання своїх батьківських обов`язків ухиляється. Також Позивач вважає, що у зв`язку з внесенням змін до ч.2 ст.182 СК України в частині мінімального розміру аліментів, необхідно ухвалити відповідне судове рішення про збільшення розміру аліментів. Посилаючись на приписи ч.2, ч.3 ст. 166, п.2 ч.1 ст.164, ст.180-183 СК України, Позивач просила позбавити Відповідача батьківських прав відносно їх сина та збільшити розмір аліментів, стягнувши з Відповідача на її користь аліменти у розмірі ? частина всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, щомісячно з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 21.03.2019 року було відкрито провадження у даній справі, призначено судове засідання та постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с. 23-24). 10.04.2019 року Відповідач направив на адресу суду відзив на позов у якому зазначив, що позовні вимоги [PERSON] , щодо позбавлення його батьківських прав та збільшення розміру аліментів не визнає в повному обсязі. Зазначив, що відповідно до рішення суду від 19.09.2013 року він постійно сплачував аліменти на утримання сина [PERSON] . З 2013 року вони утримувалися із його заробітку за місцем основної роботи. З 2015 року він не працював та знаходився на обліку в центрі зайнятості, але все одно перераховував аліменти за адресою Позивача у м.Київ та с.Устимівка Васильківського району, які до нього поверталися як неотримані. Про це, а також про подальше працевлаштування він повідомляв державного виконавця, оскільки не мав та не має наміру ухилятися від сплати аліментів. Крім того, не зважаючи на офіційне стягнення та сплату аліментів, він як батько дитини приймає участь і в додаткових витратах на дитину, а саме: у 2015 році купив велосипед та мобільний телефон, в 2017 році він знову купив синові телефон оскільки попередній загубився, час від часу поповнює мобільний зв`язок [PERSON] та дає кошти на кишенькові витрати. Відповідач зазначив, що сама Позивач перешкоджає йому приймати участь у спілкуванні та вихованні дитини, не дозволяє спілкуватися навіть по телефону, а коли такі розмови відбуваються, то це має бути тільки в її присутності та з її дозволу. Незважаючи на заборону з боку Позивача, він намагається проводити час з сином. Під час літніх канікул він забирав його до себе у м.Біла Церква, в 2017 році [PERSON] разом з його рідною сестрою та її сином їздив відпочивати на море, відпочинок оплачував він. В 2018 році Позивач не дозволила синові поїхати з ним відпочивати на море, хоча син цього дуже хотів. Також Відповідач висловив незгоду з рішенням Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 29.01.2019 року №66, оскільки внаслідок невірного зазначення Позивачем його адреси, він не повідомлявся про засідання комісії з питань захисту прав дитини. Також він не викликався на таке засідання й по телефону, хоча його номер Позивачем було зазначено правильно. З цього приводу ним було подано відповідну скаргу. За твердженням Відповідача, Службою у справах дітей взагалі не встановлено характер стосунків між ним та сином, всі висновки зроблено виключно зі слів матері та на підставі наданої нею неправдивої інформації. Заява його 11-річного сина про нібито підтримку матері у питанні позбавлення Відповідача батьківських прав відібрана у дитини всупереч ст.171 СК України та завірена начальником відділу захисту прав та інтересів дитини [PERSON] із перевищенням його повноважень. Дана заява написана під диктовку та насправді відображає думку не дитини, а його матері. Посилаючись на приписи ст.164, 171 СК України Відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити повністю (а.с. 32-35). 15.07.2019 року у судовому засіданні Позивач підтримала доводи позовної заяви та пояснила наступне. До цього часу Відповідач дуже рідко спілкувався з дитиною, приблизно один раз на півтора-два місяці. Відповідач та його мати періодично брали сина до себе додому. Останній раз Відповідач забирав сина на два дні наприкінці червня цього року - приблизно два тижня тому. Зі слів сина вони були на дачі Відповідача у селі Ковалівка Васильківського району. Відповідач допомоги не надає, навчанням дитини не цікавиться, після подачі позову сплатив заборгованість по аліментах у сумі чотири тисячі гривень. У 2017 році Відповідач з сином їздив на море, дитина повернулася задоволена. На 1 вересня 2018 року Відповідач купив сину портфель, штани, сорочку, нижню білизну. Вона була цим задоволена. Також Відповідач брав до себе дитину на зимові канікули. По телефону Відповідач спілкується з сином, але дуже рідко, приблизно один раз на три тижня. Також Відповідач у цьому році на Пасхальні свята забирав сина на дачу, той повернувся у доброму стані. До органу опіки та піклування за встановленням графіку побачень батька та дитини вона не зверталася. Її новий цивільний чоловік буде нормально сприймати, якщо Відповідач буде приходити додому до сина та спілкуватися з ним у його кімнаті. Представник Позивача підтримав доводи позовної заяви, просив її задовольнити повністю. Пояснив, що хоча Відповідач і придбав сину велосипед та відправив його зі своєю сестрою на відпочинок, втім, це був його законний обов`язок. При цьому, Відповідач від виконання своїх батьківських обов`язків ухиляється. 15.07.2019 року у судовому засіданні Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог та пояснив наступне. Він дуже любить свого сина, телефонує йому кожні вихідні. Втім, Позивач періодично не дозволяє їм бачитися. Минуле літо дитина провела у нього вдома: на квартирі і на дачі. Вони також разом їздили відпочивати. Він купив сину новий телефон, велосипед. Іноді, коли він телефонує сину, у нього телефон відключений по два тижня, оскільки, як каже дитина, Позивач забирає у нього телефон за погані оцінки у школі. На минуле 1 вересня він оказав сину допомогу приблизно на дві тисячі гривень. Він цікавиться у сина як його справи у школі, у житті. Борг зі сплати аліментів дійсно у нього виник, втім, він його погашає, бухгалтерія за новим місцем його роботи автоматично перераховує кошти Позивачу. Цей борг виник із-за помилки державного виконавця, який не передав виконавчий документ за місцем його попередньої роботи. А декілька платежів йому було повернуто, оскільки Позивач не проживала за місцем своєї реєстрації у м.Києві. Представник Відповідача заперечував проти задоволення позову, просив відмовити Позивачу повністю. Пояснила, що Позивач підтвердила надання допомоги Відповідачем. Заява малолітньої дитини на адресу Служби у справах дітей відібрана з перевищенням повноважень посадової особи. 15.05.2019 року представник особисто була присутня на засіданні комісії, яка дійшла до висновку про відсутність підстав для позбавлення Позивача батьківських прав. Зміна встановленого законодавством мінімального розміру аліментів не є підставою для перегляду судового рішення. 15.07.2019 року у судовому засіданні представник третьої особи - Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради пояснив, що наприкінці листопада 2018 року Позивач звернулася за наданням висновку щодо позбавлення Відповідача батьківських прав відносно їх сина. Рішенням виконавчого комітету від 29.01.2019 року було затверджено відповідний позитивний висновок. Проте, 15.05.2019 року відбулось повторне засідання комісії з питань захисту прав дитини за скаргою Відповідача, на якому було ухвалено нове рішення про недоцільність позбавлення Відповідача батьківських прав відносно його сина. 04.09.2019 року у судовому засіданні представник третьої особи додатково пояснив, що 27.11.2018 року до нього на консультацію прибула Позивач з дитиною. Вона написала заяву про надання висновку щодо позбавлення Відповідача батьківських прав. В ході спілкування він запропонував малолітній дитині [PERSON] написати заяву щодо позбавлення його батька батьківських прав, а він її засвідчив,

Outcome: dismissed