Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], [PERSON], Органу приватизації СВК «СІЧ», виконавчого комітету Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, яким просив визнати свідоцтво про право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], видане 25 жовтня 2002 року, частково недійсним в частині визнання права власності на житло за відповідачами [PERSON] та [PERSON]; виключити із свідоцтва про право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], [PERSON] та [PERSON]; стягнути з відповідачів судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що з 29 квітня 1988 року по вересень 2008 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого мають доньку [PERSON] В період шлюбу [PERSON] та [PERSON] набули право власності шляхом приватизації на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. 02.04.2002 року відповідач [PERSON] відчужила зазначену квартиру [PERSON], шляхом укладення з останнім договору купівлі-продажу. В 2002 році ним, як механіком державного сільськогосподарського підприємства, було отримано ордер № 246 на право заняття квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] із сім'єю - [PERSON] та донькою [PERSON], на підставі якого відповідачі вселились у зазначену квартиру. 23.09.2001 року Наказом Директора КСП «Голубівське» №31 йому було надано дозвіл на приватизацію квартири [ADDRESS] району Дніпропетровської області, на підставі якого було винесене відповідне Розпорядження. В 2010 році після звернення відповідачки [PERSON] з позовом до нього про вселення йому стало відомо про наявність Рішення Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 29 травня 2003 року про до приватизацію житлової квартири [ADDRESS]. Оскільки згоди на до приватизацію він не надавав, він звернувся до Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області щодо незаконності винесеного рішення, у зв'язку з чим Рішенням Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 28.07.2010 року, попереднє Рішення Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області про до приватизацію було скасоване. Згідно з ч.5 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», кожний громадянин України має право приватизувати займане ним жило безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] порушили норми закону щодо єдиноразової приватизації, вони повинні бути виключені зі свідоцтва про право власності на квартири [ADDRESS]. Представник [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги [PERSON], мотивуючи їх обставинами викладеними у позовній заяві, пояснивши при цьому, що згоди на до приватизацію [PERSON] не надавав, у зв'язку з чим було скасоване відповідне рішення Голубівської сільської ради. А тому, внесення в свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] відповідачів, як співвласників є незаконним, у зв'язку з чим в цій частині свідоцтво підлягає визнанню недійсним, відповідачі підлягають виключенню з нього. Проти застосування строків позовної давності заперечувала, зазначивши, що про той факт, що квартира приватизована не на нього одного, її довірителю стало відомо лише після звернення [PERSON] з позовом до суду про вселення в 2010 році, а тому саме з цього моменту повинен відраховуватись строк, з якого [PERSON] стало відомо про його порушене право. [PERSON] та її представник [PERSON] проти задоволення позову заперечували, зазначивши, що квартира [ADDRESS] була надана на склад сім'ї, про що свідчить її площа, і приватизована була в послідуючому складом сім'ї [PERSON] - [PERSON], [PERSON] та їх донькою [PERSON] Грошей за квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] від [PERSON] вона не отримувала. [PERSON] було відомо з самого початку, тобто з 2002 року, про те, що вони втрьох є співвласниками даної квартири, зокрема через те, що на момент приватизації спірної квартири, їх донька [PERSON] була неповнолітньою, і орган опіки та піклування не надав би згоди на відчуження квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] у разі відсутності іншого рівнозначного житла, у зв'язку з чим просили суд застосувати строки позовної давності. Представники відповідачів Органу приватизації СВК «СІЧ», виконавчого комітету Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явились, від представника виконавчого комітету Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області надійшла заява про розгляд справи у свою відсутність (а.с.30). В судовому засіданні був допитаний свідок [PERSON], який в судовому засіданні пояснив, що він працював у колгоспі. У зв'язку з тим, що він не мав власного житла, він звернувся у сільраду з проханням надати йому у користування житло. Шляхом укладення договору купівлі- продажу, йому була передана квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], однак грошей він за дану квартиру він не платив. Договір купівлі-продажу було укладено лише через те, що дана квартира вже була приватизована. Після того, як почались судові процеси, [PERSON] постійно йому погрожував, просив надати свідчення в суді про те, що за дану квартиру ним були сплачені кошти, однак дана обставина не відповідає дійсності. Інші обставини йому не відомі. Суд, заслухавши сторони, їх представників, показання свідка, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступних висновків. З 29.04.1988 року по 04.07.2008 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON] Дана обставина не заперечувалась сторонами в судовому засіданні, а також встановлена Рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 23.11.2010 року, яке набрало чинності у встановленому законом порядку (а.с.32-34), а тому в порядку ст. 61 ЦПК України не підлягає доведенню. В період шлюбу [PERSON] та [PERSON] набули право власності шляхом приватизації на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] (а.с.7-8). 02.04.2002 року відповідач [PERSON] відчужила зазначену квартиру [PERSON], шляхом укладення з останнім договору купівлі-продажу на Новомосковській товарній біржі (а.с.9-11). В 2002 році ним, [PERSON], як працівником державного сільськогосподарського підприємства, було отримано ордер № 246 на право заняття квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] із сім'єю - [PERSON] та донькою [PERSON] (а.с.12), на підставі якого відповідачі вселились у зазначену квартиру. 23.09.2001 року Наказом Директора КСП «Голубівське» №31 [PERSON] було надано дозвіл на приватизацію квартири [ADDRESS] (а.с.14), на підставі якого було винесене відповідне Розпорядження (а.с.13) та видано свідоцтво на право власності на житло від 25.10.2002 року (а.с.15). Посилання представника позивача на той факт, що вказане свідоцтво було видане лише на ім'я [PERSON], а потім туди були додруковані [PERSON] та [PERSON], не можуть бути прийняті судом, оскільки позивачем в порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів на підтвердження даної обставини. Не можуть бути прийняті судом і посилання представника позивача на той факт, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] була приватизована [PERSON] одноособово, виходячи з наступного. Згідно з ч.1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів. Згідно з ч.2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. У зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що спірна квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], була приватизована сім'єю [PERSON] у складі [PERSON], [PERSON], [PERSON], які мешкали у даній квартирі на підставі ордеру № 246 на право заняття квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Крім того, згідно з ч.1 ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація здійснюється шляхом, безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю. Враховуючи дані вимоги законодавства, а також той факт, що загальна площа приватизованої квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], складає 53,6 квадратних метрів, що значно перевищує розмір площі, належної до приватизації однією особою, суд приходить до висновку, що дана квартира була приватизована сім'єю [PERSON], а не одноособово [PERSON] Дана обставина встановлена і Рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 23.11.2010 року, яке набрало чинності у встановленому законом порядку (а.с.32-34), а тому в порядку ст. 61 ЦПК України не підлягає доведенню. Однак, згідно з ч.5 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Відповідач [PERSON] не заперечувала того факту, що 26.06.1998 року вони разом з донькою [PERSON] набули право власності шляхом приватизації на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] (а.с.7-8). Дана обставина підтверджена і іншими доказами, наявними в матеріалах справи, а саме відповідним розпорядженням органу приватизації (а.с.7) та свідоцтвом про право власності на житло (а.с.8). Щодо договору купівлі-продажу, укладеного на Новомосковській товарній біржі, то, не будучі нотаріально засвідченим, цей договір не може свідчити про перехід права власності до [PERSON] Інших доказів на підтвердження того, що [PERSON] набув право власності на квартиру, розташовану, [ADDRESS], суду не надано. А тому, виходячи з вимог ч.5 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] не мали права на повторну участь у приватизації державного житлового фонду. Але суд вважає за необхідне в даному випадку застосувати строки позовної давності, про застосування яких було заявлено позивачем та її представником, виходячи з наступного. Згідно зі ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Згідно з ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Посилання позивача [PERSON] та його представника на той факт, що про приватизацію спірної квартири складом сім'ї у кількості трьох осіб йому стало відомо лише після звернення [PERSON] з позовом до суду про вселення, не можуть бути прийняті судом, оскільки судом в судовому засіданні досліджена цивільна справа № 2-491/11 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Органу приватизації СВК «СІЧ», виконавчого комітету Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання свідоцтва про право власності недійсним (а.с.3-6 Додатку - цивільної справи № 2-491/11). Дана цивільна справа містить позов [PERSON], який надійшов до Новомосковського міськрайонного суду 08.12.2009 року, в якому позивач, зокрема, просив визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], видане 25 жовтня 2002 року, з тих же підстав, що і в позовній заяві, яка є предметом розгляду в даній цивільній справі. Ухвалою суду від 25.10.2011 року, позовна заява за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Органу приватизації СВК «СІЧ», виконавчого комітету Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання свідоцтва про право власності недійсним, залишена без розгляду, однак її наявність, на думку суду, беззаперечно свідчить про те, що на момент її подачі - 08.12.2009 року, [PERSON] було достеменно відомо про те, що свідоцтво про право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], від 25 жовтня 2002 року, видане на склад сім'ї - [PERSON], [PERSON], а також [PERSON] Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що трирічний строк позовної давності позивачем пропущено, а тому вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову, застосувавши строки позовної давності. Щодо посилання представника позивача на Рішення Голубівської сільської ради про до приватизацію та Рішення про скасування Рішення про до приватизацію, від дати винесення яких, на думку позивача, слід відраховувати строки позовної давності, то з цих підстав суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Враховуючи, що Розпорядження, на підставі якого видане свідоцтво про право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], винесене Директором Державного сільськогосподарського підприємства «Голубівське», суд приходить до висновку про те, що спірна квартира до її приватизації, знаходилась в господарському віданні чи оперативному управлінні державного підприємства і не відносилась до житлового фонду місцевих рад народних депутатів. А тому посилання позивача на Рішення Голубівської сільської ради, як про до приватизацію так і про скасування Рішення про до приватизацію, є безпідставним, оскільки Глубівська сільська рада Новомосковського району Дніпропетровської області не була органом приватизації квартири розташованої за адресою: [ADDRESS]. Показання свідка [PERSON] не спростовують висновків суду про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed