Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

[PERSON], діючи від свого імені та як законний представник неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], звернулась з вказаним позовом до [PERSON] посилаючись на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] та після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири під [ADDRESS], але за часів життя спадкодавець своє право власності на це майно не зареєстрував. Вказана квартира була придбана під час її шлюбу з спадкодавцем, тому 1/2 цієї квартири належить їй як частина у спільному майні подружжя. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є позивачка, неповнолітня донька [PERSON], відповідач [PERSON] як син спадкодавця. Мати спадкодавця [PERSON] відмовилась від спадщини сина на користь відповідача. Позивачка просить суд визнати за нею право власності на 5/8 частин квартири, а за її неповнолітньою донькою визнати право власності на 1/8 частину квартири під [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом та просив суд визнати за ним право власності на 1/4 частину кватири під [ADDRESS], а також припинити право власності спадкодавця [PERSON] на зазначену квартиру. У судове засідання сторони не з'явились, кожна з них окремо звернулись до суду з заявами про підтримання своїх позовів та розгляд справи у їх відсутності. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що даний первісний позов підлягає задоволенню, а зустрічний позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що з 23 жовтня 1999 року позивачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та вони є батьками неповнолітньої [PERSON], 14 грудня 1999 року. Згідно з ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з договором купівлі-продажу від 16 листопада 2004 року, який посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за №3154, [PERSON] придбав у власність двокімнатну кватиру під [ADDRESS], загальною площею 43,2 кв.м, житловою площею 28,8 кв.м. Відповідно до ч.4 ст.334 ЦК України, яка діяла на час укладання зазначеного договору купівлі-продажу, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Зазначений договір купівлі-продажу від 16 листопада 2004 року зареєстрований у Державному реєстрі правочинів, що підтверджується відповідним витягом №320019 від 16 листопада 2004 року. Тому суд вважає, що в силу ст.ст.60, 70 СК України та ч.4 ст.334 ЦК України (в редакції, що діяла на час укладання договору) внаслідок укладання 16 листопада 2004 року договору купівлі-продажу позивачка та її чоловік [PERSON] у рівних частинах набули право власності на зазначену спірну квартиру. [PERSON] помер [INFO] та заповіт не залишив. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/2 частину спірної квартири. Згідно з ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Позивачка [PERSON] та донька [PERSON] на день смерті [PERSON] проживали разом з ним за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] є сином померлого [PERSON] та прийняв його спадщину шляхом звернення 21 жовтня 2011 року до Іллічівської міської державної нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини. Мати спадкодавця [PERSON] 26 жовтня 2011 року відмовилась від спадщини сина [PERSON] на користь сина померлого - відповідача по справі [PERSON] Іллічівська міська державна нотаріальна контора своїм листом від 23 січня 2014 року за вих..№52 повідомила позивачку [PERSON] про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру, оскільки право власності спадкодавця на це майно не було зареєстровано у Овідіопольському РБТІ. Але вищенаведена попередня редакція ч.4 ст.334 ЦК України, яка діяла на час укладання 16 листопада 2004 року договору купівлі-продажу спірної квартири [PERSON], була змінена на підставі Закону України №1878-VI від 11 лютого 2010 року та тільки після набрання ним законної сили має застосовуватися правило, відповідно до якого право власності за договором відчуження нерухомого майна, яке підлягає державній реєстрації, виникає з дня реєстрації такого права. Таким чином, спадкодавець [PERSON] набув право власності на 1/2 частину спірної квартири, а сторони по справі та неповнолітня [PERSON] належним чином прийняли цю спадщину. З врахуванням вищенаведених, встановлених судом обставин, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що за позивачкою має бути визнано право власності на 1/2 частину спірної квартири як її частку у спільному майні подружжя та на 1/8 частину спірної квартири в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] її чоловіка [PERSON] Загальний розмір частки позивачки у спірній квартирі складає 5/8. За неповнолітньою [PERSON] має бути визнано право власності на 1/8 частку, а за відповідачем [PERSON] право власності на 1/4 частку спірної квартири в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] їх батька [PERSON] Щодо зустрічних позовних вимог про припинення права власності померлого [PERSON] на спірну квартиру суд вважає, що вони задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до ч.4 ст.25 ЦПК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Згідно з ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Outcome: partial