Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON], третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, матеріальної шкоди в сумі 197584,86 грн., витрат за послуги по проведенню автотоварознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріальної шкоди в розмірі 650 грн., витрат по оплаті послуг евакуатора в сумі 600 грн., витрат по оплаті штраф-майданчика в розмірі 570 грн., моральної шкоди в сумі 10000 грн., а також відшкодування витрат на оплату правової допомоги в розмірі 2000 грн. та сплаченого судового збору в сумі 1600 грн. В судовому засіданні, яке відбулося 22.11.2017 року, представником відповідача було заявлено клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна». Вказане клопотання було судом задоволено. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач 22.10.2016 року приблизно о 22:10 год. у темний час доби, за відсутністю атмосферних опадів, при включеному зовнішньому освітленні, знаходячись у тверезому у стані, керуючи на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], посвідчення водія серії [NUMBER], автомобілем «3A3-DAEWOO» реєстраційний номер [NUMBER], в якому в якості пасажирів знаходились: [PERSON], [PERSON], [PERSON] перетинав регульоване дорожніми знаками, обладнане світлофором перехрестя між пр-том Центральний та пр-том Гвардійський м. Сєвєродонецька. В цей час позивач, будучі у тверезому стані, керуючи належнім йому на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], посвідчення водія серії [NUMBER], автомобілем [NUMBER], в якому в якості пасажирів на задньому місці знаходились: [PERSON], [PERSON], [PERSON], рухався по головній дорозі проїзної частини пр-ту Гвардійський в напрямку пр-ту Центральний м. Сєвєродонецька. Відповідач, перетинаючи перехрестя між пр-том Центральний та пр-том Гвардійський м. Сєвєродонецька, діючи всупереч вимогам пункту 16.11. ПДР України, не переконавшись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, продовжив рух по проїжджій частині пр-ту Центральний в напрямку пр-ту Гвардійський м. Сєвєродонецька, внаслідок чого допустив зіткнення правою бічною стороною керованого ним автомобілю «3A3-DAEWOO» реєстраційний номер [NUMBER], з передньою частиною автомобіля [NUMBER]. Внаслідок ДТП пасажир [PERSON] отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, а автомобіль позивача - значні механічні пошкодження. Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 26.09.2017 року по справі № 428/2102/17 кримінальне провадження № 12016130370003054 стосовно відповідача закрито та його звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв'язку з примиренням з потерпілим та відшкодуванням завданих збитків на підставі ст. 46 КК України. Висновком експертного авто товарознавчого дослідження щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу № 52 від 03.05.2017 року встановлена вартість матеріальної шкоди, заподіяної володільцю автомобілю [NUMBER], яка становить 197584,86 грн. За послуги по проведенню авто товарознавчого дослідження на підставі договору № 60 від 08.12.2016 року позивачем відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 220 від 03.05.2017 року сплачено експерту 650 грн. За транспортування на евакуаторі пошкодженого автомобіля на штрафний майданчик та його перебування на штрафному майданчику з 23.10.2016 року по 29.11.2016 року позивач сплатив ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] відповідно 600 грн. та 570 грн. Крім матеріальних збитків позивачу було завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що внаслідок пошкодження його автомобіля у нього з'явились та спостерігаються до теперішнього часу психотравматичні розлади, які стали причиною негативних емоцій, переживань, у зв'язку з чим, позивач втратив душевний спокій, у нього з'явилися відчуття тривоги, занепокоєння, оскільки він не може змиритись з таким непрофесійним водінням автомобіля відповідачем, що в свою чергу відобразилось на незручності у своїй офіційній роботі в таксі, пов'язаної з постійним використанням автомобіля. Внаслідок заподіяння позивачу суттєвої душевної травми, позивач не міг та не можу досі повноцінно відзначати з родичами та друзями жодне зі свят, оскільки погано себе почуває, бо його не залишають думки про це ДТП, у нього моторошиться в голові, виникають спонтанні напади страху, а також інші неприємні відчуття, які навіть, неможливо описати словами. У зв'язку з чим позивач емоційно пригнічений, безрадісний та пригноблений, що перешкоджає йому не лише відзначати свята, але й навіть просто спілкуватися з родичами, друзями, знайомими та колегами, оскільки це викликає в позивача швидку стомлюваність. У позивача до цих пір відчувається: запаморочення, потемнення в очах, забудькуватість, зниження концентрації уваги і реагування на те, що відбувається навколо нього. Позивача до цього часу продовжує переслідувати страх їзди в будь-яких видах автотранспорту, який він особливо відчуває, побачивши транспортні засоби, що рухаються з боку, відчуття тривоги, хвилювання та боязнь за своє здоров'я і життя не покидають позивача. Все це викликає у позивача пригнічений настрій, апатію, близьку до депресії, небажання брати участь в будь-яких колективних чи розважальних заходах, у зв'язку з чим, позивач не може вести активний, повноцінний спосіб життя здорової людини. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в суму 10000 грн. Крім того, для підготовки матеріалів для звернення з позовом до суду я був змушений звернутися по правову допомогу до адвоката, послуги якого обійшлися 2000 грн. Таким чином, судові витрати складаються з оплати послуг з проведення оцінки матеріальних збитків в сумі 650 грн., послуг з транспортування евакуатором пошкодженого автомобіля в сумі 600 грн., послуг штраф майданчика за період з 23.10.2016 року по 29.11.2016 року в сумі 570 грн. та правової допомоги адвоката в сумі 2000 грн. З огляду на викладене, позивач звернувся з даним позовом до суду. Позивач та його представник в судовому засіданні 12.12.2017 року позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись при цьому на доводи, викладені у позові, та просили їх задовольнити. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні 12.12.2017 року позовні вимоги не визнали, зазначивши, що пошкодження автомобіля позивача зазначені у протоколі огляду транспортного засобу від 08.12.2016 року викликає підозру оскільки дорожньо-транспортна пригода відбулася 22.10.2016 року. Для проведення експертизи необхідно було розібрати автомобіль, що позивач і зробив без присутності відповідача. Експертизу також було проведено без відповідача, а тому вона у нього викликає сумніви. Витрати, які поніс позивач на евакуатор, відповідач згоден компенсувати. Позивачем було укладено договір про зберігання автомобіля з приватним підприємцем, за зберігання автомобіля на автостоянці за період з 23.10.2016 року по 29.11.2016 року позивач сплатив 570 грн. Вказану суму відповідач не визнає, оскільки автомобіль позивач міг забрати відразу та не зберігати його на автостоянці. Правова допомога в сумі 2000 грн. нічим не підтверджена. Крім того, представник відповідача зазначив, що у випадку задоволення судом позовної вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди, повинні бути повернені відповідачу пошкоджені деталі, які були замінені. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. У зв'язку із неявкою в судове засідання 26.12.2017 року всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортною пригодою від 22.10.2016 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 22.10.2016року між транспортним засобом «3A3-DAEWOO», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням відповідача та транспортним засобом «SKODA OCTAVIA А5 ЗНГ», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням позивача. Автомобіль «SKODA OCTAVIA А5 ЗНГ», реєстраційний номер [NUMBER], отримав пошкодження: передня частина автомобіля, ліве та праве передні крила, лобове скло з права, спрацювали подушки безпеки, пошкоджені передні блок-фари. У відповідності до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], транспортний засіб «SKODA OCTAVIA А5 ЗНГ», реєстраційний номер [NUMBER] зареєстрований за [PERSON]. 26.09.2017 року ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області кримінальне провадження у відношенні [PERSON] за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України, закрито у зв'язку з примиренням з потерпілим [PERSON] Крім того, з тексту даної ухвали вбачається, що [PERSON] обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Обвинувачений [PERSON] у вчиненому щиро покаявся. Дана ухвала набрала законної сили 04.10.2017 року. У відповідності до висновку № 52 експертного автотоварознавчого дослідження, складеного 03.05.2017 року, вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля «SKODA OCTAVIA А5 ЗНГ», реєстраційний номер [NUMBER], на момент ДТП визначається рівною ринкової вартості транспортного засобу та складає 197584,86 грн. З заяви позивача вбачається, що після ремонту пошкодженого автомобіля в нього залишилися деформовані деталі: номерний знак, облицювання переднього бамперу, панель переднього бамперу, захисна накладка переднього бамперу ліва та права, повітропровід передній, кронштейн переднього бамперу, решітка радіатора з емблемою, капот, замок капоту, фари передні ліва та права, фара протитуманна ліва, крило переднє ліве, кронштейн нижній крила переднього лівого, панель передня, крило переднє праве, кронштейн крила переднього правого, підкрилок передній правий, повітропровід передній нижній лівий та правий, кронштейн двигуна лівий, скло вітрове, радіатор, кондиціонер, кожух вентилятора, вентилятор, повітряний фільтр, повітропроводи повітряного фільтра, подушка безпеки водія та переднього пасажира. Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного. Статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками визнаються: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з ч. 3ст. 386 ЦК України власник, права якого порушено, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. На підставі ч. 1ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1,2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів тому, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди і ін.) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, заподіяна зіткненням двох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, заподіяна одному з вини другого, відшкодовується винною особою. У відповідності до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Аналізуючи викладене, вбачається, що в результаті ДТП відповідачем позивачу було заподіяно матеріальну шкоду, яка полягає у вартості запчастин, які були пошкоджені та підлягали заміні. Сума матеріальної шкоди, визначена згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 52, складеного 03.05.2017 року, не підлягає стягненню з відповідача у повній мірі, оскільки для визначення суми шкоди було враховано вартість робіт по заміні деталей, які позивачем були проведені власноручно. Разом з тим, позивачем було надано перелік пошкоджених запчастин, які були ним замінені та перебувають у позивача в наявності. Крім того, відповідно до п. 14 абзацу 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. З огляду на викладене, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає матеріальна шкода в сумі 106046,78 грн., яка складається з вартості, взятої з висновку № 52 від 03.05.2017 року, наступних замінених позивачем запчастин: номерний знак - 300 грн., облицювання переднього бамперу - 5883,80 грн., панель переднього бамперу - 497,90 грн. та 109,63 грн., захисна накладка переднього бамперу ліва та права - по 566,58 грн. кожна, повітропровід передній - 294,02 грн., кронштейн переднього бамперу - 4466,37 грн., решітка радіатора з емблемою - 737,10 грн. та 395,20 грн., капот - 9178,87 грн., замок капоту - 876,42 грн., фари передні ліва та права - по 5513,52 грн. кожна, фара протитуманна ліва - 1374,32 грн., крило переднє ліве - 3736,63 грн., кронштейн нижній крила переднього лівого - 162,93 грн., панель передня - 1223,52 грн., крило переднє праве - 3736,63 грн., кронштейн крила переднього правого - 162,93 грн., підкрилок передній правий - 621,62 грн., повітропровід передній нижній лівий та правий - по 363,57 грн., кронштейн двигуна лівий - 623,78 грн., скло вітрове - 5377,02 грн., радіатор - 4816,28 грн., конденсатор - 5279,30 грн., кожух вентилятора - 1764,97 грн., вентилятор - 5332,17 грн., повітряний фільтр - 3719,30 грн., повітропроводи повітряного фільтра - 1501,93 грн., подушка безпеки водія - 13509,82 грн., подушка переднього пасажира - 17476,98 грн. Крім того, пошкоджені внаслідок ДТП деталі автомобіля позивача мають деяку остаточну вартість, а тому мають бути повернуті особі, яка відшкодує завдану шкоду. Суд звертає увагу на те, що відповідачем до суду не надано доказів на спростування вказаної суми матеріальної шкоди, завданої позивачу в результаті ДТП. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача понесених позивачем витрат на автотоварознавче дослідження в сумі 650 грн. підлягають задоволенню оскільки підтверджені квитанцією до прибуткового касового ордеру №220 від 03.05.2017 року та є витратами, які позивач зробив для відновлення свого порушеного права, а тому, відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України, має право на їх відшкодування. Витрати по оплаті послуг евакуатора в сумі 600 грн., підтверджені квитанцією від 23.10.2016 року та визнані відповідачем в судовому засіданні, а тому відповідно до ст. 206 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо стягнення витрат по оплаті штраф-майданчика в сумі 570 грн. суд зазначає наступне. У відповідності до копії товарного чеку від 29.11.2016 року позивачем [PERSON] за автостоянку автомобіля [NUMBER] з 23.10.16 року по 29.11.16 року сплачено 570 грн. Аналізуючи викладене вбачається, що автомобіль позивача перебував не на штраф-майданчику, як вказує позивач, а на автостоянці. Крім того, на підтвердження необхідності перебування транспортного засобу на автостоянці позивачем суду не надано жодного доказу. А тому судом не вбачається підстав для стягнення вказаних витрат з відповідача на користь позивача. Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди в сумі 10000 грн. суд зазначає наступне. Як вбачається з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.95 із подальшими змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 25.05.2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. У відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. В п.п. 5, 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, вказано, що суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Разом з тим, згідно методичних рекомендацій «Про відшкодування моральної шкоди», наданих Міністерством юстиції України листом від 13.05.2004 року за №35-13/797, моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді. Аналізуючи викладене, вбачається, що внаслідок дій відповідача позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягає у психологічних стражданнях, яких він зазнав внаслідок ДТП та пошкодження автомобіля. Позивач втратив душевний спокій, у нього з'явилися відчуття тривоги, занепокоєння, спонтанні напади страху, у зв'язку з чим позивач емоційно пригнічений та безрадісний. З огляду на викладене, зважаючи на глибину душевних страждань позивача,

Outcome: partial