Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

[PERSON] діючи через свого представника [PERSON] , звернулася до суду з позовом до Дігтярівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права власності на земельні ділянки, що належали [PERSON] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка залишила на ім`я позивачки заповіт. Позивачка належним чином прийняла спадщину останньої, тобто фактом подачі заяви до нотаріуса. До складу спадщини увійшли земельні ділянки із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: площею 2,8609 га за кадастровим номером 7423683600:03:000:0222 та площею 0,5170 га за кадастровим номером 7423683600 :05:000:0213, які розташовані на території Дігтярівської сільської ради, Новгород-Сіверського району Чернігівської області. Але на даний час правовстановлюючий документ втрачено, що підтверджується оголошенням у засобах масової інформації. В зв`язку з тим, що державний акт втрачений, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Фактично на даний час позивачка позбавлена можливості в позасудовому порядку підтвердити право на земельні ділянки, власником яких за життя була [PERSON] . У судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, при цьому представник позивачки подав заяву про розгляд справи без їх участі, в якій зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Дігтярівської сільської ради у судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, з якої вбачається, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та, відповідно, для його задоволення, у зв`язку з цим, суд враховує наступне. Як встановлено, [INFO] в с.Дігтярівка, Новгород-Сіверського району Чернігівської області померла [PERSON] (а.с. 6). За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла [PERSON] державний акт на право власності на земельну частку (пай) серії ЧН №122652 від 05.02.2004 року, даний заповіт був посвідчений 15.11.2004 року Дігтярівською сільською радою за №61 (а.с.7). 06.02.2004 року [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН №122652, яким було посвідчено її право власності на земельні ділянки площею 2,8609 гектари з кадастровим номером 7423683600:03:000:0222 та площею 0,5170 гектари з кадастровим номером 7423683600:05:000:0213. Зазначені вище земельні ділянки розташовані на території Дігтярівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області (а.с.10,11,12). При цьому оригінал вказаного державного акту було втрачено, про що зроблено повідомлення в газеті «Сіверський край» від 09.04.2020 року (а.с. 21). Згідно з копією свідоцтва про шлюб від 27.07.2017 року серії [NUMBER] , після реєстрації шлюбу з [PERSON] , позивачка змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.8). Позивачка будучи спадкоємцем за заповітом належним чином прийняла спадщину [PERSON] та є єдиним її спадкоємцем, що підтверджується повідомленням Новгород-Сіверської районної державної нотаріальної контори від 25.03.2020 року (а.с.9). Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 2 статті 1236 ЦК України передбачено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Згідно з частиною першою статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Частиною першою статті 131 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набути у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Отже, після смерті [PERSON] право власності на земельні ділянки, перейшло до її спадкоємці за заповітом, якою є позивачка [PERSON] . Водночас остання не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON] , а саме на належні їй земельні ділянки, через відсутність правовстановлюючих документів на них (а.с.9). Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або невизнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Оскільки судом встановлено, що позивачка набула у порядку спадкування за заповітом право власності на земельні ділянки, розташовані на території Дігтярівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області площею 2,8609 гектари з кадастровим номером 7423683600:03:000:0222 та площею 0,5170 гектари з кадастровим номером 7423683600:05:000:0213, які належали [PERSON] і право власності останньої на які посвідчувалося державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 122652 від 06.02.2004 року, однак вказане право не визнається через відсутність документа, яким воно посвідчувалося, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для визнання позову відповідачем та у зв`язку з цим для задоволення позову повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved