Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Берегівського районного суду з позовом до [PERSON] міської ради, [PERSON], про визнання недійсним рішення [PERSON] міської ради № 176 від 25 квітня 2012 року і свідоцтва про право власності від 18 червня 2013 року, виданого [PERSON] міською радою [PERSON] на квартиру [ADDRESS] та їх скасування. Позов мотивований тим, що відповідач [PERSON] на земельній ділянці біля будинку № 15 по вул. Лисенка в м. Берегово, яка перебуває у їх спільному користуванні, незаконно звів кілька обєктів, які встиг узаконити, зокрема, гараж, вбиральню та прихожу, а також замурував вікно коридору квартири № 2. Тому позивач просив визнати недійсними та скасувати правовстановлюючі документи, якими визнано за відповідачем право власності на вказані обєкти. Крім того, вказав, що у свідоцтві про право власності на квартиру та рішенні міської ради вказані зовсім різні правові підстави набуття права власності. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав позов з підстав, викладених у ньому. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] заперечила проти позову з мотивів його безпідставності і ствердила, що при винесення оскаржуваного рішення міськради, а також видачі свідоцтва про право власності порушень не було. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] заперечив проти позову з мотивів того, що земельна ділянка та квартира за адресою будинку № 15 по вул. Лисенка в м. Берегово продані іншій особі [PERSON], який навіть не залучений до участі у справі ні у якості відповідача, ні у якості третьої особи. Крім того, вказав, що позовні вимоги жодним чином не доведені. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, враховуючи всі обставини, що мають істотне значення по справі, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків звільнення від доказування. Відповідно до договору дарування від 24.03.2015 року, відповідач [PERSON] подарував [PERSON] земельні ділянки за адресою вул. Лисенка, 15/1 в м. Берегово (а.с. 108-109). Відповідно до договору дарування від 27.02.2015 року, відповідач [PERSON] подарував [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с. 110). Вищевказані обєкти нерухомого майна зареєстровані на праві приватної власності за [PERSON], відповідно до витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с. 111-113). Тобто, у разі задоволення позову, будуть порушені права [PERSON], який не є учасником розгляду справи. Так, згідно з ч. 1 ст. 33 ЦПК України, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Однак у процесі розгляду справи, незважаючи на те, що представник відповідача [PERSON] вказував на вищевказану обставину позивачеві [PERSON], останній так і не заявив відповідного клопотання. Суд не вправі самостійно залучати іншу особу у якості відповідача за відсутності відповідного клопотання позивача. Крім того, жодними належними та допустимими доказами позивачем не доведено, що відповідач збудував гараж, вбиральню та прихожу, а також замурував вікно коридору квартири № 2. Зокрема, представником відповідача стверджено, що вікно було замуровано ще до 1992 року. Також, не відповідають дійсності твердження позивача про те, що відповідач звів на території належної йому земельної ділянки певні обєкти, адже земельна ділянка не належить виключно позивачу, вона перебуває у їх спільній власності. За таких обставин, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed