Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Свій позов обґрунтовує тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.09.1999 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міськвиконкому, про що було зроблено відповідний актовий запис № 870. Вказує, що спільне життя між ними не склалось через різні характери та погляди на життя. Разом не проживають . Шлюбні відносини припинені з 03.08.2014 року, коли відповідач залишила сім'ю. Шлюб існує формально. В шлюбі народилися двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які проживають з ним та перебувають на його утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає. Покликаючись на викладені обставини, шлюб, укладений з відповідачем, просив розірвати та стягнути з відповідача в його користь аліменти на утримання малолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. До початку розгляду справи позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судове засідання не з'явилася будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що шлюб між сторонами укладений 18.09.1999 року, який зареєстрований віддлілом реєстрації актів громадянського стану Луцького міськвиконкому, про що було зроблено відповідний актовий запис № 870, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 18.09.1999 року (а.с.6). Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. В судовому засіданні встановлено, що сімейне життя між сторонами не склалося, позивач та відповідач подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально. На основі наведеного та виходячи із вимог ст.112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб між ними слід розірвати. В шлюбі народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.4,5). Діти перебувають на утриманні позивача, відповідач коштів на утримання дитини добровільно не надає. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд враховує матеріальне становище сторін, відсутність у відповідача інших утриманців, а також те, що відповідач, будучи здоровою, працездатною особою, спроможна сплачувати аліменти на утримання малолітніх дітей. Крім того, суд бере до уваги, що згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» у 2015 році встановлений прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1032 грн., з 1 грудня - 1167 грн. Вказаний прожитковий мінімум повинні забезпечити обоє батьків. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася та не подала письмових заперечень щодо викладених у позовній заяві доводів, тим самим не спростувала жодну із викладених у ній обставин. Оскільки обов'язок по утриманню дітей покладається на кожного з батьків, тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача в користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Крім того, суд приходить до висновку також, що на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 243,60 грн. судового збору. Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 180, 181, 182, 184 СК України,

Outcome: approved