Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 14 липня 2000 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] в Орджонікідзевському відділі реєстрації актів громадянського стану міста Маріуполя Донецької області. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені з вересня 2012 року. Розлад сімейного життя стався через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя. Просить суд розірвати шлюб, укладений 14 липня 2000 року між ним та [PERSON]. Позивач [PERSON] до підготовчого судового засідання не зявився, від нього на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Крім того вказав, що між ними спору щодо місця проживання дітей та розділу майна не існує на теперішній час. На примирення він не згоден. Відповідачка [PERSON] також до суду не зявилась, від неї до суду надійшла заява з проханням справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнала повністю, проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з положенням ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 липня 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-НО № 086425, виданого 14 липня 2000 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Маріуполя Донецької області, актовий запис № 159. Як вбачається зі свідоцтва про народження серія І-НО № 203832, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського рай управління юстиції міста Маріуполя Донецької області 19 лютого 2001 року, [PERSON] народилась 22 січня 2001 року, в графі «батьки» зазначені: батько [PERSON] та мати [PERSON], актовий запис № 116. Згідно свідоцтва про народження серія І-АМ № 055550, виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 28 листопада 2006 року, [PERSON] народилась 22 червня 2003 року, в графі «батьки» зазначені: батько [PERSON] та мати [PERSON], актовий запис №430. Згідно з ч. 2 ст. 18, п. 3 ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч.1 ст.110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові один до одного між сторонами втрачено, оскільки шлюбні відносини припинені з 2012 року, та примирення сторони вважають неможливим. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст. 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що клопотань щодо зміни прізвища від відповідача сторін до суду не надходило, відповідно до ч.8 ст. 294 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище чоловіку та дружині залишити без змін. Зокрема, у позовній заяві позивач не просив стягнути з відповідачки [PERSON] судовий збір, сплачений при зверненні до суду, тому суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved