Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 07.09.2018 р. між КС «Імперіал ЛТД» та [PERSON] укладений договір відступлення права вимоги, згідно якого Цедент в порядку та на умовах, визначених цим договором передає Цесіонарієві, а Цесіонарій набуває права вимоги, належне Цедентові і стає кредитором за кредитним договором № 255на від 26.11.2013 р., укладеного між Цедентом і [PERSON] 26.11.2013 року між КС Імперіал ЛТД та [PERSON] укладено кредитний договір № 255на на суму 5000,00 грн. на умовах строковості, зворотності та цільового використання. Плата за користування кредитом становить 70% річних від загальної суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Строк дії кредитного договору становить 24 фактичних місяці від дати отримання боржником кредиту та діє до повного виконання зобовязань відповідачем. 26.11.2013 року між КС Імперіал ЛТД, [PERSON] та [PERSON] укладено договір поруки № 255на/1 на забезпечення виконання\~ кредитного договору № 255на від 26.11.2013 року, відповідно до якого [PERSON] взяла на себе обов'язок відповідати по зобов'язанням [PERSON] При складанні договору поруки [PERSON] була попереджена про солідарну відповідальність з [PERSON], яку вона несе в разі неможливості виконання умов кредитного договору та повідомлено істотні умови кредитного договору. За згодою сторін складено графік погашення кредиту, згідно з яким [PERSON] зобовязалась до 25 числа кожного місяця сплачувати відсотки за користування кредитом та сам кредит. Однак, незважаючи на прийнятті зобовязання, відповідач постійно порушує графік сплати кредиту. Станом на 07.09.2018 р. сума позовних вимог за кредитним договором №255на від 26.11.2013 р. становить 23870 грн, в тому числі сума позовних вимог зі сплати основного боргу 4\~457,29 грн, заборгованість зі сплати відсотків 19412,71 грн В добровільному порядку відповідачі суму заборгованості не сплатили. На підставі викладеного, представник позивача просить суд стягнути в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № 255на від 26.11.2013 р. у розмірі 23870 грн. Ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 21.09.2018 року прийнято дану позовну заяву, відкрито провадження у зазначеній цивільній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до п. 1 ч. 6 ст.\~19\~ЦПК України малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ст.\~7\~ЗУ «Про\~Державний бюджет\~України на\~2018\~року» у 2018 році встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розміріз 1 січня 2018 року - 1762 гривні, з 1 липня - 1841 гривня, з 1 грудня - 1921 гривня. Враховуючи те, що відзиву відповідачами до суду подано не було, клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з викликом від жодної із сторони не надходило, представник позивача в поданій позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, суд приходить до переконання, що розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у відповідності до вимог ч.5 ст.279\~ЦПК\~України проводиться без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, так як позовні вимоги позивача складають 23870 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 2 статті 247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 07.09.2018 р. між КС «Імперіал ЛТД» та [PERSON] укладений договір відступлення права вимоги, згідно якого Цедент в порядку та на умовах, визначених цим договором передає Цесіонарієві, а Цесіонарій набуває права вимоги, належне Цедентові і стає кредитором за кредитним договором № 255на від 26.11.2013 р., укладеного між Цедентом і [PERSON] (а.с.12-13). 26.11.2013 року між КС Імперіал ЛТД та [PERSON] укладено кредитний договір № 255на на суму 5000,00 грн. на умовах строковості, зворотності та цільового використання. Плата за користування кредитом становить 70% річних від загальної суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Строк дії кредитного договору становить 24 фактичних місяці від дати отримання боржником кредиту та діє до повного виконання зобовязань відповідачем (а.с3-4). 26.11.2013 року між КС Імперіал ЛТД, [PERSON] та [PERSON] укладено договір поруки № 255на/1 на забезпечення виконання\~ кредитного договору № 255на від 26.11.2013 року, відповідно до якого [PERSON] взяла на себе обов'язок відповідати по зобов'язанням [PERSON] (а.с.5-6) При складанні договору поруки [PERSON] була попереджена про солідарну відповідальність з [PERSON], яку вона несе в разі неможливості виконання умов кредитного договору та повідомлено істотні умови кредитного договору. За згодою сторін складено графік погашення кредиту, згідно з яким [PERSON] зобовязалась до 25 числа кожного місяця сплачувати відсотки за користування кредитом та сам кредит. Однак, незважаючи на прийнятті зобовязання, відповідач постійно порушує графік сплати кредиту. Станом на 07.09.2018 р. сума позовних вимог за кредитним договором №255на від 26.11.2013 р. становить 23870 грн, в тому числі сума позовних вимог зі сплати основного боргу 4\~457,29 грн, заборгованість зі сплати відсотків 19412,71 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.8). В добровільному порядку відповідачі суму заборгованості не сплатили. Відповідно до узагальнення ВСУ судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин від 13.12.2010 року, суд, вирішуючи справи даної категорії, має встановлювати такі обставини: \~- досягнення сторонами згоди щодо усіх істотних умов договору: мета, сума і строк кредиту; умови і порядок його видачі та погашення; види (способи) забезпечення зобов'язань позичальника; відсоткові ставки; порядок плати за кредит; порядок зміни та припинення дії - кредитний договір має укладатись обов'язково у письмовій формі, причому недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює жодних правових наслідків, окрім тих, що пов'язані з його нікчемністю; сторони кредитного договору повинні мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення сторін має бути вільним і відповідати їхній внутрішній волі. \~Судом встановлено, що кредитний договір укладено за вільним волевиявленням [PERSON], що підтверджується її особистим підписом під умовами договору (а.с.3-4). Крім того, вільне волевиявлення щодо укладення кредитного договору з боку [PERSON] підтверджується копією заяви останньої про надання кредиту (а.с. 2). Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1\~ст. 527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор\~прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до\~ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно зі\~ст. 554 ЦК України\~у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Статтею 553\~ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України). Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобовязання боржника та кредитором боржника. Відповідно до частини першої статті 628\~ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України). Пунктом 5.4.3 кредитного договору № 255на від 26.11.2013 р. передбачено, що кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів за весь фактичний строк користування кредитом у разі невиконання позичальником умов цього договору. Відповідно до договору поруки № 255на/1 від 26.11.2013 р. поручитель відповідає по зобов`язаннях боржника за кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник. Відповідно до вимог частини другої статті 1050\~ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. Згідно з положеннями частини четвертої статті 559\~ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Так, у справі, яка розглядається, в договорах поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за кредитним договором. З досліджених у судовому засіданні матеріалів цивільної справи №419/902/17 провадження 2/419/330/2017 встановлено, що заочним рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 07.08.2017 року позовні вимоги КС Імперіал ЛТД до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором № 255на від 26.11.2013 р. задоволено та стягнено заборгованість станом на 25.01.2017 року у сумі 15181,82 грн та витрати по сплаті судового збору. Тобто позивач реалізував своє право на звернення вимоги до поручителя та стягнув солідарно всю суму заборгованості. У зв'язку з порушенням позичальником виконання зобов'язання за кредитним договором кредитна спілка відповідно до частини другої статті 1050\~ЦК України і пункту 5.4.3 кредитного договору використала право достроково стягнути з позичальника та поручителя заборгованість за кредитним договором, пред'явивши позови до боржника та поручителя. Згідно правової позиції Верховного Суду України у справі за № 6-1206цс15 наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. З ухваленням вказаного судового рішення мало місце дострокове стягнення всієї кредитної заборгованості. Отже, пред'явивши вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом, кредитор відповідно до частини другої статті 1050\~ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителів протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050\~ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений частиною четвертою статті 559\~ЦК України\~шестимісячний строк підлягає обрахуванню з 08.08.2017 року (наступного дня після стягнення заборгованості станом на 25.01.2017 р.). Як вбачається з матеріалів справи, починаючи з 08.08.2017 року КС «Імперіал ЛТД» вимогу до поручителя про виконання ним солідарно з боржником зобов'язання за договором протягом шести місяців в судовому порядку пред'явлено не було. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-190цс/14 від 21 січня 2015 року, яка в силу положень ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. З вищенаведеного вбачається, що договір поруки № 255на/1 укладений 26.11.2013 р. між КС «Імперіал ЛТД» [PERSON] та [PERSON] припинив свою дію. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. Згідно зі\~ст.\~ст.\~526 , 527, 530, 554, 610, 625, 626, 629, 1054 ЦК України,

Outcome: partial