Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], третя особа - Виконавчий комітет Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання заповіту недійсним. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що [INFO] померла його матір - [PERSON], яка за життя, а саме 15.11.1977 року, склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, зареєстрований за № 2-6750, яким все своє майно, де б воно не було та з чого б не складалося, заповіла позивачу. Однак, після смерті матері, йому стало відомо про наявність заповіту від 17.05.2004 року, складеного [PERSON], посвідченого секретарем Виконавчого комітету Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області [PERSON], зареєстрованого за № 143, яким його матір [PERSON] все своє майно, де б воно не було та з чого б не складалося, заповіла його сестрі - відповідачу по справі [PERSON] Просив визнати зазначений заповіт недійсним, оскільки, по-перше, він був складений неповноважною особою, по-друге, відомості про заповіт не були своєчасно внесені до спадкового реєстру і, по-третє, дублікат оспорюваного заповіту, не містить ні підпису заповідача, ні підпису секретаря, ні печатки Виконавчого комітету, що є порушенням вимог щодо форми та посвідчення заповіту, а відповідно вимог ст. 1247 ЦК України і тягне його недійсність. В ході судового розгляду позивач змінив підстави позовних вимог і просив визнати заповіт недійсним, у зв'язку з тим, що підпис на оспорюваному заповіті виконано не [PERSON]. Крім того, з 1998 року, він є інвалідом третьої групи безстроково, а тому, не залежно від змісту заповіту має право на отримання обов'язкової частки спадкового майна. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали остаточні позовні вимоги, мотивуючи їх обставинами викладеними у позовній заяві, просили суд задовольнити позов. Крім того, представник позивача зазначила, що на час складення заповіту, [PERSON] мала проблеми з зором, тобто майже не бачила. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON], мотивуючи свою позицію тим, що [PERSON] не скористалась складеним на її ім'я заповітом і ніякого майна не успадкувала, а тому у позивача відсутнє порушене право і позов не підлягає задоволенню. Крім того, зазначив, що всі звинувачення позивача у підробці підпису померлої [PERSON],безпідставні, а тому позов не обґрунтований. Представник Піщанської сільської ради Новомосковського району в судовому засіданні підтвердила той факт, що [PERSON] самостійно приходила до неї з метою скласти заповіт на ім'я [PERSON] та самостійно його підписала. Суд, заслухавши сторони, їх представників, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.10), яка за життя, а саме 15.11.1977 року склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, зареєстрований за № 2-6750, яким все своє майно, де б воно не було та з чого б не складалося, заповіла своєму сину (а.с.11) - позивачу по справі [PERSON] (а.с.8). Дублікат вищезазначеного заповіту було зареєстровано в спадковому реєстрі 02.04.2012 року (а.с.12). 17.05.2004 року, [PERSON], було складено заповіт, посвідчений секретарем Виконавчого комітету Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області [PERSON], зареєстрований за № 143, яким остання все своє майно, де б воно не було та з чого б не складалося, заповіла своїй доньці - сестрі позивача [PERSON] (а.с.14, 29). Вищезазначений заповіт було зареєстровано в спадковому реєстрі 01.03.2012 року (а.с.28, 30). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а ст. 1219 ЦК України визначено виключний перелік прав та обов'язків особи, які не входять до складу спадщини, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. За загальними правилами, встановленими ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 і 6 ст. 203 ЦПК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ч. 2 ст. 215 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі (ч. 2 ст. 1257 ЦК України). У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах (ч. 4 ст. 1257 ЦК України). Згідно зі ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. При цьому закон не пов'язує наявність спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку у спадщині з недійсністю заповіту чи його частин, оскільки зазначені обставини не залежать від волі спадкодавця. У зв'язку з цим, посилання позивача на той факт, що він є інвалідом третьої групи безстроково, а тому, не залежно від змісту заповіту має право на отримання обов'язкової частки спадкового майна, не може бути підставо для задоволення позову про визнання заповіту недійсним. Згідно ст. 57, 58, 59 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи ту обставину, що підставою для визнання заповіту недійсним позивач зазначив той факт, що заповіт підписаний не [PERSON], Ухвалою суду від 18.09.2013 р. (а.с. 114) по справі була призначена судова почеркознавча експертиза, відповідно до висновків якої підписи від імені [PERSON] в графах «Підпис» заповіту, посвідченого 17.05.2004 року секретарем Виконавчого комітету Піщанської сільської ради [PERSON], зареєстрований в реєстровій книзі за № 143, - виконано самою [PERSON] (а.с.133). Однак, в ході судового розгляду було встановлено, що під час експертного дослідження, експертом були використані експериментальні зразки підпису померлої [PERSON], які були надані безпосередньо експерту самою [PERSON], тобто в порушення вимог цивільно-процесуального законодавства. У зв'язку з чим,

Outcome: dismissed