Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука із дійсним позовом. Позивач свої вимоги обґрунтував тим, що 15.04.1999 року він, його син, [PERSON] та [PERSON], приватизували квартиру [ADDRESS]. 01.06.1999 року померла власник 1/3 частки квартири [PERSON], яка не перебувала з [PERSON] та [PERSON] в родинних відносинах. В серпні 2016 року він звернувся в Першу кременчуцьку державну нотаріальну контору із заявою про видачу на його імя свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири [ADDRESS], яка належить померлій [PERSON], однак отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, через відсутність документів, що підтверджують родинні звязки між ним та спадкодавцем. З дня смерті [PERSON], він, [PERSON], добросовісно, відкрито, безперервно і тривало користується 1/3 частиною квартири [ADDRESS], яка належала померлій [PERSON]. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на 1/ 3 частину квартири [ADDRESS], належної [PERSON], [INFO], яка померла 01.06.1999 року. В судому засіданні позивач та його представник, адвокат [PERSON], позов підтримали та просили задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Представник позивача зазначив, що [PERSON], добросовісно, відкрито, безперервно і тривало користується 1/3 частиною квартири [ADDRESS]. Вказав, що цивільний кодекс Української РСР від 1963 року не передбачав можливості спадкування особам, які спільно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому [PERSON] не має можливості іншим чином набути право власності на частину квартири, що належала [PERSON] Представник відповідача [PERSON] міської ради Полтавської області [PERSON] проти задоволення позову заперечувала. Вказала, що позивачем не доведено добросовісності заволодіння 1/3 частиною квартири [ADDRESS], яка належала померлій [PERSON]. Звертала увагу суду на те, що застосування набувальної давності передбачає відсутність підстави для виникнення права власності в момент заволодіння чужою річчю. В даному випадку існує інша підстава для виникнення права власності на спірне нерухоме майно-спадкування, тому позивач обрав не вірний спосіб захисту своїх інтересів. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі. У своїй заяві зазначив, що його батько [PERSON], після смерті [PERSON] фактично одноособово вступив в управління 1/3 частиною квартири, яка їй належала і продовжує відкрито нею володіти. Просив суд задовольнити позовні вимоги [PERSON] Третя особа Перша кременчуцька державна нотаріальна контора в судове засідання не зявилась, надіслала заяву про розгляд справи без участі її представника. Проти задоволення позову [PERSON] не заперечувала. Допитана в судовому засіданні 25.01.2017р. в якості свідка [PERSON], зазначила, що є сусідкою позивача та проживає у [INFO] з 1971р.. Повідомила суду, що [PERSON] близько 40 років проживає в [INFO]. Суд, дослідивши матеріали справи, надані суду докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності(в рівних частинах по 1/3) належить квартира [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про власності на житло виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому [PERSON] міської Ради народних депутатів, згідно з розпорядженням від 15.04.1999р. №17042/1(а.с.11). [PERSON], померла 01.06.1999р., що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КЕ №110845 від 01.06.1999р.(а.с.13). Після смерті, [PERSON] позивач одноособово вступив в управління та володіння 1/3 частиною квартири, яка належала померлій, що підтверджується показаннями допитаного в судовому засіданні свідка [PERSON]В, а також письмовими поясненнями [PERSON]. 02.09.2016р. державний нотаріус першої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири [ADDRESS], що належить померлій 01.06.1999р. [PERSON], через відсутність документів, що підтверджують факт родинних відносин із померлою. Також з постанови державного нотаріуса першої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області слідує, що інші спадкоємці для оформлення спадкових прав після померлої 01.06.1999р. [PERSON] не звертались. Суд звертає увагу на те, що на час відкриття спадщини 01.06.1999р. після померлої [PERSON] діяв Цивільний Кодекс Української РСР у редакції 1996 року, відповідно до якого [PERSON] не входив до кола спадкоємців. Відтак, суд вважає необґрунтованими посилання представника відповідача на те, що позивач має право на спадкування після померлої 01.06.1999р. [PERSON] і ним не вірно обраний спосіб захисту. За змістом ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; Відповідно до п.1 ст. 549 Цивільного Кодексу Української РСР у редакції 1996 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Враховуючи те, що після смерті [PERSON] позивач фактично вступив у володіння спадковим майном 1/3 частиною квартири [ADDRESS] вважав себе таким, що прийняв спадщину. Суд розцінює, що звернення [PERSON] у 2016р. до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, як факт, який свідчить про те, що [PERSON] не знав і не міг знати, що володіє 1/3 частиною квартири [ADDRESS] без законних підстав. - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Факт відкритого та безперервного володіння [PERSON] 1/3 частиною квартири [ADDRESS], на думку суду, підтверджується показаннями свідка [PERSON]. Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Приймаючи до уваги положення п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01 січня 2001 року. Коли строк давнісного володіння почався раніше 01 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 01 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також ч.4 статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. За таких обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років , починаючи з 01.01.2001 року, яким є 1/3 частина квартири [ADDRESS], яка належала померлій 01.06.1999р. [PERSON], в звязку з чим набув право власності на вказане майно на підставі ст. 344 ЦК України. Судові витрати суд покладає на позивача.

Outcome: approved