Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Галицького районного суду м. Львова з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути суму авансу в розмірі 500 Євро, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 16 780 грн. В обгрунтування поданого позову покликається на те, що 26.02.2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір завдатку, згідно з яким сторони зобов`язуються у майбутньому, в зумовлений цим договором строк укласти і належним чином оформити договір купівлі- продажу нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З метою підтвердження своїх намірів щодо укладення договору купівлі - продажу квартири [PERSON] передав [PERSON] , в рахунок купівлі квартири кошти у розмірі 500 Євро, що згідно з курсом НБУ на момент передачі коштів становить 13 364 грн. Факт отримання грошових коштів стверджується п.5.1. Договору, де зазначено, що покумець в рахунок належних за Основним Договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання, з метою забезпечення своїх намірів щодо купівлі - продажу квартири та своєї платоспроможності передав, а продавець отримав до підписання цього договору завдаток у розмірі 13 365, грн., що дорівнюють еквіваленту 500 Євро. Продавець стверджує, що отримав повністю від Покупця цей завдаток. В момент розрахунків за основним Договором, зазначена сума буде зарахована у належний з Покупця платіж за Основним Договором. У термін до 27.03.2020 року договір купівлі - продажу квартири між сторонами укладений не був та 22.04.2021 року позивач дізнався, що 10.09.2020 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу було [PERSON] посвідчено договір купівлі - продажу квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Власником квартири став [PERSON] 25.04.2021 року позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути йому грошові кошти, проте відповідач вимоги не виконав. У зв`язку із тим, що договір купівлі - продажу між сторонами укладений не був і відповідач зобов`язання згідно із договором не виконав, отримані кошти позивачу у добровільному порядку не повернув, тому кошти, які були йому передані підлягають стягненняю з відповідача. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду із вказаним позовом. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 07 червня 2021 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми авансу передано за підсудністю до Галицького районного суду м. Львова. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 06 липня 2021 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, адвокат Яциник В.В. подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, просив позов задовольнити повністю, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно з вимогами ст.130 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив. Судова повістка - виклик направлена відповідачеві на останню відому суду адресу і в силу ст.131 ЦПК України вважається доставленою. Частиною третьою статті 223 ЦПК України передбачено, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними,суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, ст. 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За правилами ст.ст 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 26.02.2020 року між [PERSON] (завдаткоодержувач, продавець квартири) та [PERSON] (завдаткодавець, покупцем) укладено договір завдатку, за умовами якого сторони зобов`язуються у майбутньому, в обумовлений договором строк, укласти і належним чином оформити договір купівлі - продажу нерухомого майна квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 69.6 кв.м. на умовах і в порядку, визначеному цим договором. Відповідно до п.2.2. Договору, Покупець сплачує Продавцю наступним сином: в рахунок належним за основним Договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання, з метою забезпечення реалізації своїх намірів щодо купівлі - продажу квартири та своєї платіжної спроможності Покупець передав, а продавець отримав до підписання цього Договору завдаток у розмірі 13 365 грн., що згідно курсу НБУ становить 500 Євро, а решту суми 1 310 750,00, Покупець зобов`язується передати Продавцю в день підписання Основного Договору 27.03.2020 року. Відповідно до п.3.1.Договору, продавець зобов`язується укласти з Покупцем Основний Договір купівлі - продажу квартири у термін до 27.03.2020 року,і по ціні вказаній в пункті 2.1. Даного Договору. Згідно п.5.2. Договору, у випадку, якщо основний Договір не буде укладено через відмову Продавця, то він зобов`язаний повернути Покупцю завдаток у триденний термін з моменту відмови від укладення Основного Договору купівлі- продажу, та додатково сплатити неустойку в розмірі отриманого завдатку. У випадку якщо Покупець відмовиться від подальшого укладання основного Договору (при наявності усіх документів для відчуження), то сплачена сума - завдаток залишається у Продавця. Разом з тим, як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №253821190 від 22.04.2021 року, 10.09.2020 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Майхер О.Л. було посвідчено договір купівлі - продажу квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Власником квартири є [PERSON] 26.04.2021 року позивач скерував на адресу відповідача претензію від 22.04.2021 року з вимогою повернути завдаток у розмірі 500 Євро, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 16 845 грн., сплатити неустойку500 Євро, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 16 845 грн., та сплатит витрати на правову допомогу у розмірі 4 000 грн., проте відповідач вимоги не виконав Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного Кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), відповідно до ст. 610 ЦК України. Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком передбачені вимогами ст. 571 ЦК України, зокрема: якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора; якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості; сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором; у разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. За змістом наведених норм ЦК України завдаток є доказом існування зобов`язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов`язання. Згідно зі ст.ст.546, 548 ЦК України завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання, яке випливає із договору, укладеного сторонами. Відповідно до ч.1, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Попередній договір є одним з різновидів цивільних договорів, а тому йому властиві всі родові ознаки договорів. Так, попередній договір вважається укладеним з моменту, коли сторони досягли угоди з усіх істотних умов договору. При цьому, для попереднього договору, наряду з іншими його умовами повинні бути визначені ті, які є суттєвими для основного договору. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі (ст. 657 ЦК України). Оскільки договору купівлі-продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам законодавства між сторонами укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, то передана позивачем грошова сума у розмірі 500 Євро є авансом, який підлягав поверненню, а не завдатком. Враховуючи наведене та положення ст. 570 ЦК України, суд дійшов висновку про те, що сума, яка названа в попередньому договорі та розписці завдатком, фактично є авансом, оскільки сторонами не дотримано умов, визначених ст. 570 ЦК України, а саме не укладено договору купівлі-продажу, на виконання якого передано кошти. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеними Верховним Судом України у постановах: від 25 вересня 2012 року у справі № 6-82цс13 та від 13.02.2013 року у справі №6-176цс12, Верховним Судом у постановах від 30.01.2019 року № 461/5297/16-ц (провадження № 61-22017св18), від 17.06.2021 року № 711/5065/15-ц (провадження №61-18537св19). За таких обставин, у зв`язку з тим, що відповідачем до теперішнього часу не було виконано умови договору від 20.07.2021, а саме порушено зобов`язання з виготовлення та поставки блок-контейнеру позивачу, що також підтвердив і представник відповідача в судовому засіданні, то сплачена позивачем сума авансу (попередньої оплати) за вказаним договором підлягає поверненню у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, у зв`язку з чим вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого авансу за договором завдатку від 26.02.2020 року у розмірі 500,00 Євро, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ становить 16 780 грн. Також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу, виходячи з наступного. Статтею 59 Конституції України гарантується право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. За змістом ч.ч.1, 2, 3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. При підготовці позовної заяви понесені витрати на правничу допомогу адвоката у сумі 4 000 гривень, що підтверджується Договором про надання правової допомоги №08/04, укладеним 08 квітня 2021 року між адвокатом Яциником В.В. та Гроссманом Артуром, Свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЛВ №001072, виданим 29.08.2018 року, дублікатом квитанції №0.0.2099483113.1 від 21.04.2021 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягнення понесені ним витрати по сплаті судового забору в сумі 908,00 гривень.

Outcome: approved