Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики в сумі 36 788 (тридцять шість тисяч сімсот вісімдесят вісім) гривень та судові витрати по справі. В обгрунтування позовних вимог позивач вказав, що він за договорами позики передав позичальнику [PERSON] 19 вересня 2012 року гроші в сумі 2000 дол. США під 5 % річних та 21 січня 2013 року 1 000 дол. США. без відсотків. На підтвердження при фактичному одержанні вказаних сум, позичальником надано розписки від 19.09.2013 року на суму 2000 дол. США та 21.01.2013 року на суму на суму 1000 дол. США. У розписці від 19.09.2012 року та від 21 січня 2013 року Відповідач зобов'язався повернути кошти через шість місяців. Однак, він відмовляється виконати належним чином свої грошові зобов'язання передбачені договором щодо повернення позики, ігнорує його прохання щодо повернення суми позики та всіма можливими способами ухиляється від виконання зобов'язань щодо повернення позики і до теперішнього часу не виконав свій обов'язок, порушивши строки повернення суми коштів. Крім того, позивач зазначив, що у відповідності до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно розписки від 19.09.2013 року відповідачу позика надавалася під 5 % місячних і на момент пред»явлення позову заборгованість по процентах становить 1500 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ гривні до долара США на час звернення з позовом складає 11985 грн. За змістом ст. 610 ЦК України несплата боржником суми боргу вважається порушенням зобов'язання. У цьому разі відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України - тобто сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також суму банківських відсотків по кредитним договорам та суму винагороди за користування позикою. Отже, відповідач зобов'язаний сплатити позивачеві суму позики згідно розписки в розмірі 23 970 грн. та 3% річних від суми боргу, що складає 833,37 грн. Загальна сума боргу відповідача станом на 19.12.2013 р. становить 36788,37 грн. , яку позивач просить стягнути. В суді позивач позов підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві. Суду пояснив, що відповідач на сьогодні борг не повернув, а тому просить його позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю з підстав, які позивач зазначив у позовній заяві. Не заперечує, щоб з нього було стягнуто борг за договорами позики у загальному розмірі 36788,37 грн. та судові витрати по справі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд рахує, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ч.2 ст. 1074 Цивільного кодексу України, підтвердженням укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] позичив у [PERSON] 19 вересня 2012 року гроші в сумі 2000 дол. США під 5 % річних та 21 січня 2013 року 1 000 дол. США. без відсотків /а.с.6-7/. Факт передачі позивачем грошових коштів [PERSON] в якості позики та прийняття цих коштів останнім сторонами не заперечується. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. При таких обставинах, відповідач зобов'язаний на підставі ст. 1049 ЦК України, повернути грошові кошти в розмірі 3 000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ гривні до долара США на момент звернення до суду з позовом складає 23 970 грн. (100 доларів США складає 799,30 грн.). /а.с.8/. За змістом ст. 610 ЦК України несплата боржником суми боргу вважається порушенням зобов'язання. У цьому разі відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України - тобто сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також суму банківських відсотків по кредитним договорам та суму винагороди за користування позикою. Отже, відповідач зобов'язаний сплатити позивачеві суму позики згідно розписки в розмірі 23 970 грн. та 3% річних від суми боргу, що складає 833,37 грн. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно вище вказаної норми, суд рахує за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді сплаченого судового збору. Враховуючи наведене,

Outcome: approved