Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ - КАПІТАЛ» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що у березні 2021 року він отримав від приватного виконавця виконавчого округу Луганської області Лиманського В.Ю. постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №64600006 від 23.02.2021. Від приватного виконавця він дізнався, що 04.01.2021 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В. виніс виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 421, про стягнення з нього на користь відповідача заборгованості за якимось кредитним договором №1108063 від 22.03.2019 за період з 31.07.2019 по 28.11.2020 у загальній сумі 16180,00 грн. Вважає зазначений виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню у зв`язку із наступним. Основною умовою для правомірності звернення та отримання виконавчого напису нотаріуса є підтвердження відповідачем безспірності зобов`язання. Оскільки він не знає відповідача та не мав з ним ніяких стосунків, то вимога вже не може бути безспірною. Також ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. Крім того, якщо він дійсно мав якісь стосунки з відповідачем та повинен був йому якісь кредитні кошти, то був би звільнений від сплати штрафних санкцій, які нарахував відповідач. Просить виконавчий напис №421, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. 04.01.2021, визнати таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 27.04.2021 було відкрито провадження у справі, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватного виконавця виконавчого округу Луганської області Лиманського Владислава Юрійовича, витребувано від приватного нотаріуса певні докази. Крім того, ухвалою суду від 27.04.2021 забезпечено позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса. Ухвалою від 11.06.2021 було витребувано від приватного нотаріуса (повторно) та від відповідача певні докази. Ухвалою суду від 06.07.2021 підготовче провадження у зазначеній цивільній справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до канцелярії суду клопотання, в якому просив розглянути справу без його участі. Також зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує, умови заочного розгляду справи, передбачені ст.ст. 280-289 ЦПК України, йому зрозумілі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи за відсутності представника відповідача. Тому суд вважав за можливе розглянути справу за відсутністю представника відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії кредитного договору № 1108063 від 22 березня 2019 року його було укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] . Згідно цього Договору: сума кредиту становить 5000,00 грн. (п.1.2); кредит надається строком на 30 днів з 22.03.2019 (п.1.3); термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 21.04.2019 (п.1.4); сукупна вартість кредиту складає 3700,00 грн. в грошовому виразі та 900,00 відсотків річних у процентному значенні, і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 договору (1.5); комісія за надання кредиту - 1150,00 грн., яка нараховується за ставкою 23,00 відсотків від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1); проценти за користування кредитом - 2550,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,70 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2); розрахунок сукупної вартості кредиту зазначено в Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (п.1.6). З графіку розрахунків, який є додатком №1 до кредитного договору №1108063 від 22.03.2019 вбачається, що датою платежу є 21.04.2019, до сплати: кредит - 5000,00 грн., комісія за надання кредиту - 1150,00 грн., проценти - 2550,00 грн., разом - 8700,00 грн. Згідно з копією заяви № 18904994/2 від 04.01.2021, Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ - КАПІТАЛ» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. із заявою про вчинення виконавчого напису на кредитному договорі № 1108063 від 22.03.2019. До заяви додаються: кредитний договір, розрахунок суми заборгованості, копії реєстру поштових відправлень рекомендованих листів та копія довіреності представника ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ - КАПІТАЛ». З копії виконавчого напису, вчиненого 04.01.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем, зареєстрованого в реєстрі за № 421, вбачається, що 04.01.2021 вказаним нотаріусом вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ - КАПІТАЛ» заборгованості за Кредитним договором № 1108063 від 22 березня 2019 року за період з 31 липня 2019 року по 28 листопада 2020 року у розмірі 16180,00 грн. У вищевказаному виконавчому написі зазначено, що [PERSON] є боржником за Кредитним договором №1108063 від 22 березня 2019 року, укладеним з ТОВ «Мілоан», правонаступником прав та обов`язків якого є ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ - КАПІТАЛ». Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 64600006, винесеної 23.02.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Луганської області Лиманським Владиславом Юрійовичем, відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 04.01.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем, зареєстрованого в реєстрі за № 421 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ - КАПІТАЛ» заборгованості за Кредитним договором №1108063 від 22 березня 2019 року у розмірі 16180,00 грн. Відповідно до ст.18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із змінами та доповненнями (надалі - Порядок). Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. При цьому, ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (надалі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, пунктом 2 Переліку документів, передбачено, що для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з тим, пункт 2 вказаного переліку був визнаний незаконним та нечинним у повному обсязі згідно із постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 по справі № 826/20084/14. Вказана постанова суду є чинною. В пункті 1 вищевказаного Переліку документів визначено, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Суд звертає увагу на те, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що відповідно виключає можливість спору щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж беззаперечно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі та саме за цей період. Законодавством не визначений вичерпний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Відповідачем не було надано суду нотаріально посвідченого договору, як і доказів його надання нотаріусу для вчинення оспорюваного виконавчого напису. З урахуванням визнання судом з 22.02.2017 нечинним пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Видача таких виконавчих написів після 22.07.2017 можлива лише за умови пред`явлення оригіналу нотаріально посвідченого договору (договорів). Окрім того, матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження переходу права вимоги за кредитним договором № 1108063 від 22.03.2019 від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ - КАПІТАЛ». Відповідачем також не було надано доказів того, що ним до нотаріуса були надані будь-які документи, що підтверджують безспірність заборгованості у вказаний у виконавчому написі період. Зокрема, відповідачем не було надано доказів подання ним нотаріусу виписки з рахунку позивача, яка б містила обов`язкові реквізити, що повинні бути вказані у ній згідно п. 61, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України (дата здійснення останніх (попередніх) операцій по рахунку, код валюти, суми операцій (відповідно за дебетом або кредитом) тощо). Без цих відомостей з виписки абсолютно неможливо з`ясувати коли і які саме суми були отримані позивачем від банку, коли були нараховані відсотки, в якому розмірі та за який період було нараховано відсотки, яким є розмір заборгованості та чи існує заборгованість взагалі. Отже, суду не було надано доказів того, що виконавчий напис було вчинено нотаріусом за наявності документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Тому оспорюваний виконавчий напис нотаріуса не відповідає вимогам закону, в той час як заборгованість, яка вказана у цьому написі, не є безспірною. Факт наявності цього виконавчого напису суттєво порушує права позивача. З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, а порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що позивач сплатив судовий збір у сумі 908 грн. за подачу позовної заяви та 454 грн. за подачу заяви про забезпечення позову, який підлягає стягненню на його користь з відповідача. Згідно із ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. З урахуванням задоволення позову підстав для скасування заходів забезпечення позову станом на час ухвалення цього рішення суд не вбачає.

Outcome: approved