Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

[PERSON], діючи в інтересах [PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою, обґрунтовуючи вимоги тим, що [PERSON] прийняв спадщину після прабабці [PERSON], яка померла [INFO] проте немає можливості оформити своє право на майно, що залишилась у спадщину, без встановлення фактів, що мають юридичне значення. Представник заявника за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні підтримала заяву, просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Малоолександрівської сільської ради Херсонської області заяву просив розглянути справу у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечував. Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року в селі Новорайськ, Бериславського району, Херсонської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Новорайською сільською радою Бериславського району Херсонської області 14 травня 2007 року, актовий запис № 19. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Промінь», розміром 8,07 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 56985,71 грн., право на земельну частку (пай) підтверджується сертифікатом серії [NUMBER] від 08 липня 1997 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 599. На випадок смерті [PERSON] не розпорядилася належним їй майном, заповіту не залишила. Спадкоємцем за законом є [PERSON] - правнук спадкодавця, який прийняв спадщину після смерті прабабці шляхом проживання з спадкодавцем на день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. [PERSON] як спадкоємець за законом, який прийняв спадщину, має право на право на земельну частку (пай) померлої [PERSON], інші спадкоємці, які б претендували на дане спадкове майно у спадщині відсутні. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 21 листопада 2014 року за № 38961780, що видана Бериславською державною нотаріальною конторою, спадкова справа не відкривалася. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно [PERSON] було відмовлено у зв'язку з пропущенням встановленого ст. 1270 ЦК України строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, тобто крім тих, які зазначені в ч. 1 ст. 256 ЦПК України. Пунктом 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Факт постійного проживання заявника разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини підтверджено в судовому засіданні свідками [PERSON] та [PERSON], які підтвердили, що [PERSON] є правнуком померлої прабабусі [PERSON], яку при житті помилково також звали за іменем [PERSON], а за таких обставин помилково у сертифікаті на праву на земельну частку /пай/ її ім.,я замість [PERSON] записали як [PERSON].. [PERSON] являється правнуком [PERSON], однак в документах, які підтверджують їх родинний зв'язок маються розбіжності: - в свідоцтві про народження [PERSON] (бабуся спадкоємця) серії [NUMBER], що видане Бериславським бюро ЗАГС Херсонської області 16 червня 1961 року, прізвище матері зазначено як «[PERSON] » (запис вчинено на російській мові). Так, при внесенні запису помилково сталася заміна прізвища, ім'я та по батькові [PERSON], оскільки, як вбачається з пояснень свідків, запис робився зі слів третіх осіб. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] не укладався. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 14 листопада 2012 року за № 00011351062, 03 липня 1970 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON]. Прізвище після реєстрації шлюбу «[PERSON]». 15 листопада 1993 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], що видане Новорайською сільською радою Херсонської області 15 листопада 1993 року, актовий запис № 26. Прізвище після реєстрації шлюбу «[PERSON]». При цьому, в свідоцтві зазначено, що шлюб уклала «[PERSON]». В свідоцтві про смерть серії [NUMBER], що видане Новорайською сільською радою Бериславського району Херсонської області 17 листопада 2006 року, зазначено, що померла «[PERSON]». Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], що видане Новорайською сільською радою Херсонської області 07 серпня 1962 року, [PERSON] являється матір'ю [PERSON] (мати спадкоємця).Розбіжність лише в одній літері «[PERSON]» та «[PERSON]», що сталася в наслідок перекладу. Відповідно до п.1 ст. 256 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, тощо. Крім того, свідоцтво про право на спадщину на право на земельну частку (пай) не може бути видано, у зв'язку з недоведеністю належності спадкодавцю сертифіката на право на земельну частку пай. В сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 08 липня 1997 року органом, який його складав, була допущена помилка при записі ім'я та по батькові спадкодавця (власника), а саме зазначено «[PERSON]». Той факт, що сертифікат на право на земельну частку (пай) належать дійсно [PERSON], підтверджується довідкою відділу Держземагенства у Великоолександрівському районі Херсонської області від 19 листопада 2014 року за № 02-09/3285 та поясненнями свідків. Відповідно до ст.ст. 256-259 ЦПК України, в судовому порядку встановлюються факти, що мають юридичне значення, у тому числі і належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по - батькові , місце та час народження якої, вказані в документі, не співпадають з прізвищем, ім`ям, по-батькові, місцем та часом народження цієї особи, вказаними в свідоцтві про народження чи в паспорті. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення, оскільки з ним пов'язано отримання спадщини за таких обставин заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved