Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

[PERSON], діючи в інтересах [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги від 11.08.2014 року, звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про оспорювання актового запису про батьківство. В обґрунтування позовних вимог вказав, що з 03.11.2001 року до 2005 року його довіритель перебував в шлюбі з відповідачкою. Під час перебування в шлюбі в них народилась дитина - [PERSON], [INFO], про що в книзі реєстрації актів про народження у відділі реєстрації актів цивільного стану Енергодарського міського управління юстиції зроблений відповідний актовий запис № 167 від 11.04.2002 року. На час реєстрації дитини він не знав, що не являється батьком дитини. Вперше, про те що він не являється батьком дитини він дізнався від відповідачки наприкінці вересня 2002 року під час чергової сварки, яка стала наслідком з'ясування стосунків, та відносин по розпорядженню невеликими грошовими коштами, які він отримував працюючи за місцем своєї основної роботи на Запорізькій ТЕС. Спільне сімейне життя не склалося. У постійних сварках вони прожили до травня 2003 року, після чого проживали більшу частину часу окремо. В 2003 році відповідачка звернулась до суду з заявою про стягнення з нього аліментів. Аліменти з нього стягуються, але з дитиною він не спілкується, оскільки відповідачка була проти їхнього спілкування з дитиною, та часто нагадувала йому, що дитина не його. Звіривши деякі обставини, він прийшов до висновку, що дитина не його. Просить суд: виключити запис про нього, як батька [PERSON] з актового запису за № 167 від 11.04.2002 року про народження дитини. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять їх задовольнити. На запитання учасників процесу позивач пояснив, що його прізвище було «[PERSON]», дитина записана на це прізвище. При заміні паспорту його прізвище вказано як « [PERSON]», тому є розбіжності в прізвищі його та дитини. Але саме він записаний в актовому записі про народження дитини. Вперше він узнав зі слів відповідача що дитина не його у вересні 2002 року. Двічі: в 2007 та в 2008 році звертався до суду з позовними заявами про оспорювання актового запису про народження дитини. Обидва рази справи за його заявами залишались без розгляду, оскільки так наполягали його представники. По одній із справ була проведена судова молекулярно - генетична експертиза в експертній установі м. Одеси, де підтверджено його біологічне батьківство. З даною експертизою він не згоден, але не оскаржував її результати. Представник позивача крім того, вважає, що позивач оспорює актову запис про народження в порядку , передбаченому ст. 136 СК України, тому не пропустив строк звернення до суду. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги не визнала в повному обсязі. Просить допустити до розгляду справи представника - [PERSON] ( а.с. 21- 23). Представник відповідача, що діє на підставі договору про надання правової допомоги - [PERSON] ( а.с. 24), в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, надала письмове заперечення ( а.с. 25), та надала усні пояснення відповідно до них. Додатково зауважила, що позивач пропустив річний строк звернення до суду, передбачений ст. 56 КоБС України, який був чинний на час виникнення спірних правовідносин. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Представник третьої особи - Відділу реєстрації актів цивільного стану Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області в судове засідання не з'явився , надав заяву про слухання справи у його відсутність ( а.с.19). Вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, та матеріали цивільної справи № 2 - 150/2008 за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа Відділ ГАГС Енергодарського МУЮ в Запорізькій області про оспорювання актового запису про батьківство, витребуване з архіву Енергодарського міського суду, пояснення свідка [PERSON], суд прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала , що є дружиною позивача з 2006 року. До цього дружили сім'ями. Позивачку знала, коли вона ще зустрічалася з позивачем. Одружились вони через її вагітність у листопаді 2001 року. У березні 2002 року позивачка народила дитину. Всі роки жили погано, сварились. Позивачка часто говорила, що дитина не його. Позивач сплачує аліменти, але з дитиною не спілкується. Згідно з свідоцтвом про одруження, сторони уклали шлюб 03.11.2001 року, про що зроблений відповідний запис в книзі реєстрації актів про одруження № 413 відділом РАГС Енергодарського МУЮ в Запорізькій області ( а.с. 42). Прізвище сторін на час укладення шлюбу було «[PERSON]». Згідно з актовим записом про народження № 167 від 11.04.2002 року [PERSON] народився [INFO] року, батьком дитини зазначений [PERSON], [INFO] ( а.с. 40). Відповідно до ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст. ст. 122,124,126, 127 СК України має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Згідно з матеріалами справи позивач двічі : в 2007 році та в 2008 році звертався до суду з цивільними позовами про оспорювання актового запису про батьківство ( а.с. 29, 30), які за його заявами залишені без розгляду. Згідно з висновком судової молекулярно - біологічної експертизи № 177 від 26.02.2008 року, оригінал якої знаходиться в цивільній справі № 2 -150/08 за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа Відділ ГАГС Енергодарського МУЮ в Запорізькій області про оспорювання актового запису про батьківство, витребуване з архіву Енергодарського міського суду та дослідженого в судовому засіданні ( а.с. 36-38) [PERSON], [INFO] може бути біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO] з вірогідністю 99,999999% ( а.с. 36-38). Дану експертизу позивач не оскаржував, та написав заяву про залишення справи без розгляду, про що судом винесена ухвала від 23.04.2008 року ( а.с. 51). Крім того дитина народилась на час дії Кодексу України про шлюб та сім'ю. З 01.01.2004 року став діяти Сімейний кодекс України. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 3 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС України, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Отже, якщо дитина, батьківство щодо якої оспорюється, народилась до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати норми КпШС України. Відповідно до ч. 1 ст. 56 КпШС України особа, записана як батько або як мати дитини в книзі записів народжень або особа, яка фактично є батьком дитини, в разі смерті матері чи позбавлення її батьківських прав має право оспорити проведений запис протягом року з того часу, коли їй стало або повинно було стати відомо про проведений запис. У п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» (чинної на час виникнення спірних правовідносин), оскільки перебіг встановленого ст. 56 КпШС України річного строку на оспорювання батьківства починається з того часу, коли особа, яка з її відома записана батьком дитини, дізналась або повинна була дізнатися про вчинення запису, та обставина, що особа, з відома якої вчинено запис, дізналася, що вона не є батьком дитини, після закінчення цього строку, не змінює порядок його обчислення, але може бути врахована при вирішенні питання щодо поважності причин пропуску строку. Позивач зазначив в позові, та не заперечує в судовому засіданні , що відповідачка вперше сказала йому , що дитина не його у вересні 2002 року. Крім того, у 2007 та 2008 роках він звертався до суду з приводу оспорювання актового запису про батьківство, але залишив позови без розгляду. З огляду на викладене суд не вбачає причини для визнання пропуску звернення до суду поважними. Представник відповідача в запереченні та в судовому засіданні наполягає про пропуск строку для звернення до суду. Пропуск строку звернення до суду є підставою для відмови в задоволенні позову.

Outcome: dismissed