Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики у розмірі 311 059,18 грн. та моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн. В обґрунтування вимог позивач вказує, що між ним та відповідачем [PERSON] в простій письмовій формі було укладено договір позики, у якому засвідчено факт передання [PERSON] грошових коштів в сумі 150 000 гривень, які позивач отримав у ПАТ «Державний ощадний банк України» шляхом укладення кредитного договору 26 грудня 2007. Вказані кошти позивачем були отримані у банку для подальшої передачі [PERSON], а тому останній зобов'язався самостійно без участі позивача погашати заборгованості по кредитному договору. Кредит відповідачем погашався невчасно, внаслідок чого виникла заборгованість. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 27 серпня 2014 року, яке частково скасоване рішенням апеляційного суду Тернопільської області від20.11.2014 року стягнуто з позивача в користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором в розмірі 311 059,18 грн. Посилаючись на те, що відповідач у добровільному порядку коштів не повертає, просить позов задовольнити. Крім того, вказує, що діями відповідача йому завдано моральної шкоди, яка виявилась в погіршення стану здоров'я та втраті звичного ритму життя, яку він оцінює у 50 000 грн. У судове засідання представник позивача не з'явилася, хоча про час та місце її було повідомлено належним чином. Попередньо подала до суду заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, щодо заочного вирішення справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПУ України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що згідно розписки [PERSON] отримав у позику від [PERSON] грошові кошти в сумі 150 000,00 грн., які останній отримав по кредитному договору в банку. [PERSON] зобов'язався повернути кошти до 01.10.2014 року. Оригінал розписки міститься в матеріалах цивільної справи за № 607/20022/14-ц . У встановлений строк боржник коштів не повернув. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного. В силу вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. За положеннями ч.1 ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до вимог ст.ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів (суму позики), що були передані йому у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до положень ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики може бути представлена розписка позичальника. За нормами ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. · Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Факт одержання [PERSON] від [PERSON] позики у розмірі 150 000 грн. підтверджується розпискою, власноручно написаною позичальником у момент передачі суми позики. Встановлено, що ні у встановлений строк, ні по даний час відповідач боргу не повернув. Таким чином, діями відповідача порушено права позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення із відповідача на користь позивача суми боргу у розмірі 150 000,00 грн. Разом з тим, суд вважає, що у задоволенні решти позовних вимог на суму 161 059,18 грн. ( 311 059,18 грн.-150 000) слід відмовити, оскільки судом не встановлено, а позивачем не представмо доказів передачі відповідачу у позику коштів у розмірі 311 059,18 грн. З оригіналу письмової розписки [PERSON] встановлено, що [PERSON] отримав від [PERSON] 150 000 грн., які зобов'язувався повернути до 01.10.2014 року. Даний договір позики є безпроцентним. Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, слід зазначити наступне. · Згідно діючого законодавства особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або у випадках, передбачених статтями 280, 611, 1167, 1168 ЦК України, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди. · За правилами ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування моральної шкоди. Встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами спору випливають із договірних відносин, пов'язаних з невиконанням умов договору позики. Відповідальність за невиконання договірних зобов'язань передбачена ст. 625 ЦК України. Зі змісту договору позики вбачається, що сторони не передбачили відшкодування моральної шкоди в разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання. · Не передбачено відшкодування моральної шкоди за порушення договору позики й спеціальною нормою ст.ст. 625,1050 ЦК України. Враховуючи наведене, у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити за безпідставністю. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, шляхом стягнення із відповідача на користь позивача суми боргу за договором позики у розмірі 150 000,00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial