Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що на праві власності позивачу належить Ѕ частка житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 06.05.2015 року, виданим приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Дідок В.В., зареєстрований в реєстрі за №285, а також Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.05.2015 р., реєстраційний № 61540132208. Інша Ѕ частина будівлі належить відповідачу [PERSON] Домоволодіння за вказаною адресою розташоване на приватизованій земельній ділянці, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER]. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.05.2015 року, виданим приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Дідок В.В., зареєстрований в реєстрі за № 288, а також Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.05.2015 р., реєстраційний № 630734132105, позивачу належить на праві власності Ѕ частка вищевказаної земельної ділянки, іншу Ѕ частку земельної ділянки прийняла у спадщину за заповітом відповідач. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.10.2015 р. була задоволена спільна заява позивача та відповідача про виділення у власність в натурі належних їм по Ѕ часток в будинковолодінні по [ADDRESS] та по Ѕ часток земельної ділянки. За життя матері позивача [PERSON], з її згоди, останній за власний кошт збудував господарську будівлю, вартість проведених робіт та будівельних матеріалів якої оцінює в 100000 грн. Крім того, позивачем були придбані за власний кошт металеві вироби, з яких виготовлені секції вольєру для собаки, вартість яких оцінює в 15000 грн. Також були придбані за власний кошт позивача матеріали для виготовлення чотирьох кліток для кроликів, вартість яких оцінює в 3000 грн. Після розподілу земельної ділянки, господарська будівля вартістю 100000 грн., вольєр для собаки вартістю 15000 грн. та клітки для кроликів вартістю 3000 грн. залишилися на частині земельної ділянки, яка перейшла у власність відповідача, яка не надає можливості позивачу використовувати за призначенням виготовлені секції вольєру для собаки та клітки для кроликів. Без згоди позивача, відповідач разом з чоловіком розібрали вольєр та секції з нього використали для встановлення огорожі. Відповідачка заборонила позивачу використовувати господарську будівлю. На пропозиції позивача, сплатити йому вартість витрат на будівництво господарської будівлі, відповідачка не реагує, заборонила провести оцінку вартості цієї будівлі спеціалістом оцінщиком. У зв'язку з неправомірними діями з боку відповідачки, позивач зазнав значної моральної шкоди, яка виразилася в емоційних та душевних стражданнях та хвилюваннях. Внаслідок протиправної поведінки відповідачки, позивач на деякий час був позбавлений можливості реалізувати свої уподобання та бажання, як звичайна людина, яка вела досить енергійний спосіб життя, що викликало у нього моральні страждання. Позивач відчув себе ошуканим, що негативно позначилося на його психічному стані, змусило сильно нервувати і переживати. Крім цього, протиправні дії відповідачки спричинили порушення його звичайного життєвого укладу, тому що у нього з'явилася необхідність відстоювати свої права у суді, витрачати на це багато свого часу. Відшкодування заподіяної моральної шкоди позивачем визначено у сумі 10000грн. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача 100000грн. вартості господарської будівлі, 1500грн. вартості матеріалів витрачених на будівництво вольєра, 3000грн. вартості матеріалів кліток для кроликів та, відповідно до ст.. 1167 ЦК України, 10000 грн. моральної шкоди, а також 15000 грн. оплати за надання правової допомоги. Ухвалою суду від 01.02.2017р. приєднано до матеріалів справи уточнену позовну заяву [PERSON] до [PERSON], згідно якої просив стягнути з відповідача на користь позивача вартість будівельних матеріалів витрачених на будівництво господарської будівлі в - 1000000грн., вартість матеріалів витрачених на виготовлення металевих секцій для вольєра 15000грн., вартість матеріалів витрачених на виготовлення кліток для кроликів - 3000грн., моральну шкоду в розмірі 10000грн. та 15000грн. - витрати на правову допомогу (а.с.109-112). Ухвалою суду від 13.10.2017р. по справі призначено судове будівельно-технічну експертизу (а.с.170-171). У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги, за викладеними в позові обставинами та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, за викладених у запереченнях обставинах та просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Вислухавши пояснення учасників справи, показання свідків, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.05.2015 року, виданого приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Дідок В.В., зареєстровано в реєстрі за № 285, Ѕ частка житлового будинку [ADDRESS] належить позивачу [PERSON], що також підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.05.2015 р. (а.с.5-6). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.05.2015 року, виданого приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Дідок В.В., зареєстровано в реєстрі за № 288, Ѕ частка земельної ділянки, загальною площею 0,1000га, кадастровий номер [NUMBER], наданої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] належить позивачу [PERSON], що також підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.05.2015 р. (а.с.7-8). Опис меж земельної ділянки: від Адо Б - землі Бориспільської ради; від Б до В - [PERSON]; від В до Г - землі загального користування; від Г до А - [PERSON] Всього земель, гектарів: площа земельної ділянки, гектарів 0,1000га, у тому числі за земельними угіддями, гектарів: під житловою забудовою одно- та двоповерховою - 0,1000га. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2015 року, затверджено мирову угоду укладену між [PERSON] та [PERSON] в наступній редакції: 1. у власність [PERSON] виділено в натурі його Ѕ частку в будинковолодінні по [ADDRESS], що складається з житлової кімнати «4» площею 12,1кв.м., житлової кімнати «5» площею 16,7кв.м., коридору «6» площею 5,5кв.м. (після збільшення його площі за рахунок влаштування позивачем цегляної перегородки в коридорі «1» у вигляді перпендикуляру від точки дотику стіни між приміщеннями «2» та «5» до стіни приміщення «9»), санвузла «7» площею 4,3кв.м., котельної «8» площею 2,6кв.м., погребу «Ж», вигрібної ями «З» та колодязя «К»; 2. у власність [PERSON] виділено в натурі її 1/2 частку в будинковолодінні по [ADDRESS], що складається з житлової кімнати «2» площею 13,6кв.м., житлової кімнати «3» площею 12,2кв.м., кухні «9» площею 12,5кв.м., погребу «В», коридору «1» площею 5,7кв.м. (після зменшення його площі за рахунок влаштування позивачем цегляної перегородки в коридорі «1» у вигляді перпендикуляру від точки дотику стіни між приміщеннями «2» та «5» до стіни приміщення «9»), водної колонки «Л», убиральні «Д» та літнього душу «Е»; 3. зобов`язано [PERSON] протягом 15 календарних днів, але не пізніше 30 календарних днів з дня постановлення ухвали суду про визнання мирової угоди, за власний рахунок та власними силами демонтувати дверний блок у стіні між житловою кімнатою «2» та житловою кімнатою «5», закласти цей дверний проріз цеглою; облаштувати цегляну перегородку в коридорі «1» у вигляді перпендикуляру від точки дотику стіни між приміщеннями «2» та «5» до стіни приміщення «9», внаслідок чого площа коридору «1» зменшиться на 2,3кв.м. та становитиме 5,7кв.м., а площа коридору «6» збільшиться на 2,3кв.м. та становитиме 5,9кв.м.; облаштувати дверний проріз у стіні між житловою кімнатою «5» та коридором «6», встановити в цьому дверному прорізі новий дверний блок; облаштувати вхідний дверний проріз з вулиці (зовнішній вхід) у стіні коридору «6» та встановити в цьому дверному прорізі новий дверний блок; переобладнати систему інженерного забезпечення автономною системою електропостачання та слабких струменів, опалення, водопостачання та водовідведення для виділеної йому частини житлового будинку; 4. зобов`язати [PERSON] протягом 15 календарних днів, але не пізніше 30 календарних днів з дня постановлення ухвали суду про визнання мирової угоди, за власний рахунок та власними силами переобладнати систему інженерного забезпечення автономною системою електропостачання та слабких струменів, опалення, водопостачання та водовідведення для виділеної їй частини житлового будинку; 5. у власність [PERSON] виділено в натурі його Ѕ частку в земельній ділянці загальною площею 0,1000 га з кадастровим номером [NUMBER] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS], що становить площу 0,0500 га та межує з земельною ділянкою [PERSON] (на кадастровому плані від точки «Б» до точки «В»), з землями Бориспільської міської ради (на кадастровому плані від точки «В» до точки «Г»), з земельною ділянкою [PERSON] (на кадастровому плані від точки «Г» до точки «Д»), з земельною ділянкою відповідача (на кадастровому плані від точки «А» до точки «Д») та з землями загального користування (на кадастровому плані від точки «А» до точки «Б»); 6. у власність [PERSON] виділено в натурі її Ѕ частку в земельній ділянці загальною площею 0,1000 га з кадастровим номером [NUMBER] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS], що становить площу 0,0500 га та межує з земельною ділянкою позивача (на кадастровому плані від точки «Б» до точки «В»), з земельною ділянкою [PERSON] (на кадастровому плані від точки «В» до точки «А»); 7. зобов`язано [PERSON] протягом 15 календарних днів з дня постановлення ухвали суду про визнання мирової угоди за власний рахунок та власними силами влаштувати окремий вхід (хвіртку) з вул. Коцюбинського на територію виділеної йому частини земельної ділянки; демонтувати огорожу між виділеною йому в натурі частиною земельної ділянки та виділеною відповідачу в натурі частиною земельної ділянки (огорожу від вул. Коцюбинського до фасаду будинку); 8. зобов`язано [PERSON] та [PERSON] протягом 15 календарних днів з дня постановлення ухвали суду про визнання мирової угоди за спільний рахунок та спільними силами облаштувати огорожу між виділеними їм в натурі частинами земельних ділянок (огорожу від тильної сторони будинку до межі з земельною ділянкою [PERSON].); 9. припинено право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на будинковолодіння та земельну ділянку по [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов'язків стосуватися лише прав та обов'язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Відповідно до ч.1 ст. 175 ЦПК України (в редакції, що діяла на час укладення мирової угоди), мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. Отже, мирова угода є договором, який укладається для врегулювання спору шляхом взаємних поступок. Звертаючись до суду з заявою про укладення мирової угоди позивач [PERSON] не зазначав щодо отримання будь-якої компенсації з боку відповідача, також позивач не звертався з апеляційної скаргою до суду, у зв'язку з порушенням його прав при укладенні та затвердженні мирової угоди. Відповідно до висновку експерта за результатами проведеної судової оціночно-будівельної експертизи №22099/17-43 від 25.05.2018р., залишкова вартість заміщення господарської будівлі позначеної літерою Б на схемі забудови земельної ділянки, власником якої є [PERSON] та яка знаходиться за адресою6 [ADDRESS], відповідно до будівельного паспорту №136/04-16 становить 286889,00 грн. (а.с.192-198). Суд не приймає даний висновок до уваги, оскільки з викладених в ньому обставин вбачається, що натурне обстеження об'єкта дослідження було проведено візуально, перебуваючи за межами земельної ділянки, з боку [ADDRESS] в присутності позивача по справі [PERSON] Враховуючи відсутність натурного обстеження при здійсненні дослідження, експерт дійшов висновку, що технічний стан конструктивних елементів сараю літ «О» (господарська будівля літ. «Б» згідно будівельного паспорту від 29.05.2017р.) характеризується як добрий (арк. 2 висновку експерта). За результатами обстеження можливо зазначити, що загальний технічний стан сараю літ. «О» відповідає зазначеному в техпаспорті (арк. 9 висновку експерта). В судовому засіданні експерт [PERSON] підтвердила, що дослідження об'єкта здійснювала без отримання доступу до нього, з боку вул. Коцюбинського. Отже, суд приходить до висновку, що не маючи доступу до досліджувального об'єкта, експерт висловив припущення . Згідно вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч.3 ст.12, ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З наявного в матеріалах справи будівельного паспорту на забудову земельної ділянки, виготовленого станом на травень 2017р., встановлено, що господарська будівля була самочинно збідована та відносно відповідача була винесена постанова про адміністративне правопорушення (а.с.147-160). В судовому засідання були допитані свідки [PERSON] та [PERSON], показання який суд не приймає до уваги, оскільки вважає, що дані зацікавлені в розгляді справи, оскільки є близькими родичами: [PERSON] син позивача, а [PERSON] мати відповідача. Крім того, з наданих позивачем рахунків-фактур, вбачається, що постачальником будівельних матеріалів та платником є свідок [PERSON] (а.с.23-27). Показання свідка [PERSON] суд також не приймає до уваги, оскільки останній в судовому засідання зазначив, що зі слів [PERSON] йому відомо про наявність суперечок між сторонами щодо користування господарської будівлі, наявність вольєра та кліток для кролів. Показання свідка [PERSON] суперечать наданим рахункам-фактурам, оскільки в судовому засідання свідок зазначила, що будівництво господарської будівлі розпочато було в 2008-2009 роках, а згідно рахунків-фактур [PERSON] придбавав будівельні матеріали в 2012-2013 роках. Крім того, з наданих позивача рахунків-фактур від 02.2012р. на суму 364,49 грн., від 05.04.2012р. на суму 251,13грн, від 20.04.2012р. на суму 1025,32 грн. та від 23.05.2013р. на суму 496,67 грн. вбачається придбання позивачем [PERSON] у свідка [PERSON] певних будівельних матеріалів, однак суд вважає, що позивачем та його представником не доведено в судовому засіданні, що придбані матеріали були використані саме для будівництва господарської споруди, або вольєра або кліток для кроликів. Також, слід зазначити, що позивачем та його представником не доведено в судовому засіданні наявність протиправних дій [PERSON], які призвели до порушення прав позивача [PERSON] Відповідно до ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову через його необґрунтованість, а тому відмовляє в задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи відмову в задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed