Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що згідно судового наказу Білоцерківського міськрайонного суду від 22.02.2019 р. з нього утримуються аліменти на користь колишньої дружини [PERSON] на утримання їхнього спільного сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходу, щомісячно, починаючи з 24.01.2019 р. і до досягнення сином повноліття. У зв`язку із зміною матеріального та сімейного стану, позивач просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання сина, з розміру 1/4 до 1/6 частки його доходу, починаючи з 29.07.2019 р. Згідно ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Так, в судовому засіданні встановлено, що згідно судового наказу від 22.02.2019 р., виданого Білоцерківським міськрайонного судом Київської області, з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.01.2019 р. і до досягнення сином повноліття /а.с.7/. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] не має постійного місця роботи та регулярного доходу. До того ж, на його утриманні знаходиться малолітній син [PERSON] , [INFO] , дружина [PERSON] , яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також мати [PERSON] , яка є інвалідом ІІІ групи внаслідок онкологічного захворювання та потребує матеріальної допомоги. Позивач зазначив, що у зв`язку зі зміною сімейного стану, народженням другої дитини та погіршенням стану здоров`я матері, його матеріальне становище змінилося, коштів на вчасну сплату аліментів та утримання його сім`ї не вистачає. Відповідно до ст.183 СК України аліменти на утримання дитини визначаються судом у частці від заробітку /доходу/ матері, батька. Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось з них. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як передбачено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Встановлені судом обставини свідчать про погіршення матеріального становища позивача та наявність у платника аліментів іншої дитини, яка потребує коштів на утримання, а тому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частки його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення сином повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved