Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 07 серпня 2008 року вона перебуває з [PERSON] (далі - Відповідач) у зареєстрованому шлюбі, та мають спільних дітей - дочок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки не склалися через постійні сварки, свідками яких є діти. Спору про поділ майна між сторонами немає.Вважає, що примирення між ними неможливе, тому просить суд розірвати шлюб. Окрім того, у позові ставиться питання про визначення місця проживання дітей разом з матір'ю. У судовому засіданні позивачка [PERSON]просила розірвати шлюб, строк на примирення просить не надавати. Не проживають разом понад 4 місяці. Відповідач [PERSON]проти розірвання шлюбу не заперечував, строк для примирення не потрібен. Вислухавши пояснення і доводи сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 07 серпня 2008 року. Шлюб зареєстрований відділом ДРАЦС Міловського РУЮ Луганської області за актовим записом № 20 (а.с.8). Подружжя припинили шлюбно-сімейні відносини і на даний момент живуть понад 4 місяці окремо, ніяких намірів на примирення не зроблено жодною з сторін. Сторони не проживають спільно, сімейні відносини припинили. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін і це має істотне значення, а тому суд на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України вважає за необхідним постановити рішення про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу Позивачці залишити шлюбне прізвище - [PERSON]. Щодо вимоги про визначення місця проживання дитини разом з Позивачкою, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що батьками неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9,10) Відповідно до ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. У положеннях ч.2,3 ст. 157 СК України зазначено, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Відповідно до статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно з роз'ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 20«Про внесення змін до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення і поновлення батьківських прав» висновок органу опіки та піклування має бути оформлений на бланку державних адміністрацій районів, районів міст Києва та Севастополя, виконавчих органів міських чи районних у містах, сільських селищних рад, підписаний головою (заступником голови) та скріплений печаткою. Також до висновку органу опіки та піклування повинні бути додані документи, які підтверджують викладені у ньому обставини. Ухвалення судом рішення за умови відсутності висновку органу опіки та піклування щодо вирішення спору між сторонами, який у цій категорії справ є обов'язковим, є підставою для скасування судового рішення. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 26 вересня 2018 року у цивільній справі №711/276/17. У матеріалах справи відсутній висновок органу опіки та піклування щодо вирішення питання про місце проживання дитини, а також належним чином засвідчена згода відповідача на визначення місця проживання дитини з матір'ю, тому суд дійшов до висновку, що в цій частині позов задоволеннюне підлягає. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial