Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач), про позбавлення батьківських прав . Підставність вимог позивач обґрунтовує тим, що згідно актових записів про народження дитини [PERSON] , [INFO] , його матір`ю є [PERSON] , запис про батька був вчинений відповідно до вимог ст.135 СК України. Вона, [PERSON] , є рідною бабусею неповнолітнього [PERSON] . Відповідач залишила дитину на її виховання та з липня 2018 року по теперішній час не цікавиться дитиною, не надає матеріальної допомоги на утримання сина, не приймає участі у його вихованні, її невідомо про стан його здоров`я,вона не дбає про його утримання, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не спілкується з ним, не проявляє будь-якої батьківської турботи, тобто ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо утримання та виховання сина, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом. У відповідності до ст. ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористалась своїм процесуальним правом та не направила суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Ухвалою суду від 26.02.2021 у справі було відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, також відповідно до вимог ст.19 СК України, до участі у справі було залучено орган опіки та піклування - Липовецьку міську раду Вінницького району Вінницької області та Службу у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації та витребувано висновки щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] стосовно дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 26.03.2021 було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити у повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду справи в судове засідання не з`явився, направивши до суду заяву, відповідно до якої не заперечувала щодо задоволення позову та позбавлення її батьківських прав стосовно сина - [PERSON] , [INFO] . Представник третьої особи Липовецької міфської ради Вінницького вказала на наявність законних підстав щодо задоволення позову та позбавлення відповідача батьківських прав, підтримавши висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав та вказала на необхідність присудження із останньої на користь позивача аліментів. Також пілтримала висновок щодо доцільності призначення позивача піклувальником дитини. Представник Служби у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, будучи належним чном повідомленою про день та час розгляду справи. Ураховуючи викладене, суд не вбачає правових підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника органу опіки та піклування, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази в цілому, встановив, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , (а.с.6) матір`ю зазначено [PERSON] , батьком [PERSON] . Як слідує із витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження (а.с.19), запис про батька дитини [PERSON] , [INFO] було внесено відповідно до ч.1 ст.135 СК України за вказівкою матері. Із довідок виданих виконавчим комітетом Нападівської сільської ради Липовецького району від 08.10.2020 (а.с.8 -11) встановлено, що [PERSON] , [INFO] проживає в [ADDRESS] , разом із рідною бабусею [PERSON] , [INFO] . [PERSON] не приймає участі у вихованні та утриманні сина [PERSON] , її місце проживання та перебування не відоме. Згідно з Актом обстеження умов проживання складеного 23.10.2020 (а.с.7) слідує, що [PERSON] , [INFO] , проживає біля своєї бабусі [PERSON] з липня 2018 року, вона його самотужки забезпечує всіма необхідними речами. Дитина має власну умебльовану кімнату. Мати [PERSON] участі у вихованні та утриманні сина не приймає, до нього не приїжджає. В будинку де проживає сім`я є усі необхідні умови для проживання та належного розвитку дитини. На підтвердження родинних відносин позивача та дитини надано свідоцтва про народження дитини, його матері, відповідно до яких [PERSON] приходиться рідною бабою неповнолітнього [PERSON] . Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Отож позивач наділена правом на звернення до суду із даним позовом. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Частиною четвертою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дитини [PERSON] , [INFO] , було предметом розгляду Липовецькою міською радою Вінницького району Вінницької області 21.04.2021, за наслідками якого було ухвалено рішення №65 та затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських [PERSON] (далі - висновок). Згідно з висновком комісія вважала за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно її сина [PERSON] , 2005 року народження. Суд, оцінивши усі зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку, що обставини наведені позивачем у позовній заяві доведені належними, допустимими та достовірними доказами, а їх зв`язок у сукупності є достатнім на підтвердження факту ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню сина. За таких обставин, суд вважає, що достатні усі правові підстави для застосування крайнього заходу впливу до відповідача шляхом позбавлення його батьківських прав, який відповідає інтересам дитини, отож позов підлягає до задоволення. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину (ч. 2 ст. 166 СК України). Наведене узгоджується і з приписами викладеними в ч.4 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» де передбачено, що позбавлення батьківських прав не звільняє від обов`язку утримувати дитину. Зі змісту ст.180 СК України вбачається, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України). Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен врахувати обставини визначені частиною 1 статті 182 СК України. Відповідно до частини 2 ст.182 СК України, передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Визначаючись із розміром аліментів, які слід присудити із відповідачів на користь дитини, суд виходить із якнайкращого для забезпечення її гармонійного розвитку з урахуванням обставин, передбачених ст..182 СК України та обставин встановлених у судовому засіданні. Відповідачі не надали жодних заперечень проти обставин зазначених у позові, у тому числі щодо розміру аліментів, які позивач просить суд присудити із них на користь дитини. Враховуючи встановлені судом обставини, а також приймаючи до уваги розмір прожиткового мінімуму на дитину визначений законодавцем, суд дійшов висновку, що відповідачі спроможна надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у виді частки від її заробітку доходу щомісячно але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.180, 191 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. При вирішенні питання про встановлення піклування над неповнолітнім [PERSON] , [INFO] та призначення піклувальника, суд виходить із наступного. Відповідно до ст.243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми - сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно з ч.2 ст. 244 СК України при призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Як зазначено у частинах 3 та 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою дитиною та піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вони позбавлені батьківського піклування. Статтею 62 цього ж Кодексу визначено, що опіка та піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка їх потребує, або за місцем проживання піклувальника (опікуна). Згідно із висновком Липовецької міської ради Вінницької області віж 17.05.2021 за№01-25/126, служба у справах дітей вирішила за доцільне призначити [PERSON] піклувальником [PERSON] , 2005 року народження, оскільки перша є його рідною бабусею, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, не знятої чи непогашеної судимості не має, проживає з онуком, має доброзичливі стосунки з дитиною та останній висловив бажання аби вона була його піклувальником, що підтвердив письмово. Підстав які унеможливлюють призначення [PERSON] піклувальником дитини не встановлено в ході судового розгляду. З огляду на вищевикладене, виходячи з інтересів дитини, суд вважає за можливе призначити позивача [PERSON] піклувальником над неповнолітнім - [PERSON] , [INFO] . Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Outcome: approved