Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом [PERSON] про стягнення боргу в сумі 71335 грн., 275,6 грн. процентів річних та 5000 грн. моральної шкоди. Позовні вимоги мотивував тим, що 29 квітня 2014 року між сторонами був укладений письмовий договір позики, за яким [PERSON] отримав від [PERSON] 5500 доларів США, які зобов'язувався повернути до 29 липня 2014 р. Про це відповідач зазначив у розписці і вчинив свій підпис. У вказаний в розписці строк гроші відповідач не повернув, пообіцяв, що поверне частину боргу до 31.12.2011р. На неодноразові нагадування та прохання повернути борг відповідач не реагував, тому позивач звернувся в суд. Позивач зазначає, що на день подання позовної заяви 5500 доларів США за офіційним курсом НБУ (за 1 долар США 12,97 грн.) становить 71335 грн. Від зазначеної суми 3% річних складає 275,6 грн. Крім матеріальної шкоди, позивачу завдано моральну шкоду, яка проявилась в тому, що частину позичених [PERSON] коштів він протягом тривалого часу накопичував для своєї сім'ї, а частина коштів була власністю його ділових партнерів, перед якими він ніс особисту відповідальність. Через дії відповідача позивач втратив ділові, людські стосунки з діловими партнерами. Позивач моральну шкоду оцінює в 5000 грн. Ухвалою суду від 25.11.2014 р. за заявою представника позивача залишено без розгляду позов [PERSON] в частині вимог про стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди в розмірі 5000 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, за винятком тих, які залишені без розгляду, із зазначених в позові підстав. Одночасно пояснив, що кошти відповідачем позивачу не повернуті. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутності, не заперечує щодо стягнення з нього боргу в користь позивача по розписці. Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, які подані у розпорядження суду, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що уточнений позов підлягає задоволенню. Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем не надано суду доказів, що спростовують правомірність і обґрунтованість пред'явлених позовних вимог. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Ч.2 ст.1047 згаданого кодексу визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 1 ст. 1047 ЦК). Судом встановлено, що між сторонами в письмовій формі був укладений договір позики, підтвердженням його укладення є розписка позичальника - [PERSON]. В розписці від 29.04.2014 р. зазначено, що [PERSON], [INFO], житель [ADDRESS] підтверджує, що він отримав 5500 доларів США в приміщенні свого будинку, які зобов'язується повернути за три місяці [PERSON], жителю с. Коршів. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У встановлений в розписці термін відповідач позику [PERSON] не повернув. Як зазначено в ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Згідно вимог ч.2 ст. 545 ЦК України у випадку прийняття виконання зобов'язання кредитор повинен повернути боржнику борговий документ. Наявність у позивача боргового документа відповідача свідчить про невиконання останнім зобов'язання. Оригінал розписки, доданої позивачем до матеріалів справи, стверджує факт невиконання відповідачем зобов'язання. Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч.1 ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання. Отже, він зобов'язаний сплатити позивачу суму боргу за договором позики 71335 грн., що за офіційним курсом НБУ на день подання позову відповідає 5500 доларам США. Також з відповідача в користь позивача лід стягнути три проценти річних від простроченої суми 71335 грн., виходячи із 47 днів прострочення (з 30.07.2014 р. по15.09.2014 р.), що складає 275,6 грн. Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 16, 20, 192,526, 527, 530,545, 611, 612, 625,1046-1049 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved