Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-13 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із заявою про визнання його доньки [PERSON] , [INFO] недієздатною, встановлення опіки і призначення опікуна, посилаючись на те, що остання є інвалідом ІІ групи з дитинства, внаслідок психічного розладу, перебуває на обліку в Тернопільській обласній клінічній комунальній психоневрологічній лікарні, не може самостійно забезпечити умови свого життя та не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Внаслідок хвороби [PERSON] не здатна самостійно здійснювати свої права та обов`язки, потребує постійного стороннього догляду, а тому просить визнати останню недієздатною та встановити над нею опіку, призначивши її опікуном. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав, з підстав викладених у ній та просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи Управління соціальної політики Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився, подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав: Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії ААБ №484166, [PERSON] , [INFO] , встановлено першу підгрупу Б інвалідності з дитинства, довічно, потребує стороннього догляду. Згідно ст.39 ЦК України, фізична особа може бути судом визнана недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до висновку судово - психіатричного експерта № 159 від 09.04.2020 року, [PERSON] страждає на аномалію інтелектуального розвитку у вигляді помірної розумової відсталості. Про це свідчать дані анамнезу, матеріалів цивільної справи і результати обстеження психічного стану підекспертної під час експертизи. З раннього дитинства відставала в фізичному і розумовому розвитку від ровесників. З першого класу навчалася в школі для розумово відсталих дітей. Закінчила 10 класів, програму не засвоювала не навилася ні писати, ні читати, ні рахувати. Спадковість психічними захворюваннями не обтяжена. Перебуває на обліку в лікаря-психіатра. Лікувалася з цього приводу в ТОКПЛ. Являється інвалідом І групи підгрупи Б з дитинства довічно. При обстеженні психічного стану підекспертної виявлено: мислення конкретно-образне сповільнене по темпу, абстрактне мислення недорозвинуте. Відмічається різке зниження інтелектуально-мнестичної сфери, емоції малодиференційовані. Критичні здібності відсутні. Таким чином, комісія прийшла до висновку, що [PERSON] хворіє психічним захворюванням у вигляді помірної розумової відсталості. Психічний розлад, на який хворіє [PERSON] , сягає рівня вираженого недоумства, тому істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Внаслідок свого психічного захворювання [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно ч. 1ст. 40 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. За змістом статті 55 ЦК України, опіка встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ст. 58 ЦК України, опіка встановлюється над особами, визнаними недієздатними. Згідно ч. 1ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 4 ст. 63 ЦК України, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Частинами 1, 3, 4 статті 67 ЦК України, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун вчиняє правочини від імені та в інтересах підопічного. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Відповідно до вимог ч. 1ст. 300 ЦПК України визначено, що суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Як вбачається із подання Органу опіки і піклування Опікунської ради при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради №1135/04 від 24 липня 2020 року та Витягу з протоколу засідання опікунської ради при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради від 22.07.2020 року №4, вирішено погодити кандидатуру [PERSON] , [INFO] в опікуни над своєю дочкою - [PERSON] , [INFO] у разі визнання останньої рішенням суду недієздатною. Приймаючи до уваги, що згідно висновку судово-психіатричного експерта [PERSON] , [INFO] , не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, суд вважає, що заява [PERSON] про визнання [PERSON] недієздатною та встановлення над нею опіки підлягає до задоволення, шляхом визнання недієздатною [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] , встановлення опіки над нею та призначення її опікуном [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] . Також, відповідно до вимог ч. 6, 7ст. 300 ЦПК України встановлено, що строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті. На підставі наведеного,

Outcome: approved