Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до Краматорського міського суду Донецької області із позовом до Шабельківської селищної ради з позовом, який було уточнено під час розгляду справи, про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок [ADDRESS], після смерті [PERSON]. Позов обґрунтовано тим, [INFO] помер дідусь позивача [PERSON], який за життя 03.12.2009 року заповів йому все своє майно. До складу спадщини входить збудований спадкодавцем у 1975 році трьох кімнатний будинок [ADDRESS] загальною площею 40,9 кв.м, в тому числі жилою площею 28,8 кв.м. Крім будинку на земельній ділянці знаходяться надвірні побудови: погріб, літня кухня, колодязь, літній душ, огорожа, тамбур, три сараї, гараж, вбиральня, замощення. Правовстановлюючі документи на будинок у спадкодавця відсутні. Земельна ділянка площею 0,1216га під будинком була приватизована спадкодавцем та видано державний акт. Позивачем на теперішній час отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку [ADDRESS]. У видачі свідоцтва на будинок нотаріусом було відмовлено, у зв'язку з тим, що на будинок не зберіглося правовстановлюючих документів, що вимусило позивача звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явився. Суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач Шабельківська селищна рада повідомлена належним чином про час і місце розгляду справи в судове засідання представника не направила. Суду надана заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, в поясненнях яких немає необхідності на підставі наданих суду письмових доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно заповіту, посвідченого 03.12.2009 року нотаріусом Другої краматорської державної нотаріальної контори Чумаковою О.І., [PERSON] все своє майно заповів позивачу [PERSON]. [PERSON] помер [INFO], про що виконкомом Шабельківської селищної ради міста Краматорська Донецької області 31.01.2013 року складено відповідний актовий запис № 9. Відповідно до ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) і здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218, 1219 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, крім тих, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Право на спадкування, згідно ч.1 ст.1223 ЦК України мають особи, визначені у заповіті. 19.07.2013 року позивач [PERSON], як спадкоємець за заповітом, звернувся до Другої краматорської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] і 27.01.2015 року отримав Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчене державним нотаріусом Другої краматорської державної нотаріальної контори Костюковою Н.С., на земельну ділянку площею 0,1216 га, кадастровий номер [NUMBER], для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що розташовані в [ADDRESS], яка належала спадкодавцю [PERSON] на праві приватної власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], виданого 21.02.2000 року Шабельківською селищною радою. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.01.2015 року державний нотаріус Другої краматорської державної нотаріальної контори Костюкова Н.С. відмовила [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS], який залишився після смерті [PERSON], у зв'язку з тим, що нотаріусу не надано правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, які належним чином зареєстровані. Дане рішення про відмову нотаріусом було прийнято згідно Технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS], виготовленого за станом на 29.12.2014 року Краматорським бюро технічної інвентаризації (інвентаризаційна справа №19490), в якому зазначено, що житловий будинок «Аа» збудовано самовільно (рік побудови 1975) та відповіді Бюро технічної інвентаризації м. Краматорська від 13.01.2015 року, що на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS], побудовано житловий будинок (рік побудови - 1975), загальною площею 40,9 кв.м, право власності на який в КП «БТІ» не зареєстровано. Однак, позивачем надано суду Договір купівлі-продажу від 10.08.1963 року, відповідно до якого [PERSON] придбав у [PERSON] будинок площею 14,6 кв.м з усіма надвірними побудовами, що знаходяться у [ADDRESS] на земельній ділянці 750 кв.м, право власності на який зареєстрував у Міському інвентаризаційно-технічному бюро м. Краматорська 18.09.1963 року (реєстраційний №13679). За даними Домової книги для прописки громадян, що проживають у будинку [ADDRESS], назва [ADDRESS] перейменовано в [ADDRESS]. [PERSON] був прописаний в даному будинку з 11.02.1964 року, та його знято з реєстрації 06.02.2013 року у зв'язку із смертю. Крім того, як вбачається з Технічного паспорту на жилий будинок [ADDRESS], який було виготовлено станом на 09.12.1985 року (інвентаризаційна справа №19490, реєстровий номер правової реєстрації 13679) одноповерховий будинок А-Іа збудований у 1975 році загальною площею 40,9 кв.м та жилою 28.8 кв.м. Як роз'яснив Пленум ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 6 своєї Постанови № 6 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна. При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Таким чином, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Окрім загального кола обставин, які встановлюються судом при вирішенні всіх спорів про право на спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно з'ясовувати: 1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно (будинок, споруда); 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності. Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції). Згідно зазначеного пункту інструкції реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Зазначеним нормативним актом передбачалось державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно суд, крім положень Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, має керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема у даному випадку положеннями ЦК УРСР 1963 року. З матеріалів долучених до справи, вбачається, що спадковий будинок збудовано у 1975 році, будівництво є завершеним, будинок споруджено на земельній ділянці, яка була в користуванні [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 10.08.1963 року. Технічний паспорт на будинок з господарськими будівлями виданий у грудні 1985 року. Крім того, відповідно до Звіту «Обстеження будівельних конструкцій будівлі за адресою: [ADDRESS]» експерта Мазур С.В., стан будівлі в цілому, з урахуванням виявлених дефектів, пошкоджень, порушень вимог діючих норм проектування оцінюється як задовільне; будівля яка складається із кімнат, а також приміщень допоміжного використання, призначених для задоволення громадянами побутових та інших потреб, пов'язаних з їх проживанням, визнається придатною для постійного проживання; всі технологічні рішення рішення прийняті при будівництві будинку, відповідають нормам технічного регламенту періода 1975 року; надійність і конструктивна безпека будівлі забезпечена згідно вимогам ДБТУ Н Б.В 1.2-16:2013, і не несе загрозу для навколишнього середовища. Таким чином, з огляду на вищенаведене, враховуючи наявність у побудованого в 1975 році спадкового будинку інвентарної справи за №19490, наявність технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS], у якому власником будинку зазначено [PERSON], вказують на те, що спадковий будинок побудований у відповідності до вимог діючого на час будівництва законодавства, в якому проживав спадкодавець і який був власністю спадкодавця. Однак реалізувати своє право на спадковий будинок іншим шляхом ніж через судове рішення, позивач не може, у зв'язку з чим його вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved