Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича про стягнення безпідставно набутого майна та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у червні 2018 року при отриманні ним пенсії позивач звернув увагу на те, що з пенсії були зроблені якісь утримання, і він отримав на руки пенсію у меншому розмірі ніж звичайно. Для того, щоб розібратися в ситуації, він звернувся до УПФУ м. Сєвєродонецька, де дізнався, що з нього стягуються грошові кошти в рамках виконавчого провадження. 19.06.2018 року після звернення до Сєвєродонецького MBДВС ГТУЮ у Луганській області та отримання копій відповідних документів, позивач дізнався, що 28.09.2017 року було відкрито виконавче провадження ВП № 54869169 про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 159 862, 76 грн. на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Завалієва А.А., який було вчинено 20.06.2017 року та зареєстровано в реєстрі за № 4721. В отриманій копії виконавчого напису нотаріуса зазначено, що грошові кошти стягуються на підставі, нібито, не погашеної ним в строк заборгованості за Кредитним договором від 27.09.2010 року та розрахунку заборгованості станом на 31.03.2017 року. При цьому, у виконавчому написі зазначено, що стягнення здійснюється за період з 27.09.2010 року по 31.03.2017 року. Вважаючи, що виконавчий напис Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А., який було вчинено 20.06.2017 року та зареєстровано в реєстрі за № 4721, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 159 862, 76 грн. є таким, що не підлягає виконанню, позивачем було подано відповідну позовну заяву до Сєвєродонецького міського суду. 24.10.2018 року у цивільній справі № 428/8453/18 Сєвєродонецьким міським судом було ухвалено рішення, яким було повністю задоволено позовні вимоги [PERSON] , зокрема: визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича, який було вчинено 20.06.2017 року та зареєстровано в реєстрі за № 4721, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 159 862, 76 грн. При цьому, судом було встановлено, що нотаріус вчинив виконавчий напис незаконно на підставі незаконно наданих документів іншим відповідачем. 15.02.2019 року Сєвєродонецьким MB ДВС було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі вищевказаного рішення суду, а також було надано листа про те, що ВДВС повертає стягнутий з позивача виконавчий збір. За весь період стягнення з позивача грошових коштів на підставі виконавчого напису, який було визнано таким, що не підлягає виконанню, з його пенсії було стягнуто на користь відповідача, ПАТ КБ «Приватбанк», грошові кошти в сумі 3 558, 85 грн., що підтверджується довідкою УПФУ в м. Сєвєродонецьку. Позивач вважає, що вказані грошові кошти, які були стягнені на підставі незаконного виконавчого напису на користь ПАТ КБ «Приватбанк» є грошовими коштами, які були стягнуті незаконно, тобто вказані грошові кошти були стягнуті (набуті) без достатньої правової підстави (ст. 1212 ЦК України). Також позивач вважає, що незаконними винними діями відповідачів йому було завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що він зазнав значних душевних та фізичних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього. Позивач був приголомшений тією звісткою, що йому був нарахований величезний борг у розмірі 159 862, 76 грн. шляхом здійснення незаконного виконавчого напису. Крім того, позивач є інвалідом II групи, отримує пенсію по інвалідності, і з цієї пенсії почали вираховувати грошові кошти по надуманим обставинам. Усе зазначене призвело до погіршення стану його здоров`я. В нього ішемічна хвороба серця, післяінфарктний та дифузний кардіосклероз, сахарний діабет. Зважаючи на вищезазначене, позивач оцінює розмір нанесеної йому моральної шкоди у розмірі 30 000, 00 грн. Позивач просив суд стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на його користь грошові кошти в сумі 3558,85 грн.; стягнути солідарно з ПАТ КБ «Приватбанк» та приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича на його користь завдану моральну шкоду в розмірі 30 000,00 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, його представник адвокат Дашко Ю.І. до суду подав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність та у відсутність позивача, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. В судове засідання представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. На підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причину неявки в судове засідання суд не повідомив, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача АТ КБ «Приватбанк». В судове засідання відповідач приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. не з`явився, до суду подав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи вбачається, що згідно з копією заочного рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24.10.2018 у справі № 428/8453/18, позовні вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», треті особи - Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Сєвєродонецький міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, про визнання виконавчого напису нотаріуса, таким що не підлягає виконанню, задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича, який було вчинено 20.06.2017 року та зареєстровано в реєстрі за № 4721, про стягнення з [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] , виданий 11.02.2015 року Сєвєродонецьким МВ УДВС України в Луганській області) на користь ПАТ КБ «Приватбанк» (код ЄДРПОУ 14360570, місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) заборгованості у розмірі 159 862, 76 грн. Згідно з копією постанови про закінчення виконавчого провадження від 15.02.2019, заступником начальника Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Луганській області Гречишкіною О.В. виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 4721, виданого 20.06.2017 приватним нотаріусом Завалієвим А.А. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 159862,76 грн., закінчено. Згідно з копією довідки УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області, на виконання постанови Сєвєродонецького МВДВС ГТУЮ у Луганській області № 54869169 від 21.05.2018 з пенсії [PERSON] загальна сума відрахованих коштів на користь ПАТ КБ «Приватбанк» складає 3558,85 грн. Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу стягнення з відповідачів на користь позивача безпідставно набутого майна та відшкодування завданої позивачу відповідачами моральної шкоди. Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлено (частина 5 статті 82 ЦПК України). Таким чином, рішенням суду виконавчий напис, на підставі якого з [PERSON] стягнуто 159 862,76 грн. визнано таким, що не підлягає виконанню і ці обставини, відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Главою 83 ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Предметом регулювання цього інституту є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відповідно до Постанови Верховного Суду від 30.08.2018 року по справі № 334/2517/16-ц, відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Враховуючи те, що кошти набуті банком за виконавчим написом нотаріуса, який рішенням суду визнано недійсним, набуті без достатньої правової підстави, і чинним законодавством не передбачено іншого способу повернення цих коштів, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] щодо стягнення з АТ КБ «Приватбанк» на користь позивача утриманих з його пенсії коштів у сумі 3558,85 грн. Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Пунктами 3, 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зі змінами та доповненнями, передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку із порушенням наданих прав, порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя. Розмір відшкодування моральної (немайнової шкоди) суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (душевних, психічних), яких зазнав позивач та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Згідно з п. 5 вказаної вище постанови Пленуму, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. На думку суду, позивач поза всяким розумним сумнівом зазнав моральних та душевних страждань у зв`язку з безпідставно утриманих коштів з його пенсії по інвалідності. Вказані прояви душевних страждань є типовими для будь-якої звичайної людини, з єдиного доходу якої незаконно утримують кошти, що призвело до моральних страджань позивача, погіршення стану здоров`я, втрати нормальних життєвих зв`язків, що вимагало і вимагає від позивача додаткових зусиль для організації його життя. Таким чином, позивач був вимушений звертатись до суду та доводити протягом тривалого часу свою правоту. Наявність у позивача цих душевних страждань є очевидною. Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідачів, суд враховує вимоги розумності і справедливості, а тому вважає, що моральна шкода завдана позивачеві може бути оцінена у 3 000 гривень, що враховує глибину та тривалість душевних страждань позивача і відповідає принципу співмірності. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду, а суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 768,40 грн. в рівних долях.

Outcome: partial