Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить суд визнати дії АТ «Укрсоцбанк» такими, що є неправомірними та зобов`язання припинити дії спрямовані на перешкоджання користування орендованим майном для здійснення професійної діяльності адвоката за адресою: [ADDRESS] . Позивачем також подано заяву про забезпечення позову, в якому [PERSON] просить суд заборонити працівникам АТ «Укрсоцбанк», або уповноваженим ним третім особам, або будь-яким іншим особам, окрім тих, що відносяться до складу технічного персоналу офісу адвоката вчиняти певні дії відносно квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1780805880000, до набрання судовим рішенням по справі законної сили, а саме: заборонити вчиняти дії щодо вселення будь-яких третіх осіб до даної квартири; заборонити будь-яким третім особам вчиняти будь-які дії щодо проникнення та блокування входу/виходу до квартири [ADDRESS] ; заборонити будь-яким третім особам вчиняти будь-які дії щодо встановлення замків чи інших охоронних систем до квартири [ADDRESS] ; заборонити будь-яким третім особам вчиняти будь-які дії щодо припинення електропостачання до квартири [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Як визначено у ч. 2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Відповідно до ч. 3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Вирішуючи питання щодо доцільності забезпечення позову у спосіб, про який просить позивач, суд також враховує правову позицію Верховного Суду України. В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», роз`яснено про те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу. Враховуючи те, що заявником не наведено обґрунтованих припущень, що невиконання заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed