Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову зазначено, що 08 жовтня 2016 року у Дарницькому районному у місті Києві відділі ДРАЦС ГТУЮ у місті Києві між сторонами по справі було зареєстровано шлюб. Дітей у шлюбі немає. Сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з подружжя має протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Позивач втратив почуття любові до відповідачки, переконаний, що спільне проживання і збереження шлюбу суперечитиме його інтересам. Спільно не проживають з березня 2018 року. Просив шлюб розірвати. У судове засідання позивач не прибув, просив справу слухати без його участі. Позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Відповідачка у судове засідання не прибула, не подала відзиву на позов, не повідомила суд про причини неприбуття у судове засідання. Про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином та у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення відповідачу 27 грудня 2018 року судової повістки про виклик у судове засідання на 23 січня 2019 року Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], виданого 08 жовтня 2016 року Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, 08 жовтня 2016 року було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], про що було зроблено актовий запис за №2145. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). За статтею 16 «Загальної декларації прав людини» від 10.12.1948 року чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності, чи релігії вступати у шлюб і створювати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо вступу в шлюб, під час перебування у шлюбі і під час його розірвання. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дані положення закріплені у ст.55 Сімейного кодексу України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до вимог ст.112 СК України при розірванні шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову. Бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За статтею 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч.3 ст.115 СК України). Судом встановлено, що сторони припинили спільне проживання в якості однієї сім'ї, тривалий час разом не проживають, у позивача наявне стійке волевиявлення, направлене на припинення сімейних відносин, неповнолітніх дітей на утриманні у подружжя немає. Викладені обставини свідчать, що подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї неможливе, суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення.

Outcome: approved