Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , третя особи: Адміністрація Слобідського району Харківської міської ради в якому з урахуванням уточнень просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] , та примусово зняти його з реєстраційного обліку. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що квартира [ADDRESS] належить йому на праві приватної власності згідно договору міни квартири від 20.11.2008 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 21202560 від 09.12.2008 року. Позивач у вищезазначеній квартирі зареєстрований разом з сином [PERSON] , [INFO] , який фактично проживає в Росії протягом декількох років. Після розірвання шлюбу з дружиною в 2002 році, позивач не перестав підтримувати стосунки з сином, та на його прохання зареєстрував його у вищезазначеній квартирі, оскільки останньому була необхідна реєстрація місця проживання для навчання. Однак відповідач з позивачем зв`язку не підтримує, спільного господарства не веде, комунальні послуги не сплачує, допомоги на утримання квартири не надає, внаслідок чого у позивача утворився борг за спожиті комунальні послуги. Позивач перешкод в користуванні жилим приміщенням відповідачу не чинить. Через реєстрацію відповідача у квартирі позивач не може оформити субсидію, що істотно впливає на його майновий стан. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.09.2020 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27.10.2020 року витребувано зі Слобідського ВП ГУНП України в Харківській області відомості щодо звернення в період з 01.10.2015 року по 01.10.2020 року [PERSON] , [INFO] , стосовно перешкоджання йому в користуванні житлом за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27.10.2020 року до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено Департамент реєстрації ХМР. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на адресу зареєстрованого місця проживання та шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Представник Адміністрації Слобідського району ХМР у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на адресу місцезнаходження, надав заяву про розгляд справи без участі представника третьої особи. Представник Департаменту реєстрації ХМР у судове засідання не з`явилась, надавала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності. Крім того, у поясненнях представник третьої особи зазначила, що рішення суду, яке набрало законної сили та подане до Департаменту реєстрації Харківської міської ради в якості підстави для зняття з реєстрації місця проживання особи в порядку, встановленому Правилами, є обов`язковим до виконання, тому не потребує додаткового зобов`язання в резолютивній частині рішення щодо відповідного органу реєстрації. Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України\~суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно договору міни квартири від 20.11.2008 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 21202560 від 09.12.2008 року [PERSON] є власником на праві приватної власності квартири [ADDRESS] . Позивач [PERSON] є батьком відповідача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.08.2001 року. Також з матеріалів справи судом встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване місце проживання позивача [PERSON] та його сина [PERSON] , що підтверджується копіями паспортів позивача та відповідача, а також відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області від 21.08.2020 року. Відповідно до листа Слобідського відділу поліції ГУНП в Харківській області від 11.11.2020 за № 62/5097 [PERSON] , [INFO] , в період з 01.10.2015 по 01.10.2020 із заявами та скаргами з приводу того, що йому перешкоджають в користуванні житлом, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , до Слобідського ВП не звертався. Допитаний у судовому засіданні 23.12.2020 у якості свідка [PERSON] пояснив, що він знайомий з позивачем [PERSON] зі школи, періодично він відвідує його у квартирі за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] раніше проживав в окремій кімнаті у вищезазначеній квартирі. За останні чотири роки [PERSON] та його речей свідок у квартирі не бачив. Перешкод в користуванні квартирою [PERSON] ніхто не створює, однак він відмовлявся платити за себе витрати на комунальні послуги. Також пояснив, що йому відомо зі слів позивача, що відповідач поїхав до Росії. Таким чином, між сторонами склались житлові правовідносини, які регулюються Цивільним кодексом України та Житловим кодексом Української РСР. Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ст. 6 ЖК жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, тобто для використання їх за цільовим призначенням (задоволення своїх житлових потреб та розпорядження ними у відповідних межах), а тому, якщо житлова площа фактично не використовується у визначених законом цілях, збереження за відсутньою особою права користування житловим приміщенням може не відповідати призначенню цього права. Статтею 405 ЦК України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Приписами ст.\~81\~ЦПК України\~визначено,\~що кожна\~сторона повинна\~довести ті\~обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи.\~Доказування не\~може ґрунтуватися\~на припущеннях.\~Суд не\~може збирати\~докази,\~що стосуються\~предмета спору,\~з власної\~ініціативи,\~крім витребування\~доказів судом\~у випадку,\~коли він\~має сумніви\~у добросовісному\~здійсненні учасниками\~справи їхніх\~процесуальних прав\~або виконанні\~обов`язків\~щодо доказів,\~а також\~інших випадків,\~передбачених цим\~Кодексом. З урахуванням досліджених у судовому засіданні письмових доказів, показань свідків, суд дійшов висновку про доведеність факту непроживання без поважних причин [PERSON] у квартирі [ADDRESS] та невикористання житла за його прямим призначенням понад один рік. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення та визнання [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до абзацу 11 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Статтею 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи, серед іншого, здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, відповідно є підставою дня зняття особи з реєстраційного обліку за зазначеною адресою, тому додатково зобов`язувати реєстраційні органи вчинити ці дії не має потреби. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial