Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] та просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, який вони зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 892. З позовної заяви виходить, що з липня 2012 року позивач перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 892. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Сторони виявили намір розірвати шлюбні відносини, внаслідок чого їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити їх інтересам. У звязку з цим, вони припинили шлюбі стосунки та перестали вести спільне господарство. Між сторонами втрачені почуття поваги та взаєморозуміння. Тривалий час вони проживають окремо один від одного. Примирення між сторонами неможливе. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачем у відділ реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 892. Ухвалою судді від 20 лютого 2017 року відкрито провадження у зазначеній справі. У судовому засідання позивач [PERSON] у повному обсязі підтримав заявлені ним позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Підтвердив обставини, які викладені ним в позовній заяві, та посилаючись на ці обставини обґрунтовував заявлений позов. Не заперечував щодо розгляду справи у попередньому судовому засіданні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце судового розгляду справи остання повідомлялась належним чином в порядку ч. 6 ст. 74 ЦПК України шляхом телефонного повідомлення за номером телефону +380970338406. Відповідач [PERSON] телефоном повідомила, що їй відомо про розгляд справи за позовом [PERSON] до неї про розірвання шлюбу, приймати участь у судовому засіданні вона не бажає. Підтримує свою письмову заяву від 16.02.2017 року до суду, позов визнає, не заперечує щодо його задоволення та розгляду справи в попередньому судовому засіданні ( а.с. 19, 31). Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 130 ЦПК ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 174 цього Кодексу. Суд, заслухавши пояснення позивача, зясувавши позицію відповідача по суті заявлених позовних вимог, перевіривши матеріали справи та дослідивши в судовому засіданні докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про шлюб серії 1-ЕЛ № 068962, виданого 24.07.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівської міського управління юстиції, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 24 липня 2012 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис за № 892. Прізвище подружжя після реєстрації шлюбу : [PERSON], [PERSON] ( а.с. 8 ). З повторного свідоцтва про народження серії І-ЕЛ № 133953 встановлено, що [PERSON] народилася 18 листопада 2010 року в м. Чернігів, її батьками значаться : [PERSON], [PERSON] ( а.с. 9 ). Зі свідоцтва про народження серії І-ЕЛ № 173113 встановлено, що [PERSON] народився 20 серпня 2015 року в м. Чернігів, його батьками значаться [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 10 ). Згідно довідки Конотопської сільської ради Городнянського району Чернігівської області від 15.02.2017 року за вих. № 58 дитина [PERSON] дійсно проживає в [INFO] ( а.с. 18 ). Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 55 СК України передбачає, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. При цьому стаття 56 СК України визначає, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги відсутність у сторін спільних дітей. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу позивач у позовній заяві зазначає те, що вони з відповідачем проживають окремо, не ведуть спільного господарства і між ними втрачені почуття поваги та взаємопорозуміння. У звязку з цим, сторони припинили між собою шлюбні стосунки і вирішили розірвати шлюб, примирення між сторонами неможливе. З огляду на викладене, а також враховуючи фактичні взаємини подружжя, наведені позивачем причини розірвання шлюбу, згоду відповідача на розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх спільних неповнолітніх дітей, в звязку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved