Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування квартирою за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14 грудня 1993 року є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач зареєстрована у вищевказаній квартирі, проте з 2014 року в ній не проживає та не сплачує комунальні платежі. У зв'язку з реєстрацією відповідача, позивач не має можливості оформити субсидію. В добровільному порядку відповідач з реєстраційного обліку не знімається, у зв'язку з чим позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. Сторони, належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з'явилися. Від позивача надійшла заяви про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Причини неявки відповідача суду не відомі. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного суд вважає за можливе ухвалити у даній справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 405 Цивільного кодексу України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Судом встановлено, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 14 грудня 1993 року, виданого Сєвєродонецьким виробничим об'єднанням «Азот»; право власності [PERSON] зареєстровано в бюро технічної інвентаризації м.Сєвєродонецька Луганської області 18.01.1994 року за № 212. З копії домової книги для прописки громадян, що проживають в будинку [ADDRESS] вбачається, що за вказаною адресою зареєстровані: [PERSON] та [PERSON], [INFO]. Згідно акту встановлення факту проживання (непроживання) № 1575, затвердженого 12.09.2017 року директором Комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька», встановлено, що у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], фактично проживає [PERSON] Крім зазначеної особи з 2014 року у квартирі ніхто не проживає. З огляду на викладене та враховуючи, що відповідач не проживає в спірній квартирі без поважних причин понад передбачені законодавством строки та втратила інтерес до житла, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог на необхідність їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved