Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частини житлового будинку та надвірних і побутових будівель та споруд в порядку спадкування за заповітом та за законом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла його бабуся - [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно, що складається з житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, які знаходяться у [ADDRESS]. Ще за життя спадкодавець розпорядилася належним їй майном, заповівши вищезазначений житловий будинок в рівних частинах [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли позивач [PERSON], відповідач [PERSON] та син померлої (батько позивача) [PERSON], який помер [INFO]. Спадкоємець за заповітом [PERSON] спадщини не прийняв, [INFO] помер. При зверненні в нотаріальну контору для оформлення спадщини йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Тому просить в судовому порядку визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився. До суду подано заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Крім того просить проводити розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, згідно поданої заяви просить проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає, щодо задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності від 05.05.1992 року та копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.05.1992 року [PERSON] належить житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 10-11). Відповідно до рішення Ківерцівської міської ради № 21/33 від 14.03.2008 року вулицю Котовського перейменовано на вулицю Героїв Крут (а.с. 19) [INFO] [PERSON] померла, що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 16.12.1999 року (а.с.8). Як вбачається з заповіту, посвідченого 15.04.1997 року Ківерцівською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-492, [PERSON] розпорядилася належним їй житловим будинком з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] заповівши його в рівних частинах [PERSON], [PERSON], [PERSON]. (а.с. 9). Відповідно до змісту ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), що діяв на час виникнення правовідносин, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. В силу ст. 534 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Право особи на спадкоємство, яке виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, передбачено ч. 3 ст. 549 цього кодексу. Відповідно до ч. 1ст. 554 ЦК УРСР у разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або заповітом його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частинах. В силу ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Як вбачається з повідомлення Ківерцівської державної нотаріальної контори № 900/01-16 від 29.07.2015 року та спадкової справи щодо майна померлої [PERSON] № 169/2000 р. спадщину прийняли внуки померлої [PERSON] та [PERSON], звернувшись 12.06.2000 року до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини за заповітом. Спадкоємець [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] не прийняв, помер [INFO]. Крім того, як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 528/02-31 від 29.05.2015 року, після смерті [PERSON], яка померла [INFO] 1/3 частину спадщини, що не була прийнята за заповітом, за законом прийняв син спадкодавця [PERSON], однак не оформив свої спадкових прав так як помер [INFO], що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 15.01.2006 року (а.с. 24, 8). В силу статей 1217, 1261, 1268 ЦК України спадщину після смерті [PERSON] в рівних частинах прийняли його діти позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], звернувшись 08.06.2006 року до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини за законом (спадкова справа щодо майна померлого [PERSON] № 177/2006 р.). До складу спадкового майна ввійшла 1/3 частка житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, які знаходяться у [ADDRESS] Враховуючи, що право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту державної реєстрації, відсутність належно оформлених правовстановлюючих документів на нерухоме майно у померлого спадкодавця унеможливлює спадкоємцю - позивачу по справі оформити свідоцтво про право на спадщину. Беручи до уваги, викладене, суд дійшов висновку про визнання за позивачем [PERSON] право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі [PERSON], яка померла [INFO], та на 1/6 вищевказаного будинковолодіння після смерті батька [PERSON], який помер [INFO], що в сукупності становить 1/2 частку зазначеного будинковолодіння.

Outcome: approved