Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до Люботинського міського суду Харківської області з позовною заявою до Люботинської міської ради Харківської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, в порядку спадкування Позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлого [INFO] року та [PERSON], померлої [INFO] року. Сторони про час та місце розгляду справи були повідомленні належним чином та своєчасно, в судове засідання не з'явилися. Позивач - [PERSON] направив до суду заяву в якій зазначив, що свої позовні вимоги підтримує просить розглядати справу без його участі. Від відповідача - Люботинської міської ради Харківської області на адресу Люботинського міського суду надійшов лист, в якому зазначено, що проти задоволення позову не заперечують, просили розглядати справу у відсутності їх представника. Відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази по справі, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню повністю. Судом встановлені такі факти, що не оспорюються сторонами, підтверджуються наданими суду доказами, та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з довідки КП «Люботинське БТІ» № 68 від 28 лютого 2017 року на земельній ділянці, розташованій за адресою [ADDRESS]) розташований житловий, який вцілому належить [PERSON] на підставі договору на право забудови земельної ділянки, посвідченого Державним нотаріусом Люботинської нотаріальної контори Харківської області від 21 січня 1952 року, реєстровий номер 319 (а.с.24). [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим Люботинським міським відділом реєстрації актів громадянського стану на підставі актового запису № 2 від 05 січня 1996 року (а.с.7). Враховуючи, що [PERSON] помер [INFO] року, тобто в період дії Цивільного кодексу України 1963 року, суд вважає за доцільне керуватися нормами ЦК України в редакції 1963 року, так як відповідно до п.4 Перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, Цивільний кодекс України 2003 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відносно цивільних правовідносин, які виникли до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, його положення застосовуються до тих прав і обов'язків, які виникли та продовжують існувати після вступу його в силу. В зв'язку з тим, що вказані правовідносини виникли та продовжували існувати до 01 січня 2004 року, тобто до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, суд вважає за необхідне застосувати до правовідносин між сторонами по справі правові норми, передбачені Цивільним кодексом України в редакції 1963 року. Згідно зі ст. 525 ЦК України (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Тобто спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON] відкрилася [INFO] року. Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК України при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. В ході судового розгляду встановлено, що спадкоємцями на відкриту після смерті [PERSON] спадщину в рівних частках є його син - позивач [PERSON], дружина [PERSON]. Згідно з ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємець, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав в нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Як вбачається з відповіді Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області № 34/01-16 від 15 березня 2016 року з заявами про прийняття/ відмову від прийняття спадщин після смерті [PERSON], померлого [INFO] року в шестимісячний строк ніхто не звертався (а.с.28-32). Спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташованими за адресою [ADDRESS] прийняли його син [PERSON] та дружина [PERSON], як спадкоємці першої черги, оскільки на час смерті спадкодавця мешкали разом з ним та зареєстровані за однією адресою, після смерті спадкодавця вони користувалися зазначеним будинком, доглядали за ним, тобто виконали вимоги 549 ЦК України (в редакції 1963 року) [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим Люботинським міським відділом реєстрації актів громадянського стану на підставі актового запису № 129 від 22 березня 2001 року (а.с.8). Враховуючи, що [PERSON] померла [INFO] року, тобто в період дії Цивільного кодексу України 1963 року, суд вважає за доцільне керуватися нормами ЦК України в редакції 1963 року, так як відповідно до п.4 Перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, Цивільний кодекс України 2003 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відносно цивільних правовідносин, які виникли до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, його положення застосовуються до тих прав і обов'язків, які виникли та продовжують існувати після вступу його в силу. В зв'язку з тим, що вказані правовідносини виникли та продовжували існувати до 01 січня 2004 року, тобто до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, суд вважає за необхідне застосувати до правовідносин між сторонами по справі правові норми, передбачені Цивільним кодексом України в редакції 1963 року. Згідно зі ст. 525 ЦК України (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Тобто спадщина, яка складається з 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованими за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON] відкрилася [INFO] року. Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК України при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. В ході судового розгляду встановлено, що спадкоємцем на відкриту після смерті [PERSON] спадщину є її син - позивач [PERSON]. Згідно з ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємець, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав в нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Як вбачається з відповіді Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області № 34/01-16 від 15 березня 2016 року з заявами про прийняття/ відмову від прийняття спадщин після смерті [PERSON], померлої [INFO] року в шестимісячний строк ніхто не звертався (а.с.28-32). Спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташованими за адресою [ADDRESS] прийняв її син [PERSON], як спадкоємець першої черги, оскільки на час смерті спадкодавиці мешкав разом з нею та зареєстрований за однією адресою, після смерті спадкодавця він користувався зазначеним будинком, доглядав за ним, тобто виконав вимоги 549 ЦК України (в редакції 1963 року) Факт родинних відносин між спадкодавцями та спадкоємцями ніким не оспорюється. Оскільки, зазначені обставини сторонами визнані та не оспорюються, суд відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України вважає їх встановленими та такими, що не підлягають доказуванню. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання права власності за позивачами як за забудовниками, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши зібрані по справі докази та враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне: позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Судовий збір позивачем сплачено в повному обсязі при зверненні з позовом до суду.

Outcome: approved