Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач), звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач) про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що є власником квартири [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] являється сином попередньої власниці квартири, з позивачем в родинних відносинах не перебуває. Відповідач зареєстрований у вказаній квартирі з 02.11.2010, однак з 2016 року за вказаною адресою не проживає, комунальні послуги не сплачує, поточний ремонт не здійснює. Позивач вимушена сплачувати за нього комунальні послуги, а тому дії відповідача порушують права позивача як власника квартири. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26.06.2020 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті в судовому засіданні. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не надіслав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, допитавши свідка, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, квартира [ADDRESS] відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить [PERSON] . Разом з позивачем в даній квартирі з 11.06.2020 зареєстрована [PERSON] , донька позивача. Як вказує позивач, відповідач хоч і був зареєстрований за адресою: квартира [ADDRESS] , однак з листопада 2016 року не проживає, квартирою не цікавився, комунальні послуги не сплачує. Допитаний в якості свідка [PERSON] вказав, що є чоловіком позивача та проживає разом із останньою в квартирі [ADDRESS] . Підтвердив, що відповідач у вказаній квартирі не проживає з листопада 2016 року. Вказав, що вони з дружиною несуть самостійно витрати на утримання квартири, речей відповідача в квартирі немає. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідач зареєстрований у квартирі [ADDRESS] з 2010 року. Позивач в позовній заяві зазначила, що будь-яких погоджень з її боку щодо користування відповідачем вказаною квартирою не було, відповідач з 2016 року в квартирі не проживає, не є членом сім`ї позивача, не несе витрати по утриманню квартири. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частинами першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. З матеріалів справи вбачається, що право власності на спірну квартиру позивачем набуто правомірно, її право власності оформлено та зареєстровано у встановленому законом порядку, ніким не оспорено. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, враховуючи, що реєстрація відповідача порушує права позивача вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, суд приходить до висновку, що [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Outcome: approved