Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі по 400 грн. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до повноліття дитини. Позивач подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував, позовні вимоги в частині стягування з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позовні вимоги мотивував тим, що він до 2007 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в якому у них народилася донька - [PERSON], [INFO]. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання доньки та ухиляється від виконання своїх обов'язків. Позивач в позовній заяві також зазначив, що відповідач працює неофіційно та отримує нерегулярний і мінливий дохід. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоч про час і місце судового розгляду повідомлялася у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомила, а позивач подала достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 06.09.2007 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], визначено місце проживання дитини [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON] (а.с.6-8). Під час перебування у шлюбі [INFO] у подружжя народилася донька - [PERSON], згідно Свідоцтво про народження (а.с.4). Відповідно до ст. 141, 180 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо своїх неповнолітніх дітей, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як зазначено ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частина 1 ст.182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 ст.182 СК України визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму, визначеного державою для відповідної категорії дітей. Дослідивши обставини справи та письмові докази, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити: стягувати з відповідача аліменти на користь позивача на утримання [PERSON], [INFO]., в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення донькою повноліття. Стягнення аліментів розпочати з 01.08.2014 року (з часу звернення з позовом до суду). На підставі ч.2 ст..84, 180, ч.2 ст.182, ст..184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved