Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» про захист прав споживача та застосування наслідків недійсного правочину. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22 грудня 2015 року він підписав договір фінансового лізингу з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто». Позивач вказує, що у такий спосіб хотів придбати трактор МТЗ 82 за 134000 грн. та був впевнений, що укладає договір купівлі-продажу. В рахунок авансового платежу позивачем було сплачено 100\~000 грн., однак частина цього платежу виявилася адміністративним платежем, який за договором сплачується як першочерговий платіж за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладання договору незалежно від назви призначення платежу у квитанції на сплату. Договір для ознайомлення не надавався відповідачем під різноманітними приводами, що обмежило право споживача для прийняття свідомого рішення. Вищевикладені обставини, на думку позивача, є істотними щодо згоди потенційного лізингоодержувача на укладення договору, на умови якого в іншому випадку він би не погодився, а також є проявом нечесної підприємницької практики з боку відповідача. Крім того, позивач зазначив, що укладений з відповідачем договір фінансового лізингу має ознаки договору найму транспортного засобу, укладеного між юридичною та фізичною особами, тому він підлягав нотаріальному посвідченню. У звязку з вищевикладеними обставинами позивач просив визнати укладений між сторонами договір недійсним, стягнути з відповідача сплачені за цим договором кошти та моральну шкоду. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Крім того, позивач подав до суду письмові пояснення по справі (а.с.\~42-44), у яких зазначив, що споживач є більш слабкою стороною договору, іншою стороною якого є юридична особа. Споживачі не мають ані достатньої інформації про фінансові послуги, які їм надають, ані необхідних знань, щоб їх зрозуміти. Також позивач зазначив, що обовязковість нотаріального посвідчення договору лізингу обумовлюється його змішаною природою, оскільки він має ознаки договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу. Останній підлягає нотаріальному посвідченню у разі, якщо стороною договору є фізична особа. Просив задовольнити його позовні вимоги про стягнення коштів та моральної шкоди, а також визнати недійсним укладений між сторонами договір фінансового лізингу. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надіслав до суду клопотання, згідно якого просив розглянути справу без його участі (а.с. 26), та письмові заперечення (а.с. 27-34), у яких зазначив, що підтвердженням отримання позивачем повної, необхідної, доступної та достовірної інформації щодо положень договору фінансового лізингу є особисте підписання ним кожної сторінки цього договору, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов. Свідчення позивача щодо введення його в оману відповідач вважає способом ухилитись від виконання зобовязань за спірним договором. Щодо нотаріального посвідчення договору, відповідач зазначив, що між сторонами було укладено договір фінансового непрямого лізингу, до якого не застосовується норма ст. 799 Цивільного кодексу України, нотаріальна форма договору не вимагається. [PERSON] просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення позивача, враховуючи письмові заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 грудня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» та [PERSON] був укладений договір фінансового лізингу №\~002570 (а.с. 7-18), додаток №\~1 та №\~2 до договору (а.с.\~19-20) Згідно п.\~1.1 вищезазначеного договору, предметом фінансового лізингу по даному договору є транспортний засіб, зазначеній у даній статті та у Специфікації ([PERSON] №\~2 Договору), а саме: МТЗ-82.1.26, обєм/тип двигуна 4,75/дизель, тип КПП механічний, привід 4х4. Відповідно до п. 1.3 спірного договору, лізингодавець бере на себе зобовязання придбати предмет лізингу у власність (отримати право власності на предмет лізингу) та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, передбачених цим договором. Лізингоодержувач користується предметом лізингу на умовах даного договору фінансового лізингу та згідно з положеннями чинного законодавства. У відповідність до пунктів 1.7, 4.1 договору фінансового лізингу, предмет лізингу передається лізингоодержувачу протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати ним на рахунок лізингодавця адміністративного платежу, авансового платежу та комісії за передачу предмета лізингу. Згідно квитанцій №\~QS000109753401 від 22 грудня 2015 року та №\~QS000109751701 від 22\~грудня 2015 року позивач сплатив 49000 грн. (призначення адміністративний платіж) та 51000\~грн. (призначення авансовий платіж) відповідно на виконання договору фінансового лізингу №\~002570 від 22 грудня 2015 року (а.с. 21, 22). Крім того, за вищезазначеними квитанціями позивачем було сплачено комісійну винагороду у розмірі 200 грн. 00 коп. Відповідно до частин першої, другої\~статті 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~визначає самостійні підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Згідно ч. 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У відповідність до ч. 6 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача договір може бути визнаний недійсним у цілому. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»,\~умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживачу. З аналізу укладеного між сторонами договору фінансового лізингу №\~002570 від 22 грудня 2015 року вбачається, що в ньому повністю виключена відповідальність лізингодавця за невиконання або неналежне виконання обовязків щодо передачі предмета лізингу та передачі цієї речі належної якості, одночасно значно розширені права лізингодавця, які суперечать вимогам чинного законодавства. Зокрема, згідно п.\~1.4 договору, лізингодавець не відповідає перед лізингоодержувачем за невиконання будь-якого зобовязання щодо якості, комплектності, справності предмета лізингу, його заміни, введення в експлуатацію, усунення несправностей протягом гарантійного строку, своєчасного та повного задоволення гарантійних вимог, монтажу тощо. За вищенаведеними зобовязаннями відповідає продавець. Натомість, згідно ст.\~808 ЦК України, якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобовязання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, монтажу, запуску в експлуатацію, тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець та лізингодавець несуть перед лізингоодежувачем солідарну відповідальність за зобовязанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу. Крім того, відповідно до п. 2.2. спірного договору, строк лізингу починається з моменту передачі предмета лізингу та підписання акту приймання-передачі предмета лізингу, та закінчується через 60 календарних місяців з моменту підписання акту приймання-передачі лізингу та в останньому місяці сплати лізингового платежу за [PERSON] №\~3 до цього договору, якщо інше не передбачено умовами даного договору. Згідно п. 10.1. спірного договору, лізинговий платіж це платіж, що сплачується кожного місяця лізингоодержувачем на користь лізингодавця відповідно до Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів ([PERSON] №\~3 до Договору). Кожний лізинговий платіж включає: відсотки (проценти) за користування обсягом фінансування в розмірі 21 відсотків річних на залишок частини від обсягу фінансування (винагорода лізингодавця за отримане у лізинг майно), частина від обсягу фінансування (сума, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу), комісія за супроводження договору в розмірі 7 відсотків. Відповідно до п. 17.2 Прикінцевих положень, підписання цього договору та додатків до нього є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами та їх згоди з усіма визначеннями, умовами та змістом договору та додатків до нього. Згідно п.\~17.4 договору, підписанням цього договору та додатків до нього лізингоодержувач заявляє, що отримав усі конкретно викладені пояснення від представника ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто», що стосуються змісту договору та додатків, проінформований про всі можливі витрати і ризики у зв`язку із укладенням та виконанням договору, уважно прочитав та зрозумів договір та додатки до нього. Відповідно до п.п.\~2.1, 16.3 спірного договору, цей Договір вступає в силу з моменту його підписання, а додатки до договору є невід'ємною його частиною. Відповідачем не було узгоджено та підписано з позивачем [PERSON] №3 «Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів», що повинен містити суттєві умови щодо виконання договору, розміру лізингових платежів. Оскільки у спірному договорі відсутнє чітке визначення таких істотних умова договору як розмір і строк сплати лізингових платежів, зазначений договір є недійсним на підставі наявності несправедливих умов договору в розумінні ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, відповідно до ч. 2\~ст. 806 Цивільного кодексу України\~до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, повязаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою договір фінансового лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до\~статті 628 ЦК України, що кореспондується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові по справі №\~6-2766цс15 від 16 грудня 2015 року. Згідно ст.\~799 ЦК України,\~договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України\~у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Оскільки на порушення вимог ст. 799 ЦК України договір фінансового лізингу не був нотаріально посвідчений, згідно вимог ст. 220 ЦК України він є нікчемним. Згідно ст.\~216 ЦК України,\~недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. З аналізу вищезазначеної норми права вбачається, що наслідки недійсності правочину залежать від того, чи було його виконано. Якщо сторони не приступили до виконання правочину, то він не підлягає виконанню, тобто жодна із сторін не вправі вимагати його виконання. Якщо ж правочин виконано повністю або частково (передано майно, сплачені кошти), то наслідком має бути повернення кожною зі сторін недійсного правочину другій стороні в натурі всього, що вона одержала на його виконання. Оскільки до виконання договору приступив тільки позивач шляхом сплати грошових коштів, то відповідач зобовязаний повернути йому одержані на виконання договору кошти. З огляду на викладене позовні вимоги в частині стягнення з відповідача грошових коштів за договором фінансового лізингу №\~002570 від 22 грудня 2015 року також підлягають задоволенню. Згідно ст.ст. 23, 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.\~2\~ст.\~1167 ЦК України. Статтею 60 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Суд вважає, що у задоволенні позовної вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача моральної шкоди слід відмовити за безпідставністю, оскільки суду не надано доказів на підтвердження завдання відповідачем позивачу моральної шкоди. Згідно вимог\~ч. 3 ст.88 ЦПК України, з відповідача\~в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1929 грн. 20 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial