Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він та треті особи є власниками квартири [ADDRESS] . Він зареєстрував свого рідного брата [PERSON] , який не мешкає у квартирі понад 5 років. Він не сплачує комунальні послуги, перешкод у користуванні квартирою ним брату не створювалося. Він планує продаж квартири, тому позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування вищевказаною квартирою. У судовому засіданні позивач [PERSON] на позовних вимогах наполягав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Треті особи [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні, кожна оремо , підтримали позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином через оголошення на сайті суду за електронною адресою [INFO]. Допитана в якості свідка [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивача та підтвердила факт того, що [PERSON] у квартирі позивача не мешкає, його вона взагалі ніколи не бачила. Вислухавши позивача, третіх осіб, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та треті особи [PERSON] , [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] кожний по 1/3 частки , .на підставі Свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло від 24 12 2013 року ( а.с. 15 - копія Свідоцтва , 15-20 - Витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ). В квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] ( а.с. 14 - копія довідки № 24 від 20 04 2021 ). У матеріалах справи міститься Акт від 27 04 2021 року (а.с. 21), складений мешканцями будинку із змісту якого вбачається, що за адресою: [ADDRESS] не мешкає з 2014 року. Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності зі ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Наявність реєстрації [PERSON] у вищевказаній квартирі позбавляє можливості позивача та третіх осіб здійснювати право власності у повному обсязі. Судом достовірно встановлено, що відповідач не мешкає у вищевказаній квартирі з 2014 року . Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, тому суд приходить до висновку про необхідність визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Відповідно до ст. ст. 6, 8 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється за її особистим повідомленням, подання якого є обов`язковим у разі зміни місця проживання. Зняття з реєстрації місця проживання у разі неподання особою відповідної заяви здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення її права користування житловим приміщенням. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved