Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

[PERSON] заявив позов до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю ''ЄС Продакшен груп'', [PERSON] , за яким просив на захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, визнати недостовірною та такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію інформацію щодо [PERSON] , що була поширена [INFO] на сайті ubr.ua у статті з відео під заголовком « [INFO] а саме : «[INFO].»; «[INFO] »; «[INFO]»; «[INFO]»..; зобов`язати ТОВ «ЄС Продакшен груп» протягом тижня з дня набрання рішення суду законної сили, на сайті ubr.ua здійснити спростування поширеної недостовірної інформації, шляхом опублікування на сайті ubr.ua тексту наступного змісту: [INFO] ; зобов`язати [PERSON] протягом тижня з дня набрання рішення законної сили спростувати інформацію викладену у відео; стягнути з [PERSON] на його користь моральну шкоду в розмірі 98000,00 грн., з ТОВ «ЄС Продакшен груп» моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн.; з [PERSON] моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн. Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді Печерського районного суду м. Києва від 13.05.2017 р. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.10.2018 р. справу за підсудністю було передано до Святошинського районного суду м. Києва. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 18.02.2019 справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов та просив його задовольнити на підставі обставин викладених в позові. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на те, що вживання відповідачем [PERSON] терміну корупціонер, не тлумачиться як особа, яка притягалась до кримінальної або іншої відповідальності за корупційні та пов`язані із корупцією злочини, і є виключно припущенням самого позивача. Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Судом встановлено таке. [INFO] р. на веб-сайті ubr.ua була розміщена стаття під заголовком « [INFO] ». Зі змісту статті вбачається, що автор фактично звинувачує [PERSON] , що працює в Державному управлінні справами Президента» в тому що він є корупціонер, зловживанні владою, посадовим становищем, тобто відповідачем відносно позивача поширена негативна інформація. Позивач зазначає, що поширена відповідачем інформація на інтернет ресурсі відповідача є недостовірною, містить відомості про події, які не існували взагалі. Інформація створює негативну соціальну оцінку позивача для оточуючих стосовно його особистості, порушує його право на повагу до честі, гідності та підриває репутацію посадовця. Згідно зі ст.277 ч. 3 ЦК України, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Позивач стверджує, що до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, функціональні обов`язки за посадою виконує сумлінно, виключно в рамках закону. Тому, суд визнає спірну інформацію недостовірною. Відповідно до ч.4 статті 32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право, зокрема, на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у спосіб наближений до того, у який вона була поширена. За таких обставин та вимог закону, суд знаходить вимоги [PERSON] щодо зобов`язання відповідача спростувати недостовірну інформацію обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. У свою чергу, частина перша статті 34 Конституції України кожному гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Тому, суд не вправі зобов`язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК України. Що стосується вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, то вони хоч і правильно засновані на приписах ст.ст. 23, 1167 ЦК України, проте не підтверджені доказами, що вказували б на те, що така шкода дійсно заподіяна позивачу, на причинний зв`язок між діями позивача та шкодою, та на розмір відшкодування, тобто є необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають. До того ж, суд вважає, що задоволення вимог позову про зобов`язання відповідача спростувати недостовірну інформацію є достатньою сатисфакцією для відновлення порушених прав позивача в цілому. Отже, позов підлягає задоволенню частково, відповідно до висновків, що наведені вище. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: partial