Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві позивач посилається на те, що 23.03.2002 року між ним та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований виконкомом Нижньоворітської сільської ради Воловецького району Закарпатської області за актовим записом № 9. За час спільного проживання у них народилися двоє синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зазначає, що спільне життя у нього з дружиною не склалося, оскільки вони втратили один до одного почуття поваги та любові, вони люди різних характерів та поглядів на життя. Вже близько чотирьох років вони проживають окремо, а тому кожен з них живе своїм життям та своїми інтересами. Вважає, що на даний час примирення між ним та відповідачем неможливе. Позивач вказує, що оскільки подальше їхнє спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечило б його інтересам та інтересам їх дітей, а тому просить розірвати шлюб укладений між ним та [PERSON] Також зазначає, що спір між ним та відповідачем щодо визначення місця проживання їх синів [PERSON] та [PERSON] відсутній, а тому ним не заявляються вимоги щодо визначення їх місця проживання. З посиланням на викладене позивач просить суд розірвати шлюб, укладений 23.03.2002 року, між ним [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований у виконкомі Нижньоворітської сільської ради Воловецького району Закарпатської області за актовим записом № 9. Позивач [PERSON] у дане судове засідання не зявився, при цьому подав через канцелярію суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у дане судове засідання не зявилася, при цьому подала через канцелярію суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, зазначивши, що проти позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 23.03.2002 року між [PERSON] та Соломко (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано у виконкомі Нижньоворітської сільської ради Воловецького району Закарпатської області за актовим записом № 9, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФМ № 161746, виданим повторно 23.09.2017 року (а.с. 4). У сторін народилося двоє дітей сини [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвами про їх народження серії 1-ФМ № 129156 та серії 1-ФМ № 187727 відповідно, де їх батьками записані сторони у справі [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13, 14). Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обовязків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що вони сімейних стосунків не підтримують та разом не проживають, позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, яка проти позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 4\~ст. 174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, та не порушує прав, свобод чи інтереси інших осіб. Враховуючи наведене, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сімя розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб підлягає розірванню. Позовних вимог щодо порядку виховання та утримання неповнолітніх дітей, визначення їх місця проживання та поділу спільного майна сторін не заявлено. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений останнім судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved