Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дніпропетровського районного суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якому просив визнати за ним право власності на домоволодіння № 5-а по вул. Дівоча у м. Дніпропетровську та земельної ділянки площею 0,0371 га кадастровий номер 1210100000:01:397:0003, що розташована за адресою: вул. Дівоча, 5-а в м. Дніпропетровську; домоволодіння № 125 по вул. Широка у м. Дніпропетровську, та земельних ділянок: площею 0,1563 га кадастровий номер 1210100000:01:514:0088 та площею 0,1000 га кадастровий номер 1210100000:01:514:0087, що розташовані за адресою: вул. Широка, 125 в м. Дніпропетровську; та житлового будинку № 5 по вул. Чкалова в с. Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області., та зареєструвати його право власності в відповідному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, шляхом внесення відповідних даних. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі. [PERSON] звернувся до Дніпропетровського районного суду з позовом в порядку ст. 125 ЦПК України, до [PERSON], [PERSON], третя особа: [PERSON] про визнання права власності та визнання договору недійсним. [PERSON] у судове засідання не зявився, відповідно до письмової заяви просив суд слухати справу за його відсутністю та винести рішення, яким припинити право власності [PERSON] на житловий будинок № 5 по вул. Чкалова в с. Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області; визнати та зареєструвати за ним, [PERSON] право власності на житловий будинок № 5 по вул. Чкалова в с. Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що складається з будинку літ. «А», до складу якого входять: 1 коридор площею 4,4 кв.м., 2 комора площею 5,9 кв.м., 3 кухня площею 10,1 кв.м., 4 кімната площею 15,9 кв.м., загальною площею приміщень 36,3 кв.м., житловою площею 15,9 кв.м., допоміжною площею 20,4 кв.м.; припинити право власності [PERSON] на домоволодіння № 5-а по вул. Дівоча у м. Дніпропетровську та земельну ділянку площею 0,0371 га кадастровий номер 1210100000:01:397:0003, що розташована за адресою: вул. Дівоча, 5-а в м. Дніпропетровську; визнати та зареєструвати за ним, [PERSON] право власності на домоволодіння № 5-а по вул. Дівоча у м. Дніпропетровську, що складається з житлового будинку літ. «А-2», літ. «А1-1», загальною площею 295,2 кв.м., житловою площею 43,3 кв.м., ганки літ. «а», літ. «а1», та земельну ділянку площею 0,0371 га кадастровий номер 1210100000:01:397:0003, що розташована за адресою: вул. Дівоча, 5-а в м. Дніпропетровську; припинити право власності [PERSON] на домоволодіння № 125 по вул. Широка у м. Дніпропетровську, та земельні ділянки: площею 0,1563 га кадастровий номер 1210100000:01:514:0088 та площею 0,1000 га кадастровий номер 1210100000:01:514:0087, що розташовані за адресою: вул. Широка, 125 в м. Дніпропетровську; визнати та зареєструвати за ним, [PERSON] право власності на домоволодіння № 125 по вул. Широка у м. Дніпропетровську, що складається з житлового будинку літ. «А-2» загальною площею 363,5 кв.м., житловою площею 207,5 кв.м., гаражу літ. «Д», погріб під літ. «Д», сараю літ. «Е», вбиральні літ. «Ж», душ літ. «З», навісу літ. «И», огорожі, споруди, замощення - № 1-8, № І, та земельну ділянку площею 2563 кв.м., що складається з земельних ділянок: площею 1563 кв.м. кадастровий номер 1210100000:01:514:0088 та площею 1000 кв.м. кадастровий номер 1210100000:01:514:0087, що розташовані за адресою: вул. Широка, 125 в м. Дніпропетровську; скасувати арешт та оголошену заборону на його відчуження, реєстраційний номер обтяження 9058365 від 15.09.2009 року, скасувати арешт та оголошену заборону на його відчуження, реєстраційний номер обтяження 9053551 від 14.09.2009 року; скасувати арешт та оголошену заборону на його відчуження, реєстраційний номер обтяження 9058351 від 15.09.2009 року; скасувати арешт та оголошену заборону на його відчуження, реєстраційний номер обтяження 9053523 від 14.09.2009 року; скасувати арешт та оголошену заборону на його відчуження, реєстраційний номер обтяження 10617436 від 15.12.2010 року; скасувати арешт та оголошену заборону на його відчуження, реєстраційний номер обтяження 12034342 від 30.12.2011 року; скасувати заборону відчуження та закрити розділ за реєстраційним номером 7972128 від 25.09.2008 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - на земельну ділянку № 5-а по вул. Дівочій у м. Дніпропетровську, площею 0,0371 га, кадастровий номер 1210100000:01:397:0003, накладену приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 25.09.2008 року та зареєстровану в реєстрі заборон за № 1969/50. Проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази та наведені доводи, суд дійшов наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема може бути визнання права(ст. 15-16 ЦК України). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі частиною 2 ст. 114 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що виключною підсудністю районних, районних у містах, міських та міськрайонних судів є позови про зняття арешту з майна, які пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної її частини. Позивач звернувся до суду з вимогами про визнання права власності на домоволодіння № 5 по вул. Чкалова в с. Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, тобто даний спір підлягає розгляду та вирішенню в порядку цивільного судочинства за місцезнаходженням вказаного вище нерухомого майна, тобто Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу (в простій письмовій формі) домоволодіння № 5-а по вул. Дівоча у м. Дніпропетровську та земельної ділянки площею 0,0371 га кадастровий номер 1210100000:01:397:0003, що розташована за адресою: вул. Дівоча, 5-а в м. Дніпропетровську; домоволодіння № 125 по вул. Широка у м. Дніпропетровську, та земельних ділянок: площею 0,1563 га кадастровий номер 1210100000:01:514:0088 та площею 0,1000 га кадастровий номер 1210100000:01:514:0087, що розташовані за адресою: вул. Широка, 125 в м. Дніпропетровську; та житлового будинку № 5 по вул. Чкалова в с. Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області. 14.05.2015 року [PERSON] помер, і після його смерті спадкоємець [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті дядька [PERSON] В процесі підготовки документів про прийняття спадщини [PERSON] дізнався про наявність вищевказаного договору, внаслідок чого звернувся до суду з даним позовом. Окрім цього встановлено, що 31 березня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] в простій письмовій формі був укладений договір позики, за умовами якого [PERSON] надав, а [PERSON] отримав 850\~000,00 грн. та 100\~000,00 доларів США, що за курсом НБУ, встановленому на день укладення договору позики становило 1\~502\~900,00 грн., та зобовязався повернути дані грошові кошти до 01 вересня 2015 року, про що надав [PERSON] розписку, написану особисто в день отримання грошових коштів. Грошові кошти були передані в присутності відповідачки [PERSON], яка в свою чергу виступила поручителем за грошовими зобовязаннями [PERSON] та також поставила свій підпис в розписці про отримання грошових коштів, що підтверджується розпискою наявною в матеріалах справи. Як вбачається з боргової розписки, [PERSON] та [PERSON] зобовязалися перед [PERSON] в разі не виконання боргового зобовязання та не повернення боргу за договором позики (розпискою), передати [PERSON] у власність інші речі, визначені родовими ознаками, а саме належне [PERSON] нерухоме майно: домоволодіння № 5-а по вул. Дівоча у м. Дніпропетровську та земельну ділянку площею 0,0371 га кадастровий номер 1210100000:01:397:0003, що розташована за адресою: вул. Дівоча, 5-а в м. Дніпропетровську; домоволодіння № 125 по вул. Широка у м. Дніпропетровську, та земельні ділянки: площею 0,1563 га кадастровий номер 1210100000:01:514:0088 та площею 0,1000 га кадастровий номер 1210100000:01:514:0087, що розташовані за адресою: вул. Широка, 125 в м. Дніпропетровську; житловий будинок № 5 по вул. Чкалова в с. Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Зазначені грошові кошти [PERSON] брав в борг для розвитку свого бізнесу, однак станом на 01 вересня 2015 року грошові кошти [PERSON] не повернув. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі та на підтвердження укладення договору та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. [PERSON] неодноразово звертався до відповідачів [PERSON] та [PERSON] з вимогою про повернення грошових коштів, однак відповідачі відповідали марними обіцянками щодо повернення боргу, почили уникати зустрічі, не відповідали на телефонні дзвінки. На початку листопада 2015 року, [PERSON] повідомив [PERSON], про намір передати у власність, в рахунок заборгованості за борговою розпискою: домоволодіння № 5-а по вул. Дівоча у м. Дніпропетровську та земельну ділянку площею 0,0371 га кадастровий номер 1210100000:01:397:0003, що розташована за адресою: вул. Дівоча, 5-а в м. Дніпропетровську; домоволодіння № 125 по вул. Широка у м. Дніпропетровську, та земельні ділянки: площею 0,1563 га кадастровий номер 1210100000:01:514:0088 та площею 0,1000 га кадастровий номер 1210100000:01:514:0087, що розташовані за адресою: вул. Широка, 125 в м. Дніпропетровську; та житловий будинок № 5 по вул. Чкалова в с. Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Статтею 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно ст. 509 ЦК України, встановлено що Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом. В процесі оформлення правовстановлюючих документів, в грудні 2015 року [PERSON] стало відомо, що ще 25 вересня 2008 року між [PERSON] та АКБ «ІмексБанк» був укладений Договір іпотеки № 2509/47-3, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрований в реєстрі за № 1968, внаслідок чого нотаріусом було накладено заборону відчуження за реєстраційним номером 7972128 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - на земельну ділянку № 5-а по вул. Дівочій у м. Дніпропетровську, площею 0,0371 га, кадастровий номер 1210100000:01:397:0003, яка зареєстрована в реєстрі заборон за № 1969/50. Також в іпотеку був переданий житловий будинок № 5 по вул. Чкалова в с. Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Також, на підставі постанов державних виконавців було накладено арешти та заборони на відчуження: реєстраційний номер обтяження 9058365 від 15.09.2009 року, реєстраційний номер обтяження 9053551 від 14.09.2009 року, реєстраційний номер обтяження 9058351 від 15.09.2009 року, реєстраційний номер обтяження 9053523 від 14.09.2009 року, реєстраційний номер обтяження 10617436 від 15.12.2010 року, реєстраційний номер обтяження 12034342 від 30.12.2011 року. Так на підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2015 року вищевказаний договір іпотеки № 2509/47-3 від 25.09.2008 року визнано недійсним та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про виключення запису з реєстру щодо обтяження нерухомого майна іпотекою згідно договору іпотеки № 2509/47-3 від 25.09.2008 року. Поняття, зміст права власності та його здійснення викладено в нормах ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України. Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що право власності має абсолютний характер, зміст якого становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечувати всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його прав власності з боку будь-яких осіб. Відповідно до п. 1.1 Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.99 N 31/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 18.08.2004 N 85/5), та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.06.99 за N 364/3657 єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна - це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони відчуження та арешти нерухомого майна, вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи про обтяження нерухомого майна скасовуються, якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними. Постановою КМУ «Про затвердження Тимчасового порядку державної реєстрації іпотек від 31.03.2004 N410, п.2 визначено, що Державний реєстр іпотек - єдина комп'ютерна база даних про обтяження і зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою. Відповідно до п. 25 Тимчасового порядку запис про обтяження майна іпотекою може бути виключений на підставі рішення суду з обов'язковим зазначенням порядкового номера запису, а п.26 встановлено, що реєстратор вносить до Реєстру іпотек відомості про виключення запису в день надходження повідомлення чи рішення суду. З урахуванням викладеного вище, суд прийшов до висновку, що є достатньо законних та обґрунтованих підстав для зняття арешту з нерухомого майна і зняття заборони його відчуження. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Так, ч. 1, 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була Надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Таким чином позовні вимоги [PERSON] знайшли своє часткове підтвердження у судовому засіданні, а відтак підлягають частковому задоволенню, оскільки [PERSON] не надав достаніх доказів в порядку ст. 60 ЦПК України для підтвердження позовних вимог у частині визнання за [PERSON] право власності на домоволодіння № 5 по вул. Чкалова в с. Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Що стосується позовних вимог [PERSON] про визнання за ним право власності в порядку спадкування за законом на право власності на домоволодіння № 5-а по вул. Дівоча у м. Дніпропетровську та земельну ділянку площею 0,0371 га кадастровий номер 1210100000:01:397:0003, що розташована за адресою: вул. Дівоча, 5-а в м. Дніпропетровську; домоволодіння № 125 по вул. Широка у м. Дніпропетровську, та земельні ділянки: площею 0,1563 га кадастровий номер 1210100000:01:514:0088 та площею 0,1000 га кадастровий номер 1210100000:01:514:0087, що розташовані за адресою: вул. Широка, 125 в м. Дніпропетровську; та житлового будинку № 5 по вул. Чкалова в с. Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, то вони задоволенню не підлягають оскільки в порушення ст. 60 ЦПК України позивачем не додано доказів на підтвердження позовних вимог, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Судові витрати по справі віднести за рахунок сторін, згідно ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial