Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до Тур`я-Реметівської сільської ради, в якому просить витребувати від неї нерухоме майно, а саме земельну ділянку площею 0,5549 га, кадастровий номер - 2123286300:02:013:0001, цільове призначення - 01.03 для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за межами Тур`я-Реметівської сільської ради в урочищі Пікуй Перечинського району Закарпатської області, та скасувати реєстрацію в поземельній книзі і реєстрацію речового права в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 11 серпня 2015 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 440420321232, номер запису про право власності - 10789098. Свої вимоги мотивує тим, що 26 липня 1990 року він придбав уцілому будинок [ADDRESS] . Рішенням 2 сесії Тур`я-Реметівської сільської ради ХХХІІІ скликання йому надано у володіння 0,60 га та у користування 1 га земельної ділянки за вказаною адресою. На виконання зазначеного рішення йому було виготовлено Технічний звіт про виконані роботи по підготовці та видачі державного акту на право приватної власності на землю від 25 серпня 1998 року та Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК № 024585 для обслуговування житлового будинку (0,25 га) та ведення особистого підсобного господарства (0,35 га), земельна ділянка розташована на території Тур`я-Реметівської сільської ради, акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №102. У 2018 році він звернувся в Державний земельний кадастр для присвоєння його земельній ділянці кадастрового номера. У відповідь на його запит йому було надано витяг з № НВ-2102962672018 від 24 жовтня 2018 року, з якого він дізнався, що його земельній ділянці присвоїли кадастровий номер 2123286300:02:013:0001, змінили її цільове призначення з підсобного господарства на ведення особистого селянського господарства, форму власності - на державну, а в подальшому актом приймання-передачі нерухомого майна, виданого 06 квітня 2015 року на підставі наказу ГУ Держземагенства № 477-сг від 20 червня 2014 року передали ділянку в комунальну власність Тур`я-Реметівської сільської ради Перечинського району, що підтверджується інформаційною довідкою з ДРРП №148627456 від 07 грудня 2018 року, номер запису права власності 10789098. 07 грудня 2018 року в Перечинський районний відділ Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області було відправлено адвокатський запит № 107/18 про надання завіреної копії технічної документації із землеустрою та каталогу координат на підставі яких було внесено в базу ДЗК земельну ділянку з кадастровим номером 2123286300:02:013:0001, площею 0,5549 га, з цільовим призначенням 01.03 для ведення ОСГ, що знаходиться за межами Тур`я-Реметівської сільської ради, ур. [PERSON] , на який відділ у Перечинському районі Держгеокадастру відповіддю № 82-7-0.24-119/109-18 від 19 грудня 2018 року повідомив, що згідно електронного реєстру документації із землеустрою та оцінки земель, документація на вищезгадану земельну ділянку не реєструється. Оскільки згідно копії наказу Головного управління Держземагенства у Закарпатській області № 477-сг від 20 червня 2014 року та акту приймання-передачі земельних ділянок державної власності сільськогосподарського призначення загальною площею 46,5555 га у комунальну власність, розташованих на території Тур`я-Реметівської сільської ради Перечинського району, вбачається, що його земельній ділянці сільськогосподарського призначення площею 0,5549 га вже присвоєно кадастровий номер 2123286300:02:013:0001, внаслідок чого така на даний час знаходиться у чужому незаконному володінні, тому просить позов задовольнити. У підготовче судове засідання [PERSON] не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник Тур`я-Реметівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області як відповідача у підготовче судове засідання також не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі та не заперечив щодо задоволення позовних вимог. У підготовче судове засідання представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області не з`явився, подав до суду письмові пояснення, які просив врахувати при вирішенні спору по суті. У таких, зокрема, вказав, що рішенням 2 сесії Тур`я-Реметівської сільської ради 33 скликання від 25 серпня 1998 року [PERSON] було надано у володіння земельну ділянку площею 0,060 га та у користування - 1 га. На підставі вказаного рішення [PERSON] було виготовлено технічний звіт та видано акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК № 024585, який зареєстровано у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 102 з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку (0,25 га) та ведення особистого підсобного господарства (0,35 га). Таким чином, позивачу вказані земельні ділянки були передані у власність та користування згідно чинного на момент вчинення всіх реєстраційних дій законодавства, але не сформовані відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що 26 липня 1990 року між Перечинським лісокомбінатом та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений в.о. державного нотаріуса Перечинської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за №673, згідно якого позивач купив належний лісокомбінату житловий будинок по [ADDRESS] (а. с. 5-7). Також встановлено, що рішенням другої сесії Тур`я-Реметівської сільської ради ХХХІІІ скликання від 18 червня 1998 року [PERSON] надано земельні ділянки по [ADDRESS] , а саме у володіння площею 0,60 га та у користування площею 1 га (а. с. 8). Крім цього встановлено, що на підставі цього рішення органу місцевого самоврядування було виготовлено технічний звіт про виконані роботи по підготовці та видачі [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю по [ADDRESS] , а 25 вересня 1998 року видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК № 024585, згідно якого позивачу передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,60 га (з яких 0,25 га для обслуговування житлового будинку та 0,35 га для ведення особистого підсобного господарства) в межах згідно з планом, розташовану на території Тур`є-Реметівської сільської ради. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 102 (а. с. 9-13). У той же час, згідно наказу Головного управління Держземагенства у Закарпатській області № 477-сг від 20 червня 2014 року територіальній громаді села Тур`я-Ремета у комунальну власність передано земельні ділянки державної власності сільськогосподарського призначення загальною площею 46,5555 га, розташовані на території Тур`я-Реметівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, серед яких земельна ділянка площею 0,5549 га з кадастровим номером 2123286300:02:013:0001, розташована в урочищі Пікуй на території Тур`я-Реметівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області (а. с. 20-21). Вказане підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-2102962672018 від 24 жовтня 2018 року та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 148627456 від 07 грудня 2018 року, згідно яких власником земельної ділянки площею 0,5549 га з кадастровим номером 2123286300:02:013:0001, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої в урочищі Пікуй на території Тур`я-Реметівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 440420321232) є Тур`я-Реметівська сільська рада Перечинського району Закарпатської області, форма власності - комунальна (номер запису про право власності 10789098) (а. с. 14, 15-17). Разом з цим, відповідно до повідомленням Тур`я-Реметівської сільської ради №02-30/168 від 15 липня 2019 року належна [PERSON] на підставі рішення другої сесії Тур`я-Реметівської сільської ради ХХХІІІ скликання від 18 червня 1998 року та державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК № 024585 від 25 вересня 1998 року земельна ділянка загальною площею 0,60 га (0,25 га - для обслуговування житлового будинку та 0,35 га - для ведення особистого підсобного господарства) накладається на земельну ділянку площею 0,5549 га з кадастровим номером 2123286300:02:013:0001, цільове призначення - 01.03 для ведення ОСГ, що знаходиться в урочищі Пікуй за межами Тур`я-Реметівської сільської ради та на даний час перебуває у комунальній власності (а. с. 36, 62). Аналогічний висновок про накладення зазначених ділянок зроблений також за результатами топографо-геодезичних робіт, виконаних на місцевості інженером-землевпорядником [PERSON] (а. с. 59-61, 63-69). Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справі «Буланов та Купчик проти України» від 09 грудня 2010 року, яке набуло статусу остаточного 09 березня 2011 року, вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Суду включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутій проти Хорватії» (Kutit v Croatia), № 48778/99, пункт 25, ЕCHR 2002-II). Крім того, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях від 13 травня 1980 року в справі «Артіко проти Італії» (п. 35) та від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних. Статтями 55, 124 Конституції України та статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 391 цього Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ч. 2 ст. 393 цього Кодексу якщо інше не встановлено законом, власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 81 ЦПК України також визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 82 цього Кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Таким чином, враховуючи вищенаведене та те, що право власності Тур`я-Реметівської сільської ради на земельну ділянку площею 0,5549 га з кадастровим номером 2123286300:02:013:0001, цільове призначення - 01.03 для ведення ОСГ, що знаходиться в урочищі Пікуй за межами Тур`я-Реметівської сільської ради та на даний час перебуває у комунальній власності, порушує права позивача щодо володіння на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК № 024585 від 25 вересня 1998 року земельною ділянкою загальною площею 0,60 га (з яких 0,25 га для обслуговування житлового будинку та 0,35 га для ведення особистого підсобного господарства) на території Тур`є-Реметівської сільської ради, так як такі накладаються, внаслідок чого позовні вимоги визнано відповідачем, тому суд вважає, що вони підлягають задоволенню у повному обсязі. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч. 1 ст. 142 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, відповідно до квитанцій № 18837 від 22 червня 2019 року та № 0.0.1408462371.1 від 15 липня 2019 року позивачем сплачено 1 536,80 грн. судового збору (а. с. 1, 30). Таким чином, враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, [PERSON] з державного бюджету слід повернути 768,40 грн. (1 536,80 грн. х 50%), а інші 50% судового збору стягнути на його користь із Тур`я-Реметівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, що відповідає положенням ст. 141, 142 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved