Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] в порядку захисту прав споживачів та просить визнати недійсним договір купівлі-продажу метало пластикових дверей від 05.05.2011 року та повернути сторони договору до попереднього стану, стягнувши з відповідача на користь позивача сплачену вартість дверей в розмірі 4100 гривень. Позовні вимоги мотивовані тим, що 05.05.2011 року позивач замовив у відповідача метало пластикові двері до квартири за бажаними для замовника - [PERSON] - конфігурацією та комплектацією, однак, як вказує позивач, відповідач [PERSON], всупереч «Правилам продажу товарів на замовлення поза торговельними або офісними приміщеннями» не видав йому споживчий документ, який засвідчує факт укладення договору і є підставою для виникнення взаємних прав та обов»язків. Вказує, що відповідач видав позивачу лише акт від 05.05.2011 року про прийняття замовлення і такий акт був без номера та підпису сторін, а ціна замовлення становила 4100 гривень, тоді як згідно іншого акту від того ж числа ціна такого замовлення складала 3292 грн., у зв»язку з чим позивач вважає, що з боку відповідача мав місце обман та нечесна підприємницька діяльність. Крім того, вважає, що відповідач не виконав умови замовлення, оскільки надав товар не тієї комплектації та конфігурації, яку замовляв позивач, не виконавши, таким чином, належно умов договору. Також, як вказує позивач, відповідач не належним чином здійснив передачу йому вище згаданих дверей, привізши їх додому до замовника у відсутності останнього та не передавши такі двері по акту прийому-передачі. Вважає, що зазначені обставини слугують підставою для визнання недійсним такого договору купівлі-продажу дверей та просить повернути сторони договору до попереднього стану шляхом зобов»язання відповідача повернути позивачу сплачену вартість таких дверей - 4100 гривень, оскільки двері на даний час знаходяться у відповідача. Позивач [PERSON] у судове засідання не з»явився, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Одночасно позивач подав суду письмову заяву, в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності, заявлені ним позовні вимоги підтримує повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав заявлені [PERSON] позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві та пояснив суду, що підставами для визнання недійсним договору купівлі-продажу метало пластикових дверей від 05.05.2011 року, укладеного між [PERSON], як замовником, та [PERSON], як виконавцем замовлення, вважає наявність обману з боку останнього, і такий обман полягає у веденні подвійної бухгалтерії відповідачем, оскільки за одним актом замовлення від 05.05.2011 року позивач повинен був сплатити за замовлення 4100 гривень і сплатив таку суму за товарним чеком, а по іншому акту того ж замовлення і від того ж числа [PERSON] повинен був сплатити меншу вартість за замовлення - 3292 грн. Крім того, вважає, що підставою для визнання недійсним вище згаданого договору є обман позивача з боку відповідача щодо конфігурації та комплектації замолених дверей, оскільки, [PERSON] було замовлено замок підвищеної безпеки «Сігенія-Аубі Фаворит», тоді як вставлено замок невідомого виробника «Фінкхаус» з ручками також невідомого виробника «Хоппе», а також мало місце підпилювання отворів. Також вважає, що підставою для визнання недійсним договору купівлі-продажу є відсутність акту прийому-передачі дверей від виконавця до замовника, оскільки під час такої передачі позивач взагалі був відсутній. Не заперечує тієї обставини, що для проведення першої експертизи в інших цивільних справах по цьому ж предмету спору двері на дослідження експерту передавались від позивача, але на даний час вони знаходяться у відповідача. Просить задовольнити позов та визнати недійсним оспорюваний договір та повернути сторони такого договору до попереднього стану, стягнувши з відповідача на користь позивача сплачену останнім вартість таких дверей в сумі 4100 гривень та судові витрати у справі. Відповідач [PERSON] позов не визнав та пояснив суду наступне. У 2011 році він виконав належним чином зроблене позивачем замовлення та передав останньому в його ж присутності метало пластикові двері, однак, акт прийому-передачі таких дверей не складався, оскільки на цьому ніхто не настоював. Вважає, що договір між ним та позивачем був укладений в усній формі, а ціна дверей - 4100 гривень, яка вказана в акті замовлення та яку позивач сплатив по товарному чеку, є ціною роздрібною, тобто, такою, яку сплачує замовник йому, як підприємцю, тоді як інша ціна, яка вказаному в іншому замовленні - 3292 грн. - є ціною дилерською, яку платить він, як підприємець, виробнику, при цьому, різниця між цими вартостями складає його прибуток, який йде на сплату податків та інших обов»язкових платежів, реклами та іншого і ці обставини вже перевірялись судом раніше. Пояснив також, що рішеннями кількох судів у справах за позовами [PERSON] останньому вже неодноразово було відмовлено у задоволенні позовів у порядку захисту прав споживача, у тому числі, і в позові про розірвання цього ж договору та стягнення вартості дверей - 4100 гривень. Вказує, що такими рішеннями судів різних інстанцій було неодноразово встановлено добросовісність виконання ним умов договору, у тому числі, щодо комплектації та конфігурації дверей, та встановлено безпідставність позовних вимог [PERSON], однак, останній продовжує звертатись до суду з тими ж самими фактично позовними вимогами та тією ж мотивацією. Вважає, що позивач зловживає своїми процесуальними правами та поводиться недобросовісно, закладаючи до нього одні й ті ж позови та вважає за необхідне притягнути позивача до відповідальності за це. Просить відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та пояснення відповідача, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги є безпідставними та не підлягають до задоволення з наступних причин. Відповідно до ч. 1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п»ятою та шостою статті 203 ЦК України. Правові наслідки недійсності правочину визначені статтею 216 ЦК України. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує на наявність обману його відповідачем і вважає, що такий обман полягав у 1) неправдивому відображенні відповідачем вартості замовлених метало пластикових дверей, - оскільки в одному акту була зазначена ціна 4100 грн., а в іншому 3292 грн.; 2) обмані позивача відповідачем щодо комплектації та конфігурації дверей, - оскільки отримані двері не відповідали замовленим; 3) відсутності акту прийому передачі дверей від відповідача до позивача. Згідно ч.1 ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. При цьому, на відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 3 статті 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01.06.2012 року у цивільній справі № 0306/1309/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] в порядку захисту прав споживачів про розірвання договору купівлі-продажу метало пластикових дверей, зобов»язання прийняти назад куплений товар, стягнення суми в подвійному розмірі та стягнення моральної шкоди (яке набрало законної сили), встановлено, що отримані позивачем за замовленням від 05.05.2011 року вхідні метало пластикові двері виготовлені відповідно до зробленого ним замовлення, їх комплектація повністю відповідає такому замовленню - договору купівлі-продажу таких дверей. Крім того, цим же судовим рішенням встановлено, що один акт замовлення від 05.05.2011 року, де вказана ціна дверей 3292 грн. це акт, який направляється виробнику дверей, а другий акт, де вказана ціна дверей 4100 грн. це акт, де вказана вартість дверей із урахуванням націнок продавця, який несе додаткові витрати і саме цей акт видавався покупцеві на руки, у зв»язку з чим судом встановлено, що при оформленні замовлення обман покупця - позивача у справі - з боку відповідача [PERSON] відсутній (а.с.18, 30-32). Згідно ухвали апеляційного суду Волинської області від 11.07.2012 року вище згадане рішення суду першої інстанції залишено без змін.(а.с.19-20). Крім того, рішенням апеляційного суду Волинської області від 23.07.2013 року у іншій цивільній справі № 159/2527/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] в порядку захисту прав споживачів про стягнення вартості дверей в сумі 4100 грн. було відмовлено та скасувано рішення суду першої інстанції про задоволення таких позовних вимог. Як убачається із змісту мотивувальної частини рішення суду апеляційної інстанції, з посиланням на норми Закону України «Про захист прав споживачів» та на норми цивільного права України, із урахуванням вимог ст.61 ЦПК України, суд прийшов до висновку про безпідставність заявлених [PERSON] позовних вимог, у зв»язку з відсутністю порушень прав позивача. При цьому, суд встановив, що попередніми рішеннями судів було також встановлено, що вхідні метало пластикові двері, замовлені позивачем у відповідача, були виготовлені промисловим способом (виробник ТОВ «Віконда») за індивідуальним замовленням позивача від 05.05.2011 року, комплектація дверей наступна: металева фурнітура, замки, система відкривання та закривання дверей відповідає замовленню (Сігенія Фаворит), а ручки (нажимні гарнітурні) виробництва компанії Хоппе, що габаритні розміри дверей повністю відповідають замовленню, якість виготовлених дверей відповідає вимогам стандартів згідно сертифікатів відповідності. Даним судовим рушенням також встановлено, що продавець передав покупцю товар в асортименті та комплектації, що відповідає договору купівлі-продажу і підстав відмовлятися від замовленого товару та вимагати повернення сплаченої грошової суми у [PERSON] не було. Таке судове рішення апеляційного суду Волинської області також набрало законної сили(а.с.23-25). Вище викладені обставини щодо відсутності обману покупця - позивача [PERSON] - з боку відповідача [PERSON] при оформленні договору купівлі-продажу метало пластикових вхідних дверей, зокрема, в частині їх вартості, а також щодо відповідності комплектації та конфігурації отриманих позивачем від відповідача дверей їх замовленню - договору купівлі-продажу, факт передачі дверей від відповідача до позивача та відсутність порушень відповідачем прав позивача, як споживача за даним договором, встановлені вище згаданими рішеннями судів в інших цивільних справах, які набрали законної сили, а, отже, відповідно до ст. 61 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню. Таким чином, доводи позивача та його представника щодо наявності обману позивача з боку відповідача в частині вартості замовленого товару, в частині його комплектації та конфігурації не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи та є безпідставними. Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов»язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов»язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч.1 ст.662 ЦК України продавець зобов»язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Крім того, згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов»язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Як установлено судом вище, відповідач належним чином виконав зобов»язання за даним договором купівлі-продажу дверей, передавши позивачу вказаний у акті замовлення товар, і позивач отримав такі двері, згідно акту замовлення, попередньо оплативши їх вартість, хоч прийом-передача згаданого товару мала місце без оформлення письмового акту. Покликання позивача та його представника на відсутність акту прийому-передачі метало пластикових дверей від відповідача до позивача, як на підставу для визнання договору купівлі-продажу дверей недійсним, не може розглядатись як підстава для задоволення позовних вимог із зазначених мотивів, оскільки виконання чи невиконання сторонами зобов»язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. У разі, якщо правочин ще не виконаний, він є таким, що не створює жодних юридичних наслідків (ч.1 ст.216 ЦК України), у даному ж випадку судом встановлено факт належного виконання сторонами даного правочину (договору купівлі-продажу). Не підлягає до задоволення і вимога позивача про застосування наслідків недійсності правочину та повернення сторін договору до попереднього стану шляхом стягнення з відповідача на користь позивача сплаченої вартості металопластикових дверей в сумі 4100 грн., оскільки підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу судом не встановлено, а, відтак, відсутні і підстави для повернення сторін договору до попереднього стану. Крім того, як убачається з письмових повідомлень, направлених відповідачем на адресу позивача, [PERSON] двічі пропонував [PERSON] забрати придбані ним метало пластикові вхідні двері, і такі повідомлення останній отримав, що підтверджено повідомленням Укрпошти про вручення поштового відправлення (а.с.28,29), однак, як пояснив відповідач, позивач не реагує на такі пропозиції та не забирає придбаний ним товар. Таким чином, у ході розгляду даної справи судом не встановлено жодних визначених цивільним законодавством України підстав ( у тому числі, і наявності обману), для визнання правочину(договору купівлі-продажу) недійсним та застосування наслідків недійсності такого правочину, як і не встановлено порушень з боку відповідача вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявлений [PERSON] позов до [PERSON] в порядку захисту прав споживачів про визнання недійсним договору купівлі-продажу метало пластикових вхідних дверей та застосування наслідків недійсності такого договору шляхом стягнення з відповідача на користь позивача вартості таких дверей в сумі 4100 грн. є безпідставним, не доведений належними та допустими доказами і в задоволенні такого позову слід відмовити.

Outcome: dismissed