Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 09 жовтня 2017 року є власником квартири № 24 за адресою: м. Сєвєродонецьк, вулиця Гагаріна, будинок № 43. Відповідач значиться зареєстрованою у квартирі позивача, хоча зобовязалась знятись з реєстраційного обліку в двотижневий строк. Однак, зобовязання не виконала, у звязку із викладеним позивач змушений звернутись з даним позовом до суду в якому просить визнати [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування квартирою № 24 в будинку № 43 по вулиці Гагаріна в м. Сєвєродонецьку Луганської області. У судове засідання сторони, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не зявилися, надали до суду заяви про розгляд справу без їх участі. Представник відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. При цьому відповідно до ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Судом встановлено, що квартира № 24, розташована за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вулиця Гагаріна, будинок № 43, належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 09 жовтня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 2746. Право власності [PERSON] зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.10.2017 року за № 1373663944129. Оскільки відповідно до чинного законодавства України припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла та членів його сім'ї має похідним втрату права користування даним житловим приміщенням колишнього власника житла та членів його сім'ї та припиняється разом з припиненням його права власності, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача стосовно визнання відповідача такою, що втратила право на вказане житлове приміщення є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації за місцем проживання здійснюється в день звернення особи, зокрема, на підставі заяви особи або її законного представника, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи з викладеного, відповідач підлягає зняттю з реєстрації за місцем проживання на підставі рішення суду про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у звязку із чим необхідно відмовити у задоволенні позовної вимоги стосовно примусового зняття відповідача з реєстрації місця проживання в квартирі за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: partial