Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просив суд: усунути перешкоди [PERSON] зі сторони [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] ; встановити [PERSON] новий спосіб участі у безперешкодному вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] . Позовна заява обґрунтована тим, що відповідачем попри наявне рішення суду, яким встановлено спосіб участі [PERSON] у спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] , чинить йому постійні в цьому перешкоди, чим порушую права позивача як батька у спілкуванні та вихованні свого сина. За таких обставин, позивач звернувся до суду з цим позовом, в якому просив суд усунути перешкоди з боку відповідача та встановити новий спосіб участі позивача у вихованні та спілкуванні з сином. В судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі, просив суд його задовольнити. Відповідач заперечував проти позову, зазначала що перешкод нею не чиниться, позивач сам не бажає реалізовувати свої права як батько щодо свого сина. Третя особа свого права на участь у судовому засіданні не використала, до суду звернулась із заявою про розгляд справи без її участі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. Судом достовірно встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився спільний син - [PERSON] , [INFO] . (а.с. 7, 11) Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 06.07.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, рішення суду набрало законної сили. (а.с. 7) З матеріалів справи також вбачається, що 04.11.2016 року Подільським районним судом м. Києва було ухвалено рішення за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Подільської районної в м. Києві державної адміністрації про стягнення аліментів на дитину, визначення місця проживання дитини, встановлення порядку спілкування з дитиною. (а.с. 8-10) Відповідно до рішення суду від 04.11.2016 року: з [PERSON] , стягнуто на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно починаючи з 06 вересня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття; визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; визначено такий спосіб участі [PERSON] у спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] : - тиждень через тиждень з понеділка по четвер з 18:00 до 20:00, забирати дитину з дошкільного навчального закладу, попередивши матір; - кожну суботу з 10:00 до 20:00 проводити час з сином без присутності матері; - проводити з дитиною відпочинок протягом 14 днів у липні або серпні, на розсуд батька, за згодою матері дитини; - необмежене спілкування з сином особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого способу зв`язку. За місцем роботи [PERSON] характеризується позитивно. (а.с. 13) З довідки за місцем роботи від 14.11.2017 року, вбачається, що відрахування на користь [PERSON] із заробітної плати позивача регулярно (в період з травня 2017 року по жовтень 2017 року як вказано у довідці) здійснюються у якості аліментів. (а.с. 14) З матеріалів справи також вбачається, що 07.04.2017 року працівниками поліції було зафіксовано факт звернення [PERSON] до правоохоронних органів, у зв`язку з тим, що вочевидь відповідач не віддає йому дитину. Висновок в якому це зафіксовано жодної фактичної інформації щодо обставин цього конфлікту не містить. (а.с. 16) Також міститься аналогічний висновок від 10.04.2017 року яким працівниками поліції зафіксовано зі слів [PERSON] конфлікт із дружиною. (а.с. 17) Відповідно до висновку № 24 від 27.02.2017 року Міського центру дитини, [PERSON] позитивно реагує на батька, поводить з ним себе спокійно, грається, батько в свою чергу слідкує за зовнішнім виглядом дитини, в кінці зустрічі дитина хотіла залишитись з батьком. (а.с. 18) Згідно Висновку органу опіки та піклування Подільської районної у м. Києві державної адміністрації від 16.03.2017 року комісія не вбачає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина, рекомендувала сторонам скористатись сімейною медіацією з метою налагодження конструктивної комунікації між собою та вирішення питань пов`язаних з вихованням сина. (а.с. 19) Відповідно до пояснень [PERSON] від 15.11.2017 року, яка працювала вихователем в дитячому садку № 151 у м. Києві, остання негативно відгукується про матір дитини - [PERSON] , вважає що мати негативно впливає на відносини між батьком та сином, а батька в свою чергу характеризує позитивно. (а.с. 22) Про неприязні відносини між сторонами зазначає також дружина [PERSON] - [PERSON] , котра зауважувала, що відповідач неадекватно реагує на спілкування батька та сина, діє в своїх інтересах, а не в інтересах дитини щодо його спілкування з батьком. (а.с. 24) В матеріалах справи міститься також Висновок органу опіки та піклування Подільської районної у м. Києві державної адміністрації від 07.05.2018 року яким спосіб участі батька у спілкуванні з сином, який було встановлено рішенням суду від 04.11.2016 року залишено без змін. (а.с. 42) Між сторонами було застосовано процес медіації, проте як вбачається з висновку медіаторів, через взаємні конфлікти та недосягнення згоди вона була припинена, роз`яснено можливість її відновлення у разі бажання сторін. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. Рішенням суду було визначено місце проживання дитини разом з матір`ю, проти чого не заперечував батько. Проте, це не позбавляє права батька приймати участь у житті дитини, спілкуванні з ним, його вихованні тощо. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Статтею 153 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Згідно приписів ст. 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 Сімейного кодексу України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування, проживаючи окремо від дитини, батько зобов`язаний брати участь у її вихованні, має право на особисте спілкування з дитиною, спір щодо участі у вихованні дитини батька, який проживає окремо від неї, вирішується судом із визначенням способу такої участі, місця та часу їх спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення (ст. ст. 153, 157, 159 Сімейного кодексу України). Як встановлено ч. 1,2 ст. 159 Сімейного кодексу України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Разом з тим, правовідносини, щодо участі позивача у житті сина вже було вирішення відповідним рішенням суду від 04.11.2016 року, яким, зокрема, встановлено графік спілкування позивача з сином. Рішення суду набрало законної сили. Варто зауважити, що позивач в судовому засіданні підтвердив, що ним не було оскаржено вищевказане рішення суду. Разом з тим, наразі позивач просить суд прийняти нове рішення щодо графіку спілкування з сином, з підстав того, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною та тим самим не виконує судове рішення від 04.11.2016 року. Проте, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що з боку відповідача чиняться перешкоди щодо спілкування позивача з дитиною. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Окрім того, суд вважає за доцільне зауважити, що сторонам необхідно діяти виключно в інтересах дитини. Пояснення, надані сторонами в судовому засіданні, підтверджують те, що сторони за рахунок інтересів власного сина прагнуть загострити конфліктні відносини між собою. За вищевикладених обставин, враховуючи відсутність доказів чинення з боку відповідача перешкод у спілкуванні позивача з сином, наявність наразі чинного рішення суду та висновку органу опіки та піклування щодо встановленого графіку спілкування батька та сина, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed