Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Обслуговуюче підприємство «Митниця» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди. В обґрунтування позову вказує, що він з 11.07.2013 року працював на посаді монтажника санітарно-технічних систем і устаткування в ТОВ «Обслуговуюче підприємство «Митниця». У звязку з систематичним порушенням трудового законодавства з боку відповідача, а саме в звязку з невиплатою заробітної плати, ненаданням відпустки, згідно з поданою ним заявою, його було звільнено з роботи з 09.10.2014 року на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпК України. В день звільнення відповідач мав заборгованість по заробітній платі в сумі 5459 грн. 49 коп., однак всупереч положенням чинного законодавства України, зазначені виплати у день звільнення не були проведені і не проведені до даного часу. Не дивлячись на його не одноразові звернення відповідач ухиляється від виплати належних йому коштів, безпідставно переносячи строки виплати. Зазначена ситуація триває і дотепер, що негативно впливає на його матеріальне становище, оскільки він позбавлений можливості виконувати свої зобовязання щодо оплати за житло та вимушений винаймати житло у іншому населеному пункті, що створює йому великі незручності та спричиняє значних моральних страждань. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплати працівникові його середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку. Вказує, що згідно з довідкою про доходи від 29.09.2014 року № 17 за шість місяців 2014 року йому було нараховано дохід 18751 грн. 97 коп., що в середньому за один місяць становить 3125 грн. 33 коп. Оскільки з дня його звільнення відповідач не виплатив йому заробітну плату, то відповідно до ст. 117 КЗпП України він повинен виплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку, а саме з дня звільнення по час прийняття рішення по справі. А тому, просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Обслуговуюче підприємство «Митниця» на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 5459 грн. 49 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку, виходячи із середнього заробітку за місяць 3125 грн. 33 коп., моральну шкоду в розмірі 5000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Обслуговуюче підприємство «Митниця», не зявився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], його представника [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову частково, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з 11.07.2013 року по 09.10.2014 року працював на посаді монтажника санітарно-технічних систем і устаткування Товариства з обмеженою відповідальністю «Обслуговуюче підприємство «Митниця». Наказом № 111-к від 09.10.2014 року позивач був звільнений із зайнятої посади на підставі ст. 38 КЗпП України. В день звільнення розрахунок з позивачем проведений не був. На час звільнення позивача з роботи відповідач мав заборгованість по заробітній платі в сумі 5459 грн. 49 коп., що стверджується даними довідки від 16.03.2015 року № 86. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України. Відповідно до ст. 116 КЗпП України відповідач повинен був у день звільнення виплатити [PERSON] всі належні суми, а в разі спору про розмір цих сум виплатити не оспорювану ним суму, однак цього не зробив. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що повний розрахунок з позивачем [PERSON] в день його звільнення проведений не був та не проведений до даного часу, а тому, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в сумі 5459 грн. 49 коп. є такими, що підлягають до задоволення. Позовні вимоги позивача [PERSON] в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку, на думку суду, також підлягають до задоволення частково, виходячи із наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплати працівникові його середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про застосування судами законодавства про оплату праці» - установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. В судовому засіданні встановлено, що розрахунок з позивачем в день звільнення проведений не був в звязку з відсутністю коштів на підприємстві, що не виключає відповідальності роботодавця, а тому, суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] про стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку, а саме за період з 09.10.2015 року по 17.12.2015 року включно є законними та обґрунтованими. При розрахунку суми середнього заробітку за час затримки розрахунку суд бере до уваги, що заробітна плата позивача за останні два місяці перед звільненням складала: за серпень 2014 року 2783 грн. 40 коп., за вересень 2014 року 2400 грн., що стверджується довідкою про доходи [PERSON]Б від 29.09.2014 року та розрахунковим листком за вересень 2014 року. Таким чином середньоденна заробітна плата позивача [PERSON] складає 83 грн. 60 коп. (із розрахунку: 2783 грн. 40 коп. /заробітна плата за серпень 2014 року/ + 2400 грн. /заробітна плата за вересень 2014 року/ : 62 дні = 83 грн. 60 коп.) Розрахунок суми середнього заробітку за час затримки розрахунку: 83 грн. 60 коп. (середньоденна заробітна плата) х 435 днів (період затримки з 09.10.2014 року по 17.12.2015 року включно) = 36366 грн. Таким чином до стягнення з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Обслуговуюче підприємство «Митниця» на користь позивача [PERSON] підлягає середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 36366 грн. Крім того, на підставі ст. 237-1 КЗпП України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Обслуговуюче підприємство «Митниця» на користь [PERSON] моральну шкоду, яка йому завдана в звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, а саме моральну шкоду в розмірі 500 грн., оскільки на думку суду саме вказаний розмірі відповідає принципам розумності та справедливості. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1218 грн. /із позовних вимог майнового характеру/ та в розмірі 487 грн. 20 коп. /із позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди/, а всього: 1705 грн. 20 коп.

Outcome: partial