Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк» Приватбанк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., заступник начальника Центрального відділу ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Купчин О.С., державний виконавець Придніпровського відділу ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Дьо Л.С про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, зняття арешту з майна, скасування постанов державних виконавців та повернення грошових коштів. В обґрунтування позову вказує, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. був вчинений виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №20847 від 16.11.2017 року, про стягнення з нього - [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 1562959 грн. 66 коп. та витрат за вчинення виконавчого напису в сумі 1800 грн. Вважає, що такий виконавчий напис може бути оскаржений в судовому порядку з підстав порушення процедури його вчинення виконавчого напису та через неправомірність вимог стягувача - ПАТ КБ «Приватбанк», оскілки безспірність заборгованості боржника спростовується тим, що на момент вчинення виконавчого напису в суді розглядався спір щодо розміру заборгованості. Також вказує, що 16.01.2018 року представником ПАТ КБ «Приватбанк» Савош К.В. до Придніпровського відділу ДВС м. Черкаси було подано заяву щодо відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом від 16.11.2017 року №20847 про стягнення з нього (позивача) на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 1564759 грн. 66 коп. При цьому було надано приватному нотаріусу довідки щодо його (позивача) заборгованості за іпотечним договором №GSIPGI0000004646 від 05.02.2008 року станом на 04.09.2017 року і приватний нотаріус вчинив виконавчий напис №20847 на вказаному договорі. Звертаючись до приватного нотаріуса банк володів інформацією щодо судових рішень у справі №2314/6135/12 провадження №2/711/433/17, які вступили в законну силу. Зокрема рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 26.10.2016 року було скасовано рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.08.2014 року та Апеляційного суду Черкаської області від 27.04.2016 року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернувшись до приватного нотаріуса з документами про вчинення виконавчого напису та надавши довідку про наявну заборгованість в сумі 1564759 грн. 66 коп. банк підтвердив що всупереч судовим рішенням, він продовжує незаконно нараховувати заборгованість за кредитним договором №GSIPGI0000004646. Всупереч вимог постанови КМУ від 29.06.1999 року №1172 приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис на документах наданих ПАТ КБ «Приватбанк», оскільки основною умовою для вчинення виконавчого напису є безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Перш ніж поставити виконавчий напис, нотаріус повинен був перевірити факт наявності чи відсутності між сторонами спору щодо заборгованості. Також вказує, що на момент звернення до суду з даним позовом Придніпровським районним судом м. Черкаси розглядається цивільна справа №2314/6135/12 (провадження №2/711/57/19) за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON]., третя особа: Орган опіки та піклування м. Черкаси про звернення стягнення на предмет іпотеки та зустрічною позовною заявою про визнання недійсними головних договорів про іпотечний кредит №GSIPGI0000004646 від 05.02.2008 року та №CSIPGA00000059 від 23.03.2007 року, а також похідних від них договорів: договору іпотеки на квартиру №CSIPGA00000059 від 23.03.2007 року, іпотечного договору №GSIPGI0000004646 від 05.02.2008 року, договору поруки №GSIPGI0000004646 від 05.02.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , договору поруки №GSIPGI0000004646/1 від 05.02.2008 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , договору особистого страхування №CSIPLK0000004646 від 05.02.2008 року, договору страхування майна №GSIPGI0000004646 від 05.02.2008 року. Перед вчиненням нотаріальної дії приватний нотаріус Швець Р.О. повинен був перевірити надану інформацію та документи, згідно з п. 12 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, та відкласти вчинення нотаріальної дії строком до одного місяця для витребування додаткових відомостей або документів, а також впевнитись у відсутності заперечень проти вчинення нотаріальної дії у зацікавлених осіб. На його (позивача) адресу від приватного нотаріуса Швець Р.О. не надходило повідомлень про намір вчинити виконавчий напис. Також при зверненні стягнення на жилий будинок, квартиру, яка є предметом договору іпотеки, у нотаріуса має міститися офіційний документ щодо відсутності права на проживання та користування цим майном неповнолітніх (малолітніх) дітей. При дотриманні порядку вчинення нотаріальних дій, приватний нотаріус Швець Р.О. отримав би інформацію щодо реєстрації малолітньої [PERSON] , [INFO] за адресою [ADDRESS] . Право на проживання та користування майном [PERSON] встановлене рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 27.04.2016 року. Вирішити вказане питання нотаріус повинен був рекомендувати стягувачу в судовому порядку. Однак нотаріусом Швець Р.О. не було дотримано процедури та порядку вчинення виконавчого напису. Вважає, що нотаріус, знаючи про те, що борг не є безспірним, повинен був відмовити банку у здійсненні виконавчого напису, оскільки такий виконавчий напис прямо суперечить нормам законодавства. Вказує, що ПАТ КБ «Приватбанк» вже реалізував право захисту своїх прав та інтересів через суд, так як було винесено ряд рішень (рішення Апеляційного суду Черкаської області від 27.04.2016 року та рішення Вищого спеціалізованого суду України від 16.10.2016 року), які вступили в законну силу щодо виконання та повинні виконувати згідно ст. 18 ЦПК України. Як наслідок, виконавчою службою було незаконно відкрито виконавче провадження №55557784, за яким було винесено ряд постанов. Вказане виконавче провадження позивач вважає незавершеним, оскільки після прийняття виконавчою службою постанови про звернення стягнення на майно боржника від 21.02.2018 року в подальшому буде реалізоване майно (рухоме та нерухоме). Згідно ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. А тому, просить: - визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис вчинений 16.11.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., який зареєстрований в реєстрі за №20847 про стягнення з нього - [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 1564759 грн. 66 коп.; - зняти арешт з майна рухомого (автомобіль DACIA LOGAN, об`єм двигуна 1,6, [NUMBER] , сірого кольору) та нерухомого (квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] ; приватний будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS] ), яке належить йому - [PERSON] на праві власності; - скасувати постанову про звернення стягнення на майно боржника від 21.02.2018 року, прийняту заступником начальника Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Купчин О.С.; - скасувати постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 04.04.2018 року, прийняті державним виконавцем Дьо Л.С. Придніпровського відділу ДВС у м. Черкаси; - повернути йому - [PERSON] відповідачем ПАТ КБ «Приватбанк» суми грошових коштів, які були стягнуті ДВС за вказаним виконавчим документом із зарплатного банківського рахунку (реквізити - АТ «Сбербанк», МФО 320627, рахунок [NUMBER] , ЄДРПОУ 2259302358) у розмірі - 23285 грн. та з пенсійного банківського рахунку (реквізити - ПАТ «Укрсиббанк», МФО 351005, рахунок [NUMBER] , ЄДРПОУ 2259302358) у розмірі - 4070 грн. 48 коп.; - стягнути із ПАТ КБ «Приватбанк» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 9605 грн. за вимоги майнового характеру, 3842 грн. за вимоги немайнового характеру та 384,20 грн. за звернення до суду з заявою про забезпечення позову; Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.06.2019 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання. Сторонам встановлено строк для подачі заяв про суті спору. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.06.2019 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову, зупинено стягнення у ВП 55557784 до розгляду даної справи по суті. 11.09.2019 року [PERSON] до суду було подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій він просив, окрім заявлених вимог, - повернути йому (позивачу) відповідачем - ПАТ КБ «Приватбанк» суму грошових коштів, які були стягнуті ДВС за виконавчим документом (№20847) із зарплатного банківського рахунку (реквізити - АТ «Сбербанк», МФО 320627, рахунок [NUMBER] , ЄДРПОУ 2259302358) у розмірі 3169 грн. та суму сплаченого ним судового збору за одну вимогу немайнового характеру в розмірі 768 грн. 40 коп. (а.с. 86-89 том 1). Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.12.2019 року провадження у цивільній справі №711/4734/19 за позовом [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк», треті особи: заступник начальника Центрального відділу ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Купчин О.С, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., державний виконавець Придніпровського відділу ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Дьо Л.С. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, зняття арешту з майна, скасування постанов державних виконавців від 21.02.2018 року, 04.04.2018 року та повернення грошових коштів в частині позовних вимог [PERSON] про скасування постанови заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Купчин О.С. від 21.02.2018 року та скасування постанови державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Дьо Л.С. від 04.04.2018 року (третя особа - заступник начальника Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Купчин Оксана Сергіївна) - закрито (а.с. 154 том 1). Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.12.2019 року закрито підготовче провадження по справі, справу призначено до судового розгляду (а.с. 155 том 1). Ухвала Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.12.2019 року про закриття провадження в даній справі в частині позовних вимог [PERSON] про оскарження постанов державних виконавців від 21.02.2018 року та від 04.04.2018 року була оскаржена позивачем в апеляційному порядку. Постановою Черкаського апеляційного суду від 04.02.2020 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.12.2019 року - без змін (а.с. 217-223 том 1). Постанова Черкаського апеляційного суду від 04.02.2020 року та ухвала Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.12.2019 року були оскаржені позивачем до Верховного Суду. Постановою Верховного Суду від 25.03.2020 року касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.12.2019 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 04.02.2020 року - без змін (а.с. 71-73 том 2). 29.07.2020 року представник відповідача - ПАТ КБ «Приватбанк» подав до суду письмові пояснення на позовну заяву [PERSON] , в яких вказує, що між сторонами (ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] ) 05.02.2008 року дійсно був укладений договір №CSIPGI0000004646, відповідно до якого позивач отримав кредит у розмірі 141400 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.02.2038 року. В забезпечення виконання зобов`язань за цим договором між сторонами 05.02.2008 року був укладений Договір іпотеки № CSIPGI0000004646, відповідно до умов якого позивач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 66,20 кв.м., житловою площею 37,90 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належить йому на праві власності. У порушення норм закону та умов договору позивач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, не повернув в межах строку, встановленого Договором, суму кредиту та не сплатив проценти за користування кредитом. Для виконання виконавчого напису нотаріусу були надані всі необхідні документи, відповідно до вимог п. 1 постанови КМУ від 29.06.1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а саме: оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику/майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Тому вважає, що виконавчий напис вчинено відповідно норм діючого законодавства. Також вказує, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою КМУ від 29.06.99 року № 1172. Безспірність вимог відповідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» є не доведеність боргу, що є елементом судового процесу, а факт існування між кредитором та боржником правовідносин, при яких вважається (презумпція) наявність боргу, а документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому КМУ - не письмові докази наявності боргу, а докази наявності вказаних вище правовідносин, та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно постанови Верховного Суду України по справі 6-158цс/15: «безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів». В постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 6-887цс17 зазначено: з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 Цивільного кодексу України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Враховуючи, що АТ КБ «Приватбанк» надав всі необхідні документі відповідно до Переліку, тому підстав вважати незаконними дії нотаріуса немає. Також вказує, що 08.09.2017 року відповідач направив на адресу позивача письмові вимоги про усунення порушень за кредитним договором №CSIPGI0000004646 від 05.02.2008 року цінним листом з описом вкладення №490380099062180, тому твердження позивача про не направлення йому письмової вимоги про усунення порушень за договором є необґрунтованими. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом учинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, установлених законом. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. Порядок учинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції 22.02.2012 року №296/5 та зареєстрований у Мін`юсті 22.02.2012 року за №282/20595. Відповідно п.п. 2.3 п. 2 гл. 16 розд. ІІ вказаного Порядку відповідач не повинен надавати нотаріусу та суду докази отримання вимоги про усунення порушень позивачем, а зобов`язаний надати докази направлення вказаної вимоги боржнику. Вказує, що поштові конверти з адресою відправника - АТ КБ «Приватбанк» повернулися на адресу останнього з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання», що свідчить про те, що позивач таких відправлень не отримав, що в свою чергу вказує на недобросовісність позичальника та порушення прав кредитодавця в очікуванні таких дій. Також просить врахувати, що у справі №2314/6135/12 про скасування рішень в якій зазначав позивач, то в даній справі рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.11.2019 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено частково, стягнуто із [PERSON] на користь Банку заборгованість в розмірі 341797 грн. 23 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом - 129397 грн. 92 коп.; заборгованість за процентами за користування кредитом - 192399 грн. 31 коп., штраф - 20000 грн. В задоволенні зустрічного позову - відмовлено. Постановою Черкаського апеляційного суду від 16.01.2020 року апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.11.2019 року залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 20.05.2020 року ухвалено рішення, яким рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.11.2019 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 16.01.2020 року у частині вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до позивача про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом змінено, зменшено розмір заборгованості, що підлягає стягненню з позивача за процентами з 192399 грн. 31 коп. до 100765 грн. 28 коп. В іншій частині рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.11.2019 року та постанова Черкаського апеляційного суду від 16.01.2020 року залишені без змін. Отже, твердження позивача про відсутність підстав для стягнення заборгованості з нього через скасування судових рішень про стягнення заборгованості є необґрунтованим та не підтверджено жодним доказом, а рішення на які посилається позивач, зокрема рішення ВССУ виконані судовими інстанціями та відповідачем й судом здійснено перегляд справи. Також при винесенні рішення просить врахувати правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 28.03.2018 року по справі №444/2803/17. Також зазначає, що позовна вимога позивача про визнання виконавчого напису таким, що підлягає виконанню є немайновою вимогою, а тому відповідно п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» має оплачуватися судовим збором лише в розмірі 840 грн. 80 коп. Позовні вимоги про зняття арешту з майна взагалі є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Вимоги позивача про повернення грошових сум 23285 грн. - із заробітного банківського рахунку та 4070 грн. 48 коп. - із з пенсійного рахунку також є безпідставними, оскільки вказані кошти були стягнуті на виконання чинного виконавчого напису нотаріуса. До того ж, постановою заступника начальника Центрального відділу ДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Купчин О.С. було звернуто стягнення на майно боржника, а постановою державного виконавцем Придніпровського відділу ДВС у місті Черкаси Дьо Л.С. було звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. За таких підстав просить відмовити позивачу - [PERSON] в задоволенні позову до АТ КБ «Приватбанк». 29.07.2020 року [PERSON] до суду було подано клопотання про збільшення позовних вимог за позовною заявою від 11.06.2019 року, в якій він просив збільшити розмір позовних вимог за позовною заявою від 11.06.2019 року на одну вимогу немайнового характеру - зобов`язати ПАТ КБ «Приватбанк» повернути йому (позивачу) оригінали документів: договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 30.09.1993 року та технічний паспорт на квартиру. А також просив стягнути із відповідача на його користь судовий збір за цю позовну вимогу немайнового характеру в розмірі 840 грн. 80 коп. (а.с. 226-227 том 2). Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.08.2020 року відмовлено [PERSON] у прийнятті заяви від 29.07.2020 року про збільшення позовних вимог (а.с. 2, 9 т. 3). В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON]. не з`явилися, але про день, час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку. Заяв про перенесення судового засідання до суду не подавали. 25.05.2020 року позивачем [PERSON] була подана заява, в якій він просив розглядати за його відсутності (а.с. 104 том 2). Представник відповідача - ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, направивши до суду додаткові пояснення на позовну заяву (надійшли до суду 29.07.2020 року), в яких просить розглянути справу у відсутність представника та відмовити позивачу в задоволенні позову в зв`язку з його безпідставністю (а.с. 131-138 том 2). В судове засіданні третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. не з`явився, але направив заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 129 том 2). В судове засідання третя особа - державний виконавець Придніпровського відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), який є правонаступником Придніпровського відділу ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області, не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та прийшов до наступного висновку. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Згідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, - обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 05.02.2008 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», був укладений Договір про іпотечний кредит №CSIPGI0000004646, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит в сумі 141400 грн., зі строком погашення - не пізніше 05.02.2038 року. Відповідно до п. 5.2.4 Договору про іпотечний кредит № CSIPGI0000004646 від 05.02.2008 року Кредитор має право вимагати від Позичальника дострокового повернення суми кредиту в частині або в цілому, сплати відсотків за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником будь-яких зобов`язань за цим договором або за Іпотечним договором. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. 16.11.2017 року видано виконавчий напис № 20847 про стягнення із [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за Кредитним договором №CSIPGI0000004646 від 05.02.2008 року. Строк за який провадиться стягнення - 3499 днів, а саме з 05.02.2008 року по 04.09.2017 року. Сума, що підлягає стягненню, складає 1562959 грн. 66 коп., з урахуванням: заборгованість за тілом кредиту - у розмірі 129397 грн. 92 коп.; заборгованість за відсотками - у розмірі 479428 грн. 05 коп.; заборгованість з пені - у розмірі 954133 грн. 69 коп. Витрати за вчинення виконавчого напису - у сумі 1800 грн. (а.с. 180 том 2). Постановою заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Купчин О.С. від 17.01.2018 року відкрито виконавче провадження (ВП №55557784) з виконання виконавчого напису №20847 від 16.11.2017 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу про стягнення із [PERSON] на користь ПАТ «Приватбанк» боргу в сумі 1564759 грн. 66 коп. Постановою заступника начальника Центрального ВДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Купчин О.С. від 17.01.2018 року про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №55557784 накладений арешт на все майно, що належить боржнику - [PERSON] . Як вбачається із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 17.01.2018 року та від 05.08.2020 року на підставі постанови заступника начальника Центрального ВДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Купчин О.С. від 17.01.2018 року про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №55557784, було внесено щодо обтяження всього нерухомого майна, що на праві власності належить [PERSON] . Відповідно до Витягу по реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, 17.01.2018 року на підставі постанови заступника начальника Центрального ВДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Купчин О.С. від 17.01.2018 року про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №55557784, внесено відомості щодо обтяження всього рухомого майна [PERSON] . Постановою заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Купчин О.С. від 30.03.2018 року було передано ВП №55557784 до Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. Державним виконавцем Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Дьо Л.С. 04.04.2018 року було винесено постанову про прийняття ВП №55557784. 04.04.2018 року державним виконавцем Дьо Л.С. у ВП №55557784 було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Також в судовому засіданні встановлено, що в зв`язку із невиконанням [PERSON] договірних зобов`язань за Договором про іпотечний кредит № CSIPGI0000004646 від 05.02.2008 року, ПАТ КБ «Приватбанк» в липні 2012 року вже звертався до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування м. Черкаси про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.08.2014 року у справі №2314/6135/12 було частково задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON]., третя особа: Орган опіки та піклування м. Черкаси про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. В рахунок погашення заборгованості [PERSON] за Договором про іпотечний кредит № CSIPGI0000004646 від 05.02.2008 року в сумі 391797 грн. 23 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором № CSIPGI0000004646 від 05.02.2008 року, а саме: квартиру, загальною площею 66,20 кв.м., житловою площею 37,90 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] . Встановлено спосіб реалізації - шляхом продажу квартири ПАТ «Приватбанк». Виселено [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з квартири [ADDRESS] . Вказане рішення переглядалось в апеляційному та касаційному порядку. Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 27.04.2016 року рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.08.2014 року змінене, встановлено інший спосіб реалізації предмета іпотеки - квартири [ADDRESS] шляхом його продажу ПАТ КБ «Приватбанк» від свого імені будь-якій особі-покупцю на умовах та в порядку, передбаченому ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Рішення в частині виселення відповідачів - скасоване з ухваленням нового рішення, яким в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про виселення з квартири [ADDRESS] - відмовлено. Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.10.2016 року частково задоволено касаційну скаргу [PERSON] , рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.08.2014 року та рішення Апеляційного суду Черкаської області від 27.04.2016 року в частині вирішення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Рішення Апеляційного суду Черкаської області від 27.04.2016 року в частині вирішення позову про виселення залишено без змін. При новому розгляді даної справи судом першої інстанції, позивач - АТ КБ «Приватбанк» скористався своїм правом та 09.07.2019 року подав уточнену позовну заяву вже про стягнення заборгованості і лише з відповідача - [PERSON] в загальній сумі 521447 грн. 62 коп., яка складається: із заборгованості за кредитом (тілом кредиту) в розмірі 129397 грн. 92 коп.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 192399 грн. 31 коп.; пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором в розмірі 152 246 грн. 06 коп. В подальшому в даній справі №2314/6135/12 рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.11.2019 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 341797 грн. 23 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом - 129397 грн. 92 коп.; заборгованості по процентах за користування кредитом - 192399 грн. 31 коп.; штрафу - 20000 грн. Постановою Черкаського апеляційного суду від 16.01.2020 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.11.2019 року залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 20.05.2020 року ухвалено рішення, яким рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.11.2019 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 16.01.2020 року у частині вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до позивача про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом змінено, зменшено розмір заборгованості, що підлягає стягненню з позивача за процентами з 192399 грн. 31 коп. до 100765 грн. 28 коп. В іншій частині рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.11.2019 року та постанова Черкаського апеляційного суду від 16.01.2020 року залишені без змін. Вказані обставини не заперечувалися відповідачем - ПАТ КБ «Приватбанк» у поясненнях на позовну заяву. Таким чином АТ КБ «Приватбанк» ще в липні 2012 року скористався своїм правом на дострокове повернення кредиту та заборгованості за Договором про іпотечний кредит № CSIPGI0000004646 від 05.02.2008 року звернувшись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 02.09.1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону та глава 16 розділу ІІ Порядку. Згідно зі статтею 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1-3 глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у кредитора (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку). За змістом підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка боржника на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану у договорі адресу. Відповідно до підпункту 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Крім того, підпунктами 3.2, 3.4, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ цього ж Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Так, п.п.1, 1-1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів передбачено стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами. Зокрема, для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку) подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання (п. 1 Переліку документів). Відповідно до пункту 2-2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Виходячи із наведеного, строк протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, зокрема: вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. При цьому нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.03.2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19). Таким чином, для вирішення питання щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, мають бути встановлені: належність кредитору права вимоги за кредитним договором, правильність вимог, зазначених у виконавчому написі, а також необхідно встановити наявність (відсутність) об`єктивних обставин, коли виконавчий напис втратив чинність та не підлягає виконанню. В судовому засіданні встановлено, що позивач в липні 2012 року вже звертався до суду із позовом до відповідача - [PERSON] , спочатку про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за Договором про іпотечний кредит №CSIPGI0000004646 від 05.02.2008 року, а із врахуванням уточнення позовних вимог - про стягнення заборгованості за вказаним договором (справа №2314/6135/12). Спір у даній справі тривав до 20.05.2020 року (тобто і на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису). Крім того, звернувшись в липні 2020 року до суду з позовом до відповідача - [PERSON] АТ КБ «Приватбанк» скористався своїм правом на дострокове повернення кредиту та заборгованості за Договором про іпотечний кредит №CSIPGI0000004646 від 05.02.2008 року - на той час за рахунок іпотечного майна, таким чином змінивши строк виконання основного зобов`язання, у зв`язку з цим саме з цього часу підлягає обчисленню трирічний строк, який, як зазначалося вище, не може бути змінений за домовленістю сторін, - для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису. Крім того, з розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж [PERSON] (по сплаті пені) був здійснений 11.03.2013 року (а.с. 143-148 том 2). Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» чітко регламентовані строки, в межах яких можуть бути вчинені виконавчі написи: в даному випадку - не більше трьох років з дня виникнення права вимоги. Отже, враховуючи, що законом інший строк давності не встановлено, тому застосуванню підлягають положення саме Закону України «Про нотаріат», як спеціального закону. Як вбачається з виконавчого напису нотаріуса від 16.11.2017 року № 20847 заборгованість за Договором про іпотечний кредит №CSIPGI0000004646 від 05.02.2008 року, яка підлягає до стягнення в загальній сумі 1562959 грн. 66 коп., складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 129397 грн. 92 коп.; заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 479428 грн. 05 коп.; заборгованості з пені в розмірі 954133 грн. 69 коп. При чому строк, за який проводиться стягнення складає 3499 днів, а саме з 05.02.2008 року по 04.09.2017 року. Право вимоги у АТ КБ «Приватбанк» настало в липні 2012 року. До приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. із заявою про вчинення виконавчого напису Банк звернувся 11.09.2017 року (а.с. 139 том 2). Отже, в будь-якому випадку строк, протягом якого міг бути вчинений виконавчий напис закінчився. Зокрема, враховуючи, що ПАТ КБ «Приватбанк» своїм зверненням до суду змінив строк виконання основного зобов`язання, строк протягом якого міг бути вчинений виконавчий напис, обчислювався саме з липня 2012 року та відповідно закінчився в липні 2015 року. Аналогічна позиція викладена в рішенні Верховного Суду від 22.08.2019 року (справа 591/6608/16-ц). Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що наявність в суді, на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису, невирішеного по суті спору щодо заборгованості [PERSON] перед АТ КБ «Приватбанк» за Договором про іпотечний кредит №CSIPGI0000004646 від 05.02.2008 року, розгляд якої завершився лише 20.05.2020 року (що визначається відповідачем), вказує на спірність заборгованості позичальника - [PERSON] , на яку вчинено виконавчий напис, та спростовує доводи відповідача про безспірність такої заборгованості Позичальника та відповідно є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. А тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] про визнання виконавчого напису приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. від 16.11.2017 року № 20847 таким, що не підлягає виконанню. При цьому, суд вважає безпідставними доводи відповідача, наведені в письмових поясненнях, щодо правомірності звернення банку до приватного нотаріуса та правомірності вчинення останнім виконавчого напису з тих підстав, що зобов`язання між сторонами не були припинені, оскільки ці доводи жодним чином не спростовують факту спливу визначеного законом строку, протягом якого нотаріус мав право вчинити виконавчий напис, а саме трьох років. Разом з тим, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] і в частині зняття арешту з рухомого та нерухомого майна, яке належить йому на праві власності, виходячи із наступних підстав. Частинами 1, 2 ст. 321, ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Аналогічні норми закріплені в ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України. Вимоги ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України передбачають, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, а ще при тій умові, що ці порушення були поєднані з арештом нерухомого і рухомого майна, що унеможливлює вільно володіти, користуватись та розпоряджуватись ним. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Статтею ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено підстави для зняття арешту з майна. Зокрема, частиною 4 вказаної статті визначено вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»). Згідно матеріалів справи, постановою заступника начальника Центрального ВДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Купчин О.С. від 17.01.2018 року про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №55557784 з виконання виконавчого напису приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. від 16.11.2017 року № 20847 був накладений арешт на все майно, яке на праві власності належить [PERSON] . Оскільки судом визнаний таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. від 16.11.2017 року № 20847, в забезпечення якого і накладався арешт на все майно (рухоме та нерухоме) боржника - [PERSON] у виконавчому провадженні ВП №55557784 з виконання саме вказаного виконавчого напису, тому підстав для подальшого арешту такого майна немає. Як вбачається із матеріалів справи [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] , що стверджується Договором купівлі-продажу від 13.09.1993 року та Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.06.2019 року та від 05.08.2020 року. Крім того, [PERSON] на праві власності належить житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , що стверджується Договором купівлі-продажу жилого будинку від 22.06.2001 року. Також останньому на праві приватної власності належить автомобіль DACIA LOGAN д.н.з. [NUMBER] , що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, серії [NUMBER] від 08.02.2008 року, оригінал якого перебуває у позивача, про що останній зазначає в заяві від 29.07.2020 року, засвідчуючи дійсність копії, яку надав до суду. Сумнівів щодо наявності у позивача такого оригіналу у суду не виникає. А тому, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] в цій частині та зняття арешту саме із наступного майна: із нерухомого майна - квартири [ADDRESS] та будинку [ADDRESS] , з рухомого майна - автомобіля DACIA LOGAN д.н.з. [NUMBER] , який накладений постановою заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Купчин О.С. від 17.01.2018 року про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №55557784 - [PERSON] . Крім того, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] в частині повернення стягнутих з нього на виконання виконавчого напису приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. від 16.11.2017 року № 20847 на користь АТ КБ «Приватбанк» грошових коштів в загальній сумі 30524 грн. 48 коп., виходячи із наступного. Згідно до ст. 1212 ЦК України, - особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Оскільки судом встановлено, що виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича від 16.11.2017 року, який зареєстрований в реєстрі за №20847 не підлягає виконанню, то стягнення що відбулись на підставі виконання саме вказаного виконавчого документу, мають бути відшкодовані позивачу - [PERSON] . Разом з тим, суд враховує наступне. Як вбачається із довідки ПАТ «Азот» від 07.07.2020 року вих. №769 із заробітної плати [PERSON] згідно виконавчого провадження від 04.04.2028 року № 55557784 за період з 01.06.2018 року по 31.05.2019 року було утримано борг на користь АТ КБ «Приватбанк» в сумі 20796 грн., виконавчий збір - 2318 грн. та витрати виконавчого провадження - 171 грн., а всього: 23285 грн. (а.с. 201 том 2). Згідно довідки ПАТ «Азот» від 09.07.2020 року вих. №889 із заробітної плати [PERSON] згідно виконавчого провадження від 04.04.2028 року № 55557784 було утримано за червень 2019 року борг на користь АТ КБ «Приватбанк» в сумі 2852 грн. та виконавчий збір - 317 грн. (а.с. 202 том 2). Враховуючи, що згідно даних довідок набувачем коштів утриманих із [PERSON] відповідач - АТ КБ «Приватбанк» став лише на загальну суму 23648 грн., тому саме вказана сума і підлягає до стягнення із нього на користь позивача. Інші кошти в загальній сумі 2806 грн. були утримані з позивача, як виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, тому не підлягають до стягнення із відповідача - АТ КБ «Приватбанк». Крім того, із довідки Черкаського відділу обслуговування громадян № 2 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного Управління пенсійного фонду України в Черкаській області від 06.06.2019 року вих. 51626/04-02 вбачається, що згідно постанови державного виконавця Придніпровського відділу ДВС від 04.04.2018 року №55557784 управлінням проводяться утримання з пенсії [PERSON] починаючи з 01.07.2018 року на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 1564759 грн. 66 коп., виконавчого збору 156475 грн. 97 коп., розмір утриманих сум станом на 01.01.2019 року складає 4070 грн. 48 коп. (борг та виконавчий збір, визначені в загальній сумі). Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Всупереч вищевказаним нормам, позивачем не доведено належними та переконливими доказами, що відповідач - АТ КБ «Приватбанк» став набувачем всіх коштів, які позивач і просить йому повернути, а саме коштів в сумі 4070 грн. 48 коп., враховуючи, що згідно вищевказаної довідки ця - утримана з позивача сума складається із боргу та виконавчого збору. Суд самостійно позбавлений можливості розділити відповідні кошти на ті, які були утримані на користь відповідача та ті, які були утримані як виконавчий збір. Позивач відповідних розрахунків суду не надав, як і більш конкретних доказів суми утриманих з нього коштів саме на користь відповідача - АТ КБ «Приватбанк». А тому, з урахуванням вищевикладеного, доказів, якими обґрунтовуються саме ці позовні вимоги, суд приходить до висновку про їх часткове задоволення та стягнення із відповідача - АТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] грошових коштів стягнутих з останнього на виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. від 16.11.2017 року №20847 (ВП №55557784) в загальній сумі 23648 грн. Щодо стягнення із відповідача судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Крім того, пунктом 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10 визначено, що подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об`єктом справляння судового збору. Позивачем [PERSON] заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру та одна майнового, кожна з яких є об`єктами сплати судового збору. Враховуючи, що обидві позовні вимоги немайнового характеру (про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та про зняття арешту) судом задоволені в повному обсязі, а також задоволено заяву позивача про забезпечення даного позову, то відповідно до стягнення з відповідача - АТ КБ «Приватбанк» на користь позивача підлягає судовий збір за ці позовні вимоги в загальному розмірі 1921 грн. Позовна вимога про стягнення із відповідача грошових коштів судом задоволена частково на суму 23648 грн., тоді як позивач просив стягнути з відповідача грошові кошти в загальній сумі 30524 грн. 48 коп. Вказана вимога є майновою і за неї підлягав сплаті судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. Вказана вимога задоволена судом на загальну суму - 23648 грн., тому відповідно до стягнення із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір пропорційно до задоволеної частини цієї позовної вимоги, а саме в розмірі 595 грн. 30 коп., виходячи із розрахунку: 23648 грн. /сума на яку задоволена ця позовна вимога/ х 768 грн. 40 коп. /сума сплаченого судового збору за цю позовну вимогу/ : 30524 грн. 48 коп. /сума пред`явлена до стягнення за цією позовною вимогою/ = 595 грн. 30 коп. Таким чином всього до стягнення із відповідача - АТ КБ «Приватбанк» на користь позивача [PERSON] підлягає судовий збір в загальній сумі 2516 грн. 30 коп., виходячи із розрахунку: 1921 грн. /судовий збір за дві вимоги немайнового характеру та за заяву про забезпечення позову/ + 595 грн. 30 коп. /судовий збір за вимогу майнового характеру, яка задоволена частково/ = 2516 грн. 30 коп. Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу [PERSON] його право на звернення до суду в порядку ст. 7 Закону України «Про судовий збір» із заявою про повернення йому сплаченого судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. при подачі ним заяви про збільшення позовних вимог від 11.09.2019 року на суму 3169 грн. (а.с. 85-86 том 1), оскільки загальна сума майнової вимоги з урахуванням такого збільшення, не потребувала додаткової оплати її судовим збором. Також суд вважає за необхідне зазначити, що при винесенні ухвали про відмову у прийнятті заяви (клопотання) [PERSON] від 29.07.2020 року про збільшення позовних вимог (а.с. 2, 9 том 2), суд одночасно вирішив питання про повернення останньому сплаченого ним судового збору за цю вимогу в розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial