Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Публічного [PERSON] Товариства [PERSON] « УКРГАЗБАНК » про порушення прав споживача. В позовній заяві, уточненій під час розгляду справи, посилається на ту обставину, що 24 жовтня 2014 року він уклав із відповідачем договір №АУ2-5895-Ф14 RIV про відкриття та обслуговування рахунку,#26255000686710 випуск та надання платіжної картки. При користуванні карткою він дотримувався умов договору та додатків до нього, які є невідємними частинами даного договору. На протязі жовтня 2014 року він неодноразово користувався послугами відповідача. За умовами цього договору [PERSON] зобов'язувався приймати і зараховувати на Рахунок грошові кошти , які надходять клієнту та забезпечувати проведення розрахунків за операціями , в т.ч. здійсненими з використанням Платіжної картки, в межах витратного ліміту. До 20 січня 2015 року в нього претензій до обслуговування в Банку не було .В цілому своєчасно проводилось зарахування коштів на картковий рахунок та видача коштів у відповідності з Тарифами . Згідно тарифного плану він сплачував банку за зняття готівки за кордоном 1,5% , мінімально 6 Євро. 20 січня 2015 року в другій половині дня працівник Володимир - Волинського відділення № 114/02 його повідомив , що з 20 січня 2015 року у відділення електронною поштою отримана інформація про зміни до тарифів про те , що незалежно від операції за безготівкові та готівкові операції в мережі закордонних банків та банкоматів за межами України встановлено додаткову комісію в розмірі 30 відсотків . 27 січня 2015 року йому надійшло повідомлення , що в нього виникла заборгованість перед банком по комісії в межах 30 відсотків в сумі 14528 , 00 грн .А 08 січня 2015 року з його карткового рахунку стягнуто 1288,06 грн . на погашення нестандартного кредиту по договору . Аналогічно 14 січня 2015 року списано 684,54 грн . З 20 січня 2015 року з його карткового рахунку почали зніматись кошти з порушенням умов договору на обслуговування . Банк самостійно з 20 січня 2015 в порушення умов договору в односторонньому порядку встановив додаткову коомісію за безготівкові та готівкові операції в мережі закордонних банків та банкоматів за межами України додаткову комісію в розмірі 30 відсотків Його неодноразові усні та письмові звернення до відповідача з данного приводу залишились без мотивованих пояснень та відповідей. Крім того, вваажає , що йому Банком завдана моральная шкода , яка полягає в тому , що він не мав можливості вільно розпоряджатися своїми коштами на придбання продуктів харчуання та одежі як для себе так і для своєї сім'ї . Незручності виникали за межами України де платіжна картка булла єдиним платіжним засобом і він не був впевнений у її безперешкодному використанні , через що зазнав моральних страждань . Просить скасувати заборгованість яка нарахована йому Банком по односторонньому правочину від 20 січня 2015 року в розмірі 30% в сумі 14\~528 грн . 88 коп . та нараховані відсотки на суму заборгованості 1\~761 грн. 68 коп . станом на 30 червня 2015 року , що становить 16\~290 грн . 56 коп . Визнати недійсним односторонній правочин до договорів на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки АБ « УКРГАЗБАНК » та договорів комплексного банківського обслуговування фізичних осіб у формі публічної пропозиції за тарифними планами « PRO - Запас +. від 20 січня 2015 року . Стягнути з Публічного [PERSON] Товариства [PERSON] « УКРГАЗБАНК » на його користь 2\~780,00 грн витрат на надання правової допомоги , а також 4000 грн. завданої моральної шкоди . В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали та просять його задовольнити з підстав, викладених у тексті позовної заяви та заявах про її уточнення. Представник відповідача [PERSON] в суді позов не визнав , пославшись на заперечення поданому суду на позов . Вважає , що [PERSON] діяв у правовому полі і не допустив порушення умов договору, а тому просить відмовити у задоволенні позову повністю. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення . Судом встановлено, що 24 жовтня 2014 року між сторонами був укладений договір №АУ2-5895-Ф14 RIV на відкриття « ощадного» рахунку та обслуговування платіжної картки ,#26255000686710 . Відповідно до умов даного договору, відповідач відкрив на імя позивача рахунок , надавши позивачу платіжну картку та здійснювати обслуговування « ощадного » рахунку у відповідності до умов договору, правил платіжної системи та чинного законодавства України . Забезпечувати зарахування коштів на « ощадний » рахунок позивача не пізніше наступного банквського дня за днем надходження коштів до Банку в національній валюті на умовах тарифного пакету PRO Запас +*, тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті Банку та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ банку та надає клієнту платіжну картку та ПІН-конверт до неї. Як вбачається з наданих позивачем пояснень, він з жовтня 2014 року неодноразово користувався послугами відповідача з конвертації української гривні у польський злотий через банкомати [PERSON], а також проводив платежі в Україні. При цьому відслідковував залишок коштів на рахунку та сплачував банку всі належні комісії за надані послуги. З 20 січня 2015 року з його карткового рахунку почали зніматись кошти. Так , 27 січня 2015 року йому надійшло повідомлення , що в нього виникла заборгованість перед банком по комісії в межах 30 відсотків в сумі 14528 ,00 грн .А 08 січня 2015 року з його карткового рахунку стягнуто 1288,06 грн . на погашення нестандартного кредиту по договору . Аналогічно 14 січня 2015 року списано 684,54 грн . Дані пояснення позивача підтверджуються випискою з його карткового рахунку та не заперечуються відповідачем. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 1067 ЦК України, договір банківського рахунку укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунку у банку на умовах, погоджених сторонами. Згідно вимог ст. 1071 ЦК України - банк може списати кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених Законом чи договором між банком і клієнтом. Правилами користування платіжними картками , емітованої ПАТ [PERSON] « Укргазбанк » передбачено ( п.5.1.1) можливість здійснювати розрахунки і отримувати готівку в Україні та за кордоном в будь- якій торгівельній мережі та пункті видачі готівки , де є логотип відповідної Міжнародної платіжної сисмтеми . В тарифоному плані « PRO Запас + » за обслуговування поточного рахунку з використанням платіжної картки , відкритого за вищезазначеним пакетом, передбачено стягнення плати за наступні операції та послуги : п.2.5.1 безготівкова оплата товарів чи послуг за допомогою платіжної картки 1,00 грн ., п.2.6.3 готівкові операції в мережі закордонних банків та банкоматів за межами України 1.5% ,мін. 6 євро. Як пояснив в суді позивач , він користувався послугами Банку за кордоном і зазвичай розраховувався за товари через термінал та з конвертації української гривни у польський злотий через банкомати у [PERSON] ,для готівкових розрахунків за кордоном , а також проводив платежі в Україні . При цьому він відслідковував залишок коштів на рахунку , сплачував Банку всі належні комісії за надання послуг . Як вбачається з п. 8.1 зміни до данного договору можуть бути внесені виключно за згодрю сторін , окрім випадків , передбачених в п.8.2 цього Договору. Із одностороннього правочину до договорів на відкриття карткового рахугку та обслуговівання платіжної картки АБ « УКРГАЗБАНК » та договорів комлексного банківстького обслуговівання фізичних осіб у формі публічної пропозиції за тарифними планами , крім іннших , і тарифний иакет « PRO ЗапаС +» від 20 січня 2015 року вбачається , що з цього часу [PERSON] вносить односторонні зміни до договорів за орерації з коштами та встановлена додаткова кормісія в розмірі 30 відсотків . Відповіднодо п. 8.2.1. Договору у кожному разі вчинення банком одностороннього письмового правочину, такий правочин розміщується ( оголошується ) Бапнком на дошках об'яв та на сайті Банку , двадцятого числа місяця та набуває чинності з дати вказаної в ньому , але не раніше першого числа місяця наступного за місяцем у якому було розміщено ( оголошено) загальний письмовий правочин Банку . Згідно п.4.3.16 договору про умови змін умов обслуговування рахунку «Ощадний » - сторони доручають банку визначити нові умови обслуговування «ощадного » рахунку у випадках передбачених цим пунктом, та направити письмове повідомлення клієнту , в якому б були зазначені нові умови обслуговування. «ощадного » рахунку та дату з якої такі умови набирають силу . Цих умов передбачених даними пунктами договору відповідач не виконав . Відповідно до ст.15 Закону України Про захист прав споживачів, споживач мас право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, шо забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою. Відповідно до ст.19 Закону, під час розгляду вимог споживача про відшкодування збитків, завданих недостовірною або неповною інформацією про продукцію чи недобросовісною рекламою, необхідно виходити з припущення, що у споживача немає спеціальних знань про властивості та характеристики продукції, яку він придбаває. Як вбачається з пояснень позивача та не спростований представником відповідача про вчинення банком одностороннього письмового правочину від 20 січня 2015 року , який не був розміщений ( оголошений ) Банком на дошках об'яв та на сайті Банку за проведення банківських операцій встановлена додаткова комісія в розмірі 30 відсотків . Суд вважає, що застосувавши односторонній правчин по встановленню додаткової комісії по банківському обслуговуванню фізичних осіб в розмірі 30 відсотків та не довівши ці істотні зміни до позивача як до клієнта , відповідач порушив його право на свободу вибору продукції. . З пояснень сторін вбачається ,що такі умови одностороннього правочину встановленого банком діяли з 20 січня по 05.02..2015 року . Відповідно до ч.1 ст.55 Закону України Про банки і банківську діяльність, банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом. Відповідно до п. 14.11 ст.14 цього Закону, Банк під час використання користувачем електронного платіжного засобу зобов'язаний інформувати його про випадки підвищеного ризику збитків для користувача і пов'язані із цим обов'язки сторін, що включають будь-які обгрунтовані обмеження щодо способів та місць використання. А відповідно до п.14.14 ст.14 цього Закону, Банк зобов'язаний на вимогу користувача надати інформацію про курс купівлі/продажу/конвертації іноземної валюти, який застосовувався під час здійснення операції з використанням електронного платіжного засобу. Як вбачається з пояснень сторін в суді та наявних у матеріалах справи заяв позивача, він неодноразово звертався в установи банку з приводу заборгованості, яка виникла на його картковому рахунку, однак відповіді на поставлені питання, не отримав. Крім цього, відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти на суму заборгованості . До задоволення підлягають також позовні вимоги щодо стягнення з відповідача в користь позивача [PERSON] відсотків за користування його коштами на суму заборгованості у розмірі 1761 грн.68 коп., згідно поданих ним розрахунків. Разом з тим, позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення в його користь моральної шкоди, завданої його здоровю внаслідок порушення його прав споживача. Відповідно до п.5 ч.1 ст. 4 Закону України Про захист прав споживачів, споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Суд вважає, що відповідно до ст.23 ЦК України, ст.1167 ЦК України, та ст.4 Закону України Про захист прав споживачів, позивач не має права на відшкодування моральної шкоди, завданої йому внаслідок порушення його прав споживача банківських послуг з підстав, викладених у позовній заяві, а тому в задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди відмовляє повністю. При вирішенні питання про судові витрати, суд покладає їх на сторони відповідно до ст.88 ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial