Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 15.03.2013 Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 80. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.03.2013 вона з відповідачем уклала шлюб, який був зареєстрований Шевченківським відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 80. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Однак, спільне подружнє життя у сторін по справі не склалось, шлюбні стосунки припинені, сторони проживають окремо, і як зазначає позивач, сторонами втрачено почуття любові, довіри, взаєморозуміння, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. Ухвалою судді від 09.03.2020 вказану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 09.04.2021. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає. Вимогу про стягнення судових витрат просить залишити без задоволення оскільки він є інвалідом другої групи. Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України неявка в судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає її розгляду. Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, суд вважає можливим розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності учасників справи на підставі доказів, які є в матеріалах справи та ухвалити рішення, що відповідає положенням ч.3 ст.211 та ч.2 ст.247 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 15 березня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який було зареєстровано у Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 80, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Згідно ч.1 ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ст.3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є той факт, що спільне життя не склалось, шлюбні відносини між ними фактично припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 206 ЦПК відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім`ю не бажають, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст.110 СК України, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Беручи до уваги, що позивачем було виявлено бажання після розірвання шлюбу іменуватися шлюбним прізвищем, суд вважає за можливе залишити їй після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] ». Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» особи з інвалідність І та ІІ групи звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Враховуючи наведені вищи норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі, а також звільнення відповідача від сплати судового збору, повернення позивачу сплаченого нею судового збору з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved