Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до Київського апеляційного суду із зазначеним позовом для визначення підсудності. Відповідно до вимоги ч. 1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», 20.11.2018 ухвалою Київського апеляційного суду було визначено підсудність зазначеного позову Солом`янському районному суду м. Києва. Так, позивач звернувся з даним позовом до суду та просить суд змінити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] з 5/12 частини його доходу до 3/10 частини його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову зазначає, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що на підставі заочного рішення Сакського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 05.04.2012 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] щомісячно аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 5/12 частин усіх видів заробітку, але не менш, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.03.2012 та до досягнення дітьми повноліття, а також стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/12 частини усіх видів заробітку за період з 05.03.2012 до досягнення дитиною сином [PERSON] трирічного віку, тобто до [INFO] . Зазначає, що з 16.11.2013 перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] від якого має малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . На сьогоднішній день його дружина не працює та знаходиться на повному його утриманні, так як перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною. У зв`язку з вищевикладеним та народженням сина у новому шлюбі, просив позов задовольнити в повному обсязі. 22.11.2018 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 23.11.2018 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків. Ухвалою суду від 28.12.2018 в справі відкрито провадження за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. В судове засідання представник позивача не з`явився, проте як вбачається з матеріалів справи, останнім було подано заяву до суду про слухання справи без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, виклик за її місцем перебування є неможливим, так-як з 27 березня 2014 року поштові відправлення, які направлені УДППЗ «Укрпошта» з материкової частини України, не приймаються поштою АР Крим та м. Севастополя та повертаються у зворотному напрямку. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Відповідно до заочного рішення Сакського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 05.04.2012 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] щомісячно аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 5/12 частин усіх видів заробітку, але не менш, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.03.2012 та до досягнення дітьми повноліття, а також стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/12 частини усіх видів заробітку за період з 05.03.2012 до досягнення дитиною сином [PERSON] трирічного віку, тобто до [INFO] (а.с. 15-16). За таких обставин, предметом спору щодо зменшення розміру аліментів за рішенням Сакського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 05.04.2012 є 5/12 частка від доходу позивача, яка стягується на утримання сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частин 1,2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст.ст. 181, 183, 184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Обґрунтовуючи позов в частині зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що в нього змінився матеріальний стан. Як вбачається з матеріалів справи, 16.11.2013 позивач уклав шлюб із [PERSON] , який був зареєстрований у відділі державної реєстрації в цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві, про що було зроблено відповідний актовий запис № 1623 (а.с.19). Від шлюбу у сторін народилася дитина - [PERSON] , [INFO] (а.с.20). Крім того, дружина позивача не працює та знаходиться на утриманні останнього, тому як перебуває з 30.07.2018 по 03.06.2021 у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с.45). Як вбачається з довідки про доходи [PERSON] № 627/1542 від 26.06.2018, загальна сума доходу за період з 01.05.2018 по 31.05.2018 склала 20008,34 грн. (а.с.22) Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на викладене, суд погоджується з доводами позивача щодо зміни його матеріального становища та вважає, що зазначені позивачем обставини є підставою для зменшення розміру аліментів у розумінні вимог ст. 192 СК України. Разом із тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», були внесені зміни до ч.2 ст.182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим при зменшеному за даним рішенням суду розмірі аліментів, що присуджені до стягнення, мінімальний їх розмір не повинен бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з вимог ст. 192 СК України стягнення аліментів у зміненому розмірі мають проводитися від дня набрання чинності рішення суду, а не від дня пред`явлення позову. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням матеріального становища сторін, виходячи з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання, суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів, визначені заочним рішенням Сакського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 05.04.2012 на утримання сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] з 5/12 на 3/10 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Отже, вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Виходячи з цих обставин, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved