Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Тернопільського державного науково-технічного підприємства «Промінь» про стягнення заборгованості із заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він був прийнятий на роботу в Тернопільське державне науково-технічне підприємство «Промінь» (далі - ТДНТП «Промінь») на посаду маркетолога згідно наказу № 1 к від 01 лютого 2016 року. 02 березня 2018 року позивач звернувся до ТДНТП «Промінь» з заявою про видачу довідки про заробітну плату за весь час роботи на підприємстві, яка була зареєстрована в канцелярії підприємства за вхідним № 135. 14 березня 2018 року позивач звернувся до ТДНТП «Промінь» з заявою про звільнення та виплатою належних йому грошових коштів, яка зареєстрована за вхідним № 156. 20 березня 2018 року він був звільнений з роботи за згодою сторін. 15 травня 2018 року позивач звернувся в Державний концерн «Укроборонпром». Згідно відповіді № UOP 1.012-5463 від 13 червня 2018 року, перед позивачем дійсно є заборгованість із заробітної плати. 26 грудня 2018 року на адресу відповідача було відправлено адвокатський запит з проханням надати довідку про наявну заборгованість перед позивачем та довідку про заробітну плату за весь період роботи. Станом на 23 січня 2019 року відповіді не отримано. У звязку з викладеним, [PERSON] просить суд стягнути з ТДНТП «Промінь» на користь позивача заборгованість із невиплаченої зарплати, середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 2018 року по день винесення рішення, а також понесені судові витрати. 24 січня 2019 року суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області відкрито провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до ТДНТП «Промінь» про стягнення заборгованості із заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. У наданий судом термін представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що ТДНТП «Промінь» заперечує проти задоволення даного позову, оскільки він є абсолютно безпідставним, а обставини, на які посилається позивач, зокрема щодо наявності заборгованості по заробітній платі, не відповідають дійсності. Так, у день звільнення 02 березня 2018 року нарахована заробітна плата позивача склала 8389,54 грн., з яких 650,08 грн. - оплата за 2 відпрацьовані дні в березні 2018 року та 7739,46 грн. - компенсація за невикористану відпустку. Заборгованість по заробітній платі за минулі періоди на момент звільнення була відсутня. До оплати після проведення всіх необхідних відрахувань підлягало 6669,68 грн., які і були в повному обсязі перераховані у день звільнення на зарплатну картку позивача. За таких обставин безпідставною є і вимога позивача про виплату компенсації, тому відповідач просить суд в задоволенні позову [PERSON] відмовити у повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні просила суд зняти з розгляду вимоги в частині стягнення заробітної плати та не вирішувати питання судових витрат, щодо вимог про стягнення середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, то їх адвокат [PERSON] підтримала та просила задовольнити у звязку з тим, що позивачу не виплачено заборгованість по підзвітних коштах. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві. Просила суд відмовити у задоволенні позову. Вважає, що предметом спору є заборгованість із заробітної плати, а не стягнення підзвітних коштів, вимоги щодо стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є взаємоповязаними, а тому за відсутності боргу по зарплаті немає підстав стягувати середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Заслухавши доводи учасників судового розгляду, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне. Як вбачається із записів у трудовій книжці [PERSON] серії БТ-ІІ № 3610104, 02 лютого 2016 року позивач прийнятий на роботу в ТДНТП «Промінь» на посаду маркетолога. Заявою від 01 лютого 2016 року, поданою голові профкому ТДНТП «Промінь», позивач підтвердив своє членство в профспілці та уповноважив профспілковий комітет забезпечити перерахування членських профспілкових внесків з його заробітної плати шляхом безготівкового перерахунку бухгалтерією підприємства. 02 березня 2018 року позивач звернувся до ТДНТП «Промінь» із заявою про видачу довідки про заробітну плату за весь час роботи на підприємстві, яка була зареєстрована в канцелярії підприємства за вхідним № 135. 14 березня 2018 року позивач звернувся до ТДНТП «Промінь» із заявою, в якій просить після завершення відпустки звільнити його за власним бажанням. Разом з розрахунковими коштами, просить виплатити йому «підзвітні» (його власні кошти, витрачені для підприємства), а також дати можливість забрати з підприємства власне та волонтерське майно. Згідно записів у трудовій книжці [PERSON] серії БТ-ІІ № 3610104, 20 березня 2018 року він був звільнений з роботи за згодою сторін, що підтверджується також наказом № 4к (розпорядженням) про припинення трудового договору (контракту) від 20 березня 2018 року. 15 травня 2018 року позивач звернувся в Державний концерн «Укроборонпром». Згідно відповіді № UOP 1.012-5463 від 13 червня 2018 року, наданої Державним концерном «Укроборонпром», Концерн листом від 13 червня 2018 року № UOP 1.012-5462 звернувся до ТДНТП «Промінь» стосовно необхідності погашення заявникам [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] заборгованості із заробітної плати (за підзвітними коштами) з урахуванням компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з несвоєчасною її виплатою та видачі встановленим порядком довідок про заборгованість з виплати заробітної плати (за підзвітними коштами) за весь період роботи на підприємстві. 26 грудня 2018 року на адресу відповідача було відправлено адвокатський запит з проханням надати довідку про наявну заборгованість перед позивачем та довідку про заробітну плату за весь період роботи, однак, як встановлено в судовому засіданні, відповіді надано не було. Згідно довідки № 78 від 21 лютого 2019 року, наданої ТДНТП «Промінь», [PERSON] працював в даному підприємстві на посаді маркетолога з 02 лютого 2016 року по 20 березня 2018 року. На момент звільнення: відпрацьовано днів в березні 2018 року 2, заборгованість по заробітній платі за попередні періоди - 0,00 грн., кількість днів невикористаної відпустки 31, розрахунки виплат по заробітній платі на день звільнення: нараховано: 8389,54 грн., утримано 1719,86 грн., до виплати 6669,68 грн., виплачено в день звільнення 6669,68 грн. Як слідує із платіжного доручення № 1145 від 20 березня 2018 року, ТДНТП «Промінь» поповнило картковий рахунок [PERSON] на суму 6669,68 грн. Також, згідно довідки № 105 від 12 березня 2019 року, виданої ТДНТП «Промінь», в період з вересня 2017 року по дату звільнення [PERSON] нараховано та виплачено заробітної плати: вересень 2017 року - нараховано: 7201,31 грн., до виплати: 5725,02 грн.; виплачено: 1000,02 грн.; борг (в т.ч. за попередні періоди): 10222,00 грн.; жовтень 2017 року - нараховано 6700,34 грн.; до виплати: 5326,77 грн.; виплачено: 10222,00 грн., борг (в т.ч. за попередні періоди): 5326,77 грн.; листопад 2017 року - нараховано: 7792,22 грн.; до виплати: 6194,82 грн.; виплачено: -; борг (в т.ч. за попередні періоди): 11521,59 грн.; грудень 2017 року - нараховано: 6877,12 грн.; до виплати: 5467,31 грн.; виплачено: 11521,59 грн.; борг (в т.ч. за попередні періоди): 5467,31 грн.; січень 2018 року - нараховано: 6679,72 грн.; до виплати: 5310,37 грн.; виплачено: 5467,31 грн.; борг (в т.ч. за попередні періоди): 5310,37 грн.; лютий 2018 року - нараховано: 10768,76 грн.; до виплати: 8441,31 грн.; виплачено: 5410,37 грн.; борг (в т.ч. за попередні періоди): 8341,31 грн.; березень 2018 року нараховано: 8389,54 грн.; до виплати: 6669,68 грн.; виплачено: 15010,99 грн.; борг (в т.ч. за попередні періоди): 0,00 грн. З врахування встановлених обставин суд вважає, що до виниклих між сторонами правовідносин слід застосувати наступні норми процесуального та матеріального права. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. В цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який полягає в тому, що суд не має права виходити за межі вимог сторін (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Суд не може виходити за межі позовних вимог, тобто не може застосовувати інший спосіб захисту, ніж зазначив позивач у позовній заяві. Позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості із заробітної плати, середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Інших позовних вимог, в тому числі про стягнення з ТДНТП «Промінь» заборгованості по підзвітних коштах, [PERSON] не заявляв. Діючим законодавствам передбачено, що підприємства, організації, установи незалежно від форми власності та видів діяльності можуть видавати своїм працівникам аванси під звіт для здійснення цими особами таких витрат, за якими явка прямих кредиторів у каси означених вище підприємств неможлива або має певні труднощі. Підзвітні суми (аванси) видаються на витрати, пов'язані зі службовими відрядженнями, та на оперативні й адміністративно-господарські витрати підприємства. У визначені законодавцем строки підзвітна особа має подати керівнику підприємства звіт про використання отриманих як аванс коштів разом із документами, які підтверджують правильність указаних у звіті грошових платежів. Чинна форма такого звіту затверджена наказом Державної податкової адміністрації України № 996 від 23.12.2010року, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 13.01.2011року № 44/1872. Крім того, гарантії і компенсації при службових відрядженнях визначені статтею 121 Кодексу законів про працю України. Пунктом 15 Наказу №59 Наказу Міністерства фінансів України від 13.03.1998р. №59 «Про затвердження Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон» встановлено, що підтверджуючими документами, що засвідчують вартість понесених у зв'язку з відрядженням витрат є розрахункові документи відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та Податковим кодексом України. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Відповідно при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Як вбачається з матеріалів справи та сторонами визнається, у день звільнення 02 березня 2018 року [PERSON] нарахована йому заробітна плата склала 8389,54 грн., з яких 650,08 грн. - оплата за 2 відпрацьовані дні в березні 2018 року та 7739,46 грн. - компенсація за невикористану відпустку. Заборгованість по заробітній платі за минулі періоди на момент звільнення була відсутня, що слідує з вищенаведеної довідки, виданої ТДНТП «Промінь». До оплати після проведення всіх необхідних відрахувань підлягало 6669,68 грн., які і були в повному обсязі перераховані позивачу у день звільнення. Отже, відсутність заборгованості по заробітній платі виключає передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП обовязок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивачу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відтак,\~за цих\~обставин,\~суд приходить\~до переконання,\~що позовні\~вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості із заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку є безпідставними та до задоволення не підлягають. Усну заяву представника позивача про зняття з розгляду вимоги в частині стягнення заробітної плати суд вважає такою, що суперечить вимогам процесуального закону та з цих підстав її відхиляє. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed