Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

[PERSON](далі - Позивач) звернулася до суду з позовною заявою до Дніпропетровської міської ради, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: П'ята Дніпропетровська державна нотаріально контора, Управління Державного земельного агентства у Дніпропетровській області, Садівниче товариство «Локомотивець», Комунальне підприємство «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, [INFO] помер її чоловік, [PERSON], з яким вона, [PERSON], по день його смерті перебувала у зареєстрованому шлюбі з 28.10.1962 року. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, Садівниче товариство «Локомотивець», ділянка № [NUMBER], яка на підставі рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 19.03.1998 року № 414 та Державного акту про право приватної власності на землю від 21.04.1998 року, номер державної реєстрації 011768, була передано у власність покійного чоловіка позивача, де площа земельної ділянки складає 0,0521 га. Позивач вказує, що вона звернулася до П'ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті свого чоловіка [PERSON]. Однак, щодо видачі свідоцтва про право власності на вищевказану земельну ділянку було відмовлено у зв'язку з тією обставиною, що у позивача втрачений спадкодавцем був Державний акт на право власності на земельну ділянку та порекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спірну земельну ділянку. Окрім цього, позивач зазначає, що державний акт на земельну ділянку за адресою: 49000, м. Дніпропетровськ, Садівниче товариство «Локомотивець», ділянка № [NUMBER] був втрачений померлим задовго до його смерті, та одержати дублікат даного державного акту на земельну ділянку померлий чоловік не встиг у зв'язку зі смертю. У зв'язку з вищевикладеним, позивач змушена звернутися до суду та прости суд визнати за нею, [PERSON], право власності на земельну ділянку № [NUMBER], загальною площею 0, 0521 гектарів, яка розташована у Садівничому товаристві «Локомотивець» на території Ленінського району м. Дніпропетровська в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO]. У судовому засіданні позивач [PERSON]свій позов підтримала, просила його задовольнити по мотивам, що викладені у позовній заяві. Представник відповідача Дніпропетровської міської ради під час розгляду справи проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити у задоволені позовних вимог з огляду на їх безпідставність та необґрунтованість. Після перерви у судове засідання, яке було призначене для розгляду справи по суті не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань від нього не надходило. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору П'ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, у судове засідання не з'явився, надали суду заяву, в якій просять справу розглядати без участі їх представника та винести рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління держземагентства у м. Дніпропетровську Дніпропетровській області, у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань від нього не надходило. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Садівничого товариства «Локомотивець», у судове засідання не з'явився, повідомлялись належним чином, причин неявки суду не повідомили, заяв чи клопотань від них до суду не надходило. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Комунального підприємства «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради у судовому засіданні просив суд винести рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Суд, заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, дослідивши матеріали справи, знаходить позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на нижчевикладене. Так, судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 0, 0521 гектарів, що розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, Садівниче товариство «Локомотивець», згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП Д* № 011768 код ДЗК : 65275094, виданого 21.04.1998 року Дніпропетровською міською радою народних депутатів на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 19.03.1998 року за реєстровим № 414 (а.с.7). Земельна ділянка площею 0, 0521 гектарів, була передана спадкодавцю для садівництва. Також обставина передачі спадкодавцю у власність спірної земельної ділянки підтверджується даним з Державного реєстру земель, що була надана Головним Управлінням держцемагентства у Дніпропетровські області (а.с. 27). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], помер [INFO], про що в Книзі реєстрації смерті відділом державної реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 03 травня 2011 року зроблено відповідний актовий запис за № 3155 (а.с.5). У відповідності до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа має звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з п. 3 гл. 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/ 5 ( далі - Порядок) нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальних дій , якщо не подано відомості ( інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій та з інших підстав. Судом встановлено, що позивач звернулась до нотаріальної контори із відповідною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, однак 21 травня 2014 року органом нотаріату письмово було відмовлено позивачеві у видачі такого свідоцтва про право на спадщину за законом, та рекомендовано звернутись до суду (а.с.9). Інших спадкоємців, які б претендували на спірну земельну ділянку, судом не встановлено. Таким чином, суд доходить висновку, що в даному випадку у позивача відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а відтак її цивільне право підлягає захисту у судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З аналізу наведених норм матеріального закону вбачається, що право власності спадкодавця на нерухоме майно є саме тим правом, яке переходить спадкоємцеві в разі відкриття спадщини, однак до спадкоємця може перейти право тільки на те майно, яке належало спадкодавцеві на підставі діючого законодавства. У відповідності до ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Суб'єктами права власності на землю є: городяни та юридичні особи - на землі приватної власності (ст. 80 ЗК України). Згідно ч. 1 ст. 126 ЗК України (в редакції чинній на момент видачі держаного акту спадкодавцю), право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст.1225 ЦК України та ст.131 ЗК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Суд констатує, що матеріалами даної цивільної справи підтверджується обставина правомірного (відповідно до процедури, передбаченої законодавством, що діяло на момент виникнення такого речового права), набуття у власність спадкодавця спірної земельної ділянки із видачею компетентним органом (Дніпропетровської міською радою) державного акту встановленого зразка, а відтак така земельна ділянка входить до спадкової маси, яка утворилась після смерті [PERSON]. На думку суду, втрата означеним спадкодавцем такого правовстановлюючого документу як державний акт про право власності на земельну ділянку не може позбавляти спадкоємця його права на спадщину за законом. За таких підстав та наведених вимог матеріального закону, суд доходить висновку про те, що вказане спадкове майно у вигляді земельної ділянки загальною площею 0, 0521 гектарів яка розташована за адресою: яка розташована у Садівничому товаристві «Локомотивець» на території Ленінського району м. Дніпропетровська входить до складу спадщини, що залишилася після смерті [PERSON], а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, у зв'язку з чим за позивачем слід визнати право власності на вказаний об'єкт нерухомого майна. Також на підставі ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача [PERSON] слід стягнути судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 850 грн. 60 коп. На підставі викладеного, ст.ст. 16, 1216, 1217, 1218, 1225, 1268, 1297, 1299 ЦК України, ст. ст. 78, 81, 125, 126, 131 ЗК України, ст.ст. 2, 10, 11, 57-60, 88, 130, 174, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

Outcome: approved