Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], Серафинецької сільської ради в якому просить визнати за ним право власності на 5/6 частин житлового будинку та господарських будівель і споруд, що знаходяться по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивував тим, що він, його батько [PERSON], дід [PERSON], баба [PERSON] та відповідачі [PERSON], [PERSON] були членами колгоспного двору, проживали по [ADDRESS]. Рішенням виконкому Серафинецької сільської ради № 48 від 24.11.1998р. було оформлено їх спільну сумісну власність, частка кожного складала по 1/ 6. Реального поділу по частках не було і ніхто з членів колишнього колгоспного двору свою частку не виділяв з спільної власності. Житловий будинок знаходиться на земельній ділянці розміром 0, 11 га. В позові зазначено, що відповідачка [PERSON] одружилася і перейшла жити в інший будинок по [ADDRESS], який є її власністю. [INFO] померла баба позивача [PERSON]. Мати позивача [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом успадкувала 1/6 частку житлового будинку та господарських будівель, яка належала [PERSON]. [INFO] помер дід позивача - [PERSON], а [INFO] помер його батько [PERSON]. Після їх смерті відповідачі [PERSON], [PERSON] не бажають успадковувати належне спадкодавцям майно. Позивач бажає успадкувати належне спадкодавцям майно, однак перешкодою в цьому є те, що свідоцтво про право власності, яке було видане виконкомом Серафинецької сільської ради 02.02.1999 р. на підставі рішення виконкому № 48 від 24.11.1998р. загублене. Про недійсність загубленого свідоцтва він розмістив оголошення в районній газеті «Край» 10.04.2014 р. Видати дублікат свідоцтва про право власності неможливо, так як в даний час виконком сільської ради не має повноважень на видачу таких правовстановлюючих документів. В позові зазначив, що ринкова вартість житлового будинку та господарських будівель і споруд, що знаходяться по [ADDRESS] складає 49350 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримав з наведених в ньому підстав. Суду пояснив, що в даний час в житловому господарстві проживає він з свою сім'єю та його мати [PERSON] Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, її інтереси представляє відповідачка [PERSON] Остання в судовому засіданні позов визнала, не заперечує щодо задоволення позову свого сина [PERSON]. Одночасно пояснила, що [PERSON] є її дочкою, вона при реєстрації шлюбу змінила прізвище [PERSON] на [PERSON]. В даний час дочка проживає в [ADDRESS]. Ні вона, ні її дочка [PERSON] не претендують на свої частки в майні колгоспного двору по [ADDRESS]. Представник Серафинецької сільської ради в судове засідання не з'явився, до суду поступила заява, в якій зазначено, що сільська рада позов визнає, просить справу розглядати у відсутності їх представника. Суд, заслухавши осіб, які беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Випискою з інвентаризаційних матеріалів № 6637 від 15.11.2013р., виданою Обласним комунальним підприємством «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», стверджено, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. в реєстровій книзі № 1 під реєстровим номером 46 зареєстровано, що згідно свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Серафинецької сільської ради 02.02.1999 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 48 від 24.11.1998 р. власниками майна, розташованого в [ADDRESS] по 1 /6 частці є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]; крім того, [PERSON] є власником 1 /6 частки згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченим Городенківською ДНК 23.02.1999 р. за № 71 (а.с.13, 23). З технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS], складеного 18.11.2013 р. та висновку про вартість майна, визначеного ЕТВО «Придністров'я» згідно договору № 456 ринкова вартість будинку станом на 27.12.2013 року, - становить 49350 грн. Згідно з технічною документацією житлове господарство, розташоване в [ADDRESS], складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», загальною площею 68,5 м кв., житловою площею 45,6 м кв., літньої кухні, позначеної літерою «Б», стайні, позначеної літерою «В», курника, позначеного літерою «Г», навісу, позначеного літерою «Д», убиральні, позначеної літерою «Ж», криниці, воріт, огорожі та вимощення (а.с. 9-12, 14). Довідкою Серафинецької сільської ради № 65 від 30.01.2014 р. стверджено про зміну назви вулиці та нумерації будинку з [ADDRESS] (а.с. 17). Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Згідно з Довідкою № 72 від 06.02.2014 р., виданою Серафинецькою сільською радою, в буинку в [ADDRESS], проживали: з 1986 по 1990 роки - голова господарства [PERSON], [INFO], померла [INFO], чоловік [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], зять [PERSON],[INFO], онука [PERSON], [INFO], онук [PERSON], [INFO]; з 1991 по 1995 роки - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 16). Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченим Городенківською ДНК 23.02.1999 р. за № 71, відповідачка [PERSON] успадкувала 1 /6 частку майна колгоспного двору в [ADDRESS], належну її матері [PERSON], яка померла [INFO]. [PERSON] був батьком матері позивача (відповідачки) [PERSON], про що свідчать її свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 10.05.1954 р. бюро ЗАГС м. Городенка, та свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER], видане 18.09.1974 р. Серафинецькою сільською радою, яким стверджено, що [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] (а.с. 7-8). Отже, станом на 15 квітня 1991 року свої частки в майні в [ADDRESS], мали: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Остання змінила прізвище [PERSON] на [PERSON], про що свідчить Свідоцтво про одруження серії [NUMBER], видане Серафинецькою сільською радою 17.02.2002 р. (а.с. 22). Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 08.01.2000 р. Серафинецькою сільською радою Городенківського району стверджено, що [PERSON] помер [INFO] (а.с. 18). На час смерті спадкодавця [PERSON] був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Ст. 548 ЦК УРСР (1963 р.) встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Із Довідки Серафинецької сільської ради № 72 від 06.02.2014 р., слідує, що на час смерті [PERSON] разом з ним проживала [PERSON] (а.с. 16). Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Серафинецькою сільською радою 02.01.1981р., стверджено, що батьками позивача є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). [PERSON] помер [INFO], що стверджено Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Серафинецькою сільською радою 24.10.2008 р. (а.с. 18). На час його смерті діяв Цивільний кодекс України (2004р.). Відповідно до ст. 1216 ЦК України (2004р.) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Померлий [PERSON] заповіту не вчиняв. Оскільки позивач на момент смерті батька проживав разом з ним, він прийняв спадщину як спадкоємець першої черги за законом. З метою оформлення спадщини позивач звертався до державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори, йому 26.03.2014 р. була видана довідка № 256 про те, що неможливо видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS], так як немає свідоцтва про право власності на житловий будинок, і рекомендовано звернутись до суду (а.с.21). Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Відповідно до ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. Згідно п.4 ч.1ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та члена його сім'ї. Оголошення в районній газеті «Край» від 10.04.2014 р. свідчить про те, що свідоцтво про право власності на спільну сумісну власність в колишньому колгоспному дворі, видане на підставі рішення виконкому Серафинецької сільської ради № 48 від 24.11.1998 р. - втрачене (а.с.20). Отже, документи, які посвідчують право власності позивача та інших співвласників на 5/ 6 часток житлового будинку по [ADDRESS] втрачені. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] відмовляються від належних кожній з них 1/ 6 частки майна на користь позивача та не заперечують щодо визнання за позивачем по справі - [PERSON] права власності на 5/ 6 часток житлового будинку з господарськими будівлями. Серафинецька сільська рада також не заперечує щодо задоволення позову. Визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на 5/ 6 часток вказаного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. На підставі ст.ст. 86, 120,123, 524, 529, 548,549, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328, 346, 365,392, 1216, 1222,1223, 1258, 1261-1265,1268-1270 ЦК України,

Outcome: approved