Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 11 листопада 2006 року було зареєстровано шлюб між ним, [PERSON] та відповідачем, про що в книзі реєстрації актів про одруження Міського відділу реєстрації актів цивільного стану м. Горлівки Донецької області зроблено актовий запис № 1744. Від вказаного шлюбу з відповідачем має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя у нних не склалося, оскільки між ними постійно виникають конфліктні ситуації, стосунки напружені, між ними відсутнє нормальне спілкування, кожен з них не вважає за потрібне змінювати свою поведінку та спосіб життя. Зазначене негативно впливає на його життя. З квітня 2012 року, він та відповідач, фактично припинили шлюбні стосунки, оскільки спільне господарство не ведеться протягом тривалого часу, почали проживати окремо один від одного, внаслідок чого їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливо та суперечить його інтересам. Вважає, що шлюб між ними є лише формальним. Зі слів відповідача вона знайшла собі іншого чоловіка та бажає з ним продовжувати стосунки. На сьогоднішній день їхні спільні з відповідачем діти мешкають з нею. Підстави, які б перешкоджали звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу, передбачених ст. 110 Сімейного кодексу України, зокрема таких як вагітність або ж недосягнення їхньою спільною дитиною одного року, - відсутні. Спір про майно між ними на даний час відсутній. Після розірвання шлюбу діти будуть мешкати з відповідачем, але він бажає бачитися, спілкуватися з ними, забезпечувати та виховувати їх. Відповідно до вимог ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність, (ст. 56 Сімейного кодексу України). Як очевидно з викладених обставин, поновлення шлюбно-сімейних відносин та збереження сім'ї є неможливим, і він твердо бажає розірвати шлюб, у зв'язку з цим просить термін для примирення їм не надавати, тому що надання строку на примирення не виправить стан їхніх шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів. Тому, це лише погіршить стан його відносин з відповідачем та продовжить їх перебіг в часі. Просить суд розірвати шлюб між ним, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що в книзі реєстрації актів про одруження Міського відділу реєстрації актів цивільного стану м. Горлівки Донецької області зроблено актовий запис № 1744. А також судові витрати покласти на відповідача Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання. 26 квітня 2016 року до суду надійшла Заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити (а.с. 16). Відповідач [PERSON], в судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання. 22 квітня 2016 року до суду надійшла Заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує (а.с. 15). Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обгрунтованість. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 11 листопада 2006 року, який зареєстровано Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №1744 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] (а.с.6-7). В теперішній час шлюбні стосунки сторони не підтримують, спільне господарство ними не ведеться. Тобто, зараз кожний живе своїм окремим особистим життям, ніяким чином не переймаючись проблемами іншого. І таке спільне життя стало для сторін неприйнятним і неможливим. Таким чином їх сімя фактично розпалась, шлюб існує тільки формально і зберегти його неможливо. Надання часу для примирення [PERSON] вважає недоцільним, так як відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. В Постанові Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначається, що при розгляді справ, які виникають у звязку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно правових актів, що регулюють сімейні відносини. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сімя є первинним та основним осередком суспільства. Згідно зі\~ ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] не просить суд відновити дошлюбне прізвище і бажає надалі іменуватися прізвищем «Якубовська». Таким чином у суду є усі підстави для задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу між сторонами, так як подальше спільне життя подружжя та збереження сімї неможливе. Згідно із частиною 1 статті 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25 грудня 2015 року № 928-VІІІ мінімальна заробітна плата станом на 01 січня 2016 року складала 1378,00 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп. (а.с.2). Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про розірвання шлюбу з [PERSON] З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп., який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача і тому з відповідача слід стягнути на користь позивача [PERSON] витрати по сплаті нею судового збору, у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved