Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» про стягнення трьох відсотків річних, інфляційних втрат та пені. Свої вимоги мотивує тим, що 27 серпня 2013 року з вини [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій зазнав пошкоджень його автомобіль. Цивільна відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», до якої він 28 серпня 2013 року подав заяву про виплату страхового відшкодування. Граничний строк прийняття рішення про виплату страхового відшкодування був 28 листопада 2013 року. 28 січня 2014 року страховим товариством було виплачено йому 18591 гривню. У зв'язку із тим, що розмір страхового відшкодування був штучно занижений відповідачем, рішенням Павлоградського районного суду від 17 червня 2014 року, яке було залишене без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 грудня 2014 року, зі страхової компанії було додатково стягнуто 10567 гривень 74 копійки недоплаченого страхового відшкодування. Відповідачем в порушення своїх зобов'язань за договором та приписів закону в повному обсязі страхове відшкодування було виплачено лише 11 лютого 2015 року, тобто термін прострочення склав 441 день. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь 2649 гривень 16 копійок пені, три проценти річних у розмірі 383 гривень 04 копійок та інфляційні втрати у розмірі 3105 гривень 25 копійок. Позивач у судове засідання не з'явився, направив до суду заяву, в якій зазначив, що просить справу розглядати без його участі, заявлені вимоги він підтримує в повному обсязі (а.с. 49). Сторона відповідача в судове засідання не з'явилась, направила до суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначила, що 23 червня 2015 року ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» здійснила на картковий рахунок позивача виплату пені в розмірі 2649 гривень 16 копійок, що підтверджується платіжним дорученням. Вважає, що позивач повторно просить стягнуту цю ж пені зі страхової компанії. У частині вимог про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат вважає, що норми ст. 625 ЦК України не підлягають застосуванню до правовідносин, що виникли між сторонами (а.с. 38-40). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 27 серпня 2013 року з вини [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій зазнав пошкоджень автомобіль позивача. Вина [PERSON] дорожньо-транспортній пригоді встановлена постановою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2013 року та не оспорюються стороною відповідача. Цивільна відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/8780218 від 26 листопада 2012 року (а.с. 41). 28 серпня 2013 року [PERSON] подав заяву про виплату страхового відшкодування, яке було виплачено лише частково в сумі 18591 гривні (а.с. 42). За рішенням Павлоградського районного суду від 17 червня 2014 року, яке було залишене без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 грудня 2014 року, зі страхової компанії було додатково стягнуто 10567 гривень 74 копійки недоплаченого страхового відшкодування (а.с. 9-10, 11-12). Відповідно до 36.2. України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний, зокрема, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Згідно зі ст. 36.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» а кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Позивач просить стягнути на його користь суму пені у розмірі 2649 гривень 16 копійок. З такою вимогою позивач звернувся до суду 16 червня 2015 року. З наданого суду платіжного доручення № 0025016 вбачається, що 23 червня 2015 року зазначена сума пені була перерахована відповідачем на рахунок позивача (а.с. 43). Вимога позивача була добровільно виконана відповідачем, а тому не підлягає стягнення з відповідача при ухваленні рішення. Пунктом 21 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року передбачено, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, зобов'язаний сплатити суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК). Вбачається, що у виплаті страхового відшкодування в розмірі 10567 гривень 74 копійки відповідачем було відмовлено безпідставно, що встановлено рішеннями судів. Інфляційне збільшення суми боргу складає 3105 гривень 25 копійок (10567,74 (сума боргу) х 1,294 (сукупний індекс інфляції за період з 28 листопада 2013 року по 11 лютого 2015 року) = 3105,25). Три проценти річних становить суму 383 гривні 04 копійки за 441 день просточення за період з 28 листопада 2013 року по 11 лютого 2015 року. З огляду на наведене, позов підлягає частковому задоволенню. З урахуванням часткового задоволення позову, та на підставі статті 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: partial