Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про визнання договору позики недійсним . Свої вимоги обґрунтовують тим, що 25 січня 2016 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики в усній формі на підтвердження укладення якого [PERSON] було складено боргову розписку. Відповідно до розписки [PERSON] зобов`язався повернути [PERSON] грошові кошти в розмірі 540000,00 грн. , всю суму позики до 25.01.2018 року. 04.02.2019 року [PERSON] було отримано електронною поштою письмову вимогу [PERSON] повернути борг у повному обсязі . Вважає, що договір позики укладений в усній формі між [PERSON] та [PERSON] є недійсним у зв`язку з ненастанням правових наслідків обумовлених правочином. Договір позики укладений між [PERSON] та [PERSON] в усній формі 25.02.2016 року на підтвердження, якого [PERSON] було надано розписку є недійсним внаслідок недотримання форми встановленої законом. Просив визнати недійсним договір позики, що укладений в усній формі між [PERSON] та [PERSON] на підтвердження якого, [PERSON] було надано розписку від 25.01.2016 року. Ухвалою суду від 20.03.2019 року прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду. Відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі, призначено розгляд справи з викликом сторін. 23.04.2019 року відповідач [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Ухвалою суду від 08.05.2019 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору позики недійсним, зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики та відповідно до ч.4 ст. 193 ЦПК України ухвалено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання 14.00 год. 15.08.2019 року з викликом в судове засідання учасників справи. Ухвалою Рівненського міського суду від 15.08.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору позики недійсним та за зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики до розгляду по суті на 14.00 год. 07.10.2019 р. з викликом учасників справи до суду повісткою. В судові засідання, які призначалися на 08.05.2019 р., 15.08.2019 р., 07.10.2019 р., 18.11.2019 р. сторони не з`являлися, подавали до суду клопотання про розгляд справи у їхню відсутність. Ухвалою Рівненського міського суду від 18.11.2019 року витребувано у [PERSON] , що проживає в [ADDRESS] оригінал боргової розписки від 25.01.2016 року написаної власноручно [PERSON] , яку надати суду у судове засідання, призначене на 09.00 год. 14.01.2020р. та ухвалено викликати в судове засідання позивача-відповідача [PERSON] та відповідача-позивача [PERSON] . В судове засідання 14.01.2020 р. позивач-відповідач [PERSON] не з`явився, від відповідача-позивача [PERSON] надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із перебуванням за межами міста Рівне, судове засідання було відкладено на 10.00 год. 17 лютого 2020 року з повторним викликом сторін по справі. До початку судового засідання призначеного на 17.02.2020 р. від позивача-відповідача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач-позивач [PERSON] просив відмовити у задоволенні позовної заяви [PERSON] , в обґрунтування заперечень зазначив, що умовами розписки підтверджується факт передавання ним грошових коштів [PERSON] в борг. Зустрічну позовну заяву [PERSON] обґрунтовує тим, що між ним та [PERSON] 25 січня 2016 р. було укладено Договір позики в усній формі на підтвердження укладення якого [PERSON] було складено боргову розписку , відповідно до якої [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 540 000 (п`ятсот сорок тисяч) грн.. 00 коп., а [PERSON] зобов`язався повернути [PERSON] всю суму позики до 25.01.2018 року. Із змісту вищезгаданої Розписки вбачається, що [PERSON] отримав у [PERSON] 540 000 (п`ятсот сорок тисяч) грн. 00 (нуль) коп. на забезпечення сімейних потреб. Отже, умовами вищезгаданої розписки підтверджується як сам факт передання грошових коштів, так і передання цих коштів саме в борг (тобто обов`язок Позичальника повернути відповідну суму коштів), що є достатнім підтвердженням виникнення правовідносин позики між сторонами. Незважаючи на встановлення сторонами строків повернення суми позики, після складання боргової розписки та отримання Відповідачем грошових коштів у повному обсязі Позичальник ухиляється від належного виконання своїх зобов`язань за договором позики. На письмову вимогу Позичальника повернути запозичені грошові кошти у повному обсязі, що була надіслана електронною поштою та отримана [PERSON] «04» лютого 2019 року , [PERSON] посилається на неможливість виконання боргових правовідносин у зв`язку із відсутністю грошових коштів та наявність інших договірних зобов`язань, що виключає можливість задоволення вимог Позивача. На даний час будь-яких платежів щодо погашення суми боргу Позичальником здійснено не було. Таким чином, своїх зобов`язань з повернення боргу в розмірі та на умовах, визначених змістом Договору від 25.01.2018 р., Позичальник не виконує протягом тривалого часу, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню на користь Позивача. Просив стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість у розмірі 626 660 грн. 38 коп. за договором позики від 25.01.2016 р. ,що складається: сума основного боргу в розмірі 540 000 грн.00 коп. ; 3 % річних від простроченої суми в розмірі 19 484 грн. 38 коп.; інфляційні збитки в розмірі 67 176 грн. 00 коп.. Заслухавши пояснення відповідача-позивача, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до наступних висновків. Згідно первинного позову [PERSON] судом встановлено, що 25 січня 2016 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики на підтвердження укладення якого [PERSON] було складено боргову розписку. Відповідно до розписки [PERSON] зобов`язався повернути [PERSON] грошові кошти в розмірі 540000,00 грн. , всю суму позики до 25.01.2018 року. 04.02.2019 року [PERSON] було отримано електронною поштою письмову вимогу [PERSON] повернути борг у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладенення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Суд, прийшов до висновку, що вищезазначена боргова розписка відповідає вимогам договору позики, що передбачений ст.ст.1046-1049 ЦК України. Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши наявні матеріали справи суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] до задоволення не підлягає за недоведеністю позовних вимог. Відповідно до ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За положенням ч.1 ст. 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.2 ст. 76 ЦПК 2. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч.1 ст. 213 ЦПК суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі. Як встановлено судом, між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики. Встановлено, що в добровільному порядку [PERSON] кошти отримані в борг не повернув. Відповідно до ч.1 ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Розписка складена [PERSON] власноручно, містить дату її складання, вказує предметом розписки гроші у розмірі 540 00 грн. 00 коп., засвідчує факт одержання їх у позику(у борг) із зазначенням строку виконання зобов`язання , а саме повернення позичених коштів [PERSON] , як позичальнику до 25 січня 2018 року. Боргова розписка в оригіналі приєднана до матеріалів справи, що слугує підтвердженням невиконання [PERSON] свого зобов`язання в повному об`ємі. Частиною 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частин першої, четвертої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Як встновлено судом, оригінал розписки знаходиться у [PERSON] , що підтверджує невиконання [PERSON] умов договору позики та неповернення коштів. Статтею 1050 ЦК України, встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, сума позики, яка підлягає до стягнення на користь [PERSON] відповідно до умови Договору позики (боргової розписки від 25.01.2016 р.) та положень ст. 625 ЦК України станом на квітень 2019р. становить 626 660 грн. 38 коп. , яка складається : основний борг в розмірі 540 000 грн.00 коп.; 3% річних від простроченої суми в розмірі 19 484 грн. 38 коп. ; інфляційні збитки в розмірі 67 176 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК підлягають до стягнення з позивача-відповідача [PERSON] на користь відповідача- позивача [PERSON] понесені судові витрати в сумі 6266,00 грн. На підставі наведеного ст.ст. 526, 527,530 ЦК України,

Outcome: approved