Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Кам'янець-Подільського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про визнання протиправною дію та стягнення матеріальних та моральних витрат. У зв'язку із складністю написання повного рішення, відповідно до ст. 209 ЦПК України, суд вважає за необхідне оголосити резолютивну частину даного рішення, в обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20 листопада 2013 року ним було придбано мобільний телефон у підприємця [PERSON], останній надав гарантійний талон, згідно якого зобов'язується на протязі 12 місяців з дня продажу якісну роботу апарату, та забезпечував безкоштовне гарантійне обслуговування придбаного товару. Близько двох тижнів назад, він звернувся до продавця, оскільки телефон без будь-якої причини почав працювати в неналежному стані, однак у відповідь почув, що це не підлягає безкоштовному обслуговуванні при цьому в гарантійному талоні самовільно відповідач виправи 12 місяців гарантійного обслуговування на 3 місяці. Вважає такі дії продавця неправомірними, чим порушив його право на якісну та належну продукцію. Просить стягнути з відповідача 2000 грн. матеріальних витрат та 500 грн. моральної шкоди. В судове засідання позивач [PERSON] повторно не з'явився без поважних причин, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, однак надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача за наявних у справі матеріалів. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог [PERSON] та пояснив, що позивач дійсно придбав у його торговій мережі в листопаді 2013 року мобільний телефон Соні-еріксон, однак особисто до нього позивач з приводу неякісного мобільного телефону чи інших технічних несправностей придбаної продукції не звертався. Мобільного телефону для відповідної перевірки чи огляду не надав, що унеможливлює з'ясувати чи спростувати наявність можливої несправності. Після подачі позову стало відомо, що позивач бажав придбаний мобільний телефон змінити на інший, але причини не пояснював. Особисто він ніяких виправлень в гарантійному талоні позивача не проводив і не міг такого зробити так як позивач до нього не звертався. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання протиправною дію та стягнення матеріальних та моральних витрат не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 708 ЦК України у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов'язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором: 1) вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення; 2) вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком у разі різниці в ціні; 3) вимагати від продавця або виготовлювача відповідного зменшення ціни; 4) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми. Як визначено у п.12 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», істотний недолік - це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 7 Закону України «Про захист прав споживачів» виробник забезпечує належну роботу продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором. Гарантійний строк зазначається у паспорті на продукцію або на етикетці чи в будь-якому іншому документі, що додається до продукції. Згідно п.п. 30, 31 Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 року № 506, під час приймання товару на гарантійний ремонт виконавець у присутності споживача перевіряє споживчі властивості товару, його комплектність, зовнішній вигляд, заводський номер, дату виготовлення, наявність пломб виробника або виконавця (за дорученням виробника) та гарантійних талонів і встановлює наявність заявленого недоліку. Товару надається номер, під яким він береться на гарантійний облік. Після прийняття товару на гарантійний ремонт виконавець видає споживачеві квитанцію за формою N 7-гарант (додаток 9), в якій зазначаються усі недоліки та термін виконання ремонту. Відповідно до вимог ч.1, 3, 5, 14 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника:1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред'являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. Споживач має право пред'явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті. Зазначені вимоги за місцезнаходженням споживача задовольняють також створені власником продавця торговельні підприємства та філії, що здійснюють продаж аналогічних придбаним споживачем товарів, або підприємства, на які ці функції покладено на підставі договору. Функції представників підприємств-виробників виконують їх представництва та філії, створені виробниками для цієї мети, або підприємства, які задовольняють зазначені вимоги на підставі договору з виробником. Продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов'язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги. Вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню, якщо продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання. Споживач має право брати участь у перевірці якості товару особисто або через свого представника. Згідно ч.4 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право на перевірку якості, безпеки, комплектності, міри, ваги та ціни продукції, що придбавається (замовляється), демонстрацію безпечного та правильного її використання. На вимогу споживача продавець (виконавець) зобов'язаний надати йому контрольно-вимірювальні прилади, документи про якість, безпеку, ціну продукції. У разі коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов'язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця (виконавця, виробника). Якщо у висновках експертизи буде доведено, що недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним встановлених правил використання, зберігання чи транспортування або дій третіх осіб, вимоги споживача не підлягають задоволенню, а споживач зобов'язаний відшкодувати продавцю (виконавцю, підприємству, яке виконує його функції) витрати на проведення експертизи. Споживач, продавець (виконавець, виробник) мають право на оскарження висновків експертизи у судовому порядку. Згідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи наявні в справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про те, що позивачем не надано жодного доказу про те, що придбаний ним товар є неналежної якості, містив істотний недолік в розумінні п.12 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» на момент придбання і що цей недолік виник не в результаті експлуатації товару. У встановленому вищевказаним Законом порядку позивач дозволу на проведення експертизи не надавав, не надав сам мобільний телефон для огляду чи експертизи, наполягає на поверненні коштів, в зв'язку з чим суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову за його недоведеністю. Крім того, слід звернути увагу і на те, що висуваючи вимоги про стягнення грошових коштів за товар неналежної якості, позивач не висуває вимоги про розірвання договору, як це передбачено ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» Таким чином, суд аналізуючи зібрані по справі докази, не знаходить підстав для задоволення позовних вимог позивача. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, то відповідно до положень ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться за рахунок держави.

Outcome: dismissed