Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Цмінівської сільської ради Маневицького району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтував тим, що [PERSON] , яка померла [INFO] , ще за свого життя 3.03.1998 року склала заповіт, який було посвідчено Цмінівською сільською радою Маневицького району Волинської області, згідно якого все належне їй майно вона заповіла позивачу [PERSON] . Позивач після її смерті у встановлений законом шестимісячний термін фактично прийняв спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном. Заяви про відмову від спадщини він не подавав. Інших спадкоємців ні за заповітом, ні за законом на дане майно немає. Отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно в позасудовому порядку позивач не має можливості. Посилаючись на зазначені обставини, просив суд визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] , які належали [PERSON] . Позивач [PERSON] , представник відповідача - Цмінівської сільської ради Маневицького району Волинської області в судове засідання не з`явилися, будучи завчасно у встановленому законом порядку повідомленими про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Позивач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача - Цмінівської сільської ради Маневицького району Волинської області подала до суду заяву, в якій вказала, що проти задоволення позовних вимог [PERSON] сільська рада не заперечує, просила розгляд справи проводити у її відсутності. Враховуючи те, що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності позивача [PERSON] та представника відповідача - Цмінівської сільської ради Маневицького району Волинської області. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 524 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ст.ст. 534, 535 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка). При визначенні розміру обов`язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку. Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] являлася власником житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] . [PERSON] померла [INFO] . Ще за свого життя 3.03.1998 року остання склала заповіт, який було посвідчено Цмінівською сільською радою Маневицького району Волинської області, згідно якого все належне їй майно вона заповіла позивачу [PERSON] . Після її смерті позивач у встановлений законом шестимісячний термін фактично прийняв спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном. Заяви про відмову від спадщини він не подавав. Інших спадкоємців ні за заповітом, ні за законом на дане майно немає. Отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно в позасудовому порядку позивач не має можливості. Зазначені обставини не оспорюються сторонами, а також це встановлено з досліджених судом заповіту від 3.03.1998 року, посвідченого Цмінівською сільською радою Маневицького району Волинської області та зареєстрованого в реєстрі за № 5, свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 5.10.2000 року, витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 2201984 від 15.11.2005 року, довідки Цмінівської сільської ради Маневицького району Волинської області № 694 від 5.03.2019 року, витягу з погосподарської книги № 3 за 2000 рік Цмінівської сільської ради Маневицького району Волинської області, постанови про відмову у вчинення нотаріальної дії № 476/02-31 від 11.04.2019 року, висновку про відповідність будинковолодіння по [ADDRESS] діючим державним будівельним, санітарним і пожежним нормам від 15.04.2019 року, технічного паспорта на будинковолодіння по [ADDRESS] , повідомлення Маневицької державної нотаріальної контори № 1393/01-16 від 17.10.2019 року. Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач [PERSON] , являючись спадкоємцем за заповітом на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] , які належали [PERSON] , фактично набув право власності на вказане спадкове майно. На даний час право власності на нього ніким не оспорюється, а тому є всі підстави для визнання права власності на це спадкове майно за [PERSON] .

Outcome: approved