Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 28 березня 1987 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської областізареєстрував шлюб з [PERSON], від подружнього життя з якою неповнолітніх дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу є втрата почуття кохання та поваги один до одного, відсутність взаєморозуміння з відповідачем, часті сварки з побутових причин. Наприкінці 2005 року шлюбні відносини з [PERSON] припинені, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, майновий спір відсутній. Позивач також зазначав, що на примирення з відповідачем не згоден. Посилаючись на вказані обставини, [PERSON] просив розірвати шлюб, укладений з [PERSON] [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги підтримав та просив, у зв'язку з повторною неявкою відповідача, ухвалити заочне рішення по справі. Представник позивача - [PERSON], який діяв на підставі довіреності, до суду не з'явився, в матеріалах справи міститься заява останнього про розгляд справи за його відсутності та відсутності [PERSON] В заяві зазначалося, що [PERSON] зловживає своїми правами щодо відкладення розгляду справи та доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надає. Також, [PERSON] вказував, що позивач має намір укласти шлюб з іншою жінкою, однак багаторазова неявка відповідача в судове засідання позбавляє [PERSON] такої можливості, чим порушує його права. [PERSON],належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву, якою просила відкласти розгляд справи, посилаючись на перебування у службовому відрядженні за межами м. Харкова. Також, позивач просила визнати причину її неявки до суду поважною. Стосовно багаторазових заяв [PERSON] щодо відкладення розгляду справи суд зазначає наступне. За положеннями ст. 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більш як на п'ятнадцять днів. Частиною 3 ст. 27 ЦПК України визначено, що особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Судом вжито всіх можливих заходів для своєчасного повідомлення [PERSON] про час та місце розгляду справи, однак остання багаторазово в судове засідання не з'являється, через канцелярію суду надає заяви про відкладення розгляду справи, якими просить визнати причини її неявки до суду поважними, однак жодних доказів на підтвердження вказаних обставин матеріали справи не містять. Частиною 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод закріплено право кожного при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків на справедливий і відкритий розгляд у впродовж розумного строку. Провадження у справі відкрито 11 липня 2016 року та з цього часу відповідач жодного разу не з'явилася до суду. Багаторазова неявка [PERSON] в судове засідання унеможливлює виконання судом вимог ст. 157 ЦПК України, якою визначено строки розгляду справ. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про зловживання [PERSON] правами, наданими цивільним процесуальним законодавством України, та вважає за можливе, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України, зі згоди позивача і його повноважного представника, провести заочний розгляд справи. У зв'язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 28 березня 1987 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції, актовий запис № 241 (Свідоцтво про шлюб Серії 1-ЕД № 048275, повторно видане 02 липня 2007 року). Від подружнього життя неповнолітніх дітей не мають. Встановлено, що наприкінці 2005 року сторони припинили шлюбні відносини, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, майновий спір відсутній. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved