Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовною заявою до територіальної громади в особі Зороківської сільської ради (далі - відповідач) про визначення додаткового строку для прийняття спадщини (далі - позовна заява або позов). Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що [INFO] року помер її батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,14 га, що розташована на території Зороківської сільської ради Черняхівського району Житомирської області. Наявність родинних відносин підтверджується свідоцтвом про її народження. Для оформлення спадщини позивач звернулася в Черняхівську державну нотаріальну контору, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск шестимісячного строку для її прийняття. Зазначила, що строк пропустила через свою правову необізнаність - це стало перешкодою для своєчасної подачі заяви про прийняття спадщини. Просила визнати поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, та визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини в 30 днів з дня набрання рішення суду законної сили. В судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву від 02.12.2015, в якій просила справу розгляди без її участі. Позов підтримує та просила його задовольнити його у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав заяву в якій повідомив, що позов визнає в повному обсязі, не заперечує проти його задоволення, просив розглядати без їх участі. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд не вбачає підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову, передбачених ч. 4 ст. 174 ЦПК України. За наслідками з'ясування і аналізу обставин справи, дослідження та оцінки наявних в матеріалах справи доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до наступних висновків. [PERSON] помер [INFO] в с. Іванівка Житомирського району, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 23.02.2007 (а.с. 6). В матеріалах справи відсутні докази складення [PERSON] за життя заповіту. А значить спадкування за [PERSON] здійснюється за законом. Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. В матеріалах справи відсутні докази зміни черговості одержання права на спадкування у порядку, визначеному положеннями ст. 1259 ЦК України. А значить спадкування за [PERSON] здійснюється у порядку черговості, визначеної положеннями ЦК України. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до відомостей, наданих Відділом реєстрації актів цивільного стану Черняхівського районного управління юстиції Житомирської області (а.с. 35), в архіві відділу актового запису про смерть [PERSON], [INFO], по архіву відділу не виявлено. Як зазначено позивачем в позовній заяві та не заперечується відповідачем, на момент смерті [PERSON] ([INFO]) інші спадкоємці першої черги, крім позивача, були відсутні. В матеріалах справи відсутні докази того, що [PERSON] за життя був усиновлювачем, а тому суд приходить до висновку про відсутність усиновлених [PERSON] осіб та не враховує їх право на спадкування, передбачене положеннями ст. 1260 ЦК України. Позивач є дочкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 7), в якому [PERSON] вказаний батьком позивача. З огляду на це суд приходить до висновку, що позивач є спадкоємцем [PERSON] за законом першої черги. Згідно з ч. ч. 1, 3, 4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач у позовній заяві визнала, що спадщину протягом строку для прийняття спадщини, встановленого ч. 1 ст. 1270 ЦК України, у порядку, визначеному ч. 1 ст. 1269 ЦК України, не прийняла. Водночас, як зазначено позивачем в позовній заяві та не заперечується відповідачем, позивач заяву про відмову від прийняття спадщини після [PERSON] не подавала. Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В матеріалах справи відсутня письмова згода спадкоємців [PERSON] на прийняття позивачем спадщини після спливу строку для її прийняття. Відповідно до довідки відповідача від 29.09.2015 № 295 (а.с. 10) станом на день смерті [PERSON] ([INFO]) з ним ніхто не був зареєстрований та не проживав. В матеріалах справи відсутні відомості про спадкоємців [PERSON], які були неповнолітніми на час відкриття спадщини ([INFO]), а також докази визнання спадкоємців [PERSON] за законом першої черги недієздатними або обмеження їх дієздатності у порядку, визначеному положеннями ст.ст. 39, 40 та ст.ст. 36, 37 ЦК України відповідно. Відсутність заяв від інших спадкоємців, крім позивача, про прийняття спадщини підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною 20.06.2015 Пилипчуком В. І., державним нотаріусом Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області (а.с. 4). А тому суд приходить до висновку про відсутність осіб, які прийняли спадщину після [PERSON] у порядку, визначеному положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 1268 ЦК України. А значить спадкоємці [PERSON], які прийняли спадщину, станом на момент розгляду справи відсутні. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. З огляду на те, що жоден зі спадкоємців [PERSON] станом на момент розгляду справи спадщину не прийняв, суд приходить до висновку, що відповідач відповідно до ч. 1 ст. 1277 ЦК України набув право на звернення до суду з заявою по визнання спадщини [PERSON] відумерлою. Проте станом на момент розгляду справи заяв про визнання спадщини [PERSON] відумерлою відповідачем до суду не подавалося, рішень за результатами їх розгляду судами не приймалося, що підтверджується листом відповідача від 20.08.2015 № 2-14/315 (а.с. 28). Як зазначено позивачем в позовній заяві, позивач у встановлений строк спадщину не прийняла з огляду на те, що вважала, що для прийняття спадщини достатньо прийняти її фактично, як було згідно з законодавством України, що діяло раніше. При цьому, позивач вважала себе такою, що спадщину фактично прийняла, оскільки до смерті доглядала за батьком - [PERSON], постійно допомагала у веденні господарства. Дані обставини не заперечуються відповідачем, а тому згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Враховуючи те, що позивач не має правої освіти, а тому не може бути обізнана зі змінами в законодавстві України, визнання відповідачем позову, його прийняття судом, що відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України є підставою для задоволення позову, а також те, що поважність причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини сторонами не оспорюється, суд визнає причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини поважними та приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи, що позивач у позові просить про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини, а не про визнання права на спадкове майно, додані до позову документи про спадкове майно [PERSON] судом відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України при розгляді даної справи не аналізуються. Вимоги про розподіл судових витрат позивачем у позові не заявлено. А тому згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України відсутні підстави для прийняття судом рішення про розподіл судових витрат між сторонами. На підставі викладеного,

Outcome: approved