Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до Балтського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики в розмірі 25000,00 грн., 3 % річних від простроченої суми у розмірі 2727,00 грн. та витрати від інфляції в розмірі 27830,82 грн., та стягнення сплаченого судового збору. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07.06.2017 року [PERSON] позичив у позивача грошові кошти у розмірі 25000,00 грн., що еквівалентно 3000,00 доларів США, які зобовязався повернути до 01.09.2013 року, про що свідчить розписка [PERSON] від 07.06.2013 року. Свого зобовязання по поверненню коштів [PERSON] не виконав. 08.01.2016 року [PERSON] помер. До моменту смерті грошові кошти позивачу повернені не були. [PERSON] та [PERSON] які прийняли спадщину після смерті [PERSON], до якої входять всі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припиняються в наслідок його смерті, мають повернути позивачу суму позики [PERSON] 25.05.2016 року позивач звернувся з письмовою вимогою до [PERSON] та [PERSON] повернути борг померлого. Однак вимога позивача не виконана, спадкоємці не повернули борг, про причини не повідомили. Зазначена обставина змусила позивача звернутися до суду за захистом своїх майнових прав. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, наполягає на їх задоволенні. Відповідачі до судового засідання двічі не зявилися, однак надіслали на адресу суду заперечення, відповідно до якого позовні вимоги позивача не визнають, посилаючись на те, що ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 11.11.2016 року встановлено факт, що [PERSON] та [PERSON] не є правонаступниками померлого [PERSON] і не мають цивільної відповідальності перед його кредиторами. Крім того, права позивача, як кредитора, не підтверджені належним чином, тобто ніяким документом не посвідчена особа, яка написала розписку. В звязку з чим, просили суд відмовити в задоволення позову, скасувати вжиті судом засоби забезпечення позову та розглядати справу за їх відсутності. Заслухавши позивача, враховуючи письмові заперечення відповідачів, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідношення, відповідно до яких: 07.06.2013 року [PERSON] та [PERSON] уклали усну угоду, відповідно до якої [PERSON] позичив у [PERSON] 25000,00 грн., що еквівалентно 3000,00 доларів США, які останній зобовязався повернути до 01.09.2013 року. Дана обставина зафіксована розпискою, яка містить посилання на прізвище імя та по батькові відповідача, та місце проживання, яка власноруч підписана [PERSON], та закріплена печаткою ФОП [PERSON] 08.01.2016 року [PERSON] помер, що підтверджується копією актового запису про смерть № 14 від 09.01.2016 року складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Балтського районного управління юстиції в Одеській області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді належного йому майна, прав та обовязків. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями першої черги, відповідно до ст. 1261 ЦК України, є [PERSON], дружина покійного, що підтверджується копією актового запису про укладення шлюбу № 63 від 03.05.1985 року, та [PERSON], син покійного, що підтверджується копією актового запису про народження № 220 від 04.07.1985 року, які в силу ч. З ст. 1268 ЦПК України спадщину прийняли, оскільки постійно проживали та були зареєстрованими із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та протягом строку встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подали заяву про відмову від неї. Факт постійного проживання та реєстрації [PERSON], [PERSON] зі спадкодавцем підтверджуються відомостями Балтського РС ГУДМС України в Одеській області від 16.02.2017 року, та довідкою Балтської міської ради Одеської області № 1144 від 04.05.2017 року. 25.05.2016 року року [PERSON] предявив свої вимоги до спадкоємців [PERSON] за місцем постійного та останнього проживання спадкодавця. У своїй вимозі позивач вимагав повернути борг померлого [PERSON], що станом на дату подання претензії складав 75390,00 грн., протягом десяти днів з дня отримання вимоги на вказані банківські реквізити. Про отримання відповідачами вимоги позивача свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. До часу звернення позивачем до суду [PERSON] та [PERSON] усіляко ухиляються від виконання обовязку по поверненню коштів, у звязку з чим між сторонами виник спір, вирішуючи який суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Відповідно до ст. ст. 208, 209 ЦК України правочини на суму, що перевищує у двадцять і більше разів неоподаткованого мінімуму доходів громадян вчиняються в письмовій формі та за законом або за домовленістю сторін підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.2 ст. 1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. 07.06.2013 року [PERSON] позичив у [PERSON] 25000,00 грн, що еквівалентно 3000,00 доларів США, які зобовязався повернути в строк до 01.09.2013 року, про що склав розписку, яку власноруч підписав. Надана позивачем, як доказ укладеного договору, письмова розписка свідчить про те, що в даному випадку договір позики укладений у письмовій формі. Даний договір відповідає вимогам, установленим для правочинів, які укладаються в письмовій формі, і приймається судом, як доказ, який вказує на факт наявності боргу перед позивачем. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. [PERSON] не виконав своїх зобовязань щодо повернення боргу за договором позики. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 08.01.2016 року [PERSON] помер. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, права та обовязки. Його спадкоємцями за законом є дружина [PERSON] та син [PERSON], які в силу ч. З ст. 1268 ЦПК України спадщину прийняли, оскільки постійно проживали та були зареєстрованими із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та протягом строку встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подали заяву про відмову від неї. Посилання відповідачів на те, що ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 11.11.2016 року встановлено факт, що [PERSON] та [PERSON] не є правонаступниками померлого [PERSON] і не мають цивільної відповідальності перед його кредиторами, не може бути прийнята судом, так як ухвалюючи рішення суд не володів інформацією щодо місця проживання відповідачів. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємиць , який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За відомостями Балтського РС ГУДМС України в Одеській області від 16.02.2017 року, та відповідно до довідки Балтської міської ради Одеської області № 1144 від 04.05.2017 року, [PERSON] та [PERSON], на час відкриття спадщини були зареєстровані та проживали зі спадкодавцем за адресою: Одеська область, м. Балта, вул. Добролюбова, 3-а, в звязку з чим, прийняли права і обовязки [PERSON], померлого 08.01.2016 року. Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Так, 25.05.2016 року [PERSON] предявив свої вимоги до спадкоємців [PERSON] за місцем постійного та останнього проживання спадкодавця. У своїй вимозі позивач вимагав повернути борг померлого [PERSON] В супереч вимогам ст. 1282 ЦК України, спадкоємці [PERSON] та [PERSON] вимоги кредитора не виконали, у звязку з чим, вимоги позивача щодо стягнення боргу підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, в повному обсязі також підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення суми боргу за договором позики від 01.04.2015 року є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved