Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, в якому просить визнати удаваним договір купівлі-продажу будинку № 66 по вул. Дружби в м. Мелітополі від 21 серпня 2014 року, що був укладений між ним та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] [PERSON] звернувся до суду с зустрічною позовною заявою, в якій просив зобовязати [PERSON] та [PERSON] звільнити житловий будинок, розташований за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Дружби, 66. Представник позивача в судове засідання 20 грудня 2018 року не зявився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, раніше в судовому засіданні наполягав на задоволенні позову, пояснив що дійсного наміру на укладання договору купівлі-продажу будинку між сторонами правочину не було, а насправді сторони так засвідчили договір позики, адже [PERSON] взяв в борг у [PERSON] 45 тисяч доларів США, які повертав частками. Однак в подальшому у нього виникли труднощі з поверненням грошей, а тому відповідач зявився до його будинку з вимогами звільнити будинок. Оскільки [PERSON] взяв в борг у [PERSON] гроші, і фактично між ними укладений договір позики, просив визнати удаваним договір купівлі - продажу будинку. З наведених мотивів зустрічний позов [PERSON] про зобовязання звільнити будинок не визнав. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав цілком, пояснив що 21.08.2014 року між сторонами був укладений договір купівлі - продажу житлового будинку, [PERSON] повністю отримав гроші за будинок, однак за домовленістю сторін мав право пів року пожити в будинку, після чого був зобовязаний звільнити будинок. За умовами договору до лютого 2015 року він має право проживати в будинку а потім був зобовязаний сплачувати орендну плату. Всупереч означеного, в лютому місця він не виїхав, а тому почав сплачувати орендну плату за користуванням належним [PERSON] будинком. На задоволення зустрічного позову [PERSON] наполягав, пояснив що в теперішній час відповідачі зобовязані звільнити будинок, що належить його довірителю. Третя особа за первісним позовом приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідачка за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не зявилась, з невідомої суду причини, про час та місце судового розгляду повідомлена своєчасно та належним чином. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані сторонами докази, вивчивши матеріали справи, суд вважає що в задоволені первісного позову слід відмовити, а зустрічний задовольнити, виходячи з наступного. Згідно наданої копії договору купівлі-продажу від 21.08.2014, [PERSON] продав, а [PERSON] придбав житловий будинок № 66 по вул. Дружби в м. Мелітополі Запорізької області. Вказаний договір нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] П.7 означеного договору встановлює, що за домовленістю сторін, купівля-продаж здійснюється за 450\~000 гривень, означену суму продавець одержав від покупця повністю до підписання цього договору, будь - яких матеріальних претензій, які б стосувалися розрахунку за проданий житловий будинок продавець та покупець одне до одного не мають. П. 10.2 зобовязано продавця забезпечити зняття з реєстрації осіб, які зареєстровані в будинку не пізніше 21.08.2015. При цьому суд враховує положення ч.1 ст.13 ЦПК України, про те, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ч.1 ст.76 ЦПК України, встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження удаваності укладеного з [PERSON] договору купівлі-продажу будинку, [PERSON] або його представник суду не надали. Більш того, в матеріалах справи /а.с.84/ наявна копія написаної власноруч [PERSON] розписки, згідно якої останній не має жодних претензій до права власності [PERSON] на будинок, розташований за адресою: м. Мелітополь, вул. Дружби, 66. Вказаний будинок він продав [PERSON] 21.08.2014 і цього ж дня отримав повністю всі кошти за будинок. В ході судового розгляду справи в якості свідка за первісним позовом допитана [PERSON], яка суду показала, що [PERSON] її батько, з [PERSON] вона також знайома. Навесні 2016 року вона приїхала додому. [PERSON] разом з двома помічниками з ломом намагались увірватись до їх будинку. Вона казала їм, що приїде батько і з ним слід все зясовувати, оскільки вона чула від батька що він брав гроші у [PERSON] під заставу будинку. Від батька їй також відомо, що він виплачував [PERSON] відсотки за позику, повернув десь 10-11 тисяч доларів. Оцінюючі її покази, суд враховує ті обставини, що вона є рідною донькою позивача, а також те, що правовідносини що склались між сторонами по справі їй відомі лише зі слів батька, і відповідно, відповідають його позиції, а тому відноситься до них критично. Враховуючи наведене вище, суд вважає що підстави для визнання удаваним договору купівлі-продажу будинку № 66 по вул. Дружби в м. Мелітополі від 21 серпня 2014 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] відсутні, відповідно в задоволенні первісного позову слід відмовити. У відповідності\~з ст.\~391\~ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи наведене, суд вважає за доцільне позовні вимоги [PERSON] задовольнити, зобовязавши [PERSON] та [PERSON] звільнити належний йому житловий будинок, розташований за адресою: Запорізька обл., м. Мелітополь, вул. Дружби, буд. 66. Окрім того, відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з відповідачів за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 640 грн. На підставі ст.ст.202-211, 235, 391 ЦК України,

Outcome: approved