Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обгрунтування своїх вимог вказує, що 01.06.2005 року між ним та відповідачем було укладено договір позики. Згідно договору [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в сумі 600 доларів США на строк до 25.04.2006 року. Факт передачі грошей підтверджено борговою розпискою. Посилаючись на те, що відповідачем сума позики не повернута, просить стягнути з [PERSON] 600 доларів США боргу за договором позики, що за курсом Національного банку України складало 7050, 00 грн., відсотки за користуванням позикою в сумі 23265,00 грн. та судові витрати. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на його користь 30315, 00 грн. боргу за договором позики з урахуванням відсотків за користуванням позикою та судові витрати з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, причини неявки невідомі. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, тому суд приходить до висновку про можливість та доцільність проведення заочного розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. Ч. 3 ст.10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З пояснення [PERSON], матеріалів справи вбачається, що 01.06.2005 року між сторонами укладено договір позики, за умовами якого [PERSON] надав [PERSON] позику у розмірі 600 доларів США, що за курсом Національного банку України складало 7050, 00 грн., а відповідач зобов'язався повернути позику у визначений строк до 25.04.2006 року (а.с.6). На день розгляду справи судом сума позики позивачу не повернута, що свідчить про невиконання відповідачем умов договору. Отже, у встановлений договором термін позичальник, тобто відповідач по справі, борг не повернув. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Таким чином, станом на день розгляду справи підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума боргу за договором позики з урахуванням відсотків за користуванням позикою в розмірі 30315, 00 грн. (основна сума боргу - 7050, 00; відсотки від суми позики - 23265, 00 грн.) Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача необхідно стягнути суму судових витрат. На підставі ст.ст.526, 530, 1046, 1047, 1048 ЦК України,

Outcome: approved