Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вимогою про встановлення факту проживання однією сім»єю більше 5 років, визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги були сплачені лише частково в мінімальному розмірі. +- Заява мотивована тим, що в 2004 році у зв'язку з переїздом заявника в м. Вінницю на роботу та відсутністю в нього житла, його товариш [PERSON] запропонував заявнику переїхати та безкоштовно проживати спільно у його квартирі. Заявник зазначає, що 05.01.2005 року по [INFO] він та [PERSON] проживали спільно в квартирі [ADDRESS]. Були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Встановлення факту проживання однією сім'єю із [PERSON] необхідно заявнику для належного оформлення права на спадщину та одержання свідоцтва про право на спадщину. Заявник 09.11.2015 року подав до суду уточнену заяву та просив встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] в квартирі [ADDRESS] однією сім'єю терміном більше п'яти років. Вимогу про визнання права на спадкування за законом майна, що залишилось після смерті [PERSON] просив залишити без розгляду. В судовому засіданні заявник підтримав уточнену заяву в повному обсязі та просив суд її задовольнити посилаючись на обставини викладенні в заяві. Представник заявника підтримав заяву в повному обсязі та просив суд її задовольнити. Додатково суду пояснив, що докази надані Вінницькою міською радою не можуть бути використані судом, оскільки Положенням про департамент житлового господарства Вінницької міської ради чітко прописані завдання та функції департаменту. Здійснювати обстеження житлового приміщення працівники департаменту не мали права так як своїми діями вони перевищили свої повноваження та порушили Положення про Департамент та Закон України «Про місцеве самоврядування». Також вказані акти складенні із суттєвими порушеннями. Представник заінтересованої особи Вінницької міської Кріпак О.М. заперечила, щодозадоволення зави та просила відмовити в її задоволенні в повному обсязі, вказала, що заявник та її представник не надали суду доказів проживання заявника та [PERSON] однією сім»єю. Не заперечно вказані особи товаришували, про те доказів постійного мешкання [PERSON] разом з [PERSON] суду не надано, так свідки не стверджували спільне проживання вказаних осіб, ведення ними спільного господарства та наявність у них спільного бюджету Представник заінтересованої особи Першої вінницької державної нотаріальної контори до судового засідання не з'явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника контори. При вирішенні справи по суті поклався на розсуд суду. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює майстром в ЖЕК № 15. Коли помер [PERSON], міліція вскривала квартиру, оскільки з'явився трупний запах. [PERSON] проживав сам, сусіди складали акт про те, що померлий проживав сам, інколи до нього хтось заходив. В квартирі було багато пляшок. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] вживав алкогольні напої та проживав сам, із слів сусідів з померлим ніхто не проживав та не доглядав. Квартира вскривалась, оскільки був трупний запах та скаржились люди. Свідок [PERSON] суду пояснила, вона працює лікарем. [PERSON] лікувався в стаціонарі двічі. [PERSON] приходив його доглядати. Якщо потрібні були ліки, звертались до [PERSON] Поки був в стаціонарі, порушення режиму не було. Близьких родичів не було. За чиї кошти купувалися ліки не знає. Коли [PERSON] було гірше, то [PERSON] прихо див до нього. [PERSON] сказав, що [PERSON] його молодий друг. [PERSON] почував себе краще, оскільки був догляд [PERSON]. На прохання вона неодноразово відвідувала [PERSON] за місцем його проживання, привозив її завжди [PERSON]. В квартирі [PERSON] був лише диван. Свідок [PERSON] суду пояснила, що тачила [PERSON] в будинку часто. В квартирі [PERSON] вона ніколи не була, тому вказати хто там живе не може. Вона бачила, що [PERSON] приходив з торбами. [PERSON] казав, що з родичами не спілкувався. Інколи зустрічала [PERSON] в будинку де-кілька днів підряд. Толя був найближчою людиною [PERSON]. Свідок [PERSON] пояснив, що він був сусідом [PERSON], добре його знав, інколи заходив до його квартири ( вони сусіди 5 та 6 квартири). [PERSON] був складною людиною, коло його приятелів було не велике. [PERSON] єдиний з ким [PERSON] спілкувався довго і тісно. [PERSON] часто був у [PERSON], про те стверджувати що він проживав в квартирі [PERSON] він не може. Суд дослідив матеріали справи, критично віднісся до доказів : копії акту від 5.08.2011 року ( на а.с. 56) та копії акту без номеру і дати ( на а.с. 1117) як до не належно оформлених документів. В першому акті не завірено підписи осіб, які його склали, в другому відсутні дата складення та номер акту. Решту доказі суд вважає належним і допустимими та приймає. Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку що в задоволенні заяви слід відмовити, з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 25.07.2011 року, актовий запис № 1889 (а.с. 55). [PERSON] здійснив поховання [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про поховання від 25.07.2011 року та договором доручення на організацію та проведення поховання № 183 (а.с. 71-71). Першою вінницькою державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] заведена спадкова справа № 763/2011 року від 22.11.2011 року (а.с. 85-113). Відповідно до матеріалів спадкової справи із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] (а.с. 86). Згідно акта про обстеження житлового приміщення від 18.11.2015 року, в складі комісії головного спеціаліста ДЖГ [PERSON], начальника відділу обліку і розподілу житла [PERSON] при виході за адресою: [ADDRESS], із слів сусідів встановлено, що [PERSON] проживав до дня смерті одиноко, зловживав алкоголем. [PERSON] сусіди не знають та ніколи не бачили. Через деякий час після смерті [PERSON] в даній квартирі горіло світло. Спадкоємців в померлого не має (а.с. 116). Таким чином суд встановив, що [PERSON] приятелював з [PERSON], часто відвідував його, допомагав в купівлі продуктів харчування, ліків, привозив по необхідності лікаря, по смерті [PERSON], здійснив поховання. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регулюються нормами ЦК, СК та ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.234 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження. Згідно із ч.3 ст. 235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Згідно із ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно із ч.ч.2,4 ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язок. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Виходячи з аналізу вказаної норми СК, сім'єю є соціальна група, що складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв'язками з подружжям, кровних родичів, а також людей, що спільно проживають на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, яка здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності, виховання дітей. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» від 30.05.2008 року за №7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, як проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом) судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Cуд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що вимоги, заявлені позивачем, не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а відтак задоволенню не підлягають. Так в супереч вимог ст. 60 ЦПК України заявник та його представник не надали суду доказів того, що [PERSON] проживав разом з [PERSON] в одній квартирі однією сім»єю, мав спільний з покійним бюджет, був пов»язаний спільним побутом та вказані особи мали взаємні права і обов»язки. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання, що позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed