Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду із позовною заявою до ПАТ «Лисичанськвугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що він працював у ВП «шахта ім. Д.Ф.Мельникова» ПАТ «Лисичанськвугілля» з 14.02.2002 по 28.11.2015. Звільнений наказом № 1190к від 28.11.2015 за ст. 38 КЗпП, на пенсію за віком з виплатою допомоги в розмірі 3 місячного середнього заробітку. В день звільнення йому було видано трудову книжку, але повний розрахунок, відповідно до ст. 116 КЗпП не проведений. Всього заборгованість по заробітній платі складає 1045 гривень 90 копійок. Повний розрахунок по заробітній платі позивач отримав 28.02.2017. Середньоденна заробітна плата складає 349 гривень 49 копійок. Згідно розрахунку сума компенсації середнього заробітку за час затримки розрахунку з 28.11.2015 по 28.02.2017 становить (458 дні * 349,49грн) - 160066 гривень 42 копійки. На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 160066 гривень 42 копійки за період з 28.11.2015 по 28.02.2017. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача Радько А.К. у судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що розрахунок позивачем проведений неправильно, оскільки при розрахунку взяті календарні дні, а не робочі. Вважає, що позивачу належить до сплати 114053 гривні. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Згідно з трудовою книжкою, серії [NUMBER], заповненою 17 липня 1984 року, вбачається, що [PERSON] 14.02.2002 прийнятий на роботу у відокремлений підрозділ «шахта ім. Д.Ф.Мельникова» ПАТ «Лисичанськвугілля» (а.с.10-13). 28 листопада 2015 року звільнений на підставі ст.38 КЗпП України на пенсію за віком (а.с.13). Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем з 14.02.2002 по 28.11.2015року. Відповідно до ст. 7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII (2148-08) від 19.10.73), Держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. З довідки № 40 від 27.09.2016 виданої ПАТ «Лисичанськвугілля» в особі ВП «шахта ім. Д.Ф.Мельникова» вбачається, що середньоденна заробітна плата із двух календарних місяців [PERSON] складає 349 гривень 49 копійок (а.с.14). Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, середньомісячна зарплата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Отже, середній заробіток позивача за час затримки розрахунку по заробітній платі за період з 28.11.2015 по 28.02.2017 становить 160066 гривень 42 копійки (349,49 грн. - середньоденна заробітна плата х 458 днів = 160 066,42 грн). Представником відповідача не надано доказів відсутності вини відповідача в несвоєчасній виплаті позивачу всіх належних йому сум при звільненні з роботи, що є обов'язком відповідача відповідно до засад змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «Лисичанськвугілля» в особі ВП «шахта ім. Д.Ф.Мельникова» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають задоволенню. Оскільки позовну заяву задоволено, тому на підставі ст. 88 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду в розмірі 1600 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved