Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до Дусинської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок, посилаючись на те, що протягом 2011-2012 року позивачем здійснено будівництво житлового будинку за адресою: с. Росош, вул. Перемоги, буд. 38 в, Свалявського району у відповідності до: рішення виконавчого комітету Дусинської сільської ради № 36 від 19.05.2008 року про дозвіл на будівництво житлового будинку, виготовленого проекту забудови земельної ділянки, затвердженої технічної документації із землеустрою щодо складання документів (що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,1574 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд) та переданої у власність позивачу земельної ділянки площею 0,1574 га під будівництво вищезазначеного житлового будинку. В мотивування вимог позивач вказує на те, що зареєструвати право власності на вищезазначений будинок виявилось неможливим, однак він на законних підставах його до цього часу експлуатує, а тому просить суд визнати за [PERSON] право власності житловий будинок в с. Росош, вул. Перемоги, буд. 38 в, Свалявського району, Закарпатської області. Відповідно до п. 9 ч.1 Перехідних положень (розділ ХІІІ) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченими ст.ст. 274-279 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та доводи позову, враховуючи, що відповідачем (у встановлений судом строк) відзиву до суду не надано, клопотання будь-якої зі сторін про інше відсутні, суд вирішує справу за наявними у справі матеріалами. та доходить слідуючого висновку. Згідно ст. 13 ЦПК України\~- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст. 20 ЦК України - право на захист особа здійснює на свій розсуд. Відповідно до ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Судом досліджено докази і письмові пояснення, викладені у заяві по суті справи, а саме: копія виписки з рішення виконавчого комітету від 19.05.2008 року № 36 Про надання дозволу на будівництво житлового будинку [PERSON] В с. Росош по вул. Перемоги, Свалявського району, Закарпатської області; копія виписки з рішення X сесії 6-го скликання Дусинської сільської ради від 06.10.2011 року Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, для ведення особистого селянського господарства в с. Росош, вул. Перемоги, буд. 38 в, Свалявського району, Закарпатської області; копія рішення XII позачергової сесії 6-го скликання Дусинської сільської ради від 25.11.2011 року Про затвердження технічної документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, для ведення особистого селянського господарства в с. Росош, вул. Перемоги, буд. 38 в, Свалявського району, Закарпатської області; копія довідки про правовий статус земельної ділянки, складена міськрайонним управлінням Держкомзему у м. Свалява і Свалявському районі від 11.11.2011 року № 01-14/986; копія акту встановлення та погодження земельної ділянки за адресою с. Росош, буд. 38 в, Свалявського району, Закарпатської області, проведена представником ТОВ Зодчий і К з виконання землевпорядних, землеоціночних робіт; копія технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 38 в в с. Росош, вул. Перемоги, Свалявського району, Закарпатської області, виготовленого 18.12.2017 року (інвентаризаційна справа № 2166); копія будівельного паспорту на забудову земельної ділянки індивідуального забудівника [PERSON], виготовленого відділом містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства в грудні 2008 року; копії довідок Дусинської сільської ради № 543, № 544 від 07.10.2011 року та інші правовстановлюючі документи (а.с. 3-39). Відповідно до ст. 317 ЦК України - власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Встановленим судом фактам відповідають правовідносини, які регулюються Конституцією України та Цивільним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу», і є частиною національного законодавства України. Статтею 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 375 ЦК України 1. Власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам ; 2. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно ; 3. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням; 4. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1ст. 376 ЦК України - житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ч.3 ст. 376 ЦК України - право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Відповідно до ст. 415 ЦК України - землекористувач має право користуватися земельною ділянкою в обсязі, встановленому договором. Землекористувач має право власності на будівлі (споруди), споруджені на земельній ділянці, переданій йому для забудови. При вирішенні питання про визнання права власності на житловий будинок за позивачем, суд враховує встановлені докази в судовому засіданні та письмові пояснення, викладені у заяві позивача по суті справи, а також зважає, що іншого способу у позивача підтвердити наявність права власності на вищевказаний будинок на земельній ділянці, крім судового немає, а тому вважає, що позов слід задовольнити. Відповідно до ч.1 ст. 182 ЦК України - право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до п. 9 ч.1 ст. 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно (із змінами внесеними згідно із Законами № 1791-VIII від 20.12.2016 року; №1983-VIII від 23.03.2017 року) - державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на вищенаведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є підставними, обгрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 ч.1 Перехідних положень (розділ ХІІІ) - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Outcome: approved