Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до ПП «Володимир Буд», [PERSON] Георгійвича про виділення частки майна. У позовній заяві вказував на те, що рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 09.10.2013р. розірвано договір підряду, укладений між позивачем та відповідачем, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] збитки в розмірі 4148000грн., 3% річних в сумі 767431,85грн., штраф 20740грн., а всього 4936171,85грн. та судові витрати по справі в сумі 3441грн. На підставі даного рішення суду був виданий виконавчий лист та відкрито виконавче провадження, які знаходиться в провадженні ВПВ УДВС ГУЮ в Чернівецькій області, однак відповідач в добровільному порядку рішення суду не виконав. Під час виконавчого провадження було встановлено, що у [PERSON] відсутнє майно, на яке можна звернути стягнення, однак він є засновником ПП «Володимир-Буд». Позивач зазначав, що звернення стягнення на частину майна товариства, пропорційну частці учасника товариства у статутному капіталі, за його власними боргами можливе у разі недостатності у боржника іншого майна для задоволення вимог кредиторів, у звязку з чим він звертався до ПП «[PERSON] -Буд» з вимогою виділити частину майна товариства, пропорційну частці учасника товариства [PERSON] у статутному капіталі підприємства, проте від отримання такої вимоги підприємство відмовилось, а тому звернувся з даним позовом до суду. На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, які регулюють корпоративні та майнові правовідносини, вимоги Закону України «Про виконавче провадження», норми ст. 149 ЦК України, просив виділити для звернення стягнення частину майна Приватного підприємства «Володимир Буд», код ЄДРПОУ 33129437, пропорційну частці учасника [PERSON] у статутному фонді (капіталі) даного підприємства, а саме: - обєкт завершеного будівництва, житловий комплекс для суддів апеляційного та місцевих судів міста (1-а черга), що знаходиться за адресоюм.Чернівці, проїзд Смотрицького,2, який складається з восьми квартир секція 4 (будинок літ. А) загальною площею з урахуванням площ балконів 589,90кв.м., та житлової 266,90 кв.м. де по квартирі №1 загальною площею 74,50 кв.м. житловою 35,70 кв.м., по квартирі №2 загальною площею 74,50 кв.м. житловою 35,80 кв.м., по квартирі №3 загальною площею 76,20/73/90 кв.м. житловою 35,00 кв.м., по квартирі №4 загальною площею 77,50/75,10 кв.м. житловою 36,00 кв.м., по квартирі №5 загальною площею 73,40 кв.м. житловою 37,60 кв.м., по квартирі №6 загальною площею 73,10 кв.м. житловою 35,40 кв.м., по квартирі №7 загальною площею 76,20/73,90 кв.м. житловою 35,00 кв.м., по квартирі №8 загальною площею 74,50/72,20 кв.м. житловою 35,00 кв.м.; - обєкта незавершеного будівництва житловий комплекс для суддів апеляційного та місцевих судів міста (1-а черга) секція 2; - обєкта незавершеного будівництва житловий комплекс для суддів апеляційного та місцевих судів міста (1-а черга) секція 1а, та звернути стягнення на це майно на користь [PERSON] в обсязі необхідному для задоволення суми кредиторських вимог до [PERSON], які складають 4936171,85 (чотири мільйони девятсот тридцять шість тисяч сто сімдесят одна гривня 85 коп.) гривень. Відповідач [PERSON] та треті особи [PERSON], Чернівецька міська рада в судове засідання не зявились, хоча повідомлялись судом про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомили. Представник третьої особи -Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області в судове засіданні не зявився та надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, дав пояснення аналогічні позовній заяві, та просив позов задовольнити з підстав викладених у ньому. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, вважаючи його безпідставним та необґрунтованим. Представник третьої особи ПАТ КБ «ПриватБанк» в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, вважаючи його безпідставним та необґрунтованим, при цьому подав письмові заперечення, які також підтримав в судовому засіданні. Представник третьої особи ЖБК «Моноліт-2010» в позові просив відмовити, зважаючи на те, що загальна вимога ст. 149 ЦК України визначає, що стягнення на частину майна ТОВ, пропорційну частці учасника товариства у статутному капіталі за його особистими боргами допускається, однак законодавець не встановлює такого права по відношенню до приватного підприємства. Треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів [PERSON], яка на підставі довіреності представляє інтереси [PERSON], [PERSON], [PERSON] який на підставі довіреності представляє інтереси [PERSON], [PERSON] який на підставі довіреності представляє інтереси [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, зазначали, що вони є власниками спірного майна на підставі того, що вони надавали кошти [PERSON] для будівництва та те, що вони є членами ЖБК «Моноліт-2010», якому вони також надавали кошти для добудови спірного майна. Суд, заслухавши пояснення сторін та третіх осіб дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що 31.10.2013 року Кіцманським районним судом Чернівецької області видано виконавчий лист №718/1861/13-ц відповідно до якого з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 4148000 грн. завданих збитків, 3 % річних простроченої суми 767431 грн., штраф 20740 грн. та судові витрати в сумі 3441 грн. Так, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Постановою головного державного виконавця ВПВ УДВС ГУЮ в Чернівецькій області від 27.02.2014 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вище вказаного виконавчого листа. Відповідно до ст. 55 ГК України суб'єктами господарювання є юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України. Однією з організаційних форм господарювання є підприємство (ст. 62 ГК України ). Згідно з ст. 63 ГК України підприємство, засноване на приватній власності засновника, є приватним підприємством. Підприємство є юридичною особою, йому належить право власності на майно, у тому числі і яке передане засновником до статутного фонду як внесок (ст. ст. 62, 66 ГК України). Відповідно до витягу з Єдиного держаного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо приватного підприємства «Володимир-Буд» відповідач [PERSON] є засновником (учасником) цього товариства, який має у статутному фонді товариства 100%, що складає 8001700 грн.. При поданні позовної заяви у власності ПП «Володимир Буд» рахувалося обєкт не завершеного будівництва, житловий комплекс для суддів апеляційного та місцевих судів міста (1-а черга), що знаходиться за адресою м.Чернівці, проїзд Смотрицького,2, але вже в липні 2016р. обєкт будівництва, житловий комплекс для суддів апеляційного та місцевих судів міста (1-а черга), що знаходиться за адресою м.Чернівці, проїзд Смотрицького,2, який складається з восьми квартир було здано в експлуатацію. Згідно довідок наданих ЧМКБТІ від 01.12.2016р. №2178, №2180 вартість майна, яке просить виділити позивач становить 4876165 гривень. За приписами частини 1 статті 113 Господарського кодексу України приватним підприємством визнається підприємство, що діє на основі приватної власності одного або кількох громадян, іноземців, осіб без громадянства та його (їх) праці чи з використанням найманої праці. Приватним є також підприємство, що діє на основі приватної власності суб'єкта господарювання - юридичної особи. Тобто, приватне підприємство створюється виключно на основі приватної власності однієї або кількох фізичних осіб чи юридичної особи. Виходячи з того, що на сьогодні закон, який регулює порядок створення та діяльності приватних підприємств, відсутній, такі підприємства діють на загальних підставах відповідно до Цивільного та Господарського кодексів України. Так, приватні підприємства можуть бути утворені за рішенням власника (власників) майна або уповноваженого ним (ними) органу, а у випадках, спеціально передбачених законодавством, також за рішенням інших органів, організацій і громадян шляхом заснування нового, реорганізації (злиття, приєднання, виділення, поділу, перетворення) діючого (діючих) субєкта господарювання з додержанням вимог законодавства, зокрема антимонопольно-конкурентного законодавства. Для створення приватного підприємства його учасники (засновники) розробляють установчі документи, які викладаються письмово і підписуються всіма учасниками (засновниками). Статут приватного підприємства повинен містити відомості про його найменування, мету і предмет діяльності, розмір і порядок утворення статутного та інших фондів, порядок розподілу прибутків і збитків, про органи управління і контролю, їх компетенцію, про умови реорганізації та ліквідації підприємства, інші відомості, що не суперечать законодавству. Статут (положення) затверджується власником майна (засновником) підприємства чи його представниками, органами або іншими субєктами відповідно до закону. Згідно із частино 1 статті 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Отже корпоративні права є різновидністю майнових прав, які безпосередньо повязані з майном і не можуть відчужуватися окремо від майна. Статтею 86 Господарського кодексу України визначено, що вкладами учасників та засновників господарського товариства можуть бути будинки, споруди, обладнання та інші матеріальні цінності, цінні папери, права користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будинками, спорудами, а також інші майнові права (включаючи майнові права на об'єкти інтелектуальної власності), кошти, в тому числі в іноземній валюті. Вклад, оцінений у гривнях, становить частку учасника та засновника у статутному капіталі товариства. Порядок оцінки вкладів визначається в установчих документах господарського товариства, якщо інше не передбачено законом. Частиною 2 статті 115 Цивільного кодексу України встановлено, що вкладом до статутного (складеного) капіталу господарського товариства можуть бути гроші, цінні папери, інші речі або майнові чи інші відчужувані права, що мають грошову оцінку, якщо інше не встановлено законом. Згідно із статтями 317 та 319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При цьому майном, як визначено статтею 190 Цивільного кодексу України вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Статтею 8 Цивільного процесуального кодексу України якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). У разі неможливості використати аналогію закону для регулювання цивільних відносин вони регулюються відповідно до загальних засад цивільного законодавства (аналогія права). Так, відповідно до статей 131 та 149 Цивільного кодексу України звернення стягнення на частину майна товариства з обмеженою відповідальністю, пропорційну частці учасника товариства у статутному капіталі, за його особистими боргами допускається лише у разі недостатності у нього іншого майна для задоволення вимог кредиторів. Кредитори такого учасника мають право вимагати від товариства виплати вартості частини майна товариства, пропорційної частці боржника у статутному капіталі товариства, або виділу відповідної частини майна для звернення на нього стягнення. Частина майна, що підлягає виділу, або обсяг коштів, що становлять її вартість, встановлюється згідно з балансом, який складається на дату пред'явлення вимог кредиторами. Вказані норми матеріального права встановлюють порядок звернення стягнення на частину майна товариства, пропорційну частці учасника товариства у статутному капіталі, за його власними боргами. Законодавство встановлює умову, за якої можлива реалізація цього права: звернення стягнення на частину майна товариства з обмеженою відповідальністю, пропорційну частці учасника товариства у статутному капіталі, за його особистими боргами допускається лише у разі недостатності у нього іншого майна для задоволення вимог кредиторів. Аналогічне правило закріплене й статтею 57 Закону України «Про господарські товариства» звернення стягнення на частину майна товариства з обмеженою відповідальністю, пропорційну частці учасника товариства у статутному капіталі, за його особистими боргами допускається лише в разі недостатності у нього іншого майна для задоволення вимог кредиторів. Кредитори такого учасника мають право вимагати від товариства виплати вартості частини майна товариства, пропорційної частці боржника у статутному капіталі товариства, або виділу відповідної частини майна для звернення на нього стягнення. Доказом того, що у [PERSON] недостатньо іншого майна для задоволення вимог кредиторів є те, що в ході примусового виконання рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 09.10.2013р. за яким з [PERSON] на користь позивача стягнуто суму боргу, державним виконавцем встановлено відсутність у боржника [PERSON] майна на яке можливо звернути стягнення. Також, як установлено судом, [PERSON] звертався до Приватного підприємства «Володимир Буд», засновником якого є [PERSON] з вимогою скликати та провести загальні збори учасників підприємства на яких виділити для звернення стягнення на частину майна Приватного Підприємства «Володимир Буд» (код ЄДРПОУ 33129437), пропорційної частці [PERSON] (боржника) у статутному капіталі підприємства ніякої реакції не по слідувало. Отже, враховуючи те, що у відповідача [PERSON] належного йому майна, крім частки у статутному капіталі ПП «Володимир-Буд» не виявлено та вказаним відповідачем не надано жодного заперечення проти виділу частини майна товариства, пропорційної його частці у статутному капіталі, позовні вимоги щодо виділу частини майна ПП «Володимир-Буд» та звернення стягнення на нього для задоволення кредиторських вимог є обґрунтованими і такими що підлягають до задоволення. Посилання представника відповідача ПП «Володимир-Буд» на те, що вказане майно є власністю членів ЖБК «Моноліт-2010» не знайшло свого підтвердження, оскільки під час пояснень третіх осіб-членів ЖБК «Моноліт-2010» вони чітко вказали на те, що вони давали кошти особисто [PERSON] але щодо будівництва, яких квартир так жодного доказу і не було надано. Посилання представника третьої особи ЖБК «Моноліт-2010» щодо неможливості застосування статті 149 Цивільного кодексу України до приватного підприємства спростовується вищенаведеними нормами чинного законодавства, а саме застосування до них аналогії права. Крім того, судом встановлено, що 27.08.2008 року на спірне нерухоме майно було зареєстровано обтяження на підставі договору іпотеки від 27.08.2008 року та іпотекодержателем за даним договором виступає ПАТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується копією відповідної Інформаційної довідки. Згідно ч. 1 ст. 589 ЦК України, ст. 19 Закону України «Про заставу», ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Суд звертає увагу на те, що задоволення позову не порушує права ПАТ КБ «ПриватБанк» як іпотекодержателя, оскільки позивач не просить оформити за ним право власності а тільки просить виділити частку з можливістю подальшого звернення стягнення на неї в порядку Закону України «Про виконавче провадження». Також, суд звертає увагу на твердження третіх осіб про те, що вони надавали особисто кошти відповідачу [PERSON] на будівництво спірного майна та зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Ст. 526 Цивільного кодексу визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Разом з цим, третіми особами не надано жодного доказу того, що вони зверталися до [PERSON] щодо виконання ним взятих на себе зобовязань. Більш того, як зазначають самі ж треті особи вони не заявляли жодних претензій до [PERSON] З приводу твердження третьої особи ЖБК «Моноліт 2010» про те, що в них є договір на будівництво укладений між ним та ПП «Володимир Буд», то суд зазначає наступне. Як вбачається із договору укладеного між ЖБК «Моноліт 2010» та ПП «Володимир-Буд» від 02.08.2011р. із всіма додатковими угодами до них то право власності після збудованого обєкту належить виключно ПП «Володимир-Буд». Отже, третя особа ЖБК «Моноліт 2010» має право вимагати від ПП «Володимир-Буд» повернення коштів вкладених в будівництво. Щодо тверджень представника відповідача ПП «Володимир-Буд» про те, що спірне майно збудоване за рахунок коштів інвесторів за якими закріпленні відповідні квартири, то суд критично ставиться до таких тверджень, оскільки представником відповідача ПП «Володимир-Буд» не надано жодного письмового доказу на підтвердження вказаного. В свою чергу підчас виступів третіх осіб відповідачів [PERSON], яка на підставі довіреності представляє інтереси [PERSON], [PERSON], [PERSON] який на підставі довіреності представляє інтереси [PERSON], [PERSON] який на підставі довіреності представляє інтереси [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON], які чітко вказали, що між ними та ПП «Володимир-Буд» жодних договорів неукладалось. Також, суд вказує на те, що ним не одноразово оголошувалися перерви та відкладався розгляд справи по клопотанням представника відповідача ПП «Володимир-Буд» з метою надання останнім письмових доказів в підтвердження наданих усних пояснень, але представник ігнорував надане йому право ст.ст. 10,60 ЦПК України і як наслідок жодних доказів в підтвердження своїх усних заперечень так і не було надано. Отже, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до ПП «Володимир-Буд», [PERSON] треті особи ПАТ КБ «ПриватБанк» доведений належними та допустимими доказами, а його порушене право підлягає відновленню шляхом повного задоволення його позовних вимог. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved