Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ПАТ «Страхова Група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 07.07.2014 року, перебуваючи на відпочинку в Республіці Болгарія стався страховий випадок, застрахована особа неповнолітня донька позивача [PERSON] різко захворіла. На виконання вимог Цивільного кодексу України, Закону України «Про страхування» та Договору страхування ТА №38/27-071606 (надалі Поліс) від 26.03.2014 року, укладеного між позивачем та ПАТ «Страхова Група «ТАС», ним в порядку передбачениому законодавством та договором було проінформовано відповідача через асистанса страховика про настання страхового випадку. Відповідно до медичного заключення виданого Медичним центром лікарнею «Нептун Біч» у [PERSON] було встановлено наступний діагноз: Гостра вірусна інфекція. Гострий гастродуоденіт. Довготривала висока температура, скарги на блювоту і діарею, та визначено тривалість лікування з 07.07.14р. по 09.07.14р. /3 дні/. Позивач вказує, що ним були виконані всі вимоги угоди добровільного страхування однак не зважаючи на це, йому було двічі безпідставно відмовлено відповідачем (лист від 21.08.2014 року та 03.10.2014 року) у виплаті суми страхового відшкодування. Позивач просить суд стягнути з ПАТ «Страхова Група «ТАС» страхову виплату у сумі 679 євро (еквівалент 11108,44 грн.) та судові витрати по справі. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві та просить задовольнити їх. Крім того просить стягнути з відповідача в його користь 3000 гривень витрат, понесених на правову допомогу. Представник відповідача Сорочук М.Ю. в судовому засіданні 24.11.2014 року проти позову заперечила, покликаючись на те, що в порушення умов кладеного договору, позивач, як страхувальник, не повідомив сервісний центр страхової групи про настання страхового випадку перед тим, як звернутись по допомогу до відповідного закладу чи лікаря та не погодив із страховою групою або асистансом звернення до медичного закладу. Разом з тим не заперечила, що таке повідомлення страхувальника було після звернення до медичного закладу, але не пізніше 24 години з моменту настання події. В судове засідання 25.11.2014 року представник відповідача не з'явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, при причини неявки суд не повідомила. Тому суд ухвалив розгляд справи провести у відсутності представника відповідача. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, показання свідків, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено що 26.03.2014 року на підставі Закону України «Про страхування», Правил добровільного страхування медичних витрат, Правил добровільного страхування від нещасних випадків АТ «СГ «ТАС»(приватне) між позивачем та АТ «Страхова Група «ТАС»(приватне) було укладено договір страхування(Поліс страхування) ТА №38/27-071606. Відповідно до даного Полісу було застраховано життя та здоров'я дочки позивача [PERSON], [INFO]. Згідно п. 2.2.1 Полісу страховим випадком є звернення застрахованої особи (її представника) через асистанс або самостійно за медичною допомогою до медичного закладу, зокрема внаслідок: раптового захворювання, що сталося несподівано в період дії страхового захисту, становить загрозу для життя та здоров'я застрахованої особи та вимагає надання медичної допомоги. Відповідно до п. 3.1. Полісу витрати на лікування - це витрати, що виникли при наданні невідкладної медичної допомоги застрахованій особі і включають в себе: - надання стаціонарної допомоги в медичних закладах (медикаментозне лікування, діагностичні та лікувальні процедури, оперативні втручання, використання для лікування будь якого медичного обладнання, консультаційні послуги і винагороди медичному персоналу, вартість перебування у палатах в тому числі реанімаційних, харчування під час перебування у стаціонарі згідно з нормативами передбаченими у даному медичному закладі); - надання амбулаторної допомоги в медичному закладі або дипломованим лікарем (консультації, лікарські послуги, діагностичні дослідження, медикаменти, перев'язувальні засоби, необхідні засоби фіксації); - витрати на транспортування Застрахованої особи до найближчого медичного закладу, лікаря, або до спеціалізованого медичного закладу тощо. 07.07.2014 року стався страховий випадок, застрахована особа [PERSON] різко захворіла. Пунктом 10.1 Умов страхування до Полісу визначено, що у разі настання страхового випадку страхувальник (застрахована особа, або особа що представляє її інтереси) перед тим як звернутись по допомогу до відповідного закладу чи лікаря, зобов'язаний негайно, в будь-який час доби, але не пізніше 24 годин з моменту настання події звернутись в цілодобовий сервісний центр асистансу страховика за телефоном вказаним в основній частині договору, або іншим чином. Як випливає із пояснень наданих позивачем вночі 07.07.2014 року, коли ситуація була критичною він, а також члени його родини, що перебували з ним на відпочинку телефонували на номер, вказаний у полісі, з двох мобільних телефонів, але додзвонитись не змогли. Після цього позивач звернувся на рецепцію готелю, пояснив ситуацію і попросив передзвонити на вказаний в Полісі номер. В результаті приїхала швидка допомога. Зранку, як тільки стало можливим здійснити дзвінок із стаціонарного телефону, позивач повторно зателефонував асистансу страховика з метою повідомлення про випадок. Повторний дзвінок не заперечила в судовому засіданні представник відповідача. Зазначені вище події та обставини повідомлення асистансу страховика про настання страхового випадку підтверджуються показаннями свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 981 ЦК, ч. 2 ст. 18 Закону України «Про страхування» факт укладення договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Стаття 991 ЦК України та ст. 26 Закону України «Про страхування» передбачають підстави для відмови від здійснення страхової виплати. При цьому відповідно до ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: - навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов'язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації; - вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; - подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку; - одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; - несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; - наявності інших підстав, встановлених законом. У системному зв'язку з п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК, яким на страхувальника покладено обов'язок повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором, правове значення має повідомлення страховика про настання страхового випадку у строк, який дає страховику можливість дослідити обставини справи та дійти висновку про визнання його страховим випадком чи відмову в цьому. Сам факт порушення страхувальником визначеного договором страхування строку подання документів, що стосуються страхового випадку, за наявності факту своєчасного повідомлення страховика про настання страхового випадку не може бути підставою для відмови від здійснення страхової виплати. У судовому засіданні представник відповідача не заперечувала факт настання страхового випадку, що стався із застрахованою особою [PERSON], а лише вказувала на порушення порядку повідомлення відповідача про настання страхового випадку, що стало підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Разом з тим, така позиція відповідача не заслуговує на увагу, оскільки у відповідності до вимог ст. 991 ЦК України коли виникає страховий випадок, страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись окремо у кожному випадку. Зокрема, несвоєчасне повідомлення страховика про настання страхового випадку саме по собі не може бути підставою для відмови від страхового відшкодування, а лише в тому випадку, коли воно позбавляє страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком, тобто якщо буде доведено, що відсутність у страховика відомостей про це могло вплинути на його обов'язок виплатити страхове відшкодування. Слід також враховувати, що закон пов'язує обов'язок страховика здійснити відшкодування саме зі страховим випадком, а не з наданням певних доказів страхувальником. Як було встановлено судом в ході розгляду справи позивачем було виконано вимоги чинного законодавства та Договору страхування ТА №38/27-071606 від 26.03.2014 року та в порядку передбаченому чинним законодавством та Полісом повідомлено асистанса страховика про настання страхового випадку. Даний факт додатково підтверджується заявкою на перегляд рішення по страховій справі від 03.09.2014 року за підписом в.о. директора Волинського РД АТ «СГ «ТАС»» Ю.А.Дмитрука. Таким чином Відповідач в день коли стався страховий випадок отримав всю необхідну інформацію в час та спосіб який не позбавив його можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком, чи ні. Крім того, з метою отримання страхового відшкодування позивачем по справі було своєчасно та в повному обсязі подано необхідний пакет документів відповідачу, що не заперечувалось представником відповідача. Згідно ч.3 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений законом. Отже, відповідач незаконно відмовив [PERSON] у виплаті страхового відшкодування, а тому позов слід задовольнити та стягнути з відповідача в користь позивача таке відшкодування. Разом з тим, позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Про те, що витрати на лікування дитини склали 679 євро позивач підтвердив належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи. Факт оплати позивачем наданих послуг самостійно та вказана сума сторонами не оспорюється. Згідно п.8.1.3 договору страхування застрахованій особі (страхувальник), що самостійно оплатила надані послуги, виплата страхового відшкодування застрахованій особі здійснюється в національній валюті України по курсу НБУ України на день настання страхового випадку. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягнути суму страхового відшкодування в розмірі 10870,79 грн., що станом на день настання страхового випадку 07.07.2014 року згідно курсу НБУ України (100 Євро становить 1601 грн.) становило 679 Євро. Відповідно до змісту ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Таку допомогу надав позивачу адвокат [PERSON], якому позивачем було сплачено за надання правової допомоги 3000 грн., що стверджується відповідним договором від 14.10.2014 року та квитанцією до прибуткового касового ордера від 14.10.2014 року №3та актом приймання-передачі наданих юридичних послуг від 24.11.2014 року(а.с.25,26,56). Виходячи з розрахунку витраченого часу на надання правової допомоги, з врахуванням вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягнути також 3000 грн. витрат на правову допомогу та в дохід держави 243,60 грн. судового збору. Отже, на основі викладеного суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та з відповідача ПАТ «Страхова Група «ТАС» в користь [PERSON] слід стягнути 10870,79 грн. страхового відшкодуванн, 3000 грн. за надання правової допомоги, всього на суму 13870,79 грн. та в дохід держави - 243,60 грн. судового збору. На підставі ст.ст.979-984, 988-991 ЦК України, Закону України «Про страхування»,

Outcome: partial