Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 23 вересня 2006 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] (далі - відповідач) у відділі реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції Запорізької області (далі - ВРАЦС Куйбишевського РУЮ), актовий запис №46. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. З 23 вересня 2006 року по жовтень 2007 року сторони проживали разом в [ADDRESS] Однак спільне життя не склалося через постійні сварки, такі стосунки стали нестерпними, тому позивач у жовтні 2007 року переїхала на постійне місце проживання до своїх батьків в [ADDRESS]. намагання позивача зберегти сім'ю не дали позитивного результату. З лютого 2012 року по лютий 2013 року сторони знову стали проживати разом в [ADDRESS] з надією зберегти сім'ю, але все марно і сварки знову повторилися та їх свідком неодноразово ставала донька. Відповідач не здатний підтримувати нормальну атмосферу в сім'ї. У лютому 2013 року позивач припинила з відповідачем шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Позивачка просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка в судове засідання не з'явилася, до суду 12 травня 2014 року подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями. Враховуючи викладене, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення), відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних обставин. Матеріалами справи встановлено, що 23 вересня 2006 року між сторонами був укладений шлюб, який зареєстрований у ВРАЦС Куйбишевського РУЮ, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 46, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 23 вересня 2006 року (а.с.9). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20 лютого 2007 року (а.с.10). Шлюбні відносини сторін припинені з лютого 2013 року. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Питання щодо розподілу майна, що є їх спільною власністю та утримання дитини між ними не виникає. Відповідно до ст. 105 Сімейного Кодексу України (далі - СК України), шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що родина сторін розпалася остаточно та поновлена бути не може, оскільки через відсутність порозуміння сторони втратили один до одного почуття любові та поваги. Як у позивача, так і відповідача по справі було достатньо часу для вирішення питання щодо збереження родини та примирення, однак позивачка наполягає на розірванні шлюбу. При таких обставинах суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно і відновлена бути не може. Враховуючи те, що суд задовольняє позов [PERSON] про розірвання шлюбу, усі понесені нею судові витрати повинні бути стягнуті з іншої сторони, тобто з відповідача, а саме судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved