Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Незвиської сільської ради, в якому просить визнати за ним право власності на будинковолодіння: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Позовні вимоги позивач мотивував тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , внаслідок чого відкрилася спадщина. Згідно заповіту від 12.12.2013 житловий будинок в [ADDRESS] , а також земельні ділянки спадкодавець [PERSON] заповів позивачу. Позивач звернувся до державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори, де отримав свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом на земельні ділянки для ведення сільськогосподарського товарного виробництва. Однак, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька на житловий будинок [ADDRESS] в зв`язку з тим, що станом на 15.04.1991 в спадковому будинку крім [PERSON] проживала його дружина - мати позивача [PERSON] . Будинковолодіння відносилось до колгоспного двору, отже вони двоє були співвласниками. Мати позивача [PERSON] померла [INFO] . [PERSON] постійно проживав разом із дружиною на час відкриття спадщини, тому, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки не заявив про відмову від спадщини. За життя батько не встиг оформити відповідні документи на успадковану частину житлового будинку, однак в заповіті вказав, що йому належить ціле будинковолодіння. Спадкове будинковолодіння знаходиться в [ADDRESS] та складається з житлового будинку, загальною площею 54,0 м.кв., погребу площею 22,2 м.кв., сараю площею 25,0 м.кв., сараю площею 34,6 м.кв., сараю площею 14,1 м.кв., сараю площею 9,6 м.кв., сараю площею 20,5 м.кв., сараю площею 11,4 м.кв., вбиральні, площею 1.5 м.кв. Через відсутність документа про власність позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. В підготовчому засіданні позивач підтримав позов з наведених в ньому підстав, просить позов задовольнити. Представник Незвиської сільської ради в підготовче засідання не з`явився. Незвистька сільська рада подала до суду заяву про розгляд справи без представника сільської ради, позов визнає. Передбачених ч.2 ст.198 ЦПК України підстав для відкладення підготовчого засідання судом не встановлено, судом прийнято рішення про проведення підготовчого засідання за відсутності представника відповідача. Частина 3 ст.200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідач Незвиська сільська рада позов визнає, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у підготовчому засіданні. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. З копії свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 31 серпня 1988 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 148 від 10 серпня 1988 р., слідує, що в цілому будинковолодіння, яке складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд, що розташоване в [ADDRESS] дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Про те, що житловий будинок, в якому проживав [PERSON] , [INFO] , розташований в [ADDRESS] , свідчить довідка № 290, видана 17.03.2016 виконкомом Незвиської сільської ради Станом на 15.04.1991 в житловому будинку в [ADDRESS] були зареєстровані: голова господарства [PERSON] , [INFO] , дружина [PERSON] , [INFO] ; двір колгоспника, що стверджується довідкою № 639, виданою 15.11.2018 виконкомом Незвиської сільської ради. За заповітом, посвідченим 12.12.2013 секретарем Незвиської сільської ради, зареєстрованим в книзі нотаріальних дій за № 69, [PERSON] , [INFO] , житель [ADDRESS] , на випадок своєї смерті житловий будинок із господарськими будівлями в [ADDRESS] , майно, яке знаходитиметься в даному будинку і господарських спорудах, а також земельну ділянку для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель (присадибну ділянку), земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, земельні паї (частки) і інше майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, все те, що йому за законом належатиме заповів своєму сину [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] у віці 84 роки, актовий запис № 1839 від 02 грудня 2014 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 02 грудня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1273 ЦК спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. [PERSON] , [INFO] , на день смерті ( [INFO] ) проживав і був зареєстрований в житловому будинку в [ADDRESS] ; на день його смерті в господарстві ніхто не проживав та не був зареєстрований, що підтверджується копією довідки № 491, виданої 26.05.2015 виконкомом Незвиської сільської ради. Дружина [PERSON] - [PERSON] померла раніше нього, [INFO], актовий запис за № 12 від 15 жовтня 2009 р. в Книзі реєстрації смертей, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 15 жовтня 2009 року Незвиською сільською радою. [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, прийняв спадщину після смерті дружини [PERSON] , оскільки проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою № 458, виданою 27.05.2019 виконкомом Незвиської сільської ради. Із копії спадкової справи № 719/2011, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , подав нотаріусу заяву про відмову від успадкування земельних ділянок (паїв), що належали його дружині [PERSON] згідно Державних актів на земельні паї серії [NUMBER], серії [NUMBER] , серії [NUMBER] на користь дочки [PERSON] . Позивач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26 серпня 1966 року Обертинським рай бюро ЗАГС Станіславської області, запис за № 9 від 08 квітня 1959 в книзі записів актів громадянського стану про народження. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Із копії спадкової справи № 121/2015, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини за заповітом. Йому 28 жовтня 2016 р. видано три свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстровані в реєстрі за № № 866, 867 та 868, на належні спадкодавцю земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Незвиської сільської ради та належали померлому на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки відповідно серії [NUMBER], серії [NUMBER] , серії [NUMBER] . Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, мають обов`язкову частку в спадщині [PERSON] , - судом не встановлено. До складу спадщини [PERSON] входить також житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори Білоконь К.С. № 1038/02-31 від 26.07.2016 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на житловий будинок [ADDRESS] з посиланням на те, що вищезгадане господарство, головою якого був [PERSON] , відносилось до колгоспного двору, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 р., належить відповідна частка житлового будинку, проте частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. З копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , виготовленого 29.02.2016, встановлено, що житловий будинок збудований в 1952 р., господарські будівлі та споруди - в 1952, 1971, 1990 роках. Їх ринкова вартість станом на 29.01.2019 становить 97200 грн., що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТВО «Придністров`я». Судом встановлено, що позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті батька [PERSON] , фактично став власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] судом не встановлено, Незвиська сільська рада не заперечує відносно задоволення позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved