Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

[PERSON] , жителька [ADDRESS] , звернулась в суд з позовом до Петрилівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, розташованої по вул. Шевченка, 29, в с. Петрилів Тлумацького району Івано-Франківської області, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Свої вимоги обґрунтовувала тим, що оскільки вона пропустила строк для прийняття спадщини після смерті матері, в нотаріальному порядку їй було запропоновано звернутись до суду з метою визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини. Причиною пропущення шестимісячного строку для прийняття спадщини було те, що вона з 06.09.2016 року по 06.07.2019 року перебувала за межами державного кордону України, що позбавило її можливості вчасно звернутись до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 25.07.2019 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження та справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження, призначивши підготовче судове засідання. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву. В підготовче судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, однак у позовній заяві просила розгляд справи провести без її участі. Представник відповідача - Петрилівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить розгляд справи провести у його відсутності. У зв`язку з неявкою в підготовче судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав: Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності від 03.11.2009 року, копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.11.2009 року та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 22.07.2019 року [PERSON] на праві приватної власності належить домоволодіння, що розташоване по [ADDRESS] (а.с. 9, 10). Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статтей 126, 133, 135 СК України від 24.07.2019 року [PERSON] являється матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с. 20). 13.05.1978 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно шлюбне прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб (а.с. 11). [INFO] [PERSON] (чоловік) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). [INFO] [PERSON] (свекруха) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). Ще за життя [PERSON] (свекруха) посвідчила на ім`я [PERSON] заповіт, яким заповіла їй все належне на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 07.08.2015 року (а.с. 5). Позивачка пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини за заповітом через те, що вона у період з 06.09.2016 року по 06.07.2019 року перебувала за межами державного кордону України - у Республіці Польща, що підтверджується паспортом громадянина України для виїзду за кордон [PERSON] , який містить візу з штампами, а саме: за напрямком в`їзд 06.09.2016 року пункт пропуску Корчова (Республіка Польща); за напрямком виїзд 06.07.2019 року пункт пропуску Корчова (Республіка Польща) (а.с. 33-35). Звернувшись до приватного нотаріуса Тлумацького районного нотаріального округу Водославської Н.В., позивачка отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що вона пропустила термін для прийняття спадщини, що підтверджується листом приватного нотаріуса Тлумацького районного нотаріального округу Водославської Н.В. № 489/02-14 від 22.07.2019 року (а.с. 8). Згідно відповідей державного нотаріуса Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 519/01-16 від 08.08.2019 року (а.с. 36) та приватних нотаріусів Тлумацького районного нотаріального округу Дузінкевич С.М. № 01-16/637 від 29.07.2019 року (а.с. 30) та [PERSON] № 499/01-16 від 26.07.2019 року (а.с. 29) спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, може звернутись до суду з проханням про встановлення йому додаткового строку для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Проте, з відповідей нотаріусів встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, а тому нотаріуси жодних дій для повідомлення позивачки про відкриття спадщини не вчиняли, її виклик як спадкоємиці за заповітом не здійснювали, у тому числі і шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року). Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Судом установлено, що шестимісячний строк подання позивачкою заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (свекруха) сплив 11 червня 2019 року, а позов до суду вона пред`явила 24 липня 2019 року, тобто пропущений нею строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним. Аналогічну позицію висловив і Верховний суд у своїй Постанові від 17.10.2018 року під час касаційного розгляду справи № 681/203/17-ц з аналогічними обставинами. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позивачка пропустила строк для звернення в нотаріальну контору з метою прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] (свекруха) з поважних причин, оскільки вона перебувала за межами державного кордону України, що позбавило її можливості реалізувати своє право та вчасно подати заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи вищенаведене, позивачці слід визначити додатковий строк, достатній для подання нею в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачці слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову. На підставі ст.ст. 1233, 1234, 1235, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved