Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за розпискою. Свої вимоги мотивує тим, що 18.01.2014 року відповідач [PERSON] звернувся до нього з проханням позичити йому грошові кошти в сумі 135000 гривень, що в еквіваленті за курсом НБУ складало 16\~889,77 доларів США, станом на день передачі грошової суми, що зазначена в розписці. Оскільки він мав таку суму, то погодився йому позичити за умови повернення до 01 липня 2014 року. Саме на таких умовах між ними був укладений усний договір позики, а відповідачем власноручно написано розписку, в якій зазначено порядок та строки повернення коштів. Однак, свої зобовязання відповідач так і не виконав, в звязку з чим 27.02.2015 року він надіслав йому претензію щодо повернення коштів, а 20.04.2016 року повторно надіслав заяву-претензію, в якій провів перерахунок суми позики пропорційно зміні валютного курсу, та з урахуванням повернутих відповідачем 700 доларів США, просив негайно повернути грошові кошти в розмірі 411867,75 грн. та вказав, що в разі невиконання зобовязань він буде звертатися до судових органів із відповідною позовною заявою про стягнення грошових коштів та додаткових фінансових санкцій, в тому числі пені із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, 3 % річних, судових витрат та витрат на правову допомогу. Станом на 13.12.2016 року сума боргу складає 16190 доларів США, що еквівалентно 423\~692,3 грн. в перерахунку по курсу НБУ. В звязку з вище викладеним він звернувся до суду з вказаним позовом. В судове засідання позивач не зявився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак до початку судового засідання подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити, щодо прийняття судом заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень. Причину неявки в судове засідання відповідач суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що 18 січня 2014 року [PERSON] та [PERSON] уклали в письмовій формі договір позики грошей на суму 135000 гривень, відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] суму грошей, а останій мав повернути борг в повному обсязі до 01 липня 2014 року. Даний факт підтверджується копією розписки від 18.01.2014 року, наданою позивачем до позовної заяви. 17.08.2016 року відповідач [PERSON] підтвердив факт того, що 18.01.2014 року він отримав він позивача гроші в сумі 135000 грн. Еквівалент до долара США на той період становив 16600 доларів США, та вказану суму він зобов'язується повернути громадянину [PERSON] до 01.12.2016 року. Даний факт підтверджується копією розписки, яку позивач подав до суду. Позивач звертався до відповідача з листами щодо повернення грошових коштів, що підтверджується претензією від 27.02.2015 року та заявою-претензією від 20.04.2016 року, копії яких містяться в матеріалах справи. За ч.1 ст. 1046 ЦК, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до вимог ст. 1047 договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Отже, на підтвердження вимог названого закону відповідач видав позивачеві розписку про позичені гроші, яка ніким не оспорюється. Така форма надана договору за бажанням сторін. Письмова форма договору внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13 та у справі № 6-79цс14 від 02.07.2014 року. За правилами ст. 526 ЦК, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Оскільки у боржника відсутній борговий документ чи розписка про виконання ним своїх зобов'язань повністю або частково, такий документ знаходиться у позивача, суд приходить до висновку, що відповідачем зобов'язання належним чином не виконані. Вказані факти підтверджуються поданою до суду заявою позивача разом з доданими копіями розписок. Таким чином, матеріалами справи встановлено, що відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором позики, борг в сумі 16190 доларів США, що еквівалентно 423\~692,30 грн. в перерахунку по курсу НБУ (станом на 13.12.2016 року - 1 долар США становить 26,17 грн.) позивачу не повернув, а тому вимога про стягнення з відповідача вказаної суми боргу підлягає до задоволення. З врахуванням вищенаведеного, оскільки даних щодо не написання відповідачем розписки про отримання коштів у справі немає, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення боргу за борговою розпискою є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Оскільки позивачем заявлено вимогу про стягнення боргу в сумі 423\~692,30 грн., виходячи з принципу диспозитивності, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути саме дану суму боргу. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 4236,92 грн. та понесені ним витрати, повязані з наданням правової допомоги в сумі 1378 грн.

Outcome: approved