Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON], третя особа Ладижинська міська рада Вінницької області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання. В позовній заяві зазначив, що 17.01.2003 року шлюб між ним та [PERSON] був розірваний. З цього часу відповідачка в квартирі [ADDRESS] не проживає. Зазначив, що 28.04.2016 року [PERSON] продала йому належну їй ? частку квартири. На даний час він є власником всієї квартири [ADDRESS]. Після оформлення договору купівлі-продажу частки квартири він просив відповідачку добровільно знятися з реєстрації, але вона відмовилася. Реєстрація відповідача в його квартирі перешкоджає провести ремонтні роботи та здійснити продаж квартири. Тому позивач вимушений звернутися до суду та просити визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняти її\~ з реєстрації місця проживання. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON]\~ в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Не заперечували проти ухвалення заочного рішення по справі. Позивач додатково пояснив, що відповідач не проживає в м. Ладижин, де вона проживає йому невідомо. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася. Заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не подала. В поштовому повідомленні, яке повернулося з поштового відділення до суду, розписався позивач [PERSON], так як відповідачка не проживає за вищезазначеною адресою. За таких обставин, зважає чи на те, що поштова кореспонденція направлялась відповідачу за зареєстрованою адресою місця проживання, а позивач вказує, що йому невідоме фактичне місце проживання відповідача, відповідно до ст. 74 ЦПК України, суд вважає, що судовий виклик вручено відповідачеві належним чином. \~ \~ \~ \~Зважаючи на неявку відповідача, повідомленого належним чином, судом, за згодою позивача та його представника було ухвалено розглядати справу заочно на підставі наявних у ній даних чи доказів. Представник третьої особи Ладижинської міської ради будучи належним чином повідомленим в судове засідання не зявився, заперечень проти позову, клопотань про розгляд справи у його відсутність суду не надав. Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши докази по справі,\~суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 17.01.2003 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. З цього часу відповідач в квартирі [ADDRESS] не проживає. 28.04.2016 року [PERSON] продала [PERSON] належну їй ? частку квартири. На даний час позивач є власником квартири [ADDRESS]. З копії рішення виконавчого комітету Ладижинської міської ради народних депутатів №218 від 06.09.1993 року вбачається, що було безоплатно передано у власність квартиру [PERSON] та [PERSON] в рівних частках за адресою: буд.9, кв.56. З копії свідоцтва про право власності на житло №1018 від 18.10.1993 року вбачається, що виконавчий комітет Ладижинської міської ради народних депутатів посвідчує, що квартира №56, буд.№9 в м.Ладижин дійсно належить на праві спільної власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. З копії свідоцтва про розірвання шлюбу виданого Ладижинським відділом реєстрації актів громадського стану Вінницької області 17.01.2003 року вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. З копії договору купівлі-продажу частки квартири, посвідченого державним нотаріусом Другої Тростянецької державної нотаріальної контори Вінницької області 28.04.2016 року вбачається, що [PERSON] продала належну їй ? частку квартири, [PERSON]. Свідок [PERSON] суду показав, що він проживає в тому ж будинку що й позивач. Повідомив, що [PERSON] з 2000 року в даній квартирі разом з [PERSON] не проживає. З тих пір він ні її а ні її речей в квартирі не бачив, хоча інколи заходив в гості до сусіда [PERSON] Відповідно до ст. 47 Конституції Україникожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Встановлено, що відповідач виселився із спірного житла добровільно. Про це зазначили як позивач, так і свідок. Що підтверджується також і тривалим часом не проживання відповідача у квартирі та укладеним договором про продаж частки квартири. Судом встановлено, що відповідач не проживає у спірному житлі без поважних причин понад один рік; будь-якої домовленості про збереження за відповідачем житлової площі на період її відсутності не існує. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON], будучи зареєстрованою в належній позивачу квартирі, втратила право користування даною квартирою і [PERSON] як\~ власник майна, має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування своїм майном шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог в частині зняття відповідача з реєстрації місця проживання, суд виходить із такого. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.\~ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місце проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Ураховуючи викладене, за наявності рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням окремого рішення суду щодо зняття особи з реєстрації місця проживання не потребується. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, тому відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір та половину понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: partial