Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

[PERSON], діючи в особі представника [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання довіреності удаваним правочином, визнання права власності на майно. Свій позов обґрунтовує тим, що між ним і [PERSON] було досягнена домовленість щодо продажу належного останній автомобіля «RENAULT», державний номерний знак [NUMBER] за 7800дол.США. Позивачем умови домовленості були виконані і передано грошові кошти в обумовленій сумі, що підтверджується відповідною розпискою від 10.11.2007р., складеною присутності свідків. На виконання досягнутих домовленостей 25 вересня 2007 року [PERSON] уповноважила його, шляхом видачі довіреності, розпоряджатися належним їй на праві власності автомобілем марки «RENAULT», державний номерний знак [NUMBER]. На підставі довіреності йому надано право експлуатувати вказаний автомобіль та ряд інших повноважень, що зазначені в довіреності. Після цього він вільно та безперешкодно володіє транспортним засобом, але позбавлений можливості самостійно зареєструвати за собою право власності на транспортний засіб, оскільки постановою державного виконавця накладено арешт на вказаний автомобіль, як на майно відповідача. У відповідності до\~ст. 235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.\~\~ Вважає, що в дійсності між ним та відповідачкою був укладений не односторонній правочин у вигляді довіреності на право володіння, користування та розпорядження транспортним засобом, а договір купівлі-продажу на підставі якого відповідачка передала у його власність автомобіль, а він прийняв його та сплатив за нього грошову суму, визначену між сторонами. Тому довіреність була видана відповідачкою виключно з метою приховання іншого правочину, договору купівлі-продажу, який він з відповідачкою насправді вчинили, тому до відносин учасників даного правочину необхідно застосовувати відповідні правила правочину, який сторони мали на увазі, оскільки воля сторін в удаваному правочині була спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені довіреністю. Вони свідомо документально оформили її, але насправді між ними були встановлені правовідносини купівлі-продажу транспортного засобу. Просив суд визнати односторонній правочин, яким є довіреність, видана [PERSON] на ім`я [PERSON] щодо володіння, користування і розпорядження, транспортним засобом від 25 вересня 2007 року удаваним правочином, вчиненим з метою приховання іншого правочину, договору купівлі-продажу транспортного засобу марки «RENAULT», державний номерний знак [NUMBER]. та визнати за [PERSON] право власності на автомобіль «RENAULT», державний номерний знак [NUMBER]. Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 20 березня 2017 року до участі в справі, в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору були залучені [PERSON] та [PERSON]. В судовому засідання представник позивача\~[PERSON] та позивач [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити повністю з підстав, викладених у позові. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала. Пояснила, що не може на даний час переоформити автомобіль на ім.`я позивача, оскільки відділом ДВС на нього накладено арешт у виконавчому провадженні де вона є боржником. Треті особи в судове засідання не з`явились, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САС №005420, автомобіль марки «RENAULT» модель Safrane 3.0 V6 RTX, 1994 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] 25 вересня 2007 року [PERSON] видала довіреність, яка посвідчена [PERSON], приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу. Відповідно вказаної довіреності [PERSON], за попередньо досягнутою домовленістю сторін, цією довіреністю уповноважила [PERSON] або [PERSON] або [PERSON], (кожен має право діяти самостійно) розпоряджатися ( продати, обміняти, здати в оренду, тощо) належним їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта) серії САС №005420, виданого РЕГ 5 МВ ДАІ м. Звенигородка Черкаської області 31.10.2006 року автомобілем марки «RENAULT» модель Safrane 3.0 V6 RTX, 1994 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. Довіреність видана з правом передовіри повноважень третім особам та з правом використання автомобіля за межами України на десять років тобто до 25 вересня 2017 року. Як вбачається з розписки від 10.11.2007 року, [PERSON] продала [PERSON] автомобіль «RENAULT» модель Safrane 3.0 V6 RTX, 1994 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] за 7800 дол. США. Кошти отримала. Суд вважає, що доводи позивача про те, що під довіреністю від 25 вересня 2007 року приховувався договір купівлі-продажу автомобіля, не можуть стати підставою для задоволення позову, так довіреність не надає права власності. Згідно з п. 3 ч. 1ст. 208 ЦК України правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених ч.1ст. 206 цього Кодексу, належить вчиняти у письмовій формі. Такого правочину сторони не укладали, відповідачка продовжувала бути власником спірного автомобіля Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Суд вважає, що фактично сторонами умови договору виконані не були, дорученням істотні умови договору купівлі-продажу не передбачені. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Правочин купівлі-продажу укладається в письмовій формі та посвідчується нотаріально. Суд вважає, що між позивачем та відповідачем договір купівлі-продажу не укладався. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В межах діючого законодавства України існує спеціальний порядок купівлі - продажу транспортних засобів, що регламентується Законом України «Про дорожній рух» та Постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 p. N 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх і типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів». Зокрема ст.34 вказаного Закону передбачає обов'язкову реєстрацію транспортного засобу при вчиненні угоди про його придбання. А п.8 Постанови Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 p. N 1388 обов'язковою умовою для укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу передбачає його попереднє зняття в установленому порядку з обліку в уповноважених органах МВС. Пунктами 7, 8 Порядку державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України N 1388 від 7 вересня 1998 року, передбачено, що власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи або їх представники зобов'язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання,\~\~отримання,\~\~ввезення, митного оформлення (далі - правомірність\~\~придбання)\~\~транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в уповноважених органах МВС, крім зазначених\~\~у\~\~цьому\~\~пункті\~\~документів,\~\~що\~\~підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою уповноваженого органу МВС про зняття транспортного засобу з обліку. Переобладнання (крім переобладнання\~\~для\~\~роботи на газових паливах), відчуження, передача\~\~права користування і (або) розпорядження придбаних транспортних засобів, не зареєстрованих у уповноважених органах МВС, не допускається. Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з\~\~обліку,\~\~відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків. Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль «RENAULT» модель Safrane 3.0 V6 RTX, 1994 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] з обліку в уповноважених органах МВС не знятий. Його перереєстрація на позивача не проводилася. Відповідно до п.3 ч.1ст.3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору. Принцип свободи договору передбачає, як це закріплено у ст.627 ЦК України, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір належить до юридичних фактів, на основі яких виникають зобов'язання. В договорі виявляється воля не однієї особи (сторони), а двох чи декількох, причому волевиявлення учасників за своїм змістом мають збігатися і відповідати одне одному. Надана позивачем розписка про отримання коштів не може бути належним доказом, що підтверджує оплату автомобіля з метою відчуження. Право користування (керування) автомобілем передбачено довіреністю, виданою на імя позивача. Відповідно дост.244 ЦК України довіреністю є письмовий документ , що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Згідност.238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах. В звязку з цим\~з метою захисту цивільних прав та інтересів законом встановлена заборона укладення правочину представником відносно себе особисто. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону. Право власності на автомобіль не перейшло у встановленому порядку від відповідача до позивача. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.\~Суд вважає, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Оскільки немає підстав для визнання довіреності удаваним правочином, то відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на автомобіль «RENAULT» модель Safrane 3.0 V6 RTX, 1994 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. Разом з тим, відповідно до ст.. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.\~В даному випадку, на думку суду, визнання відповідачем позову суперечить закону, а тому воно не може бути прийняте судом. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed