Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Грішакової Оксани Вікторівни, [PERSON], [PERSON], треті особи: [PERSON], Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про визнання недійсною довіреності, незаконними дій нотаріуса, відшкодування заподіяної ним моральної шкоди, визнання права власності на автомобіль та витребування автомобілю з чужого незаконного володіння. В позовній заяві, уточнивши позовні вимоги, просить суд визнати недійсною довіреність від 29.04.14 року, видану [PERSON] та посвідчену приватним нотаріусом ХМНО Грішаковою О.В., якою [PERSON] уповноважено вчиняти дії щодо розпорядження автомобілем Mazda 6, номер шасі (кузов, рами ) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]; визнати незаконними дії приватного нотаріуса ХМНО Грішакової О.В. щодо посвідчення нею довіреності, якою [PERSON] уповноважено вчиняти дії щодо розпорядження автомобілем Mazda 6, номер шасі (кузов, рами ) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]; стягнути з приватного нотаріуса моральну шкоду в сумі 500 грн.; визнати право власності [PERSON] на автомобіль Mazda 6, номер шасі (кузов, рами ) [NUMBER]; витребувати автомобіль Mazda 6, номер шасі (кузов, рами ) [NUMBER] з чужого незаконного володіння [PERSON] та передати його у власність [PERSON]. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до умов кредитного договору №845AI 10130514001 від 14.05.2013 ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Основ'янського відділення №845 м. Харкова надав, а [PERSON] отримав на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності для придбання автомобіля « Mazda модель 6» грошові кошти в сумі 216 000 гри. З метою забезпечення погашення кредиту 14.05.2013 між ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Основ'янського відділення №845 м. Харкова та [PERSON] був укладений договір застави транспортного засобу №845Аї 10130514001 - ЗАСТ. Відповідно до вказаного нотаріального посвідченого договору заставодавець, тобто [PERSON] передав ПАТ «Укрсоцбанк» в заставу транспортний засіб марки Mazda-6, номер шасі ( кузова, рами) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до п. 1.9. вказаного договору передача предмету застави у володіння, користування та розпорядження іншим особам без згоди заставодержателя забороняється. Це ж передбачено і н. 2.1.5, в якому зазначено, що заставодавець зобов'язаний без письмової згоди заставодержателя не здійснювати дій, пов'язаних із зміною власності на предмет застави. Після придбання вказаного автомобіля позивач почав здійснювати погашення кредиту відповідно до умов договору. Однак, різке погіршення економічної ситуації в країні спричинило і погіршення матеріального стану позивача, що досить утруднило погашення ним кредиту. Враховуючи це позивач вирішив надати придбаний ним автомобіль гр-ну [PERSON] в користування, а з 31.01.2015 у власність , за що останній мав виплатити позивачу вартість автомобіля. В зв'язку з цим між [PERSON] та [PERSON] 29.04.2014 був укладений попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Грішаковою О.В. Відповідно до умов вказаного договору, його сторони, тобто [PERSON] та [PERSON] прийняли на себе зобов'язання укласти договір купівлі - продажу автомобіля марки Mazda моделі 6, номер шасі ( кузова, рами) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] вартістю 334 300 грн. до 31.01.2015. При цьому, [PERSON] сплатив [PERSON] ще до підписання договору 144 300 грн., а решту він мав сплатити до моменту укладання договору купівлі - продажу, тобто до 31.01.2015. В зв'язку з укладенням вказаного попереднього договору між [PERSON] та [PERSON] була усна домовленість про те, що останній надає [PERSON] доручення на користування вказаним автомобілем на строк до укладення договору купівлі - продажу. На виконання вказаної домовленості [PERSON] підписав виготовлену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Грішаковою О.В. довіреність, якою мав намір уповноважити [PERSON] виключно на керування та експлуатацію вищевказаного автомобіля. Однак, приватним нотаріусом Грішаковою О.В. всупереч намірам [PERSON] була надрукована довіреність, відповідно до якої [PERSON] були надані повноваження щодо керування, експлуатації та розпорядження вказаним автомобілем. Вказана довіреність була підписана [PERSON] без розуміння суті її змісту, який суперечив і внутрішній волі [PERSON], і змісту попереднього договору між ним та [PERSON], і вимогам законодавства. Однак, незважаючи на це, вказана довіреність була посвідчена нотаріусом та надана [PERSON] Отримавши вказану довіреність, [PERSON], ігноруючи вимоги підписаного ним попереднього договору, одразу ж на наступний день, тобто 30.04.2014, продав вказаний автомобіль гр-ну [PERSON] А [PERSON], в свою чергу, вказаний автомобіль 21.05.2014 продав [PERSON]. Вважає, що був введений в оману приватним нотаріусом при підписанні довіреності на право розпорядження спірним автомобілем. Автомобіль був відчужений незаконно, оскільки знаходиться в заставі банку, а також [PERSON] до цього часу не виконані умови попереднього договору, повна вартість автомобілю не виплачена до цього часу, права на відчуження зазначеного автомобілю він не мав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Причин неявки суду не сповістив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Надав письмові заперечення проти позову, в яких просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що він в силу ст.. 388 ЦК України є добросовісним набувачем спірного автомобілю, на теперішній час автомобіль відчужений. Представник відповідача - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Грішакової О.В. позовні вимоги не визнала. Надала пояснення про те, що 29 квітня 2014 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу - Грішаковою О.В. було посвідчено попередній договір між [PERSON] та [PERSON] щодо продажу в майбутньому автомобіля [NUMBER]. Цього ж дня [PERSON] була видана на [PERSON] нотаріально посвідчена довіреність на керування, експлуатацію та розпорядження автомобілем. Строк дії зазначеної довіреності - до закінчення строку дії попереднього договору (31 січня 2015 року), умови та правові наслідки видачі вищевказаної довіреності були роз'яснені приватним нотаріусом [PERSON], а саме: що довіреність - це представництво, в якому одна сторона має право вчиняти правочини від імені другої сторони, згідно з нормами діючого законодавства та видача довіреності сама по собі не має правових наслідків у вигляді переходу права власності на автомобіль; було роз'яснено сторонам, що для подальшого відчуження автомобіля, необхідно зняти всі заборони з автомобіля та погасити кредити, які були взяті під вищевказаний автомобіль. Перед оформленням довіреності, відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, приватним нотаріусом - Грішаковою О.В. була перевірена дієздатність особи - [PERSON], належність автомобіля, особу було встановлено за паспортом, правові наслідки видачі такої довіреності були роз'яснені, з текстом довіреності [PERSON] був згоден та підписав її. Відповідно до частини 3 статті 244 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК) довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Тобто, таке визначення не передбачає перехід права власності на об'єкт, що відчужується, а тільки представництво. Згідно статті 665 ЦК України договір купівлі-продажу передбачає, що одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Саме за таким правочином відбувається перехід права власності на автомобіль. Стаття 237 ЦК України чітко передбачає, що представництво - це правовідношення, в яких одна сторона має право вчиняти певні дії від імені другої сторони, яку вона представляє. Отже оформляючи довіреність на автомобіль, особа, на ім'я якої виписана довіреність, отримує автомобіль тільки для користування і розпорядження. Головна відмінність довіреності на розпорядження транспортним засобом від договору купівлі - продажу полягає в тому, що видача довіреності не тягне за собою переходу права власності на автомобіль. Довіреність з правом розпорядження транспортним засобом, не є договором відчуження. Довіреність - це односторонній правочин, що фіксує межі повноважень представника, який діючи на підставі довіреності, створює права та обов'язки безпосередньо для довірителя. Отже, договір доручення, на виконання якого видана довіреність, та договір купівлі-продажу не є тотожними правочинами, а видана на ім'я [PERSON] довіреність на право розпорядження та керування транспортним засобом не є правовстановлюючим документом та не посвідчує перехід права власності на автомобіль. Окрім цього, особа, яка довіреність видала, має право в будь який час скасувати дію довіреності, що в свою чергу призведе до скасування довіреності виданої у порядку передоручення. Так, 26 травня 2014 року до приватного нотаріуса - Грішакової О.В. звернувся [PERSON] та повідомив, що в порушення їх усної домовленості з [PERSON], останній здійснює платежі за автомобіль до банку та просив у відповідній заяві скасувати довіреність від 29 квітня 2014 року. Відповідно до частини 1 статті 249 ЦК України та п. 6.1 Глави 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною. З огляду на правомірність вимоги [PERSON] про скасування довіреності від 29 квітня 2014 року, приватним нотаріусом - Грішаковою О.В. вищезазначену довіреність 26 травня 2014 року було відмінено, про що приватним нотаріусом були внесені відомості до Єдиного реєстру довіреностей у порядку, установленому Положенням про Єдиний реєстр довіреностей, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 28.12.2006 N 111/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28.12.2006 3aN 1378/13252. Окрім цього, відповідно до п. 2.1 розділу 2 Глави 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що у довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити представнику. Так. в довіреності від 29 квітня 2014 року серед переліку дій, які мав право здійснювати [PERSON], відсутнє право відчужувати автомобіль. В довіреності зазначено лише про право «укладати від імені [PERSON] договори щодо розпорядження та користування автомобілем», проте не конкретизовано, що це можуть бути договори купівлі- продажу. Отже, за змістом та формою, довіреність, посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу - Грішаковою О.В., від 29 квітня 2014 року, видана на ім'я [PERSON], відповідала вимогам, встановленим Цивільним Кодексом України та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Щодо твердження позивача про обов'язок приватного нотаріуса - Грішакової О.В. під час оформлення довіреності на ім'я [PERSON], з'ясувати правовий режим оспорюваного автомобіля та перевірити відсутність обтяжень щодо цього автомобіля, зазначила, що відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, пунктом 6.1 Глави 2 зазначено, що Договори про відчуження транспортних засобів, інших самохідних машин і механізмів (далі - транспортні засоби) посвідчуються за умови подання документів, які підтверджують право власності цього майна на ім'я відчужувачів, та перевірки відсутності обтяжень за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна. У разі перебування транспортних засобів у податковій заставі договір про їх відчуження посвідчується за умови письмової згоди відповідного податкового органу. Таким чином, нормами діючого законодавства встановлено обов'язок нотаріусів перевіряти наявність чи відсутність обтяження рухомого майна (заборона відчуження) лише при посвідченні договорів про відчуження транспортних засобів. При вчиненні нотаріальних дій щодо посвідчення довіреності на право керувати, експлуатувати та розпоряджатися транспортними засобами, обов'язок нотаріусів перевіряти наявність чи відсутність обтяження рухомого майна (заборона відчуження) не встановлений. Отже, дії приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу -Грішакової О.В. щодо посвідчення 29 квітня 2014 року довіреності на керування, експлуатацію та розпорядження транспортним засобом, власником якого є [PERSON], без здійснення нею перевірки наявності чи відсутності обтяження рухомого майна (заборона відчуження), були правомірними та такими, що відповідають нормам діючого законодавства. На підставі викладеного представник просила відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] до приватного нотаріуса ХМНО Грішакової О.В. Третя особа - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» просило позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Представник банку надав пояснення про те, що 14.05.2013 p. між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ) та [PERSON] було укладено договір кредиту № 845АІ10130514001 (далі - Договір кредиту), відповідно до умов якого останньому на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру було надано грошові кошти у сумі 216 000 грн. на купівлю автотранспортного засобу зі сплатою 16, 2 % річних з кінцевим терміном повернення до 10.05.2020 р. Також 14.05.2013 р. в забезпечення виконання зобов'язань за вказаним вище кредитним договором між ПАТ «Укрсоцбанк» (Заставодержатель) та [PERSON] (Заставодавець) укладено договір застави транспортного засобу № 845АІ10130514001-ЗАСТ (далі - Договір застави), у відповідності до умов якого Заставодавцем було передано в заставу Банку транспортний засіб - автомобіль Mazda, 6, рік випуску 2013, номер шасі (кузов, рами) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований у ВРЕР № З ЕУМВС України м. Харків 30.04.2013 p., що належав останньому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER], виданого ВРЕР № З ГУМВС України м. Харків 30.04.2013. Після укладення вказаних договорів та придбання зазначеного автомобіля. [PERSON] здійснював погашення кредиту відповідно до умов договору. На теперішній час зобов'язання позичальника [PERSON] перед ПАТ «Укрсоцбанк» у повному обсязі не виконані, кредитний договір є діючим. Станом на 23.02.2015 р. за договором існує строкова заборгованість у сумі 162 000, 18 грн. У відповідності до ч. 2 ст. 586 ЦК України, заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставо держателя, якщо інше не встановлено договором. Статтею 17 Закону України «Про заставу» передбачено, що заставодавець зберігає право розпорядження заставленим майном, якщо інше не передбачено законом чи договором. В той же час частина 2 цієї статті чітко встановлює, що заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя. Тому, враховуючи викладене, оскільки вказаний вище автомобіль був предметом застави, а ПАТ «Укрсоцбанк» як заставодержатель цього майна, згоди на його відчуження не давав то і [PERSON] не мав права розпорядження автомобілем, а відповідно і не мав права відчуження цього майна на користь третіх осіб. Згідно ч. 1 ст. 238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. З цього виходить, що не мав права розпорядження спірним автомобілем і [PERSON]. а отже і довіреність від 29.04.2014 p.. посвідчена приватним нотаріусом Грішаковою О.В., якою [PERSON] уповноважив його на продаж транспортного засобу, що перебував та перебуває в заставі Банку, та укладений між ними попередній договір прямо суперечать наведеним вище нормам чинного законодавства. Тим більш, що відомості про заставу були внесені Банком до Державного реєстру обтяжень рухомого майна відповідно до витягу № 40638875 від 14.05.2013 р. на час оформлення застави, та до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу і до цього часу обтяження з майна заставодержателем не знімалось. Вказане обтяження рухомого майна зберігається і на теперішній час, що підтверджується електронною копією витягу № 46692897 від 31.03.2015 р. Також в судовому засіданні представник третьої особи надав пояснення про те, що позивач і досі продовжує сплачувати кредит за спірний автомобіль. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Причин неявки суду не сповістив. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.05.2013 p. між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений договір кредиту № 845АІ10130514001. Відповідно до умов договору позивачу було надано грошові кошти у сумі 216 000 грн. на придбання автотранспортного засобу зі сплатою 16, 2 % річних з кінцевим терміном повернення до 10.05.2020 р. 14.05.2013 р. в забезпечення виконання зобов'язань за вказаним вище кредитним договором між ПАТ «Укрсоцбанк» (заставодержатель) та [PERSON] (заставодавець) укладено договір застави транспортного засобу № 845АІ10130514001-ЗАСТ, відповідно до умов якого позивачем було передано в заставу Банку (заставодержателю) транспортний засіб - автомобіль Mazda, 6, рік випуску 2013, номер шасі (кузов, рами) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований у ВРЕР № З ГУМВС України м. Харків 30.04.2013 p., що належав останньому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER], виданого ВРЕР № З ГУМВС України м. Харків 30.04.2013. Зазначений автомобіль, відповідно до даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу був придбаний у юридичної особи «Альфа-М ПЛЮС». Після укладення договорів та придбання вищезазначеного транспортного засобу позивач здійснював погашення кредиту відповідно до умов кредитного договору та продовжує сплачувати заборгованість за кредитним договором і на теперішній час, проте на сьогоднішній день його зобов'язання перед банком у повному обсязі не виконані. Автомобіль продовжує перебувати у заставі банку відповідно до умов кредитного договору та договору застави. Відповідно до ч. 2 ст. 586 ЦК України, заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ст.. 17 Закону України «Про заставу», заставодавець зберігає право розпорядження заставленим майном, якщо інше не передбачено законом чи договором. Заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя. 29.04.14 року між позивачем та [PERSON] був укладений попередній договір купівлі-продажу спірного автомобіля. Відповідно до умов договору (п. 1.2) договір купівлі-продажу має бути укладений до 18 години 00 хвилин 31.01.15 року. [PERSON] до підписання договору купівлі-продажу повинна була бути сплачена сума в розмірі 334300 грн. Відповідно до п. 2.2 вищевказаного договору, у разі, якщо договір купівлі-продажу не буде укладений у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням умов договору [PERSON], грошова сума, передана [PERSON], згідно з п. 1.4 розділу 1 зазначеного договору, вважається відступним. На теперішній час строк попереднього договору сплив, проте договір купівлі-продажу автомобілю сторонами не укладений. Доказів передачі грошових коштів у строки та у сумі, визначених договором, суду не надано. В день укладення попереднього договору купівлі-продажу позивачем була видана на [PERSON] нотаріально посвідчена довіреність на керування, експлуатацію та розпорядження автомобілем. Строк дії зазначеної довіреності - до закінчення строку дії попереднього договору (31 січня 2015 року). Враховуючи зміст вищевказаної довіреності, не вбачається, що [PERSON] мав право укладати договори купівлі-продажу спірного автомобілю та відчужувати його стороннім особам. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що спірний автомобіль вибув з власності позивача всупереч встановленого чинним законодавством порядку, оскільки довіреність була невід'ємною частиною попереднього договору купівлі-продажу, а право на розпорядження транспортним засобом не давала право [PERSON] відчужувати спірний автомобіль при наявності умов договору від 29.04.14 року. Крім цього, спірний автомобіль до цього часу перебуває у заставі банку. З урахуванням пояснень представника приватного нотаріуса ХМНО Грішакової О.В., також встановлено, що видана довіреність щодо розпорядження автомобілем не надавала право [PERSON] на укладення договорів купівлі-продажу. Позивачем не доведено, що дії приватного нотаріуса при посвідченні довіреності суперечили вимогам чинного законодавства, що йому не були роз'яснені умови, викладені у довіреності і що він був введений в оману нотаріусом при підписанні довіреності від 29.04.14 року. Крім цього, 26 травня 2014 року вищевказану довіреність було скасовано на вимогу [PERSON], про що приватним нотаріусом були внесені відомості до Єдиного реєстру довіреностей у порядку, установленому Положенням про Єдиний реєстр довіреностей, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 28.12.2006 N 111/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28.12.2006 3aN 1378/13252. За таких обставин суд відмовляє у задоволенні позовних вимог позивача щодо визнання недійсною довіреність від 29.04.14 року, видану [PERSON] та посвідчену приватним нотаріусом ХМНО Грішаковою О.В., якою [PERSON] уповноважено вчиняти дії щодо розпорядження автомобілем Mazda 6, номер шасі (кузов, рами ) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]; визнання незаконними дій приватного нотаріуса ХМНО Грішакової О.В. щодо посвідчення нею довіреності, якою [PERSON] уповноважено вчиняти дії щодо розпорядження автомобілем Mazda 6, номер шасі (кузов, рами ) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]; стягнення з приватного нотаріуса моральної шкоди в сумі 500 грн. Відповідно до ст.. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ч.3 ст. 388 ЦК України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача в усіх випадках. Визначальним для застосування віндикації на підставі ч.1 ст. 388 ЦК України є те, що майно вибуває з володіння будь-кого з них поза їх волею. Відповідно до ч.1 ст. 388 ЦК України, витребування власником свого майна виключається, тільки якщо він сам передав його добросовісному набувачу за плату, навіть тоді, коли майно було відчужене за договором з вадами, наявність яких відповідно до ст.. 203 та ч.2 ст. 215 ЦК України зумовлює можливість визнання його недійсним (нікчемним), крім випадків, коли такі вади пов'язані з відсутністю волі власника або його правомірного володільця на відчуження майна. Відповідно до ст.. 60 ЦПК України, відповідачем [PERSON] не доведено, що спірний автомобіль був придбаний ним правомірно, за певні грошові кошти на підставі договору купівлі-продажу, а також те, що на теперішній час він не є власником спірного автомобілю, та автомобіль ним відчужений у встановленому законом порядку. За таких обставин суд задовльняє позовні вимоги щодо визнання права власності [PERSON] на автомобіль Mazda 6, номер шасі (кузов, рами ) [NUMBER]; витребування автомобілю Mazda 6, номер шасі (кузов, рами ) [NUMBER] з чужого незаконного володіння [PERSON] та передання його у власність [PERSON]. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України, судові витрати в частині задоволення позовних вимог суд покладає на відповідача [PERSON], в частині позовних вимог, в задоволенні яких судом відмовлено - на позивача.

Outcome: partial