Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) звернулася до суду з позовом до Дунаєцької сільської ради Глухівського району Сумської області (далі - Відповідач) про визнання права на земельну частку (пай) як на спадкове майно, яка належала [PERSON] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається із земельної частки (паю), розміром 2,59 умовних кадастрових гектар, розташованої на території Дунаєцької сільської ради Глухівського району Сумської області, яка належала померлому на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія СМ № 0116259, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Глухівською районною державною адміністрацією членам САПТЗТ ім. Щорса за №899 від 18.02.1997 р. За життя [PERSON] своїм майном не розпорядився, заповіту не залишив. До дня смерті останній був зареєстрований та постійно проживав у с. Дунаєць Глухівського району Сумської області. Вона є його спадкоємцем першої черги за законом та прийняла спадщину після смерті батька, подавши до нотаріальної контори у визначений рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області по справі №576/1910/20 від 28.09.2020 року додатковий строк заяву про її прийняття. Однак, коли для оформлення своїх прав на спадкове майно вона звернулася в нотаріальну контору, то їй було відмовлено в цьому у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на цю земельну частку (пай), який було втрачено. За вказаних обставин позивач просить суд визнати за нею право на вищевказану земельну частку (пай). В судове засідання Позивач не з`явилася, але подала письмову заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи без її участі. Представник Відповідача Дунаєцької сільської ради Глухівського району Сумської області у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відзив на позов не подав. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Як встановлено, [INFO] в с. Дунаєць Глухівського району Сумської області помер [PERSON] (а.с.6). Згідно довідки про склад сім`ї спадкодавця, виданої виконкомом Дунаєцької сільської ради Глухівського району Сумської області 26.11.2019 за вих. № 02-39/886, [PERSON] , померлий [INFO] , на час смерті проживав за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним за даною адресою була зареєстрована та проживала його співмешканка [PERSON] . Заповіт від імені [PERSON] Дунаєцькою сільською радою не посвідчувався (а.с.11). Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 62418902 від.11.11.20, відомості щодо реєстрації заповіту від імені [PERSON] , померлого [INFO] , в Спадковому реєстрі відсутні (а.с.18). Згідно з положеннями ЦК УССР в редакції 1963 року (чинного на час виникнення спірних правовідносин) співмешканка спадкодавця - [PERSON] , яка проживала та була зареєстрована разом з ним на момент його смерті, не входила до жодної із передбачених цим Кодексом черг спадкування та не мала права на його спадщину. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07 грудня 1963 року Дунаєцькою сільською радою Глухівського району Сумської області (а.с.9), та копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 27 жовтня 1984 року Дунаєцькою сільською радою Глухівського району Сумської області (а.с.10), [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , а відтак відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України є його спадкоємицею першої черги за законом. Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області по справі №576/1910/20 від 28 вересня 2020 року Позивачу було визначено додатковий строк для прийняття спадщини після смерті батька, протягом якого вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Таким чином, відповідно до статті 1269 Цивільного кодексу України Позивач прийняла спадщину свого батька - [PERSON] , померлого [INFO] , подавши до нотаріальної контори заяву про її прийняття, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 62420005 від 11.11.2020, згідно якого після смерті [PERSON] 11.11.2020 заведена спадкова справа за №103, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.17). Отже, Позивач по справі [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна [PERSON] , яка прийняла його спадщину у встановленому законом порядку. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно земельну частку (пай), що залишилася після смерті [PERSON] , нотаріус їй відмовила, з тих підстав, що правовстановлюючий документ на це майно відсутній, про що видала відповідну довідку на усне звернення від 02.09.2020 (а.с. 15). Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про спадкування №7 від 30.05.2008 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають . У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно повідомлення відділу у Глухівському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 17.09.20190 за вих. № 128/133-19, за життя [PERSON] , на підставі розпорядження голови Глухівської районної державної адміністрації № 8 від 16.01.1997 року було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0116259 та зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Глухівською районною державною адміністрацією членам САПТЗТ ім.Щорса за № 899 від 18.02.1997 року на території Дунаєцької сільської ради Глухівського району Сумської області. Розмір земельної частки (паю) складав 2,59 умовних кадастрових гектар. Сертифікат видавався тільки на руки власнику і в архіві відділу не зберігається (а.с.12). В пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено: при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми Цивільного кодексу УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до пункту 2 діючого, на час виникнення спірних правовідносин, Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Відповідно положень статей 1216 та 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до пункту а) частини третьої статті 152 Земельного кодексу України (далі ЗК України) захист прав громадян юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Частиною першою статті 131 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набути у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільного-правових угод. Відповідно до пункту 17 Перехідних положень ЗК України сертифікати на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Отже, після смерті [PERSON] всі належні йому права та обов`язки, у тому числі й право на спірну земельну частку (пай), перейшли до його спадкоємця за законом, якою є позивач по справі [PERSON] , яка у відповідності до статті 1269 Цивільного кодексу України прийняла його спадщину. Таким чином, оскільки судом встановлено, що позивач набула у порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай), розташовану на території Дунаєцької сільської ради Глухівського району Сумської області розміром 2,59 умовних кадастрових гектар, що належала [PERSON] відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0116259, однак вказане право не визнається, суд вважає за необхідне захистити дане право позивача шляхом його визнання, тому позов підлягає задоволенню повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved