Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Бериславського районного суду Херсонської області з заявою про встановлення факту належності право встановлювального документу; заінтересована особа: Бериславський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області. У своїй заяві посилається на те, що 22 грудня 2018 року він звернуся до Бериславського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про призначення державної реєстрації шлюбу. 22 грудня 2018 року Бериславський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області повідомив йому про неможливість призначення державної реєстрації шлюбу в зв`язку з розбіжностями у прізвищах в актовому записі про розірвання шлюбу та поданими документами, у зв`язку з відсутністю свідоцтва про розірвання шлюбу на [PERSON] . Встановлення даного факту несудовим шляхом неможливо, він має для заявника юридичне значення, з ним пов`язана державна реєстрація шлюбу. В зв`язку з чим просить суд встановити факт належності йому [PERSON] Свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] виданого Лисичанським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області 20 липня 1999 року. Ухвалою суду від 19.09.2019 року було відкрито провадження у справі. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, заявою від 25.10.2019 року просив справу розглядати за його відсутності, на задоволені заяви наполягав з підстав викладених у ній. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України суд визнав за можливе проводити розгляд справи без участі заявника на підставі наявних у справі доказів. Представник Бериславського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви, оскільки свідоцтво про розірвання шлюбу, належить колишній дружині заявника, а тому ніяким чином не можна встановити факт належності даного документу заявнику. Заслухавши учасників судового розгляду, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків та відповідних ним правовідносин. Відповідно до ст.ст.13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до п.п. 3,4 п. 5 ст. 12 ЦПК України - суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. Відносно надання суду будь-яких інших доказів сторони до суду заяв та клопотань не надавали. З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті. На підставі ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ст. ст. 293, 294 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право зі звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. З свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в м. Жуківка Брянської області, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). Згідно вказаного свідоцтва вбачається, що в графі батьки вказано: Батько - [PERSON] , Мати - [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до копії паспорту - [PERSON] народився [INFO] в м. Жуківка Брянської області (а.с. 7). В копії картки платника податків зазначено особу - [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). З копії паспорту [PERSON] вбачається, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с. 8). Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розрізано, про що Лисичанським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області зроблено запис №322 від 20 липня 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 4). Вищезазначене свідоцтво про розірвання шлюбу було видане [PERSON] (а.с. 4). Згідно листа Бериславського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 22.12.2018 року № 14.2-52/91 на особисту заяву [PERSON] , [PERSON] повідомлено про неможливість призначення державної реєстрації шлюбу, оскільки [PERSON] не подано документ про припинення попереднього шлюбу. В поданому паспорті [PERSON] , громадянина України, серії [NUMBER] , виданого Лисичанським МВ УМВС України в Луганській області наявна відмітка про розірвання шлюбу між [PERSON] (згідно відмітки в паспорті актовий запис про розірвання шлюбу №322 від 20.07.1999 року). За даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян актовий запис про розірвання шлюбу №322 складений 20.07.1999 року українською мовою відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області на [PERSON] та [PERSON] , про що [PERSON] та [PERSON] видані свідоцтва про розірвання шлюбу. У зв`язку з викладеними розбіжностями у прізвищах в актовому записі про розірвання шлюбу та поданими документами, та у зв`язку з відсутністю свідоцтва про розірвання шлюбу виданого на ім`я [PERSON] Бериславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області відмовлено у прийнятті заяви до виконання та призначення дати державної реєстрації шлюбу до усунення зазначених розбіжностей (а.с. 5). За встановлених обставин, зважаючи на те, що у заявника відсутнє свідоцтво про розірвання шлюбу, внести виправлення у свідоцтво про розірвання шлюбу від 20.07.1999 видане на ім`я [PERSON] не можливо, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні заяви про встановлення факту належності право встановлювального документу слід відмовити за його необґрунтованістю. На підставі викладеного, в межах заявлених вимог, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства,

Outcome: dismissed