Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

[PERSON] (далі Позивачка) звернулася в суд з позовом до [PERSON] (далі Відповідач) про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що шлюб між нею та Відповідачем зареєстрований 26 листопада 1998 року виконавчим комітетом Верхньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області за №43. У період шлюбу у них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що шлюбно-сімейні відносини вони не підтримують з вересня 2018 року. Причиною звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу стало те, що у сім`ї виникали сварки та непорозуміння, через те, що чоловік не забезпечував сім`ю матеріально, часто вживав спиртні напої, іноді вдома не ночував, що викликало у неї обурення, іноді чоловік застосовував до неї фізичне насилля. Миритися з Відповідачем наміру не має, вважає, що сім`я їхня розпалася остаточно, вони втратили почуття любові та поваги одне до одного, тому просить шлюб, зареєстрований між нею та Відповідачем, розірвати та стягнути в її користь судові витрати, понесені на оплату судового збору. Позивачка, [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, 12.03.2020 надіслала суду заяву про розгляд даної справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач, [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи суд повідомляв Відповідача належним чином, зокрема шляхом надсилання ухвали про відкриття провадження у справі та судової повістки, причина його неявки суду не відома, відзиву на позов та заяв про відкладення справи суду не надавав. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до такого висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 26 листопада 1998 року виконавчим комітетом Верхньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області за №43. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню відповідно до ст.112 СК України, оскільки встановлено, що причина розпаду подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною. Подружжя фактично припинило спільне проживання і сімейне життя з поважної причини. Встановлено, що сторони спільно не проживають та не підтримують сімейних відносин з вересня 2018 року. Нині шлюб має формальний характер, збереження нормальних сімейних відносин між сторонами є неможливим, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам Позивачки , яка наполягає на розірванні шлюбу, тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне. [PERSON] своїх бачень стосовно залишення їй того чи іншого прізвища суду не представляла, тому суд позбавлений можливості вирішувати дане питання. Згідно з вимогами ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набранням ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення, для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та про ставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Таким чином, копію даного рішення суду, після набрання ним законної сили, слід надіслати до Рахівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), для виконання. Відповідно до статті 141 ЦПК України слід стягнути з Відповідача в користь Позивачки судові витрати, понесені нею на оплату судового збору при подачі позову до суду в сумі 840 гривень 80 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved