Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору доручення недійсним, в якому просить визнати недійсним договір доручення, укладеного між [PERSON] та [PERSON] та посвідченого довіреністю на користування та експлуатацією автомобілем від 17.06.2015 року, посвідченою приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Попович В.В. та зареєстрованого в реєстрі № 1498. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02.06.2007 року між ним [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. В подальшому, 29.07.2014 року [PERSON] за їх спільні кошти придбано згідно довідки рахунку в ТОВ «Прем`єра Авто» автомобіль марки «Nissan» модель «Micra», 2013 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , вартістю 166 500,00 грн., що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу . 17.06.2015 року [PERSON] , без його згоди та відома як співвласника, уклала з [PERSON] усний договір доручення, посвідчений довіреністю від 17.06.2015 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Попович В.В. Згідно вказаної довіреності, про яку [PERSON] повідомила його тільки в грудні 2018 року, [PERSON] уповноважувався [PERSON] бути її представником у відносинах з третіми особами з питань користування та експлуатації автомобілем «Nissan» модель «Micra», 2013 року випуску, д.н.з. [NUMBER] та надано право керування ним. З огляду на те, що [PERSON] здійснила правочин стосовно розпорядження автомобілем, придбаним нею в шлюбі без згоди свого чоловіка [PERSON] , а саме уклала з [PERSON] договір доручення, посвідчений довіреністю від 17.06.2015 року, за таких підстав договір доручення,укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений довіреністю від 17.06.2015 року підлягає визнанню судом недійсним. Враховуючи вищенаведене, просить позов задоволити. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 31.10.2019 року провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 19 листопада 2019 року до участі у справі залучено [PERSON] в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 26 грудня 2019 року до участі у справі залучено Акціонерне товариство «Креді Агріколь» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просив позов задоволити з підстав, зазначених в позовній заяві. Представник АТ «Креді Агріколь Банк» Онішкевич М.М. в судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції у вирішенні позовних вимог поклався на розсуд суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала заяву, в якій позовні вимоги визнала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника третьої особи, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 63 СК України визначено, що при здійснені подружжям права спільної сумісної власності дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 02.06.2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 02.06.2007 року ( а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «Nissan», модель «Micra», 2013 року випуску, д.н.з. [NUMBER] від 01.08.2014 року, власником такого є [PERSON] ( а.с. 8). Таким чином, суд приходить до висновку, що спірний автомобіль є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до довіреності на користування та експлуатацію автомобіля від 17.06.2015 року , посвідченої приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Попович В.В., [PERSON] уповноважила [PERSON] бути її представником в органах ДАІ та всіх інших установах , підприємствах, організаціях незалежно від їх підпорядкування і форми власності з питань, пов`язаних з вчиненням правочинів щодо користування та експлуатації належного автомобіля марки «Nissan» модель «Micra», 2013 року випуску, д.н.з. [NUMBER] . ( а.с. 9). Відповідно до ч. 3 ст.244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Довіреність же як один із способів представництва дає можливість або зобов`язує представника вчинити в майбутньому правочин від імені особи, яку представляють ( частина перша статті 237 ЦК України). Таким чином, на видачу довіреностей, в тому числі довіреностей на укладення правочинів щодо розпорядження майном, згода одного з подружжя довірителя не потрібна, оскільки ст. 65 СК обмежує право на розпорядження одним із подружжя майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя тільки при укладенні договорів одним із подружжя. Довіреність не є договором, а також не є правочином щодо розпорядження майном, а є одностороннім правочином щодо представництва. Враховуючи те, що обставин для визнання договору доручення недійсним зазначені позивачем, судом не встановлено, а тому у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи [PERSON] , АТ «Креді Агріколь Банк» про визнання договору доручення недійсним відмовити слід відмовити. На підставі ст. ст. 60, 63, 65 Сімейного кодексу України, ст.ст. 203, 215, 369 ЦК України,

Outcome: dismissed