Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Онилівської сільської ради Захарівського району Одеської області в якому просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом [PERSON], померлого [INFO] року в селі Онилове Фрунзівського району Одеської області, право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Світанок» села Онилове Фрунзівського району Одеської області розміром 7,4 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого 01 квітня 1997 року Фрунзівською районною державною адміністрацією Одеської області на підставі власного розпорядження № 131/97 від 01.04.1997 року та зареєстрованого 24.09.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № [NUMBER]. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що прийняв спадщину за вказаним заповітом шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, проте не може оформити свої спадкові права шляхом отримання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю оригіналу сертифіката на право на земельну частку (пай) на ім'я спадкодавця. Позивач у судове засідання не з'явився, але попередньо надав до суду заяву, в якій вказав, що вимоги позовної заяви підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити та розглядати справу без його участі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій визнає зазначені позивачем фактичні обставини і підтверджує прийняття ним зазначеної спадщини і набуття на неї права, а також зазначає про відсутність наміру звертатись до суду з позовом про визнання цієї спадщини відумерлою та її передачу у власність територіальної громади. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого на підставі актового запису № 8 складеного 15 червня 2002 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фрунзівського районного управління юстиції Одеської області, [PERSON] помер [INFO] року в селі Онилове Фрунзівського району Одеської області. Заповітом, посвідченим 10 червня 2002 року за реєстром № 5 виконавчого комітету Онилівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області, спадкодавець заповідав [PERSON], що народжений [INFO] року, право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Світанок» розміром 7,4 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), місце розташування якого с. Онилове Фрунзівського району Одеської області, що посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], що виданий Фрунзівською районною державною адміністрацією Одеської області 01 квітня 1997 року. На дублікаті заповіту наявна відмітка Онилівської сільської ради про те, що він не був змінений або скасований за життя заповідача. За довідками міжрайонного управління у Великомихайлівському та Захарівському районах Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 08 та 11 грудня 2017 року, спадкодавцю видавався зазначений у заповіті сертифікат на підставі розпорядження № 131/97 від 01.04.1997 року, зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № [NUMBER] від 24.09.1997 року і нормативна грошова оцінка цієї частки (паю) станом на день видачі довідки складає 149 973,49 грн. Відповідно до листа Захарівської районної державної нотаріальної контори від 14.03.2018 року № 173/01-16, спадкодавець заповітів у нотаріальній конторі не посвідчував, його спадкоємці не звертались із заявами про прийняття його спадщини або відмову від неї та їм не видавались свідоцтва про право на спадщину. За довідкою Онилівської сільської ради Захарівського району Одеської області від 12.12.2017 року № 648, [PERSON], [INFO], на момент своєї смерті проживав один у власному будинку в селі Онилове Фрунзівського району Одеської області. Відповідно до довідки Онилівської сільської ради Захарівського району Одеської області від 16.01.2018 року № 16 позивач прийняв його спадщину шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном - в період шести місяців після смерті спадкодавця взяв з його будинку належні йому предмети звичайної домашньої обстановки і вжитку, здавав належне спадкодавцю за сертифікатом право на земельну частку(пай) в оренду, отримував орендну плату. Постановою від 08 грудня 2017 року державного нотаріуса Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області Романової І.С. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо майна спадкодавця з посиланням на відсутність оригіналу сертифіката на право на земельну частку (пай), що належить [PERSON], який помер [INFO] року. Оцінюючи зазначені обставини та відповідні їм правовідносини, суд виходить з положень Цивільного кодексу Української РСР, які були чинними на час відкриття спадщини і передбачали наступне: спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом (стаття 524); неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). При визначенні розміру обов'язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку (стаття 535); при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю (стаття 529); при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга)(стаття 530); для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548); визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (стаття 549). Пунктом 113 чинної на той час Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 р. № 18/5 та зареєстрованої там же 07 липня 1994 р. за № 152/361, було визначено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, зокрема, довідка виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця. Виходячи з встановлених обставин справи, заповіт спадкодавця на користь позивача був чинним на час відкриття спадщини, а також були відсутні особи, які мали право на обов'язкову частку у цій спадщині. Позивач прийняв спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном і ця прийнята спадщина визнається належною йому з моменту відкриття спадщини. Статтею 392 ЦК визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Законодавством не передбачена можливість видачі дубліката належного спадкодавцю сертифіката про право на земельну частку (пай) і у зв'язку з цим позивач не може отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом - то належним способом захисту його невизнаного права буде визнання за ним права на спадкове майно у вигляді належного спадкодавцю права на земельну частку (пай). Оскільки позивач не заявляв щодо стягнення на його користь понесених судових витрат у справі, то суд покладає їх на позивача.

Outcome: approved