Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до державної акціонерної компанії «Хліб України» про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він з 04.06.2009 року по даний час працює на посаді генерального директора Волинського обласного підприємства ДАК «Хліб України». Вказує, що 01.04.2016 року отримав лист із наказом №30-к/тм від 28.03.2016 року «Про оголошення догани [PERSON]Ф.», яку йому оголосили за невиконання трудових обовязків, які нібито полягали в тому, що ним не зареєстровано право власності на обєкти нерухомого майна Волинського обласного підприємства ДАК «Хліб України» та не надавалась інформація про хід виконання рішення правління №276 від 17.02.2016 року. Зазначає, що такі твердження відповідача не відповідають дійсності, оскільки на нарадах, які проводив голова правління, він неодноразово просив допомоги в оформленні права власності на державне майно, яке належить ДАК «Хліб України» (частину контори за адресою м. Луцьк вул. І.Франка, 53 та склади №№1, 2 по вул. Стрілецькій, 73а) та інформував про хід виконання даного рішення. При цьому, зареєструвати право власності Волинське обласне підприємство ДАК «Хліб України» не могло із-за обєктивних причин, оскільки відповідачем не було надано документів, які б підтверджували, що частину контори по вул. І.Франка, 53 в м. Луцьку, як державну власність було передано в господарське відання Волинському обласному підприємству ДАК «Хліб України»; реєстраційне посвідчення про право власності на контору оформлене на ТзОВ «Агровіта»; згідно довідки БТІ частина контори зареєстрована за Луцьким КХП №1. Отже, без оригіналів документів, що підтверджують виникнення права власності у Волинського обласного підприємства ДАК «Хліб України» на частину контори, він не міг зареєструвати право власності на неї і земельну ділянку, на якій розташована. При цьому, власником вказаного майна є відповідач, а він неодноразово звертався до ДАК «Хліб України» надати документи про закріплення за Волинським підприємством на праві господарського відання частини контори по вул. І.Франка, 53 в м. Луцьку, натомість отримав догану. Вважає, що наказ про оголошення догани за невиконання трудових обовязків є незаконним, оскільки він не порушував трудову дисципліну, не вчиняв дисциплінарних проступків, належним чином виконував передбачені контрактом трудові обовязки. При цьому, зазначені в наказі підстави для оголошення догани є надуманими, необґрунтованими та голослівними. У звязку з чим, просив визнати незаконним та скасувати наказ голови правління ДАК «Хліб України» № 30-к/тм від 28.03.2016 року про застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Крім того, 01.07.2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до ДАК «Хліб України» про поновлення на роботі. Вказує, що 30.06.2016 року отримав від ДАК «Хліб України» лист з копією наказу №879-к/тр від 30.05.2016 року «Про звільнення [PERSON]Ф.», з якого слідує, що його звільнено з посади генерального директора Волинського обласного підприємства ДАК «Хліб України» у звязку із систематичним невиконанням без поважних причин обовязків, покладених трудовим договором. Зазначає, що вказане звільнення є незаконним, оскільки здійснене з порушенням вимог закону та процедури. Про це свідчить те, що з наказом №879-к/тр від 30.05.2016 року про звільнення його з роботи він не був ознайомленим, а отримав його поштою. При цьому, в день звільнення, йому не було видано належно оформлену трудову книжку та копію наказу про звільнення. Окрім того, починаючи з 30.05.2016 року і по 15.06.2016 року він перебував на стаціонарному лікуванні, а тому його звільнення суперечить ст. 40 КЗпП України, яка передбачає, що не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності. У звязку з чим, просив поновити його на посаді генерального директора Волинського обласного підприємства ДАК «Хліб України». Ухвалою суду від 22.07.2016 року заявлені позовні вимоги [PERSON] обєднано в одне провадження. В судовому засіданні позивач та його представник позивача позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у заяві та просили їх задовольнити. Крім того, просили стягнути з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак суд вважає за можливе слухати справу у його відсутності. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, показання свідків, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до частково задоволення з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, наказом ДАК «Хліб України» №30-к/тм від 28.03.2016 року за невиконання трудових обовязків оголошено догану генеральному директору Волинського обласного дочірнього підприємства ДАК «Хліб України» [PERSON]Ф (а.с. 6). Статтею 147 Кодексу Законів про працю України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Відповідно до ч. 3 ст. 149 КЗпПУ при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Отже, підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання трудових обовязків. Проте, в судовому засіданні представником відповідача всупереч ст. 60 ЦПК України не представлено суду беззаперечних та достатніх доказів невиконання трудових обовязків з боку позивача щодо невиконання рішення правління №276 від 17.02.2016 року, за що його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Як слідує із листа генерального директора Волинського обласного дочірнього підприємства ДАК «Хліб України» [PERSON] №13 від 01.04.16 року, останнім здійснювались дії щодо інформування про хід виконання рішення правління №276 від 17.02.2016 року та які заходи вжито для цього (а.с. 8). При цьому, як слідує із пункту 4.4 статуту Волинського обласного дочірнього підприємства ДАК «Хліб України», підприємство має право розпоряджатись закріпленим за ним на праві оперативного управління майном, що є власністю Компанії і належить до основних фондів підприємства лише з дозволу правління Компанії. Особливості розпорядження іншим майном підприємства визначаються цим статутом (а.с. ). Отже, за таких обставин, суд вважає, що при накладенні дисциплінарного стягнення відповідачем не встановлено і не зясовано, які конкретно факти невиконання трудових обовязків та в якій формі проявились порушення трудової дисципліни, причини, що спонукали вчинити дисциплінарний проступок, обставини, за яких його вчинено. Водночас, як зясовано в судовому засіданні, ряд обєктів нерухомості на моментухвалення рішення правління №276 від 17.02.2016 року вже були зареєстровані за відповідачем та перебували у власності інших осіб(а.с.7). Стосовно решти обєктів, на які не були оформлені правовстановлюючі документи, то позивачем вживалися ряд заходів та дій для їх оформлення, про що свідчать неодноразові інформування про хід таких заходів голови правління(а.с.8). Таким чином, суд приходить до висновку, що наказ голови правління ДАК «Хліб України» № 30-к/тм від 28.03.2016 «Про оголошення догани [PERSON]Ф.» є незаконним і підлягає скасуванню, оскільки суду не представлено доказів неналежного здійснення позивачем своїх посадових обовязків при виконанні вище згаданого рішення правління. Крім того, також підлягає до задоволення вимога [PERSON] про поновлення на роботі. Так, відповідно до наказу №879-к/тр від 30.05.2016 року ДАК «Хліб України» «Про звільнення [PERSON]Ф.», останнього звільнено з посади генерального директора Волинського обласного дочірнього підприємства ДАК «Хліб України» 30.05.2016 року у звязку із систематичним невиконанням без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором, тобто на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України (а.с. 63). Згідно\~ст. 43 Конституції України\~кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Пунктом 3 ст. 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного суду України від 01 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно зясовувати у чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом для звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п.п. 3, 4, 7, 8 ч. 1\~ст. 40 КЗпП України. Разом з тим, частиною 3 ст. 40 КЗпП України визначено, що не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці. Із листка непрацездатності серії АГФ №523284 вбачається, що [PERSON] в період з 30.05.2016 року по 15.06.2016 року перебував на стаціонарному лікуванні у Волинській обласній клінічній лікарні (а.с. 64). Наведене також підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], які вказали, що позивач у день звільнення на робочому місці не перебував. Крім того, як встановлено в судовому засіданні, наказ про оголошення догани [PERSON] від 28.03.2016 року є незаконним, а тому посилання на систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором, тобто на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України є невірним та не обґрунтованим . Таким чином, суд, дослідивши та оцінивши представлені докази у їх сукупності, приходить до висновку, що притягнення до дисциплінарної відповідальності і звільнення позивача було здійснено з порушенням вимог чинного законодавства і тому його слід поновити на займаній посаді. Відповідно до ч. 2\~ст. 235 КЗпП України\~при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Однак, позивачем та його представником не представлено суду належних та допустимих доказів стосовно розміру заробітної плати, належної позивачу перед звільненням та обгрутнованого розрахунку середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, а тому в цій частині позову слід відмовити за недоведеністю. При цьому, згідно ст. 367 ЦПК України рішення про поновлення на роботі підлягає до негайного виконання та у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 551,20 грн. судового збору.

Outcome: partial