Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду за участю заінтересованої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції із заявою про встановлення факту належності до польської національності. В заяві зазначено, що заявник є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.06.2001 року, яке зареєстроване виконкомом Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 16 червня 1958 року зроблено відповідний запис №15. Відповідно до цього свідоцтва про народження запис у графі відомості про матір «[PERSON], українка». Вказаний запис був зроблений помилково, оскільки мати заявника - [PERSON] була польської національності. Баба заявника по материній лінії [PERSON] та прабаба - [PERSON] були родом з села Бабска Равського повіту Лозинського воєводства, проживали у Польщі, проте документи про їх походження не збереглися. Згодом баба [PERSON] вийшла заміж разом з сім'єю та своєю матір'ю (прабабою заявника) [PERSON] переїхали в Україну. За радянських часів вони змушені були приховувати свою справжню національність, оскільки в той час поляки зазнавали утисків та гонінь зі сторони влади. Баба та прабаба заявника виховували своїх дітей, внуків та правнуків за польськими традиціями, у родині розмовляли польською мовою. Підтвердженням цього факту є те, що родичі сповідували католицьку віру, коли заявник був малим мати, баба та прабаба читали казки польською мовою, розповідали про своє польське походження, також сім'я ходила до костьолу та святкувала католицькі свята. Родичі заявника змушені були приховувати свою справжню польську національність, Оскільки прабаба, баба та мати [PERSON] були поляками, отже заявник також поляк. Щоб відновити свою національність він звернувся до відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області з проханням внесення відповідних змін до актових записів: про народження серії [NUMBER] від 26.06.2001 року зареєстроване виконкомом Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, складеного на [PERSON], а саме в графі «відомості про матір» виправити з «українка» на «полька»; та в свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] від 12.08.1983 року, складеного на [PERSON] та [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, а саме в графі «відомості про нареченого» виправити національність з «українець» на «поляк», але йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю документів, які б підтверджували факт, що мати заявника була полькою. Заявник вважає себе поляком та має бажання відновити своє етнічне походження, що стало причиною звернення до суду з заявою. В судовому засіданні представник заявника підтримала заяву про встановлення факту належності до польської національності, посилаючись на викладені в ній обставини. Представник заінтересованої особи - відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції в судове засідання не з'явилась, подала заяву про вирішення справи на розсуд суду. Заслухавши пояснення представника заявника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Заявник є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.06.2001 року, яке зареєстроване виконкомом Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, про що в книзі записів актів громадського стану про народження 16 червня 1958 року зроблено відповідний запис №15. Відповідно до вищезазначеного свідоцтва про народження запис у графі відомості про матір «[PERSON], українка». Зі слів заявника його мати [PERSON] була польської національності. Баба заявника по материній лінії [PERSON] та прабаба - [PERSON] були родом з села Бабска Равського повіту Лозинського воєводства, мешкали в Польщі, проте документи про їх походження не збереглися. Згодом баба [PERSON] вийшла заміж і разом з сім'єю та своєю матір'ю (прабабою заявника) [PERSON] переїхали в Україну. За радянських часів вони змушені були приховувати свою справжню національність, оскільки в той час поляки зазнавали утисків та гонінь зі сторони влади. Баба та прабаба заявника виховували своїх дітей, онуків та правнуків за польськими традиціями, у родині розмовляли польською мовою. Підтвердженням цього факту є те, що родичі сповідували католицьку віру, розповідали про своє польське походження, також сім'я ходила до костьолу та святкувала католицькі свята. Оскільки прабаба, баба та мати [PERSON] були поляками заявник також поляк. Про польське походження родини заявника свідчать їх польські прізвища та імена. Даний факт підтвердили також допитані в судовому засіданні свідки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дав показання про те, що добре знає заявника та його дочку, а також те, що вони сповідують польську віру. Дочка [PERSON] відвідує костьол. Зі слів свідка [PERSON] заявника він знає біля 15 років як прекрасного сім'янина, його мати та родичі поляки, сповідують польську віру та культуру, часто їздять до м. Кракова в Польщі. Відповідно до ст. 35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду та віросповідання. Статтею 300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до Закону «Про національні меншини» від 25.06.1992 року №2494-XП громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. З огляду на викладене та

Outcome: approved