Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 21721, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], щодо стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості по договору кредиту № 2007/669-19/53 від 14.08.2007р. за період з 01.12.2014р. по 17.05.2017р. у сумі 114835,27 доларів США. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та [PERSON] 14.08.2007 р. було укладено договір кредиту № 2007/669-19/53 відповідно до умов розділу І якого «Предмет договору» Банк (кредитор) надає [PERSON] (позичальнику) у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 163690 доларів США зі сплатою 12,25 процентів річних та наступним порядком погашення суми основної заборгованості: з вересня 2007р. по липень 2022р. щомісячно рівними частинами по 910 доларів США; у серпні 2022р. 800 доларів США з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту 13.08.2022 р. Під час дії договору кредиту № 2007/669-19/53 від 14.08.2007 р. гр. [PERSON] дізнався про те, що на виконанні Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси знаходиться виконавчий напис №21721, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 09.10.2017 р., відповідно до якого останнім, з посиланням на положення ст.ст. 34, 87-91 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993р. №3425-ХІІ (з наступними змінами та доповненнями), запропоновано стягнути з [PERSON] на користь Банку 114835,27 доларів США загальної заборгованості по договору кредиту №2007/669-19/53 від 14.08.2007р. за період з 01.12.2014р. по 17.05.2017р., у тому числі: 86284,91 доларів США заборгованості за кредитом та 28550,36 доларів США заборгованості за відсотками за користування кредитом. Позивач вважає, що за період з 01.12.2014 р. по 17.05.2017 р. по поточним платежам Банком мали б були нараховані [PERSON] 26390 доларів США поточної заборгованості по тілу кредиту та 22135,77 доларів США поточної «заборгованості за відсотками за користування кредитом», а всього 48525,77 доларів США, замість запропонованих до сплати, згідно виконавчого напису №21721 від 09.10.2017р., 114.835,27 доларів США, що і обумовило звернення [PERSON] з позовом до суду. Провадження по справі відкрито 09 лютого 2018 року. \~ \~ \~ \~21 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» подало відзив, яким заперечувало проти позову. У відзиві зазначає, що позивачем не було надано доказів, які б свідчили про те, що виконавчий напис №21721, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 09.10.2017 року було вчинено з порушенням діючого законодавства України, зокрема Закону України «Про нотаріат». ПАТ «Укрсоцбанк» у своєму відзиві на позов також зазначило, що виконавчий напис №21721 було вчинено у повній відповідності до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» на підставі документів, які підтверджують безспірність заборгованості та у відповідності до порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту України 22 лютого 2012 року № 296/5-11, згідно якого нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов та просив суд його задовольнити повністю. \~ \~ \~ \~Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні повністю. \~ \~ \~ \~Третя особа [PERSON] нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], про час, дату та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, у судове засідання не зявився, пояснень по суті справи не надавав. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та [PERSON] 14.08.2007 року було укладено договір кредиту № 2007/669-19/53 відповідно до умов розділу І якого «Предмет договору» Банк (кредитор) надає [PERSON] (позичальнику) у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 163690 доларів США зі сплатою 12,25 процентів річних та наступним порядком погашення суми основної заборгованості: з вересня 2007 року по липень 2022 року щомісячно рівними частинами по 910 доларів США; у серпні 2022 р. 800 доларів США з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту 13.08.2022 року. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно договору кредиту № 2007/669-19/53 від 14.08.2007 року сторони встановили як строк дії договору («строк кредитування») - до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобовязань (п. 7.3 Договору), кінцевий строк повернення кредиту - до 13.08.2022 року (п/п 1.1.3 п. 1.1 Договору), так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів (п/п 1.1.1, 1.1.2 п. 1.1 Договору). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993р. №3425-ХІІ (з наступними змінами та доповненнями) нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обовязок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону). Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5 містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно виконавчого напису №21721 від 09.10.2017 року, предметом стягнення є заборгованість по договору кредиту №2007/669-19/53 від 14.08.2007 року за період з 01 грудня 2014 року по 17 травня 2017 року, а саме: 86284,91 доларів США заборгованості за кредитом та 28550,36 доларів США заборгованості за відсотками за користування кредитом. Загальна сума заборгованості становить 114835,27 доларів США. Умовами договору кредиту №2007/669-19/53 від 14.08.2007 року погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. З наявної у матеріалах справи копії таблиці «Нарахування процентної ставки на суму фактичної заборгованості (прогноз)», складеної Банком при укладенні договору кредиту №2007/669-19/53 від 14.08.2007 року, вбачається, що при належному виконанні позичальником своїх грошових зобовязань залишок заборгованості по кредиту станом на 01.12.2014 р. повинен був складати 84520 доларів США, а станом на 17.05.2017 р. 58130 доларів США. Отже, за період з 01.12.2014 р. по 17.05.2017 р., [PERSON] повинен був сплатити поточні щомісячні платежі по договору кредиту №2007/669-19/53 від 14.08.2007р. на загальну суму у розмірі 26390 доларів США (84520 доларів США - 58130 доларів США). Проте, згідно виконавчого напису №21721 від 09.10.2017 року, приватним нотаріусом було запропоновано до стягнення за період з 01.12.2014 р. по 17.05.2017 р. замість 26390 доларів США поточної заборгованості - 86284,91 доларів США «заборгованості за кредитом», яка, охоплює весь термін дії договору кредиту. Аналогічна ситуація, згідно виконавчого напису №21721 від 09.10.2017 р., мала місце й в частині стягнення 28550,36 доларів США «заборгованості за відсотками за користування кредитом». Із змісту наявної у матеріалах справи таблиці «Нарахування процентної ставки на суму фактичної заборгованості (прогноз)», складеної Банком при укладенні договору кредиту №2007/669-19/53 від 14.08.2007 р., вбачається, що при належному виконанні позичальником своїх грошових зобовязань в частині погашення процентів за використання кредиту [PERSON] повинен був за період з 01.12.2014р. по 17.05.2017р. здійснити наступні платежі: (10.12.2014р. 862,81 доларів США) + (10.01.2015р. 881,97 $) + (10.02.2015р. 872,37 $) + (10.03.2015р. 779,28 $) + (10.04.2015р. 853,17 $) + (10.05.2015р. 816,36 $) + (10.06.2015р. 833,97 $) + (10.07.2015р. 797,78 $) + (10.08.2015р. 814,77 $) + (10.09.2015р. 805,18 $) + (10.10.2015р. 769,91 $) + (10.11.2015р. 785,98 $) + (10.12.2015р. 751,33 $) + (10.01.2016р. 766,78 $) + (10.02.2016р. 757,18 $) + (10.03.2016р. 699,35 $) + (10.04.2016р. 737,98 $) + (10.05.2016р. 704,89 $) + (10.06.2016р. 718,78 $) + (10.07.2016р. 686,31 $) + (10.08.2016р. 699,58 $) + (10.09.2016р. 689,98 $) + (10.10.2016р. 658,44 $) + (10.11.2016р. 670,79 $) + (10.12.2016р. 639,86 $) + (10.01.2017р. 651,59 $) + (10.02.2017р. 641,99 $) + (10.03.2017р. 571,19 $) + (10.04.2017р. 622,79 $) + (10.05.2017р. 593,41 $), а всього 22135,77 доларів США. Зазначені розрахунки надані позивачем та не спростовані відповідачем. Згідно виконавчого напису №21721 від 09.10.2017 року, приватним нотаріусом було запропоновано до стягнення за період з 01.12.2014 р. по 17.05.2017 р. замість 22135,77 доларів США поточної «заборгованості за відсотками за користування кредитом» - 28550,36 доларів США «заборгованості за відсотками за користування кредитом», яка, охоплює весь термін дії договору кредиту. Отже, за період з 01.12.2014 року по 17.05.2017 року по поточним платежам Банком мали б були нараховані [PERSON] 26390 доларів США поточної заборгованості по тілу кредиту та 22135,77 доларів США поточної «заборгованості за відсотками за користування кредитом», а всього 48525,77 доларів США замість запропонованих до сплати, згідно виконавчого напису №21721 від 09.10.2017 року, 114835,27 доларів США. Згідно наявної у матеріалах справи довідки Банку від 10.06.2016 р. № 10.1-186/96-10666, [PERSON] перестав виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом, починаючи з 01.01.2015 року, а відповідно, в подальшому почала утворюватись заборгованість за договором кредиту №2007/669-19/53 від 14.08.2007 р., яка за період з 01.12.2014 р. по 17.05.2017 р., з урахуванням даних, які містяться у таблиці «Нарахування процентної ставки на суму фактичної заборгованості (прогноз)» та розрахунків позичальника суд вважає, що поточна заборгованість повинна складати 26390 доларів США по тілу кредиту та 22135,77 доларів США поточної «заборгованості за відсотками за користування кредитом», а всього 48525,77 доларів США. Однак, згідно виконавчого напису №21721 від 09.10.2017р., приватним нотаріусом було запропоновано до сплати 114835,27 доларів США за той самий період. Згідно приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд перевіряє доводи боржника в повному обсязі й зазначає в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Згідно виконавчого напису №21721 від 09.10.2017 року, приватним нотаріусом було запропоновано до сплати 114835,27 доларів США. Дослідивши умови договору кредиту №2007/669-19/53 від 14.08.2007 року, наявні у матеріалах справи документи, зокрема, довідку Банку від 10.06.2016 р. № 10.1-186/96-10666, данні таблиці «Нарахування процентної ставки на суму фактичної заборгованості (прогноз)» суд доходить до висновку, що згідно виконавчого напису №21721 від 09.10.2017 року сума у розмірі 114835,27 доларів США не є безспірною, а тому виконавчий напис №21721, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], щодо стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості по договору кредиту №2007/669-19/53 від 14.08.2007 р. за період з 01.12.2014 р. по 17.05.2017 р. у сумі 114835,27 доларів США підлягає визнанню судом таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, а саме сума сплаченого судового збору, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved