Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Луцької міської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] року помер його батько - [PERSON] Після смерті останнього відкрилась спадщина на спадкове майно - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] 06.07.2005 року спадкодавець [PERSON] склав заповіт, згідно якого все належне йому майно заповів в рівних частинах [PERSON] та [PERSON] Позивач являється спадкоємцем за заповітом після смерті батька та прийняв спадщину в передбаченому законом порядку, подавши заяву про прийняття спадщини. Просить суд визнати за ним право власності на вищевказане спадкове майно, в порядку спадкування після смерті його батька [PERSON], яки йпомер [INFO] Ухвалою суду від 12.06.2017 року залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили суд позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, оскільки спадкодавцем було здійснено добудову без відповідних дозвільних документів. Просив суд в задоволенні позову відмовити. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте подав суду заяву про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами справи. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Як вбачається з копії технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] будинковолодіння складається з житлового будинку (А-1), сарай-гараж (Б-1), гараж-літня кухня- сарай(В-1), огорожі (1), вбиральня (Г-1) (а.с. 27-29). Згідно виписки з рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 16.04.1968 року № 164, земельна ділянка по [ADDRESS] виділена [PERSON] під індивідуальне будівництво (а.с. 22). Відповідно до акту від 16.07.1968 року дана земельна ділянка відведена в натурі під будівництво індивідуального житлового будинку [PERSON] (а.с. 25). Крім того, відповідно договору про надання і безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої приватної власності від 27.07.1968 року [PERSON] надано право безстрокового користування вищевказаною земельною ділянкою (а.с. 23, 24). [INFO] року [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] 06.07.2005 року спадкодавець [PERSON] склав заповіт, згідно якого все належне йому майно заповів в рівних частинах [PERSON] та [PERSON] Ст. 1233 ЦК України передбачає, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені у заповіті. Згідно ч. 1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Ст.1270 ч.1 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] являється батьком позивача (а.с. 9). Судом також встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги за заповітом після смерті батька [PERSON] та прийняв спадщину, оскільки відповідно до ч. 1 ст.1269 ЦК України подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Також судом встановлено, що позивач не має можливості оформити свої спадкові права на спадкове майно, що залишилось після смерті батька, який помер [INFO] року, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спірну будівлю. Відповідно ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Разом з тим, до 19 січня 1996 року, згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31 січня 1966 року Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, розташовані в населених пунктах. Обов'язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об'єкти нерухомості введено лише з 29 червня 98 року. Саме цього дня набрала чинності Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09 червня 1998 року №121. Відповідно до ч.3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (зокрема й право власності на нерухоме майно - частина 1 статті 4 Закону). Згідно із частиною 4 ст. 3 вищезазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Як встановлено судом, на земельній ділянці по [ADDRESS], який побудовано в 1975 році та не здано в експлуатацію. Оскільки, на момент побудови вищевказаного житлового будинку у 1975 році (до 29 червня 1998 року) законодавством не було передбачено обов'язкової реєстрації прав власності на нерухоме майно, а тому дана нерухомість набута спадкодавцем у власність з дотриманням установленого порядку набуття. Крім того, відповідно до звіту про проведення технічного огляду житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS], складеного 14.06.2017 року, даний житловий будинок відповідає пожежним, санітарним та будівельним нормам. Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] На підставі наведеного та

Outcome: approved