Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком, розташованим по [ADDRESS] ; примусово зняти відповідачів з реєстраційного обліку. Позовні вимоги мотивував тим, що він є єдиним власником житлового будинку по [ADDRESS] . Згідно виписки з погосподарської книги № 2 Вільхівської сільської ради станом на 20.07.2018 у даному житловому господарстві зареєстровано п`ятеро осіб: позивач, відповідачі: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а також [PERSON] , [INFO] . Хоча відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , однак з 2012 року в даному господарстві не проживають, не беруть участі в його утриманні, а проживають в [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 22.07.2009 Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, шлюб між позивачем та відповідачкою [PERSON] , 1973 р.н., розірвано. Даний факт є підтвердженням того, що позивач та відповідачка [PERSON] спільно не проживають тривалий час, не ведуть спільного господарства. Діти позивача: відповідачі [PERSON] та [PERSON] є повнолітніми і проживають окремо з власної волі. Оскільки відповідачі тривалий час не проживають в житловому будинку позивача року без поважних причин, тому вони втратили право на користування даним житлом. Реєстрація відповідачів в житловому будинку позивача є перешкодою в отриманні ним пільг для оплати за комунальні послуги, а саме в отриманні субсидії, чим порушуються його права. 05.11.2018 відповідачка [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позову відмовити. У відзиві покликається на те, що на даний час вона проживає в будинку чужих людей, оскільки позивач постійно принижував її, ображав, вчиняв безпідставні сварки, створював нестерпні умови для проживання. Знятися з реєстрації місця проживання відповідачі не мають можливості, оскільки не мають іншого житла, щоб зареєструватися. [PERSON] проживала з позивачем у шлюбі 18 років. Весь цей час всі свої кошти витрачала на сім`ю, робила поточні ремонти у будинку, де зараз проживає позивач. Позивач свої кошти витрачав на свої потреби, накопичував на придбання автобуса, який придбав, щоб здійснювати перевезення людей. Після розірвання шлюбу з позивачем через нестерпну його поведінку відповідачка [PERSON] з дітьми пішли з дому, забравши одяг, документи та необхідні особисті речі. Відповідачка [PERSON] вважає, що має право на проживання у будинку позивача, оскільки є членом сім`ї власника будинку, хоча перебуває з ним в розірваному шлюбі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] є дітьми позивача, тому мають безумовне право на проживання в будинку позивача. У підготовчому засіданні 16 січня 2019 р. сторони не заявляли клопотань про залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. В судовому засіданні позивач підтримав позов з наведених в ньому підстав, просить позов задовольнити. Суду пояснив, що проживає в [ADDRESS] . З відповідачкою [PERSON] розлучився 12 років тому. З дітьми [PERSON] , [PERSON] не спілкується 8 років. Через те, що відповідачі зареєстровані в його будинку, однак не проживають, він немає можливості отримати субсидію для оплати за комунальні послуги. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися повторно із невідомих суду причин, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (судових повісткок). Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідачів. Суд, вислухавши позивача, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння. користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Копією витягу № 767671 з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 26.02.2013 Реєстраційною службою Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, та копією Інформаційної довідки № 135452632 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 23.08.2018, стверджено, що [PERSON] , житель [ADDRESS] , є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] на підставі рішення Городенківського районного суду Івано-Франківській області від 16 січня 2013 р. по справі № 905/2949/2012, яке набрало законної сили 28 січня 2013 р. (номер запису про право власності: 220538). Із змісту згаданого судового рішення встановлено, що житловий будинок по [ADDRESS] позивач прийняв у спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Про те, що мати позивача, як голова колгоспного двору, була власником житлового будинку по [ADDRESS] свідчить копія Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 11.05.1990, виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів. Виготовлений 06.09.2012 технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок по [ADDRESS] свідчить, що його власником була [PERSON] . Позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] були подружжям, шлюб між яким розірвано, актовий запис № 71 від 22 липня 2009 р., про що свідчить копія повторного свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 21 червня 2017 р. Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. Відповідачі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є дочкою та сином [PERSON] та [PERSON] , що стверджується копіями свідоцтв про народження, відповідно: серії [NUMBER] , виданого 05 жовтня 1993 р. Вільхівською сільською радою, запис за № 3 від 05 жовтня 1993 р. та серії [NUMBER] , виданого 12 квітня 2000 р. Вільхівською сільською радою, запис за № 2 від 04.12.2000 р. Відповідачка [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із одруженням 07.11.2014 змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », актовий запис № 9 від 07.11.2014, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 07 листопада 20145 р. виконавчим комітетом Тишківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. За ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно, тимчасово. Ст. 310 згаданого кодексу визначено, що фізична особа має право на місце проживання. Копією витягу № 263/02-25, виданого 20.07.2018 з по господарських книг Вільхівської сільської ради за 2016-2020 роки, стверджується, що [PERSON] , [INFO] , станом на 20.07.2018 прописаний і проживає в господарстві по [ADDRESS] ; за вказаною адресою прописані, але не проживають протягом 8 років: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . В матеріалах справи наявні подані позивачем заяви [PERSON] та [PERSON] від 22.07.2018, де зазначено, що відповідачі з 2010 р. по даний час не проживають у житловому будинку [ADDRESS] . Про допит цих свідків клопотань позивач не заявляв. З інформації Вільхівської сільської ради № 307/02-25 від 20.08.20198, отриманої на запит суду № 342/786/18/5867/2018 від 02.08.2018 в порядку виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, вбачається, що в господарстві [PERSON] по [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , але проживають в с. Тишківці Городенківського району. 03 січня 2019 виконкомом Вільхівської сільської ради видано довідку № 10/02-25 про те, що позивач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований і проживає в [ADDRESS] ; сільською радою була допущена помилка в реєстрації місця проживання [PERSON] та вказано [ADDRESS] замість [ADDRESS] , оскільки це один і той самий будинок. Із довідки № 126/02-25, виданої 04 квітня 2019 р., вбачається, що [PERSON] , [INFO] , є власником житлового будинку по [ADDRESS] (по давніх документах [ADDRESS] ); зміну номера будинку з [ADDRESS] на [ADDRESS] було зроблено 26.02.2013; [PERSON] 02.01.2019 перереєструвався з [ADDRESS] [ADDRESS]; в житловому будинку по [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; діти з народження проживали разом з батьком і матір`ю в [ADDRESS] (давня назва [ADDRESS] ); після розлучення батьків діти проживають з матір`ю в с. Тишківці в орендованому будинку. Інформація, зазначена у вищезгаданій довідці сільської ради, не може бути взята до уваги судом, оскільки повністю суперечить інформації Вільхівської сільської ради № 307/02-25 від 20.08.2018, отриманої на запит суду № 342/786/18/5867/2018 від 02.08.2018 в порядку виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, та копії Витягу № 2616-1443664-2018 з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, сформованого 17.03.2018, з якого вбачається, що місце проживання відповідачки [PERSON] , [INFO] , з 03.12.2009 зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Повторно запит суду про надання інформації про зареєстроване місце проживання відповідачів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , був надісланий на адресу Вільхівської сільської ради 08.05.2019 за № 342/786/18/4277/2019, однак сільська рада до закінчення розгляду справи відповідь суду не надала. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Його місце проживання зареєстровано за вказаною адресою з 02.01.2019, що стверджується копією довідки про реєстрацію місця проживання [PERSON] , виданою Вільхівською сільською радою. Ст. 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 163 Житлового кодексу у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч.1 п.1, 5 ч.ч.3, 4 ст.71 цього Кодексу. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 71 ЖК України за тимчасової відсутності наймача або членів сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк, за заявою відсутнього, може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Тимчасова відсутність особи може бути безперервною, але не повинна перевищувати шести місяців. Однак, в судовому засіданні не здобуто належних та допустимих доказів того, що відповідачі зареєстровані за місцем проживання по [ADDRESS] та втратили право на користування житловим будинком за даною адресою. Осіб, місце проживання яких було б зареєстровано за вказаною адресою, крім позивача, не встановлено. При вищенаведених доказах і обставинах справи суд приходить до переконання, що в задоволенні позову [PERSON] про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком, розташованим по [ADDRESS] та примусово зняти їх з реєстраційного обліку на цією адресою слід відмовити. На підставі ст. ст. 72, 150, 156 Житлового кодексу України, ст.ст. 29, 310, 317, 319, 321, 383 ЦК України,

Outcome: dismissed