Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з вищевказаним позовом, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на нерухоме майно - 1/2 (одну другу) частину квартири [ADDRESS], яка належить його батьку [PERSON], який помер в [INFO]. Свої вимоги позивач обґрунтував наступним. В [INFO] в місті Одесі помер батько позивача [PERSON], про що 01 листопада 2013 року був складений відповідний актовий запис №10581. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина - 1/2 частина квартири [ADDRESS], яка належала спадкодавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 14 жовтня 1998 року. Однак, оригінали правовстановлюючих документів на вказану нерухомість не збереглось. Заповіт спадкодавцем не складався. Позивач звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючих документів на спадкове майно. В судове засідання сторони не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, представник позивача надав заяву про розгляд справи в його відсутність заочно, відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за відсутністю представника та заперечень на позов до суду не надходило. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Частиною 2 ст. 197 ЦПК України закріплено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів щодо взаємовідносин сторін, а також маючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд вважає можливим заочно розглядати справу у відсутності належно повідомленого відповідача. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд, на підставі всебічного, повного, об'єктивного і безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, встановив наступне. Як випливає з матеріалів справи, позивач [PERSON], [INFO] є сином [PERSON] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 21.06.1982 року). В [INFO] у місті Одесі [PERSON] помер, про що 01 листопада 2013 року був складений відповідний актовий запис №10581 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 01.11.2013 року). За заявою [PERSON] від 14.11.2013 року було відкрито спадкову справу № 20/2013 до майна померлого [PERSON] Після смерті [PERSON] залишилась спадщина - 1/2 частина квартири [ADDRESS], яка належала спадкодавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 14 жовтня 1998 року державним нотаріусом Шостої державної нотаріальної контори міста Одеси Гнатюк Т.А. (реєстраційний номер 2- 6557, спадкова справа №141/98). Однак, оригінали правовстановлюючих документів на вказану вище нерухомість не збереглись. Заповіт спадкодавцем не складався. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. [PERSON] належить до спадкоємців першої черги спадкування за законом. Інших спадкоємців першої черги спадкування за законом - не має. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Однак, 26 листопада 2013 року приватний нотаріус звернувся до [PERSON] з листом вих. №359/02-14, в якому повідомив, що для оформлення спадкових прав необхідно надати оригінали правовстановлюючих документів на частину квартири, яка складає спадщину. У зв'язку з відсутністю у [PERSON] таких документів і неможливістю їх поновити або отримати дублікати, він звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № X передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися д осуду з правилами позовного провадження. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 330 ЦК України, добросовісний набувач набуває право власності на майно, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України воно не може бути витребуване у нього. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними та підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 3-4, 6-8, 10-11, 15, 59-60, 109, 208-209, 212-215, 218, 224-226, 294 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved