Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] районної ради, третя особа - [PERSON] районне госпрозрахункове бюро технічної інвентаризації, про визнання рішення частково недійсним. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він звернувся до [PERSON] районної державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті його матері [PERSON], померлої 06 червня 2014 року, яка прийнята нею після смерті чоловіка батька позивача [PERSON], померлого 08 травня 2007 року, однак не оформлена у встановленому законом порядку. Постановою нотаріальної контори позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлих матері та батька у звязку з тим, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами №22 по вул.Русанівська в с.Байківці Тернопільського району Тернопільської області, відповідно до інформаційної довідки, виданої [PERSON] районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 16 березня 2015 року за №124, належить колгоспному двору, що складається з 8-ми членів, головою якого є [PERSON] Як позивачу стало відомо, право власності на майно було зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі рішення виконкому №230 від 28 листопада 1989 року [PERSON] районної ради. Даним рішенням було вирішено: встановити факт належності та визнати право власності на житлові будинки з надвірними будівлями за окремими громадянами згідно додатку №2; загальному відділу райвиконкому видати свідоцтво на право особистої власності на житлові будинки; просити [PERSON] обласне бюро технічної інвентаризації зареєструвати житлові будинки згідно цього рішення. Однак в додатку №2 є неправомірним віднесення будинку до суспільної групи господарства колгоспний двір та визнання права спільної власності, оскільки ніхто з батьків позивача в колгоспі не працював. На підставі вкладеного [PERSON] просить суд визнати недійсним рішення виконкому [PERSON] ради народних депутатів (додаток №2) від 28 листопада 1989 року в частині належності будинку №22 по вул.Русанівська в селі Байківці Тернопільського району Тернопільської області до групи господарств колгоспний двір та визнання права спільної власності; зобовязати [PERSON] обласне бюро технічної інвентаризації ввести відповідні зміни в свідоцтво про право власності. 29 квітня 2015 позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив суд визнати право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами №22 по вул.Русанівська в селі Байківці Тернопільського району Тернопільської області за [PERSON] у порядку спадкування. До початку розгляду справи судом справи по суті, за клопотання [PERSON] районної ради, було здійснено заміну неналежного відповідача [PERSON] районну раду належним відповідачем [PERSON] районною державною адміністрацією. Також судом залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють вимог одо предмета спору [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засіданні не зявився, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації в судове засідання не зявився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся. Треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, однак подали суду заяви про розгляд справи у їхній відсутності. Щодо задоволення позовних вимог [PERSON] вони не заперечують. Представник третьої особи Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації в судове засідання не зявився, однак надіслав на адресу суду листа, в якому просить справу слухати без представника бюро технічної інвентаризації. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін\~без фіксації судового процесу технічними засобами. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно вимог п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. У відповідності до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду україни «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 №20 судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання незаконними актів державних органів, органів місцевого самоврядування про неправомірне втручання у здійснення власником правомочностей щодо володіння, користування і розпорядження своїм майном. Згідно свідоцтва про народження (повторне) серії VІІ-УР №842600 від 15 жовтня 1964 року, виданого Гніздичківською сільською радою Підволочиського районного бюро ЗАГС Тернопільської області, батьками позивача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається із рішення Виконавчого комітету [PERSON] районної ради народних депутатів Тернопільської області №236 від 28 листопада 1989 року, вирішено: встановити факт належності та визнати право власності на житлової будинки з надвірними будівлями за окремими громадянами згідно додатку №2; загальному відділу райвиконкому видати свідоцтво на право особистої власності на житлові будинки; просити [PERSON] обласне бюро технічної інвентаризації зареєструвати житлові будинки згідно цього рішення. Згідно додатку №2 до рішення виконкому [PERSON] районної Ради народних депутатів від 1989 року «Список про встановлення факту належності та визнати право власності на житлової будинки з надвірними будівлями в селі Байківці Тернопільського району» будинок №22 по вул.Русанівській в селі Байківці Тернопільського району вказаний як колгоспний двір, головою колгоспного двору є [PERSON], кількість членів колгоспного двору 8, частина будинку цілий будинок. Як слідує із довідки №183 від 21 лютого 2011 року, виданої Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, будинковолодіння, що знаходиться в селі Байківці Тернопільського району Тернопільської області по вул.Русанівська, 22 належить померлому 08 травня 2007 року [PERSON] станом на 01 липня 1990 року двір колгоспника, членами якого були: [PERSON] голова двору; [PERSON] дружина; [PERSON] син; [PERSON] - син; [PERSON] - невістка; [PERSON] - внук; [PERSON] - внук; [PERSON] - внук. Відповідно до інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна №124 від 16 березня 2015 року, виданої [PERSON] районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, станом на 12 березня 2015 року будинковолодіння №22 по вул.Русанівська в с.Байківці рахується за: 1/8 [PERSON]; 1/8 [PERSON]; 1/8 [PERSON]; 1/8 [PERSON]; 1/8 [PERSON]; 1/8 [PERSON]; 1/8 [PERSON]; 1/8 [PERSON]. Cтаном на 30 листопада 1989 року право власності на майно було зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого 30 листопада 1989 року [PERSON] районною радою на підставі рішення виконкому №236 від 28 листопада 1989 року. [PERSON] помер 08 травня 2007 року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ИД №044320 від 16 травня 2007 року, видане Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. Судом встановлено та вбачається із досліджених документів, що після смерті батька позивача - [PERSON], померлого 08 травня 2007 року, спадщину прийняла його дружина [PERSON], проте своїх спадкових прав остання не оформила. Згідно свідоцтва про смерть серії І-ИД №169981 від 11 червня 2014 року, виданого Виконавчим комітетом Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, [PERSON] померла 06 червня 2014 року. Постановою [PERSON] районної державної нотаріальної контори №790/02-14 від 24 березня 2015 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], померлої 06 червня 2014 року, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцеві з посиланням на Закон України «Про власність» від 07 лютого 1991 року, яким власність колгоспного двору не передбачена. Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР ( у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до розяснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Відповідно до п. 20 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», затверджених постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (які діяли на час виникнення спірних правовідносин), в графі «суспільна група господарства» записується станом на 1 січня відповідного року одна зі наступних суспільних груп: господарство колгоспника; господарство робітника; господарство службовця; господарство особи, зайнятої індивідуальною трудовою діяльністю; селянське господарство; господарство інших категорій населення. Суспільна група господарства встановлювалася в залежності від роду занять голови господарства (сім'ї). Господарства пенсіонерів, які не мають працюючих членів сім'ї, відноситься до тієї громадської групи, до якої ці особи відносились до переходу на пенсію. Згідно із зазначеними Вказівками суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сімї). Особи, які працюють у колгоспі, але не є членами колгоспу, відносяться до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Як вбачається із виписки з погосподарської книги №2 с.Байківці Байковецької сільської ради народних депутатів Тернопільського району Тернопільської області на 1986, 1987, 1988, 1990 роки ні [PERSON], ні [PERSON] в колгоспі не працювали, а тому будинковолодіння №22 по вул.Русанівська в селі Байківці Тернопільського району Тернопільської області не може вважатися колгоспним двором. Також, той факт, що померлий 08 травня 2007 року [PERSON] не працював за період свого життя у колгоспі свідчать записи у його трудовій книжці. Таким чином, Виконавчий комітет [PERSON] районної ради народних депутатів Тернопільської області приймаючи рішення №236 від 28 листопада 1989 року про віднесення будинку за вищевказаною адресою до суспільної групи господарств господарство колгоспника, помилково прийшов до висновку, що дане нерухоме майно є колгоспним двором, а тому в цій частині вказане рішення підлягає скасуванню. Щодо вимог [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, суд виходить з наступного. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.ст.1216-1218 ЦК України). В силу ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON], як спадкоємець першої черги після смерті матері [PERSON] звернувся до [PERSON] районної нотаріальної контори з приводу оформлення спадкових прав на нерухоме майно - житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами №22 по вул.Русанівська в селі Байківці Тернопільського району Тернопільської області, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав відсутності правовстановлюючого документа на вказане будинковолодіння. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За вказаних вище обставин, суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і такими, що не порушують прав інших осіб та підлягають до задоволення у повному обсязі, а тому слід скасувати рішення виконкому [PERSON] ради народних депутатів (додаток №2) від 28 листопада 1989 року в частині належності будинку №22 по вул.Русанівська в селі Байківці Тернопільського району Тернопільської області до групи господарств колгоспний двір та визнання права власності; визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами №22 по вул.Русанівська в селі Байківці Тернопільського району Тернопільської області у порядку спадкування за законом після [PERSON], померлої 06 червня 2014 року. На підставі наведеного,

Outcome: approved