Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) звернулася з позовом, вказавши що перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (далі Відповідач) з 25 вересня 2011 року. Від даного шлюбу у них 04 червня 2013 року народився син [PERSON]. Спільне життя з Відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та обовязки, ведення спільного господарства та виховання дитини. Відповідач не бере участі у матеріальному забезпеченні сімї, весь тягар утримання сімї лежить на позивачі. Спільне господарство не ведеться із серпня 2015 року, коли відповідач пішов з дому, та на даний час мешкає в с. Бенева, Теребовлянського району. З огляду відмову Відповідача добровільно надавати кошти на утримання сина, враховуючи наявність постійного місця роботи, посилаючись на норми чинного законодавства, позивач просить стягувати з Відповідача аліменти у розмірі 1/2 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно для належного виховання та забезпечення сина до досягнення дитиною повноліття щомісячно. Сторони в судове засідання не зявилися, подали заяви з проханням справу слухати у їх відсутності, позовні вимоги задовольнити. Відповідач зазначив, що з роботи звільнився та тимчасово не працює. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживає дитина. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 вересня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ИД №101368, виданим повторно 17 грудня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Підволочиського РУЮ у Тернопільській області, актовий запис №2. Під час перебування в шлюбі у сторін 04 червня 2013 року народився син [PERSON], який на даний час є малолітнім, про що свідчить свідоцтво про народження серії І-ИД №176078, видане Городницькою сільською радою Підволочиського району Тернопільської області 1 липня 2013 року. Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов, виданого депутатом Скалатської міської ради №б/н від 22 листопада 2016 року, довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої Скалатською міською радою Підволочьського району №32 від 23 листопада 2016 року, Позивач проживає у [INFO], разом із синами [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]; дочками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]; матірю та вітчимом [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Сімя є малозабезпеченою та фактично потребує соціальної допомоги. Відповідно до відповіді старости с. Городниця Підволочиського району [PERSON], [INFO], зі слів його дружини [PERSON], [INFO], а також жителів с. Городниця, і депутата Скалатської міської ради по даному округу, не проживає у с. Городниця з 15 серпня 2015 року, і не цікавиться як проживає його син. Судом встановлено, що Відповідач разом з сімєю не проживає, після зміни місця проживання матеріальної допомоги на утримання сина не надавав. Таким чином, в добровільному порядку коштів на утримання дитини Відповідач не надає. З довідки про доходи №70 від 01 березня 2017 року, виданої ПП «Фабрика меблів «Нова», відповідач працює на вказаному підприємстві охоронником. Загальна сума доходу за період з 01.07.2016 по 31.01.2017 р. за винятком аліментів становить 10620,02 (десять тисяч шістсот двадцять гривень 02 копійки) гривень. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною другою ст. 181 СК України передбачено, що за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом не встановлено, що Відповідач за своїм станом здоровя чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обовязків з утримання неповнолітньої дитини, оскільки є молодою працездатною особою і спроможний платити аліменти. Враховуючи, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, інтереси та стан здоровя дитини при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дитини, потреби у розвитку та навчанні, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з Відповідача щомісячно аліменти на малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частки усіх видів його заробітку (доходу) для належного виховання та забезпечення сина до досягнення дитиною повноліття, що відповідатиме інтересам дитини і не порушуватиме права кожної із сторін.

Outcome: approved