Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Мар?їнського районного суду Донецької області з позовною заявою про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування зазначених позовних вимог позивач зазначає, що у березні 2017 року між ним та відповідачем було укладено усний договір купівлі-продажу земельної ділянки загальною площею 4,0248 га, що розташована за адресою: Донецька область, Покровський (Мар`їнський) район, Єлизаветівська сільська рада, за межами населеного пункту, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [PERSON] склав розписку від 20.03.2017 року, яку підписав власноруч, чим підтвердив намір продати належну йому земельну ділянку, в цей же день склали договір купівлі-продажу. В свою чергу позивач на підтвердження наміру придбати вищезазначену земельну ділянку, у день підписання договору купівлі-продажу, передав відповідачу 35000 (тридцять п`ять тисяч) гривень. Таким чином позивач вважає, що фактично 20.03.2017 року відбулось підписання та повне виконання договору купівлі-продажу вищезазначеної земельної ділянки. [PERSON] зобов`язався до кінця травня підгодовувати відповідні оригінали документів на земельну ділянку, які є необхідними для подальшого нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу майна. 18.05.2017 року, позивач з відповідачем домовились про зустріч в нотаріальній конторі для посвідчення договору купівлі-продажу, однак відповідач до нотаріальної контори не з`явився, мотивуючи свій вчинок тим,що змушений був поїхати до іншого міста, у зв`язку із сімейними обставинами, але на спроби визначитись з датою для зустрічі у нотаріуса він не зреагував, як і на подальші вимоги. Вищевказаною земельною ділянкою позивач користується та розпоряджається, але зареєструвати її не має можливості, оскільки відповідач не здійснює жодних дій, спрямованих на посвідчення договору у нотаріуса. Позивач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. Як вбачається з копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 050059, [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 4,0248 га, що розташована Донецька область, Покровський (Мар`їнський) район, Єлизаветівська сільська рада, за межами населеного пункту, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1423382500:04:000:4723. Копією розписки підтверджується, що [PERSON] , 20.03.2017 року отримав від [PERSON] гроші у розмірі 35 000 ( тридцять п`ять тисяч) гривень за земельну ділянки загальною площею 4,0248 га, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 050059. Відповідно до договору купівлі-продажу від 20.03.2017 продавець [PERSON] передає у власність, а покупець [PERSON] приймає і зобов`язується оплатити на умовах викладених у договорі - купівлі продажу за земельну ділянку загальною площею 4,0248 га, погоджену сторонами суму 35000 (тридцять п`ять тисяч) гривень. Таким чином, вказаними доказами підтверджується, що між сторонами по справі було укладено правочин, відповідач передав у власність позивачу належну йому земельну ділянку та отримав за неї визначену домовленістю грошову суму. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Частиною 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язовується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Усі істотні умови договору були використані обома сторонами, що підтверджується фактичними обставинами справи. Приписами ч. 1 ст. 657 ЦК України визначено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ч.3 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч.1 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, суд, дослідивши надані письмові докази в сукупності, дійшов висновку, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу купівлі-продажу земельної ділянки, водночас у зв`язку з тим, що укладення договору купівлі-продажу проведено з порушенням обов`язкової нотаріальної форми позивач не має можливості розпоряджатися в повному обсязі своїм власним майном. Судом встановлено, що всі зобов`язання за договором купівлі-продажу його сторонами виконані у повному обсязі, покупцю було передано нерухомість, а продавцю передані грошові кошти, що підтверджується наявними у справі письмовими доказами, в свою чергу відповідач ухиляється від подальшого нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. На підставі викладеного і

Outcome: approved