Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ПАТ «Міський комерційний банк» про повернення банківського вкладу та відсотків за його користування. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 01.07.2014 року [PERSON] уклала з відповідачем договір банківського вкладу на вимогу № 2620/30/194346. Відповідач прийняв кошти в розмірі 64 405,16 долари США. 08.07.2014 року позивач звернулася до товариства з приводу повернення вкладу шляхом безготівкового перерахунку вкладу на вимогу на його поточний рахунок, відкритий у ПАТ «ВТБ Банк», однак в поверненні коштів їй було відмовлено. Станом на 05.11.2014 року сума неповернутого вкладу складає 61384,44 доларів США. Просить суд, стягнути на користь позивача суму вкладу на поточний рахунок в ПАТ «ВТБ Банк». В судове засідання позивач не з'явився, а подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, а тому згідно вимог ст. 224 ЦПК України судом ухвалено заочне рішення. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення частково. Як вбачається з матеріалів справи, то 01.07 2014 року [PERSON] уклав з ПАТ «Міський комерційний банк» договір банківського вкладу № 2620/30/194346, відповідач прийняв кошти в розмірі 64405,16 доларів США. 08.07.2014 року позивач звернувся в товариство з приводу повернення вкладу шляхом безготівкового перерахунку вкладу на вимогу на його поточний рахунок, відкритий у ПАТ «ВТБ Банк», однак в поверненні коштів їй було відмовлено. Згідно ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Судом також встановлено, що позивач звертався до відповідача про повернення йому вкладу, проте йому було відмовлено з посиланням на те, що існують проблеми з повернення вкладів. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 01.12.2014 року № 578 повноважені банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті або банківських металів з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України. Зазначена вимога поширюється на видачу (отримання) готівкових коштів як у межах України, так і за її межами незалежно від кількості рахунків клієнта в одному банку. Отже, банк не має жодних підстав відмовляти клієнтам у виплаті коштів з їх рахунків в межах встановлених Національним банком України регулярних норм. На думку суду відмова відповідача в поверненні позивачу суми вкладу з нарахованими відсотками у зв'язку з відсутністю коштів є неправомірною та такою, що обмежує права позивача як вкладника. З поданого позивачем розрахунку вбачається, що сума депозиту вкладу за період існування спірного договору складає 61384,44 доларів США. перерахування вкладу на поточний рахунок в ПАТ «ВТБ Банк», то дана вимога не підлягає до задоволення, оскільки ст. 5 договору банківського вкладу на вимогу не передбачено повернення вкладу шляхом перерахування коштів на поточний рахунок в іншому банку. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь позивача суму вкладу, а також судові витрати в дохід держави.

Outcome: partial