Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, визнання права спільної сумісної власності, поділ майна подружжя, посилаючись на наступне. Сторони з 20.03.1988 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони неповнолітніх дітей не мають. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося з причини різних поглядів на спосіб життя та відсутності взаєморозуміння і довіря. Шлюбно-сімейні відносини припинені з червня 2014 року. Спір щодо поділу спільного сумісного майна існує. Спірний гараж № 6 мікрорайону № 81 у місті Сєвєродонецьку Луганської області, спірне приміщення офісу № 74 в будинку № 30 по вулиці Курчатова у місті Сєвєродонецьку Луганської області, спірні нежитлові приміщення №№ 13-16 в будинку № 118-В по вулиці Гагаріна у місті Сєвєродонецьку Луганської області були придбані сторонами в період шлюбу, але право власності на гараж було оформлено на позивача, а на все інше спірне майно на відповідача. На даний час позивач бажає розірвати шлюб та поділити спірне майно в рівних частках, щоб гарантувати захист своїх прав та інтересів в майбутньому. В судовому засіданні позивач підтримав позов та вказав, що з червня 2014 року вони з відповідачем разом не проживають. Строк для примирення йому не потрібен, судовий збір він просить з відповідача не стягувати, спірне майно в заставі або під арештом не перебуває. В судовому засіданні відповідач визнала позов та вказала, що з літа 2014 року вони з позивачем разом не проживають. Строк для примирення їй не потрібен, спірне майно в заставі або під арештом не перебуває. Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що згідно із копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ЕД № 493156, виданого 20 березня 1988 року Сєвєродонецьким міськ. ЗАГС Луганської (Ворошиловградської на момент видачі свідоцтва) області, [PERSON] (російською) та [PERSON] (російською) 20 березня 1988 року уклали шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 227. Прізвище дружини після укладення шлюбу [PERSON] (російською). З позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, сторони не бажають примиритися і строк для примирення їм не потрібен. За таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про визнання права спільної сумісної власності, поділ майна подружжя суд зазначає наступне. Главою 8 Сімейного кодексу України регулюється право спільної сумісної власності подружжя. Згідно із ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно із ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно із копією свідоцтва про право власності на гараж, виданого Сєвєродонецькою міською радою від 19.10.2000 року на підставі рішення виконкому № 1915 від 17.10.2000 року, [PERSON] на праві приватної власності належить гараж, який розташований за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, квартал № 81, гараж № 6. Копією договору дарування приміщення офісу, посвідченого 18.04.2009 року приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON] за номером в реєстрі 1013, копією [PERSON] з Державного реєстру правочинів № 7209890 від 18.04.2009 року, наданого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON], копією [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 22830419 від 26.05.2009 року, наданого Комунальним підприємством «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації», підтверджується, що [PERSON] подарувала, а [PERSON] отримала у дар приміщення офісу, яке розташоване за адресою: Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Курчатова, будинок 30/74. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 75654528 від 13.12.2016 року вбачається, що право власності на приміщення офісу, яке розташоване за адресою: Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Курчатова, будинок 30/74, належить [PERSON]. Відповідно до копії [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 47091239 від 06.11.2015 року, наданого Сєвєродонецьким міським управлінням юстиції Луганської області, право власності на нежитлове приміщення, загальною площею 51 кв. м, яке розташоване за адресою: Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Гагаріна, будинок 118-В/13, належить [PERSON]. Згідно із копією [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 47090461 від 06.11.2015 року, наданого Сєвєродонецьким міським управлінням юстиції Луганської області, право власності на нежитлове приміщення, загальною площею 66 кв. м, яке розташоване за адресою: Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Гагаріна, будинок 118-В/14, належить [PERSON]. Відповідно до копії [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 47101154 від 06.11.2015 року, наданого Сєвєродонецьким міським управлінням юстиції Луганської області, право власності на нежитлове приміщення, загальною площею 76,8 кв. м, яке розташоване за адресою: Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Гагаріна, будинок 118-В/15, належить [PERSON]. Згідно із копією [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 47078322 від 06.11.2015 року, наданого Сєвєродонецьким міським управлінням юстиції Луганської області, право власності на нежитлове приміщення, загальною площею 8,4 кв. м, яке розташоване за адресою: Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Гагаріна, будинок 118-В/16, належить [PERSON]. Суд враховує, що спірний гараж № 6 мікрорайону № 81 у місті Сєвєродонецьку Луганської області, спірне приміщення офісу № 74 в будинку № 30 по вулиці Курчатова у місті Сєвєродонецьку Луганської області, спірні нежитлові приміщення №№ 13-16 в будинку № 118-В по вулиці Гагаріна у місті Сєвєродонецьку Луганської області були придбані сторонами та отримані у дар відповідачем в період шлюбу. Отже, судом встановлено, що спірне майно було придбане та отримане у дар сторонами в період перебування у зареєстрованому шлюбі. Доказів придбання спірного майна виключно за особисті кошти одного із подружжя до суду не надано. У звязку із вищевикладеним, суд вважає, що гараж № 6 мікрорайону № 81 у місті Сєвєродонецьку Луганської області, спірне приміщення офісу № 74 в будинку № 30 по вулиці Курчатова у місті Сєвєродонецьку Луганської області, спірні нежитлові приміщення №№ 13-16 в будинку № 118-В по вулиці Гагаріна у місті Сєвєродонецьку Луганської області належить на праві спільної сумісної власності сторонам по справі, а отже позовні вимоги про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та про виділ позивачу гаражу у власність в порядку поділу майна подружжя, а також позовні вимоги про визнання права власності на приміщення офісу та нежитлові приміщення за відповідачем в порядку поділу майна подружжя підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що позивач просив не стягувати судові витрати з відповідача, а отже суд вважає справедливим не стягувати судові витрати з відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved