Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] і просить визнати недійсним свідоцтво про право власності серії САС № 707552 від 19 травня 2011 року на прибудову до магазину «[INFO]» під літ. «А1-1», за адресою: [ADDRESS], видане відповідачу на підставі рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради від 22 квітня 2011 року № 268, та скасувати державну реєстрацію права власності на це нерухоме майно, посилаючись на те, що чинність даного свідоцтва порушує його права як власника. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що [PERSON] неправомірно одержав свідоцтво про право власності та безпідставно зареєстрував право власності на це нежитлове приміщення, оскільки він не здійснював його будівництво. Фактично будівництво здійснювалось на кошти позивача, в підтвердження цього надав суду договір від 01 грудня 2006 року б/н, укладений між позивачем та відповідачем - [PERSON], відповідно до якого позивач надав кошти [PERSON] на будівництво спірного об'єкту нерухомості. Пояснив суду, що на виконання взятих на себе зобов'язань за цим договором позивач уклав 12 квітня 2007 року з ФОП [PERSON] договір на виконання будівельних робіт № 17/04, де ФОП [PERSON] виступив виконавцем робіт, а [PERSON] - замовником. В підтвердження виконання вищевказаних договорів надав суду акт виконаних робіт та квитанції до прибуткових касових ордерів б/н від 12 квітня 2007 року та 30 липня 2007 року на суму 146 тис. грн. Оскільки позивач виділив кошти в розмірі 50 % суми договору для закупівлі матеріалів, вважає себе «безпосереднім власником цього майна без будь-яких додаткових умов». Крім того, вважає, що [PERSON] не здійснював будівництво у встановленому законом порядку, тому не може мати всіх необхідних дозволів та документів, що засвідчують відповідність закінченого будівництвом об'єкта державним будівельним нормам, стандартам і правилам. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач - [PERSON] проти позову заперечив повністю та пояснив суду, що в 2006 році він уклав з [PERSON] договір, відповідно до якого [PERSON] виділив свої кошти на будівництво прибудови біля існуючого магазину «[INFO]» по [ADDRESS] в рахунок його подальшої оренди. У відповідності з договором виділені кошти на прибудову ідуть в залік погашення орендної плати рівними частинами щомісячно по 500 грн. згідно з графіком погашення орендної плати та кошторису, які є невід'ємною частиною цього договору, до закінчення строку договору оренди, тобто, до 01 грудня 2013 року. Однак по закінченні строку оренди на його письмову заяву від 20 листопада 2013 року про відсутність наміру продовжувати орендні відносини та письмову вимогу про звільнення приміщення позивач відмовився звільняти приміщення та продовжує незаконно використовувати його, уклавши договір суборенди з ФОП [PERSON], який здійснює там свою підприємницьку діяльність без згоди на це [PERSON] Договір про виконання будівельних робіт, укладений позивачем і ФОП [PERSON] вважає фіктивним, тому що договір на участь [PERSON] в будівництві не укладався, отже позивач не міг без погодження з ним здійснювати будівництво. Представник відповідача - [PERSON] підтримав свого довірителя і вказав, що позовні вимоги суперечать змісту укладеного 01 грудня 2006 року договору, оскільки виділені кошти на будівництво прибудови були враховані як орендна плата за користування нею, яке позивач здійснював до прийняття судом рішення про його виселення. Вважає вимоги позивача безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону і не відповідають обставинам справи. Представник відповідача - Смілянської міської ради проти позовних вимог заперечив та вважає, що підстави для скасування свідоцтва про право власності на спірне нерухоме майно та скасування державної реєстрації права власності на нього відсутні, крім того, позивачем ніяких вимог до рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради не ставиться, в позові відсутнє посилання на норми матеріального права. Представник відповідача - виконавчого комітету Смілянської міської ради підтримав представника Смілянської міської ради. Представники третіх осіб - реєстраційної служби Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області та Комунального підприємства «Черкаське обласне бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не з'явилися, але надіслали суду листи, в яких посилаються на розсуд суду та просять справу розглядати без їх участі. В позові необхідно відмовити повністю з наступних підстав. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України, ст.ст. 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Рішенням господарського суду Черкаської області від 10 лютого 2011 року у справі № 07/2522 за позовом ФОП [PERSON] до Смілянської міської ради, третя особа - КП «ЧООБТІ», про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно за ФОП [PERSON] визнано право власності на самочинно збудовану ним прибудову під літ. «А1-1» площею 37,0 кв.м та переплановані приміщення підвалу нежитлової будівлі за адресою: [ADDRESS]. 19 травня 2011 року на підставі рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради від 22 квітня 2011 року № 268 [PERSON] видано свідоцтво про право власності серії САС № 707552 на магазин з прибудовою за адресою [ADDRESS]. На підставі даного свідоцтва Смілянським виробничим відділком КП «ЧООБТІ» за [PERSON] було зареєстровано право власності на нежитлові приміщення в будівлі загальною площею 278,2 кв.м, в тому числі, на прибудову (літ.А1-1) площею 37,0 кв.м, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав від 10 червня 2011 року № 30260484. Судом встановлено, що 01 грудня 2006 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір, відповідно до якого [PERSON] розпочав будівництво згідно з рішенням Смілянської міської ради від 20 жовтня 2006 року № 1006 на прибудову приміщення біля існуючого магазину «[INFO]» по [ADDRESS]. Згідно з умовами договору [PERSON] виділив свої кошти ПП [PERSON] на будівництво цього приміщення в рахунок подальшої оренди приміщення ПП [PERSON]; використані на будівництво кошти, виділені [PERSON], ідуть в залік погашення орендної плати рівними частинами щомісячно по 500 грн. згідно з графіком погашення орендної плати та кошторисом, що є невід'ємною частиною цього договору. Як вказано в договорі, з моменту погашення вкладених ПП [PERSON] коштів в рахунок орендної плати, починається фактична оренда по 500 грн. щомісячно до закінчення строку договору оренди, тобто, до 01 грудня 2013 року. Термін дії даного договору - з 01 грудня 2006 року по 01 грудня 2013 року. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] на виконання вищевказаного договору надав кошти на будівництво прибудови до магазину, а [PERSON] надав позивачу дане приміщення в оренду на обумовлених договором умовах та на визначений сторонами строк, [PERSON] в обумовлений договором строк орендував дане приміщення. Згідно з умовами цього договору термін оренди [PERSON] приміщення в рахунок погашення вкладених коштів закінчився 01 грудня 2013 року. Отже, [PERSON] виконав всі умови договору. Інших домовленостей, які б вказували на додаткові зобов'язання сторін, цим договором не обумовлено. Укладений 01 грудня 2006 року сторонами - [PERSON] та [PERSON] договір не передбачав укладення [PERSON] договору на виконання будівельних робіт, тому доводи представника позивача про те, що [PERSON] уклав договір з ФОП [PERSON] на виконання умов вищевказаного договору, не відповідають дійсності. Як встановлено в судовому засіданні, інші договори про участь [PERSON] в будівництві спірної прибудови чи укладення договорів від його імені з підрядниками про виконання будівельних робіт сторонами не укладались і під час розгляду справи в судовому засіданні не виявлені. Отже, договір від 12 квітня 2007 року № 17/04 на виконання робіт, укладений позивачем з іншою особою - [PERSON], слід оцінювати як такий, що не створює обов'язків для [PERSON], оскільки він не є стороною цього договору, так як і [PERSON] не є стороною двостороннього договору між [PERSON] та [PERSON] від 01 грудня 2006 року. Крім того, договір на виконання робіт № 17/04 датовано 12 квітня 2007 року, але як свідчать ряд договорів та технічна документація по об'єкту, а саме: договір про приєднання до електричних мереж, укладений з ВАТ «Черкасиобленерго» 23 жовтня 2006 року, протоколи електролабораторних вимірів, складені у грудні 2006 року, договора про надання технічних умов від 10 листопада 2006 року, договір про постачання електричної енергії № 830, укладений 16 лютого 2007 року, спірний об'єкт на момент укладення позивачем договору на виконання будівельних робіт - 12 квітня 2007 року - уже був збудований і до нього підведено електричну мережу. Крім того, всі вищенаведені договори укладені [PERSON] і технічна документація виготовлена на його ім'я. Акт виконаних робіт, датований 30 липня 2007 року № 24/06 та наданий позивачем як доказ виконання будівельних робіт ФОП [PERSON], не містить переліку виконаних робіт, тому незрозуміло, які саме роботи були виконані виконавцем. Інших доказів, що підтверджують право [PERSON] на новостворене нерухоме майно, позивачем та його представником суду не надано та в судовому засіданні не здобуто. Отже, як випливає з наданих позивачем доказів, позивачем було виділено кошти на будівництво спірного приміщення, які пішли в залік погашення орендної плати. Тобто, договірні відносини між сторонами передбачають виділення коштів на будівництво в рахунок погашення орендної плати за користування цим приміщенням на обумовлений цим договором строк, а не участь позивача в будівництві як співзабудовника та набуття ним на підставі цього права власності на новостворене майно. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що твердження позивача про те, що оскаржуване ним свідоцтво про право власності та державна реєстрація спірного нерухомого майна якимось чином порушує його права як власника, є безпідставним та необґрунтованим. Крім того, як встановлено в судовому засіданні, право власності [PERSON] на спірний об'єкт вже оскаржувалось позивачем і було предметом розгляду Київського апеляційного господарського суду. Так, [PERSON], не погоджуючись з рішенням господарського суду Черкаської області від 10 лютого 2011 року у справі № 07/2522, яким за ФОП [PERSON] визнано право власності на самочинно збудовану ним прибудову під літ. «А1-1» площею 37,0 кв.м, оскаржив його і 17 грудня 2014 року Київським апеляційним господарським судом апеляційне провадження припинено, оскільки між скаржником [PERSON] та сторонами у справі - [PERSON] та Смілянською міською радою не існує правового зв'язку. Оскільки незаконність набуття [PERSON] права власності на спірне нерухоме майно позивачем в судовому засіданні не доведена та судом під час судового розгляду не встановлена, крім того, суд прийшов до висновку, що оскаржуване свідоцтво про право власності на нерухоме майно ніяким чином не порушує прав та законних інтересів позивача, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з позивача на користь відповідача належить стягнути судові витрати в розмірі 2743 грн. 60 коп., а саме: 243 грн. 60 коп. - судовий збір, 2500 грн. 00 коп. - витрати на правову допомогу. На підставі наведеного, ст.ст. 202, 321, 328, 331 ЦК України,

Outcome: approved