Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди в сумі 120000,00 грн., в якому просив визнати недостовірною та такою , що принижує честь і гідність та порушує право на недоторканість ділової репутації щодо позивача, інформацію поширену відповідачем [PERSON] журналістам « ГО « Харківська правозахісна група» та ГО « Харківський кризовий інфоцентр медіа проекту « Никипіло», яка викладена у статтях від 20.10.2017 року ( мова оригіналу )- « [INFO]», а саме : (мова оригіналу ) - --«Есть процедура отключения, когда идет самовольное хищение газа. Мы обязаны немедленно это зафиксировать в аварийке, в журнале, вызвать аварийные службы и отключить человека, который ворует газ»; -«Зафиксирована левая врезка, человек просто воровал, и мы прекратили несанционированный отбор газа». Крім того, позивач просить зобов'язати відповідача [PERSON] публічно спростувати вказану недостовірну інформацію тим же шляхом, яким вона була поширена та стягнути з відповідача 120 000, 00 гривень моральної шкоди. В обгрутування свого позову позивач вказує на те, що він є зареєстрований та мешкає за адресою м. Харків, пров. Прогресивний буд. 7. 06.10.2017 року та 07.10.2017 року позивач став свідком незаконних дій працівників та керівництва ПАТ «Харківміськгаз», які звинуватили його в порушенні вимог Правил безпеки систем газопостачання та Кодексу газорозподільних систем, а саме: несанкціонований газопровід прихованого типу, не передбачений проектною документацією, споживання природного газу через який не обліковується комерційним вузлом обліку у домоволодінні [ADDRESS] та незаконно відключили зазначене домоволодіння від системи газопостачання шляхом механічного від'єднання. Акт про порушення №06/10 2017/1 від 06.10.2017 року ПАТ «Харківміськгаз» позивачем був отриманий поштою тільки 19.10.2017 року, а Акт про припинення газопостачання споживачу від 07.10.2017 року , був наданий тільки на адвокатський запит - 17.10.2017 року . Власником домоволодіння [ADDRESS] є [PERSON], та останньою 09.10.2017 року до відділу НКРЕКП у Харківській області була подана заява про перевірку правомірності дій працівників ПАТ «Харківміськгаз» на яку 20.10.2017 року вона отримала відповідь про те, що акт про порушення має бути розглянутий комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення. 20.10.2017 року року інформаційному порталі ГО «Харківська правозахисна група» Права Людини в Україні опубліковано статтю [PERSON] та [PERSON] «[INFO]» в якій описані обставини відключення від системи газопостачання 07.10.17 р. будинку [ADDRESS].У вказаній статті також наявний коментар т.з.п. Голови Правління ПАТ «Харківміськгаз» [PERSON], який приймав безпосередню участь у вказаних подіях. Він підтвердив, що особисто виїздив на адресу споживача і стверджував, що його працівники інакше діяти не могли : (Далі текст оригіналу зi статті : « Есть процедура отключения, когда идет самовольное хищение газа. Мы обязаны немедленно это зафиксировать в аварийке, в журнале, вызвать аварийные службы и отключить человека, который ворует газ». «Зафиксирована левая врезка, человек просто воровал, и мы прекратили несанционированный отбор газа. Аудіозапис заначеного вище коментаря [PERSON] був офіційно наданий ГО «Харківська правозахисна група» на адвокатський запит від 01.12.2017 року Аналогічний коментар [PERSON] надав журналістам ГО «Харківський Кризовий інфоцентр» «Накипіло» у опублікованій 20.10.2017 року статті [PERSON] і [PERSON] «[INFO]», яку станом на 28.02.2018 року переглянуло 4462 людини. Одночасно у вказаній статті наявний аудіо запис інтерв'ю [PERSON] надане журналісту. Аудіо матеріали, які були використані у зазначеній вище публікації були офіційно надані ГО «Харківський Кризовий інфоцентр» медіа проект «Накипіло» на адвокатський запит від 01.12.2017 року . 25.10.2017 року ПАТ «Харківміськгаз» запросив власника домоволодіння [ADDRESS] або його представника листом на засідання Комісії з питань, пов'язаних з розглядом актів про порушення, складених у разі виявлення порушень вимог Кодексу газорозподільних систем побутовими споживачами природного газу. Згідно протоколу №21 від 27.10.2017 року постійно діючої комісії з питань, пов'язаних з розглядом актів про порушення, які складені внаслідок виявлення порушень побутовими споживачем вимог Кодексу газорозподільних систем прийнято рішення: щодо необхідності додаткового обстеження чи перевірки з метою підтвердження порушень викладених в акті № 06/10/2017/1 від 06.10.2017 року. 27.10.2017 року був складений акт контрольного зняття показів ПЛГ №б/н на підставі проведеної перевірки комісією ПАТ «Харківміськгаз» та відділом НКРЕКП у Харківській області, яким встановлено відповідність існуючої системи газопостачання проекту № 075/213ГС. Приладовим та візуальним засобами несанкціонованих втручань в систему газопостачання до вузла обліку не було виявлено. Крім того, протоколом №22 від 27.10.2017 року постійно діючої комісії з питань, пов'язаних з розглядом актів про порушення, які складені внаслідок виявлення порушень побутовими споживачем вимог Кодексу газорозподільних систем прийнято рішення: щодо відмови у задоволені акту про порушення № 06/10/2017/1 від 06.10.2017 року. 03.11.2017 року ПАТ «Харківміськгаз» повідомив позивача про підключення домоволодіння до системи газопостачання 31.10.2017 року та про проведення перерахунку наданих послуг та компенсації завданих збитків оператором ГРМ. Таким чином, позивач вважає, що є встановленим факт, що порушень вимог ПБСГ та Кодексу ГРМ мешканцями будинку [ADDRESS] не існувало, однак працівниками ПАТ «Харківмісьгаз» 07.10.2017 року було проведено незаконне відключення зазначеного будинку від системи газопостачання та т.з.п. Голови Правління ПАТ «Харківміськгаз» [PERSON] надав журналістам недостовірну негативну інформацію щодо позивача та стверджував, що позивач, як особа, зареєстрована за вказаною адресою, скоював крадіжку газу. Таким чином, позивач вказує, що поширення відповідачем недостовірної інформації порушує його права на честь, гідність та ділову репутацію, у зв'язку з чим йому була завдана моральна шкода, яку він оцінює 120 000, 00 гривень. Ухвалою суду від 16.04.2018 року провадження у даній справі відкрито та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження, у підготовче засідання. Згідно ухвали суду від 12.06.2018 року, підготовче засідання було закрито розгляд справи призначено до розгляду по суті. Ухвалою суду від 05.07.2018 року вирішено питання щодо виклику в судове засідання та допиту свідків. Ухвалою суду від 05.07.2018 року до участі у справі в якості третьої особи залучено - ПАТ «Харківміськгаз». Позивач та його представник підтримали доводи позовної заяви та просили позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що [PERSON], є неналежним відповідачем по справі та вважає, що позовні вимоги є необгрутованими та недоведеними , у зв'язку з чим вказує на відсутність підстав для його задоволення. Представник третьої особи заперечувала проти задоволення позову та надала пояснення зазначивши, що дії ПАТ « Харківміськгаз» щодо складення акту про порушення від 06.10.2017 року, який в подальшому комісія не задовольнила, є правомірними, оскільки відповідають вимогам Кодексу ГРМ. ПАТ « Харківміськгаз» не ініціювував звернення до заходів масової інформації та жодних заяв до громадських організацій не подавав. ПАТ « Харківміськгаз» не застосовувало ні яких дій, щодо поширення інформації, яка б принижувала честь та гідність, порушувало б право на недоторканість ділової репутації позивача. Суд, заслухавши доводи учасників справи, допитавши свідка та дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову виходячи з наступного . Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтями 77, 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.4 ст. 77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосується предмета доказування. Судом встановлено, що згідно акту ПАТ « Харківміськгаз» про порушення №06/10 2017/1 від 06.10.2017 року, за адресою : [ADDRESS] встановлено порушення вимог Правил безпеки систем газопостачання (далі ПБСГ) та Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2494 (далі - Кодекс ГРМ), а саме: несанкціонований газопровід прихованого типу, не передбачений проектною документацією, споживання природного газу через який не обліковується комерційним вузлом обліку.( а.с.14) Згідно акту ПАТ « Харківміськгаз» від 07.10.2017 року здійснено відключення домоволодіння [ADDRESS] від системи газопостачання. ( а.с.16) В судовому засіданні позивач зазначив, що будинок за адресою :[ADDRESS] , належить [PERSON] та вона є абонентом ПАТ « Харківміськаз». 09.10.2017 року [PERSON] до відділу НКРЕКП у Харківській області подана заява про перевірку правомірності дій працівників ПАТ «Харківміськгаз» ( а.с.17) 20.10.2017 року Відділом НКРЕКП у Харківській області на вищевказану заяву з надано відповідь, що відповідно до вимог 8 глави 5 Кодексу газорозподільних мереж, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1379/27824, акт про порушення має бути розглянутий комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення. ( а.с.21-22) Крім того, 25.10.2017 року ПАТ «Харківміськгаз» на адресу [PERSON] направлено лист- повідомлення про проведення засідання комісії, яким останню повідомлено про дату та час його проведення. ( а.с.23). Згідно протоколу №21 від 27.10.2017 року постійно діючої комісії з питань, пов'язаних з розглядом актів про порушення, які складені внаслідок виявлення порушень побутовими споживачем вимог Кодексу газорозподільних систем, прийнято рішення: щодо необхідності додаткового обстеження чи перевірки з метою підтвердження порушень викладених в акті № 06/10/2017/1 від 06.10.2017 року. ( а.с.24-25) Згідно протоколу №22 від 27.10.2017 року постійно діючої комісії з питань, пов'язаних з розглядом актів про порушення, які складені внаслідок виявлення порушень побутовими споживачем вимог Кодексу газорозподільних систем, комісією прийнято рішення щодо відмови у задоволенні акту про порушення № 06/10 2017р./ від 06.10.2017 року . ( а.с.27) 30.10.2017 року позивачем подана претензія до ПАТ «Харківміськгаз» стосовно безпідставного припинення газопостачання домоволодіння від 07.10.2017 року на яку 03.11.2017 року [PERSON] було надано відповідь про підключення домоволодіння до системи газопостачання, що також підтверджується актом від 31.10.2017 року про пуск газу в ситему газопостачання. ( а.с.28-29,30,31) Згідно роздруківки з Інформаційного порталу ГО «Харківська правозахисна група» Права Людини в Україні, 20.10.2017 року опубліковано статтю [PERSON] та [PERSON] «[INFO]» в якій описані обставини відключення від системи газопостачання 07.10.17 р. будинку [ADDRESS]. У вказаній статті розташований коментар т.з.п. Голови Правління ПАТ «Харківміськгаз» [PERSON], (Далі текст оригіналу зi статті ) - : « Есть процедура отключения, когда идет самовольное хищение газа. Мы обязаны немедленно это зафиксировать в аварийке, в журнале, вызвать аварийные службы и отключить человека, который ворует газ». «Зафиксирована левая врезка, человек просто воровал, и мы прекратили несанционированный отбор газа». Крім того, в порядку дослідження доказів судом був прослуханий аудіозапис заначеного вище коментаря [PERSON], що був наданий суду в якості доказів. Аналогічний коментар [PERSON] надав журналістам ГО «Харківський Кризовий інфоцентр» «Накипіло» у опублікованій 20.10.2017 року статті [PERSON] і [PERSON] «[INFO]». ( а.с.34-52) У судовому засіданні представник відповідача та представник третьої особи не заперечували , що [PERSON] на час надання інтерв'ю працював виконуючим обов'язки Голови правління ПАТ « Харківміськгаз». Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначив, що в 2011 році та 2017 році він працював в ПАТ «Харківміськгаз» та виконував обов'язки комерційного директора. На підприємстві був виданий наказ про перевірку газоранспортних систем та приборів обліку. Проведення перевірок 06.10.2018 року та 07.10.2018 року було вибірковим. Середня норма споживання у місті Харкові на абонента 100-200 м3, тоді як у позивача було встановлено середне щомісячне споживання газу 30 м3. Свідок був членом комісії 07.10.2017 року. 06.10.2018 року позивач не надав доступ до домоволодіння. 07.10.2018року адресою домоволодя [ADDRESS] був виявлени несанкціонований доступ до газопровода. 07.10.2018 року був складений акт про припинення газопостачання. Вже 27.10.2018 року було проведення засідання комісії, на якому було вирішено здійснити виїзд на місто та вже намісті було встановлено, що несанкціонованого відбору газу немає. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 4 статті 32 Конституції України закріплює, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Беручи до уваги зазначені конституційні положення, при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації необхідно забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Відповідно до правила ч.1 ст.277 ЦК України особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації. Згідно вищевказаної норми закону, його об'єктивна сторона передбачає одночасну наявність таких складових елементів, як недостовірність поширеної інформації та її направленість на порушення особистих немайнових прав потерпілої особи (негативний зміст). У розумінні вищевказаної норми закону, негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Згідно із частинами 4, 7 статті 277 ЦК України, спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відповідно до статті 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі, гідність та честь фізичної особи є недоторканними, фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі, а на підставі статті 299 ЦК України - фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації та може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. З наведених норм права вбачається, що позов про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред'явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права. Пленум Верховного Суду України в пункті 15 постанови «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року № 1 (далі - Постанова Пленуму Верховного Суду України), роз'яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Також відповідно до роз'яснень, які містяться у пункті 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України, зазначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до статті 1 Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року із змінами та доповненнями інформація - це будь - які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. На відміну від них згідно до статті 30 зазначеного Закону оціночні судження (за винятком наклепу) є висловлювання, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема, з огляду на характер використання мовно-стилистичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. При цьому суд звертає увагу на практику Європейського суду, яка відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду» є джерелом права. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки для запобігання заворушенням чи злочинам для охорони здоров'я чи моралі для захисту репутації чи прав інших осіб для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду. Таким чином, обмеження цього права допускається у виняткових випадках та за обов'язковою відповідністю умовам: а)передбачуваності законом конкретного втручання; б)відповідності втручання легітимній меті; та в)за умови необхідності втручання в демократичному суспільстві. Так, в рішенні у справі «Фельдек проти Словаччини» від 12 липня 2001 року зазначено, що суд повинен розрізняти фактичні повідомлення та оціночні судження. Вимогу щодо доведення істинності оціночного судження неможливо дотримати, така вимога порушує свободу вираження поглядів, яка є основною частиною права, гарантованого статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (1950). Подібне твердження міститься в рішенні у справі «Українська прес-група проти України» про те, що завжди має проводитися межа щодо фактичних даних та оціночних суджень, які не підлягають доведенню. Зокрема зазначено, що вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції. Таким чином, аналізуючи інформацію, поширену т.з.п. Головою Правління ПАТ «Харківміськгаз» [PERSON], яку позивач просить визнати недостовірною, та такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію, суд вважає, що поширена інформація за формою її висловлювання (подання) не порушує права саме позивача та не принижує його честь , гідність та ділову репутацію, оскільки у висловлюваннях т.п.з. Голови Правління ПАТ «Харківміськгаз» [PERSON], відсутні посилання на незаконні та неправомірні дії саме [PERSON] щодо несанкціонованого підключення до газопроводу, а отже не виходить за рамки суспільної моралі, оскільки її висловлено в формі, яка не принижує гідність, честь чи ділову репутацію саме позивача, так як у оскаржуваній інформації чітко зазначено про «абонента», при цьому жодні посилання на прізвище, ім'я та по батькові абонента, адресу місця події , у вказаній інформації відстуні. Таким чином , поширена [PERSON] інформація не стосується певної фізичної особи - позивача по справі. Домоволодіння, де сталися вищевказані події належить іншій особі - [PERSON] та саме вона є абонентом ПАТ « Харківміськгаз». Відповідачем в інтерв'ю, яке було опубліковане на інформаційному порталі ГО «Харківська правозахисна група» та ГО «Харківський Кризовий інфоцентр» «Накипіло», зазначена процедура фіксування правопорушення та відключення газопостачання взагалі, у випадках несанкціонованого відпору газу. Зазначені інтерв'ю були опубліковані 20.10.2017 року , тобто до прийняття 27.10.2017 року рішення щодо відмови у задоволенні акту про порушення від № 06/10 2017р. 06.07.2017 року. Отже, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про захист честі та гідності є необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 23 ч. 2 п. 4 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Критична оцінка певних фактів і недоліків, думки і судження не можуть бути підставою виходячи з роз'яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди», а тому враховуючи наведене, та у зв'язку з відмовою в задоволенні позову про захист честі та гідності, підстав для задоволення позову про відшкодування моральної шкоди суд не вбачає. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору, позивачу не відшкодовуються, у зв»язку з відмовою у задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed