Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

[PERSON], звернувся до П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області із позовом до [PERSON] в якому просить визнати за ним право власності на ? частину житлового будинку з господарчим спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] В обгрунтування позову посилається на те, що 15.123.2007 року уклав шлюб з відповідачкою, який було розірвано 11.05.2016 року. В період шлюбу за спільні кошти за договором купівлі-продажу був придбаний житловий будинок [ADDRESS] в м. П'ятихатки, Дніпропетровської області. За період проживання у вказаному будинку він за власні кошти та своєю працею проводив його поточний ремонт, змінив вікна у будинку, вхідні двері та підвів водопостачання. Після розірвання шлюбу він перестав проживати у вказаному будинку. У добровільному порядку відповідачка не бажає провести поділ спільного майна, тому він вимушений звернутися до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник підтримали позовні вимоги в повному об'ємі. Відповідач [PERSON] пояснила, що спірне домоволодіння було придбано в період її шлюбу з позивачем, але позов не визнала, зазначивши, що спірне домоволодіння було придбано за кошти її матері [PERSON]. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що знає позивача з 2011 року, разом працюють. Разом з ним у м. Дніпро придбали огорожу для будинку позивача, також пояснив, що останній постійно проводив поточні ремонти у будинку [ADDRESS] в м. П'ятихатки. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що перебуває у дружніх стосунках з позивачем останні 8 років, знає його ще до придбання будинку [ADDRESS] в м. П'ятихатки, також пояснив що позивач постійно проводив поточні ремонти у вказаному будинку, оскільки постійно працював та мав дохід. Свідки [PERSON] рідна сестра відповідача, [PERSON] чоловік свідка [PERSON], [PERSON] мати відповідача, пояснили, що кошти на придбання будинку по вул.. [ADDRESS] м. П»ятихатки, були надані свідком [PERSON], при цьому свідок [PERSON] визнала факт підписання нею договору купівлі продажу спірного домоволодіння від 20.06.2013р. на користь [PERSON] в інтересах [PERSON]. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії рішення П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 11.05.2016 року, копії свідоцтва про шлюб, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.12.2007 року по 11.05.2016 року. (а.с.11,75). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 121089919, копії договору купівлі продажу житлового будинку № 2-145 від 20.06.2013р., [PERSON] належить житловий будинок [ADDRESS] в м. П'ятихатки, Дніпропетровської області. (а.с.7, 60-62) Згідно пункту 1.7 вищезазначеного договору, чоловік покупця [PERSON] надав згоду на купівлю житлового будинку з надвірними побудовами та земельною ділянкою дружині [PERSON], згідно п. 2.1 договору, продаж майна за домовленістю сторін вчиняється за 33 340,00 грн., які покупець [PERSON] сплатила продавцю [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], повністю до підписання цього договору. На час підписання цього договору сторони не мають одна до одної жодних претензій щодо розрахунків. (а.с.60-62) В матеріалах нотаріальної справи ( купівлі - продажу будинку № [ADDRESS] в м. П'ятихатки ) мається нотаріально посвідчена згода [PERSON] на придбання спільного майна подружжя - дружиною [PERSON], а саме будинку [ADDRESS] в м. П'ятихатки, та вказівка, що гроші які витрачаються на придбання об»єта нерухомості, є спільною сумісною власністю з останньою, а придбаний будинок та земельна ділянка також буде об»єктом права спільної сумісної власності, при цьому останній ознайомився з текстом договору купівлі продажу будинку і останній відповідає їх спільному волевиявленню. (а.с.74) Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України), майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі статтею 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 65 СК України передбачено що, дружина і чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Відповідно до статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частини другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Крім того, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (частина четверта статті 65 СК України). Пунктом 3 частини першої статті 57 СК визначено, що особистою приватною власністю дружини (чоловіка) є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Між сторонами не було встановлено режиму окремого проживання, передбаченого статтею 119 СК України, а тому щодо спірного майна не виникли правові наслідки встановлення режиму окремого проживання, передбачені статті 120 СК України. Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України на кожну сторону покладається обов'язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до частин першої, четвертої, шостої ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Така позиція викладена і у постанові Верховного Суду від 04.04.2018 року у справі № 90/436/17 провадження № 61-3671 св18. Таким чином, судом встановлено, що спірний будинок входить до складу спільного майна подружжя, оскільки придбаний за час перебування сторін у шлюбі. При цьому зміст договору купівлі-продажу житлового будинку не передбачає жодних застережень чи уточнень, які б визначали, що спірний будинок придбавається у особисту власність відповідача, свідчення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] суд не бере до уваги, оскільки вони протирічать дослідженим письмовим доказам по справі, при цьому сам договір купівлі продажу будинку та земельної ділянки сторонами не оспорювався . Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved