Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

[PERSON] за довіреністю та в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом, який в судовому засіданні уточнив та просить суд стягнути з Державного Казначейства України матеріальну шкоду в розмірі 3411601,47 гривень та моральну шкоду в розмірі 10000000,00 гривень, а всього 13411601,47 гривень за рахунок Державного бюджету України, шляхом списання на його користь зазначеної суми. Позовні вимоги мотивує тим, що 04.07.2002 року слідчим Болградського РВ ГМВС України в Одеській області було порушено кримінальну справу за фактом викрадення зерна з Болградського КХП, в рамках якої 21.08.2002 році було затримано чоловіка позивачки [PERSON], пред'явлено обвинувачення та відносно нього було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, де він знаходився до 10.02.2005 року, поки не був звільнений з під варти з зала судового засідання ухвалою апеляційного суду Одеської області, якою йому було змінено запобіжний захід на підписку про невиїзд. За результатами розслідування, 04.04.2013 року слідчим СУ ГУМВС України в Одеській області було винесено постанову про закриття кримінальної справи в частині пред'явленого обвинувачення [PERSON] у зв'язку із недоведеністю його участі у скоєнні злочинів. Позивач посилається на ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» просить суд стягнути з держави завдану їй, як дружині [PERSON], якого незаконно було засуджено та проведено ряд слідчих дій, матеріальну шкоду в розмірі 3411601,47 гривень, яку рахує з того, що в позивачки незаконно було вилучено автомобіль марки Ніссан Патрол, який після його повернення був в неприродному стані, чим завдано їй матеріальну шкоду, крім цього взяттям під варту чоловіка позивачки було розкрадено майно фірми «Айс», яка являлася їхньою сумісною власністю, та позивачка, як дружина [PERSON] не отримала половину його доходу як підприємця. Також позивачка у позові посилається, на те, що вона як дружина також мала право на отримання половину грошей від Болградського винзоводу за рішенням Господарського суду Одеської області та Болградського КХП, посилаючись на встановлення цих фактів в рішення Болградського районного суду від 24.09.2013 року. Крім цього, в обґрунтування зазначеної суми в позові також зазначає, що через порушення відносно її чоловіка кримінальної справи та взяття під вартою, вона витрачала багато грошей на юридичні послуги адвокатів. Обґрунтовуючи завдану позивачці моральну шкоду, яка оцінена у позові в розмірі 10000000,00 грн., позивачка мотивує тим, що тривалий час, а саме вісім років, 5 місяців та 22 дні її чоловік незаконно перебував під вартою, у зв'язку з чим, вона позбавлена нормального ритму життя, оскільки вона залишалася з малолітнім сином без будь-якого доходу, а тривала відсутність її чоловіка привели до погіршенню їхніх стосунків та фактичному розпаду сім'ї. Крім цього, моральна шкода завдана позивачу постійними слідчими діями у вигляді обшуків, допитів та неможливості вільно спілкуватися з чоловіком, що відобразилося на стані її здоров'я, як фізичного так і психічного, призвело до зміни складу життя і вимагає додаткових та значних зусиль для організації життя. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та наполягає на його задоволенні. Представник відповідача Державної казначейської служби України до суду не з'явився, надав до суду заперечення, відповідно якого зазначає, що Державна казначейська служба України є окремою юридичною особою, самостійно несе відповідальність за своїми зобов'язаннями і ніяких прав та законних інтересів позивача не порушувало. Державна казначейська служба України здійснює лише обслуговування Державного бюджету, а не фінансує державні органи. Прокурор Турлак М.С. в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що позивачем не доведено причинного зв'язку із заподіяною шкодою та діями посадових осіб щодо затримання її чоловіка в рамках кримінальної справи. Крім цього, посилався вже на прийнято судом рішення щодо відшкодування її чоловіку [PERSON] шкоди за зазначеними у позові обставинами та доказами. Представник відповідача Болградського РВ ГУМВС України до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідач ГУМВС України в Одеській області до суду не з'явився, надав заперечення, відповідно до якого, позов не визнає, посилаючись на те, що позивач не має право на відшкодування шкоди за Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», оскільки це спеціальний закон і стосується він лише осіб, які безпосередньо зазнали такої шкоди діями відповідних органів. Крім цього, під час усього слідства позивачка жодного разу не зверталася з відповідними скаргами на незаконні дії щодо неї. Вислухавши представника позивача, прокурора, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Як вбачається зі змісту ст.ст. 10,60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. В судовому засіданні встановлено, що 04.07.2002 року слідчим СВ Болградського РВ ГУМВС України в Одеській області було порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, яка згодом була перекваліфікована на ч.5 ст. 185 КК України. 22.08.2002 року за підозрою у скоєнні даного злочину в порядку ст. 115 КПК України було затримано позивача по даній цивільній справі [PERSON] та Болградським районним судом Одеської області 31.08.2002 року відносно нього обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 10.02.2005 року вищезазначена кримінальна справа, була направлена на додаткове розслідування, а [PERSON] було змінено запобіжний захід на підписку про невиїзд та звільнено з зали суду. Постановою слідчого СУ ГУМВС України в Одеській області від 04.04.2011 року кримінальна справа № 17200200060 в частині пред'явленого обвинувачення [PERSON] була закрита у зв'язку із недоведеністю його участі у скоєнні злочину, що встановлено рішенням Болградського районного суду Одеської області від 29.09.2013 року. Вимогами ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, на наявності її вини, крім випадків, встановлених Законом. Пунктом 2 ч. 2 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкоди відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд. Частиною 1 ст. 1176 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових осіб і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Частиною 2 цієї статі визначено, що право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою. Аналізуючи заявлені позовні вимоги, правовідносини на які посилається позивач, суд вбачає, що до правовідносин сторін положення ст.ст. 1167,1176 ЦК України та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» не можуть бути застосовані, оскільки позивачка по справі не є особою відносно якої мало місце незаконне притягнення як обвинуваченої, незаконного взяття і тримання під вартою. Що стосується ст. 23 ЦК України, на яку посилалася позивачка, як на одну з підстав позову, то ця стаття є загальною нормою, яка встановлює право особи на відшкодування моральної шкоди внаслідок порушення її прав та визначає, у чому моральна шкода може полягати. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільних справах» відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Таким чином, враховуючи, що заявлені позовні вимоги не відносяться до правовідносин, на які посилається позивач у позові, а саме щодо відшкодування шкоди відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», тому суд відмовляє позивачу у позові, при цьому роз'ясняє, що позивач не позбавлений права звернення до суду захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів в загальному порядку. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed