Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом до [PERSON] треті особи [PERSON] , Шоста Харківська державна нотаріальна контора про визнання права власності на 1/6 частини спадкового майна та відшкодування її вартості. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він є сином відповідача та [PERSON] . 01 січня 1973 року батьки зареєстрували шлюб. Під час перебування у шлюбі у 2000 році батьки позивача придбали житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS] . [INFO] померла мати позивача- [PERSON] . Як стверджує позивач він в установлений строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої матері, і листом від 26 лютого 2019 року йому було відмовлено у оформленні спадщини, так як домоволодіння не належало його матері. При з`ясуванні обставин встановлено, що 22.10.2018 року батько позивача продав вказаний будинок. Позивач вважає, що його право на отримання спадщини порушено, тому просить визнати за ним право власності на 1/6 частину спадкового майна, в порядку спадкування за законом після смерті його матері- [PERSON] , яка померла [INFO] , стягнути із [PERSON] [INFO] на його користь 1/6 частину суми, зазначеної у договорі купівлі- продажу, серія та номер : 866 від 22 жовтня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Некрасовою Н.А. Зобов`язати відповідача надати свідоцтво про шлюб та договір купівлі- продажу. В судовому засіданні позивач та його представник наполягали на задоволенні позовних вимог, зазначили, що позивач має право на частку спадщини після померлої матері, звертався до нотаріальної контори в 2011 році, проте у 2019 йому нотаріус відмовила йому у оформлення права спадщини, тому він звернувся до суду. Відповідач у судове засідання з`явився, просив надати час для вирішення питання мирним шляхом, проте у подальшому у судові засідання не з`являвся, позицій у справі чітко не висловив, надавав заяви щодо оголошення перерви по справі. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлявся неодноразово у належний спосіб. Представник третьої особи Шостої Харківської державна нотаріальної контори надав заяву, де просив розглядати справу за відсутності представника. Зі згоди позивача справа розглянута у заочному порядку в порядку передбаченому ст. 280-282 ЦПК України. Статтями 12,13 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновками експертів. Згідно ч.1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. З`ясувавши дані у справі, дослідивши докази, суд приходить до висновку про не обґрунтованість позовних вимог. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого Палацом новонароджених міста Харкова від 28 квітня 1976 року батьками [PERSON] [INFO] - є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть від 16 серпня 2011 року серія [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до довідки від 11.08.2017 року № 2504841 від 03.08.2017 ( довідка містить дві дати видачі) власником будинку [ADDRESS] є [PERSON] . 26 лютого 2019 року [PERSON] звернувся до Шостої Харківської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва на право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] . 26 лютого 2019 року нотаріальна контора надала відповідь № 823/02-14 щодо неможливості надати свідоцтво про спадщину на вказаний будинок, так як вказане майно не належало покійній [PERSON] . Статтею 1216ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Враховуючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задовлення позовних вимог. Заявлені позовні вимоги не знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи судом, є не доведеними, а тому не підлягають до задоволення. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Стороною позивача не доведено, що він у встановлений законодавством строк ( шестимісячний) звернувся до відповідної нотаріальної контори з заявою про намір спадкування після померлої матері [PERSON] . У судовому засіданні надано заяву, яка не долучена до матеріалів справи ні в оригіналі ні в копії про звернення позивача до нотаріальної контори в іншій області начеб то в 2011 році щодо спадкування після померлої матері. Проте з 2011 по 2019 рік ним не вчинялось жодних дій щодо з`ясування обставин прийняття спадщини після померлої матері. За правилами ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1ст. 1241 ЦК України, право на обов`язкову частку у спадщині мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач хоча і є дитиною померлої [PERSON] проте не довів, що вказане майно входить до спадкового майна і у померлої [PERSON] було право власності на вказане майно і не довів поважності причини звернення до нотаріальної контори у 2019 році. Позивач обрав не вірний спосіб захисту своїх прав.

Outcome: dismissed