Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до місцевого суду з вищеозначеним позовом в якому просив стягнути з [PERSON] на його користь 10 000 гривень позики та 243,60 гривень судового збору. Позов мотивовано тим, що в травні 2013 року він дав відповідачу [PERSON] в борг 10000 гривень, які він зобов'язався повернути до 31.09.2013 року, про що власноручно написав розписку. До часу звернення до суду відповідач не повернув йому взяті у борг гроші. Неодноразові звернення з проханням повернути борг результатів не дали, що стало підставою для звернення до суду. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив задоволити, не заперечує щодо винесення заочного рішення Відповідач про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином рекомендованою поштою, однак до суду не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 31.05.2013 року позивач дав відповідачу 10 000 гривень, які він зобов'язався повернути 31.09.2013 року, про що відповідачем власноручно була написана розписка в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] та передана позивачу. Зазначена розписка судом оцінюються, як письмовий доказ, борговий документ, що підтверджує укладення договору позики, зокрема надання [PERSON] в борг грошей, а [PERSON] отримання їх в борг на обумовлений сторонами строк. Таким чином, сума боргу становить 10000 гривень, які відповідач не повернув у визначені сторонами строки, тому у позивача вникло право на примусове стягнення суми боргу. Оцінюючи докази по справі суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, оскільки позивачем надана боргова розписка про позику грошей з якої видно, що між сторонами виникли правовідносини з приводу отримання в якості позики грошових коштів. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні(позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст. 610 ЦК України закріплено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання . У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтвердженні судові витрати: судовий збір 243,60 гривень. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають до задоволенню в повному обсязі з урахуванням вищевикладених обставин. На підставі викладеного,

Outcome: approved