Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON]) звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON]) про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з відповідачем має малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає коштів на утримання доньки, а тому відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) позивач має право на стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 04 квітня 2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті в судовому засіданні. В судове засідання позивач не з'явилася, однак надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила суд розгляд даної справи проводити за її відсутністю. Крім того, у своїй заяві вказала, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, відзив на позов не надіслав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до приписів ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), оскільки позивач не заперечувала проти вирішення справи саме таким чином. Суд, в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони перебували у незареєстрованому шлюбі з 2012 року. 27.09.2014 року між сторонами було укладено шлюб, який був розірваний 02.11.2016 року. Сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER]. Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо. Дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки малолітня дитина проживає з матір'ю, батько - відповідач по справі зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання та виховання. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. А частиною 3 цієї статті встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Враховуючи те, що донька сторін проживає разом з позивачем, остання несе витрати по утриманню дитини, забезпечує її лікуванням вразі потреби, займається її вихованням, що потребує не тільки матеріальних витрат, а й значних моральних зусиль, відповідач ухиляється від утримання доньки, суд вважає, що розмір аліментів є законним та обґрунтованим. Відтак з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання доньки сторін в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 березня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved