Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві та просив суд скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ у м. Києві Крайчинського С.С. по виконавчому провадженню № 39407561 від 30.08.2013 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, на підставі якої було внесено запис в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 5510259 від 03.09.2013 року, Дудік Р.Ю. , управління державної реєстрації ГТУЮ у м. Києві), зняти арешт з особистого майна [PERSON] та вилучити запис з Єдиного реєстру заборон та відчужень об`єктів нерухомого майна та зняти з реєстрації заборону на здійснення дій з особистим майном позивача. Свої вимоги позивач мотивує тим, що від приватного нотаріуса дізнався, що згідно постанови про накладення арешту ВП № 39407561 відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у м. Києві від 30.08.2013 року на все майно позивача накладено арешт, на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 08.02.2013 року у справі 2/759/230/13, яким ухвалено стягнути з позивача на користь ПАТ «Дочірній банк «Сбербанк Росії» боргу, як з поручителя, на підставі укладеного 21.09.2007 року договору поруки з банком, в якому позивач поручився відповідати за виконання зобов`язань ТОВ «Цедрік Авто», яке отримало у банку кредит. На даний час зазначене вище товариство визнано банкрутом. Згідно відповіді № 6266.1-28 від 17.04.2019 року ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві було встановлено, що виконавче провадження № 39407561 з примусового виконання виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва від 15.03.2013 року у справі № 2/759/230/13 про стягнення боргу з [PERSON] на користь ПАТ «Дочірній банк «Сбербак Росії» знаходилось на виконанні в відділі, крім того, державним виконавцем було встановлено відсутність майна [PERSON] , на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості. 17.04.2018 року відповідно до п. 2 ст. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві. Відповідно до Акту від 28.02.2018 року виконавче провадження знищено через закінчення строків його зберігання. Повторно виконавчий лист не пред`являвся до виконання, однак за виданим раніше виконавчим документом 30.08.2013 року було накладено арешт на майно позивача. У зв`язку з закінченням строку пред`явлення виконавчого документу до виконання та, враховуючи, що дублікат не видавався, виконавче провадження знищено, позивач звернувся до суду з відповідним позовом. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.07.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Від позивача на адресу суду надходили клопотання про проведення підготовчих засідань без його участі. Від відповідача на адресу суду відзиву на позовну заяву, матеріалів виконавчого провадження, заяв або клопотань не надходило. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 07.10.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Сторони у судове засідання 28.10.2019 року не з`явились. Від позивача надійшла заява про проведення судового засідання без його участі, позов підтримує та просить суд його задовольнити. Від відповідача на адресу суду будь-яких заяв або клопотань не надходило. Згідно з частиною 8 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 08.02.2013 року заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва ухвалено стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Дочірній банк «Сбербанк Росії» борг в сумі 883 468, дол. США, борг в сумі 1 985 372, 48 грн. та судовий збір 3 219 грн. Постановою головного державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві Крайчинським С.С. у виконавчому провадженні № 39407561 30.08.2013 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборони на його відчуження (а.с. 8-9). З листа відділу примусового виконання рішень УДВС від 17.04.2019 року № 6266.1-28 вбачається, що на виконанні відділу перебувало виконавче провадження № 39407561, за результатами перевірки майнового стану боржника [PERSON] встановлено відсутність у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу за виконавчим документом. 17.04.2014 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п. 2, ч. 1, ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Актом від 28.02.2018 року зазначено, що виконавче провадження знищено, через закінчення строків його зберігання. Додатково зазначено, що станом на 17.04.2019 року повторно виконавчий лист в органи ДВС м. Києва на виконання не пред`явлено. (а.с. 10). З долученого до матеріалів справи листа Святошинського районного суду м. Києва від 17.04.2019 року, вбачається, що виконавчий лист у справі № 2608/2247/12 за позовом ПАТ «Дочірній банк «Сбербанк Росії» до [PERSON] , третя особа: ТОВ «Цедрік Авто» про стягнення боргу отримано представником позивача по справі в приміщені суду 15.03.2013 року (а.с. 11). З Акту про вилучення виконавчих документів для знищення від 28.02.2018 року ДВС ГТУЮ м. Києва вилучено для знищення виконавчий лист № 2/759/230/13 від 30.07.2013 року, що видав Святошинський районний суд м. Києва, в якому боржник - [PERSON] , стягувач ПАТ «Дочірній банк «Сбербанк Росії», борг 9 050 154, 56 грн. та акту про знищення документів № 18/ 7 за підписом членів комісії вбачається, що вищевказаний виконавчий документ знищено (а.с. 26, 27). За приписами статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Положеннями статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Згідно зі статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна боржника може бути знятий за рішенням суду. Крім того, варто звернути увагу, що статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено строк пред`явлення до примусового виконання виконавчого документу протягом трьох років. В матеріалах справі відсутні відомості, що виконавчий документ щодо стягнення з позивача зазначеної вище заборгованості пред`явлено до виконання повторно, та суд звертає увагу, що 15.03.2013 року виконавчий лист у справі № 2608/2247/12 за позовом ПАТ «Дочірній банк «Сбербанк Росії» до [PERSON] , третя особа: ТОВ «Цедрік Авто» про стягнення боргу, видано стягувачеві особисто в приміщені суду. Відповідачем не спростовані зазначені вище доводи позивача та не надано доказів того, що станом на момент звернення позивача до суду з даним позовом виконавче провадження з виконання рішення у справі № 2608/2247/12 за позовом ПАТ «Дочірній банк «Сбербанк Росії» до [PERSON] , третя особа: ТОВ «Цедрік Авто», про стягнення боргу відкрито. У частині 1 статті 321 Цивільного кодексу України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Згідно з статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На час розгляду справи, виконавче провадження закінчено відповідно до пункту 2 частини 1 статі 47 Закону України «Про виконавче провадження» та знищено згідно акту знищення № 18/7. Відповідно до статті 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частинами 1, 5 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Оскільки, у матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті майна позивача [PERSON] , враховуючи неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту з майна захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог та необхідність захисту його прав шляхом скасування такого арешту. Вимоги позивача щодо скасування постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ у м. Києві Крайчинського С.С. у виконавчому провадженні № 39407561 від 30.08.2013 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, вилучення запису з Єдиного реєстру заборон та відчужень об`єктів нерухомого майна, а також зняття з реєстрації заборону на здійснення дій з особистим майном позивача задоволенню не підлягає, оскільки визнані судом необґрунтованими, передчасними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства. На підставі викладеного та

Outcome: partial