Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що він є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 27.11.1995р. В квартирі зареєстровані його співмешканка [PERSON] та її син [PERSON]. У 2010 році відносини між позивачем та [PERSON] погіршились і вони роз'їхались. Тобто [PERSON] разом із своїм сином [PERSON] повернулись до матері в Російську Федерацію, де отримали громадянство. Позивач є пенсіонером та всі кошти, що отримує витрачає на ліки, сплачує за комунальні послуги. Вирішив оформити субсидію. При зверненні до органів УПСЗН, де йому було повідомлено, що для отримання субсидії, йому слід зняти з реєстрації відповідачів. Позивач ніяким чином не перешкоджав відповідачам проживати у цій житловій квартирі, відповідачі з власного бажання перестали мешкати за цією адресою, домовленості між сторонами про збереження за відповідачем житла не має. Внаслідок реєстрації відповідачів в квартирі позивач не може оформити субсидію, сплачує комунальні послуги за зареєстрованих відповідачів. Тому просив суд усунути перешкоди у користуванні належним [PERSON] житловим приміщенням квартирою [ADDRESS], шляхом визнання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Позивач [PERSON]. в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позов підтримав, просив задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, надали суду письмові заяви, в яких вони просили позов розглядати без їх участі, позов визнали. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідачів, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписаної від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. З матеріалів справи вбачається, що згідно з договором дарування житла від 27.11.1995 р. посвідченого державним нотаріусом Лисичанської державної нотаріальної контори Дергільовою Н.М. за реєстром №2-4531 [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв у дар квартиру [ADDRESS]. Згідно з відповіддю на запит Лисичанського комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» №95 від 22.03.2017 р. повдіомлено, що станом на 01.01.2013 р. право внасності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору дарування від 27.11.1995 р. посвідченого державним нотаріусом, реєстр №2-4532. Інше нерухоме майно за [PERSON] не зареєстровано. Згідно з довідкою виданою КП ЛЖЕК №8 від 19.12.2016 року №2003, [PERSON] в тому, що [PERSON] і [PERSON] прописані в квартирі за адресою [ADDRESS] але з 2010 р. і по теперішній час не проживає. Згідно з довідкою №8508/10-02 від 15.12.2016р. виданого Відділом адміністратинвих послуг Лисичанської міської ради [PERSON] за адресою [ADDRESS] про те,що зареєстровані [PERSON] - власник, [PERSON] - співмешканка, [PERSON] - без род. відносин. Судом встановлено, що існування реєстрації відповідачів у квартирі позивача обмежує її права, так як він змушений сплачувати комунальні послуги за зареєстрованих відповідачів, які у комунальних витратах участі не приймає. Судом також встановлено, що відповідач не проживає у вказаній квартирі з 2010 року і судом встановлено, що відповідачі мешкають за іншою адресою. За таких обставин суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved