Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

[PERSON] звернувся 14.06.2019р. до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів сумі 52803, 79 грн. та судових витрат. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 18.04.2019р. між ним та відповідачем було укладено Договір-зобов`язання укласти договір купівлі продажу, відповідно до умов якого (п.2.6.1 договору) він передав [PERSON] готівкові грошові кошти у сумі що дорівнює еквіваленту 2000 доларів США, а відповідач особисто отримав від нього ці гроші (п.2.6.2. договору). Вказані грошові кошти були забезпеченням виконання, зокрема відповідачем п.2.1 договору, а саме укладення з ним до 21.05.2019р. договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Відповідно до п.4.2.2. за порушення умов договору з вини продавця, відповідач зобов`язувався повернути грошові кошти у сумі еквівалентній 2000 доларів США та сплатити штраф в розмірі 100% від суми, яка зазначена в п.2.6.1. та 2.6.2 Договору. 21.05.2019р. відповідач повідомив про неможливість укладення договору купівлі-продажу квартири з причини неготовності всіх необхідних документів та попросив укласти додаткову угоду з відтермінуванням строку виконання обов`язку. 21.05.2019р. між [PERSON] , яка на підставі довіреності діяла в інтересах позивача та відповідачем укладено Додаткову угоду, відповідно до якої граничним терміном виконання зобов`язання по Договору визначено 16-00 год. 04 червня 2019р. Однак, 04.06.2019р. стало відомо, що відповідач, навмисно порушуючи умови договору,03.06.2019р. продав квартиру [ADDRESS] іншій особі. Внаслідок таких дій, у відповідача 03.06.2019р. виникло перед ним грошове зобов`язання у сумі еквівалентній 4000 доларів США. Позивач зазначає, що відповідачем через третю особу йому було повернуто (передано) грошові кошті у сумі еквівалентній 2000 доларів США, однак грошові кошти у сумі еквівалентній 2000 доларів США штрафу за договором йому виплачені не були. При цьому відповідач ухиляється від спілкування з ним, будь-яких мотивів не виконання ним свого зобов`язання не наводив, шляхи досудового врегулювання спору не пропонував. У зв`язку з чим, відповідач має перед ним невиконане зобов`язання за договором (п.4.2.2.) у сумі еквівалентні 2000 доларів США, що станом на 13.06.2019р. складає 52803,79 грн. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не повідомив. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів та за згодою представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.4 ст.223, ст.ст.280-281 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено,\~що 18.04.2019р.\~між [PERSON] \~та [PERSON] \~було укладено\~Договір-зобов`язання\~укласти договір\~купівлі продажу,\~відповідно до\~умов якого\~сторонизобов`язалися\~у майбутньому\~не пізніше\~17-00\~год.\~21\~травня 2019\~року укласти\~нотаріальний договір\~купівлі-продажуквартири [ADDRESS] . Сторони домовились щодо вартості об`єкта нерухомості та визначили її в сумі 35000 доларів США.(п.2.5 договору). В п.2.6.1\~та п.2.6.2.\~договору зазначено,\~що [PERSON] \~в забезпечення\~свого обов`язку\~придбати вищевказаний\~об`єкт нерухомості\~в строк\~до 21\~травня 2019р.\~особисто передав\~ [PERSON] \~грошову суму,\~в момент\~підписання вказаного\~договору,\~у розміріеквівалентному 2000\~доларів США,\~яка входить\~у вартість\~об`єкту нерухомості\~та визначена\~п.2.5\~договору.\~В свою\~чергу,\~ [PERSON] в забезпечення\~свого обов`язку\~продати вищевказаний\~об`єкт нерухомості\~в строк\~до 21\~травня 2019р.,яка входить у вартість об`єкту нерухомості та визначена п.2.5 договору. особисто отримав від [PERSON] грошову суму у розмірі еквівалентному 2000 доларів США. 21.05.2019р. між [PERSON] , яка на підставі довіреності діяла в інтересах позивача та відповідачем укладено Додаткову угоду, відповідно до якої граничним терміном виконання зобов`язання по Договору визначено 16-00 год. 04 червня 2019р. До встановленого договорі терміну сторони не оформили договір купівлі-продажу. Позивач зазначив, що 04.06.2019р. їй стало відомо про те, що відповідач 03.06.2019р. продав квартиру [ADDRESS] іншій особі. Відповідно до п.4.2.2. за порушення умов договору з вини продавця, відповідач зобов`язувався повернути грошові кошти у сумі еквівалентній 2000 доларів США та сплатити штраф в розмірі 100% від суми, яка зазначена в п.2.6.1. та 2.6.2 Договору. Позивач також вказав, що відповідачем через третю особу йому було повернуто (передано) грошові кошті у сумі еквівалентній 2000 доларів США. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Частиною третьою статті 635 ЦК України визначено, що зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Нормами ст. 657 ЦК України визначено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Умовами попереднього договору від 18.04.2019р., з урахування додаткової угоди від 21.05.2019р., який укладений між [PERSON] та [PERSON] , визначено строк укладення основного договору «до 16-00 годин 04.06.2019р.». Основний договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] між позивачем та відповідачем так і не було укладено. Судом встановлено, що в рахунок оплати вартості квартири за попереднім договором [PERSON] сплатив [PERSON] суму еквівалентну 2000 доларів США. Оскільки попередній договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] укладений у письмовій формі, але нотаріально не посвідчений, то суд вважає що він не відповідає вимогам встановленими ст. 635 ЦК України для попереднього договору. Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Зазначений вище попередній договір підтверджує тільки факт отримання відповідачем від позивача грошових коштів (авансу), тобто попередньої оплати за продаж квартири. При цьому, суд зазначає, що ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання. Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникнути на підставі договору. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 13 лютого 2013 року за наслідками розгляду справи № 6-176цс12. Враховуючи, що договір купівлі-продажу квартири, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі не було укладено, а сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, і попереднім договором сторін не було встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, то передана позивачем відповідачу грошова сума в розмірі еквівалентну 2000 доларів США є авансом, яка підлягає поверненню позивачу. Однак, позивачем зазначено, що відповідачем через третю особу йому було повернуто (передано) грошові кошті у сумі еквівалентній 2000 доларів США, тобто було повернуто аванс. Відповідно до п.4.2.2. за порушення умов договору з вини продавця, відповідач зобов`язувався повернути грошові кошти у сумі еквівалентній 2000 доларів США та сплатити штраф в розмірі 100% від суми, яка зазначена в п.2.6.1. та 2.6.2 Договору. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 100% від суми авансу, суд виходить з положень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», згідно якого, нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Тобто,\~укладений договір\~нотаріально посвідчений\~не був,\~фактично укладений\~в простій\~письмовій формі,\~що свідчить\~про його\~нікчемність,\~а відтак\~жодних правових\~наслідків він\~не породжує\~та внесені\~позивачем кошти\~не можуть\~розглядатись як\~спосіб виконання\~зобов`язань,\~тобто як\~завдаток,\~та врахувавши\~те,\~що недійсний\~правочин відповідно\~до частини\~першої статті\~216\~ЦК України\~не створює\~юридичних наслідків,\~крім тих,\~що пов`язані\~з його\~недійсністю,\~кожна із\~сторін зобов`язана\~повернути другій\~стороні у\~натурі все,\~що вона\~одержала на\~виконання цього\~правочину,\~у зв`язку\~з чим\~вимогищодо стягнення штрафуне є такими, що підлягають виконанню в порядку чинного законодавства. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного, ст.ст.570, 626, 628, 635, 657 ЦК України та

Outcome: dismissed