Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що з 24.06.1988 року позивач постійно проживала та зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Дана квартира не приватизована. Разом з позивачем за вказаною адресою зареєстровані: [PERSON] та [PERSON]. Відповідач з 2010 року за місцем своєї реєстрації не мешкає, але у добровільному порядку з реєстраційного обліку не знімається. У зв'язку з викладеним, позивач звернулася з даним позовом до суду. Учасники справи, належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилися. Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Причини неявки відповідача суду не відомі. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст. 71 ЖК України, громадянин може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, якщо більше 6 місяців не проживає без поважних причин в спірній квартирі. У відповідності до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Судом встановлено, що згідно копії ордеру №62Н від 06.05.1988 року [PERSON] з сім'єю, що складається з 2 осіб ([PERSON], [PERSON]) надано право зайняти квартиру [ADDRESS] на підставі рішення ГМЗ № 17 від 27.04.1988 року, рішення виконкому №157 від 05.05.1988 року. У відповідності до листа Управління житлово-комунального господарства Сєвєродонецької міської ради № 106 від 29.11.2018 року квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] станом на 28.11.2018 року не приватизована. Згідно довідки № 30595, виданої 03.08.2018 року Відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку, за адресою: [ADDRESS], зареєстровані [PERSON] - заявник, [PERSON] - син, [PERSON] - донька. У відповідності до акту про встановлення факту проживання /не проживання/ №989, затвердженого 07.08.2018 року директором Комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» [PERSON], встановлено, що у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], крім [PERSON] та [PERSON] фактично ніхто не мешкає з 2010 року по теперішній час. З огляду на викладене та враховуючи, що відповідач не проживає в спірній квартирі без поважних причин понад передбачені законодавством строки та втратив інтерес до житла, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог на необхідність їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved