Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Комунального підприємства «Сєвєродонецькі теплові мережі» про визнання незаконним і скасування наказу, посилаючись на наступне. Позивач працює на посаді майстра першого мережевого району Комунального підприємства «Сєвєродонецькі теплові мережі» на підставі наказу № 41-к від 01.09.2008 року. Наказом № 25 від 20.03.2015 року на КП «Сєвєродонецькі теплові мережі» була створена комісія з погашення робітниками підприємства заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. Розпорядженням КП «Сєвєродонецькі теплові мережі» від 07.04.2015 року зобов'язано майстра першого мережевого району [PERSON] з'явитися на засідання комісії щодо погашення робітниками підприємства заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, яке відбудеться 09.04.2015 року о 17-00 годині. Позивач від ознайомлення з даним розпорядженням відмовився 07.04.2015 року о 17-годині в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] Даним розпорядженням відповідач від позивача вимагав в наказному порядку виконання дій, які не входять в його трудові обов'язки, оскільки не обумовлені трудовим договором між сторонами. Таке розпорядження будо видано у зв'язку з тим, що відповідач вважає, що у позивача нібито є заборгованість зі сплати комунальних послуг. Згідно із п. 1 наказу № 18 а-к КП «Сєвєродонецькі теплові мережі» від 23.04.2015 року, за порушення п. 3.1 розділу ІІІ Правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників КП «СТМ», які виразилися у невиконанні розпорядження директора від 07.04.2015 року «Про явку на засідання комісії щодо погашення робітниками підприємства заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій» майстру першого мережевого району [PERSON] оголошено догану. Позивач вважає, що наказ № 18 а-к КП «Сєвєродонецькі теплові мережі» від 23.04.2015 року винесений з порушенням чинного трудового законодавства та є незаконним, оскільки жодним нормативним актом України не встановлено обов'язку для працівника брати участь і з'являтися на засідання так званих комісій щодо погашення робітниками підприємства заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та в його трудові обов'язки це зобов'язання не входить. Незаконним наказом відповідача позивачу заподіяна моральна шкода, позивач втратив душевний спокій, постійно перебуває в роздратованому стані, він вимушений був звернутися до суду за захистом своїх прав та відновлення ділової репутації. Моральну шкоду позивач оцінює в 3000,00 грн. Представник відповідача надав до суду письмові заперечення проти позову в яких просив відмовити у задоволенні позову. Вказав, що догана, яка застосована до позивача є правомірною та винесена на законних підставах, оскільки позивач мав виконати розпорядження директора підприємства у відповідності до Правил внутрішнього трудового розпорядку та норм Кодексу законів про працю України. Моральна шкода, яка заявлена позивачем, відшкодуванню не підлягає, адже оскаржуваний наказ є правомірним. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Також вказав, що після накладення на нього догани йому було припинено виплату премії, хоча іншим працівникам премії виплачуються, він втратив душевний спокій, постійно перебуває в роздратованому стані. В судовому засіданні представник відповідача КП «Сєвєродонецькі теплові мережі» Хандий В.В. позовні вимоги не визнав, просив суд у їх задоволенні відмовити з підстав, які викладені у запереченнях проти позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що згідно із копією трудової книжки на ім'я [PERSON], 1956 року народження, виданої 06.09.1973 року, [PERSON] прийнятий на посаду майстра першого мережевого району Комунального підприємства «Сєвєродонецькі теплові мережі» на підставі наказу № 41-к від 01.09.2008 року. Згідно із копією наказу директора КП «Сєвєродонецькі теплові мережі» № 25 від 30.03.2015 року, у КП «Сєвєродонецькі теплові мережі» була створена комісія з погашення робітниками підприємства заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, а також було затверджено склад Комісії та положення про Комісію. Із змісту Положення про комісію з погашення робітниками підприємства заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій вбачається, що завданням комісії є ліквідація заборгованості робітників підприємства по квартплаті (платі за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території). Для здійснення своїх функцій Комісія має право, зокрема, запрошувати на свої засідання працівників підприємства, приймати рішення рекомендаційного характеру. Повідомлення працівників про явку на засідання Комісії здійснюється розпорядженням безпосереднього керівника. Згідно із копією розпорядження директора КП «Сєвєродонецькі теплові мережі» від 07.04.2015 року, зобов'язано майстра першого мережевого району [PERSON] з'явитися на засідання комісії щодо погашення робітниками підприємства заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, яке відбудеться 09.04.2015 року о 17-00 годині. Позивач від ознайомлення з даним розпорядженням відмовився 07.04.2015 року о 17-годині в присутності свідків [PERSON] та [PERSON], про що свідчать підписи вказаних свідків на розпорядженні. Згідно із протоколами засідання комісії з погашення робітниками підприємства заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій № 3 від 03.04.2015 року та № 4 від 09.04.2015 року, [PERSON] не з'явився на засідання Комісії. При цьому в протоколі № 4 від 09.04.2015 року Комісією було вирішено внести пропозицію про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності. З копії заяви [PERSON] від 09.04.2015 року, яка адресована Директору КП «Сєвєродонецькі теплові мережі», вбачається, що [PERSON] не бажає відвідувати засідання комісії з погашення робітниками підприємства заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. Згідно із п. 1 копії наказу директора КП «Сєвєродонецькі теплові мережі» № 18 а-к від 23.04.2015 року, за порушення п. 3.1 р. ІІІ Правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників КП «СТМ», які виразилися у невиконанні розпорядження директора від 07.04.2015 року «Про явку на засідання комісії щодо погашення робітниками підприємства заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій» майстру першого мережевого району [PERSON] оголошено догану. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Згідно із ч. 2 ст. 14 Цивільного кодексу України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Згідно із ст. 31 КЗпП власник або уповноважений ним орган не має права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором. Згідно із ст. 139 КЗпП працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Відповідно до ст. 140 КЗпП трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохочення за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов'язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу. Згідно із ч. 1 ст. 147 КЗпП за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Із системного аналізу вищевказаних правових норм Конституції України та Кодексу законів про працю України вбачається, що працівники зобов'язані виконувати не будь-які розпорядження чи накази власника або уповноваженого ним органу, а лише ті розпорядження чи накази, які стосуються трудових відносин, трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, тощо. Також, посадова інструкція майстра мережевого району КП «Сєвєродонецькі теплові мережі» та Правила внутрішнього трудового розпорядку для працівників підприємства «Сєвєродонецькі теплові мережі», окрім загального посилання на необхідність виконання працівниками підприємства розпоряджень керівних органів, не містять обов'язку працівників підприємства брати участь в засіданнях комісій, які створюються на підприємстві та діяльність яких не стосується трудових відносин працівників або процесу праці. Із змісту п. 2 ч. 1 ст. 13, ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вбачається, що послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій є житлово-комунальними. При цьому, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Отже, позивач [PERSON] мав право не виконувати розпорядження директора КП «Сєвєродонецькі теплові мережі» від 07.04.2015 року щодо зобов'язання з'явитися на засідання комісії щодо погашення робітниками підприємства заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, адже відносини щодо погашення такої заборгованості є не трудовими відносинами, а є відносинами у сфері житлово-комунальних послуг. КП «Сєвєродонецькі теплові мережі», перебуваючи в статусі підприємства із яким позивач знаходиться у трудових відносинах, не є учасником відносин у сфері житлово-комунальних послуг в яких бере участь позивач, а отже КП «Сєвєродонецькі теплові мережі» в особі директора або інших посадових осіб не має права застосовувати будь-які дисциплінарні заходи стягнення до позивача як до свого працівника з приводу дій чи бездіяльності позивача у відносинах в сфері житлово-комунальних послуг. Таким чином, наказ директора Комунального підприємства «Сєвєродонецькі теплові мережі» № 18а-к від 23.04.2015 року про оголошення догани майстру першого мережевого району [PERSON] є незаконним та підлягає скасуванню, адже вказана догана оголошена позивачу за невиконання тих дій, які позивач не зобов'язаний був виконувати та які не стосуються трудових відносин (трудової дисципліни). Вирішуючи питання про задоволення чи відмову у задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди суд враховує наступне. В якості обґрунтування факту завдання та розміру моральної шкоди, позивач вказує на те, що йому було припинено виплату премії, хоча іншим працівникам премії виплачуються, він втратив душевний спокій, постійно перебуває в роздратованому стані, був змушений звернутися до суду із цим позовом з метою захисту своїх порушених прав. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення. Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування моральної шкоди, тощо. Зокрема, ч. 1 ст. 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Стаття 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування шкоди визначається законодавством. Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди. За змістом указаного положення закону підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами) роз'яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України (набрав чинності з 13 січня 2000 року) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв'язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин (ст. ст. 3, 4, 11, 31 ЦПК України). Ураховуючи, те що Кодекс законів про працю України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників, а ст. 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема, повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті та з урахуванням інших обставин, то висновок суду касаційної інстанції, викладений у судових рішеннях у справі, яка переглядається, є законним і обґрунтованим. Отже, компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, шляхом поновлення на роботі, а має самостійне юридичне значення. Тобто за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум тощо) відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 237-1 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 25.04.2015 року по справі № 6-23цс12. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи: - характер порушення прав позивача, яке виразилося у накладенні на позивача дисциплінарного стягнення за невиконання тих дій, які позивач не зобов'язаний був виконувати та які взагалі не стосуються трудових відносин (трудової дисципліни); - втрата позивачем душевного спокою внаслідок безпідставного порушення його трудових прав; - зусилля, які позивач повинен був вжити для відновлення своїх трудових прав. Разом з тим, суд також враховує, що позивачем не було наведено підстав, з яких він виходив при визначенні розміру суми, яка підлягає відшкодуванню в якості моральної шкоди. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що достатнім та справедливим розміром відшкодування моральної шкоди, яка завдана позивачу, є сума в розмірі 1000 грн., яку належить стягнути з відповідача. Згідно із ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи те, що позивача звільнено від сплати судового збору, а також враховуючи розмір ставки судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру (підпункт 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, яка була чинною станом на час подання позову до суду), суд вважає необхідним стягнути з Комунального підприємства «Сєвєродонецькі теплові мережі» в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України суму судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 324 грн. 80 коп. (243 грн. 60 коп. за задоволені вимоги немайнового характеру про скасування та визнання незаконним наказу + 81 грн. 20 коп. за частково задоволену вимогу про відшкодування моральної шкоди). При цьому суд враховує положення п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 10.10.2014 року, згідно із якими якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою), наприклад, за вимогами про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial