Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту проживання однією сімєю. В обґрунтування заяви зазначено, що 30 березня 1996 року помер двоюрідний дядько заявника [PERSON], який мешкав в с. Павло-Григорівка. Після його смерті відкрилася спадщина, а саме право на земельну частку (пай). За життя [PERSON] жив однією сімєю з [PERSON] Іуліанією Маркіянівною, яка померла 7 лютого 1996 року. після її смерті також залишилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай). [PERSON] мешкав з [PERSON] з 1978 року до дня її смерті та був зареєстрованим разом з нею. Вони вели спільне господарство, проживали разом як чоловік та дружина проте шлюб між ними не був зареєстрований. Таким чином [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] проте не оформив її. 17 серпня 2015 року державний нотаріус відмовила заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендувала звернутися до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сімєю померлих [PERSON] та [PERSON] на підставі вищевикладеного заявник просив суд встановити факт проживання однією сімєю [PERSON] Іуліанії Маркіянівни, [INFO], та [PERSON], [INFO], в період з 1978 року до 7 лютого 1996 року в с. Павло-Григорівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. В судовому засіданні заявник заяву підтримав та просив суд її задовольнити. Суду пояснив, що його дядько [PERSON] жив в с. Павло-Григорівка з [PERSON] Іуліанією Маркіянівною. Вони жили як чоловік та дружина, тримали господарство, разом працювали. Дітей в неї і в нього не було. В шлюбі з іншими особами вони не були. Жили вони разом до самої смерті. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] не має. Встановлення даного юридичного факту необхідно заявнику, щоб оформити спадкові права. Заінтересована особа, державний нотаріус Верхньодніпровського району, в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи без її участі. Суд, вислухавши пояснення заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. 30 березня 1996 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть І-КИ № 078038 (а.с.7). Після його смерті до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] двоюрідний племінник померлого. При цьому заявник посилається на те, що за життя [PERSON] мав право на дві земельні частки (паї), одну з яких він успадкував від [PERSON] Іуліанії Маркіянівни, з якою він мешкав однією сімєю. Пунктом 5 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України (спадкове право) застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадщину ніхто не прийняв, у звязку з чим суд вважає, що до правовідносин, що виникли необхідно застосовувати положення Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року. Так ст. 1264 Цивільного кодексу України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно з довідкою Боровківської сільської ради від 19 серпня 2015 року № 656 [PERSON] був зареєстрований та проживав однією сімєю з [PERSON] Іуліанією Маркіянівною, яка померла 7 лютого 1996 року, в с.Павло-Григорівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області з 1978 року по день її смерті. Вони вели спільне господарство (а.с.6). Також в судовому засіданні свідки підтвердили факт проживання [PERSON] з [PERSON] однією сімєю. Так свідок [PERSON] суду показала, що вона працювала на фермі завідуючою. На цій же фермі працювали [PERSON] та [PERSON] Вони жили однією сімєю, проте шлюб між ними не був зареєстрований і дітей у них не було. Вони жили разом з 1978 року та до самої смерті. В них було господарство, яким вони займалися разом. Свідок [PERSON] суду показала, що вона постійно проживає в с.Павло-Григорівка з 1956 року, але знала [PERSON] ще з дитинства. Вони жили неподалік, через декілька хат. [PERSON] жив як з дружиною з [PERSON] до самої смерті. Вони разом працювали на фермі. Спочатку вони жили разом у батьків [PERSON], але потім придбали будинок і жили вже окремо та вели спільне господарство. Свідок [PERSON] суду показала, що вона мешкає в с.Павло-Григорівка з 1988 року і їй відомо, що вже на той час [PERSON] мешкав однією сімєю з [PERSON] також в с.Павло-Григорівка. Дітей в них не було. Жили вони разом до самої смерті. Досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, на думку суду, є достатніми для підтвердження того, що з 1978 року [PERSON] мешкав однією сімєю з [PERSON] в с.Павло-Григорівка. Будь-яких доказів на спростування цих обставин судом не встановлено. Згідно з ч. 2 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. [PERSON] має намір оформити спадкові права після смерті [PERSON], в тому числі направо на земельну частку (пай), яке належало [PERSON], проте не має такої можливості через те, що [PERSON] не були в зареєстрованому шлюбі. Постановою державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори від 17 серпня 2015 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в тому числі у звязку з відсутністю рішення суду про встановлення факту проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON] Тобто в даному випадку є необхідність встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, встановлення факту проживання осіб однією сімєю з метою подальшого оформлення спадкових прав. Оскільки інших спадкоємців після смерті [PERSON] не встановлено, суд вважає, що в даному випадку відсутній спір про право. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] є законною та обґрунтованою та підлягає задоволенню. Судові витрати, понесені заявником слід віднести за рахунок заявника.

Outcome: approved