Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом, який обґрунтував тим, що 25.12.1999 року померла його мати [PERSON], яка за життя склала заповіт на його користь. До складу спадщини [PERSON] увійшов житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по вул.Мічуріна, 52, в с.Запілля Любомльського району Волинської області. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є її діти сторони по справі. Відповідачі: [PERSON] та [PERSON] від спадщини відмовились, про що засвідчили у відповідних заявах, а позивач її прийняв у порядку, передбаченому ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), однак своїх спадкових прав в нотаріальному порядку оформити не може, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності спадкодавця на нерухоме майно, про що нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні відповідної нотаріальної дії. З викладених підстав, позивач звернувся в суд за захистом свого права та просив визнати за ним право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яке знаходиться по вул.Мічуріна, 52, в селі Запілля Любомльського району. В судове засідання сторони не зявились. Позивач одночасно в позовній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності. Представник позивача в канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, одночасно вказавши, що позовні вимоги свого довірителя підтримує та просить їх задовольнити. Належним чином повідомлені відповідачі: [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, однак на адресу суду надіслали заяви, у яких, кожна зокрема, просила розгляд справи проводити у їх відсутності, зазначивши, що позов визнає. За таких обставин, розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. З копії свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №066401, виданого Запільською сільською радою Любомльського району Волинської області 26.12.1999 року, встановлено, що 25 грудня 1999 року в селі Запілля Любомльського району Волинської області померла [PERSON] (а.с.3). Копією довідки Запільської сільської ради Любомльського району від 05.05.2015 року №169 стверджено, що, згідно запису в погосподарській книзі по с.Запілля, житловий будинок та господарські споруди, які знаходяться по вул.Мічуріна, 52, належали [PERSON], після смерті якої увійшли до складу спадщини. Крім цього, до складу спадкової маси останньої також увійшли: земельна ділянка для обслуговування житлового будинку площею 0,25 га., земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства площею 0,22 га. та грошові вклади, які знаходяться на збереженні у Любомльському відділенні «Ощадбанку» на рахунку №19305 (а.с.5). Відповідно до ст. 524 ЦК України (в редакції 1963 року), чинної на день відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 534 ЦК України (в редакції 1963 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. З копії заповіту, посвідченого 22.08.1992 року секретарем Запільської сільської ради Любомльського району Волинської області [PERSON], встановлено, що [PERSON] на випадок своєї смерті усе приналежне їй майно заповіла позивачу [PERSON] (а.с.4). Довідкою Запільської сільської ради Любомльського району від 05.05.2015 року №169 стверджено, що зазначений заповіт не змінювався та не скасовувався (а.с.5). Факт родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем за заповітом, як матірю та сином, доводиться копією свідоцтва про народження позивача серії І-ЕГ №209825, виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Любомльського районного управління юстиції Волинської області 18.11.2014 року (а.с.35). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року), прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту її відкриття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року) вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Факт прийняття позивачем спадщини після смерті [PERSON] у відповідності до положень п.1 ч.1 ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року) стверджується вищевказаною довідкою, виданою Запільською сільською радою Любомльського району від 05.05.2015 року №169, з якої слідує, що після смерті [PERSON] в управління та володіння спадковим майном вступив син останньої [PERSON], який фактично проживав з померлою на день її смерті (а.с.5). Із засвідченої приватним нотаріусом Чернігівського нотаріального округу 12.05.2015 року заяви відповідачів: [PERSON] та [PERSON] слідує, що останні відмовились від спадщини за законом після смерті матері [PERSON] (а.с.6). Досліджена копія матеріалів спадкової справи №70/2015 до майна померлої 25.12.1999 року [PERSON] свідчить про те, що інших спадкоємців, окрім позивача, які б претендували на спадкове майно після її смерті, в тому числі на обовязкову частку, згідно положень ст.535 ЦК України (в редакції 1963 року), немає. Цими ж матеріалами спадкової справи стверджено ту обставину, що [PERSON] та [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] у встановленому порядку не приймали (а.с.32-40). Згідно п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину за законом (заповітом) на майно, яке підлягає реєстрації, здійснюється нотаріусом після подання правовстановлюючого документа та інформації про реєстрацію в електронному реєстрі житлового будинку. Якщо не подані такі відомості (інформація) та документи, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії. Повідомленням приватного нотаріуса Любомльського районного нотаріального округу Волинської області [PERSON] від 01.12.2015 року за вих. №261/02-14 позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: с.Запілля, вул.Мічуріна, 52, Любомльського району Волинської області, після смерті [PERSON], у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, які підтверджують належність цього нерухомого майна спадкодавцю (а.с.7). Приналежність спадкодавцю [PERSON] зазначеного нерухомого майна доводиться вищевказаною довідкою Запільської сільської ради Любомльського району від 05.05.2015 року №169 (а.с.5). Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 10.02.2016 року за №52921660, підтверджено відсутність записів щодо нерухомого майна, розташованого за адресою: Волинська область, Любомльський район, с.Запілля, вул.Мічуріна, 52, зокрема, щодо реєстрації його права власності, іпотеки, заборони відчуження. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Комплексним висновком відповідності державним будівельним, санітарним, протипожежним нормам, містобудівній документації, правилам забудови, земельному та природоохоронному законодавству стверджено факт відповідності нерухомого майна: житлового будинку, огорожі, воріт, які знаходяться в с.Запілля по вул.Мічуріна, 52, Любомльського району Волинської області, та їх придатність до експлуатації, а будинку - для проживання. Рішенням комісії рекомендовано узаконити вказане спадкове нерухоме майно за позивачем [PERSON] (а.с.11-16). Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В порядку ч.1 ст.61 ЦПК України фактичні обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, у звязку із визнанням позову, суд вважає доведеними. Таким чином, зясовані по справі обставини свідчать, що визнання відповідачами предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому за позивачем [PERSON] слід визнати право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по вул.Мічуріна, 52, в с.Запілля Любомльського району Волинської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]

Outcome: approved