Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому вказав, що він працює на посаді концертмейстера в Станіславській дитячій музичній школі з 03.01.2012 року на повну тарифну ставку - 18 годин навантаження на тиждень. 25 вересня 2014 року новий директор Станіславської дитячої музичної школи [PERSON], в усній формі у присутності колективу музичної школи було повідомлено про зменшення навантаження позивачу з 18 годин до 9 годин, при цьому не було вказано підстав для зменшення навантаження. З жовтня 2014 року позивач отримував заробітну плату в розмірі 0,5 ставки, хоча фактично відпрацьовував навантаження у обсязі 1- ї тарифної ставки, про що свідчать записи у журналах роботи концертмейстера. 15 жовтня 2014 року директором школи був виданий наказ №49 «Про відсутність посади концертмейстера в штатному розкладі Станіславської ДМШ», згідно якого його було переведено з посади концертмейстера на посаду викладача по класу баяна з 15 грудня 2014 року та до 15 грудня 2014 року набрати учнів в свій клас і надати секретарю особові справи учнів. Із вищезазначеним наказом письмово позивач не був ознайомлений, його примірник позивачу не надавався. Про те, що він був ознайомлений з наказом № 49 від 15.10.2014 року і відмовився ставити свій підпис про ознайомлення, директором школи [PERSON] спільно з комісією у складі 6 чоловік складено акт від 15.10.2014 року. Після видачі наказу № 49 від 15.10.2014 року позивач продовжував працювати концертмейстером з 18-годинним навантаженням на тиждень, відповідно до тарифікації, складеної на 1 вересня 2014 року. 17 грудня 2014 року на щотижневій п'ятихвилинці був виданий і зачитаний наказ № 83 від 16.12.2014 року «Звільнення концертмейстера [PERSON].», у якому його звільнено з посади концертмейстера з 17.12.2014 року по п.6 ст. 36 КЗпП України (відмова працівника від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці). При цьому ніякої заяви про відмову від продовження роботи [PERSON] не писав. За цим наказом його звільнено з 17.12.2014 року, без вихідної допомоги, знову ж таки з порушенням Закону. Враховуючи викладене, уточнивши позовні вимоги позивач просив суд: поновити його на посаді концертмейстера Станіславської дитячої музичної школи з 01.10.2014 року, скасувати наказ директора Станіславської дитячої музичної школи № 38-а від 30.09.2014 року в частині зміни педагогічного навантаження викладачу [PERSON], скасувати № 49 від 15.10.2014 року та №83 від 16.12.2014 року, зобов`язати директора Станіславської дитячої музичної школи [PERSON] привести у відповідність тарифікаційний список закладу та внести до списку посаду концертмейстера, стягнути з Станіславської дитячої музичної школи на його користь втрату частини заробітної плати за період з 01.10.2014 року по 31.12.2014 року у сумі 4300,17 грн., моральну шкоду у сумі 3000 грн., а всього: 7300,17 грн. та просив допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення на роботі та виплати заробітної плати за один місяць. Крім того, позивач, вважаючи, що у зв'язку з незаконними діями відповідача йому була спричинена моральна шкода, яка полягає в тому, що порушення його законних прав на працю призвели до моральних страждань, що були втрачені нормальні життєві зв'язки, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, просив суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду. В судовому засіданні: Позивач та його представник позов, з уточненнями підтримали повністю, просили задовольнити. Представник відповідача заперечував проти позову, вказав, що на його думку оскаржувані накази є законними і обґрунтованими, при цьому винесені були з метою упорядкувати посади працівників Станіславської дитячої музичної школи у відповідності до законодавства. Вважає недоведеним факт нанесення позивачу моральної шкоди. Та зважаючи на вказане просив відмовити у задоволенні позову повністю. Представник третьої особи висловилася в підтримку позиції представника відповідача. Судом встановлено наступне: Згідно наказу директора Станіславської дитячої музичної школи № 38-А від 30.09.2014 року «Про зміни педагогічного навантаження по Станіславській ДМШ» на рекомендації відділу культури Білозерської РДА, щодо залучення молодих спеціалістів та з метою оптимізації навчального процесу наказано: зменшити тижневе педагогічне навантаження з 01.10.2014 року викладачам (в тому числі) [PERSON] з однієї тарифної ставки до 0,5 тарифної ставки. Згідно ст. 103 КЗпП України, ст. 29 ч. 2 Закону України «Про оплату праці» про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни. Відповідно до вимог ст. 32 ч. 2 КЗпП України про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, і т. ін. - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за 2 місяці. Зміною інших умов праці, зокрема, визнається скорочення педагогічного навантаження працівників середніх загальноосвітніх та інших навчально-виховних закладів (п. 25 Правових позицій щодо розгляду судами окремих категорій цивільних справ. Розділ XIV. Трудове право). Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про оплату праці» основою організації оплати праці є тарифна система, яка включає: тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і тарифно-кваліфікаційні характеристики (довідники). Оскаржуваним наказом № 38-а зменшено тарифну ставку [PERSON], тобто зменшено розмір заробітної плати, що, згідно ст. 32 КЗпП України є зміною істотних умов праці. При цьому керівник повинен був повідомити про це позивача не пізніше як за 2 місяці, що вчинено не було. Крім того, про видання даного наказу [PERSON] особисто, під підпис не був повідомлений і дізнався про існування наказу лише під час слухання справи, що є суттєвим порушенням порядку зміни істотних умов праці, і як наслідок має місце грубе порушення трудових прав позивача. Крім того, на думку суду, винесення наказу про істотні зміни в умовах праці з мотивуванням: «на рекомендації відділу культури Білозерської РДА, щодо залучення молодих спеціалістів та з метою оптимізації навчального процесу», суперечить Закону. Тому, зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині скасування наказу № 38-а і, як наслідок, задовольняє вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача втрату частини заробітної плати що утворилася в наслідок скорочення педагогічного навантаження з 1,0 тарифної ставки на 0,5 тарифної ставки, зобов`язавши Станіславську дитячу музичну школу, провести відповідні розрахунки сум з 01.10.2014 року, тобто з дати, вказаної в наказі, без обмеження будь-яким строком, у відповідності до ст. 238 КЗпП України. Згідно наказу директора Станіславської дитячої музичної школи № 49 від 15.10.2014 року «Про відсутність посади концертмейстера в штатному розкладі Станіславської ДМШ» в зв`язку з тим, що [PERSON] прийнятий на посаду концертмейстера Станіславської ДМШ (Наказ № 2 від 03.01.2012 року), при відсутності в штатному розкладі ДМШ посади концертмейстера наказано: 1. Перевести [PERSON] з посади концертмейстера на посаду викладача по класу баяну з 15 грудня 2014 року. 2. До 15 грудня 2014 року набрати учнів в свій клас і надати секретарю особові справи учнів. Згідно особистої заяви [PERSON] від 03.01.2012 року, згідно наказу № 2 від 03.01.2012 року, згідно посадової інструкції концертмейстера Станіславської дитячої музичної школи, згідно п.п. 4.1. Статуту Станіславської дитячої музичної школи, згідно журналу обліку роботи концертмейстера, згідно п. 7 Тарифікаційного списку на викладачів Станіславської дитячої музичної школи станом на 01.09.2014 року позивач з 03.01.2012 року був прийнятий та постійно, до моменту звільнення - 17.12.2014 року, працював на посаді концертмейстера Станіславської дитячої музичної школи. Згідно штатного розпису Станіславської дитячої музичної школи в даному закладі визначено такі структурні відділи та посади в кількості штатних посад: директор-1, завуч-1, настроювач-0,5, завгосп-0,5, секретар-1, техпрацівник-0,5, пед. колектив -20,8050. Згідно абз. 3 Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів № 963 від 14.06.2000 року, концертмейстер є посадою педагогічних працівників. Оскаржуваним наказом було вчинено істотні зміни в умовах праці позивача, його було переведено на іншу посаду, з іншими умовами праці, про, що фактично його було повідомлено за 2 місяці заздалегідь, але при цьому підстава цього наказу: «…при відсутності в штатному розкладі ДМШ посади концертмейстера» є незаконною, оскільки досліджені судом докази вказують на існування цієї посади якнайменш з 03.01.2012 року, з моменту прийняття позивача на роботу до моменту звільнення позивача - до 17.12.2014 року. Посилання керівника установи на відсутність цієї посади в штатному розкладі є хибною, оскільки в штатному розкладі визначено такий структурний підрозділ, як педагогічний колектив, до складу якого і входить посада концертмейстера, що підтверджується зокрема Статутом установи та ін. та відповідає змісту Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників. При цьому суд вважає, що є необхідність вказати керівнику установи ([PERSON].) на приведення у відповідність тарифікаційного списку закладу з вказанням посади [PERSON] як: «Концертмейстер», кількість годин, як: «18 годин» та кількість ставок, як: «1,0», з 01.10.2014 року, відповідно до попередніх умов праці. Згідно наказу директора Станіславської дитячої музичної школи № 83 від 16.12.2014 року «Звільнення концертмейстера [PERSON].»: [PERSON] звільнити з посади концертмейстера Станіславської ДМШ з 17.12.2014 року по п. 6 ст. 36 КЗпП України (відмова працівника від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці). Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині скасування наказу № 49 від 15.10.2014 року, і, як наслідок суд скасовує і наказ № 83 від 16.12.2014 року про звільнення позивача з посади концертмейстера в наслідок відмови працівника від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці. При цьому суд також звертає увагу на те, що оскаржуваний наказ № 38 є незаконним ще і тому, що позивача звільнено з посади з мотивуванням: відмова працівника від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці, при цьому факту самої відмови працівника [PERSON] не було встановлено чи зафіксовано яким-либо чином, що в свою чергу є порушенням прав позивача та підставою для скасування наказу. І тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен відшкодувати заподіяну моральну шкоду працівнику, якщо порушення його законних прав привели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв'язку з тим, що в судовому засіданні встановлено факт незаконної зміни умов праці позивача та факт його незаконного звільнення, приймаючи до уваги особисті пояснення позивача а також медичні довідки, що свідчать про погіршення стану його здоров`я останнім часом, суд вважає доведеним факт того, що діями відповідача нанесено моральної шкоди позивачу, що в свою чергу є підставою для стягнення моральної шкоди на його користь, При цьому суд, враховуючи вимоги розумності та справедливості задовольняє позов частково, в сумі 1000 грн., що на думку суду є спів розмірним до його моральних страждань. Окрім викладеного суд вважає за можливим задовольнити вимоги позивача про допущення негайного виконання судового рішення в частині поновлення на роботі та виплати заробітної плати за один місяць, що не суперечить вимогам ст. 235 КЗпП України.

Outcome: partial