Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Ніжинський завод сільськогосподарського машинобудування» в якій просить стягнути з відповідача на його користь з відповідача на його користь 5016 гривень 34 коп. заборгованості з нарахованої але не виплаченої заробітної плати, 7920 гривень середнього заробітку за час затримки на день фактичного розрахунку, 500 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди та відшкодувати судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 08.06.2015 року він був звільнений з посади нормувальника ПрАТ «Ніжинський завод сільськогосподарського машинобудування». При звільненні відповідач не розрахувався з ним по заробітній платі за квітень, травень та червень 2015 року. Невиплатою заробітної плати йому була заподіяна моральна шкода, оскільки він хвилювався та нервував з приводу відсутності коштів для свого існування, його самопочуття та моральний стан погіршився. Він вимушений був позичати гроші, витрачав додаткові зусилля для поновлення своїх порушених прав. В подальшому в судовому засіданні представник позивача Приходько С.О. відмовився від позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі, оскільки до дня розгляду справи заборгованість по заробітній платі була виплачена позивачу, і ухвалою суду провадження в цій частині було закрито. Також в процесі розгляду справи представник позивача Приходько С.О. подав до суду заяви про збільшення та уточнення позовних вимог, в яких просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Ніжинський завод сільськогосподарського машинобудування» на користь [PERSON] 651 гривню 63 коп. індексації заробітної плати, 381 гривню 15 коп. компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати, 13011 гривень 08 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 9 червня по 5 листопада 2015 року, за 83 робочі дні, 500 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, та понесені у справі судові витрати. У судовому засіданні представник позивача Приходько С.О. повністю підтримав уточнені позовні вимоги і пояснив, що з часу звільнення по час розгляду справи в суді відповідач не виплатив позивачу 651 гривню 63 коп. індексації заробітної плати та 381 гривню 15 коп. компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати. Ці виплати є складовими заробітної плати, і тому за порушення строків їх виплати відповідач повинен сплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку з 9 червня 2015 року по 5 листопада 2015 року включно, за 83 робочі дні, 500 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, та витрати за надання правової допомоги адвоката в розмірі 3410 гривень 40 коп. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнала частково і пояснила, що заборгованість по заробітній платі позивачу була повністю виплачена 28 липня 2015 року. Тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає середній заробіток за час затримки розрахунку за 35 робочих дні, за період з 9 червня 2015 року по 28 липня 2015 року. Також вона визнає позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 651 гривні 63 коп. індексації заробітної плати та 381 гривні 15 коп. компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати., оскільки ці виплати нараховані позивачу проте до цього часу йому не виплачені. Проте ці виплати не являються заробітною платою, і тому за їх затримку підприємство не повинно сплачувати середній заробіток за час затримки розрахунку. Позовні вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди визнала частково і пояснила, що позивач був звільнений з роботи у зв'язку з виходом на пенсію. Тому у позивача були кошти для існування. Також позивач не надав суду доказів на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди. Тому просила позовні вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди задовольнити частково, в розмірі 100 гривень. Також просила частково задовольнити і позовні вимоги позивача про відшкодування витрат за надання правової допомоги адвоката, лише за час, коли адвокат був у судових засіданнях. Вислухавши пояснення представників сторін у справі, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що з часу звільнення позивача з роботи у відповідача, 08 червня 2015 року, і на час розгляду справи в суді, відповідач не виплатив позивачу 651 гривню 63 коп. індексації заробітної плати, та 381 гривню 15 коп. компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати. І про це пояснили в судовому засіданні представники сторін у справі. Це підтверджується довідками від відповідача про заборгованість перед позивачем по індексації заробітної плати та компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати ( а.с. 66-67). Відповідно до ст.ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Відповідно до ст.33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (в редакції від 1 січня 2003 року). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів й послуг. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру. Структуру заробітної плати визначено у ст. 2 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Ст. 2 Закону України «Про оплату праці» визначено, що додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством. Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з п. п. 2.2.7 «Інструкції зі статистики заробітної плати», затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5. Таким чином, суми індексації заробітної плати та компенсація втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати є складовими частинами заробітної плати (додатковою заробітною платою). Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться у день його звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимог про розрахунки. Згідно ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки на день фактичного розрахунку. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» передбачено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. З урахуванням вищенаведеного суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача, в частині стягнення з відповідача на його користь 651 гривні 63 коп. індексації заробітної плати, та 381 гривні 15 коп. компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати, в повному обсязі, оскільки ці суми не заперечуються відповідачем. Також суд вважає необхідним задовольнити в повному обсязі і позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 9 червня 2015 року по 5 листопада 2015 року включно, за 83 робочі дні, що становить 13011 гривень 08 коп., виходячи з середньоденної заробітної плати позивача 156 гривень 76 коп., відповідно до довідки від відповідача ( 83 роб. дн. х 156,76 грн.=13011,08 грн.). Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В судовому засіданні встановлено, що порушенням з боку відповідача законних прав позивача призвели його до моральних страждань, оскільки через невиплату заробітної плати він не міг в достатній мірі задовольнити свої життєві потреби, і це вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Проте з урахуванням обставин справи, з урахуванням того, що позивач був звільнений у відповідача у зв'язку з виходом на пенсію, і тому мав кошти для часткового задоволення своїх потреб, з урахуванням принципів розумності та достатності, суд вважає необхідним позовні вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди задовольнити частково, в розмірі 200 гривень. Що стосується позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь 3410 грн. 40 коп. в рахунок відшкодування витрат за надання правової допомоги адвоката, то у відповідності до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року №4191-УІ, суд вважає необхідним задовольнити його частково, в розмірі 600 гривень. В задоволенні позовних вимог [PERSON] в іншій частині слід відмовити.

Outcome: partial