Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], про стягнення боргу. В позові вказував, що до нього 05.04.2013 року звернувся [PERSON] з проханням дати йому в позику 66000,00 грн. Після одержання вказаної суми позики відповідач дав йому про це розписку, у якій зазначив, що 05.04.2013 року отримав у нього суму коштів 66000,00 грн. і зобов'язується повернути дану суму до 15.05.2013 року в повному обсязі. Зазначав, що відповідач частково погасив борг в сумі 8500,00 грн., а решту коштів [PERSON] у встановлений строк не повернув. Просив стягнути з [PERSON], [INFO], на його користь борг за договором позики в сумі 57500,00 грн. та витрати по оплаті судового збору в сумі 575,00 грн. Розгляд справи проводити у його відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, будучи належно повідомленим про місце, день та годину слухання справи, в адресованій суду заяві просив справу розглядати без його участі, позов підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належно повідомленим про місце, день та годину слухання справи, про причину неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.04.2013 року позивач надав у позику [PERSON] 66000,00 грн., який зобов'язався повернути дану суму 15.05.2013 року у повному обсязі, що підтверджується його розпискою. Однак віддав лише 8500,00 грн., а решту грошей не віддає. На неодноразові звернення відповіді не дає, кошти в сумі 57500,00 грн. не повертає, про причини невиконання зобов'язання не зазначає. Відповідно до ст.60 ч.1 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, так як відповідач не виконав взятий на себе обов'язок відносно повернення грошових коштів, позов щодо стягнення боргу підлягає задоволенню із стягненням з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат у відповідності до ст.88 ЦПК України. На підставі ст.ст.15, 16, 526, 530, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved