Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ПАТ «Дельта Банк» та просив стягнути з відповідача на його користь суму боргу у розмірі 306 860 грн. 55 коп., пеню в розмірі 764 082 грн. 22 коп., суму 3 % річних в розмірі 2 093 грн. 38 коп., інфляційні витрати 19 025 грн. 35 коп. та відсотки по вкладу в розмірі 15 002 грн. 54 коп. Обґрунтовуючи позовні вимоги, [PERSON] зазначив, що 29 жовтня 2014 між ним та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу «Delta Premier з пролонгацією», згідно якого банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок [NUMBER] та приймає від вкладника внесені ним в порядку, передбаченому цим договором, грошові кошти в сумі 300 000 грн. на строк до 28 листопада 2014 року з процентною ставкою 21,5 % річних. Після закінчення строку дії договору грошові кошти були переведені на поточний рахунок [NUMBER]. Однак, позивач не має змоги отримати кошти ані в касі банку, ані проводити операції по їх використанню. [PERSON] звертався до банку з заявами та просив вирішити дане питання, проте, кошти за договором банківського вкладу до цього часу не повернуті. Позивач в судове засідання не з'явився, про місце, день і час розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність. Представник ПАТ «Дельта Банк» в судове засідання не з'явився, надав письмові заперечення. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 жовтня 2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено договір банківського вкладу № 003-28803-291014 «Delta Premier з пролонгацією», згідно якого банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок [NUMBER] та приймає від вкладника внесені ним в порядку, передбаченому цим договором, грошові кошти в сумі 300 000 грн. Дата повернення вкладу - 28 листопада 2014 року. На суму вкладу банк нараховує проценти у розмірі 21,5 % річних. Згідно п. 1.7 вклад виплачуються вкладнику по закінченню строку залучення вкладу , зазначеного в п. 1.3 цього договору, шляхом перерахування відповідної суми грошових коштів на поточний рахунок вкладника. 29 жовтня 2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] також було укладено договір банківського рахунку фізичної особи, згідно якого банк відкрив клієнту, зокрема, поточний рахунок [NUMBER]. Згідно звіту про фінансовий стан на дату 29 січня 2015 року загальна сума грошових коштів, розміщених на рахунку [NUMBER], відкритому на ім'я [PERSON], складає 306 860 грн. 55 коп. 06 лютого 2015 року [PERSON] звертався до ПАТ «Дельта Банк» з заявами про видачу всієї суми вкладу. 02 березня 2015 року було прийнято рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 51 Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк». Згідно рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 71 від 08 квітня 2015 року у ПАТ «Дельта Банк» запроваджена тимчасова адміністрація строком на шість місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року включно. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб. Зі змісту договору банківського вкладу № 003-28803-291014 від 29 жовтня 2014 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON], вбачається, що в ньому встановлено всі істотні умови для такого виду договорів, відповідно до вимог чинного на той час законодавства та інших нормативно-правових актів. Укладаючи договір, сторони дійшли згоди щодо його укладання на зазначених у ньому умовах, а відтак, з власної ініціативи визначили для себе правила подальшої поведінки. Згідно п. 1.7 договору № 003-28803-291014 вклад виплачуються вкладнику по закінченню строку залучення вкладу , зазначеного в п. 1.3 цього договору, шляхом перерахування відповідної суми грошових коштів на поточний рахунок вкладника [NUMBER]. З наданих відповідачем заперечень проти позову та звіту про фінансовий стан вбачається, що банком виконано умови договору й перераховано суму депозиту з процентами на поточний рахунок [NUMBER], відкритий на ім'я [PERSON] Отже, умови договору банківського вкладу відповідачем було виконано, суму банківського вкладу з процентами за його користування перераховано на поточний рахунок позивача. Відповідно до вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється його виконанням. Таким чином, строк дії укладеного між сторонами договору припинив свою дію після зарахування депозитних коштів на поточний рахунок [PERSON] Крім того, постановою Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року №150 ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, а рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 березня 2015 року №51 в ПАТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію. Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та є спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини. В правовій позиції викладеній в Постанові Верховного суду України від 20 січня 2015 року у справі №6-2001цс15, зазначено, що згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до п. 6 ст. 2 вказаного Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і ідей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Статтею 36 вказаного Закону України врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Зокрема, згідно п.п.1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Відповідно до ч. 2 ст. 46 даного Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси. Статтею 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів закріплено ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Отже, ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, що фактично унеможливлює здійснення ним операцій по рахунках власних клієнтів, у тому числі, перерахування з рахунку, відкритого на ім'я [PERSON] Після запровадження Фондом гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації відносно неплатоспроможного банку з метою виведення його з ринку та в подальшому відкликання НБУ банківської ліцензії й переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Чинним законодавством не передбачено задоволення вимог окремих кредиторів банку поза межами процедури ліквідації банку. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до ПАТ «Дельта Банк» про захист прав споживача та стягнення грошових коштів не підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed