Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

[PERSON] , діючи через свого представника [PERSON] звернувся до суду з позовом до Орлівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права на земельну частку (пай), що належало [PERSON] . Свої позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, яку позивач прийняв шляхом вступу в фактичне володіння спадковим майном. До складу спадщини [PERSON] входило також право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності ТОВ «Іскра» с. Орлівка, в розмірі 5,08 в умовних кадастрових гектарах. На підтвердження зазначеного права на ім`я [PERSON] був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії № 0338329 від 30.03.2000 року. Позивач є спадкоємцем за заповітом, проте в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) не має змоги, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) був виданий на ім`я спадкодавця після його смерті, що виключає можливість вчинення нотаріальної дії. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явились, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій зазначено, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Орлівської сільської ради у судове засідання не з`явився, при цьому від сільської ради надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, в якій зазначено, що позов визнають в повному обсязі. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та, відповідно, для його задоволення, у зв`язку з цим, суд враховує наступне. [INFO] в с. Орлівка, Новгород-Сіверського району, Чернігівської області помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.01.1997 р. (а.с.7). 25.12.1996 року [PERSON] склав заповіт, яким заповідав все своє майно [PERSON] . Даний заповіт був посвідчений секретарем виконкому Орлівської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за №16 (а.с.5). Згідно копії довідки виконкому Орлівської сільської ради № 02-31/447 від 22.06.2020 року, після смерті [INFO] [PERSON] , який проживав за адресою с. Орлівка Новгород-Сіверського району Чернігівської області, в фактичне володіння спадковим майном (будинком) вступив [PERSON] (підтримував будинок в стані придатному для проживання, обробляв присадибну земельну ділянку) (а.с.31). Отже, в силу положень статей 534, 548, 549 ч.1 п.1 Цивільного кодексу УРСР спадщина [PERSON] перейшла до спадкоємця за заповітом, при цьому як вбачається з повідомлення Державного нотаріального архіву Чернігівської області, інших спадкоємців немає (а.с.29). Вже після смерті [PERSON] на його ім`я, відповідно до запису № 874 від 30.03.2000 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КПСП «Іскра», що видавалось згідно рішення Новгород-Сіверською РДА №427 від 25.11.1996 року зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0338329 (а.с.8,9). Даним сертифікатом було посвідчено право [PERSON] на земельну частку (пай) розміром 5,08 в умовних кадастрових гектарах без визначення її меж в натурі (на місцевості) знаходиться на території Орлівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області. Як вбачається з Додатку 1 до Державного акту серії ЧН № 000102 на право колективної власності на землю КСП «Іскра» - [PERSON] був включений до списку громадян - членів КСП «Іскра», які мали право на земельну частку (пай) (а.с.18-19). Відповідно до ч.2 ст.23 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року державний акт на право колективної власності на землю видавався колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у колективній власності громадян - членів такого підприємства, кооперативу, товариства. У відповідності до абз.3 п.2 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10.11.1994 року за № 666/94 ( який був чинний на час проведення паювання земель), кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру чистки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному виразі. Відповідно до пункту 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року №720/95 (далі - Указ Президента України №720/95) право на земельну частку (пай) мають члени коллективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Частиною першою статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року №899-IV передбачено, що основним документом, який посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Зі змісту наведених вище правових приписів вбачається, що [PERSON] за життя набув право на земельну частку (пай) КСП «Іскра», що знаходиться на території Орлівської сільської ради, Новгород-Сіверського району, Чернігівської області, однак документ, який посвідчує це право був виданий вже після його смерті і є недійсним. Частиною другою статті 548 Цивільного кодексу УРСР (далі - ЦК УРСР) (чинного на час виникнення спірних правовідносин) визначалося, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Викладене вище свідчить, що до [PERSON] перейшло право на земельну частку (пай) розміром 5,08 в умовних кадастрових гектарах із земель КСП «Іскра», розташованих на території Орлівської сільської ради, Новгород-Сіверського району Чернігівської області, яке [PERSON] набув за життя і яке входить до складу його спадщини. Проте, як вбачається з повідомлення Новгород-Сіверської районної державної нотаріальної контори, видати свідоцтво про право на спадщину на земельну часку (пай), після померлого [INFO] [PERSON] неможливо, оскільки пред`явлений сертифікат на право на земельну часту (пай) виданий на ім`я спадкодавця після його смерті, тому питання щодо оформлення права на земельну частку (пай) має вирішуватися у судовому порядку (а.с.4). Частиною третьою статті 1 Закону України №899-IV визначено, що право на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до частини другої статті 2 вказаного Закону України одним із документів, які посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно роз`яснень, які містяться у пункті 24 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16 серпня 2004 року член колективного сільськогосподарського підприєства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Оскільки позивач [PERSON] набув у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , право на земельну частку (пай), однак у зв`язку з недійсністю документа, який посвідчує дане право, позивач [PERSON] не може оформити вказану спадщину у позасудовому порядку, суд приходить до висновку про необхідність визнання за позивачем відповідного права. Отже, позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved