Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до договору дарування корпоративних прав від 25.12.2003 року, [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв в дар корпоративні права на приватне підприємство «ПРОСВІТА». Даний договір було посвідчено приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] за №3287. У відповідності до п.1.3. Статуту ПП «ПРОСВІТА» засновником та власником підприємства є фізична особа [PERSON], який рішенням від 02.01.2004 року залишив за собою виконання обовязків директора та головного бухгалтера на підприємстві. Також, згідно п.1.2. Статуту місцезнаходженням підприємства є адреса: вул. Свердлова, №26-а, у м. Бердянську Запорізької області. Згідно договору купівлі-продажу від 31.07.2004 року ЗАТ «Приазовкурорт» передало у власність ПП «ПРОСВІТА» 7/10 частин комплексу будівель та споруд, що знаходяться за адресою: вул. Шмідта, 18, у м. Бердянську Запорізької області. Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу [PERSON] за №1852. Після цього, 09.08.2004 року у Бердянському КПТІ було проведено реєстрацію права власності на вищевказане нерухоме майно та отримано витяг за №4391149. Згодом, 1/10 частину зазначеного комплексу будівель та споруд ПП «ПРОСВІТА» було відчужено. 22.05.2014 року невідомі позивачу особи проникли у будинок №26-а по вул. Свердлова у м. Бердянську, де діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоровя позивача, заволоділи належними йому грошовими коштами, майном та документами: паспортом громадянина України та закордонним паспортом на імя [PERSON], усіма правовстановлюючими документами на ПП «ПРОСВІТА», ФОП-СПД [PERSON] та печатками, правовстановлюючими документами на ГО «Бердянський курінь «Козацтво Запорізьке» та печаткою, договором купівлі-продажу, технічним паспортом, договором оренди земельної ділянки щодо комплексу будівель та споруд, розташованого по вул. Шмідта,18 в м. Бердянську. Після цього, 10.06.2014 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], ніби, було посвідчено договір купівлі-продажу за №2401, згідно з яким [PERSON] передав, а [PERSON] прийняла у власність майнові права власника ПП «ПРОСВІТА» у сукупному розмірі 100% статутного капіталу підприємства. Рішенням власника ПП «ПРОСВІТА» [PERSON] від 11.06.2014 року, на підставі поданої заяви директора даного підприємства про звільнення за власним бажанням було звільнено з посади [PERSON] та з 12.06.2014 року призначено [PERSON] на посаду директора підприємства, а також змінено місцезнаходження підприємства: вул. Висотна, 5, м. Луганськ, Камянобрідський район Луганської області. На підставі цього, прийнято рішення про внесення змін до Статуту підприємства та його затвердження у новій редакції шляхом подачі документів до реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області. Крім цього, [PERSON] було уповноважено представляти інтереси ПП «ПРОСВІТА» в реєстраційній службі Бердянського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, у звязку з чим, 12.06.2014 року [PERSON], в особі директора та власника ПП «ПРОСВІТА», було видано довіреність на його імя, на підставі якої було проведено зміну засновника (власника), а 26.06.2014 року перереєстрацію вказаного підприємства. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05.12.2014 року у [PERSON] витребувано 6/10 частин комплексу будівель і споруд, що знаходяться за адресою: вул. Шмідта, 18 у м. Бердянську Запорізької області та повернуто нерухоме майно у вигляді 6/10 частин комплексу будівель і споруд, що знаходяться за адресою: вул. Шмідта, 18 у м. Бердянську Запорізької області у власність ПП «ПРОСВІТА». [PERSON] судовим рішенням було встановлено, що дії сторін та сам правочин договір купівлі-продажу від 10.06.2014 року №2401 не містить встановлених ст. 638 ЦК України умов, які є необхідними для його укладання. На підставі чого вказаний правочин було визнано таким, що не укладався. Між тим, [PERSON] ухвалюючи рішення власника підприємства та видаючи довіреність від імені ПП «ПРОСВІТА» діяла всупереч закону (за підробленим договором) фактично не маючи відповідних правових підстав, що призвело до протиправної перереєстрації ПП «ПРОСВІТА». Просив визнати рішення власника приватного підприємства «ПРОСВІТА» від 11.06.2014 року про зміну власника підприємства, звільнення директора підприємства та призначення нового директора, зміну місцезнаходження підприємства та внесення змін та затвердження нової редакції Статуту підприємства - недійсним; визнати недійсною довіреність від 12.06.2014 року видану приватним підприємством «ПРОСВІТА», в особі директора [PERSON], на імя [PERSON]; скасувати реєстраційний запис і реєстраційну дію проведену реєстраційною службою Бердянського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області від 26.06.2014 року про внесення змін до установчих документів приватного підприємства «ПРОСВІТА». [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, повідомлені належним чином, що підтверджується копією оголошення в газеті «Урядовий Курєр» №73 від 22.04.2015 року та довідкою про розміщення на сайті Бердянського міськрайсуду Запорізької області інформації про виклик відповідачів в судове засідання. Заяви про розгляд справи за їх відсутності чи про відкладення справи до суду не надали, заперечень проти позову до суду також не надходило. Представник реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином. На підставі ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, за згодою позивача, суд \~\~\~вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній даних в заочному порядку. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. За приписами ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. При цьому, охоронюваний законом інтерес треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним або не матеріальним благом, як зумовлений загальним змістом обєктивного і прямо не опосередкований у субєктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним обєктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам. В ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року №3477-ІV закріплено обовязок судів застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. і протоколів до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., ратифікованих Законом України від 17.07.1997 року, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності (права власності) інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 10, ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до матеріалів справи державна реєстрація ПП «ПРОСВІТА» проведена 28.10.1993 року. Згідно нотаріально посвідченого договору від 25.12.2003 року засновник ПП «ПРОСВІТА» [PERSON] \~подарував, а [PERSON] прийняв в дар корпоративні права на ПП «ПРОСВІТА». З наданої позивачем до суду копії договору купівлі-продажу майнових прав від 10.06.2014 року видно, що [PERSON] продав [PERSON] майнові права власника ПП «ПРОСВІТА», що належать продавцю у сукупному розмірі 100% статутного капіталу підприємства, що складає 500 грн. Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Укладання вказаного вище договору позивач заперечує. Також судом встановлено, що в провадженні СВ Бердянського МВ ГУМВС України в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження №12014080130002559, яке внесено до ЄРКР 16.06.2014 року про те, що 22.05.2014 року невстановлені особи проникли в будинок №26-А по вул. Свердлова у м. Бердянську, де діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоровя [PERSON] заволоділи належними йому грошовими коштами, майном та документами, зокрема, паспортом громадянина України та закордонним паспортом на імя останнього, правовстановлюючими документами на ПП «ПРОСВІТА». Відповідно до листа приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] від 22.10.2014 року, договір купівлі-продажу майнових прав , зареєстрований у реєстрі за №2401 від 10.06.2014 року , укладений між [PERSON] та [PERSON], ним не посвідчувався, жодних нотаріальних дій щодо [PERSON] та [PERSON], а також щодо майнових прав ПП «ПРОСВІТА» ним ніколи не вчинялось. Станом на 25.07.2014 року останній реєстраційний номер згідно реєстру для реєстрації нотаріальних дій 2253, а протягом 10.06.2014 року ним було вчинено нотаріальні дії за реєстраційними номерами 1596-1634. Зазначені вище обставини підтверджуються рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05.12.2014 року у справі №310/7507/14-ц і відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. З огляду на наведені приписи Закону та встановлені у судовому засіданні обставини, суд вважає доведеним, що [PERSON] не мав внутрішньої волі і не виявляв вільного волевиявлення на укладення договору купівлі-продажу майнових прав ПП «ПРОСВІТА» від 10.06.2014 року, сторони вказаного правочину не мали згоди за усіма істотними умовами та даний договір нотаріально не посвідчувався, а отже вказаний договір є неукладеним. За таких обставин [PERSON] не мала законних підстав ухвалювати рішення власника підприємства та видавати довіреність від імені ПП «ПРОСВІТА» на імя [PERSON] Аналізуючи докази у їх сукупності, суд вважає, що позивач довів ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх позовних вимог, а отже позовні вимоги є основаними на законі, обґрунтованими дослідженими в судовому засіданні доказами та такими, що підлягають задоволенню. Обраний позивачем спосіб захисту цивільного права відповідає вимогам п. 3, 4, ч.2 ст. 16 ЦК України. У відповідності до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що порядок проведення державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців включає, зокрема: перевірку комплектності документів, які подаються державному реєстратору, та повноти відомостей, що вказані в реєстраційній картці; перевірку документів, які подаються державному реєстратору, на відсутність підстав для відмови у проведенні державної реєстрації; внесення відомостей про юридичну особу або фізичну особу - підприємця до Єдиного державного реєстру; оформлення і видачу виписки з Єдиного державного реєстру. Згідно ч. 3 вказаної статті зміни до установчих документів юридичної особи, а також зміна прізвища та/або імені, та/або по батькові (далі - імені) або місця проживання фізичної особи - підприємця підлягають обов'язковій державній реєстрації шляхом внесення відповідних змін до записів Єдиного державного реєстру в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців проводиться державним реєстратором за місцезнаходженням юридичної особи або за місцем проживання фізичної особи - підприємця. Частиною 2 ст. 5 Закону передбачено , що у разі збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців може проводитися визначеними Міністерством юстиції України державними реєстраторами поза місцезнаходженням юридичної особи або місцем проживання фізичної особи, яка має намір стати підприємцем, та фізичної особи - підприємця. Згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №1085-р в редакції Розпорядження Кабінету Міністрів України від 18.02.2015 року №128-р, м. Луганськ входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція.

Outcome: approved