Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. За рішенням Глухівського міськрайонного суду відповідач сплачував аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття, але 10.03.2018 року йому виповнилось 18 років і [PERSON] припинив надавати йому матеріальну допомогу, хоча син з 01.09.2017 року навчається у ДНЗ „Глухівське вище професійне училище за денною формою навчання за спеціальністю електрозварник і муляр, закінчує навчання 30.09.2020 року, тому потребує матеріальної допомоги. Він проживає разом з позивачем, яка є інвалідом третьої групи загального захворювання, перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітна та має на утриманні неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], і не може сама забезпечити матеріально сина [PERSON], а відтак, посилаючись на норми матеріального права, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи стягувати від дня предявлення позову до суду і до досягнення ним віку 23 років. Ухвалою суду від 04.04.2018 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Відповідач будучи належним чином повідомлений про надходження позовної заяви та відкриття провадження у справі в порядку статті 128 ЦПК України (пункт 4 частина восьма) відзиву на позов не надіслав. Враховуючи, що від позивача не надходила заяви про відсутність заперечень проти заочного розгляду справи та розгляд справи в спрощеному порядку без виклику сторін, суд вирішив розглянути справу в загальному порядку без винесення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до частини третьої статті 12 та частини першої статті 13 ЦПК України, сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено, відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). З довідки виданої Державним навчальним закладом „Глухівське вище професійне училище від 28.03.2018 вбачається, що [PERSON] дійсно навчається у ДЗН „Глухівське вище професійне училище за денною формою навчання по спеціальності „електрозварник і муляр з 01.09.2017 по 30.06.2020 і не знаходиться на державному утриманні (а.с.7) Згідно статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частини третьої статті 199 ЦПК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як розяснено Пленумом Верховного Суду України в пункті 20 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до частин першої та другої статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. В частині першій статті 182 СК України вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З пенсійного посвідчення серії ААЇ №386602 від 18.01.2018 та довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією Спеціалізованої онкологічної МСЕК МОЗ України серії 12ААА №912469 від 18.12.2017 вбачається, що [PERSON], [INFO], є інвалідом третьої групи загального захворювання безтерміново (а.с.8, 9). Згідно довідки Глухівського міськрайцентру зайнятості від 28.03.2018 №457 дохід [PERSON] за період з 11.01.2018 по 28.02.2018 становить 0 грн. 0 коп. (а.с.10). Проаналізувавши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що син сторін [PERSON] дійсно потребує матеріальної допомоги, так як навчається у вказаному вище навчальному закладі на денній формі навчання. Водночас позивач не навела обставин, за яких з Відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини від його заробітку, проте в позовній заяві зазначає, що відповідач є працездатним, отримує пільгову пенсію за вислугу років, працює молодшим медичним працівником в Третій обласній спеціалізованій психіатричній лікарні і має можливість надавати матеріальну допомогу. Враховуючи, що відповідач є батьком дитини, яка навчається і потребує матеріальної допомоги, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що відповідач, дійсно, має можливість надавати певну матеріальну допомогу на утримання сина, однак, у розмірі, меншому, ніж той, про який просить позивач. Тому позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти на користь позивача в розмірі 1/6 частини від його заробітку щомісячно до закінчення навчання сином [PERSON], але не більше як до досягнення ним 23 років, тобто до10.03.2023 року, починаючи з 29.03.2018, який буде справедливим, співмірним, реальним, достатнім і відповідатиме потребам повнолітнього сина, який продовжує навчання та платоспроможності самого відповідача. Вирішуючи питання про стягнення судового збору, суд враховує, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Враховуючи те, що позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь держави, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», необхідно стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial