Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON] ) звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі відповідач 1 [PERSON] ), [PERSON] (далі відповідач 2 [PERSON] ), законним представником якого є [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації (далі третя особа) про визнання осіб, такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивував тим, що відповідачі зареєстровані у належній йому на праві власності квартирі [ADDRESS] . [PERSON] та її син [PERSON] з 2010 року не проживають в даній квартирі, комунальні послуги не сплачують, поточний ремонт не здійснюють. Позивач вимушений сплачувати за них комунальні послуги, реєстрація відповідачів порушує право позивача, як власника квартири, розпоряджатися нею на власний розсуд. В своїх позовних вимогах просив суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Ухвалою суду від 14.02.2020 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті в судовому засіданні. Згідно з частиною 1 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. В судове засідання позивач не з`явився, однак в позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності. Просив суд позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, однак від відповідача 1 - [PERSON] , яка є законним предстаником відповідача 2 надійшла заява, в якій вона позовні вимоги визнала в повному обсязі та розгляд справи просила проводити за її відсутності та відсутності її сина - відповідача 2. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 19.05.2004, копія якого наявна в матеріалах справи. Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. А ч. 1 ст. 317 цього Кодексу встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до витягу наданого Реєстром територіальної громади м. Києва від 12.02.2020 відповідачі зареєстровані в [ADDRESS] . Судом також встановлено, що відповідачі у спірній квартирі не проживають, комунальні послуги не сплачують, поточний ремонт не здійснюють. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. А відповідно до ст. 391 цього Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оцінюючи в сукупності надані до суду докази та те, що дії відповідача, яка діє в своїх інтересах та інтересах відповідача 2 стосовно визнання позову не суперечать закону та не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідачів. На підставі викладеного та

Outcome: approved