Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

[PERSON] (далі позивачка) 23.06.2020 звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в розмірі 386232,15 грн., що в еквіваленті дорівнює 14500 доларів США. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на початку серпня 2004 року до [PERSON] звернувся відповідач з проханням позичити йому 14500,00 доларів США, яких йому не вистачало для купівлі квартири [ADDRESS] . Між позивачем та [PERSON] 15.08.2004 у присутності [PERSON] укладений договір позики, який вони оформили розпискою в порядку, передбаченому ст. 1047 ЦК України. 15.08.2004 відповідач отримав від позивача грошові кошти готівкою в сумі 14500,00 доларів США. Грошові кошти передані, а відповідачем отримані, що підтверджується розпискою від 15.08.2004. За досягнутою домовленістю відповідач зобов`язався повернути грошові кошти за першою вимогою позивача. Станом на дату подання позову відповідач вказану у розписці суму не повернув. 22.09.2019 з метою досудового врегулювання спору, позивач запросила до себе додому [PERSON] та письмово попросила його протягом тридцяти днів повернути їй 14500,00 доларів США, вручивши йому вимогу про повернення боргу від 21.09.2019. Борг [PERSON] не повернув. Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому він зазначив, що дійсно отримав від [PERSON] у борг грошові кошти у розмірі 4500,00 доларів США, однак не зміг їх повернути у зв`язку з економічною кризою. Просив врахувати його скрутне матеріальне становище та розстрочити борг, а також звільнити його від сплати судових витрат, понесених позивачем. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 20.07.2020 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивачка до початку судового засідання подала до суду заяву, у якій просила справу розглядати за її відсутності. Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Проти стягнення судового збору не заперечував. На уточнююче запитання суду пояснив, що відповідач станом на час вирішення справи не просить розстрочити виконання рішення суду та відмовляється від вказаного клопотання. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вирішуючи питання щодо можливості прийняття визнання позову відповідачем, суд враховує таке. Згідно розписки від 15.08.2004 року, відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] грошові кошти в розмірі 4500,00 доларів для придбання квартири [ADDRESS] . В розписці також зазначено, що у [PERSON] зобов`язується повернути грошові кошти за першою вимогою [PERSON] . Також у розписці зазначено, що [PERSON] отримав грошові кошти в повному обсязі у присутності [PERSON] (а.с. 5). 21.09.2019 року відповідачем отримана вимога про повернення боргу (а.с. 6). За договором позики, відповідно до статті 1046 ЦК України, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Відповідно до ч. 1 с. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Як вбачається з правових позицій, викладених в постанові ВСУ від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63 цс13, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Таким чином, між сторонами у встановленій законодавством формі було укладено договір позики, за яким грошові кошти було передано відповідачу. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються відповідними положеннями цивільного законодавства щодо договорів позики. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Закінчення строку договору відповідно до частини 4 статті 631 ЦК України не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 545 ЦК України, яка регулює підтвердження виконання зобов`язання, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це в розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. Таким чином, обставин, які б свідчили, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не встановлено. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позову та ухвалення відповідного рішення в підготовчому судовому засіданні. За таких обставин суд задовольняє позовні вимоги та стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики в розмірі 386232,15 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір в розмірі 3862,33 грн.

Outcome: approved