Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом про визнання за ним права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Позовні вимоги позивачем вмотивовано тим, що [INFO] помер його батько [PERSON]. 16 лютого 2009 року державним нотаріусом Хустської державної нотаріальної контори позивачу як спадкоємцю [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно з яким він є власником 1/2 частки квартири з надвірними спорудами № 1, що знаходиться в [ADDRESS]. Право власності зареєстровано в Хустському ДБТІ. Інша 1/2 частина квартири належала [PERSON] Право спільної власності батька позивача [PERSON] та [PERSON] на квартиру посвідчено свідоцтвом про право власності на житло [NUMBER], виданим 16 червня 1993 року Хустською міською Радою народних депутатів, і зареєстровано в Хустському ДБТІ у реєстровій книзі за № 3831. [PERSON] померла [INFO]. Після смерті [PERSON] спадщину в розмірі 1/2 частини квартири ніхто не прийняв, відумерлою спадщина в установленому законом порядку не визнавалась. З часу відкриття спадщини свого батька і до цього часу позивач добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується квартирою за адресою [ADDRESS], здійснює її утримання у належному стані з метою недопущення руйнування та псування, сплачує комунальні послуги. У лютому 2012 року він зареєстрував у цій квартирі своє місце постійного проживання. Відтак, на сьогоднішній день 1/2 частка квартири в [ADDRESS] з надвірними спорудами (сарай з дерева, вбиральня з дощок) належить позивачу на праві власності, 1/2 частиною цієї квартири він добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується понад десять років. До нього цією частиною квартири також добросовісно, безперервно володів та відкрито користувався більш як дванадцять років його батько [PERSON] Загальний термін відкритого і безперервного володіння позивачем цим нерухомим майном становить з урахуванням часу, впродовж якого майном володів і його батько, двадцать два роки. Жодних претензій щодо володіння квартирою до позивача або до його батька ніхто не ставив. Потенційні спадкоємці йому не відомі, [PERSON] була самітньою, родичів в неї не було. Особи, які претендують на це майно, себе не оголошували, і позивачу невідомі. Частиною першою ст. 344 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом України. Відповідно до ч. 2 ст. 344 ЦК України особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Набувальна давність є одним із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ - не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним. Відповідно до ст. 344 Цивільного кодексу України набувачеві достатньо володіти чужим майном із дотриманням вимог, встановлених законом. Позивач вважає, що володіння ним чужим майном, а саме 1/2 часткою [ADDRESS] відповідає ознакам володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю. Згідно із частиною 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Позивач просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на 1/2 частину [ADDRESS] В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився. На адресу суду подав заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. В судове засідання представник відповідача Хустської міської ради не з»явився. Представник відповідача [PERSON] подала заяву, в якій просить розглядати справу без участі уповноваженого представника міської ради, позовні вимоги визнають, вважають їх обґрунтованими і не заперечують проти їх задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. За таких підстав позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved