Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовною заявою до АТ «УкрСиббанк» про припинення правовідношень за кредитним договором, договором іпотеки та договором поруки від 10 квітня 2008 року, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - [PERSON] . Свої вимоги мотивував тим, що 10 квітня 2008 року між сторонами укладений кредитний договір №11329821000 відповідно до умов якого позивач отримав 49500,00 доларів США. У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між сторонами укладений договір іпотеки, відповідно до якого позивачем передано в іпотеку квартиру [ADDRESS] . Крім того, виконання зобов`язань за кредитним договором забезпечене й договором поруки, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] . Позивач вказує, що ним проведено реконструкцію іпотечного майна та рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 17 грудня 2008 року (справа № 2-4258/2008) визнано за [PERSON] право власності на офісні приміщення № 2,3 в будинку літ «А» по [ADDRESS] . Рішенням Ленінського районного суду м.Вінниця від 28 вересня 2011 року по справі №2-116/11 (з урахуванням рішення Апеляційного суду Вінницької області від 26 жовтня 2011 року) достроково стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь АТ «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором від 10 квітня 2008 року №11329821000 в розмірі 406681,61 грн. У грудні 2019 року позивачеві стало відомо, що при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №59943350, в складі якого перебуває виконавче провадження №52885918 з примусового виконання виконавчого листа №2-4915/10 про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором №1118886600 в розмірі 1125148,44 грн, та виконавче провадження №55713316 з примусового виконання виконавчого напису № 12403 від 23 листопада 2017 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 2992844,87 грн, державним виконавцем складено акт про проведення електронних торгів. Відповідно до цього акту іпотечне майно - 39/100 частки нежитлового приміщення в будинку літ «А» по [ADDRESS] , належне [PERSON] , реалізовано, а сума коштів в розмірі 522500,00 грн перерахована до Староміського ВДВС м. Вінниця та надалі 21 січня 2021 року кошти в сумі 469862,73 грн спрямовані на рахунок АТ «УкрСиббанк». Натомість відповідачем до відділу ДВС подано заяву та виконавчий лист з примусового виконання рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 28 вересня 2011 року №2-116/11 про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором від 10 квітня 2008 року №11329821000 в розмірі 406681,61 грн та 12 березня 2020 року державним виконавцем відкрите виконавче провадження. Позивач вважає, що відповідач зловживає своїми правами, адже, отримавши грошові кошти від реалізації іпотечного майна, повторно стягує кошти за зобов`язаннями, які є виконаними. Одночасно позивач звертає увагу на те, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17 жовтня 2019 року (справа №127/13027/18) встановлено, що реалізоване майно є іпотечним, а іпотека не є припиненою. За наведених обставин, позивач, з посиланням на положення Закону України «Про іпотеку» та ст. 46 Закону України «Про виконавче провадження», просить припинити правовідношення шляхом визнання зобов`язання за кредитним договором від 10 квітня 2008 року №11329821000, договором іпотеки від 10 квітня 2008 року та договором поруки від 10 квітня 2008 року № 195848 сплаченими повністю, а рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 28 вересня 2011 року (справа №2-116/11) виконаними в повному обсязі (а. с. 26-33, т.1). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 липня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження (а. с. 57, т. 1). Відповідач АТ «Укрсиббанк» скористався своїм правом, передбаченим положеннями ст. 178 ЦПК України, та його представником до суду подано відзив, в якому останній позовні вимоги не визнає в повному обсязі, вважає позов безпідставним та необґрунтованим. При цьому вказує, що позивач без згоди відповідача як іпотекодержателя здійснив об`єднання іпотечної квартири [ADDRESS] , внаслідок чого відбулася реконструкція та переобладнання житлових приміщень у нежитлові та в 2008 році в судовому порядку визнав за собою право власності на вищезазначені нежитлові приміщення. Як зазначає відповідач, внаслідок цих дій [PERSON] отримав право вільно розпоряджатись вказаними нежитловими приміщеннями, за даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформація про наявність обтяжень іпотекою цього майна відсутня, а 12 жовтня 2010 року 61/100 частку вказаного нежитлового приміщення позивач відчужив на користь [PERSON] . Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17 жовтня 2019 року (справа №127/13027/18) у задоволенні позовних вимог АТ «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено. Надалі 39/100 частки нежитлового приміщення, що належить [PERSON] описані та реалізовані у виконавчому провадженні (ВП 52885918) з примусового виконання рішення Апеляційного суду Вінницької області від 27 травня 2011 року (справа 2-4915/10) про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 25 липня 2007 року №1118886600 в розмірі 1125148,44 грн. З посиланням на положення Законів України «Про іпотеку», «Про виконавче провадження» представник зазначає, що внаслідок реконструкції приміщень та не проведення державної реєстрації іпотеки, АТ «УкрСиббанк» фактично втратило своє пріоритетне право задоволення вимог як іпотекодержателя, а тому відсутні підстави для перерахунку коштів, отриманих внаслідок реалізації майна в межах зведеного виконавчого провадження № 52885918, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 10 квітня 2008 року №11329821000. Отримані відповідачем грошові кошти від реалізації 39/100 частки нежитлового приміщення належного [PERSON] зараховані відповідачем в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 25 липня 2007 року №1118886600 за виконавчим провадженням ВП 52885918. Крім того зазначає, що позивач дії державного виконавця не оскаржував. За наведеного просить відмовити у задоволенні позову (а. с. 84-93, т. 1). Третя особа [PERSON] скористалася своїм правом, передбаченим ст. 181 ЦПК України, та подала до суду пояснення в яких зазначила, що позовна заява підлягає задоволенню. Вважає, що отримані банком грошові кошти від реалізації іпотечного майна повинні бути зараховані за зобов`язаннями за кредитним договором від 10 квітня 2008 року №11329821000, поручителем за виконання яких відповідно до договору поруки від 10 квітня 2008 року вона була (а. с. 144-145, т. 1). 09 листопада 2020 року позивач скористався своїм правом, передбаченим положеннями цивільно-процесуального законодавства, та подав заяву про зміну предмету позову, відповідно до якої просить зобов`язати відповідача зарахувати кошти отримані від реалізації предмету іпотеки як сплату заборгованості за кредитним договором від 10 квітня 2008 року №11329821000 та на виконання рішення Ленінського районного суду м.Вінниця від 28 вересня 2011 року по справі №2-116/11 (а. с. 175, т. 1). Одночасно, 09 листопада 2020 року позивачем до суду подано відповідь на відзив, в якому останній зазначив, що чинним законодавством не передбачено надання згоди іпотекодержателя на проведення переобладнання предмету іпотеки. Також позивач звертає увагу на те, що рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 жовтня 2020 року (справа № 127/13027/18) набрало законної сили вже після реалізації іпотечного майна. Позивач вважає, що іпотека є припиненою, об`єкт іпотеки є реалізованим, а іпотекодержатель отримав кошти, натомість борг позивача залишено не погашеним, а тому просить задовольнити позовну заяву (а. с. 181-183, т.1). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 листопада 2020 року заява [PERSON] про зміну предмету позову прийнята до розгляду (а. с. 210, т. 1). Представник відповідача скористався правом, передбаченим положеннями ст. 180 ЦПК України, та подав до суду заперечення за змістом аналогічні відзиву на позовну заяву та просив відмовити у задоволенні позову з урахуванням зміненого предмету позову (а. с. 1-9, т. 2). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11 січня 2021 року до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача залучений Староміський відділ державної виконавчої служби міста Вінниці Центрально - Західного міжрегіонального управління юстиції м. Хмельницький та витребувано у третьої особи копію матеріалів виконавчого провадження №52885918 (а. с. 48-49, т. 2). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 квітня 2021 року із занесенням до протоколу судового засідання (без винесення окремого процесуального документа) визнано обов`язковою явку державного виконавця Заплетнюка Б. І. з метою надання особистих пояснень. У судовому засіданні 19 квітня 2021 року представник позивача - адвокат Клінчиков С. О. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, надалі до суду подав заяву, відповідно до якої просить розгляд справи провести у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги задовольнити (а. с. 175, т.2). Представник відповідача в судові засідання не з`явився, натомість до суду подано клопотання, відповідно до якого просить розгляд справи провести у відсутність представника АТ «Укрсиббанк» (а. с. 176-178, т.2). Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник Староміського ВДВС міста Вінниця Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький) державний виконавець Заплетнюк Б. І. в судовому засіданні зазначив, що належне [PERSON] нерухоме майно, а саме 39/100 частки нежитлового приміщення №2,3 по [ADDRESS] , реалізовано в межах зведеного виконавчого провадження в грудні 2019 року не як іпотечне майно, інформація щодо перебування цього майна в іпотеці чи заставі відсутня в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного. Судом установлено, що 10 квітня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладений договір про надання споживчого кредиту №11329821000, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати кредитні кошти в сумі 49500,00 доларів США, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити плату за кредит (а. с. 35-38, т. 1). 10 квітня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (іпотекодержатель) та [PERSON] (іпотекодавець) укладений договір іпотеки, відповідно умов якого іпотекодавець передає в іпотеку належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] (а. с. 39, т. 1). 10 квітня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , як поручителем, укладений договір поруки №195848, відповідно до умов якого остання зобов`язалась перед банком відповідати за невиконання [PERSON] зобов`язань, що виникають з кредитного договору 10 квітня 2008 року № 11329821000 (а. с. 40, т. 1). Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниця від 17 грудня 2008 року (справа №2-4258-2008) визнано за [PERSON] право власності на офісні приміщення № 2,3, що знаходяться в будинку літ. «А» в [ADDRESS] , і складаються з: кабінету 2,3-1 площею 15,6 кв.м., службового приміщення 2,3-2 площею 2,9 кв.м., туалету 2,3-3 площею 1,5 кв.м., кабінету 2,3-4 площею 7,5 кв.м., кабінету 2,3-5 площею 10,0 кв.м., коридору 2,3-6 площею 1,7 кв.м., умивальні 2,3-7 площею 1,1 кв.м., туалету 2,3-8 площею 1,0 кв.м., кабінету 2,3-9 площею 16,5 кв.м., кабінету 2,3-10 площею 13,2 кв.м. (а. с. 105-106, т.1). Відповідно до повідомлення КП ВМР «Вінницьке МБТІ» від 29 жовтня 2019 року №9383, згідно матеріалів інвентаризаційної справи №83123 на нежитлове приміщення №2,3 в будинку [ADDRESS] станом на 29 грудня 2012 року реєстрація права власності проведена наступним чином: за [PERSON] зареєстроване право власності на 39/100 часток нежитлового приміщення на підставі рішення Замостянського районного суду м. Вінниця від 17 грудня 2008 року (справа №2-4258-2008); за [PERSON] зареєстроване право власності на 61/100 часток нежитлового приміщення на підставі договору дарування від 12 жовтня 2012 року посвідченого приватним нотаріусом за №924 (а. с. 88, т.2). Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 28 вересня 2011 року (справа №2-116/11) стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 11329821000 від 10 квітня 2008 року на суму 406681,61 грн. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 11188895000 від 25 липня 2007 року на суму 1166904,21 грн (а. с. 97-99, т. 1). Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 26 жовтня 2015 року рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 28 вересня 2011 року в частині вимог до [PERSON] скасовано. У зазначеній частині ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову АТ «УкрСиббанк» до [PERSON] відмовлено. В іншій частині рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 28 вересня 2011 року залишено без змін (а. с. 100-103, т. 1). 02 листопада 2011 року Ленінським районним судом м. Вінниці виданий виконавчий лист №2-116/11 про солідарне стягнення з [PERSON] на користь ПАТ АБ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором від 10 квітня 2008 року в сумі 406681,61 грн та судових витрат (а. с. 107, т. 1). Постановами державних виконавців від 13 липня 2015 року (ВП30239446), від 11 квітня 2016 року (ВП49464873), від 22 червня 2018 року (ВП51290651) виконавчий лист від 02 листопада 2011 року №2-116/11 повертався стягувачу у зв`язку із відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення (а. с. 114-116, т. 1). Постановою державного виконавця від 04 березня 2020 року відкрите виконавче провадження (ВП61441200) з примусового виконання виконавчого листа від 02 листопада 2011 року №2-116/11, виданого Ленінським районним судом м. Вінниця про солідарне стягнення з [PERSON] на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором від 10 квітня 2008 року № 11329821000 на суму 406681,61 грн (а. с. 52, т. 1), а 12 березня 2020 року виконавче провадження відкрите щодо боржника [PERSON] ( [NUMBER] ) (а. с. 53, т. 1). [PERSON] був також відповідачем і в іншій цивільній справі. Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 27 травня 2011 року (справа №2-4915/10) стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» загальну суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №11188866000 від 25 липня 2007 в розмірі 1125148,44 грн, а також судові витрати у виді судового збору в розмірі 1550,00 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 240,00 грн (а.с. 103-104, т. 1). 21 липня 2011 року по вказаній справі Ленінським районним судом м. Вінниці виданий виконавчий лист №2-4915/10 про солідарне стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором від 25 липня 2007 року в сумі 1125148,44 грн та судових витрат (а. с. 62, т. 2). 03 листопада 2016 року АТ «УкрСиббанк» звернулось із заявою до Староміського ВДВС м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа від 21 липня 2011 року №2-4915/10 (а. с. 61, т. 2). Постановою державного виконавця Староміського ВДВС м. Вінниця від 15 листопада 2016 року відкрите виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа від 21 липня 2011 року №2-4915/10 (ВП52885918) (а. с. 63, т. 2). За даними АСВП постановою державного виконавця Староміського ВДВС м. Вінниця від 02 вересня 2019 року виконавчі провадження №52885918 (боржник [PERSON] , стягувач АТ «УкрСиббанк») та № [NUMBER] (боржник [PERSON] , стягувач ПАТ КБ «Приватбанк») об`єднані у зведене виконавче провадження №59943350. 10 вересня 2019 року державним виконавцем у межах зведеного виконавчого провадження ВП 59943350 винесено постанову про опис та арешт майна боржника, відповідно до якого на 39/100 частки власності на нежитлові приміщення №2,3 по [ADDRESS] , що належать боржникові [PERSON] , накладений арешт (а. с. 64-65, т.2). Листом від 12 вересня 2019 року державний виконавець повідомив [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» про результати визначення вартості та оцінки 39/100 частки власності на нежитлові приміщення №2,3 по [ADDRESS] (а. с. 82, т.2). Листом від 23 вересня 2019 року АТ «УкрСиббанк» повідомив державного виконавця про те, що банк заперечує проти реалізації 39/100 частки нежитлового приміщення зареєстрованого за [PERSON] , адже це вплине на виконання рішення в цивільній справі №127/13027/18 про звернення стягнення на предмет іпотеки (а. с. 83-84, т.2). Листом від 02 жовтня 2019 року Староміський ВДВС м. Вінниця роз`яснив АТ «УкрСиббанк» право на оскарження результатів проведення оцінки вартості арештованого майна (а. с. 87, т.2). 15 листопада 2019 року АТ «УкрСиббанк» направив до Староміського ВДВС м. Вінниця заперечення проти реалізації описаного майна в якому зазначив, що описане та арештоване майно в межах зведеного виконавчого провадження, належне [PERSON] , є предметом застави за договором про надання споживчого кредиту від 10 квітня 2008 року № 11329821000, а банк не надавав свою згоду на примусову реалізацію заставного майна (а. с. 99-102, т.2). 25 листопада 2019 року Староміський ВДВС м. Вінниця надав відповідь АТ «УкрСиббанк» в якій зазначив, що відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 39/100 частки нежитлового приміщення №2,3 по [ADDRESS] , які належать [PERSON] , в іпотеці та заставі будь-якого банку не перебуває (а. с. 103-104, т.2). Відповідно до Акту про проведення електронних торгів від 05 грудня 2019 року, затвердженого начальником Староміського ВДВС м. Вінниця, 39/100 частки нежитлового приміщення №2,3 по [ADDRESS] реалізовано ДП «Сетам» 27 листопада 2019 року в межах зведеного виконавчого провадження № 59943350. Сума коштів, що внесені за придбану нерухомість в розмірі 550000,00 грн перераховані на депозитний рахунок Староміського ВДВС м. Вінниця (522500,00 грн) та на рахунок організатора електронних торгів (27500,00 грн); акт видано на підставі протоколу проведення електронних торгів від 27 листопада 2019 року із дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» (а. с. 46, т. 1). Вищезазначений акт 05 грудня 2019 року направлений сторонам виконавчого провадження, організатору та переможцю електронних торгів (а. с. 45, т. 1). Розпорядженням державного виконавця Староміського ВДВС м. Вінниця від 20 січня 2020 року, затвердженого начальником Староміського ВДВС м. Вінниця, грошові кошти, що надійшли на депозитний рахунок при примусовому виконанні виконавчого документа №2-4915-10 від 21 липня 2011 року, визначено перерахувати на користь ПАТ «УкрСиббанк» в розмірі 469862,73 грн (а. с. 111, т. 2). Відповідно до платіжного доручення №25 від 21 січня 2020 року Староміський ВДВС м. Вінниця перерахував на рахунок АТ «УкрСиббанк» 469862,73 грн з призначення платежу «перерахування боргу стягнено з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» ВП 52885918» (а. с. 112, т. 2). Одночасно слід зауважити, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17 жовтня 2019 року (справа №127/13027/18), яка залишена без змін постановою апеляційною інстанцією від 16 січня 2020 року, відмовлено в задоволенні позову АТ «Укрсиббанк» до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до цього рішення суду підставою відмови в задоволенні позову став пропуск позивачем строку позовної давності. При цьому, суд дійшов висновку, що стягнення можливо звернути виключно на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 27,6 кв. м, тобто на офісне приміщення № 3, належне [PERSON] 22 червня 2020 року [PERSON] звернувся до ПАТ «УкрСиббанк» із заявою, в якій просив грошові кошти, що надійшли від реалізації іпотечного майна (квартири [ADDRESS] ) зарахувати як сплату боргу за кредитним договором від 10 квітня 2008 року № 11329821000 та на виконання рішення суду від 28 вересня 2011 року по справі №2-116/11 (а. с. 54, т. 1). Відповіді на своє звернення позивач не отримав, а тому і звернувся до суду з вказаним позовом, адже вважає, що реалізоване державною виконавчою службою належне йому нерухоме майно в межах зведеного виконавчого провадження ВП59943350 через процедуру електронних торгів є іпотечним майном, яким забезпечені його кредитні зобов`язання за договором від 10 квітня 2008 року, а тому у відповідача наявні підстави для зарахування отриманих коштів від реалізації іпотечного майна в рахунок погашення заборгованості за договором №11329821000 та на виконання рішення Ленінського районного суду м. Вінниця від 28 вересня 2011 року (справа №2-116/11). Щодо реалізації 39/100 частки нежитлового приміщення №2,3 належного [PERSON] в межах зведеного виконавчого провадження, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Відповідно до ч.1, 3, 5, 7 ст.51 Закону України «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо: 1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; 3) наявна письмова згода заставодержателя. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі. Реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом. За рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, здійснюються відрахування, передбачені пунктами 1 і 2 частини першої статті 45 цього Закону, після чого кошти перераховуються заставодержателю та стягується виконавчий збір. Якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, йому виплачуються кошти після належного підтвердження права на заставлене майно. У разі задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, встановленому цим Законом. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку». Як слідує з матеріалів справи реалізація 39/100 частки нежитлового приміщення була здійснена державним виконавцем в межах зведеного виконавчого провадження ВП 59943350 при примусовому виконанні виконавчого листа №2-4915-10 від 21 липня 2011 року про солідарне стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором від 25 липня 2007 року №118886600, в якому банк не є стягувачем як іпотекодержатель та своєї згоди на реалізацію майна не давав. Крім того, відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», за рішеннями майнового характеру боржник зобов`язаний подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України. Отже у боржника, яким в межах примусового виконання виконавчого листа №2-4915-10 від 21 липня 2011 року є [PERSON] , наявний обов`язок повідомити державного виконавця про майно, що перебуває в заставі (іпотеці). Натомість з матеріалів наданого виконавчого провадження не вбачається наявність такого повідомлення. Не надано такі докази і позивачем. Крім того, як слідує з відповіді державного виконавця від 25 листопада 2019 року, що також підтверджено ним в судовому засіданні, а також матеріалами виконавчого провадження, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 39/100 частки нежитлового приміщення №2,3 по [ADDRESS] , які належать [PERSON] , в іпотеці та заставі не перебувають. Також слід зауважити, що відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Наразі позивачем доказів про наявне рішення суду про звернення стягнення на іпотечне майно, яке набрало законної сили станом на день реалізації нерухомого майна боржника в межах зведеного виконавчого провадження, або виконавчого напису нотаріуса суду не надано. Зважаючи на відсутність таких рішень та враховуючи, що при примусовому виконанні виконавчого листа №2-4915-10 від 21 липня 2011 року державним виконавцем встановлено належність [PERSON] права власності на 39/100 частки нежитлового приміщення, яке не перебуває під арештом та в іпотеці, останнім вчинено дії із звернення стягнення на таке майно з дотриманням загальних вимог Закону України «Про виконавче провадження», а тому відсутні підстави вважати, що нежитлове приміщення належне [PERSON] реалізоване як іпотечне майно. Зазначення державним виконавцем у супровідному листі від 05 грудня 2019 року №43044/15-25/25 (а. с. 45, т. 1) про направлення заінтересованим сторонам акту проведення електронних торгів щодо реалізації нерухомого майна «як предмета іпотеки» не свідчить про реалізацію 39/100 частки нежитлового приміщення як іпотечного майна та є технічною помилкою, що виникла при оформленні супровідного листа, на що вказував державний виконавець. Крім того, зазначення державним виконавцем в акті про проведення електронних торгів з реалізації нерухомого майна від 05 грудня 2019 року про те, що майно реалізовано з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», також не свідчить про реалізацію майна саме як іпотечного, адже з огляду на застосовану процедуру реалізації майна, вбачається звернення стягнення на майно боржника, про що зазначалось вище. Щодо посилання позивача на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 жовтня 2019 року по справі №127/13027/18 за позовом АТ «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, то суд звертає увагу, що попри те, що суд дійшов висновку, що стягнення можливо звернути виключно на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 27,6 кв. м, тобто на офісне приміщення № 3, належне [PERSON] , однак звернення на майно в такому порядку не проводилося. Щодо розподілу та зарахування грошових коштів отриманих від реалізації нерухомого майна належного [PERSON] суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо під час розподілу грошових сум у випадку, передбаченому пунктом 3 частини першої статті 45 цього Закону, стягнутої суми недостатньо для задоволення вимог стягувачів за виконавчими документами, кошти розподіляються виконавцем між стягувачами в такій черговості - у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна. Саме на зазначені положення законодавства посилався позивач, визначаючи правові підстави заявленої позовної вимоги. Суд звертає увагу, що вказана норма не визначає зобов`язань стягувача зарахувати кошти в рахунок певного зобов`язання, оскільки регулює інші правовідносини. При цьому, суд не погоджується із твердженням позивача про необхідність зарахування відповідачем отриманих коштів від реалізації належного йому нерухомого майна в порядку першочерговості за вимогами забезпечених заставою (іпотекою), адже як зазначалось, 39/100 частки нежитлового приміщення не реалізовувалось в порядку передбаченому для іпотечного майна та під час примусового виконання виконавчого листа від 02 листопада 2011 року №2-116/11 про солідарне стягнення з [PERSON] на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором від 10 квітня 2008 року № 11329821000 на суму 406681,61 грн. Як установлено в судовому засіданні отримані кошти від реалізації належних [PERSON] 39/100 частки нежитлового приміщення отримані при примусовому виконанні виконавчого листа №2-4915-10 від 21 липня 2011 року про солідарне стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 25 липня 2007 року №118886600, та відповідно до розпорядження державного виконавця в порядку, передбаченому ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», перераховані стягувачу АТ «УкрСиббанк» по ВП 52885918. Ці кошти зараховані відповідачем у рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором від 25 липня 2007 року №118886600. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що позивачем не доведено обставин, які свідчать про те, то в межах зведеного виконавчого провадження ВП 59943350 39/100 частки нежитлового приміщення №2,3 по [ADDRESS] реалізовані як іпотечне майно та кошти перераховані як за іпотечне майно, позовні вимоги про зобов`язання АТ «УкрСиббанк» зарахувати кошти отримані від реалізації майна як сплату заборгованості за кредитним договором від 10 квітня 2008 року №11329821000 та на виконання рішення Ленінського районного суду м. Вінниця від 28 вересня 2011 року по справі №2-116/11 задоволенню не підлягають. Одночасно суд звертає увагу сторін на те, що останні, маючи статус сторін виконавчого провадження в межах зведеного виконавчого провадження ВП 59943350, та вважаючи, що 39/100 частки нежитлового приміщення №2,3 по [ADDRESS] має статус іпотечного майна за договором від 10 квітня 2008 року, не скористались правом, передбаченим положеннями ЦПК України, зокрема Розділом VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень», та не звертались до суду із скаргою на дії державного виконавця. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed