Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Вінницької міської ради, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на гараж. Позов мотивовано тим, що мати позивача - [PERSON] мала у власності житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS], який заповіла позивачу. При цьому в заповіті будинок був вказаний за [NUMBER], відповідно до правовстановлюючого документа на нього, а місце посвідчення «… в дома в [ADDRESS] в зв'язку з хворобою заповідача..». Відповідно до записів у домовій книзі на будинок [ADDRESS] [PERSON] була прописана в ньому з 09.04.1971року. В даній домовій книзі зазначено місце реєстрації позивача з 07.12.1984року з відміткою у записі, що це вже будинок [NUMBER]. Згідно з рішенням ВМР народних депутатів від 29.01.1993 року №27 за [PERSON] та [PERSON] було закріплено земельну ділянку по [ADDRESS] в постійне користування. КП «ВМБТІ» листом від 11.12.2014 року №5252 повідомило позивача, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи №14488 на будинок [ADDRESS] нумерація будинку була проведена: станом на 22.05.1969року [ADDRESS] станом на 20.12.1979 року [ADDRESS]. Згідно додатку №1/203 до рішення виконкому ВМР народних депутатів від 04.06.1987 року № 200 існуючому будинку [NUMBER] було присвоєно [NUMBER]. Через невідповідність нумерації вказаного будинку правовстановлюючому документу на нього та реєстрації місця проживання позивача, нотаріусом Першої вінницької нотаріальної контори 02.02.2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON] на житловий будинок під [NUMBER] (36), який розташований в м. Вінниці по вул. Черняховського. Просить визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами по вул. Черняховського під номером 66 (36) в м. Вінниці, який залишився після смерті [PERSON] 26.05.2015 року позивач надав суду заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої просив визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] який залишився після смерті [PERSON], що померла [INFO] року, за виключенням самочинно збудованих (переобладнаних): прибудови «а», «а1», сарай «б2», відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] виготовленого 24.09.2014 року КП «ВМБТІ». Судові витрати залишити за позивачем. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, за обставин викладених в позові, просили позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні при винесені рішення покладався на розсуд суду. Представник третьої особи в судовому засіданні при винесені рішення покладався на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Згідно свідоцтва про право на спадщину від 22.10.1974 року [PERSON] отримала в спадщину цілий будинок з відповідними службовими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про смерть [INFO] року померла [PERSON] (а.с.9). Згідно технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду виданого 27.12.1989 року зазначена адреса: [ADDRESS] (а.с.10-12). Відповідно до заповіту від 08.12.1994 року, посвідченого в [ADDRESS], [PERSON], що мешкає в [ADDRESS] заповіла [PERSON] цілий житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] (а.с.13). Згідно домової книги для прописки громадян, проживаючих в будинку [ADDRESS] [PERSON] зареєстрований в будинку [ADDRESS] (а.с.14-15). Відповідно до витягу з рішення виконавчого комітету ВМР народних депутатів №27 від 29.01.1993 року закріплено земельні ділянки за самовільно спорудженими житловими будинками [PERSON] та [PERSON] по [ADDRESS] площею 871 кв.м. в постійне користування (а.с.16). З листа КП ВМБТІ» №5252 від 11.12.2014 року вбачається, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи №14488 на будинок [ADDRESS] нумерація будинку була проведена: станом на 22.05.1969 року [ADDRESS] станом на 20.12.1978 року [ADDRESS] Крім того, повідомило, що згідно додатку №1/203 до рішення виконавчого комітету ВМР народних депутатів від 04.06.1987 року №200 існуючому будинку [ADDRESS] було присвоєно [NUMBER] (а.с.17). Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1233 Цивільного кодексу України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За вимогами ст.ст.328-330 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність прав власності не випливатиме із закону. Відповідно до ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В силу положень ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права виникають із дій осіб, що передбачені актами, цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права, а у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання і у випадку невизнання права особи, вона згідно вимог ст.16 ЦК України має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права особи є визнання такого права. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та визнання за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] який залишився після смерті [PERSON], що померла [INFO] року, за виключенням самочинно збудованих (переобладнаних): прибудови «а», «а1», сарай «б2», відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] виготовленого 24.09.2014 року КП «ВМБТІ». За клопотанням позивача судові витрати залиши за ним. На підставі викладено,

Outcome: approved