Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу в розмірі 259 160 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 25.11.2013 року [PERSON] взяла в борг у позивача грошові кошти в сумі 120 000 грн. На підтвердження боргових зобов'язань відповідачка надала розписку, кінцевий термін повернення боргу зазначений у розписці 08.01.2014 року із зобов'язанням повернути 125 400 гривень. Також 30 листопада 2013 року [PERSON] взяла в борг у позивача грошові кошти в сумі 128 000 грн. На підтвердження боргових зобов'язань відповідачка надала розписку, кінцевий термін повернення боргу зазначений у розписці 15.01.2014 року із зобов'язанням повернути 133760 гривень. В зазначені строки [PERSON] борг не повернула. З наведених підстав позивач просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 259 160 грн. та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що позов підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що в оголошення у газеті «Одеські вісті», не з'явилася у судове засідання, про причини неявки суд не повідомила, заперечень не надала, заяв про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України якщо суд не має відомостей при причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Враховуючи зазначене суд вважає можливим у даній цивільній справі ухвалити заочне рішення. Як встановлено в судовому засіданні, згідно розписки від 25 листопада 2013 року, що виконана рукописом, [PERSON], взяла у борг гроші в сумі 120 000 гривень у [PERSON]. На підтвердження боргових зобов'язань [PERSON] надала розписку, кінцевий термін повернення боргу зазначений у розписці 08.01.2014 року із сумою повернення 125 400 гривень. Як вбачається далі, [PERSON], 30 листопада 2013 року взяла борг у [PERSON] суму грошей на суму 128 000 гривень, також написавши розписку про отримання грошей, із кінцевим терміном повернення суми грошей у розмірі 133 760 гривень до 15 січня 2014 року. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми. У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а в випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми, або визначеної кількості речей. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача грошової суми у розмірі 259 160 грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В зв'язку з обґрунтованістю позовних вимог позивача також підлягають стягненню з відповідача на його користь, витрати пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 2591,60 грн. та на правову допомогу у розмірі 4300 грн.

Outcome: approved