Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним вище позовом, у якому просить стягнути з ПАТ «Конотопський арматурний завод» грошову компенсацію за невикористану відпустку терміном 17 днів загальною сумою 982,94 грн. На обґрунтування вимог вказав, що з 02.07.2012 року по 12.03.2013 року працював у зазначеному підприємстві на посаді юрисконсульта 1 категорії. Належні йому кошти після звільнення були стягнуті за судовими рішеннями, зокрема заборгованість по заробітній платі, вихідна допомога, середній заробіток за затримку розрахунку та моральна шкода. Проте, до теперішнього часу невиплачена компенсація за невикористані 17 днів відпустки, яку відповідач відмовляється сплатити, що і стало підставою для звернення до суду. Представники ПАТ Конотопський арматурний завод» [PERSON] та [PERSON], кожен окремо, заперечують задоволенню вимог посилаючись на те, що у позивача залишилось не використаним лише 12 днів відпустки, оскільки п»ять днів йому надавалось у період з 14.01. по 18.01.2013 року, компенсація за які виплачена 11.09.2013 року в сумі 840 грн. При цьому зазначили, що підприємством помилково було сплачено відпускних коштів за 21 день, а не за належні 17. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши представлені докази приходить до переконання, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи із такого. Відповідно до статей 74, 75 КЗпП України - громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати. Щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору. За приписом ст.24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки. Механізм підрахунку днів невикористаної відпустки та розмір компенсації визначений Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. N 100. Згідно з абз. 1 п. 2 цього документа, для розрахунку суми компенсації (як і для відпускних) беруться виплати за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю виплати компенсації. Працівникові, який пропрацював менше року, середня зарплата для розрахунку компенсації обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи: з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, у якому виплачується компенсація (абз. 2 п. 2). З розрахункового періоду виключаються святкові та неробочі дні, а також періоди, упродовж яких працівник не працював і за ним не зберігався заробіток або зберігався частково (абз. 6 п. 2). Із представлених доказів вбачається, що [PERSON] пропрацював у ПАТ «Конотопський арматурний завод» на посаді юрисконсульта з 02.07.2012 року по 12.03.2013 року (а.с.61,66). Шляхом арифметичного підрахунку стаж, що дає право на щорічну відпустку і, як наслідок, на компенсацію за невикористані дні відпустки, становить 250 к. дн. Отже кількість днів відпустки, за які належить виплатити компенсацію: (24 к. дн : 355 к. дн.) х 250 к. дн. = 16,9 к. дн., з округленням 17 к. дн. Проте, із матеріалів справи вбачається, що відповідачем фактично було надано позивачу відпуску тривалістю 21 день, тобто більше ніж належало, із яких п»ять днів у період з 14.01. по 18.01.2013 року з нарахуванням відпускних в розмірі 357,75 грн., які у подальшому були стягнуті за рішенням суду разом із заборгованою заробітною платою за січень 2013 року, та компенсація за 16 днів невикористаної відпуски сплачена 13.09.2013 року в сумі 840 грн. (а.с.17, 9-10, 140, 62-64, 67-68, 80-81, 97, 100-104, 106). Отже, судом достеменно встановлено, що позивачу було сплачено компенсації за більшу кількість днів невикористаної відпустки ніж йому належало. Посилання [PERSON] на те, що хоча і писав заяву про відпуску на період з 14.01.по 18.01.2013 року, проте у відпустці не перебував, відпускних коштів не отримував, а також виплачені йому 13.09.2013 року кошти в сумі 840 грн. не є компенсацією за невикористану відпуску, а є середнім заробітком за час затримки розрахунку про виплату якого він домовився з директором заводу по телефону, не заслуговують на увагу суду, тому як спростовуються представленими відповідачем доказами. Зокрема власноруч написаною заявою про відпуску, відповідним наказом (книга наказів пронумерована, прошита і оглянута судом), табелем виходу на роботу (книга табелів також пронумерована, прошита і оглянута судом), щомісячними розрахунковими листами, які отримував позивач під час праці тощо. Також не може бути підставою для задоволення вимог посилання [PERSON] на невідповідність представлених документів нормативним актам з діловодства, оскільки це не спростовує виплату компенсаційних коштів за невикористану відпуску і строк наданої у січні 2013 року щорічної відпустки. За таких обставин позов слід залишити без задоволення.

Outcome: dismissed