Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до Першотравенського міського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса, який визнано таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Першотравенського міського суду від 02.04.2021 року у справі №186/1444/20 було задоволено його позовні вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна, ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та визнано виконавчий напис від 30 січня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за №11622, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, яким з нього було стягнуто невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Вердикт Капітал», якому ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» відступлено право вимоги на підставі договору відступлення права вимоги №22-08 від 22 серпня 2019 року та додаткової угоди №1 до договору відступлення права вимоги №22-08/19 від 22 серпня 2019 року, укладеної 22 серпня 2019 року, додаткової угоди №2 до договору про відступлення права вимоги №22-08/19, укладеної 30 вересня 2019 року, додаткової угоди №3 до договору відступлення права вимоги №22-08/19 від 22 серпня 2019 року, укладеної 30 вересня 2019 року, додаткової угоди №4 до договору відступлення прав вимоги №22-08/19 від 22 серпня 2019 року, укладеної 31 жовтня 2019 року, додаткової угоди №5, укладеної 31 жовтня 2019 року, додаткової угоди №6, укладеної 13 листопада 2019 року, за договором позики №AG4887291 від 22 травня 2019 року, який було укладено між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ним, та яким запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «Вердикт Капітал», стягнути з нього заборгованість за період з 30 вересня 2019 року по 28 грудня 2019 року включно, суму в розмірі: 10000 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 4821,98 гривень заборгованість за нарахованими та не сплаченими відсотками, 5000 гривень заборгованість за пенею, 50,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису, а всього: 19 871,98 гривень, таким, що не підлягає виконанню. Рішення суду набрало чинності 06.05.2021 року. Відповідно до довідки № 557 від 12.05.2021 року з нього на користь відповідача за виконавчим провадженням №62781171 від 21.08.2020 року, яке було відкрито приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою Оксаною Олександрівною на підставі вищезазначеного виконавчого напису нотаріуса, було стягнуто 22428 грн. 18 коп. Відповідач в добровільному порядку не повертає безпідставно набуті кошти, які були стягнуті з нього на підставі виконавчого напису нотаріуса, який було визнано таким, що не підлягає виконанню. Просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» грошові кошти в сумі 22428,18 грн. витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» позовні вимоги не визнав, надав відзив на позовну заяву в якому заперечував проти задоволення позовних вимог та вважав необґрунтованими обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог. Позивачем [PERSON] було надано відповідь на відзив на позовну заяву, в якому останній прохав суд задовольнити його позовні вимоги, оскільки вони є законним та обґрунтованими. У судове засідання сторони по справі не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 30 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем вчинено виконавчий напис, яким з [PERSON] стягнуто невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Вердикт Капітал», якому ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» відступлено право вимоги на підставі договору відступлення права вимоги №22-08 від 22 серпня 2019 року та додаткової угоди №1 до договору відступлення права вимоги №22-08/19 від 22 серпня 2019 року, укладеної 22 серпня 2019 року, додаткової угоди №2 до договору про відступлення права вимоги №22-08/19, укладеної 30 вересня 2019 року, додаткової угоди №3 до договору відступлення права вимоги №22-08/19 від 22 серпня 2019 року, укладеної 30 вересня 2019 року, додаткової угоди №4 до договору відступлення прав вимоги №22-08/19 від 22 серпня 2019 року, укладеної 31 жовтня 2019 року, додаткової угоди №5, укладеної 31 жовтня 2019 року, додаткової угоди №6, укладеної 13 листопада 2019 року, за договором позики №AG4887291 від 22 травня 2019 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та [PERSON] , за період з 30 вересня 2019 року по 28 грудня 2019 року включно, суму в розмірі: 10000 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 4821,98 гривень заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 5000 гривень заборгованість за пенею; 50,00 гривень плата за вчинення виконавчого напису, а всього: 19871,98 гривень. На підставі вищезазначеного виконавчого напису та заяви стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою Оксаною Олександрівною 10 серпня 2020 року було відкрито виконавче провадження №62781171. 21 серпня 2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, було звернуто стягнення на всі доходи боржника [PERSON] на суму 22428,18 грн., з яких: 19871,98 грн. сума боргу; 1987,20 грн. основна винагорода приватного виконавця; 569,00 грн. витрати виконавчого провадження. Відповідно до довідки №557, яка видана 12 травня 2021 року, директором ВСП «ШУ Першотравенське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» Хавренковим Р.В., з [PERSON] за період з серпня 2020 року по березень 2021 року включно, було стягнуто за виконавчими провадженням №62781171 суму боргу в розмірі 22428,18 грн. Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2021 року було визнано виконавчий напис, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем 30 січня 2020 року на підставі кредитного договору №AG4887291 від 22 травня 2019 року, про стягнення грошових коштів за період з 30 вересня 2019 року по 28 грудня 2019 року в розмірі 19871,98 грн. таким, що не підлягає виконанню. Рішення набрало законної сили 06 травня 2021 року. Відповідно до статті 1212\~ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широку сферу застосування: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так і неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов`язанні не має правового значення, чи вибуло майно з володіння власника за його волею або всупереч його волі, чи є набувач добросовісним або недобросовісним. Аналіз норм статті 1212\~ЦК України дає підстави для висновку, що кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: а) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); б) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності достатньої правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, свідчить про необхідність установлення так званої абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Наведене у своїй сукупності свідчить, що кондикція - це позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави. Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна (носія іншого цивільного права), підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця (набувача майна) з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України, у разі наявності цивільних відносин безпосередньо між власником та володільцем майна. Такий спосіб захисту можливо здійснити шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача таке майно. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 25 жовтня 2017 року у справі № 3-905гс17 та у постанові Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 757/42443/15-ц (провадження № 61-38890св18). Отже, положення глави 83 застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб, чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Висновок про можливість застосування до спірних правовідносин норм статті 1212\~ЦК України викладений також Верховним Судом у постанові від 06 березня 2019 року у справі №910/1531/18. Під відсутністю правової підстави розуміють такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19, від 23 квітня 2019 року у справі № 918/47/18, від 01 квітня 2019 року у справі № 904/2444/18. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212\~ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22 березня 2016 року у справі № 6-2978цс15 та від 03 червня 2016 року у справі №6-100цс15. Оскільки рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2021 року у справі № 186/1444/20 виконавчий напис, вчинений 30 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал», якому ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» відступлено право вимоги на підставі договору відступлення права вимоги №22-08 від 22 серпня 2019 року та додаткової угоди №1 до договору відступлення права вимоги №22-08/19 від 22 серпня 2019 року, укладеної 22 серпня 2019 року, додаткової угоди №2 до договору про відступлення права вимоги №22-08/19, укладеної 30 вересня 2019 року, додаткової угоди №3 до договору відступлення права вимоги №22-08/19 від 22 серпня 2019 року, укладеної 30 вересня 2019 року, додаткової угоди №4 до договору відступлення прав вимоги №22-08/19 від 22 серпня 2019 року, укладеної 31 жовтня 2019 року, додаткової угоди №5, укладеної 31 жовтня 2019 року, додаткової угоди №6, укладеної 13 листопада 2019 року, за договором позики №AG4887291 від 22 травня 2019 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та [PERSON] , та яким запропоновано задовільнити вимоги ТОВ «Вердикт Капітал», стягнути з [PERSON] заборгованість за період з 30 вересня 2019 року по 28 грудня 2019 року включно, суму в розмірі: 10000 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 4821,98 гривень - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 5000 гривень - заборгованість за пенею; 50,00 гривень - плата за вчинення виконавчого напису, а всього: 19 871,98 гривень, було визнано таким, що не підлягає виконанню, тому суд приходить до висновку, що отримані ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі вказаного виконавчого напису кошти в сумі 19871,98 грн. підлягають поверненню позивачу на підставі статті 1212 ЦК України, адже підстава, на якій вони були отримані, відпала. Також суд вважає за необхідне зазначити, що питання наявності та/або відсутності заборгованості позивача перед ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором може бути предметом окремого судового розгляду. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18, предметом позову в якій є вимога про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса. Щодо позовних вимог про стягнення з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь [PERSON] грошових коштів в розмірі 1987,20 грн. основної винагороди приватного виконавця, та 569,00 грн. витрати виконавчого провадження, як безпідставно отриманих, суд вважає, що в задоволенні даних позовних вимог слід відмовити, оскільки дані кошти було стягнуто на користь приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. в рамках виконавчого провадження №62781171, яке на той час перебувало у її провадженні, тому ТОВ «Вердикт Капітал» ніякого відношення до даних коштів не має. Відповідно до ч.1 ст.141\~ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме: судовий збір. Таким чином, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 804,51 грн. (19871,98 грн. х 908,00 грн. : 22428,18 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial