overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

[PERSON], є власником житлового будинку, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Новосибірська, буд. 111 на підставі рішення Індустріального районного суду від 18.08.2009 року витяг №ССТ 315911. [PERSON], колишній чоловік [PERSON], зареєстрований в будинку з 09.02.2011 року, але фактично не проживає у вказаному будинку з березня 2015 року і по теперішній час. Позивачка зверталась до відповідача з проханням, щоб він добровільно виписався з належного позивачу будинку, але відповідач відмовляється. Позивач у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином. Відповідач у судове засідання у справі не зявивсь, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], є власником житлового будинку, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Новосибірська, буд. 111 на підставі рішення Індустріального районного суду від 18.08.2009 року витяг №ССТ 315911. [PERSON], колишній чоловік [PERSON], зареєстрований в будинку з 09.02.2011 року, але фактично не проживає у вказаному будинку з березня 2015 року і по теперішній час. Позивачка зверталась до відповідача з проханням, щоб він добровільно виписався з належного позивачу будинку, але відповідач відмовляється. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 71 ЖК України, суд отже визнати особу такою, що втратила права користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин.. Таким чином, на підставі ст.ст. 10,\~11,\~60,\~88,\~169,\~209,\~212-215,\~218,\~224-226 ЦПК України, ст. 71 ЖК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

[PERSON] є власником квартири [ADDRESS], в якій проживає. В цій квартирі зареєстрований є її внук [PERSON], проте там не проживає, оскільки перебуває на заробітках в республіці Польща, точнішого місця проживання вона не знає. Вона має намір оформити собі субсидію, проте не може і через те, що зареєстрованим у її квартирі є внук. Тому, просить суд визнати його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. В підтвердження позову зазначає, що відповідач виїхав в Польщу ще в 2002 році, і до цього часу там проживає. Тому, вона має право визнати його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Відповідач в суд не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому на підставі ст.224 ЦПК України, проводиться заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Оцінивши подані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Свідоцтвом про право власності, та технічного паспорта на квартиру стверджується, що позивачка [PERSON] є власником квартири, що в [ADDRESS] Як видно з будинкової книги житла позивачки, і довідки Золочівського МВЖКП № 830 від 30.07.2015р., то з нею в квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В суді встановлено, що відповідач не проживає за адресою своєї реєстрації більше як рік, тому він має бути визнаним, таким, що втратив право на користування житловим приміщеням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

[PERSON] є власником квартири [ADDRESS], постачання теплової енергії в яку здійснює ТОВ «СмілаЕнергоінвест». Позивач, посилаючись на те, що підприємство виконує свої обовязки по теплозабезпеченню, а відповідач станом на 12 квітня 2016 року створив заборгованість по оплаті його послуг в розмірі 4097 грн 35 коп за період з березня 2014 року по грудень 2015 року, звернувся в суд з позовом про стягнення з нього цієї суми. Сторони в судове засідання не зявилися. Представник позивача до початку розгляду справи надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить розглянути справу без її участі. Відповідач не зявився з невідомих суду причин, хоч про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому за згодою представника позивача справа розглядається в порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 68 ЖК Української РСР наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Судом встановлено, що відповідачу належить квартира [ADDRESS], постачання теплової енергії в яку здійснює ТОВ «Сміла Енергоінвест», що вбачається з рішень виконкому Смілянської міської ради від 21 червня 2007 року № 661 та від 20 жовтня 2010 року № 651. З акту від 15 жовтня 2013 року, складеного представниками ТОВ «Сміла Енергоінвест» та ОСББ «Струмок» та акту подачі теплоносія від 29 жовтня 2014 року вбачається, що відповідач отримував послуги по забезпеченню теплом квартири, але добровільно їх не оплачує, внаслідок чого станом на 12 квітня 2016 року за період з березня 2014 року по грудень 2015 року утворилася заборгованість в розмірі 4097 грн 35 коп, що підтверджується розрахунком начальника абонентського відділу ТОВ «Сміла Енергоінвест». Оскільки відповідач добровільно відмовився сплатити заборгованість за надані йому послуги її слід стягнути з нього у примусову порядку. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1378 грн судового збору. На підставі викладеного, ст. 67, 68 ЖК Української РСР, ст. 509, 525, 526, 599, 601 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

[PERSON] є власником нежитлової будівлі, розташованої по вул. Леніна, 48-ж в смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, а саме автогаражу на 10 автомашин, на підставі свідоцтва про право власності від 20.04.2007, зареєстрованим в реєстрі за № 695, дата проведення державної реєстрації 30.11.2009, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 10.02.2016 № 52968993. Вищезазначене свідоцтво про право власності від 20.04.2007, яке оскаржується позивачем, було видано приватним нотаріусом Новомиколаївського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] на підставі Акту про проведені повторні прилюдні торги, затвердженого начальником підрозділу примусового виконання рішень ВДВС Запорізького обласного управління юстиції [PERSON] від 15.03.2005. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За правилами частини третьої статті 10, частини першої статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте, позивач не надав суду жодних належних та допустимих доказів того, що свідоцтво про право власності від 20.04.2007, зареєстроване в реєстрі за № 695, порушує його права стосовно нежитлової будівлі, розташованої по вул. Леніна, 48-ж в смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, а так само і доказів наявності у нього будь-яких прав на цей обєкт нерухомого майна. Таким чином, недоведеність обставин, на які посилався позивач в обґрунтування заявленого позову, та відсутність порушення його прав є підставою для відмови в задоволенні позову в повному обсязі. Документально підтверджені судові витрати, понесені відповідачем, у справі відсутні. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

[PERSON] є власницею 1/8 частини житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Зарічна, 7, с. Михайлівське Новомиколаївського району Запорізької області, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.09.2009 № 23898820. [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], але з 2014 року не проживає за вказаною адресою, що підтверджується актом обстеження депутатом Новомиколаївської селищної ради житлово-побутових умов проживання від 03.12.2017. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. За змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Частиною четвертою статті 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За статтею 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1), на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна (ч. 2). Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідач спільно з позивачем не проживав з серпня 2014 року, спільним побутом не був повязаний. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що право відповідача на користування чужим майном (спірною квартирою) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отжепозов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі, зокрема визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. До позовної заяви позивачем додано квитанцію від 11.12.2017 № 25, якою підтверджується сплата ним судового збору в розмірі 640,00 грн., отже половина цієї суми підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а решта підлягає поверненню позивачу у звязку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

[PERSON] є власницею 3/20 частин будинковолодіння на [ADDRESS], в якому на правах наймача зареєстрований [PERSON] Позивачка, посилаючись на те, що відповідач за вказаною адресою ніколи не проживав, а тільки зареєстрований, його речі у будинку відсутні, звернулася в суд з позовом про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивачка надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить розглянути справу без її участі. Відповідач не з'явився, оскільки за місцем реєстрації не проживає, а тому справа розглядається в порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 8 квітня 2014 року позивачці належить 3/20 частин будинковолодіння на [ADDRESS], в якому зареєстрований [PERSON], що підтверджується адресною довідкою від 28 травня 2014 року. З актів обстеження будинку від 30 квітня та 1 липня 2014 року вбачається, що відповідач за адресою: [ADDRESS] не проживає з дня реєстрації - 21 листопада 2013 року, його особисті речі в будинку відсутні. У відповідності до ч. 2 ст. 167 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. В зв'язку з тим, що [PERSON] з 21 листопада 2013 року в будинку [ADDRESS] не проживає, місце його проживання невідоме - він повинен бути визнаний таким, що втратив право користування цим жилим приміщенням. На підставі викладеного, ст. 167 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

[PERSON] є власницею будинковолодіння № 31 на вул. Станіславського в м. Сміла, в якому на правах наймача зареєстрований [PERSON] Позивачка, посилаючись на те, що відповідач зареєстрований, але з 30 січня 2013 року у вказаному будинку не проживає, його особисті речі у ньому відсутні, у звязку з чим вона не може розпорядитися своїм майном, звернулася в суд з позовом про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивачка надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить розглянути справу без її участі. Відповідач не зявився з невідомих суду причин, хоч про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому справа розглядається в порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування від 27 липня 2004 року належить будинковолодіння № 31 на вул. Станіславського в м. Сміла, в якому зареєстрований відповідач, що підтверджується адресною довідкою від 24 травня 2016 року. З актів квартального комітету № 23 від 15 лютого 2013 року, 15 серпня 2015 року, 15 квітня 2016 року вбачається, що [PERSON] за адресою: м. Сміла, вул. Станіславського, 31 не проживає, належних йому речей в будинку немає. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч. 2 ст. 167 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Член сімї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. У звязку з тим, що [PERSON] у будинковолодінні № 31 на вул. Станіславського в м. Сміла не проживає більше року він повинен бути визнаний таким, що втратив право користування цим жилим приміщенням. На підставі викладеного, ст. 167 ЖК України, ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

[PERSON] є власницею будинковолодіння № 66 на вул. Шевченка в с. Балаклея Смілянського району, в якому на правах наймача зареєстрований [PERSON] Позивач, посилаючись на те, що відповідач зареєстрований, але з травня 2015 року у вказаному будинку не проживає, його особисті речі у ньому відсутні, у звязку з чим вона не може оформити субсидію, звернулася в суд з позовом про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить розглянути справу без її участі. Відповідач не зявився з невідомих суду причин, хоч про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином через засоби масової інформації, а тому справа розглядається в порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу згідно довідки виконкому Балаклеївської сільської ради Смілянського району від 10 червня 2016 року № 910 належить будинковолодіння № 66 на вул. Шевченка в с. Балаклея Смілянського району, в якому зареєстрований відповідач, що підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Черкаській області від 5 серпня 2016 року. З актів від 20 січня, 25 травня та 16 червня 2016 року вбачається, що [PERSON] за адресою: Смілянський район, с. Балаклея, вул. Шевченка, 66 не проживає, належних йому речей в будинку немає. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч. 2 ст. 167 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Член сімї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. У звязку з тим, що [PERSON] у будинковолодінні № 66 на вул. Шевченка в с. Балаклея не проживає більше року він повинен бути визнаний таким, що втратив право користування цим жилим приміщенням. На підставі викладеного, ст. 167 ЖК України, ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

[PERSON] є власницею будинковолодіння на [ADDRESS], в якому на правах наймача зареєстрований [PERSON] Позивачка, посилаючись на те, що відповідач з квітня 2014 року за вказаною адресою не проживає, його особистих речей в будинку немає, але добровільно не знявся з реєстраційного обліку, звернулася в суд з позовом про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивачка надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить розглянути справу без її участі. Відповідач не з'явився з невідомих суду причин, хоч про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому справа розглядається в порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачці належить будинковолодіння на [ADDRESS], в якому зареєстрований відповідач, що підтверджується адресною довідкою від 13 серпня 2014 року. З довідки квартального комітету № 19 від 28 липня 2014 року вбачається, що відповідач проживає на [ADDRESS], за адресою: [ADDRESS] не проживає. Це ж підтверджується і актами, затвердженими головою кварткому від 15 та 20 липня 2014 року, де крім цього, зазначено, що в будинку відсутні особисті речі відповідача, станом житла він не цікавиться. У відповідності до ч. 2 ст. 167 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. В зв'язку з тим, що [PERSON] виїхав на інше постійне місце проживання - він повинен бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням в будинковолодінні на [ADDRESS]. На підставі викладеного, ст. 167 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

[PERSON] є власницею будинковолодіння на [ADDRESS], в якому на правах наймача зареєстрований [PERSON] Позивачка, посилаючись на те, що відповідач з часу реєстрації у вказаному будинку не проживає, забрав свої речі і виїхав у невідомому напрямку, не знявшись з реєстраційного обліку, у зв'язку з чим вона не може оформити субсидію, звернулася в суд з позовом про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивачка надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить розглянути справу без її участі. Відповідач не з'явився з невідомих суду причин, хоч про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому справа розглядається в порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачці на підставі свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину за законом від 3 липня 1990 року належить будинковолодіння на [ADDRESS], в якому зареєстрований відповідач, що підтверджується адресною довідкою від 30 вересня 2014 року. З довідки квартального комітету № 23 від 17 вересня 2014 року вбачається, що відповідач за адресою: [ADDRESS] не проживає. Це ж підтверджується і актом, затвердженим головою кварткому № 23 від 15 вересня 2014 року, в якому зазначено, що [PERSON] не проживає за місцем реєстрації з 2008 року, в будинку відсутні його особисті речі. У відповідності до ч. 2 ст. 167 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. В зв'язку з тим, що [PERSON] виїхав на інше постійне місце проживання - він повинен бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням в будинковолодінні на [ADDRESS]. На підставі викладеного, ст. 167 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

[PERSON] є власницею будинковолодіння на [ADDRESS], в якому на правах наймачів зареєстровані [PERSON] та [PERSON] Позивачка, посилаючись на те, що відповідачі з 1 лютого 2014 року за вказаною адресою не проживають, але добровільно не знялися з реєстраційного обліку, звернулася в суд з позовом про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Відповідачі в судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин, хоч про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому справа розглядається в порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачці на підставі договору купівлі-продажу від 3 січня 2014 року належить будинковолодіння на [ADDRESS], в якому зареєстровані відповідачі, що підтверджується адресними довідками від 2 липня 2014 року. З довідки квартального комітету № 21 від 22 травня 2014 року вбачається, що відповідачі за адресою: [ADDRESS] не проживають, їхні речі домашньої обстановки та вжитку в будинку відсутні. У відповідності до ч. 2 ст. 167 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. В зв'язку з тим, що [PERSON] і [PERSON] виїхали на інше постійне місце проживання - вони повинні бути визнані такими, що втратили право користування жилим приміщенням в будинковолодінні на [ADDRESS]. На підставі викладеного, ст. 167 ЖК України,

Outcome: approved