Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], комунального підприємства «Вінницького міського бюро технічної інвентаризації» про перерахунок часток у будинковолодінні. Позов мотивовано тим, що на права часткової власності позивачу належить частина будинковолодіння [ADDRESS], що підтверджується договором дарування від 25.02.1997 року, інша частка належить [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадкування. Згідно технічного паспорту на житловий будинок від 13.10.2008 року позивачу належить 9/20 частки, а [PERSON] -11/20 часток спірного будинковолодіння. В порушення норм закону відповідачка самовільно без відповідних дозвільних документів переобладнала кімнати 3-2 площею 5,8 кв.м. та 3-4, а також прибудувала кухню 3-1 площею 6,9 кв.м. Просить змінити розмір частко співвласників будинковолодіння [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали за обставин викладених в ньому, просили позов задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали, заперечували щодо його задоволення. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, заперечив щодо його задоволення. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно договору дарування від 25.02.1997року [PERSON] є власником 9/20 частин будинковолодіння, розташованого в [ADDRESS] (а.с.4). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.10.1998року [PERSON] є власником 11/250 частин житлового будинковолодіння, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.58). Згідно технічного паспорту на будинковолодіння [ADDRESS], виготовленого 13.10.2008 року, частка [PERSON] становить 11/20, частка [PERSON] - 9/20 (а.с.5-9). Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №ОС-243 від 05.08.2016 р., проведеної ТОВ «Консалтинг центр Професіонал», фактичні частки в житловому будинковолодінні [ADDRESS] складають: [PERSON] - 69/100 частки; [PERSON]- 31/100 частки (а.с. 110-146) Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до вимог п.3.1. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна», затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.07.2007 року за №774/140, розрахунок часток у спільній власності на об'єкти нерухомого майна виконується за заявами всіх співвласників об'єктів нерухомого майна. У разі невідповідності розмірів часток, вказаних у прововставовлювальних документах, реальним часткам за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідних часток нерухомого майна з метою отримання відповідних право встановлювальних документів. Відповідач [PERSON] проживає у належній їй частині будинку, в судовому засіданні зазначила, що не заперечує надати письмової згоди, однак за період перебування справи в суді (з20.02.2015року) відповідач будь-яких письмових згод не надала. За таких обставин [PERSON] позбавлений можливості здійснити перерахунок часток в будинковолодінні в передбаченому законом порядку шляхом подання спільної заяви до КП «ВМБТІ». Згідно п.2 Постанови пленуму ВСУ «Про практику застосування законодавства, що регулюють право приватної власності на жилий будинок» №7 від 04.10.1991 року, судам підвідомчі спори, пов'язані з правом приватної власності, зокрема про зміну часток, що знаходяться у спільній частковій власності. Відповідно до ст. 41 Конституції України та положень ст. 319 ЦК України, кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нерухоме майно, яке підлягає державні й реєстрації, виникає з моменту такої реєстрації. Згідно до ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п.36 Порядку ведення Державного реєстру прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМ України від 26.10.2012 року № 1141 зі змінами від 18.03.2015 року, для формування та видачі свідоцтва про право власності на майно, реєстратор вносить до Державного реєстру речових прав відомості: крім іншого , площу обєкта нерухомості (загальну і житлову),форму власності (приватну або спільну), вид спільної власності (у разі коли майно належить на праві спільної власності), розмір частки у праві спільної власності (у разі коли майно належить на праві спільної часткової власності). Згідно з ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Враховуючи викладене, та те, що згідно позовних вимог позивачем не заявлено жодної вимоги до КП «ВМБТІ», суд вважає що в задоволенні позову до останнього слід відмовити. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність зміни розміру часток співвласників будинковолодіння [ADDRESS], встановивши їх у таких розмірах: - [PERSON] - 69/100 частки; - [PERSON] - 31/100 частки. Згідно ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON], на користь позивача витрати пов'язані з проведенням судових будівельно - технічних експертиз в розмірі 6 672,00 гривень та 243,60 гривень у відшкодування витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного згідно ст. ст. 316, 331, 355, 356, 358, 360, 361 ЦК України,

Outcome: partial