Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що [PERSON] є його батьком. З 01.09.2013 року він навчається в Відокремленому структурному підрозділі «Бердянський коледж Таврійського державного агротехнологічного університету». Термін навчання до 31.01.2017 року. Зараз він навчається на четвертому курсі денної форми навчання на бюджетній основі. Доки він навчається на стаціонарі, він не має можливості повноцінно працювати, тому перебуває на повному утриманні своєї матері. Заробітку матері недостатньо, щоб повноцінно його утримувати, тому він потребує матеріальної допомоги зі сторони батька. Просив стягнути з [PERSON] на його користь аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно,\~але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду і до припинення навчання 31.01.2017 року. В судовому засіданні [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити. [PERSON], повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився. Письмові заперечення на позов не подав. За згодою позивача, суд розглядає справу в заочному порядку у відсутність відповідача відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Частинами 1, 2 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] народився 26.02.1997 року і його батьками є [PERSON] та [PERSON] Статтею 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно довідки від 18.10.2016 року №231 [PERSON] є студентом 4 курсу денного відділення ВСП ««Бердянський коледж Таврійського державного агротехнологічного університету». Термін навчання з 01.09.2013 року по 31.01.2017 року. Факт проживання [PERSON] з матірю, а так саме знаходження його на утримання матері сторонами не заперечується. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п. 20) розяснено судам, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За таких обставин, коли повнолітній [PERSON] фактично проживає з матір'ю та знаходиться на її утримання, навчається на денній формі навчання, у звязку з чим не може повноцінно працювати, суд приходить до висновку, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість надавати таку допомогу повнолітньому сину. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved