Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, розташованим по [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що йому на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 19.04.1988 року належить житловий будинок за вищевказаною адресою. В даному будинку також зареєстрована та проживає його дружина, а також зареєстровані відповідачі: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], однак вони не проживають за даною адресою з 2001 року і по даний час. Тобто, відповідачі більше одного року (сімнадцять років) не являються членами його сім'ї, жодних особистих речей відповідачів у будинку немає, вони не несли і несуть ніяких витрат по оплаті житлово-комунальних послуг, не виконують обов'язків з утримання житла, не подали заяви на вибуття та знялися з реєстрації. У зв'язку з тим, що відповідачі зареєстровані в належному йому на праві власності житловому будинку, він не має можливості оформити для себе субсидію на комунальні послуги. З огляду на вищенаведене вважає, що відповідачі втратили право на користування зазначеним житлом, та просив визнати її такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Лущак Н.І. від 14.11.2018 року вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, з метою заслухання їх усних пояснень та показання свідків о 09 год. 00 хв. 10.12.2018 року. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачам п'ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ними відзиву на позовну заяву. У зв'язку з неявкою відповідачів в судове засідання 10.12.2018 року та відсутністю відомостей про належне їх повідомлення про розгляд справи, в судовому засідані 10.12.2018 роу розгляд справи було відкладено до 09 год. 00 хв. 10.01.2019 року та відповідно до ст. 128 ЦПК України розміщено оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про повідомлення відповідачів про розгляд справи. 10.01.2019 року судове засідання не проводилося, оскільки головуюча по справі суддя Лущак Н.І. перебувала у відпустці. Розгляд справи було відкладено на 09 год. 00 хв. 07.02.2019 року. У зв'язку з відсутністю інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачів, судове засідання 07.02.2019 року було відкладено на 09 год. 00 хв. 22.02.2019 року та направлено запити відносно відповідачів [PERSON] та [PERSON] до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Івано-Франківській області. В судовому засіданні 22.02.2019 року позивач [PERSON] позов підтримав з підстав зазначених в ньому, просив його задовольнити та визнати його дочку [PERSON] та онучку [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, розташованим по [ADDRESS], яке належить йому на праві приватної власності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, відзиву на позовну заяву суду не надали, причин неявки суду не повідомили, хоча були належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Також, згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 Заочний розгляд справи. Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та того, що відповідачі про причини неявки не повідомили, відзиву на позовну заяву суду не надали, а позивачем подано достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. Допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON] та [PERSON], жителі м. Тлумача Івано-Франківської області, які є знайомими позивача, ствердили, що відповідачі у житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], з 2001 року не проживають, витрат по утриманню житлового будинку не несуть, речей повсякденного вжитку, які б належали відповідачам, в будинку позивача немає. Вислухавши думку позивача, опитавши свідків, дослідивши та оцінивши дані, що містяться в письмових доказах по справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на жилий будинок від 19.04.1988 року, виданого виконавчим комітетом Тлумацької міської ради, [PERSON] на праві власності належить жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами по [ADDRESS] (а.с. 5). Відповідно до довідки Тлумацької міської ради об'єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області № 3082 від 07.11.2018 року, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], та згідно будинкової книги має наступний склад сім'ї: дружина [PERSON], 1950 р.н., онучка [PERSON], 1996 р.н., дочка [PERSON], 1976 р.н. (а.с. 7). Дані відомості також підтверджуються копією будинкової книги № 7 для прописки громадян, що проживають в [ADDRESS] від серпня 1988 року (а.с. 9-11). Згідно акту підтвердження місця проживання за адресою: [ADDRESS], від 18.10.2018 року згідно будинкової книги за вказаною адресою зареєстровані: заявник [PERSON], 1949 р.н., дружина [PERSON], 1950 р.н., онучка [PERSON], 1996 р.н., дочка [PERSON], 1976 р.н. В результаті обстеження та зі слів сусідів встановлено, що [PERSON] та [PERSON] не проживають за даною адресою з 2001 року, їх місце проживання невідоме (а.с. 8). Відповідно до повідомлень Тлумацької міської ради об'єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області №№1825, 1826 від 07.12.2018 року щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачів [PERSON] та [PERSON] наданих на запит суду в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України, в картотеці реєстраційного обліку Тлумацької МР ОТГ станом на 07.12.2018 року відсутні відомості про реєстрацію [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 38, 39). Однак відповідно до повідомлень відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Івано-Франківській області від 12.02.2019 року відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 05.07.1994 року, відповідач [PERSON], [INFO] не значиться зареєстрованою (а.с. 69, 70). Отже, відповідач [PERSON] зареєстрована у вказаному домоволодінні, однак, як стверджують позивач та свідки, фактично з 2001 року в будинку, належному [PERSON] (позивач) не проживає, участі у його утриманні не приймає, не оплачує комунальні послуги, особистих речей та речей повсякденного використання, які б їй належали, в будинку не має. Що стосується відповідача [PERSON], то відомості щодо її реєстрації в будинку належному позивачу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] відсутні. У відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а у відповідності до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Частиною 2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] з 2001 року у домоволодінні, належному позивачу, не проживає, тобто відсутня більше року за місцем реєстрації без поважних причин, не подала суду відзиву на позовну заяву та жодних письмових чи електронних доказів, які би спростували позовні вимоги позивача, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідач [PERSON] втратила право на проживання та користування домоволодінням позивача, розташованим за адресою: [ADDRESS], а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Враховуючи те, що відомості щодо реєстрації відповідача [PERSON] в будинку належному позивачу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] відсутні, суд вважає, що в задоволенні позовної вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право на користування житловим приміщеннямслід відмовити. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Враховуючи часткове задоволеня позову, суд вважає, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн. (квитанція № 0.0.1178437073.1 від 07.11.2018 року, а.с. 1). Решту судових витрат понесених позивачем [PERSON] по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн. (квитанція № 0.0.1178437058.1 від 07.11.2018 року, а.с. 2) слід покласти на його рахунок На підставі ст. ст. 71, 72, 107, 163 ЖК України, ч. 2 ст. 405 ЦК України,

Outcome: partial