Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Роменської ВК УДПтС України в Сумській обл. (№ 56) і просить: визнати інформацію, зазначену в довідці Роменської ВК УДПтС України в Сумській обл. (№ 56) від 16 листопада 2015 року про придбання ним товарів у крамниці установи за червень 2007 року, 25.07.2007 р., 21.08.2008 недостовірною; визнати інформацію, зазначену Роменською ВК УДПТС України в Сумській обл. (№ 56) в його картці № 12706 по обліку руху особистих грошей і операцій по безготівковому розрахунку, про утримання 08.-07.2009 р. з нього 100 грн. для повернення поштового переказу за 30.04.2009 р. недостовірною. В обґрунтування позову вказав, що він засуджений до покарання у виді довічного позбавлення волі, яке відбуває в Роменські ВК-56 з 4 травня 2005 року. За час перебування в установі з нього неодноразово утримували кошти за послуги, яких він не замовляв, так у червні 2007 року - 18,9 грн., 25.07.2007 р. 31,2 грн., 21.08.2008 року 36,26 грн., 08.07.2009 р. 100 грн., на загальну суму 186,36 грн. 16 листопада 2015 року, на його довгострокові вимоги, адміністрація установи надала довідку від 16 листопада 2015 року, в якій головний бухгалтер установи вказала, що кошти у вказані періоди були утримані з нього за придбаний товар у крамниці та, що 8 липня 2009 року на його рахунок зарахований поштовий переказ у сумі 100 грн. При цьому, на поставлене в заяві запитання, на підставі чого вони того ж числа утримані установою, в наданій інформації утрималась. Надана в довідці інформація є недостовірною, оскільки в обліковій картці відсутні його підписи про підтвердження обставин щодо отримання чеків та послуг від відповідача. Крім того, в його особовій справі відсутні заяви за червень, липень 2007 року, серпень 2008 року про придбання для нього в ларьку установи товарів, зокрема, немає і розписок про їх отримання та списання сум грошей, зазначених в довідці Роменської ВК-56 від 16.11.2015 р., яка є предметом спору між ним та відповідачем. Також, в його особовій справі відсутня і заява про утримання з нього 100 грн. для повернення поштового переказу за 30.04.2009 р. № 6/0304. Відповідач по справі, надавши йому в довідці від 16 листопада 2015 року недостовірну інформацію, порушив його права, передбачені с. 5 Закону України «про інформацію», на отримання достовірної інформації, необхідної для реалізації його прав щодо володіння та користування своїми грошовими коштами. Позовна давність починає свій відлік з 16.11.2015 р, оскільки саме в цей день відповідач надав йому довідку, в якій головний бухгалтер зазначила недостовірну інформацію. В судовому засіданні позивач [PERSON], який приймав участь в розгляді справи в режимі відеоконференції позов підтримав і просив задоволити. Суду пояснив, що підтримує позовні вимоги так як вони викладені. Також вказав, що його заяви про придбання продуктів мають бути залучені до матеріалів особової справи, а так як їх немає, кошти списані незаконно. Він цих товарів не отримував, підпис у картці не ставив. У випадку, якщо б він відмовився від підписання картки, посадові особи колонії мали скласти відповідний акт, копію якого вручити йому, але цього зроблено не було. Стосовно повернення переказу 100 грн., він не писав заяви про утримання коштів, згоди на їх утримання не давав, тому кошти утримані незаконно. Строк позовної давності не пропущений, оскільки інформація надана бухгалтером установи 16 листопада 2015 року. Відповідач - Роменська виправна колонія УДПтС України в Сумській області (№ 56) в інформації вказала, що заяви на придбання продуктів харчування та предметів першої необхідності засуджених до довічного позбавлення волі вважаються одночасно Чеками, де в розділі «розписка» засуджений власним підписом підтверджує факт отримання товарів. Відповідно «Інструкції про порядок обліку особистих грошей, цінностей і речей спецконтингенту, а також виданого йому майна» отоварені чеки зберігаються в бухгалтерії в пакетах 1 місяць, а потім знищуються за актом. Тому оригінали заяв [PERSON] знищені в 2007 році. Збереження оригіналів заяв засуджених на отримання майна в особистих справах засуджених не передбачено діючим законодавством України. Щодо поштового переказу, зазначеного в позовній заяві [PERSON] : поштовий переказ № 6/0304 в розмірі 100 грн., що надійшов на депозитний рахунок, відкритий на РВК (№ 56) 30.04.2009 року був адресований засудженому [PERSON], але помилково занесений співробітником бухгалтерії до картки [PERSON] Після зясування обставин неналежні [PERSON] кошти утримані з його особового рахунку та зараховані [PERSON] Надати документи, що підтверджують власника поштового переказу № 6/0304 від 30.04.2009 року неможливо, так як оправдовуючі документи до меморіального ордеру № 2, в якому фіксувався рух коштів засуджених на рахунку в ДКСУ за квітень 2009 року, знищені згідно п. 323 Акту про вилучення для знищення справ, журналів, що не підлягають зберіганню від 24.02.2015 року. Доказом є лише особова картка [PERSON] Представник відповідача у справі [PERSON] позов не визнала і просила відмовити в його задоволенні. Суду пояснила, що вимоги [PERSON] безпідставні, тому, що заява про дозвіл на придбання продуктів не залучається до особової справи, а надходить в бухгалтерію для проведення обліку і списання коштів з рахунку засудженого. Після проведення бухгалтерських операцій, такі заяви зберігаються в бухгалтерії і через місяць підлягають знищенню. В картці обліку руху особистих коштів [PERSON] не всі його підписи тому, що установа не може примусити засуджених підписувати картки і вони коли не бажають, не підписують їх. Акти з цього приводу не складаються. Переказ в сумі 100 грн. надійшов у квітні на імя [PERSON], проте бухгалтер, яка проводила відповідне оформлення помилилася і кошти спрямувала на рахунок [PERSON] Після того як це зясувалося, кошти були утримані у [PERSON] у перераховані на рахунок [PERSON], це видно з карток засуджених. Судом встановлено, що в довідці від 16 листопада 2015 року, яка видана [PERSON], Роменська ВК (№ 56) вказано, що згідно обліковим даним картки по обліку руху особистих коштів були утримані кошти за придбання продуктів харчування та товарів першої необхідності у крамниці установи: в червні 2007 року на суму 18,9 грн., 25.07.2007 р. на суму 31,2 грн., 21.08.2008 р. на суму 36,26 грн., 8 липня 2009 року на депозитний рахунок установи на прізвище [PERSON] надійшли кошти в сумі 100 грн. З картки № 12706 обліку руху особистих коштів та операцій по безготівковому розрахунку [PERSON] вбачається, що картка велась з 24.05.05 до 23.06.11. Згідно картки з [PERSON] утримано 6 липня 2007 року 18,9 грн., 25 липня 2007 року - 31,2 грн., 21 серпня 2008 року 36,26 грн., ( в картці вказано ларьок), 8 липня 2009 року 100 грн. В записі від 8 липня 2009 року вказано «за 30.04.09 р. возврат п/пер.». Крім цього в картці маються дані про надходження на рахунок 30 квітня 2009 року 100 грн. грошового переказу № 6/0304. При цьому слід відмітити що в графі «розписка в отриманні чека і підтвердження», підписи [PERSON] маються не завжди. З акту про вилучення для знищення справ, журналів, що не підлягають зберіганню вбачається, що оправдовуючі документи за квітень 2009 року знищені, як і оправдовуючі документи з 18 січня 2007 року по 30 грудня 2009 року. З картки № 12777 обліку руху особистих коштів та операцій по безготівковому розрахунку [PERSON] вбачається, що 30 квітня 2009 року було зараховано 100 грн. грошового переказу № 6/0304. Наведені факти свідчать, що між сторонами виник спір про спростування недостовірної інформації. При вирішенні спору, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу, суд виходить з положень норм ЦК України та інших нормативних актів, на які посилаються сторони. Згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію», інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Статті 270, 271 ЦК України передбачають, що відповідно до Конституції України, фізична особа має право на життя, право на охорону здоров'я, право на безпечне життя і здоров'я, дозвілля, право на свободу та особисту недоторканість, право на недоторканість особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності і честі. Перелік особистих немайнових прав, які встановлені Конституцією України, цим Кодексом та іншими законами, не є вичерпним. Зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя. Частиною 1 статті 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно п.2.6. Інструкції про порядок обліку особистих грошей, цінностей і речей спецконтингенту, а також виданого йому речового майна, затвердженої Наказом директора Державного департаменту України з питань виконання покарань від 19.06.1999 року № 69 отоварені чеки зберігаються у бухгалтерії в пакетах один місяць, а потім знищуються за актом. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», обов'язковою підставою для задоволення позову даної категорії є факт поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень , крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази зібрані у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позов не обґрунтований і задоволенню не підлягає. Таке переконання суду склалося так як в судовому засіданні не здобуто доказів того, що внаслідок поширення інформації, яка викладена в довідці та картці, порушено саме немайнові права [PERSON], навпаки і з суті спору вбачається що останній намагається повернути грошові кошти, які на його думку, незаконно утримані співробітниками Роменської ВК (№ 56). Тобто даний спір про майнові права [PERSON]. Крім цього, з наданих сторонами доказів вбачається, що надана [PERSON] інформація в довідці від 16 листопада 2015 року є достовірною, оскільки дана інформація взята з іншого джерела картки № 12706 обліку руху особистих коштів та операцій по безготівковому розрахунку [PERSON], тобто інформація викладена в даній довідці не може бути сама собою недостовірна, так як містить лише дані перенесені з картки в довідку. Стосовно визнання інформації зазначеної Роменською ВК УДПТС України в Сумській обл. (№ 56) в картці № 12706 по обліку руху особистих грошей і операцій по безготівковому розрахунку [PERSON], про утримання 08.07.2009 р. з нього 100 грн. для повернення поштового переказу за 30.04.2009 р., в даному випадку недостовірність вказаної в картці інформації не підтверджена належними і допустимими доказами, а відповідно висновок про недостовірність даної інформації може бути лише припущенням, яке не ґрунтується на жодному доказі. Натомість з картки № 12777 по обліку руху особистих грошей і операцій по безготівковому розрахунку [PERSON] вбачається, що переказ з тим же номером - 6/0304 зарахований на його рахунок. В описово-мотивувальній частині позовної заяви позивач обґрунтовував наявність моральної шкоди, проте в резолютивній частині вимог про стягнення шкоди не заявив, в звязку з чим суд дане питання не розглядає і не вирішує. [PERSON] звертаючись до суду з позовом не сплатив судовий збір і просив звільнити його від сплати судового збору, мотивуючи це відсутністю коштів на рахунку та постійних прибутків. При цьому вказав що закон надає можливість звільнення особи від оплати судових витрат, якщо середньомісячних дохід цієї особи буде меншим від рівня прожиткового мінімум, встановленого законодавством для відповідної категорії осіб. Повне звільнення від оплати всіх судових витрат застосовується судом до тих осіб, рівень статків яких не дозволяє взагалі робити будь-які витрати, інакше вони неспроможні будуть забезпечити свої найнеобхідніші життєві потреби. Все його майно конфісковане за вироком суду, а адміністрація установи відмовляється працевлаштувати його на виробництві установи посилаючись на відсутність робочих місць. При відкритті провадження суд відстрочив сплату судового збору до ухвалення судового рішення. Проте дослідивши довідку про наявність особистих коштів на рахунку [PERSON] суд вважає можливим звільнити його від сплати судового збору та віднести його на рахунок держави.

Outcome: dismissed