Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] , посилаючись на те, що позивач із 14 листопада 1992 року перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , який, рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2008 року, розірвано. У даному шлюбі народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та донька - [PERSON] , [INFO] . Зазначив, що до розірвання шлюбу вони разом із відповідачкою [PERSON] не проживали, не вели спільного господарства, оскільки остання проживала в с. Оришківці Гусятинського району Тернопільської області. В подальшому, [PERSON] створив нову сім`ю, у якій народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані та проживають разом із ним у спірному житлі, теперішня дружина [PERSON] проживає без реєстрації. [PERSON] є наймачем даного житла. Його колишня дружина [PERSON] у спірній квартирі не проживала, а донька [PERSON] тимчасово там проживала на час навчання у школі в м.Тернополі, коштів на утримання житла та оплату комунальних послуг не надавали. У квартирі відсутні їх особисті речі, спірним житлом вони не цікавляться. [PERSON] житлом забезпечена, оскільки є власником квартири [ADDRESS] , в якій вона по\-стійно проживала і проживає до цього часу. [PERSON] є власником трьохкімнатної квартири [ADDRESS] , має всі умови для проживання. Реєстрація [PERSON] та [PERSON] за даною адресою зумовлює для [PERSON] додаткові матеріальні затрати, а тому вважає, що слід визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Крім цього, [PERSON] звернулася в суд із зустрічним позовом до [PERSON] , у якому просить вселити її у квартиру [ADDRESS] та зобов`язати [PERSON] не чинити їй перешкод у користуванні спірною квартирою. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що до вересня 2009 року [PERSON] постійно і безперервно проживала у [ADDRESS] , оскільки навчалася у Тернопільській загальноосвітній школі №11. Після закінчення школи, [PERSON] навчалася у Львівському Національному Університеті імені Івана Франка за спеціальністю міжнародні відносини, який закінчила 30 червня 2017 року. За період навчання і по лютий 2018 року [PERSON] проживала у спірній квартирі у вихідні чи святкові дні, вільні від навчання час. Останній раз вона була у даній квартирі в лютому 2018 року, після чого [PERSON] змінив замок у вхідних дверях квартири. 13.04.2018 р. [PERSON] в черговий раз намагалася зайти в квартиру. Незважаючи на неодноразові звернення до [PERSON] та до органів поліції, [PERSON] продовжує перешкоджати [PERSON] користуватися спірним житловим приміщенням та її сестрі [PERSON] та матері [PERSON] Квартира [ADDRESS] про яку зазначає у своїй позовній заяві [PERSON] придбана [PERSON] , яка є її бабою та дана квартира не придатна для проживання. Представник [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні первинні позовні вимоги підтримав повністю та просить суд їх задовольнити. Зустрічні позовні вимоги не визнає та проти їх задоволення заперечує, подав суду відзив на зустрічну позовну заяву, відповідно до якого зазначив, що 0 02 листопада 2000 року він проживає в квартирі [ADDRESS] є наймачем квартири, а його колишня дружина [PERSON] разом із дочками [PERSON] та [PERSON] постійно проживали в мселі Оришківці. З січня 2008 року по 20 червня 2009 року його дочка [PERSON] навчалася в ЗОШ №11 в м.Тернополі у восьмому та дев`ятому класах, з вересня 2009 року навчалась в Чортківському педагогічному училищі, у липня 2011 року вступила в Львівський національний університет ім..І.Франка, де навчалась на стаціонарі та проживала у місті Львові. Третя особа на стороні позивача - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вважає що первинні позовні вимоги підлягають до задоволення, у задовленні зустрічного позову слід відмовити. Подала суду письмові пояснення, з яких вбачається, що [PERSON] та [PERSON] не вселя\-лися у квартиру [ADDRESS] та в ній не проживали. Їх особистого майна в квартирі немає, реєстрація місця проживання носить формальний характер. Неодноразові прохання [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] знятись з реєстрації, залишилися без реагування. Це є перешкодою для реалізації прав [PERSON] щодо користування та розпорядження належним йому майном. Так, виходячи із кількості зареєстрованих осіб у житловому приміщенні, розраховується вартість житлово-комунальних послуг. Це покладає на [PERSON] та їхню сім`ю додаткові витрати на оплату житлово-комунальних послуг, позбавляє права отримати житлову субсидію. Також реєстрація [PERSON] та [PERSON] у спірній квартирі обмежує права малолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] [PERSON] періодично з`являлась у квартирі, але не з метою постійного проживання, оскільки забезпечена власним житлом. [PERSON] та її представник в судовому засіданні первинні позовні вимоги [PERSON] не визнала, проти їх задоволення заперечила, подала суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначила, що вона до вересня 2009 року постійно та безперервно проживала у [ADDRESS] . В подальшому вступила до Львівського Національного університету ім..І.Франка де навчалась до 30 червня 2017 року. Під час навчання по лютий 2018 року вона проживала у спірній квартирі у вільний від навчання час. Останній раз у спірній квартирі була у лютому 2018 році, після чого не могла зайти у неї у зв`язку із зміною замків у вхідних дверях [PERSON] . Незважаючи на неодноразові звернення до [PERSON] не чинити їй перешкоди, останній продовжує її не впускати у спірне житло, що підтверджується викликом органів поліції 13.04.2018 року. [PERSON] запевнила суд, що має намір проживати у вказаному житлі, оскільки у неї на даний час відсутнє місце проживання. [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про місце та час розгляду справи, відзиву на первісний позов, а також письмових пояснень у якості третьої особи по зустрічному позову не подавала. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача по зустрічному позову [PERSON] в судове засідання не з`явилися та про причини неявки суд не повідомили, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена вчасно та належним чином, письмових пояснень щодо позову не подавала. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору по первинному позову - Тернопільської міської ради в судове засідання е з`явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином. Письмових пояснень щодо позову не подавав. 23 травня 2018 року у даній справі проведено підготовче судове засідання, за наслідками якого закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано (рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2008 року). У даному шлюбі народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та дочка - [PERSON] , [INFO] . Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №786 від 22 серпня 2000 року вирішено погодитись з пропозицією комісії з житлових питань про надання квартир громадянам міста згідно поданих документів та даних про житлові умови сімей та задоволено клопотання адміністрації Тернопільського міського відділу управління МВС України в Тернопільській області зареєструвати в якості гуртожитку квартиру [ADDRESS] в яку поселення проводити за рішенням адміністрації установи. Начальнику ЖЕК ВАТ «Тернопільський комбайновий завод» укласти договір найму на вищевказане приміщення. Згідно рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №51 від 23.01.2008 p. задоволено клопотання Тернопільського міського відділу управління МВС України в Тернопільській області про виключення із списків гуртожитків та надання статусу житлового приміщення квартирі [ADDRESS] та видачі ордера [PERSON] на склад сім`ї 4 особи ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ) Відповідно до довідки №646 від 03.03.2018 р., виданої ТзОВ «Коменерго-Тернопіль», у квартирі за адресою [ADDRESS] , зареєстровані із 02.11.2000 року [PERSON] , з 15.11.2006 року - колишня дружина [PERSON] та донька - [PERSON] . Крім цього, у вказаному житлі зареєстровані діти [PERSON] від іншого шлюбу - [PERSON] - з 17.03.2016 року, [PERSON] з 06.01.2011 року Тип власності квартири - державна. Як вбачається із акту обстеження житлових умов від 03 березня 2018 р., складеного комісією ТзОВ «Коменерго-Тернопіль», [PERSON] , [PERSON] не проживають у квартирі за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено поясненнями сусідів [PERSON] та [PERSON] 24 липня 2010 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції) і після реєстрації шлюбу останній присвоєно прізвище « [PERSON] ». У даному шлюбі народилося двоє дітей: донька - [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 15.12.2010 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції) та донька - [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 18.06.2015 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції). Як вбачається із акту №53 від 19.04.2018 року, складеного комісією ТзОВ «Коменерго-Тернопіль», [PERSON] проживає у квартирі по [ADDRESS] без реєстрації. Згідно Інформаційної довідки із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №96274786 від 05.09.2017 р. , [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , загальною площею 248,1 кв.м., житловою 170,5 кв.м. та магазин, за даною адресою, загальною площею 338,6 кв.м. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №114389833 від 18.02.2018 р., [PERSON] на праві приватної власності належить квартира по [ADDRESS] загальною площею 77,1 кв.м., житловою - 44,9 кв.м. Як вбачається рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 23 вересня 2008 року, яке набрало законної сили, у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, у ньому зазначено, що «… [PERSON] пояснила, що із січня 2008 року вона проживає з батьком в м. Тернополі, оскільки відвідує там школу. В п`ятницю та на канікули вона повертається додому в с. Оришківці, до матері, яка повністю її утримує, дає кошти, готує їжу та передає в Тернопіль…». [PERSON] навчалась у Тернопільській ЗОШ І-ІІІ ступенів №11 Тернопілської міської ради Тернопільської області (Свідоцтво про базову загальну середню освіту серії [NUMBER]), яку закінчила у 2009 році. На час навчання постійно проживала у квартирі [ADDRESS] . Згідно Довідки №337 від 03.05.2018 року, виданої Чотківським гуманітарно-педагогічним коледжем ім.. О.Барвінського, [PERSON] навчалася на денній формі навчання за спеціальністю «Початкова освіта» із 01.09.2009 року. 01.09.2011 року була відрахована із складу студентів училища у зв`язку із вступом до ВНЗ. В подальшому, [PERSON] навчалась у Львівському Національному університеті ім..І.Франка, який закінчила 30 червня 2017 року. Згідно довідки №46/ВКЗ-804 від 23.04.2018 року [PERSON] навчається на 2-му курсі Національної академії внутрішніх справ на денній формі навчання, за державним замовленням, ступеня вищої освіти бакалавра. Термін навчання із 28.07.2016 р. по 30.06.2020 рік. 13 квітня 2018 року [PERSON] звернулась в органи Національної поліції із заявою щодо чинення їй перешкод у користуванні спірним житлом - квартирою [ADDRESS] з боку її батька [PERSON] , котрий не впустив її до помешкання за місцем реєстрації. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою [PERSON] та проживає у квартирі [ADDRESS] . Зазначила, що [PERSON] проживає у спірному житлі з 2003 року. [PERSON] проживала у зазначеній квартирі коли навчалась у школі до 2009 року, а колишня дружина [PERSON] - [PERSON] не проживає у зазначеному житлі близько десяти років. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що [PERSON] не проживає у спірному житлі тривалий час. Крім цього, [PERSON] проживала постійно у спірному житлі до 2009 року, оскільки навчалась у школі, пізніше під час навчання в університеті приїзджала зі Львова та проводила вихідні дні у вільний час від навчання. В 2018 році, коли [PERSON] приїхала до спірного житла у вхідних дверях були поміняні замки. Зазначили, що особисті речі [PERSON] зберігаються у зазначеному житлі, але остання не має доступу до нього. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що неодноразово бувала у спірній квартирі, у якій проживала [PERSON] та перестала проживати там у зв`язку із не допуском [PERSON] до вказаного житла. Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.1 ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Відповідно із частинами четвертою, п`ятою статті 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЖК УРСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Згідно вимог ст. 64 ЖК УРСР, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Відповідно до положення ст. 65 ЖК УРСР, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселились в жиле приміщення відповідно до цієї статті як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування приміщенням, якщо при їх вселенні між цими особами, наймодавцем, наймачем та членами його сім`ї, які проживають разом з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно із ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Факт тимчасової відсутності фізичної особи і пов`язані з цим правові наслідки необхідно відмежовувати від факту постійної відсутності особи у житловому приміщенні у зв`язку з вибуттям наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті (стаття 107 ЖК УРСР). Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України» («Kryvitska and Kryvitskyy v. Ukraine», заява № 30856/03) поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у право на житло. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, при цьому саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК УРСР строки у жилому приміщенні без поважних причин. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Суд оцінивши та дослідивши докази надані сторонами, вважає, що [PERSON] без поважних причин, не проживає у квартирі за адресою [ADDRESS] , оскільки тривалий час не користується нею, заяв у ТзОВ «Коменерго-Тернопіль» про її тимчасову відсутність та збереження за нею права користування спірним житлом - не подавала. [PERSON] відсутня за місцем своєї реєстрації понад строки, встановлені ст. 71 ЖК України, що підтверджено наведеними та дослідженими судом доказами, а саме поясненнями свідків та складеними актом обстеження від 03.03.2018 року, а її відсутність не пов`язана з поважними причинами, передбаченими вказаною статтею. Таким чином, аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що позов [PERSON] , треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] , Тернопільська міська рада до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, слід задовольнити частково та визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування жилим приміщенням квартирою [ADDRESS] . Щодо вимог [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування зазначеним житлом, суд вважає, що його вимоги у цій частині не підлягають до задоволення, оскільки із наведених судом доказів, які були досліджені у судовому засіданні встановлено, що остання постійно проживала у вказаному житлі до 2009 року, в подальшому час від часу приїзджала та користувалась ним під час навчання у Львівському Національному університеті ім..І.Франка, була у ньому тимчасово відсутня у зв`язку із навчанням у зазначеному навчальному закладі. Крім цього, судом встановлено, що [PERSON] чинились перешкоди у користуванні зазначеним житлом з боку [PERSON] , який змінив замки у вхідних дверях даної квартири, у зв`язку із чим вона у квітні 2018 році не мала до неї доступу, відтак змушена була звертатись до органів Національної поліції, що підтверджено її заявою від 13.04.2018 року. Також, суд відкидає твердження представника [PERSON] про те, що [PERSON] має у власності інше житло, а тому не може претендувати на проживання у спірному житлі, оскільки зазначена обставина не може слугувати підставою для визнання особи такою, що втратила право на користування спірним житлом. При цьому суд зазначає, що житло, яким володіє [PERSON] на даний час не придатне для проживання у зв`язку із відсутністю відповідних санітарних та побутових умов у ньому та вона у ньому не проживає. Також, суд вважає, що зустрічний позов [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про вселення та усунення перешкод у користуванні квартирою, слід задовольнити та усунути [PERSON] перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] , шляхом вселення її у дану квартиру, а також зобов`язання [PERSON] не вчинити перешкод останній у користуванні вказаною квартирою. При цьому суд вважає доведеним [PERSON] чинення таких перешкод із боку [PERSON] , відтак порушення останнім її права на користування зазначеним житлом, яке підлягає поновленню. На підставі ст..141 ЦПК України, суд розподіляє між сторонами судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог, та вважає, що слід стягнути із [PERSON] у користь [PERSON] судовий збір, у розмірі 352 грн. 40 коп. та з [PERSON] в користь [PERSON] судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі наведеного,

Outcome: partial