Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. В обґрунтування поданої заяви позивач [PERSON] зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS] , в якій зареєстрована відповідач - [PERSON] , однак фактично там не проживає. Наголошує, що реєстрація відповідача у вказаній квартирі позбавляє його можливості користуватись та розпоряджатись належним йому майном. Позивач надала заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`являлася, про розгляд справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 16.11.2016 року, свідоцтвом на спадщину за законом від 05.10.2016 року та інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 234339161 від 26.11.2020 року. В даній квартирі зареєстрована [PERSON] , що підтверджується листом департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР № 6/5-58 від 19.01.2021 року та довідкою від 22.12.2020 року, виданої адресно-довідковим підрозділом ГУ ДМС УДМС України в Дніпропетровській області. Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб та розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливо лише з підстав, передбачених законом. У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Водночас за правилом ч. 2 ст. 405 ЦК, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно акту від 30.11.2020 року, складеного [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , затвердженого головою ОСББ «Берізка Дніпро» [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] з 21.11.2019 року. Судом встановлено, що відповідач добровільно не проживає за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] , без поважних причин понад один рік. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами ст.141 ЦПК України відповідно до якої з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача, сплачений ним при зверненні до суду судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. Крім того, у відповідності до ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. З приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, то суд виходить з того, що позивачем з метою документального підтвердження фактично понесених витрат на правову допомогу надано угоду № 1 до договору про надання правничої допомоги від 20.11.2020 року, укладену між [PERSON] та адвокатом Ремез К.І., погодинний розрахунок (детальний опис робіт (наданих послуг) вартості професійної правничої допомоги та квитанцію від 21.11.2020 року за яким вартість виконаних робіт адвокатом склала 6 000 грн., які також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved