Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вимогою визнати [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS] посилаючись на наступне. На підставі свідоцтва про прийняття спадщини за заповітом від 30.07.2014 року [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] Колишній власник будинку [PERSON] за життя зареєстрував у своєму будинку сторонніх осіб - відповідачів [PERSON], [INFO], з донькою [PERSON], [INFO], які з моменту реєстрації жодного дня не проживали у вказаному будинку. Їхніх речей у будинку не має, комунальні послуги вони не сплачують, присадибну ділянку не обробляють, ремонт споруд не проводять. В свою чергу це приносить позивачу багато не зручностей, а саме він не може оформити субсидію на сплату комунальних послуг, оскільки для цього необхідна довідка про доходи відповідачів, місце знаходження яких не відоме. Крім того, наявність реєстрації відповідачів в будинку порушує його право на безперешкодне користування майном, оскільки позивач не може вчиняти будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Позивач у судове засідання не з'явився, його представник [PERSON] надав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи сповіщалися належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник служби у справах дітей Білгород-Дністровської РДА Поповська Г.С. надала до суду заяву з проханням справу розглянути без їх участі, з позовом згодні. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд у зв'язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідачів, що не з'явилися, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені наступні фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. Як вбачається з матеріалів справи, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.07.2014 року, виданого нотаріусом Кушнір І.В за реєстровим номером 2745, позивачу належить житловий будинок [ADDRESS] Відповідно до довідки виконкому Семенівської сільської ради № 33 від 26.01.2018 року, в житловому будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Разом з тим, позивач стверджує, що відповідачі фактично не мешкають в зазначеному будинку з моменту реєстрації за вказаною адресою. 26 січня 2018 року секретар сільської ради Казаной Н.О., паспортист Зотік Т.С. та депутат сільської ради Мінчева М.І. склали Акт про те, що в житловому будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], донька [PERSON], місце реєстрації не зареєстровано, проживає біля матері. Вказані громадяни не проживають у вказаному будинку приблизно з 2010 року, що також підтверджують сусіди [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст..391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст.ст. 71, 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад шість місяців без поважних причин провадиться в судовому порядку. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України). Як вище було зазначено, представник служби у справах дітей визнала позовні вимоги та не заперечувала проти їх задоволення, що свідчить про відсутність порушень прав та інтересів малолітніх [PERSON] та [PERSON] у разі задоволення позову та зняття з реєстрації місця проживання їх матерів [PERSON] та [PERSON] Таким чином, з огляду на викладене, суд вважає доведеним факт відсутності відповідачів понад шість місяців за адресою: [ADDRESS] а тому, позовна вимога позивача про визнання відповідачів такими, що втратили право користування будинком, повністю обґрунтована та правомірна. Згідно ч.1 ст.6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Тобто, правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Стаття 7: зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою, свідоцтва про смерть. Тобто на підставі вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; визнання особи безвісно відсутньою; оголошення фізичної особи померлою. Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003р. є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, та положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Тому, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із зазначених вимог, зокрема про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Таким чином, рішення суду по справі про задоволення позову та визнання відповідачів такими, що втратили право користування будинком є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку за адресою: будинок № [ADDRESS] Виходячи з викладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, оскільки вони обґрунтовані та доведені в судовому засіданні.

Outcome: approved