Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позов мотивовано тим, що 07.02.2011року позивач позичив [PERSON] кошти в розмірі 32 000 доларів США та 5000 Євро на строк до 15.03.2011року. Однак в зазначені строки кошти відповідачем добровільно не повернуті, що стало підставою звернення позивача в суд з даним позовом, у якому він просить стягнути з відповідача на його користь борг в розмірі 410157,08гривень, інфляційні втрати у сумі 8495,94гривень, три відсотки річних від простроченої суми 32375,84 гривень та моральну шкоду в сумі 100000гривень та судові витрати. 10.04.2014р. на адресу суду надійшла заява представника позивача про уточнення позовних вимог, згідно якої просить стягнути з [PERSON] на користь позивача кошти у сумі 461,915,96грн., інфляційні витрати у сумі 10627,03грн., три відсотки річних від простроченої суми 41494,85грн. та моральну шкоду в розмірі 100 000грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримала, аргументуючи їх мотивами, викладеними в позові. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, заперечив щодо його задоволення. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. При розгляді справи судом встановленні наступні факти та відповідні їм правовідносини. 07.02.2011 року [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти в розмірі 32 000 доларів США та 5 000 Євро з терміном повернення до 15.03.2011року, що підтверджується розпискою, складеною і підписаною власноруч [PERSON] (а.с.9). Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор -прийняти виконання особисто. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Строк виконання відповідачем своїх зобов'язань зазначений у розписці -15.03.2011р., однак, відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання не виконав та не повернув [PERSON] позичені грошові кошти, чим порушив і ст. 610 ЦК України, де вказано, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно - кровавим актом. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума боргу в розмірі 32 000 доларів США, що еквівалентно 380109,31 грн., та 5000Євро, що еквівалентно 81806,65грн. Оскільки боржник - відповідач [PERSON] прострочив виконання грошового зобов'язання, то відповідно до ст. 625 ЦК України зобов'язаний сплатити 3% від простроченої суми. Так, станом на день подачі заяви про уточнення позовних вимог на 10.04.2014р. сума 3% річних за період з 15.03.2011р. по 10.04.2014р. складає 41494,85грн. та підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. Позов в частині стягнення з відповідача [PERSON] інфляційних збитків не підлягає до задоволення з наступних підстав. Оскільки, зобов'язання є іноземна валюта або визначено грошовий еквівалент у іноземній валюті і сума, що підлягає стягненню у гривнях визначається на день платежу, урахування передбаченого ч. 2 ст. 625 ЦК України при простроченні грошових зобов'язань індексу інфляції не провадиться, оскільки за характером свого призначення він стосується лише зобов'язань, валютою яких є гривня. Таким чином, вимоги позивача про стягнення інфляційних збитків не підлягають до задоволення. Нормою статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При вирішенні позовної вимоги, щодо відшкодування моральної шкоди суд враховує норми: - ч.1 ст. 23 ЦК України, де передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; - ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Судом не було встановлено в чому саме полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача її заподіяно позивачу, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується, тому в задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди слід відмовити. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 6775,80 грн., з яких судовий збір в розмірі 3775,80грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 3000грн. На підставі викладеного, згідно ст.ст. 23, 527, 530, 533, 610, 625, 1046, 1047, 1049, 1167 ЦК України,

Outcome: partial