Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом про визнання права власності в порядку поділу спільного майна подружжя. Свої позовні вимоги мотивує тим, що позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 17.08.2007 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб виданим Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї від 17.08.2007 р. за № 057628. В період шлюбу сторонами було набуте майно, а саме, квартира [ADDRESS], що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С. 20.05.2009 р. за реєстром № 2727 та зареєстрованим в КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» 26.05.2009 р. за № 45823. В даний час між сторонами склались конфліктні відносини та відповідач відмовляється в позасудовому порядку вирішити питання про визнання за позивачем права власності на Ѕ частину спірної квартири. Стороною за договором купівлі-продажу є відповідач, проте даний договір укладався нею в інтересах сім'ї, що підтверджується на думку позивача, його заявою до нотаріуса про надання згоди на укладення відповідачкою договору купівлі-продажу квартири. Окрім того, на час набуття квартири сторони вели спільне господарство та мали спільний бюджет. Квартира була куплена за спільні кошти. Після набуття квартири сторон вселились до неї, зареєструвались і проживають в ній до цього часу. Тому позивач вважає, що в нього є всі підстави стверджувати, що квартира куплена у шлюбі є спільною сумісною власністю подружжя і частки сторін є рівними. З огляду на викладене, позивач просить визнати за ним право власності на Ѕ частину двохкімнатної квартири [ADDRESS], оскільки частки сторін у праві власності на Ѕ частину квартири є рівними, так як спірне майно придбане за спільні кошти подружжя під час фактичного проживання однією сім'єю та під час перебування у зареєстрованому шлюбі. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, за викладеними в позові обставинами та просили їх задовольнити, витрати по сплаті судового збору просили не стягувати з відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явилась, в той же час подала до суду заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Судом встановлено, що позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 17.08.2007 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб виданим Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї від 17.08.2007 р. за № 057628. В період шлюбу сторонами було набуте майно - квартира [ADDRESS], що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С. 20.05.2009 р. за реєстром № 2727 та зареєстрованим в КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» 26.05.2009 р. за № 45823. За положеннями ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу, шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя. За приписами ч.2 ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. За змістом ст.ст. 12, 13, 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд прийшов до висновку що квартира була куплена за спільні кошти подружжя. Відповідно до статей 60, 61, 63 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За змістом ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до ч.2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином, оскільки придбана спірна квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю сторін, придбана за час перебування сторін в зареєстрованому шлюбі та виходячи з рівності часток кожного з них на спірне майно, суд вважає за можливе визнати за позивачем в порядку поділу майна право власності на Ѕ частину спірної квартири [ADDRESS]. На підставі викладеного та

Outcome: approved