Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів Позовні вимоги мотивує тим, що 26.11.2018, [PERSON] отримав від нього в борг грошові кошти в сумі 1513600 гривень. Як вбачається з боргової розписки (написаної власноручно відповідачем), грошові кошти отримані відповідачем 26 листопада 2018 року з зобов`язанням повернути вищезазначену суму до 20 січня 2019 року. На час подання позовної заяви, грошові кошти відповідач не повернув, всіляко уникає будь-яких зустрічей, на телефонні дзвінки не відповідає. За таких обставин, він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Як вбачається з боргової розписки, відповідач, у разі недотримання зобов`язання вчасно повернути кошти сплачує позивачу п`ять відсотків від суми отриманих коштів за кожен прострочений місяць. Згідно розрахунку, сума до стягнення з урахуванням основного боргу, відсотків та інфляції складає три мільйона двісті дванадцять тисяч вісімсот тридцять гривень. На підставі наведеного просив стягнути з відповідача на його користь 3212830 гривень та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 10500 гривень. Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області, Марусяк М.О. від 10.11.2020 відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 15 годину 00 хвилин 14 грудня 2020 року. Надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позовну заяву. У встановлений ч.1 ст.193 ЦПК України та визначений ухвалою суду про відкриття провадження у справі п`ятнадцятиденний строк, відповідачем відзив не подано. Ухвалою суду від 14.12.2020 закрито підготовче засідання. Призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач, [PERSON] у судове засідання не з`явився. Представник позивача, адвокат Сулима Ігор Романович подав через канцелярію суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач, [PERSON] , в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, однак відзиву на день судового розгляду справи не надав. Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідачем у встановлений законом строк відзив не подано, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд, приходить до наступного висновку. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. З оригіналу розписки, яка надана представником позивача, адвокатом Сулима І.Р. слідує, що 26 листопада 2018 року, між позивачем [PERSON] та відповідачем, [PERSON] було укладено договір позики, за яким [PERSON] надав [PERSON] позику в сумі 1513600 гривень. При цьому, [PERSON] взяв на себе зобов`язання повертати суму боргу в строк до 20.01.2020. Відповідно до укладеного договору, підтверджуючи факт отримання коштів, відповідач [PERSON] 26 листопада 2018 року власноруч написав розписку про отримання грошей. З положень статті 509 Цивільного кодексу України вбачається, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтями 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Статтею 536 Цивільного кодексу України встановлено що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У відповідності до ст.ст. 526,611 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (пені). Судом встановлено, що договором між сторонами було обумовлено сплату пені у разі невиконання зобов`язання у строк до 20.01.2019 в розмірі 5 відсотків від основної суми за кожен місяць прострочення. Також, у відповідності до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З розрахунку, який міститься у матеріалах справи слідує, що станом на 03.11.2020 заборгованість відповідача за договором позики становить 3212830,83 гривень, зокрема: 1513600 гривень - основний борг; 75528,64 гривень - інфляційні нарахування за період з 21.01.2019 по 03.11.2020; 1623702,19 гривень - 5% за місяць прострочення передбачені договором. Розрахунок 5% від основної суми за кожен місяць прострочення та інфляційних втрат проведено з 21.01.2019 по 03.11.2020. Такий розрахунок відповідачем не спростовано, не надано свій контррозрахунок. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд, враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Суд встановив, що між сторонами існують позикові відносини. Наявність у позивача [PERSON] розписки [PERSON] свідчить про існування між сторонами позикових відносин та підтверджує факт отримання боржником коштів за договором позики, так і зобов`язання повернути ці кошти [PERSON] в термін до 20.01.2019. Позивачем надано обґрунтовані та правові докази порушення та невиконання відповідачем умов договору позики. Поряд з цим, відповідачем жодних доказів на протилежне не представлено, відзив на позов не подано, за таких обставин, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Крім того, з урахуванням задоволення позову, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача, на користь позивача, слід стягнути витрати по сплаті судового збору у сумі 10510 гривень.

Outcome: approved