Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16 грудня 2011 року Святошинським районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві № 1982. Від подружніх стосунків сторонни дітей не мають. Посилається на те, що сімя розпалась через різність характерів та звичок, на підставі чого виникали сварки та непорозуміння. Позивач вважає, що будь-якого строку на примирення давати не потрібно, так як час і відносини, що склалися між сторонами, переконали його, що сімя розпалася остаточно і її збереження неможливе. Позивач вважає, що шлюб з відповідачем розпався остаточно і примирення неможливе. Просить суд шлюб розірвати. \~В судове засідання позивач не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, на своїх позовних вимогах наполягав та просив їх задовольнити в повному обсязі. \~Відповідач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечувала, позов визнала повністю, просила його задовольнити та розірвати шлюб. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що 16 грудня 2011 року Святошинським районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві зареєстровано шлюб між сторонами у справі - [PERSON] та [PERSON], актовий запис.№ 1982. Сторони припинили подружні відносини, позивач бажає розірвання шлюбу. У відповідності до статті 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги припинення сімейних стосунків та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Позивач вказує суду, що сумісне подружнє життя не склалося, причиною стала різність характерів та звичок, на підставі чого виникали сварки та непорозуміння. Примирення вважає неможливим. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. З урахуванням інтересів позивача суд задовольняє позовну заяву. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу відповідач побажала залишити шлюбне прізвище Маковій.

Outcome: approved