Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про зняття арешту з майна. В позові вказав, що він є власником будинку [ADDRESS] У позивача виникла необхідність розпорядитися належним йому майном, однак, коли звернувся до нотаріуса, то дізнався, що на вказаний житловий будинок накладено арешт. На своє звернення позивач отримав 13.07.2018 року від Лубенського МРВ ДВС відповідь, згідно якої виконавче провадження знищено у зв'язку з закінченням строку зберігання, а тому неможливо надати копії відповідних документів, на підставі яких накладено арешт. Представник позивача прохає зняти арешт з об'єктів всього рухомого та нерухомого майна, в тому числі належного йому будинку. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, прохає скасувати арешт з належного [PERSON] майна, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач, Лубенський міськрайонний ВДВС, свого представника до суду не направив. Був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання у відповідності до ст.128 ЦПК України. На підставі ст.223 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів. Відповідно до ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлень про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене та зважаючи на те, що позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, суд у відповідності до положень ст.280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.2 ст.30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку А-1, погрібу під частиною будівлі б, літньої кухні Б, сажу В, вбиральні Г, сараю Д, огорожі №1, огорожі №2 по [ADDRESS] а також розташованої за вказаною адресою земельної ділянки площею 0,0724 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на підставі постанови б/н від 22.08.2000 року ДВС м.Лубни накладено арешт на все майно [PERSON] З відповіді Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби від 13.07.2018 року, вбачається, що надати копії документів виконавчого провадження, на підставі якого був накладений арешт на майно, неможливо, оскільки виконавче провадження знищено у зв'язку з закінченням строку зберігання. Відповідно до ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду. Зважаючи на те, що виконавчі провадження щодо [PERSON] відсутні, інформції про непогашену заборгованість немає, питання про зняття арешту з майна [PERSON] не вирішено держвиконавцем самостійно, продовження арешту майна перешкоджає позивачу в реалізації його прав власника, суд вважає за необхідне задовольнити поданий позов та зняти арещт з майна.

Outcome: approved