Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дубенського міськрайонного суду Рівненської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 06 березня 2017 року позичив [PERSON] 7800 доларів США, за умови повернення зазначеної вище суми до 06 травня 2017 року. Саме на цих умовах вони і уклали договір позики. На підтвердження передачі грошей відповідач власноруч написав розписку і отримав гроші. [PERSON] свої зобов`язання не виконав, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в сумі 7800 доларів США. 10.02.2020 р. ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області передано цивільну справу № 559/28/20 на розгляд до Млинівського районного суду Рівненської області. Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 23 березня 2020 року відкрито провадження у даній цивільній справі, постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження. У зв`язку із запереченям відповідача проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 12 травня 2020 року розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. 02.06.2020 р. ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача адвокатЖуковський О.В. підтримав позов, просив його задовольнити повністю, з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив (а.с. 83- 86). Представник відповідача\~адвокат Альонова\~М.Б.в судовому засіданні позов не визнала з підстав, зазначених у відзиві на позов (а.с. 60 61). Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 06.03.2017 року відповідач [PERSON] видав позивачу [PERSON] розписку (а.с. 9) про те, що він, [PERSON] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Млинівським РВ УМВС України 16.10.1995 р. позичив у [PERSON] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Іллічівським РВ Маріупольського ГУ УМВС України в Донецькій області 20.06.1996 р. кошти у сумі 7800 (сім тисяч вісімсот) доларів США на термін два місяці до 06.05.2017 року. Оригінал розписки був досліджений в судовому засіданні та представник відповідача підтвердила факт написання відповідачем цієї розписки. Разом з тим відповідач та його представник не визнали наявність зазначеного у розписці боргу, оскільки вважають, що така розписка була зроблена з метою співпраці та розподілу прибутку від купівлі-продажу зернових культур. У той же час, таку ж розписку [PERSON] написав на ім`я [PERSON] на суму боргу 7800 доларів США, з якого, на думку відповідача, має бути стягнуто вищевказані кошти на користь позивача. Відповідно до статті 1046\~ЦК\~України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047\~ЦК\~України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 202\~ЦК\~України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207\~ЦК\~України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. Така правова позиція відображена у постанові Верховного Суду України №6-1967цс15 від 11 листопада 2015 року. Досліджуючи зміст наданої розписки відповідача суд зазначає, що у ній підтверджується отримання відповідачем коштів у розмірі 7800\~(сім\~тисяч вісімсот)\~доларів СШАвід позивача, дата отримання коштів 06.03.2017 р., строк повернення - через два місяці, тобто до 06.05.2017 року. Частиною першою статті 1049\~ЦК\~України визначено,\~що позичальник\~зобов`язаний\~повернути позикодавцеві\~позику (грошові\~кошти у\~такій самій\~сумі або\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~у такій\~самій кількості,\~такого самого\~роду та\~такої самої\~якості,\~що були\~передані йому\~позикодавцем)\~у строк\~та в\~порядку,\~що встановлені\~договором.\~Якщо договором\~не встановлений\~строк повернення\~позики або\~цей строк\~визначений моментом\~пред`явлення\~вимоги,\~позика має\~бути повернена\~позичальником протягом\~тридцяти днів\~від дня\~пред`явлення\~позикодавцем вимоги\~про це,\~якщо інше\~не встановлено\~договором. У постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-50цс16 зроблено висновок, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів у строки, у розмірі та у саме тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Суд не бере до уваги посилання відповідача та його представника на те, що 7800 доларів США має бути стягнуто з [PERSON] , оскільки той написав розписку на користь [PERSON] на ту ж саму суму (а.с. 77). Наявність цієї розписки [PERSON] на користь [PERSON] не свідчить про відсутність обов`язку повернути борг [PERSON] , та разом з тим, не перешкоджає [PERSON] звернутися до суду із позовом про стягнення зазначеної суми боргу із [PERSON] . Оскільки відповідачем не повернуто суму позики до 06.05.2017 р., вимоги позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості 7800 доларів США є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1847,10 грн. згідно квитанції № 52 від 08.01.2020 р. (а.с. 4) також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved