Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири. В обґрунтування позову [PERSON] вказує на те, що він є співвласником квартири [ADDRESS] . [ADDRESS] квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] [ADDRESS] є [PERSON] 15.03.2019 року квартиру [PERSON] було затоплено внаслідок користування санітарно технічними приладами ванної кімнати відповідачем. 21.03.2019 року комісією працівників ЛКП «Княже місто» було складено Акт комісії про затоплення (залиття) квартири [ADDRESS] , а саме стелю і стіни кухні площею 9 м.кв. та стелю і стіни ванни площею 3,2 м.кв. 22.03.2019 року, як співвласник квартири, позивач звернувся до ФОП [PERSON] щодо проведення будівельно-технічної експертизи, відповідно, отримано висновок експерта про вартість відновлювальних робіт, яка становить 15 821,00 грн.. За послуги ФОП [PERSON] було оплачено позивачем 7 000,00 грн. за виготовлення висновку експерта та 70,00 грн. касового збору. Звернення до відповідача про відшкодування шкоди були ним проігноровані, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду для захисту своїх прав. Крім того, зазначив, що діями [PERSON] позивачу та членам сім`ї була спричинена моральна шкода, яка виразилася у тому, що внаслідок чергового затоплення та порушення звичного укладу життя вони були позбавлені звичного щоденного комфортного домашнього відпочинку, почувалися приниженими через те, що відповідач поводився зверхньо і непоступливо, відмовився вибачитися і добровільно відшкодувати завдану шкоду. Відповідно розмір відшкодування за завдану моральну шкоду позивач оцінює у 5 000,00 грн. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 27 червня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю, просив суд їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, проти їх задоволення заперечив повністю. Зокрема зазначив, що позов необґрунтований враховуючи те, що квартиру позивача він не затоплював. Ймовірно, залиття здійснив попередній власник квартири. Окрім того, зазначив, що моральна шкода, яка зазначена позивачем, жодним чином не доведена. Позиція суду. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України). Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Вислухавши сторони, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних міркувань. Фактичні обставини справи, встановлені судом. [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на квартиру № Г-11211 від 13.12.1996 року, видане Виконавчим комітетом Львівської міської Ради народних депутатів. Квартира знаходиться на першому поверсі будинку. Власником квартири [ADDRESS] , що [ADDRESS] квартирою [ADDRESS] [ADDRESS] є [PERSON] Дане відповідачем не заперечується. 21.03.2019 року комісією працівників ЛКП «Княже місто» було складено Акт комісії про затоплення (залиття) квартири [ADDRESS] , а саме стелю і стіни кухні площею 9 м.кв. та стелю і стіни ванни площею 3,2 м.кв. Вказаний акт завірено належним чином директором ЛКП «Княже місто». Встановлено факт залиття квартири позивача, причина залиття халатне користування санітарно-технічними приладами ванної кімнати відповідачем. 22.03.2019 року, як співвласник квартири, [PERSON] звернувся до ФОП [PERSON] щодо проведення будівельно-технічної експертизи та надати висновок експерта щодо вартості відновлювального ремонту. Відповідно, отримано Висновок експерта від 10.03.2019 року № 25/03/19 про вартість відновлювальних робіт, яка становить 15 821,00 грн.. За послуги ФОП [PERSON] було оплачено позивачем 7 000,00 грн., за виготовлення висновку експерта та 70,00 грн. касового збору. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Відповідно до частини другої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Відповідно до\~статті 322 ЦК України власник, зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з пунктом 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 1992 року № 572 (зі змінами затвердженими\~постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45) власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до частини другої\~статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди. Зобов`язання\~із заподіяння\~шкоди це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Згідно з частинами першою\~статті 1166 ЦК України майнова шкода,\~завдана неправомірними\~рішеннями,\~діями чи\~бездіяльністю особистим\~немайновим правам\~фізичної або\~юридичної особи,\~а також\~шкода,\~завдана майну\~фізичної або\~юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. У частині першій\~статті 81 ЦПК України, закріплено загальне правило розподілу обов`язків з доказування, а саме кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Конкретні доказові презумпції передбачені нормами матеріального права. Так, особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини. Відповідно до частини другої\~статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги. Предметом доказування під час судового розгляду є\~факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 77 ЦПК України). Для встановлення у судовому засіданні указаних фактів досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.\~\~\~\~ Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, суд повинен всебічно і повно з`ясувати усі обставини, що складають предмет доказування, дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів, окремо та всі докази у їх сукупності, що відображається у судовому рішенні. Відхилення того чи іншого доказу, перевагу одного доказу над іншим має бути мотивованим. Факт залиття квартири, власником якої є позивач, з вини відповідача підтверджується актом від 21.03.2019 року, складеним комісією працівників ЛКП «Княже місто», яким встановлено, що залиття квартири [ADDRESS] сталося з квартири [ADDRESS] , що [ADDRESS] квартирою [ADDRESS] . Зазначений акт на підставі статей 77, 78 ЦПК України є належним і допустимим доказом, чим спростовуються відповідні посилання відповідача. Свою вину у завданні шкоди позивачу відповідач не спростував. Разом з тим суд враховує, що висновок експерта є одним із доказів, що підтверджує факт заподіяння шкоди і зазначені в ньому обставини відповідачем не спростовані. Суд установив, що згідно висновку судового експерта Бобало Т.В. від 10.03.2019 року № 25/03/19 про проведення будівельно-технічної експертизи, вартість відновлювальних робіт, що нанесені залиттям квартири [ADDRESS] становить 15 821,00 грн., послуги експерта за виготовлення висновку становлять 7 000,00 грн., та 70,00 грн. касового збору. За таких обставин, встановивши факт залиття квартири позивача, причину та розмір завданої шкоди майну, який підтверджений висновком експерта про вартість відновлювальних робіт з усунення наслідків залиття квартири, приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. Відповідач не спростував належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача, клопотання про проведення відповідних судових експертиз не заявляв та не надав інших доказів щодо розміру спричиненої позивачеві майнової шкоди, хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди. Що стосується вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, то суд вважає, що у задоволені таких слід відмовити, з огляду на наступне. Так, [PERSON] оцінює моральну шкоду, спричинену йому залиттям квартири у розмірі 5 000 грн., мотивуючи тим, що діями [PERSON] позивачу та членам сім`ї була спричинена моральна шкода, яка виразилася у тому, що внаслідок чергового затоплення та порушення звичного укладу життя вони були позбавлені звичного щоденного комфортного домашнього відпочинку, почувалися приниженими через те, що відповідач поводився зверхньо і непоступливо, відмовився вибачитися і добровільно відшкодувати завдану шкоду. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно роз`яснень п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» моральна шкода може полягати у порушені права власності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Беручи до уваги, що позивачем не була належним чином аргументована вищезазначена сума моральної шкоди та не надано належних доказів для її підтвердження, суд вбачає за доцільне відмовити в стягненні моральної шкоди на користь [PERSON] Щодо стягнення судових витрат. Згідно п.10 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Оскільки позовні вимоги суд вважає за необхідне задовольнити частково, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає на необхідне стягнути з відповідача у прибуток держави судовий збір у сумі 768,4 гривень за позовні вимоги майнового характеру.

Outcome: partial