Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Заява мотивована тим, що заявник по справі, народився [INFO] в селі Грибоєдово, Долгоруківського району, Липецької області, Росія, про що 29.11.1936 року у П.- Петрівській сільраді Долгоруківського району був вчинений актовий запис № 63. Згідно даного актового запису та повторно виданого 21 жовтня 1954 року на його підставі Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , оформлених російською мовою, моє прізвище та прізвище моїх батьків зазначене як « [PERSON] (а)» (рос.). Першим громадянським паспортом заявник був документований в 1954 році, за місцем проживання в Липецькій області. Документ був оформлений російською мовою на прізвище « [PERSON] » (рос.). По досягненні 18-ти річного віку Долгоруківським районним військоматом Липецької області 04.09.1955 року заявник був призваний на строкову військову службу до лав Радянської Армії, і проходив службу по 05.11.1958 року в м. Вінниці. Під час несення служби заявник познайомився з мешканкою м. Вінниці, з якою після демобілізації уклав шлюб у Вінницькому міському відділі ЗАГС. Одружившись, вони обрали місцем проживання нашої сім`ї м. Вінницю, де з 1959 року сили постійно і були зареєстровані. В 1989 році заявник за місцем роботи отримав ордер на вселення в квартиру [ADDRESS] , і 27.01.1989 року був в цій квартирі зареєстрований. 29 січня 1993 року виконкомом Вінницької міської ради на підставі рішення від 29.01.1993року за № 28 заявнику було видане Свідоцтво про право власності на житло, згідно якого Заявнику по справі, була передана у приватну власність займана квартира [ADDRESS] ( з 01.05.2017 року по даний час [ADDRESS] . Згідно даного документу 07.03.1993року в КП ВО ОБТІ в книзі № 94 за реєстровим № 1299/613 за заявником було зареєстроване право приватної власності на квартиру. На приватизацію квартири, на ряду з іншими документами, заявник подав паспорт громадянина СРСР, який містив анкетні данні російською мовою, в тому числі, прізвище « [PERSON] » (рос.). Однак, оформлення приватизаційних документів проводилось українською мовою, і прізвище заявника було перекладено на українську мову : « [PERSON] » замість дійсного прізвища « [PERSON] ». Своєчасно дана помилка виявлена не була, оскільки досі не створювала жодних проблем як власникові квартири. 02 серпня 2002 року Ленінським РВ УМВС України у Вінницькій області заявнику було видано паспортом громадянина України серії [NUMBER] , в якому його прізвище українською мовою зазначено як « [PERSON] », російською - [PERSON] ». В усіх особистих документах, крім документів на квартиру, прізвище заявника також зазначено українською мовою вірно - « [PERSON] ». Таким чином, виникла розбіжність в записах прізвища українською мовою « [PERSON] » в особистих документах з прізвищем « [PERSON] », за яким заявник зазначений як власник квартири в Свідоцтві про право власності на житло. В даний час, в зв`язку з віком та станом здоров`я, заявник вирішив укласти договір вічного утримання з донькою, згідно якого бажає передати їй право власності зазначену квартиру. Однак, коли заявник звернувся до нотаріуса для вирішення даного питання, була виявлена вказана розбіжність в записах прізвища між його особистими документами та документами про право власності на квартиру. Це ставить під сумнів належність заявнику Свідоцтва про право власності на житло та інших документів на квартиру. Привести у відповідність запис прізвища в Свідоцтві про право власності на житло до дійсного прізвища в позасудовому порядку неможливо, оскільки право власності пройшло реєстрацію згідно даного документу за невірним прізвищем « [PERSON] ». Тому виникла необхідність у встановленні в судовому порядку факту належності заявнику даного Свідоцтва про право власності на житло. Просить \~встановити факт\~належності мені,\~громадянину України [PERSON] , [INFO] ,\~уродженцю с.\~Грибоєдово,\~Долгоруківського району,\~Липецької області,\~ [NUMBER] ,\~проживаючому та\~зареєстрованому а\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~правовстановлюючого документу, - Свідоцтва про право власності на житло, виданого 29 січня 1993 року на підставі рішення виконкому Вінницької міської Ради народних депутатів за № 28 від 29.01.1993 року, яким посвідчено право приватної власності гр. [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , згідно якого 07.03.1993 року в КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» в книзі № 94 за реєстром № 1299/613 за [PERSON] було зареєстроване право приватної власності на дану квартиру. 26.08.2020року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. \~ \~ \~ \~В судове засідання заявник не з`явився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заяву підтримав, просив задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечував щодо задоволення заяви. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви, з наступних підстав. \~ \~ \~ \~При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що заявник по справі, народився [INFO] в селі Грибоєдово, Долгоруківського району, Липецької області, Росія, про що 29.11.1936 року у П.- Петрівській сільраді Долгоруківського району був вчинений актовий запис № 63. Згідно даного актового запису та повторно виданого 21 жовтня 1954 року на його підставі Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , оформлених російською мовою, моє прізвище та прізвище моїх батьків зазначене як « [PERSON] (а)» (рос.). Першим громадянським паспортом заявник був документований в 1954 році, за місцем проживання в Липецькій області. Документ був оформлений російською мовою на прізвище « [PERSON] » (рос.). По досягненні 18-ти річного віку Долгоруківським районним військоматом Липецької області 04.09.1955 року заявник був призваний на строкову військову службу до лав Радянської Армії, і проходив службу по 05.11.1958 року в м. Вінниці. В 1989 році заявник за місцем роботи отримав ордер на вселення в квартиру [ADDRESS] , і 27.01.1989 року був в цій квартирі зареєстрований. 29 січня 1993 року виконкомом Вінницької міської ради на підставі рішення від 29.01.1993року за № 28 заявнику було видане Свідоцтво про право власності на житло, згідно якого Заявнику по справі, була передана у приватну власність займана квартира [ADDRESS] ( з 01.05.2017 року по даний час [ADDRESS] . Згідно даного документу 07.03.1993року в КП ВО ОБТІ в книзі № 94 за реєстровим № 1299/613 за заявником було зареєстроване право приватної власності на квартиру. На приватизацію квартири, на ряду з іншими документами, заявник подав паспорт громадянина СРСР, який містив анкетні данні російською мовою, в тому числі, прізвище « [PERSON] » (рос.). Однак, оформлення приватизаційних документів проводилось українською мовою, і прізвище заявника було перекладено на українську мову : « [PERSON] » замість дійсного прізвища « [PERSON] ». 02 серпня 2002 року Ленінським РВ УМВС України у Вінницькій області заявнику було видано паспортом громадянина України серії [NUMBER] , в якому його прізвище українською мовою зазначено як « [PERSON] », російською - [PERSON] ». За змістом частини першої статті 293 ЦПК окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 12 Постанови за .М 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення факту, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Порядок видачі дубліката свідоцтва про право власності на об`єкти нерухомого майна, у разі втрати, крадіжки або пошкодження оригіналу документа та виправлення відомостей, внесених до свідоцтв на право власності помилково (далі по тексту - Порядок), затверджено рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 23.02.2017 р. №447. В силу вимог ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вказаний Порядок є обов`язковим для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. Відтак, згідно п.4.1 Порядку у разі виявлення власником нерухомого майна відомостей, що внесені до свідоцтва про право власності на нерухоме майно помилково, останній має право звернутись до\~ІШ «ВМБТІ»\~уклавши договір,\~з письмовою заявою\~про внесення\~відповідних виправлень.\~До заяви\~додається оригінал свідоцтва\~про право\~власності на\~нерухоме майно,\~а також\~оригінали документів або\~їх нотаріально\~засвідчені копії,\~що підтверджують\~невідповідність відомостей внесених\~до свідоцтва\~на право\~власності на\~нерухоме майно\~дійсності (п.4.2 Порядку). Відповідно до умов п.4.3 Порядку у разі подання власником нерухомого майна документів, визначених у пункті 4.2 та виявлення помилково внесених відомостей, органом приватизації житлового фонду територіальної громади міста Вінниці після погодження документів на відповідній комісії, готується проект рішення на затвердження виконавчим комітетом. Згідно п.4.4 та п.4.5 зазначеного Порядку на підставі рішення виконавчого комітету міської ради КП «ВМБТІ» вносить зміни до оригіналу примірника, поданого власником нерухомого майна та оригіналу примірника, що зберігається у інвентаризаційній справі об`єкта нерухомого майна з зазначенням слів «Виправленому вірить». Вказаний запис посвідчується підписом посадової особи, визначеної у пункті 2 цього рішення та скріплюється печаткою виконавчого комітету міської ради. Після внесення відповідних змін, оригінал свідоцтва на право власності на нерухоме майно, наданий власником, повертається останньому. Відповідно до умови п.4.6 Порядку не підлягають зміні відомості, внесені до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, якщо останні пов`язанні зі зміною найменування юридичної особи чи прізвища, ім`я, по-батькові фізичної особи, призначення та площ об`єкта нерухомого майна. Як виняток, відомості щодо площі об`єкта нерухомого майна можуть бути змінено за умови, якщо такі зміни підтверджуються матеріалами первинної технічної інвентаризації об`єкта нерухомого майна. Оформивши договір з КП «ВМБТІ» на виконання робіт по внесенню змін в існуючий документ на право власності та дотримавшись умов Порядку, заявник отримає результат розгляду питання внесення змін до відповідного свідоцтва. Відповідно до ст.4 ЦПК України та ст.20 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Враховуючи викладене та те, що заявником не надано доказів в підтвердження того, що орган який видав документ не має змоги внести до нього відповідне виправлення, суд прийшов до висновку що дана заява є передчасною та безпідставною, а тому не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed