Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням . Ухвалою суду від 25.03.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 10 серпня 2021 року закінчено підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду. Позивач, обгрунтовуючи позовні вимоги , вказує , що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 17.10.2018 року йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . В квартирі зареєстрованою значиться [PERSON] , колишня дружина його сина, [PERSON] , попереднього власник цієї квартири, яка тривалий час в ній не проживає. Оскільки, він є власником квартири і йому належать правомочності щодо володіння, користування і розпорядження своєю власністю, реєстрація місця проживання відповідачки в належній йому квартирі [ADDRESS] , заважає йому повноцінно користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Відповідачка не є членом його сім`ї в розумінні Сімейного кодексу України, жодних спільних/взаємних прав та обов`язків між ними не існує. Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов`язків попереднього власника до нового власника, в частині збереження права користування житлом інших осіб, що проживали з колишнім власником у випадку зміни власника. Жодних домовленостей між ним на відповідачкою стосовно збереження за ним права на проживання в квартирі [ADDRESS] після того, як дана квартира була відчужена на його користь, немає. Факт реєстрації в його квартирі особи, яка там фактично не проживає, порушує його гарантоване державою право вільно володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому майном. Зокрема, це полягає в створенні для нього додаткового матеріального навантаження у вигляді здійснення ним комунальних платежів за відсутністю особи, суттєвому ускладненні отримання субсидій та можливості вільного розпорядження належним його житлом загалом. Згідно п.9 договору купівлі-продажу квартири визначено, що сторони погодили питання, пов`язані із розрахунками за комунальні послуги та інших платежах, які стосуються відчужуваного майна , а також узгоджені питання, щодо звільнення квартири продавцем та членами його сім`ї. Однак, свої зобов`язання продавець в повному обсязі не виконав, до цього часу в квартирі залишається зареєстрованою відповідачка. Таким чином, він, як новий власник квартири , практично позбавлений права володіння, користування і розпорядження своїм майном та правом вчиняти , щодо свого майна , будь-які дії. Вважає, що оскільки право власності на квартиру [PERSON] припинилося і після укладення договору купівлі-продажу колишня дружина продавця , відповідачка по справі, в квартирі не проживає і нею не користуєся , тому вона втратила право користування цим житлом. Крім того , він, як новий власник квартири , має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права на користування та розпорядження своїм майном, тому просить суд визнати відповідачку такою , що втратила право на проживання. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов свого довірителя підтримує в повному обсязі і просить його задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, також направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнає . Суд розглядає справу у відсутності сторін . Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно договору купівлі-продажу квартири від 17.10.2018 року [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , у якій зареєстрованими значаться : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відповідачка по справі, колишня дружина продавця квартири, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 141645297 від 17.10.2018 року, довідкою про склад зареєстрованих у житловому приміщені/будинку осіб від 19.02.2019 року. Згідно договору купівлі - продажу квартири від 17.10.2018 року [PERSON] купив у [PERSON] , зі згоди дружини продавця [PERSON] , квартиру [ADDRESS] . На момент укладення договору купівлі-продажу , у квартирі залишилася зареєстрованою відповідачка [PERSON] , член сім`ї продавця, а 03.12.2018 року рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду по справі № 676/2323/18 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Вказані обставини підтверджуються обставинами, встановленими у рішенні Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 18.12.2020 року по справі №676/5488/19. Пунктом 9 договору купівлі-продажу квартири визначено, що сторони погодили питання, пов`язані із розрахунками за комунальні послуги та інших платежів, які стосуються відчужуваного майна , а також узгоджені питання, щодо звільнення квартири продавцем та членами його сім`ї. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Пункт 1 статті 8 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, який гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла, яке охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою житла. За ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1, 2 ст.317 ЦК України на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші, не заборонені законом, угоди, тому попередній власник, в тому числі його дружина, зі згоди якої було продано квартиру позивачу, втратила право користування нею, оскільки продавець та відповідачка, передала позивачу право власності на квартиру. Оскільки, [PERSON] є власником квартири і йому належать правомочності щодо володіння, користування і розпорядження своєю власністю, реєстрація місця проживання відповідачки в належній йому квартирі [ADDRESS] , заважає йому повноцінно користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Відповідачка не є членом його сім`ї в розумінні Сімейного кодексу України, жодних спільних/взаємних прав та обов`язків між ними не існує. Встановлено, що жодних домовленостей між позивачем та відповідачкою стосовно збереження за ним права на проживання в квартирі [ADDRESS] після того, як дана квартира була відчужена на його користь, немає. Факт реєстрації в квартирі позивача особи, яка там фактично не проживає, порушує його гарантоване державою право вільно володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому майном. Зокрема, це полягає в створенні для нього додаткового матеріального навантаження у вигляді здійснення ним комунальних платежів за відсутністю особи, суттєвому ускладненні отримання субсидій та можливості вільного розпорядження належним його житлом загалом. Таким чином, за змістом зазначених норм, як Коституція України так і Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод , захищає право власності на житло. Передбачаючи право власника квартири на відчуження, законом не передбачено при цьому переходу прав і обов`язків попереднього власника до нового власника, в частині збереження права користування житлом попереднім власником та членів його сім`ї, а відповідно відповідачка втрачає право на користування житлом та підлягає зняттю з реєстрації в даній квартирі. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України, ч.1 ст.405 ЦК України - члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Тобто, право члена сім`ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Тому, слід дійти до висновку, що виникнення права членів сім`ї власника будинку (квартири) користуватись цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Виникнення права членів сім`ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку, права власності на цей будинок, а відтак припинення права власності особи на будинок (квартиру) припиняє право продавця та членів його сім`ї на користування цим будинком. Отже, права членів сім`ї власника будинку на об`єкт власності є похідними від прав самого власника. Зазначені висновки не суперечать нормам ст.47 Конституції України, ст. 9 ЖК України, ст. 311 ЦК України, враховуючи, що право на житло (користування ним, усунення перешкод у користуванні ним) підлягає захисту лише у випадку порушення прав особи. Таким чином, з припиненням права власності особи (попереднього власника) на жиле приміщення, він та члени його сім`ї також втрачають право користування цим приміщенням і підлягають виселенню за позовом нового власника. Відповідно до абзацу 6 ст.3 Закону України від 11.12.2003 року №1382-ІУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документу про місце проживання або місце перебування із зазначеним адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Враховуючи те, що [PERSON] не являється членом сім`ї нового [PERSON] , не проживає у будинку нового власника, тому відповідачка втратила право на житло, крім того, позовні вимоги визнані відповідачкою, тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 311,317, 391 ЦК України, ст.ст. 9, 150, 156 ЖК України,

Outcome: approved