Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду із позовною заявою до [PERSON] про позбавлення особи права користування житловим приміщенням, третя особа - [PERSON]. В обґрунтування заявлених вимог позивач [PERSON] зазначає, що він та його дружина - третя особа [PERSON] є співвласниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], в якій зареєстрований їх син відповідач [PERSON], який з 2015 року не проживає за даною адресою. Наразі відповідач проживає взагалі за межами України. Позивач просить постановити рішення, яким позбавити відповідача права користування житловим приміщенням з тих підстав, що відповідач не проживає тривалий час у вказаній квартирі і добровільно з реєстраційного обліку не знімається. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі. Пояснив, що він та його дружина [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS]. У квартирі зареєстровані: він, його онука [PERSON], його син відповідач [PERSON], фактично проживають: він, його онука [PERSON] та його дружина третя особа [PERSON], яка зареєстрована в [INFO]. Відповідач [PERSON] з 2015 року у квартирі не проживає, проживає за межами України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. У судовому засіданні третя особа [PERSON]\~проти задоволення\~позовних вимог\~не заперечувала.\~Пояснила,\~що вона\~та її\~чоловік -\~позивач [PERSON]\~є співвласниками квартири [ADDRESS]. Також вона є власником квартири [ADDRESS]. У квартирі № 6 проживають вона з чоловіком та їх онука [PERSON], також зареєстрований ще їх син відповідач [PERSON], який з 2015 року у квартирі не проживає, а проживає за межами України. На підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про день,\~час та\~місце розгляду\~справи, про причину\~неявки в\~судове засідання\~суд не\~повідомив, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача [PERSON] У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він сусід позивача [PERSON] та третьої особи [PERSON]В, які проживають за адресою: [INFO]. Йому відомо, що у [PERSON] є син, який за вказаною адресою не проживає, якого він не бачив вже 4-5 років. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона сусідка позивача [PERSON] та третьої особи [PERSON]В, які проживають за адресою: [INFO]. Їй відомо, що у [PERSON] є син, який за вказаною адресою не проживає, якого вона не бачила вже 5-6 років. Також їй відомо, що їх син проживає у Російській Федерації. Вислухавши позивача, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідач [PERSON], позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] були співвласниками квартири № 6, розташованої за адресою: будинок № 35 по проспекту Хіміків, м. Сєвєродонецьк, Луганської області, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно з розпорядженням (наказом) від 04 грудня 2000 року № 380. Згідно з договором дарування квартири від 29.06.2017 року, посвідченим приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 729, [PERSON] подарував 1/3 частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], [PERSON]. Згідно з довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 25.07.2018 року № 30113 від 25.07.2018 року, за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], [INFO], його син - [PERSON], [INFO], та його онука [PERSON], [INFO]. Як вбачається з акту про встановлення факту проживання/не проживання № 965 від 26.07.2018 року, затвердженого директором КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька», в квартирі за адресою: [ADDRESS], проживають [PERSON] та [PERSON], окрім них з 2015 року ніхто не проживає. Таким чином,\~з досліджених\~в судовому\~засіданні фактичних\~обставин справи\~судом встановлено,\~що спір\~між сторонами\~виник з приводу\~захисту позивачем\~свого права\~власності,\~а саме\~права користування\~та розпорядження\~житловим приміщенням. Вказані правовідносини регулюються нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України та Цивільного кодексу України. Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до\~ст.\~7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні»\~зняття з\~реєстрації місця\~проживання особи\~здійснюється на\~підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням. Таким чином, враховуючи, що відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає з 2015 року без поважних причин, тобто більше одного року, суд вважає, що досліджені судом докази, свідчать про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову [PERSON] про позбавлення [PERSON] права користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору № 14 від 30.07.2018 у сумі 704, 80 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved