Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Манявської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області, третьою особою на стороні відповідача заявлена [PERSON] В позовних вимогах позивач поставив питання про визнання незаконним і скасування рішення сесії Манявської сільської ради від 05.12.2010 року щодо розгляду заяви [PERSON] про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки в селі Манява по вул. Черемшини. Заявлені вимоги позивач обґрунтував тим, що в січні 2014 року, у процесі розгляду цивільної справи за його позовом до Манявської сільської ради про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради від 30.06.2013 року, яким йому відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул..Черемшини в с.Манява довідався, що сесія сільської ради рішенням від 05.12.2010 року надала дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення тієї ж земельної ділянки, яку він хотів одержати його колишній невістці [PERSON] В своєму рішенні сесія Манявської сільської ради посилається на рішення Богородчанського районного суду від 17.02.2010 року про поділ домоволодіння [ADDRESS] між подружжям [PERSON] та [PERSON] та схему розподілу земельної ділянки домоволодіння. Однак, в резолютивній частині згаданого рішення не вказано конкретне місцезнаходження земельної ділянки, що має бути виділена [PERSON] для обслуговування належної їй частини домоволодіння, не визначено межі ділянки, а також не вказано, кому на момент постановлення рішення належала земельна ділянка. В дійсності користувачем земельної ділянки на якій побудоване згадане домоволодіння являється він (позивач [PERSON]), оскільки вказана ділянка площею 0,10 згідно погосподарських книг рахувалась за ним до 1995 року, а рішенням сесії Манявської сільської ради від 30.01.1996 року виділена йому для перебудови житлового будинку. Забудівником житлового будинку, поділеного між [PERSON] та [PERSON] являється він. Не будучи залученим до розгляду справи про поділ майна між подружжям [PERSON] та [PERSON] вважає свої права порушеними. Оскільки він вважає себе законним користувачем земельної ділянки, на частину якої, площею 434 кв.м., надано сільською радою дозвіл на складання проекту землеустрою, то вказане рішення порушує його право користування земельною ділянкою. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав з викладених у заяві підстав. Представник відповідача сільський голова с.Манява Рудько В.Д. в судовому засіданні заявлені вимоги не визнав. Вказав, що в дійсності має місце спір між колишнім подружжям [PERSON] та [PERSON] з приводу поділу збудованого ними домоволодіння. Оскільки рішенням суду житловий будинок поділено між ними в натурі і визначено порядок користування земельною ділянкою, яка була відведена під будівництво цього домоволодіння, то сесія сільської ради своїм рішенням від 05.12.2010 року дала дозвіл [PERSON] на складання проекту землеустрою щодо частини ділянки площею 434 кв.м. з метою подальшої її безоплатної приватизації. Вимоги позивача вважає безпідставними. Дійсно до 1996 року вказаною ділянкою фактично користувався [PERSON], однак з 1996 року вказана ділянка передана під будівництво його синові [PERSON] Третя особа на стороні відповідача [PERSON] заявлені вимоги не визнала. Вказала, що сільською радою прийнято законне рішення, яким надано їй дозвіл на складання проекту землеустрою на частину ділянки, яка необхідна для обслуговування належної їй частини домоволодіння, що поділена судом між нею та колишнім чоловіком [PERSON] Жодні права [PERSON] прийнятим рішенням не порушені, оскільки вказана ділянка з 1996 року законно і відкрито використовувалась їх подружжям для будівництва житлового будинку. В 2008 році [PERSON] приватизував усі ділянки, які перебували нього в користуванні і між ділянкою, про яку йде спір та господарством [PERSON] встановлена межа. Спірною ділянкою [PERSON] до 1996 року користувався буз будь-яких правових підстав, оскільки в погосподарських книгах за 1995 рік за ним числилось всього 0,35 га, згодом додано ще 0,25 га, а приватизовано в 2008 році всього 1,4726 га. Просила в позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які подані у розпорядження суду, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що на підставі рішення Манявської сільської ради від 05.12.2010 року [PERSON] надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в с.Манява по вул. Черемшини площею 434 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Вказане рішення прийняте з урахуванням рішення Богородчанського районного суду від 17.02.2010 року, яким поділено в натурі житловий будинок в [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] За цим же рішенням розподілено між сторонами земельну ділянку, яка відведена під забудову за визначеною експертом схемою. Доводи позивача про те, що він є законним користувачем спірної земельної ділянки уже були предметом судового розгляду і перевірені судом при розгляді апеляційної скарги [PERSON] на рішення Богородчанського районного суду від 17.02.2010 року. Вказані доводи визнані безпідставними, про що постановлена ухвала апеляційного суду Івано-Франківської області від 17.07.2012 року, якою апеляційна скарга [PERSON] відхилена. [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,2095 га, яка розташована у [ADDRESS], що підтверджується Державним актом від 08.10.2008 року. Відповідно до зазначеного Державного акту суміжним користувачем [PERSON] є [PERSON] Правових підстав визнавати [PERSON] землекористувачем ділянки про яку він вказує - немає. Рішенням Богородчанського районного суду від 21.01.2014 року, яке залишено в силі відповідно до ухвали апеляційного суду Івано-Франківської області від 26.02.2014 року, відмовлено в позові [PERSON] до Манявської сільської ради з приводу визнання незаконним та скасування рішення сільської ради від 30.06.2013 року яким йому відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,10 га під (цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до досліджених доказів, суд прийшов до висновку, що жодні права позивача прийняттям оскаржуваного рішення сесії сільської ради від 05.12.2010 року не порушені. Таким чином, жодних підстав для задоволення позовних вимог позивача немає.

Outcome: dismissed