Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з зазначеним позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя (а.с. 2-7), посилаючись на наступні обставини. 04.08.2010 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб, під час якого ними було придбано об`єкт нерухомого майна, а саме 19/25 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та приватизовані земельні ділянки площею 0,0194 га, 0,0345 га та 0,0209 гектарів, що розташовані за адресою [ADDRESS] . Право власності на 19/25 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та приватизовані земельні ділянки площею 0,0194 га, 0,0345 га та 0,0209 гектарів, що розташовані за адресою [ADDRESS] , було зареєстровано за відповідачем [PERSON] по взаємній згоді. На підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.06.2020 року шлюб між ними було розірвано, однак згоди щодо добровільного розподілу їхнього спільного майна між ними не досягнуто. Вважає, що 19/25 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та приватизовані земельні ділянки площею 0,0194 га, 0,0345 га та 0,0209 гектарів, що розташовані за адресою [ADDRESS] , придбані у період іх з відповідачем шлюбу, є спільною сумісною власністю подружжя, а тому підлягає поділу між ними. Враховуючи викладене, просить поділити спільне майно подружжя та визнати за ним право власності на 19/50 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на 1/2 частину приватизованої земельної ділянки площею 0,0194 га, на 1/2 частину приватизованої земельної ділянки площею 0,0345 га та на 1/2 частину приватизованої земельної ділянки площею 0,0209 га, що розташовані за адресою [ADDRESS] . Ухвалою судді від 22.10.2021 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву (а.с. 30-31). Ухвалою судді від 18.11.2020 року задоволено самовідвід судді, вказану цивільну справу передано на розгляд іншому судді, який визначається у порядку , встановленому ст. 33 ЦПК України (а.с. 45). Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.11.2020 року, вказану справу розподілено на суддю Рунчеву О. В. (а.с. 46). Ухвалою судді від 28.12.2020 року цивільну справу прийнято в своє провадження, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 49). У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] , кожен окремо, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Відповідно до ч.1ст. 4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно доч.1\~ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Згідно зіч.1\~ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Згідно ч.ч. 1-4\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до ч.ч. 1-3\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Зазначені норми процесуального права узгоджуються і з положеннями\~статті 20 ЦК України, згідно якої право на захист особа здійснює на свій розсуд. Згідно ч.1\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.6\~ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.08.2010 року, який рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.06.2020 року було розірвано (а.с. 8). Між сторонами виникли спірні правовідносини стосовно поділу майна, що було набуте ними у шлюбі. Згідно копії договору купівлі-продажу від 17.05.2016 року, посвідченого Апальковим Є.В., державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 2-569, [PERSON] 19/25 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та приватизовані земельні ділянки площею 0,0194 га, 0,0345 га та 0,0209 гектарів, що розташовані за адресою [ADDRESS] (а.с. 13-15). Згідно копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, № 145053491 від 13.11.2018 року право власності на 19/25 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] зареєстровано на праві спільної часткової всласності за [PERSON] ; приватизовані земельні ділянки площею 0,0194 га, 0,0345 га та 0,0209 гектарів, що розташовані за адресою [ADDRESS] зареєстровані на праві приватної власності за [PERSON] (а.с. 9-11). Згідно ч.1\~ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч.1\~ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч.1\~ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч.1,2\~ст.71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що 19/25 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та приватизовані земельні ділянки площею 0,0194 га, 0,0345 га та 0,0209 гектарів, що розташовані за адресою [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки були придбана у період шлюбу. А тому незалежно від того, що спірне нерухоме майно було зареєстроване на ім`я відповідача [PERSON] , воно належить сторонам у рівних частках. Таким чином, суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved