Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Роздільнянської міської ради , [PERSON], в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення виконкому Роздільнянської міської ради від №14 від 25.02.2005 року , яким визнано за відповідачем [PERSON] одноособово право власності на житловий будинок по [ADDRESS], який є їх спільною сумісною власністю і побудований в період перебування у шлюбі. Також просив визнати недійсним свідоцтво про право власності на вказаний будинок від 28.03.2005 року , видане Роздільнянською міською радою на ім»я [PERSON] Також по справі просив визнати за ним право власності на ? частину спірного будинку як частку у спільному майні подружжя. )а.с.2) Ухвалою суду від із числа третіх осіб виключено прокуратуру Роздільнянського району Одеської області. Ухвалою суду від 30 січня 2014 року провадження по справі в частині позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на ? частину будинку закрито. Відповідачі [PERSON], Роздільнянська міська рада позов не визнали. Третя особа - комунальне підприємство спільної власності територіальних громад Роздільнянського району «БТІ» просили справу слухати без їх участі.(а.с.40) В судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали . Суду пояснили , що дійсно [PERSON] належав будинок по [ADDRESS], який вона придбала до шлюбу з позивачем . В 1987 році він вступив в шлюб з [PERSON] і вони разом за час спільного проживання збудували за вказаною адресою новий будинок замість землянки. Саме він займався оформлення документів на будівництво і на його ім»я було видано дозвіл на будівництво і виготовлено після закінчення будівництва технічний паспорт. Однак в порушення вимог законодавства Роздільнянська міська рада видала свідоцтво про право власності на новий будинок в 2005 році на ім»я [PERSON], яка приховала, що цей будинок є спільною сумісною власністю подружжя. Тому просив суд визнати незаконним рішення виконкому Роздільнянської міської ради від 25.02.2005 року №14 в частині визнання за [PERSON] права власності на будинок по [ADDRESS] та визнати недійсним видане на підставі рішення виконкому свідоцтво про право власності на будинок. [PERSON] заперечувала проти задоволення позову, так як даний будинок визнано її власністю. Позивач звертався до суду про визнання права власності на ? частину будинку і визнання будинку спільною сумісною власністю подружжя і йому було відмовлено в задоволенні позовних вимог. Попередні судові рішення набрали законної сили , а тому будинок за адресою по [ADDRESS] є її особистою власністю, придбаний нею до шлюбу , перебудований нею і зданий в експлуатацію. Земельна ділянка під будинком перебувала в її користуванні, а тому міська рада законно видала їй свідоцтво про право власності на будинок. Представник Роздільнянської міської ради також заперечував проти задоволення позову [PERSON] , так як вважають, що свідоцтво про право власності на будинок було видано [PERSON] законно , так як вона надала всі необхідні для цього документи. Крім цього закон не забороняє оформляти право власності на нерухоме майно на одного із подружжя. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, вивчивши матеріали справи і давши оцінку обґрунтованості заявлених вимог, прийшов до висновку , що в позові [PERSON] до відповідачів належить відмовити виходячи з наступного. 30.03.1983 року , перебуваючи в шлюбі з [PERSON] , [PERSON] придбала за договором купівлі-продажу глиняний житловий будинок в [ADDRESS] та розпочала на цій ділянці будівництво житлового будинку. (а.с.63) В 1987 році [PERSON] та [PERSON] шлюб розірвали (а.с.64), а 23 липня 1988 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] Відповідно до ст. 57 ч.1 п.1 СК України майно, набуте чоловіком, дружиною до шлюбу, є його особистою приватною власністю . Таким чином спірний будинок був особистою власністю [PERSON], так як був придбаний до укладення шлюбу з [PERSON] 24 лютого 2005 року за рішенням суду , яке набрало законної сили 26.03.2005 року , шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішенням виконкому Роздільнянської міської ради №14 від 25.02.2005 року визнано право власності на житловий будинок по [ADDRESS] за [PERSON] та їй було видано свідоцтво про право власності на домоволодіння 28.03.2005 року. (а.с.85,87) Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Згідно ч.2 ст.377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю споруду, переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені . Порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно на той період визначався Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року зі змінами та доповненнями, згідно п.6 якого оформлення права власності на об»єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади , органами місцевого самоврядування фізичним особам на новозбудовані , перебудовані або реконструйовані об»єкти нерухомого майна за наявності акта про право власності на землю або рішення щодо відведення земельної ділянки для цієї мети та за наявності акта комісії про прийняття об»єкта та введення його в експлуатацію. Із наданих суду Роздільнянською міською радою матеріалів справи, на підставі яких було прийнято рішення про визнання права власності на будинок [PERSON], встановлено, що дане рішення було прийнято на підставі наданих [PERSON] наступних документів: технічного паспорту на будинок, виготовленого Роздільнянським БТІ 15.02.2005 року на її ім»я (а.с.88): акту від 25.02.2005 року про прийом та введення в експлуатацію будинку по [ADDRESS] від 25.02.2005 року виданого на ім»я [PERSON], як забудовника (а.с.89). Крім цього в користуванні [PERSON] з 1983 року після придбання нею будинку перебувала земельна ділянка за вказаною адресою, що підтверджувалось наданим договором купівлі-продажу будинку. Таким чином [PERSON] було надано всі необхідні документи для визнання за нею права власності на новостворене майно. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. В судовому засіданні [PERSON] не довів , що за вказаною адресою по [ADDRESS] саме він був забудовником нового будинку. Так судом встановлено, що [PERSON] земельна ділянка під будівництво житлового будинку Роздільнянською міьською радою за вказаною адресою не надавалась. Отримання лише дозволу на будівництво житлового будинку , про що свідчить архівний витяг із рішення Роздільнянської міської ради №36 від 06.04.1989 року (а.с.20) та виготовлення технічного паспорту на будинок (а.с.133) недостатньо для отримання прав забудовника житлового будинку. Крім цього ні позивач, не його представник в судовому засіданні не вказали матеріальних норм права, які були порушені Роздільнянською міською радою при винесенні рішення про визнання права власності на будинок за [PERSON] Тому суд вважає, що приймаючи рішення про визнання права власності на будинок по [ADDRESS] за [PERSON] , Роздільнянська міська рада діяла в межах наданих їй законом повноважень та на підставі діючого на той час законодавства, яке регулювало порядок оформлення прав на нерухоме майно, а тому підстав для скасування рішення ради як незаконного та задоволення вимог про визнання недійсним свідоцтва про право власності від 28.03.2005 року про визнання права власності на будинок по [ADDRESS] за [PERSON] судом не встановлено. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині , чоловікові на праві спільної сумісної власності . Таким чином лише набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності подружжя , лише у цьому випадку ні чоловік , ні дружини не повинні доводити наявність права спільної сумісної власності у всіх інших випадках дані обставини доводяться . Якщо майно придбане під час шлюбу , то реєстрація прав на нього лише на ім»я одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності. Відповідно до вищевказаних норм законодавства , оскільки будинок по [ADDRESS] був придбаний згідно документів щодо реєстрації нерухомого майна не в період шлюбу, а був зареєстрований на ім»я [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу будинку від 30.03.1983 року,(а.с.62), то [PERSON] мав право доводити в суді, що вищевказаний будинок є спільною сумісною власністю подружжя . Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15 травня 2012 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на ? частину будинку по [ADDRESS] та про надання її у володіння та користування відмовлено . Дане рішення суду набрало законної сили. (а.с.26). Тому підстав для зміни правовстановлюючих документів [PERSON] судом також не встановлено, так як вона визнана одноособовим власником вказано нерухомого майна. Встановлені судом по справі фактичні обставини дають суду підстави для відмови в позові [PERSON]

Outcome: dismissed