Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на обставини про те, що 05 жовтня 2009 року за договором позики коштів, посвідченим секретарем Васильківської сільської ради Шполянського району Черкаської області, ним було передано, а [PERSON] отримано грошові кошти в сумі 6500 грн. строком на три місяці. Щомісячний розмір процентів по отриманих коштах становив 5%, які відповідач зобов»язана була сплачувати не пізніше 5 числа наступного місяця. Проте в обумовлений строк відповідач сплату коштів не проводила, проценти за користування грошима не сплачувала. За змістом укладеного договору строк повернення позики може бути продовжений за згодою сторін. Ним запропоновано відповідачці відстрочити погашення основного боргу та розстрочити погашення процентів за користування позикою шляхом отримання орендної плати за використання земельної ділянки, яка належить їй на праві власності. Дана домовленість оформлена в нотаріальному порядку. На виконання домовленості отримував належну відповідачу орендну плату включно за 2014 рік, проте вона не покрила розміру заборгованості. Просив стягнути заборгованість за договором позики у розмірі 53718,96 грн. та звернувся до суду за захистом порушених прав та інтересів. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги збільшив і просив стягнути з відповідача суму боргу 93052,36 грн., де : 53718,96 грн. - сума основного боргу, в тому числі 6 500 грн. - тіло основного кредиту; 32231,38 грн. сума нарахованих відсотків; 7102,02 збитки від знецінення грошових коштів, а також судові витрати у розмірі 991,51 грн. пов»язані із сплатою судового збору. Відповідач [PERSON] до суду не з»явилася, 12 квітня 2016 року за вх.№1826 надіслала заяву, посвідчену секретарем виконкому Васильківської сільської ради Шполянського району Черкаської області 06 квітня 2016 року про визнання позову, просила розглянути справу у її відсутність, вказавши, що заявлений в позовній заяві загальний борг з врахуванням уточненої позовної заяви, спосіб нарахування відсотків було з нею обумовлено позивачем після того як вона порушила умови договору позики, при цьому просить врахувати, що визначена між нею та позивачем сума боргу відповідає її інтересам, так як є меншою від обумовлених процентів та штрафних санкцій передбачених договором. Суд, заслухавши пояснення позивача, враховуючи зміст заяви відповідача про визнання позову,вивчивши та дослідивши наявні у матеріалах справи докази, вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення, остільки сторона позивача, довела свої позовні вимоги, що є її обовязком відповідно до засад змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України, з врахуванням того, що судом було створено всі умови для змагального процесу та розяснено позивачу, відповідачу їх права, обовязки, які передбачені цивільно-процесуальним законодавством держави. Із матеріалів цивільної справи вбачається, що згідно договору позики коштів від 05 жовтня 2009 року, посвідченого секретарем Васильківської сільської ради Шполянського району Черкаської області, позивач передав, а відповідачка отримала грошові кошти в сумі 6500 грн. строком на три місяці (а.с.7). Відповідно до п.2.2 договору позики коштів, щомісячний розмір процентів складає 5%, від розміру позики. У п.2.3 вищезазначеного договору вказано, що сплата процентів здійснюється щомісячно у готівковій формі, не пізніше 5 числа наступного місяця. Згідно п.2.4 договору позики коштів нарахування та сплата процентів здійснюється позичальником самостійно без окремої вимоги позикодавця. Відповідно до п.3.2 договору, строк надання позики може бути продовжений за згодою сторін. У п.п.5.4 та 5.5. договору зазначено, що при порушенні позичальником строку повернення позики він повинен сплатити позикодавцю пеню в розмірі 10% від розміру позики за кожний день прострочення повернення позики, при цьому пеня на проценти не нараховуються, а при порушенні позичальником строку сплати процентів більше, ніж на один місяць, він зобов»язаний достроково повернути позикодавцю позику у повному обсязі, а також сплатити на поточний рахунок позикодавця штраф у розмірі 10% від розміру позики. Відповідачка згідно умов договору позики коштів сама взяла на себе зобов'язання відповідати по своїм зобов'язанням і нести відповідальність перед позивачем у повному обсязі цих зобов'язань, включаючи сплату основного боргу за договором, нарахованих відсотків за користування, збитків від знецінення грошових коштів. Відповідно до довіреності від 06 листопада 2009 року, відповідачка уповноважила позивача користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою №782 розміром 2,12 га, що знаходиться в межах Васильківської сільської ради Шполянського району Черкаської області, яка належить їй на праві власності на підставі Державного Акту на право приватної власності на землю Серії І-ЧР №044729, виданого Шполянською районною радою народних депутатів Черкаської області 24 березня 2002 року, актовий запис №779 (а.с.9). Дана домовленість оформлена в нотаріальному порядку. Як вбачається з пояснень позивача, ним було запропоновано відповідачці відстрочити погашення основного боргу та розстрочити погашення процентів за користування позикою шляхом отримання орендної плати за використання вищезазначеної земельної ділянки. Орендна плата, яку отримував позивач включно по 2014 рік, не покрила розміру заборгованості. Відповідно до постанови відділу Державної Виконавчої Служби Шполянського районного Управління юстиції про арешт коштів боржника від 21 липня 2015 року, на підставі виконавчого листа №2/710/131/2014 та рішення суду, виданого Шполянським районним судом Черкаської області, накладено арешт на кошти, що належать боржнику [PERSON], а саме орендна плата 3% з розрахунку від проіндексованої грошової нормативної оцінки земельної ділянки за поточний рік (а.с.6). Під час розгляду справи в суді позивач подав заяву про доповнення та уточнення позовних вимог з тих підстав, що згідно до порядку виплати орендної плати, яка виплачується раз на рік, погашення процентів за договором позики відбувається в кінці року, а з врахуванням, що календарний рік закінчився, орендна плата за 2015 рік не отримувалась, оскільки відділом Державної Виконавчої Служби Шполянського районного Управління юстиції було накладено арешт на кошти боржника, відповідачки по справі, а тому: нарахована сума процентів складає 32 231,38 грн., збитки від знецінення грошових коштів 7 102,02 грн. та враховуючи суму основного боргу 53718, 96 грн., в тому числі тіло основного боргу 6500 грн., загальна сума боргу становить 93052,36 грн.. Судові витрати, згідно квитанції № 68 від 23 грудня 2015 року в сумі 551,80 грн. та квитанції №62 від 11 січня 2016 року в сумі 443,71 грн., складають 995,51 грн. (а.с.1,13). Відповідно до загальних положень цивільно-процесуального законодавства, суд повинен зясувати обставини, які повязані саме з предметом спору, встановити характер правовідносин, зумовлених фактами, що мають місце, та правові норми, якими врегульовані ці правовідносини (ст. 214 ЦПК України). При цьому, факти та підстави позову, які підведені під гіпотезу певної норми матеріального права, вказують на юридичну природу спірних правовідносин, що являється предметом позову. Предметом вимоги позивача є порушення відповідачем у справі вимог ст.ст.509, 526,530,527,610,611,1046,1047,1048,1049 ЦК України та відшкодування понесених судових витрат передбачених ст.79, ст.88 ЦПК України. Правові відносини, які склалися між позивачем та відповідачем, на думку суду, підпадають під вид цивільно-правових відносин зобов»язання і є зобов'язальними та регулюються нормами ЦК України. Як передбачено ст. 627 ЦК України (в редакції, що діяла на час виниклих правовідносин), відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір позики визначені главою 71 Цивільного Кодексу України. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ст. ст. 509, 526 Цивільного Кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Зобовязання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобовязані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ст. 530 ЦК України. За договором позики одна сторона (позичальник) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками ст. 1046 ЦК України. Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В даному випадку істотними умовами є сума боргу та строки повернення, що і порушив позичальник, відповідач по справі. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України ст. 1050 ЦК України. Судом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що 05 жовтня 2009 року за договором позики коштів, посвідченим секретарем Васильківської сільської ради Шполянського району Черкаської області, відповідачкою [PERSON] отримано грошові кошти в сумі 6500 грн. строком на три місяці з щомісячним розміром процентів, що становив 5%, які відповідачка зобов»язана була сплачувати не пізніше 5 числа наступного місяця, але сплату коштів не проводила, проценти за користування грошима не сплачувала. Із досліджених у справі доказів, в тому числі договору позики коштів від 05 жовтня 2009 року, яка є за своєю правовою природою борговим документом, встановлено наступне. Факт укладення договору позики сторонами визнаний, як і сама підстава та зміст виникнення зобов»язання. Виконання зобов»язання обумовлене сторонами і не заперечується. Добровільність сторін щодо написання договору позики коштів, як і їх волевиявлення, встановлені виключно із даних позивачем пояснень суду та дослідженої в судовому засіданні заяви відповідачки про визнання позову. Предмет зобов»язання, із пояснень сторін, відповідає дійсним обставинам у справі, які досліджені судом. Таким чином, у суді з достовірністю встановлено, що між сторонами відбулося укладення зобовязання /договір позики/, що підтверджується договором позики коштів від 05 жовтня 2009 року та вказує на те, що відповідачка має борг перед позивачем [PERSON], який підлягає стягненню за рішенням суду, і при цьому не виконує взятих на себе зобовязань, і не повертає кошти, та станом на час розгляду справи в суді борг є неповернутим, тому й приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача грошових коштів, згідно вказаного вище договору з урахуванням: суми основного боргу, суми нарахованих відсотків, тіла основного боргу, збитків від знецінення грошових коштів та судових витрат. При обрахунку суми боргу, суд виходить із розміру позовних вимог позивача і стягує заборгованість. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи те, що у звязку із розглядом справи в суді позивач, поніс судові витрати в розмірі 995,51 грн. а саме, сплатив судовий збір (а.с.1,13), суд задовольняє дані вимоги, на користь позивача, згідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, так як, вважає їх пропорційними та підтвердженими у відповідності із цивільнопроцесуальним законодавством України. Позов підтверджується: копією паспорта [PERSON], копією договору позики коштів від 05 жовтня 2009 року, копією довіреності від 06 листопада 2009 року, розрахунком платежів за позикою, копією розрахунків збитків від інфляції. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved