Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із заявою, в якій просить встановити факт належності йому державного акту на право власності на земельну ділянку від 20.05.2002 року серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 133, який виданий на ім'я «[PERSON]». Обгрунтовуючи вимоги заявник зазначає, що починаючи з 03.03.1992 р. і по 27.01.2000 р. він працював трактористом МТМ та був членом КСП «Веселе». Вказане підтверджується трудовою книжкою від 16.11.1985 р. серії [NUMBER]. Рішенням Таврійської сільської ради Веселівського району Запорізької області від 28.12.2001 р. № 2 йому було виділено в натурі (на місцевості) і передано у приватну власність земельну ділянку у розмірі частки (паю), загальним розміром 9,1792 га, яка розташована на території ДП № 22; п. 146 КСП «Веселе» Таврійської сільської ради Веселівського району Запорізької області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На підставі вищевказаного рішення був оформлений та виданий державний акт на право власності на земельну ділянку від 20.05.2002 р. серії [NUMBER], зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 133. При складанні Додатку до Рішення Таврійської сільської ради Веселівського району Запорізької області від 28.12.2001 р. № 2 була допущенна помилка в прізвищі (невірно перекладено з російської мови), що призвело до зазначення у державному акті на право приватної власності на землю неправильного прізвища і тягне за собою неможливість здійснення повного розпорядження земельною часткою (паєм). Замість його прізвища за паспортом та свідоцтвом про народження, свідоцтвом про укладення шлюбу - «[PERSON]» у державному акті на право власності на земельну ділянку від 20.05.2002 р. серії [NUMBER] зазначено - «[PERSON]». Маючи намір передати в користування в установленому законом порядку належну йому земельну ділянку, він зайнявся підготовкою пакету необхідних документів. У процесі підготовки документів було встановлено, що в зазначеному правовстановлюючому документі помилково вказано його прізвище «[PERSON]» замість «[PERSON]». Згідно до п.п. 2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельним ресурсам від 04.05.1999 р., який діяв на час оформлення акту, виправлення орфографічних або технічних помилок у державному акті не допускається, а усунути помилку можна лише шляхом видачі нового державного акту за заявою землевласника. На сьогоднішній день видача державних актів на право власності на земельну ділянку діючим законодавством взагалі не передбачена. Враховуючи вищевикладене, іншого шляху підтвердження належності державного акту на право приватної власності на землю, окрім звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення немає. [PERSON] у судове засідання не з'явився, але в наданій заяві вимоги підтримує повністю, просить розглянути справу без його участі, судові витрати залишити за заявником. Заінтересована особа - Таврійська сільська рада Веселівського району Запорізької області на адресу суду надіслала листа, у якому просить суд справу розглянути без їхньої участі. Проти задоволення вимог заявника не заперечують. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін тому можливо розглянути справу по суті у відсутності сторін по наявним у справі доказам, відповідно до вимог ст.ст. 158, 169 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які посилається [PERSON] як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення заяви, так як факт належності правовстановлюючого документу підтверджується наступними доказами : - паспортом громадянина України серії [NUMBER] виданий Веселівським РВ УМВСУкраїни в Запорізькій області 21.06.1998 р. (а.с.4-5); - ідентифікаційним номером [NUMBER] (а.с.5) ; - копія державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] (а.с.6-7); - копією трудової книжки серія [NUMBER] (а.с.8-9); - копією свідоцтва про восьмирічну освіту [NUMBER] (а.с. 10) ; - копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] (а.с.11); - копією свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с.12) - копією інформації ДЗК (а.с.5); - копією довідки від 03.11.2017 р. № 917 (а.с.13); - копією списку власників (а.с.14-15). У суду немає підстав ставити під сумнів надані докази заявником. Згідно із ч. 1 ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України справи про встановлення юридичних фактів, які безпосередньо не породжують цивільних прав, але від яких залежить виникнення, зміна, або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначений інший порядок їх встановлення, розглядаються в порядку окремого провадження (п. 5, ч. 2 та п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України). При розгляді справи в порядку окремого провадження спір про цивільне право не виникав. Встановлення факту належності правовстановлюючого документа має для [PERSON] юридичне значення, так як дозволяє йому реалізувати право на власність, тому на підставі викладеного та

Outcome: approved