Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з вказаним позовом і свої вимоги мотивує тим, що працював у відповідача та 20.06.2018 р. звільнився з роботи за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію ст. 38 КЗпП України. При звільненні з ним не був проведений остаточний розрахунок по заробітній платі. Відповідач заборгував йому 12 173,10 грн. Зазначає, що з дня його звільнення відповідач не виплатив заробітну плату, тому повинен виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку, починаючи з 21.06.2018 р. Станом на 11.11.2019 р. строк затримки розрахунку становить 346 робочих днів. Розмір його середньоденної заробітної плати становить 192,57 грн., сума середньої заробітної плати за період затримки розрахунку при звільненні станом на 11.11.2019 р. становить 66 629,22 грн. Просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 12 173,10 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні виходячи з суми середньоденної заробітної плати у розмірі 192,57 грн. 20 000,00 грн - моральної шкоди Ухвалою суду від 14.11.2019 р. у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 06.12.2019 р. відповідачем надано відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що сума заборгованості по заробітній платі, що підлягає сплаті позивачу становить 12173,10 грн. Середньоденна заробітна плата на день звільнення позивача складала 192,57 грн. Вказано, що позовні вимоги визнають в повному обсязі та просять задовільнити їх. 28.12.2019 р. позивач надав відповідь на відзив відповідача в якій він вказав, зважаючи на те, що йому не виплачувалася умисно заробітна плата, а також при звільненні не здійснено остаточний розрахунок, описана ситуація, в своїй сукупності, є фактичним грубим порушенням трудових прав позивача, суттєво вплинуло на конституційні права позивача і тому призвело до його моральних страждань шляхом постійних переживань та перебуванням у стресовій ситуації. Невиплата заробітної плати призвела також до втрати ним нормальних життєвих зв`язків з друзями та колегами через відсутність коштів для пересування по місту. Враховуючи викладене просить задоволити позовні вимоги в повному обсязі. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено такі обставини. Позивач перебував у трудових відносинах з АТ «Завод «Маяк», звільнений з 20.06.2018 р. за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію на підставі ст. 38 КЗпП України. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України). Судом встановлено, що в день звільнення позивача, АТ «Завод «Маяк» не виплатило належних звільненому працівникові суми у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України. Згідно довідки АТ «Завод «Маяк» № 1193/700 від 06.11.2019 р. заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] становить: 12173 грн. 10 коп. (а.с. 11). Вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Період затримки розрахунку при звільненні позивачу на дату ухвалення даного рішення, тобто з 21.06.2018 року по 17.02.2020 року становить 395 робочих днів, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 76065 грн. 15 коп. (192,57 грн. х 395 = 676065 грн. 15 коп.). Згідно статті 237-1Кодексу законів про працю України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Щодо стягнення моральної шкоди слід зазначити наступне. Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Позивачем не надано доказів, що підтверджують нанесення останньому моральної шкоди в розмірі 20000,00 грн., а тому суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги в даній частині. З огляду на викладене, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково - стягнути з Акціонерного товариства «Завод «Маяк» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 12 173 грн. 10 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.06.2018 року по 17.02.2020 року включно у сумі 76065 грн. 15 коп. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1641,60 грн.

Outcome: approved