Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що він, [PERSON] тривалий час перебував у близьких стосунках з [PERSON], від яких у них [INFO] народилась спільна дитини [PERSON], батьківство щодо доньки було зареєстровано належним чином. 29 квітня 2008 року у відділі РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області він зареєстрував шлюб з [PERSON], яка після реєстрації шлюбу змінила своє дівоче прізвище на його прізвище « [PERSON]» . Також позивач зазначає, що спільне життя між ним та дружиною не склалося, оскільки мають несумісні характери та різні погляди на життя, по-різному уявляємо майбутнє сім'ї. Внаслідок життєвих труднощів та побутових проблем з часом вони втратили взаєморозуміння, їх інтереси та уявлення про побудову сімейних відносин перестали співпадати, в зв'язку з чим віддалились один від одного. В сім'ї створилась несприятлива психологічна обстановка, і подальше сумісне проживання стало недоцільним, через що біля 3-х років тому вони припинили подружні відносини і спільне проживання. Чисельні спроби налагодити взаємини не дали позитивного результату, примирення не відбулося. Спільно набутого в шлюбі майна у нас немає. Матеріальну допомогу на утримання доньки позивач надає добровільно. Крім того, позивачу стало відомо, що відповідачка вже влаштувала своє особисте життя, а тому вважає, що їхня сім'я розпалась, шлюб існує формально, тому подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, в зв'язку з цим просить суд розірвати даний шлюб. В підготовче судове засідання учасники судового провадження не з'явились, попередньо подавши суду письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі, при цьому позивач [PERSON] в поданій заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить його задовольнити. Просив суд не надавати термін на примирення. Відповідач [PERSON] в поданій заяві зазначила, що позовні вимоги позивача [PERSON] щодо розірвання шлюбу визнає та не заперечує проти їх задоволення, при цьому не наполягала на примирення . Після розірвання шлюбу бажає залишитись на прізвищі чоловіка «[PERSON]». Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Врахувавши думки та позиції сторін по справі, викладені у поданих до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 29 квітня 2008 року зареєстрували шлюб у відділі РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що було зроблено актовий запис № 576, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] від 29.04.2008 року (а.с. 4). Також з даного свідоцтва вбачається, що відповідач [PERSON] до реєстрації шлюбу мала прізвище «[PERSON] ». [INFO] у сторін по справі народилася донька [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження [NUMBER] виданого повторно 03.06.2005 року (а.с. 5). Згідно позовної заяви, сімейні стосунки між сторонами по справі не склалися через несумісні характери та різні погляди на життя, внаслідок життєвих труднощів та побутових проблем з часом подружжя втратило взаєморозуміння, їх інтереси та уявлення про побудову сімейних відносин перестали співпадати, в зв'язку з чим віддалились один від одного. В сім'ї створилась несприятлива психологічна обстановка, і подальше сумісне проживання стало недоцільним, в зв'язку з чим біля 3-х років було припинено подружні відносини і спільне проживання. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. З'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, те, що позивач не бажає підтримувати подружні стосунки з відповідачем, їх взаємовідносини, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та негативно впливати на виховання і розвиток їхньої неповнолітньої дочки, що має істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач забажала надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]», що відповідає вимогам ст. 113 СК України. Також за відсутності клопотання позивача про розподіл судових витрат, суд вважає залишити їх за позивачем.

Outcome: approved