Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ківерцівського районного суду Волинської області з позовом у якому просить стягнути з відповідача ТОВ «ВЗМ Авто» грошові кошти у розмірі 16 500 грн., моральну шкоду у розмірі 20 000 грн. та судові витрати. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у серпні 2020 року його родина вирішила придбати вживане сімейне авто із Сполучених Штатів Америки, тому здійснювали пошук можливих форм такої купівлі у мережі Інтернет. На сайті https://vezemauto.com/ua було запропоновано гарні умови співпраці (економія коштів від 20 до 40 % від ринкової вартості автомобіля в Україні) та найкоротші терміни підбору та поставки автомобіля 35 днів. Позивач зазначає, що вони зателефонували за номерами вказаними на сайті і дізналися, що підбір автомобіля починається після укладення договору та необхідної для цього оплати. 18 серпня 2020 року він уклав з ТОВ «ВЗМ Авто» договір комісії на надання послуг, згідно умов якого відповідач зобов`язався здійснити правочини з надання послуг щодо підбору, придбання, перевезення та розмитнення автотранспортного засобу. Відповідачем електронною поштою було надано договір, який ним було підписано та направлено відповідачу засобами електронного зв`язку. 25 серпня 2020 року відповідачем було надіслано рахунок № [NUMBER] на оплату послуги на суму 16 500 грн., які ним були сплачені. Позивач вказує, що відповідачем було надано дві реальні пропозиції щодо підбору автомобіля з розрахунковою вартістю автомобіля на момент постановки на облік в Україні у розмірі 21 613 дол. США, що було більше на 20-30 % за середню ринкову вартість аналогічного автомобіля в Україні розраховану на сайті auto.ria.com - 17-18 тисяч доларів США. Зазначає, що такими діями відповідач істотно змінив умови договору, оскільки фактично запропонована ціна докорінно відрізнялася від вартості автомобіля в Україні. Оскільки відповідач протягом 26-31 серпня не взяв до уваги його побажань і не надав пропозицій щодо підбору товару у відповідності із заявленими на сайті відповідача цінам, 31.08.2020 року відповідача у телефонному режимі було повідомлено про розірвання договору, а 01.09.2020 року на адресу відповідача повідомлення про розірвання договору було надіслано засобами поштового зв`язку, яке було отримано відповідачем 08.09.2020 року. 20 жовтня 2020 року на адресу відповідача було надіслано вимогу про повернення коштів, яку відповідачем було отримано 12.11.2020 року. Оскільки відповідачем не вчинено дій визначених договором, з останнього необхідно стягнути сплачені відповідачу кошти у розмірі 16 500 грн. Також позивач вказує, що йому було завдано моральної шкоди, що полягає у душевних стражданнях через порушення відповідачем його прав та неможливістю належним чином розпоряджатися належними йому коштами, які відповідачем не повернуто. Розмір завданої моральної шкоди позивачем оцінено у розмірі 20 000 грн. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 02.04.2020 року цивільну справу № 158/707/21 передано на розгляд за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва (а.с. 24-25). 08 червня 2021 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання (а.с. 53-54). Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Як убачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї документами надсилалась на адресу відповідача та відповідна кореспонденція відповідачем отримана не була. Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання ; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано до суду заперечень щодо розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Встановлено, що 18 серпня 2020 року між ТОВ «ВЗМ Авто» та [PERSON] укладено договір комісії на надання послуг (далі - договір, а.с. 10-10 зв.). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Частиною 1 ст. 901 ЦК України визначено, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 1011 ЦК України, за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Відповідно до п. 1.1. договору, за цим Договором Комітент доручає, а Комісіонер зобов`язується від свого імені, але за рахунок та в інтересах Комітента здійснити правочини з надання послуг щодо підбору, придбання, перевезення та розмитнення автотранспортного засобу. Пунктом 2.2.1. договору визначено, що з метою виконання умов даного договору Комітентом Комісіонер здійснює оплату, необхідну для здійснення підбору автотранспортного засобу та виставлення ставки Комісіонером на попередньо погоджений з Комітентом Товар через власний акаунт на онлайн-аукціонах автомобілів «Copart», «IAAI», «Manheim» та інших, і складає 600 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день укладення договору становить 16 600,00 гривень та підлягає негайній оплаті Комітентом на розрахунковий рахунок Комісіонера, вказаний в Договорі одразу з моменту укладення цього Договору. Підбір, огляд та бронювання Товару здійснюється тільки після оплати платежу. Згідно п. 4.1. договору, Комітент зобов`язаний своєчасно в повному обсязі сплачувати платежі, передбачені п. п. 2.2.1., 2.2.2., 2.2.4., 2.2.5., згідно виставлених рахунків. Пунктом 6.1. договору визначено, що даний договір набуває чинності з моменту підписання його обома сторонами та діє до його повного виконання. 25 серпня 2020 року позивач відповідно пункту 2.2.1 договору здійснив на користь відповідача платіж у розмірі 16 500 грн. з призначенням платежу «Оплата згідно договору комісії на надання послуг (підбір, огляд та бронювання транспортного засобу», що підтверджується квитанцією № 0.0.1814801682.1 від 25.08.2020 року (а.с. 12). Мотивуючи заявлені вимоги, позивач зазначає, що відповідачем було надано дві реальні пропозиції щодо підбору автомобіля з розрахунковою вартістю автомобіля на момент постановки на облік в Україні у розмірі 21 613 дол. США, що було більше на 20-30 % за середню ринкову вартість аналогічного автомобіля в Україні розраховану на сайті auto.ria.com - 17-18 тисяч доларів США, у зв`язку із чим відповідачем було істотно змінено умови договору, так як фактично запропонована ціна докорінно відрізнялася від вартості аналогічного автомобіля в Україні. У зв`язку із істотною зміною умов договору, позивачем відповідача було повідомлено про розірвання укладеного договору та надіслано вимогу про повернення сплачених грошових коштів через розірвання договору, проте грошові кошти відповідачем повернуто не було. Вирішуючи наявним між сторонами спір, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Судом встановлено та безпосередньо зазначається позивачем у позові той факт, що після здійснення оплати послуг відповідача, останнім позивачу було надано пропозиції щодо підбору автомобіля. Таким чином слід дійти висновку, що сторони договору з моменту його укладення почали вчиняти дії відповідно до умов договору, що свідчить про досягнення між позивачем та відповідачем погодження стосовно його умов та виконання. Правові наслідки зміни або розірвання договору визначені у ст. 653 ЦК України. Зокрема частинами 4, 5 ст. 653 ЦК України визначено, що сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Таким чином, з метою виникнення права на відшкодування збитків внаслідок розірвання договору, стороною договору має бути доведено факт істотного порушення умов договору другою стороною. Суд звертає увагу на те, що при укладенні договору комісії на надання послуг виходячи із його змісту сторонами не було погоджено остаточної вартості автомобіля на момент постановки транспортного засобу на облік в Україні, у зв`язку із чим надання відповідачем пропозиції щодо автомобіля вартість якого перевищує бажану вартість автомобіля на яку розраховує позивач неможливо вважати істотною зміною умов договору відповідачем, що надавало б право позивачу вимагати відшкодування збитків відповідно до ст. 653 ЦК України. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог у частині стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 16 500 грн., оскільки позивачем не доведено факту істотного порушення відповідачем умов договору. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В частині вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди позовні вимоги також не підлягають задоволенню, оскільки судом не встановлено порушення відповідачем прав позивача.

Outcome: dismissed