Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Свої вимоги обгрунтовує тим, що його колишня дружина [PERSON] зареєстрована в належній йому на праві приватної власності квартирі по [ADDRESS] , однак з травня 2018 року фактично там не проживає, витрат по оплаті комунальних послуг не здійснює, ніякої участі в утриманні квартири не приймає, особистих речей та речей повсякденного вжитку у квартирі не має. Дані обставини створюють йому перешкоди щодо розпорядження власним нерухомим майном та обмежують його право на оформлення субсидії. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 19.12.2019 року вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та свідків. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачці п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву та п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання нею заперечення, а позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Згідно ч.1 ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. У відповідності до ч.ч. 1, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що позов підтримує, просив його задовольнити та розгляд справи провести без його участі. Представник позивача - адвокат Чаплінський І.М. в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі. Вказав, що відповідачка, яка являється колишньою дружиною позивача, з травня 2018 року, тобто більше одного року, не проживаєу належній йому квартирі та жодних витрат на її утримання не несе. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, причин неявки суду не повідомила, хоча була неодноразово належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] (сусідка/голова ОСББ), [PERSON] (проживає в сусідньому будинку), в судовому засіданні ствердили, що відповідачка з травня 2018 року в квартирі належній позивачу не проживає, її особистих речей в квартирі не має, не виконує обов`язків по утриманню житла та сплаті комунальних послуг. Свідок [PERSON] додатково зазначила, що всі витрати по утриманню квартири і сплаті комунальних послуг несе позивач. У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 Заочний розгляд справи. Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву суду не надав, а позивачем подано достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. Заслухавши думку представника позивача, допитавши свідків, дослідивши та оцінивши дані, що містяться в письмових доказах по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що згідно копії договору дарування квартири від 15.07.2014 року (а.с. 3), копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.07.2014 року (а.с. 4) та копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11.12.2019 року (а.с. 5) [PERSON] (позивачка) на праві приватної власності належить двохкімнатна квартира, що розташована по [ADDRESS] . [PERSON] (позивач) з 15.10.2015 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (відповідачка), який рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 09.12.2019 року, що набрало законної сили 09.01.2020 року було розірвано (а.с. 8-10). Відповідно до довідки Тлумацької міської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області № 3002 від 12.12.2019 року та відповіді Тлумацької міської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області № 1814 від 28.12.2019 року [PERSON] (відповідачка) значиться зареєстрованою по [ADDRESS] (а.с. 7, 23). Отже, відповідачка на даний час є колишнім членом сім`ї, зареєстрована у вищевказаній квартирі, однак, як зазначає позивач, [PERSON] з травня 2018 року (більше одного року) в належній йому квартирі не проживає, участі у її утриманні не приймає, не оплачує комунальні послуги, особистих речей та речей повсякденного використання, які б їй належали, в квартирі немає. Дані обставини підтверджуються актом про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації, складеним комісією Тлумацької міської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області від 12.12.2019 року (а.с. 6), в якому зазначено, що [PERSON] не проживає за місцем реєстрації з травня 2018 року, не приймає участі в утриманні житла, особистих речей та речей повсякденного вжитку, які б їй належали у квартирі немає, місце її проживання не відоме. Також зазначені обставини в судовому засіданні ствердили свідки [PERSON] та [PERSON] . Жодних доказів на спростування зазначених обставин відповідачкою суду не представлено. У відповідності до ст. 317 ЦК України власнику належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно обмежений у його здійсненні, а у відповідності до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Частиною 2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи те, що [PERSON] (відповідачка) з травня 2018 року у домоволодінні, належному позивачу не проживає, тобто відсутня більше року за місцем реєстрації без поважних причин, не надала суду жодних доказів на спростування позовних вимог позивача, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідачка втратила право на проживання та користування житлом, розташованим за адресою: [ADDRESS] , а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. При такому вирішенні позову, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн. (квитанція № 45.49.1/35533023 від 11.12.2019 року, а.с. 1), слід стягнути з відповідачки на користь позивача. На підставі ст. ст. 71, 72, 107, 163 ЖК України, ч. 2 ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved