Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ВДВС Лубенського міськрайонного управління юстиції про звільнення майна з-під арешту. В позові [PERSON] вказав, що відповідно до рішення Лубенського міського суду від 12.01.2001 року з нього на користь [PERSON] було стягнено590 грн. моральної шкоди та 20 гривень за надання юридичної допомоги, а всього 610 гривень. Судом було видано виконавчий лист і на підставі даного виконавчого листа державним виконавцем ВДВС Лубенського МРУЮ 25.01.2001 року було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. До 16.11.2001 року він повністю виконав свої зобов'язання як боржника по виконавчому провадженню, внаслідок чого 16.11.2001 року державний виконавець Лубенського міського управління юстиції Білоус В.Г. винесла постанову про закінчення виконавчого провадження, але в цій постанові помилково не вирішила питання про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у зв»язку з повним виконанням судового рішення від 12.01.2001 року. Коли він 16.04.2014 року звернувся до нотаріальної контори щоб укласти договір купівлі-проджу на належний йому будинок, то нотаріус не зміг оформити відповідний правочин, оскільки існує заборона на відчуження об'єктів нерухомого майна, яке належить [PERSON] На його звернення до ВДВС Лубенського МРУЮ було повідомлено, що арешт на майно [PERSON] був накладений відділом ДВС м.Лубни 25.01.2001 року. Відповідно до п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, строк зберігання завершених виконавчих проваджень становить 3 роки. Тобто на даний час у відділі ДВС Лубенського МРУЮ відсутня можливість звільнити з-під арешту його майно і рекомендовано звернутися з позовом до суду. Тому позивач прохав суд звільнити належне йому на праві приватної власності майно з під арешту, накладеного державним виконавцем згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25.01.2001 року. Позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою в якій прохав справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник ВДВС Лубенського МРУЮ звернувся до суду з заявою в якій прохав справу розглядати без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Третя особа по справі Перша Лубенська державна нотаріальна контора свого представника в судове засідання не направила, про слухання справи була повідомлена завчасно і належним чином. Третя особа по справі [PERSON] в судове засідання не з»явився, про слухання справи був також повідомлени завчасно та належним чином. У зв»язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши обставини справи, докази, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Стаття 41 Конституції України проголошує право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.55 ЗУ «Про виконавче провадження» Арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а у разі потреби - в обмеженні права користування майном або його вилученні у боржника та передачі на зберігання іншим особам. Види, обсяги і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Відповідно до ч.1 ст.57 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно ч.ч.1, 2 ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Встановлено, що відповідно до рішення Лубенського міського суду від 12.01.2001 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнено 590 грн. моральної шкоди та 20 гривень за надання юридичної допомоги, а всього 610 гривень. Судом було видано виконавчий лист і на підставі даного виконавчого листа державним виконавцем ВДВС Лубенського МРУЮ 25.01.2001 року було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. [PERSON] повністю виконав свої зобов'язання як боржника по виконавчому провадженню, внаслідок чого 16.11.2001 року державний виконавець Лубенського міського управління юстиції Білоус В.Г. винесла постанову про закінчення виконавчого провадження, але в цій постанові помилково не вирішила питання про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у зв'язку з повним виконанням судового рішення від 12.01.2001 року. Коли 16.04.2014 року [PERSON] звернувся до нотаріальної контори щоб укласти договір купівлі-проджу на належний йому будинок, то нотаріус не зміг оформити відповідний правочин, оскільки існує заборона на відчуження об'єктів нерухомого майна, яке належить [PERSON] На звернення [PERSON] до ВДВС Лубенського МРУЮ було повідомлено, що арешт на майно [PERSON] був накладений відділом ДВС м.Лубни 25.01.2001 року. Відповідно до п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, строк зберігання завершених виконавчих проваджень становить 3 роки. Тобто на даний час у відділі ДВС Лубенського МРУЮ відсутня можливість звільнити з-під арешту його майно і рекомендовано звернутися з позовом до суду. Враховуючи викладене, те, що на даний час виконавче провадження про стягнення з [PERSON] 610 грн. на користь [PERSON] виконано, а арешт, який було накладено на його майно до цього часу не знято, суд доходить висновку про необхідність задоволення позову.

Outcome: approved