Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до Гусятинського районного суду Тернопільської області із заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України його матері [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Севастополь Автономної Республіки Крим. В обґрунтування заяви зазначає про те, що він є сином [PERSON] , яка померла [INFO] на тимчасово окупованій території у м. Севастополь Автономної Республіки Крим. Отримати свідоцтво про смерть у Гусятинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області неможливо, оскільки факт смерті було зафіксовано на тимчасово окупованій території, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом ДРАЦС для здійснення реєстрації смерті згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Встановити факт смерті [PERSON] іншим чином, ніж в судовому порядку, неможливо, тому він вимушений звернутись з даною заявою. У судове засідання заявник не прибув, проте, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи Гусятинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , повторно виданого Копичинецьким рай бюро ЗАГС 09 травня 1960 року (а.с.6), [PERSON] є сином [PERSON] . 05.06.2019 року так званим «Відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського району міста Севастополя Управління ЗАЦС міста Севастополь», видане Свідоцтво про смерть [PERSON] , яка померла [INFO] , серії [NUMBER] (а.с.12,13). Гусятинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки заявником пред`явлено документ - «Свідоцтво про смерть», виданий так званим «Відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського району міста Севастополя Управління ЗАЦС міста Севастополь», на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, а підставою для підтвердження факту смерті є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, якого заявником до відділу не пред`явлено (а.с.14). Зазначене місце смерті є тимчасово окупованою територією України, що визначено п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, на теперішній час зареєструвати смерть матері в органах державної реєстрації актів цивільного стану громадян Міністерства юстиції України заявник не в змозі, оскільки документи, що є підставою для проведення державної реєстрації смерті особи, видані незаконним органом, що знаходяться на тимчасово окупованій території, а отже не створюють жодних юридичних наслідків. Відповідно до ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі, зокрема, встановлення у судовому порядку факту смерті. Суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. З огляду на викладене, суд вважає факт смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в м. Севастополь Автономної Республіки Крим, встановлений наявними письмовими доказами по справі, а тому суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Іншим чином, ніж у судовому порядку, заявник встановити факт смерті матері не може. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного та

Outcome: approved