Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», треті особи: Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач вказував, що між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (відповідачем) було укладено кредитний договір. 11 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною було вчинено виконавчий напис №55203, у зв`язку із боргом за кредитним договором, укладеним між ним та ТОВ «Авентус Україна» у розмірі 50000,00 грн., з урахуванням витрат пов`язаних із вчиненням виконавчого напису. Позивач вважає цей виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом було вчинено виконавчий напис, не переконавшись у наявності та безспірності такої заборгованості. Посилаючись на ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 55203, вчинений 11.06.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Оленою Василівною про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» заборгованості в розмірі 49200,00 гривень та стягнути судові витрати з відповідача на свою користь. Представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволені позову. У відзиві відповідачем зазначено, що він заперечує проти задоволення позову у повному обсязі, оскільки, вважає позов необґрунтованим, завідомо безпідставним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, а саме: статям 15,16,18 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України, 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Відповідач зазначив у відзиві, що вся процедура укладення з товариством договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах споживчого кредиту, відбувається відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, але не виключно, до Законів України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про електронну комерцію», а також відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (надалі - Правила) та проходить в онлайн-режимі. Так, перед подачею заявки на отримання кредиту клієнт повинен ознайомитись з обов`язковою інформацією про товариство, про порядок та умови надання фінансових послуг, з Правилами та відповідним примірним кредитним договором, що розміщені на веб-сайті, у тому числі з інформацією, викладеною у цих Правилах, при цьому клієнт повинен підтвердити, що ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, проставляючи відповідну відмітку в чек-боксі інформаційно-реєструючої електронної системи товариства, за допомогою якої здійснюється оформлення кредитів. Позивач заповнив заявку на отримання кредиту на сайті товариства. Відповідач за результатами розгляду заявки надіслав йому пропозицію укласти електронний договір (оферту), який містить усі істотні умови, шляхом розміщення його у особистому кабінеті. Позивач погодився з пропозицією (офертою), натиснувши кнопку «погоджуюсь» у особистому кабінеті, після чого товариство надіслало засобами зв`язку на вказаний ним при заповненні заявки на отримання кредиту номер [NUMBER] , одноразовий ідентифікатор у вигляді коду, який позивачем було введено та підписано договір. При введенні коду на сайті товариства цим самим направлено товариству електронне повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти), підписане одноразовим ідентифікатором, що є датою укладення договору. Дата та час отримання товариством електронного повідомлення (дата укладення договору) була зафіксована у договорі у розділі «Реквізити та підписи сторін», (підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором М942533, 09.12.2020 18:35:07 / [PERSON] ). Переказ коштів здійснено 09.12.2020р. шляхом перерахування на банківську картку позивача, яку ним вказано особисто в заяві на отримання кредиту. У зв`язку із невиконанням позивачем умов користування кредитом застосування зниженої процентної ставки було відмінено та нарахування процентів здійснювалось за стандартною процентної ставкою. Відповідно до п.1.2. договору позивач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідач стверджує, що позивачем зобов`язань за кредитним договором не виконано, що порушує права відповідача як кредитора. Відповідачем також зазначено, що згідно з підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, вчинення виконавчого напису у разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка боржника на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в договорі адресу. Відповідач зазначає, що у зв`язку з тим, що клієнтом належним чином не виконано умови договору товариством клієнту направлено письмову вимогу про усунення порушень від 20.04.2021р. вих. №3316479-4-2021 (докази направлення додаються - список № 18052-7-145-76 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів, ф. 103, номер відправлення рекомендованого листа 0231727026519), на адресу, яку позивачем було вказано під час реєстрації на сайті товариства. У вимозі, зокрема, зазначено суму заборгованості та одночасно проінформовано, що у випадку невиконання вимог повідомлення це буде підставою для передачі справи до нотаріуса для вчинення виконавчого напису та початку дій щодо примусового стягнення заборгованості Таким чином, стверджує відповідач, клієнту було доведено інформацію про наявну заборгованість по кредитному договору та повідомлено, що у разі не виконання письмової вимоги про усунення порушень товариством буде розпочато дії щодо примусового стягнення заборгованості шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Відповідач вказує, що для захисту порушених цивільних прав відповідач звернувся до нотаріуса із заявою для вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Для вчинення виконавчого напису товариством направлено нотаріусу заяву про вчинення виконавчого напису від 07.06.2021р., вих. № б/н з такими документами: 1. Кредитний договір №3316479 від 09.12.2020 р. 2. Копії реєстру поштових відправлень рекомендованих листів. 3. Розрахунок суми заборгованості. 4. Копія довіреності представника. Позивач має заборгованість за кредитним договором - 49200,00 грн., яка складається з такого: 15 000,00 грн. - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 34200,00 грн - сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 800,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису. Загальна сума стягнення разом з понесеними відповідачем витратами за вчинення виконавчого напису складає 50000 грн. 00 коп. Відповідач наголошує, що товариством нараховано проценти за користування кредитними коштами виключно до умов договору, надано нотаріусу виписку з особового рахунку за кредитним договором № 3316479 з зазначенням суми заборгованості з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, яка підлягає стягненню у примусовому порядку та є безспірною. Отже, товариством було надано всі необхідні документи нотаріусу для вчинення виконавчого напису, що встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Крім того, на думку відповідача, позивачем не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування свого позову щодо факту підтвердження (або спростування) безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріусом. Позивач в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просить розглядати справу без його участі, у задоволені позову відмовити. Третя особа - Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна, у судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час судового розгляду справи була сповіщена належним чином. Надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Третя особа - Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Олена Василівна у судове засідання не з`явилась, про місце, дату та час судового розгляду справи була сповіщена належним чином про причини не явки суд не повідомила. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Вивчивши заяви сторін по суті та надані ними докази, суд зазначає таке. Згідно з приписами ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач в обґрунтування відзиву надав суду копії документів: договору № 3316479 про надання споживчого кредиту з графіком платежів від 09.12.2020, укладеного між сторонами; договору № ДТ-А_28082019 про надання послуг/виконання робіт з друку, упаковки і розсилки документів, зберігання бланків, конвертів, іншої продукції від 28.08.2019, укладеного відповідачем з ТОВ «Дірект технолоджі»; письмової вимоги про усунення порушень від 20.04.2021, у якій відповідач вимагав від позивача сплатити заборгованість за договором № 3316479 в розмірі 49200,00 до 20.04.2021; списку № 18052-7-145-76 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів, у якому за № 18 отримувачем зазначений позивач, і на якому є штамп відділення ЦОКК 2 м. Київа з датою 24.04.2021; заяви відповідача на вчинення виконавчого напису від 07.06.2021, до якої додавалися кредитний договір № 3316479 від 09.12.2020, копії реєстру поштових відправлень рекомендованих листів, розрахунок суми заборгованості, копія довіреності представника; виписки з особового рахунку позивача за кредитним договором № 3316479 від 09.12.2020. Однак, надані копії не завірені належним чином відповідно до вимог частини 5 статті 95 ЦПК України, якою передбачено обов`язок учасника справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Копії документів не містять підтвердження відповідності копії письмового доказу оригіналу, прізвища та ініціалів посадової особи, яка засвідчила копії документів та дати їх засвідчення. У частині 10 ст.84 ЦПК України визначено, що у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Виходячи з викладеного, суд не бере до уваги як недопустимі докази копії документів, доданих відповідачем до його відзиву на позов. Оцінивши в сукупності надані суду сторонами докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав. Судом встановлено, що 11 червня 2021 року третьою особою приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною був вчинений виконавчий напис № 55203, за яким стягнено заборгованість на користь відповідача ТОВ ««Авентус Україна»», код ЄДРПОУ 41078230 з позивача [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , в розмірі 49200,00 грн. Підставою звернення стягнення стало те, що позивач є боржником за кредитним договором № 3316479 від 09 грудня 2020 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальність «Авентус Україна», код ЄДРПОУ 41078230. Стягнення заборгованості проводиться за період з 08.01.2021 по 23.04.2021. Загальна сума, яка підлягає стягненню з позивача за кредитним договором, становить 49200,00 грн. 25 серпня 2021 року третьою особою приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесею Вікторівною було відкрито виконавче провадження№ 66589805 з виконання зазначеного виконавчого напису нотаріуса. Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно з п. 19 частини 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. На виконання вимог статті 87 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат» (далі - Закон № 3425-ХІІ) Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - Перелік). Відповідно до пункту 1 цієї постанови (в редакції до 26 листопада 2014 року) документами, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, є нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. При цьому для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - постанова Кабміну № 662) до зазначеного Переліку внесено зміни, відповідно до яких, серед іншого, в абзаці першому пункту 1 після слів «заставлене майно» доповнено словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1 цього Переліку)». Крім того, розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» доповнено пунктом 11 такого змісту: «Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу». Також Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та пунктом 2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Позивач є стороною кредитного договору, укладеного за участю фінансової установи, за яким позивач, за твердженням відповідача, має прострочену заборгованість. Виконавчий напис, що оспорюється, виданий на підставі п. 2 Переліку. За змістом пунктів 1 та 2 вказаного Переліку для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 та постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі пункт 2 Змін, зокрема текст «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду відповідно до п.4 ст. 254 КАС України в редакції, що діяла на момент винесення постанови, набула законної сили з моменту проголошення, тобто з 22 лютого 2017 року, отже, з цієї дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 11.06.2021 були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За нормою ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Згідно з приписами ст.370 Кодексу адміністративного судочинства в редакції станом на 01.02.2018 судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. За встановлених на підставі наданих учасниками справи доказів обставин суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, заборгованість, що виникла з кредитних відносин між позивачем та відповідачем, може бути примусово стягнена лише на підставі судового рішення, яке набрало законної сили. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення (Справа «Проніна проти України», № 63566/00, рішення від 18 липня 2006 року, § 23, ЄСПЛ).

Outcome: approved