Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 1 листопада 2012 року між ним та [PERSON] було укладено договір безвідсоткової позики, згідно з яким [PERSON] отримав від позивача позику в сумі 110\~000 грн. на строк до 10 лютого 2014 року. У звязку з тим, що станом на 10 лютого 2014 року позика не була повернута, позивач звернувся до суду. Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2014 року з відповідача було стягнуто 110542 грн. 47 коп. : 110000 грн. 98 коп. сума основного боргу за позикою; 542 грн. 47 коп. 3% річних. Рішення суду набрало законної сили 10 лютого 2015 року. На підставі вищевикладеного [PERSON] 11 березня 2015 року подав заяву до ВДВС Верхньодніпровського РУЮ Дніпропетровської області про примусове виконання рішення суду. Також згідно з рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 2 червня 2015 року з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] 66\~842 грн. 33 коп.: 3372 грн. 33 коп. 3% річних за період з 15.04.2014 року до 18.05.2015 року; 63\~470 грн. інфляційні нарахування та судові витрати в сумі 1273 грн. 42 коп. за період з лютого 2014 року до травня 2015 року. Станом на теперішній час з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто 1061 грн. 28 коп., а отже заборгованість сплачена частково та рішення суду фактично не виконано. У звязку з тим, що рішення суду про стягнення коштів з боржника фактично не виконано, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його користь 20673 грн. 51 коп. інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобовязання з 01.06.2015 року по 30.04.2017 року та 6610 грн. 02 коп. суму 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання у період з 19.05.2015 року по 22.05.2017 року, а також понесені судові витрати. В судове засідання позивач не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав. У відповідності до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. 1 листопада 2012 року між [PERSON] (Позикодавець) та [PERSON] (Позичальник) було укладено договір безвідсоткової позики, згідно з яким Позикодавець передав у власність Позичальнику грошові кошти в сумі 110\~000 грн. строком до 10 лютого 2014 року. У звязку з невиконанням зобовязання за договором щодо своєчасного повернення суми позики 12.12. 2014 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області було ухвалено рішення, яким з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто суму боргу 110\~000 грн. та 542 грн. 47 коп. 3% річних. Рішення суду набрало законної сили 10 лютого 2015 року. Окрім того рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 02.06.2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто 66\~842 грн. 33 коп.: 3372 грн. 33 коп. 3% річних за період з 15.04.2014 року до 18.05.2015 року та 63\~470 грн. інфляційні витрати за період з лютого 2014 року до травня 2015 року, а також понесені судові витрати. Згідно з ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що надрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини. Станом на час розгляду справи рішення суду виконано частково, а саме в сумі 1061 грн. 28 коп., що підтверджується довідкою ПАТ КБ «Приватбанк» від 23.05.2017 року про перерахунок боргу. В іншій частині рішення суду не виконано. Доказів на спростування таких обставин відповідачем не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, оскільки рішення суду про стягнення з [PERSON] суми боргу фактично не виконано, позивач, як кредитор у зобовязанні, має право вимагати стягнення з боржника сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобовязання. Згідно з розрахунком позивача 3% річних нараховано за період з 19.05.2015 року до 22.05.2017 в сумі 6610 грн. 02 коп. Суд вважає проведений позивачем розрахунок 3% річних законним та обґрунтованим, а тому позов в частині стягнення цієї суми підлягає задоволенню. Також позивачем нараховано інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобовязання за період з 01.06.2015 року до 20.04.2017 року в сумі 20673 грн. 51 коп. Суд також погоджується з порядком та періодом нарахування інфляційних втрат у звязку з невиконанням зобовязання і стягненню підлягає різниця за кожний місяць між сумою боргу з урахуванням індексу інфляції за кожний місяць прострочки та сумою боргу. Такі вимоги позивача суд вважає законними та обґрунтованими, а тому позов в цій частині також підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, приймаючи до уваги, що позивачем було понесено процесуальні витрати на загальну суму 640 грн., суд приходить до висновку, що понесені позивачем витрати підлягають відшкодуванню відповідачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved