Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] , обґрунтовуючи вимоги тим, що 12.02.2013р. між ним та відповідачем у простій письмовій формі був укладений договір купівлі-продажу причепу, модель МАЗ 8114, 1987 року випуску, за яким відповідач передала йому у власність вказаний причіп та документи на нього, а він сплатив їй узгоджену вартість причепу. У квітні 2013 року з автомобіля позивача викрали всі документи, у тому числі й на причіп, про що він одразу ж повідомив поліцію та за цим фактом було відкрито кримінальне провадження №12013170410000141 від 11.04.2013р.. Крім цього, позивач подав у місцеву газету об`яву про повернення документів за винагороду, але до цього часу документи позивачу так і не повернули. Упродовж всього цього часу позивач продовжує відкрито та безперервно володіти цим причепом, але у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на нього, позивач позбавлений можливості в повній мірі ним розпоряджатись, що змусило його звернутися до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на вказаний причіп. В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити, а справу розглянути за його відсутності (а.с.23). Відповідач в судове засідання також не з`явилася, позовні вимоги визнала, на підтвердження чого надала суду відповідну письмову заяву, справу просила розглянути без її участі (а.с.24). Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а в силу ч.3 ст.211 цього Кодексу особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, прийшов до наступного. 12.02.2013р. між позивачем та відповідачем у простій письмовій формі був укладений договір купівлі-продажу автомобільного причепу, тип F, номерний знак [NUMBER] , марки, моделі МАЗ 8114, 1987 року випуску, VIN (номер кузова, шасі, рами) [NUMBER] , згідно якого відповідач (за договором - продавець) передала позивачу (за договором - покупець) у власність вказаний причіп та технічний паспорт на нього, а позивач сплатив відповідачу узгоджену вартість причепу (а.с.8). Встановлено, що в ніч з 10.04.2013р. на 11.04.2013р. з території домогосподарства [PERSON] , розташованого в [ADDRESS] в якому він проживає, з автомобіля ВАЗ 21063, реєстраційний номер [NUMBER] , шляхом віджиму віконного скла, таємно викрали з нього речі, у тому числі й технічний паспорт і страховий поліс на вказаний причіп, що підтверджується заявою позивача на ім`я начальника Савранського РВ ГУ МВС України в Одеській області, зареєстрованою в ЖЄО заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Савранського РВ від 11.04.2013р. (а.с.15), витягом з кримінального провадження №12013170410000141, внесеного до ЄРДР 11.04.2013р. (а.с.16, 18) та довідкою про прийняття заяви та про початок досудового розслідування від 11.04.2013р. (а.с.17). Крім того, позивач написав об`яву у газету «Сільські новини» про повернення за винагороду загублених документів, у тому числі й технічного паспорту і страхового полісу на причіп (а.с.19), проте до цього часу вказані документи не знайдені. Також встановлено, що з часу придбання позивачем вказаного причепу він продовжує відкрито та безперервно ним володіти, що, крім письмових пояснень сторін, також підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/2419639 (а.с.14). Ці обставини визнані відповідачем, а тому згідно ч.1 ст.81 ЦПК України не підлягають доказуванню. Як встановлено ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду (ч.4 ст.344 ЦК України). Враховуючи, що позивач добросовісно заволодів, а саме на підставі договору купівлі-продажу від 12.02.2013р., вказаним автомобільним причепом, та на час звернення до суду він більш ніж п`ять років відкрито та безперервно ним володіє, то це є достатньою підставою для задоволення його позову про визнання права власності на цей причіп. Враховуючи викладене,

Outcome: approved