Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

[PERSON], діюча в своїх інтересах та в інтересах свого неповнолітнього сина [PERSON] звернулася до Малиновськог райсуду з позовом до [PERSON] Кузьмінішни, [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання недійсними угод про відчуження квартири, про визнання права власності на квартиру та про визнання права власності на майно в порядку спадкування Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 15 серпня 2003 року був зареєстрований шлюб між нею та [PERSON]. З моменту реєстрації шлюбу вони стали проживати однією родиною, вести спільне господарство. 16 жовтня 2003 року за спільні грошові кошти і знаходячись в зареєстрованому шлюбі, ними була придбана у власність квартира [ADDRESS]. Квартира була оформлена ні імя її чоловіка [PERSON], її продажна вартість становила 28\~000 доларів США. Придбана ними квартира потребувала ремонту. В період листопада-грудня 2003 р. батько позивачки - [PERSON] профінансував та зробив ремонт придбаної ними квартири і також придбав за свій рахунок меблі та обладнання до квартири. Всього батьком позивачки було внесено на ремонт спірної квартири і придбано матеріалів, обладнання та меблів на загальну суму 70\~921 грн., що істотно збільшило вартість придбаної ними квартири. Однак, угода була оформлена як договір дарування на імя чоловіка позивачки, хоча дійсно мало місце укладення угоди договору купівлі-продажу квартири, оскільки за квартиру [PERSON] було отримано 28\~000 доларів США. Таким чином договір дарування квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та її чоловіком [PERSON] є удаваний, оскільки був вчинений ними для приховування договору купівлі-продажу даної квартири, який вони насправді вчинили. Враховуючи, що на час укладення спірної угоди діяв Цивільний кодекс України (в редакції 1963 р.), то до даної угоди застосовуються правила ЦК України (в редакції 1963 р.). Згідно чого, договір дарування квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та її чоловіком [PERSON] підлягає визнанню удаваним на підставі ст.58 ч.2 ЦК України з визнанням дійсним договору купівлі-продажу даної квартири, який вони насправді вчинили. Оскільки квартира [ADDRESS] була придбана ними в шлюбі по договору купівлі-продажу то відповідно до ст.22 Кодексу про шлюб та сімю України, ст.60 Сімейного кодексу України дана квартира є спільною сумісною власністю подружжя, тобто її власністю та власністю її колишнього чоловіка [PERSON] і розпоряджатися квартирою без згоди позивачки, [PERSON] не мав права. Проте 06 липня 2004 р. чоловіком позивачки - [PERSON] був відчужений обєкт права спільної власності подружжя квартира [ADDRESS] на користь [PERSON] без згоди позивачки, шляхом укладання договору дарування, внаслідок чого вона незаконно була позбавлена права власності на це майно. Враховуючи вище викладене, договір дарування від 06.07.2004 р. підлягає також визнанню недійсним на підставі ч.1-3 ст.65 СК України, ст.ст.203, 215 ЦК України. Позивачка також просить поновити їй пропущений строк на подачу позову про визнання угод недійсними, мотивуючи це тим, що достовірно про оформлення таких угод шляхом укладання договорів дарування відносно спірної квартирі їй стало відомо на початку 2009 р., коли на запит суду з КП «ОМБТІ та РОН м.Одеси» надійшли документи відносно спірної квартири і тоді їй стало відомо, що 16.10.2003 р. була оформлена угода дарування квартири, а не договір купівля-продажу як це було на самому ділі. Вважає, що 3 річний строк позовної давності про визнання недійсною угоди дарування квартири від 16.10.2003 р. пропущений нею з поважних причин і на підставі ст.73 ЦПК України просить суд поновити цей строк. Відносно договору дарування квартири від 06.07.2004 р. просить поновити їй строк на подачу позову, мотивуючи це тим, що їй стало відомо про наявність такої угоди також лише на початку 2009 р. після отримання судом відповіді на запит від КП «ОМБТІ та РОН м.Одеси». Від сумісного шлюбу 02 жовтня 2004 року у них народився син [PERSON]. Натомість в наступному, їх відносини стали дедалі ставати гіршими, що і обумовило те, що 09.11.2006 р. їх шлюб було розірвано рішенням Малиновського районного суду м.Одеси. З [PERSON] вони домовилися про добровільний розподіл спільного майна, до якого відносилась і квартира [ADDRESS]. Однак, добровільно розподілити спільне майно з [PERSON] не вдалося, оскільки він скоропостижно помер 5 лютого 2007 р., що обумовило її звернутися до суду з позовом. У [PERSON] живі батьки та є вже повнолітній син [PERSON], які являються як і її син [PERSON], законними спадкоємцями. Також частка в квартирі належить і їй, оскільки дана квартира була придбана в період шлюбу. Між сторонами була досягнута лише згода відносно розподілу земельної ділянки, яка включалася до спадкової маси, однак досягнути згоди відносно мирного розподілу квартири [ADDRESS] сторонам не вдалося з причину відмови родичів померлого чоловіка розмовляти по даному питанню і будь-яким чином вирішувати дане питання добровільно. Під час розгляду справи [PERSON] уточнила позовні вимоги і відповідно до них та виходячи з викладеного, просить: визнати недійсним (удаваним) договір дарування квартири [ADDRESS], укладеного 16 жовтня 2003 р. між [PERSON] та [PERSON], посвідченого державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] і зареєстрованого 16.10.2003 р. в Одеському бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості 152-стр 77 кн.481 пр.; визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладеного 16 жовтня 2003 р. між [PERSON] та [PERSON], посвідченого державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори [PERSON]; визнати недійсним договір дарування квартири [ADDRESS], укладеного 06 липня 2004 р. між [PERSON] та [PERSON] Лімою Кузьмінішною, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстрованого 08.07.2004 р. в Одеському бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості; визнати за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS]; визнати в порядку спадкування за [PERSON] Лімою Кузьмінішною, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в особі його законного представника [PERSON] право власності по 1/8 частині на кожного на квартиру [ADDRESS]; визнати за нею право власності на спільне майно, яке знаходиться в спірній квартирі, на загальну суму 19\~437,5 грн. і стягнути цю суму зі спадкоємців [PERSON] Кузьмінішни, [PERSON], [PERSON]; стягнути зі спадкоємців [PERSON] Кузьмінішни, [PERSON], [PERSON] на її користь 70\~921 грн., які подарував їй батько і які були використані на ремонт та обладнання квартири. В судовому засіданні представник [PERSON] позов підтримав та просив позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові та на представлені докази. Представник [PERSON] позов не визнала, вказуючи, що він поданий без визначення ціни позову, а тому повинен був бути залишений без розгляду. Також представником відповідача було вказано, що безпідставно в якості відповідачів по справі були залучені [PERSON] та [PERSON], оскільки вони не були сторонами правочинів відносно яких ставиться питання про їх недійсність і позивачкою не доказаний факт того, що мав місце договір купівлі-продажу квартири і що [PERSON] було передано 28 тисяч доларів США. Не підтверджено доказами, що батьком позивачки було подаровано 70\~921 грн. на ремонт та обладнання квартири; також не підтверджено доказами і те,що позивачкою з її колишнім чоловіком було придбане майно, половину вартості якого у розмірі 19\~437,5 грн. вона просить стягнути зі спадкоємців. Представник [PERSON] позов також не визнала, мотивуючи це тим, що він безпідставний і ніякими доказами не підтверджений. [PERSON] направив до суду заперечення на позов в порядку ст.27 ЦПК України, в яких вказує, що позовні вимоги не визнає, оскільки він подарував квартиру [PERSON] і між ними не укладався ніякий договір купівлі-продажу квартири. Він вважає, що будь-яких належних доказів своєї позиції позивачка до суду не надала, а відтак в задоволенні позову просить відмовити. Як [PERSON], так і [PERSON] належним чином повідомлялись про час та місце слухання справи, однак своїм правом на участь по справі не скористалися, про причини неявки суд не повідомили, що на підставі ч.4 ст.169 ЦПК України дало можливість суду розглянути справу на підставі наявних доказів. Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 15 серпня 2003 р. між [PERSON] та [PERSON]В.(надалі [PERSON]В.) був зареєстрований шлюб (а.с. ) . З моменту реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] стали проживати однією родиною та вести спільне господарство. 16 жовтня 2003 р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування квартири [ADDRESS], посвідченого державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] і зареєстрованого 16.10.2003 р. в Одеському бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості 152-стр 77 кн.481 пр.(а.с. ) Натомість, фактично між сторонами був укладений договір купівлі-продажу квартири. Даний факт підтверджується показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які були допитані у судовому засіданні і підтвердили вище викладене. Також відповідно до публікацій в газеті «Одеський маклер» від 11 та 18 жовтня 2003 р. була надана обява про продаж квартири по вул.Б.Хмельницького/Ватутіна, ?, 83/59/10, АГВ, т/ванна облицьовані, еркер, балкон, після капітального ремонту, вільна, 28\~000 у.о.(торг), 732-61-79, 777-88-06, Таня (а.с. ). З цих публікацій вбачається, що пропонується до продажу квартира на 3 поверсі чотирьох етажного будинку, який знаходиться на розі вулиць [PERSON] вул.Ватутіна. Продажна вартість квартири становить 28\~000 у.о. Згідно з довідкою участку № 5 КП ЖКС «Хмельницький» - на розі вул.Б.Хмельницького вул.Ватутіна знаходиться єдиний 4-х поверховий будинок дом № 3 по вул.Б.Хмельницького. На третьому поверсі цього будинку є лише одна трикімнатна квартира під № 20 загальною площею 83,59 кв.м., житловою 59 кв.м. (а.с. ) Саме дана квартира і є предметом спору по даній цивільній справі.. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна доказати ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 даного Кодексу. Сукупність вищевказаних доказів підтверджує факт того, що квартира [ADDRESS] була придбана [PERSON] за договором купівлі-продажу, а не за договором дарування. Суд критично відноситься до заперечень представників [PERSON], [PERSON] та письмових заперечень [PERSON] відносно того, що квартира була подарована, а не придбана за договором купівлі-продажу. Перш за все, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] не є між собою будь-якими родичами. Представники [PERSON] (матері [PERSON]В.) та [PERSON] (батька [PERSON]В.) не знають зовсім відносно того, чи були знайомі між собою [PERSON] та [PERSON] до укладення договору дарування квартири. По-друге, відповідаючи на запитання в судовому засіданні представник [PERSON], яка є сестрою [PERSON], показала, що (на мові оригінала) ремонт квартиры был проведен после покупки квартиры, но затем поправилась, сказав, что ее запутали и это было после того, как квартира была подарена. По-третє, представник [PERSON] заперечуючи проти того, що мало місце купівля-продажа квартири, надала в судовому засіданні в обґрунтування своїх доводів пояснення, з яких випливало, що позивачці було відомо про те, що 16.10.2003 р. укладається договір дарування квартири і вона (позивачка) надавала свою письмову згоду на цю угоду договір дарування, а відтак це спростовує ствердження позивачки, що між сторонами укладалася угода купівлі-продажу квартири. На запит суду нотаріусом, який посвідчував угоду від 16.10.2003 р. були надані копії документів, в яких відсутнє письмова згода позивачки на укладення договору дарування, що спростовує позицію представника [PERSON] Відповідно до змісту позову та пояснень представника позивачці в суді, [PERSON] та [PERSON] між собою знайомі до укладення угоди знайомі не були. Таким чином, суд дійшов до висновку що між сторонами була укладена угода купівлі-продажу квартири, а не дарування. На час укладення спірної угоди діяв цивільний кодекс України в редакції 1963 року. Відповідно до ст.58 ч.2 ЦК України якщо угода укладена з метою приховати іншу угоду (удавана) угода, то застосовуються правила, що регулюють ту угоду, яку сторону дійсно мали на увазі. Таким чином і на підставі ст..58 ЦК України договір дарування квартири [ADDRESS], укладеного між [PERSON] та [PERSON], підлягає визнанню удаваним з одночасним визнанням дійсним договору купівлі-продажу даної квартири, яку вони (сторони) насправді вчинили. Враховуючи викладене та оскільки квартира [ADDRESS] була придбана за договором купівлі-продажу [PERSON], коли він знаходився в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], відповідно до ст..22 Кодексу про шлюб та сімю України (діючого на дату укладання угоди) дана квартира є сумісною власністю подружжя [PERSON], а саме [PERSON] та його дружини позивачці по справі. Відповідно до частин 1-3 статті 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя за взаємною згодою сторін. Дружина має право звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним, що укладений іншим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і державної реєстрації, згода іншого з подружжя має бути поданою письмово і нотаріально посвідчена. В порушення цих вимог Закону 06 липня 2004 р. [PERSON] був відчужений обєкт права спільної власності подружжя, а саме квартири [ADDRESS] на користь [PERSON] по договору дарування (а.с. ) без згоди позивачці, що є підставою для визнання недійсним даного договору на підставі ст.ст.203, 215ЦК України. [PERSON] не була учасницею угод, які вона оспорює; достовірно про ці угоди їй стало відомо після отримання судом відповіді від КП «ОМБТІ та РОН» від 29.11.2008 р. з матеріалами по цим угодам. Відповідно до ст..73 ч.1 ЦПК України суд поновляє строк, встановлений законом, по клопотанню сторони у випадку його пропуску з поважних причин. Оскільки з боку позиваці таке клопотання було, суд вважає причину пропуску строку на подачу позову з визнання недійсними угод дарування поважною та поновлює цей строк позивачці. Враховуючи викладені вище обставини [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] в рівних частках, по ? частині на кожного і що є підставою для визнання за позивачкою права власності на ? частину квартири. 05 лютого 2007 р. помер [PERSON], згідно свідоцтва про смерть від 01.03.2007 року, актовий запис №1284 (а.с. ), а відтак належна йому ? частина квартири підлягає розподілу між спадкоємцями першої черги відповідно до ст..1 261 ЦК [PERSON] Лімою Кузьмінішною (матірю), [PERSON] (батьком), [PERSON] (сином) та неповнолітнім [PERSON] (сином) в особі його законного представника [PERSON] по 1/8 частині на кожного. Позивачка посилається на те, що в період листопада-грудня 2003 р. її батьком [PERSON] було профінансовано та зроблений ремонт придбаної квартири. Зокрема, позивачка вказує, що в квартирі були виконані наступні роботи: · велику кімнату було переобладнано в прихожу та спальню; було встановлено гіпсокартонну перегородку та проведено нову електричну проводку (на дані матеріали було витрачено її батьком [PERSON] - 1\~250 грн.) · в квартирі повністю була замінена система опалення, вартість якої становить 10\~886 грн., яка сплачена її батьком [PERSON] (вартість фітингів та труб 660 грн., вартість радіаторів 3\~840 грн., вартість опалювального котла 4\~400 грн., вартість проведення нового водопроводу 1\~500 грн., витрати на матеріали внутрішнього водопроводу 486 грн.) · на ремонт ванної кімнати її батьком [PERSON] було витрачено 3\~665 грн. (вартість плитки 25 кв.м. 1\~125 грн., вартість ванної - 960 грн., вартість кутового ящика 300 грн., вартість рушнико-сушильні - 1\~280 грн.) · на облаштування кухні її батьком було витрачено - 20\~840 грн. (вартість придбаної кухонної меблі з кутком 11\~600 грн., вартість мийки - 1\~240 грн., вартість витяжки - 920 грн., вартість газової плити 1\~120 грн., вартість холодильника марки «LG» -3\~440 грн., вартість електричної духової шафи - 2\~520 грн.) · на підключення газу до квартири з установкою газового лічильника її батьком було витрачено 3\~600 грн. · за рахунок її батька були придбані внутрішні двері 5 шт. на загальну суму 1\~480 грн.. шпалери і фарба на всю квартиру на суму - 2\~000 грн., балконні двері вартістю 3\~200 грн. · також її батьком за рахунок його власних коштів було виплачена маляру за роботу 9\~600 грн. та сантехніка. Всього було виконано робіт і придбано матеріалів на суму 70\~921 грн. Крім цього, позивачка просить солідарно стягнути з відповідачів 19\~437,5 грн. поливну вартості спільно придбаного майна з її колишнім чоловіком [PERSON] На підтвердження таких вимог позивачка посилається на покази свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], на копії документів на придбання матеріалів (а.с. ). Дослідженими матеріалами в суді було встановлено, що ремонт в квартирі був виконаний, його проводив [PERSON] батько позивачці, однак належними доказами сторона не довела на яку саме суму був виконаний ремонт її батьком, що є підставою для відмови від задоволення позовних вимог у стягненні 70\~921 грн. з відповідачів. Також, позивачка не надала суду належних доказів в підтвердження придбання спільного майна з її колишнім чоловіком та на яку суму, що також є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідачів 19\~437,5 грн. Ствердження представника [PERSON], що на дату подачі позову позивачці було відомо, що був укладений договір дарування, про що зазначалося в позові, про це було відомо її батькові, а відтак слід відмовити в позові у звязку з пропуском строку - не заслуговує на увагу. Так, позивачка не була стороною при укладенні даних угод, не отримували цих угод до того часу поки судом не були отримані відповідні документи від КП «ОМБТІ та РОН». З показів свідка [PERSON] (батька позивачці) вбачається, що він не говорив дочці про те, що угода між [PERSON] та її колишнім чоловіком [PERSON] була оформлена як договір дарування. При таких обставин суд позбавлений можливостей вважати, що позивачці достовірно було відомо про наявність укладених договорів дарування до початку 2009 р., коли до суду були надані відповідні договори, з якими мала можливість позивачка ознайомитися. Ствердження представника [PERSON], що суду не представлені докази передачі грошей по договору відчуження квартири, а також заперечення [PERSON], які спростовують доводи позивачці не заслуговують на увагу та спростовуються вищевказаними доказами по справі. На підставі вище викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. З урахуванням викладеного і

Outcome: partial