Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], третя особа: Українська товарна біржа, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними побудовами, що розташований по [ADDRESS] на земельній ділянці площею 910 кв.м. землі держфонду та складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 12,0 кв.м, житловою площею 7,5 кв.м з надвірними побудовами - сарай літ. «Б», вбиральня літ. «В», вхід в погреб літ. «Г», колодязь літ. «К», огорожа № 1-3, укладений 17.06.2000 року на Українській товарній біржі за № 89274 між [PERSON] та [PERSON], а також визнати за ним право власності на даний житловий будинок з надвірними побудовами. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 17 червня 2000 року він придбав у [PERSON] житловий будинок з надвірними побудовами, що розташований по [ADDRESS] на земельній ділянці площею 910 кв.м. землі держфонду та складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 12,0 кв.м, житловою площею 7,5 кв.м з надвірними побудовами - сарай літ. «Б», вбиральня літ. «В», вхід в погреб літ. «Г», колодязь літ. «К», огорожа № 1-3, який належав продавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Новомосковською державною нотаріальною конторою 15.04.1987 року за № 1197. Вартість домоволодіння, на час його придбання складала 3 045,00 грн., які були повністю сплачені відповідачу перед укладанням вищезазначеного договору купівлі - продажу нерухомості, після чого [PERSON] передав позивачу ключі від вказаного домоволодіння та більше ніколи туди не з'являвся. Однак, звернувшись до нотаріуса з метою оформлення угоди щодо відчуження даної нерухомості, позивач отримав відмову, мотивовану тим, що відповідно до вимог цивільного законодавства товарна біржа не мала правових підстав затверджувати угоди купівлі - продажу а тому цей договір вважається не дійсним. У зв'язку з чим позивач не може розпоряджатися на свій розсуд своєю власністю. За таких обставин [PERSON] вимушений звернутися з даним позовом до суду для захисту своїх прав. В судове засідання позивач та його представник не з'явились, надавши суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, одночасно позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, тому суд, з погодження позивача, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, провів заочний розгляд справи. Представник третьої особи - Української товарної біржі в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Суду надано копію договору купівлі-продажу нерухомості від 17 червня 2000 року, посвідченого Українською товарною біржею за реєстр. № 89274, згідно якого [PERSON] продав [PERSON] житловий будинок з надвірними побудовами, що розташований по [ADDRESS] на земельній ділянці площею 910 кв.м. землі держфонду та складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 12,0 кв.м, житловою площею 7,5 кв.м з надвірними побудовами - сарай літ. «Б», вбиральня літ. «В», вхід в погреб літ. «Г», колодязь літ. «К», огорожа № 1-3 (а.с.6-7). У відповідності зі ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на час укладення угоди, договір купівлі-продажу житлового будинку чи іншого нерухомого майна повинний бути нотаріально засвідчений. Між тим, згідно з ч.2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона відмовляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі визнати угоду дійсною, визнавши за позивачем право власності на спірний будинок. Судом встановлено, що 17.06.2000 року [PERSON] отримав від [PERSON] кошти у розмірі 3 045,00 грн. за продаж житлового будинку, що стверджується договором купівлі-продажу від 17.06.2000 року посвідченого Українською товарною біржею (а.с.6). Тобто сторони досягли згоди та виконали всі істотні умови зазначеного вище договору. Суду надано копію технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок розташований по [ADDRESS], де власником нерухомості на вказаний будинок, на підставі договору купівлі-продажу від 17.06.2000 року зазначений [PERSON] (а.с.9-12). Все вищевикладене дає підстави стверджувати, що сторони при укладання договору купівлі-продажу досягли усіх істотних умов договору. Відповідно до ст.220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та мають бути задоволені, договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними побудовами визнається судом дійсним, а за позивачем слід визнати право власності на житловий будинок з надвірними побудовами, що розташований по [ADDRESS] на земельній ділянці площею 910 кв.м. землі держфонду, який складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 12,0 кв.м, житловою площею 7,5 кв.м з надвірними побудовами - сарай літ. «Б», вбиральня літ. «В», вхід в погреб літ. «Г», колодязь літ. «К», огорожа № 1-3, укладений 17.06.2000 року на Українській товарній біржі за № 89274 між [PERSON] та [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved