Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори про визнання права власності на земельну ділянку та зобовязання зареєструвати право власності. До початку розгляду справи по суті на підставі ухвали суду до участі у справі було залучено як співвідповідача Верхівцевську міську раду, на території якої знаходиться спірна земельна ділянка. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 29 жовтня 2014 року померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, а саме ? частка земельної ділянки, що знаходиться на території Верхівцевської міської ради (кадастровий номер 1221010300:02:007:0084). Земельна ділянка раніше належала батьку позивача [PERSON], після смерті якого її успадкували позивач та його мати по ? частці кожний, про що було видано свідоцтво про право на спадщину. Позивач звернувся до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав після смерті матері, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки померла не зареєструвала своє право власності на земельну ділянку. На підставі вищевикладеного [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на ? частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 7,4899 га (кадастровий номер 1221010300020070084) на території Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в порядку спадкування після смерті [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд задовольнити заявлені вимоги з підстав, зазначених у позові. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи без їх участі не надали. У відповідності до ст. 224 ЦПК України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. 28 січня 2012 року помер батько позивача [PERSON], якому за життя на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ДП № 006088 належала земельна ділянка на території Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 7,4899 га (кадастровий номер 1221010300020070084). Після його смерті спадкоємцям, дружині [PERSON] та сину [PERSON], було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме по ? частці на вищевказану земельну ділянку (а.с.5-6). 29 жовтня 2014 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.18). Після її смерті її син, [PERSON], звернувся до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав на земельну ділянку, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у звязку з тим, що за померлою [PERSON] не зареєстровано право власності на ? частку земельної ділянки, про що було видано відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.14). Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Однією з підстав набуття права власності на земельну ділянку згідно з ч.1 ст. 1225 ЦК України є спадкування. Таким чином, судом встановлено, що до [PERSON] перейшло право власності на ? частку земельної ділянки на території Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 7,4899 га (кадастровий номер 1221010300020070084) в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON] Відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обовязковій державній реєстрації підлягає право власності на нерухоме майно, в тому числі право власності на земельну ділянку. Разом з тим встановлено, що за життя [PERSON] не зареєструвала право власності на ? частку земельної ділянки, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.15). Нездійснення [PERSON] в даному випадку державної реєстрації права власності на земельну ділянку не є підставою для припинення права власності на неї, оскільки державна реєстрація права власності у відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. Відповідно до ст. ст.\~1216,\~1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи те, що [PERSON] за життя набула право власності на ? частку земельної ділянки на території Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 7,4899 га (кадастровий номер 1221010300020070084) з підстав не заборонених законом, а саме в порядку спадкування після смерті її чоловіка, позивач, [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на момент її смерті мешкав разом із нею, що підтверджується відповідною довідкою Верхівцевської міської ради № 1137 від 14 березня 2016 року (а.с.34), інших спадкоємців за законом або за заповітом не встановлено, а його право власності на дану земельну ділянку, як спадкоємця, не визнається, суд вважає заявлені позовні вимоги законними та обґрунтованими, а тому позов в частині визнання права власності підлягає задоволенню. Разом з тим, суд приходить до висновку, що не підлягають задоволенню вимоги позивача про зобовязання Верхньодніпровську державну нотаріальну контору зареєструвати за позивачем право власності з огляду на таке. Відповідно до ст. ст. 3,4 ЦПК України захисту у судовому порядку підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси особи. В судовому засіданні не встановлено існування спору між [PERSON] на Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою стосовно реєстрації права власності і це підтвердив у судовому засіданні представник позивача. У звязку з чим суд приходить до висновку, що такі вимог позивача є необґрунтованими та передчасними, а тому не підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial