Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Вікторівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області і просить ухвалити рішення, яким: - скасувати рішення Вікторівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області першої сесії шостого скликання від 09 грудня 2010 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації по землеустрою» [PERSON] з інвентаризації земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 0.44 га. у с. Вікторів; - скасувати рішення Вікторівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області першої сесії шостого скликання від 09 грудня 2010 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації по землеустрою» [PERSON] з інвентаризації земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, орієнтованою площею 0.14 га. у [ADDRESS] . В обгрунтування заявлених вимог посилається на ті обставини, що [INFO] померла [PERSON] , 1913 р.н., яка до дня смерті була зареєстрована в с. Вікторів Галицького району, це його рідна баба (матір [PERSON] , його мами). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина та в Галицькій державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа на майно, яке залишилося після смерті [PERSON] . Згідно довідки Галицької районної державної нотаріальної контори - спадкоємцем [PERSON] на обов`язкову частку згідно ст. 1241 ЦК України є її дочка - [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована в с. Вікторів Галицького району та звернулася із заявою про прийняття спадщини. Спадкоємцем за заповітом є [PERSON] , який звернувся із заявою про прийняття спадщини. [PERSON] складено заповіт, яким все своє майно заповіла йому, позивачу. Заповіт не змінювався і не скасовувався. Після смерті баби він звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину на майно, однак нотаріусом надано відмову його видачі у зв`язку з тим, що на майно спадкодавця [PERSON] відсутні оригінали документів права власності. Згідно архівного витягу від 21.02.2014 р. за № Т-115, виданного архівним відділом Галицької районної державної адміністрації, згідно протоколу №12 сесії Вікторівської сільської ради народних депутатів 1-го скликання від 14 грудня 1993 р. сільська рада вирішила передати у приватну власність (безоплатно) [PERSON] для обслуговування житлового будинку в розмірі 0,14 га та ділянку для ведення особистого підособного господарства у розмірі -0,19 га. Таким чином, згідно даного рішення вона набула безоплатно у приватну власність вищезазначені земельні ділянки. Саме коли ним було отримано дублікат заповіту, він дізнався, що відповідачем 09 грудня 2010 року прийнято рішення про надання дозволу на виготовлення технічної документації по землеутрою. Згідно витягу з рішення першої сесії шостого скликання від 09 грудня 2010 року Вікторівська сільська рада вирішила дати дозвіл на виготовлення технічної документації по змелеутрою з інвентаризації земельної ділянки та підготовці матеріалів до видачі державного акту на право власності на земельну ділянку гром. [PERSON] для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,44 га у с. Вікторів та надано дозвіл на виготовлення технічної документації по землеустрою з інвентаризації земельної ділянки та підготовці матеріалів до видачі державного акту на право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею 0,14 га у [ADDRESS] . Відповідач порушив його майнові права надавши дозволи на виготовлення технічної документації по землеутрою з інвентаризації земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 0,44 га у с. Вікторів та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), орієнтовною площею 0, 14 га у [ADDRESS] , оскільки знав про складений його бабцею [PERSON] в його користь заповіт та ним же посвідчений. Таким чином, Вікторівська сільська рада діяла всупереч законодавства України, протиправно надавши дозволи на виготовлення технічних документацій по землеутрою з унвентаризації земельних ділянок [PERSON] . Просив позов задовольнити. В судовому засіданні [PERSON] та його представник - [PERSON] заявлений позов підтримали з підстав, вказаних у позовній заяві, просили позов задовольнити повністю. Представник Вікторівської сільської ради - Ткачівська Г. В. в судовому засіданні позову не визнала та суду пояснила, що позивач скрив фактичні обставини, які мають значення для визначення підставності заявленого ним позову, адже судами неодноразово розглядалися позови позивача до Вікторівської сільської ради про визнання йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті бабці [PERSON] . Відмовляючи у в задоволенні позову [PERSON] , суди першої, апеляційної та касаційної інстанцій прийшли до висновку, що позивачем пропущено встановлений шестимісячний строк для прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Тому посилання позивача в позові, що заповіт [PERSON] посвідчений 23.11.2000 року не скасовувався і не визнавався недійсним, не може бути взятим до уваги, оскільки він, в установлений законом шестимісячний строк не подав заяву про прийняття спадщини, у визначенні йому додаткового строку для прийняття спадщини судом відмовлено, тому, [PERSON] вважається таким, що не прийняв спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , свідоцтво про право на спадщину за заповітом йому не видано. З огляду на те, що позивач внаслідок неприйняття спадщини не є спадкоємцем майна [PERSON] , тоді як підставою для звернення до суду має бути наявність порушеного права, тому прийняття оспорюваних ним рішень Вікторівської сільської ради від 09.12.2010 року, його майнові права чи інтереси за захистом яких він звернувся з даним позовом, не були і не є порушеними. Також, наявність рішення Вікторівської сільської ради від 21.12.1993 року про передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки для обслуговування житлового будинку в розмірі 0,14 га та для ведення особистого підсобного господарства в розмірі 0,19 га, не є фактом набуття земельної ділянки у приватну власність. Оскільки за життя вона не одержувала в установленому порядку Державного акту на право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку в розмірі 0,14 га та для ведення особистого підсобного господарства в розмірі 0,19 га, тому в неї не виникло право власності на ці земельні ділянки, відтак, вони не були об`єктом спадкового майна чи порушень будь-чиїх майнових прав спадкоємців. Оспорюючи рішення Вікторівської сільської ради від 09.12.2010 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації по землеустрою з інвентаризації земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,14 га та для ведення особистого підсобного господарства. Орієнтовною площею 0,44га в с. Вікторів, тоді як факт надання дозволу на складання технічної документації не є автоматичною підставою для передачі земельної ділянки у власність, а є лише підставою для чергового розгляду на сесії сільської ради про затвердження технічної документації по землеустрою, якщо вона була виготовлена або про відмову в її затвердженні. У взаємозв`язку наведених спростувань обставин та підстав позову є очевидним, що майнові права [PERSON] не є порушеними, оскільки він не прийняв спадщину по заповіту від 23.11.2000 року після смерті [PERSON] . До того ж, [PERSON] не заповідала і не могла заповідати земельних ділянок орієнтовною площею 0,44га та 0,14 га у с. Вікторів згідно заповіту від 23.11.2000 року, оскільки в неї за життя не виникло право власності на ці земельні ділянки. Тому [PERSON] , шляхом введення в оману щодо дійсних обставин справи та не долучення до матеріалів судових рішень по справі 341/2717/13-ц, які вступили в законну силу, заявлено завідомо безпідставні позовні вимоги. Просить в задоволенні позову відмовити повністю. Заслухавши сторін, оцінивши надані і здобуті докази, перевіривши і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові слід відмовити, виходячи з наступного. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно архівного витягу з протоколу №12 сесії Вікторівської сільської ради народних депутатів 1-го скликання від 21.12.1993 року «Рішення №12. Приватизація землі» сільська рада вирішила: передати у приватну власність (безоплатно) гром. [PERSON] для обслуговування житлового будинку в розмірі 0,14 га та ділянку для ведення особистого підсобного господарства у розмірі 0,19 га (а.с.20). Згідно копії дублікату заповіту від 23.11.2000 - [PERSON] склала заповітне розпорядження, яким все своє майно, де б воно не складалося і де б не знаходилося заповіла [PERSON] (а.с.16). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02 серпня 2013 року - [INFO] [PERSON] померла (а.с.17). Відповідно до витягу з рішення Вікторівської сільської ради Галицького району від 09.12.2010 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації по землеустрою» вирішено: дати дозвіл на виготовлення технічної документації по землеустрою з інвентаризації земельної ділянки та підготовці матеріалів до видачу державного акту на право власності на земельну ділянку гром. [PERSON] для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,44 га у с. Вікторів (а.с.13). Відповідно до витягу з рішення Вікторівської сільської ради Галицького району від 09.12.2010 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації по землеустрою» вирішено: дати дозвіл на виготовлення технічної документації по землеустрою з інвентаризації земельної ділянки та підготовці матеріалів до видачу державного акту на право власності на земельну ділянку гром. [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею 0,14 га у [ADDRESS] (а.с.14). Як вбачається із відповіді-листа державного нотаріуса Галицької районної державної нотаріальної контори Кіщук Л. І. - у зв`язку із тим, що на майно спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , земельні ділянки і житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходяться на території Вікторівської сільської ради, Галицького району відсутні оригінали документів права власності, свідоцтва про право на спадщину, спадкоємцю [PERSON] не може бути надано (а.с.19). Згідно рішення Галицького районного суду від 27.03.2017 року, яке залишене в силі ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області та постановою Верховного Суду позов [PERSON] до Вікторівської сільської ради, Галицького району, [PERSON] про визначення додаткового строку на прийняття спадщини - відмовлено, зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - задоволено, встановлено факт постійного проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини в с. Вікторів, Галицького району (а.с.42-44, 45-48, 50-53). У відповідності до пп.5, 6 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляд іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі,в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тобто, [PERSON] вважається таким, що не прийняв спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , оскільки ним було пропущено встановлений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини, що встановлено судовим рішенням Галицького районного суду від 27.03.2017 року (а.с.42-44). Архівним витягом з протоколу №12 сесії Вікторівської сільської ради народних депутатів 1-го скликання від 21.12.1993 року «Рішення №12. Приватизація землі» підтверджується, що сільська рада вирішила: передати у приватну власність (безоплатно) гром. [PERSON] для обслуговування житлового будинку в розмірі 0,14 га та ділянку для ведення особистого підсобного господарства у розмірі 0,19 га (а.с.20). Згідно статті 23 Земельного Кодексу України 1991 року, в редакції, що діяла на той час, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Право власності та право постійного користування на земельну ділянку, виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації (стаття 125 Земельного кодексу України 2001 року). Відповідно до статті 126 Земельного кодексу України 2001 року, право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Однак судом встановлено, що [PERSON] не одержувала Державного акту на право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку в розмірі 0,14 га та для ведення особистого підсобного господарства в розмірі 0,19 га, тому, відповідно, в неї не виникло право власності на ці земельні ділянки, відтак, вони не були об`єктом спадкового майна чи порушень будь-чиїх майнових прав спадкоємців. Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 152 ЗК України визначено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Частина перша статті 116 ЗК України встановлює, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки шляхом безоплатної приватизації відбувається за правилами та в порядку, визначеними статтею 118 ЗК України. Громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян особами, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, або про відмову в її затвердженні (стаття 118 ЗК України). Рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення технічної документації є актом одноразової дії дозвільного характеру, що вичерпує себе фактом прийняття і само по собі не тягне порушення будь-чиїх прав. Рішення Вікторівської сільської ради від 09.12.2010 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації по землеустрою з інвентаризації земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,14 га та для ведення особистого підсобного господарства орієнтовною площею 0,44га в с. Вікторів не є автоматичною підставою для передачі земельної ділянки у власність, а є лише підставою для чергового розгляду на сесії сільської ради про затвердження технічної документації по землеустрою, якщо вона була виготовлена, або про відмову в її затвердженні. За наведених вище обставин, суд прийшов висновку, що майнові права [PERSON] відповідачем не порушені, надавши дозволи на виготовлення технічної документації по землеустрою з інвентаризації земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,44 га у с. Вікторів та земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею 0,14 га у [ADDRESS] , оскільки позивач не прийняв спадщину за заповітом від 23.11.2000 року після смерті [PERSON] , до того ж в [PERSON] за життя не виникло право власності на спірні земельні ділянки. За таких обставин, підстав для задоволення позову суд не вбачає. Оскільки позивач [PERSON] звільнений від сплати судового збору, а відтак судовий збір суд відносить в рахунок держави. На підставі ст.ст. 1, 4, 19 ЦК України, ст.ст. 79-1,116, 118, 122 ЗК України, ст.ст. 2, 5, 12, 13, 76, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України,

Outcome: dismissed