Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із позовом до ПРАТ «Вишгороденергобудтранс» про стягнення моральної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 29.08.2017 року набрало законної сили рішення по справі № 363/1073/17. Позивач зазначив, що відповідно до статті 23 ЦК України має право на відшкодування завданої йому моральної шкоди протиправними діями відповідача. Моральна шкода полягає у тому, що відповідач, являючись тією єдиною організацією, яка може надати позивачу довідку, почав відверто зловживати своїм становищем та не відповідати на звернення позивача. Ненадання позивачу необхідної довідки призвело до негативних змін у його житті, порушенні нормального життєвого устрою. Моральні страждання, які виникли внаслідок змін у його житті призвели до того, що позивач відчував абсолютну безпомічність перед відповідачем, що підірвало віру у можливість захисту своїх інтересів правовими засобами. До того, ж внаслідок неправомірних дій відповідача був змушений витрачати час свого відпочинку на збирання доказів, складання документів, звернення до суду, приймати участь у судових засіданнях, відкладати життєві плани та нервуватися. На підставі викладеного позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 500 000, 00 грн. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 10.09.2020 року було відкрито провадження по справі та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 21.01.2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач будучі присутнім у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення із викладених у позові підстав та наданих пояснень. В подальшому до суду не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника у задоволенні позовних вимог просила відмовити у повному обсязі. Крім того, подала до суду відзив, згідно якого зазначила, що позовні вимоги позивача є надуманими та необґрунтованими. До своєї позовної заяви позивач долучив рішення суду від 31.07.2017 року у справі №363/1073/17 яким було задоволено вимоги позивача про визнання дій відповідача з ненадання відповіді на запит позивача від 16.08.2016 року неправомірними. У своєму запиті позивач просив надати інформацію щодо того, куди саме було передано архіви Чорнобильского АТП Міненерго СРСР за період 1987-1988 p.p. Відповідачем було двічі направлено на адресу позивача відповідь на його запит з копіями документів, а саме відповідь № 18 від 29.09.2016 року та № 17 від 12.06.2017 року. Тому посилання відповідача на те, що не виконується рішення суду від 31.07.2017 року у справі № 363/1073/17 є безпідставними. Позивач отримував від відповідача запитувану ним інформацію. Позивач у своєму позові зазначає, що завдана йому нібито протиправними діями відповідача моральна шкоди полягає в тому, що він вимушений був змінити свій нормальний життєвий устрій, у нього сталися негативні зміни у житті, зірвалися його життєві плани. Проте позивач не зазначає і не доводить належними та допустимими доказами, як саме змінився його нормальний життєвий устрій, які саме негативні зміни сталися у його житті, які саме життєві плани зірвалися, а більш того які саме права позивача порушені і як це порушення пов`язано з діями чи бездіяльністю відповідача. У зв`язку із чим, просила у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 31.07.2017 року позовні вимоги [PERSON] до ПрАТ«Вишгороденергобудтранс», третя особа Вишгородський відділ поліції ГУ НП в Київській області про визнання дій неправомірними задоволено та визнано дії ПрАТ «Вишгороденергобудтранс» щодо ненадання [PERSON] відповіді на його звернення від 16 серпня 2016 року протиправними. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 03.04.2018 року позовні вимоги [PERSON] задоволено та зобов`язано Приватне акціонерне товариство «Вишгороденергобудтранс» видати [PERSON] довідку спеціальної форми, встановленої листом Міністерства соціального захисту населення від 27.02.1996 року, про заробітну плату за час праці у тридцяти кілометровій зоні відчуження протягом часу з 07 жовтня 1987 р. по 03 грудня 1988 р. Встановлено строк виконання рішення суду у термін один місяць з дня набрання рішенням законної сили. Стягнуто Приватного акціонерного товариства «Вишгороденергобудтранс» на користь держави судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відвідача із запитом в якому просив надати інформацію щодо того, куди саме було передано архіви Чорнобильского АТП Міненерго СРСР за період 1987-1988 p.p. Відповідачем було двічі направлено на адресу позивача відповідь на його запит з копіями документів, а саме відповідь № 18 від 29.09.2016 року та № 17 від 12.06.2017 року. Позивач вважає, що внаслідок ненадання відповідачем йому довідки, завдано йому моральної шкоди, оскільки протиправні, на його думку, дії відповідача призвели до душевних та моральних переживань. Моральні страждання, які виникли внаслідок змін у його житті призвели до того, що позивач відчував абсолютну безпомічність перед відповідачем, що підірвало віру у можливість захисту своїх інтересів правовими засобами. До того, ж внаслідок неправомірних дій відповідача був змушений витрачати час свого відпочинку на збирання доказів, складання документів, звернення до суду, приймати участь у судових засіданнях, відкладати життєві плани та нервуватися. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення. Частиною другою статті 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування моральної шкоди, тощо. Встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до частини 1 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. З урахуванням положень законодавчих актів України, що регулюють питання моральної шкоди визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Суд звертає увагу суду, що з урахуванням обставин даної судової справи, матеріали не містять належних доказів отримання [PERSON] моральних страждань, що негативно вплинули б на його здоров`я або завдали душевних та моральних страждань в тому числі втрати нормальних життєвих зв`язків, зниження його авторитету серед колег та друзів, приниження честі та гідності, ділової репутації, або порушили його права та охоронювані законом інтереси. Також, в матеріалах судової справи відсутні будь-які витяги з медичних карток або інші докази, які б підтверджували погіршення стану здоров`я позивача, його фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних на думку позивача, незаконними діями або бездіяльністю посадових осіб відповідача по справі. Надані позивачем до справи окремі докази не підтверджують фактів отримання позивачем моральних страждань. Як вбачається з позовної заяви, позивач порушує питання про стягнення з відповідача на свою користь моральну шкоду в розмірі 500 000 грн. 00 коп. Згідно положень ст.23 ЦК України та п.3 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою розуміють втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до норм законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у в`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні. [PERSON] у позовній заяві на обґрунтування заподіяної моральної шкоди вказує про те, що завдана йому моральна шкода полягає у душевних та моральних переживань, через ненадання йому відповідачем довідки зловживаючи своїм службовим становищем; порушення його нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя. Моральні страждання, які виникли внаслідок змін у його житті призвели до того, що позивач відчував абсолютну безпомічність перед відповідачем, що підірвало віру у можливість захисту своїх інтересів правовими засобами. До того, ж внаслідок неправомірних дій відповідача був змушений витрачати час свого відпочинку на збирання доказів, складання документів, звернення до суду, приймати участь у судових засіданнях, відкладати життєві плани та нервуватися. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Слід звернути увагу на те, що кожна сторона обирає свій спосіб захисту, та повинна довести обставини, які мають значення для справи, на підставі належних та допустимих доказів. Суд при винесенні рішення бере до уваги кожен доказ окремо, та оцінює їх в сукупності з іншими доказами. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Позивач повинен довести факт заподіяння йому моральної шкоди. У справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди. Доказами, які дозволять суду встановити наявність моральної шкоди, її характер та обсяг, в даному випадку можуть бути, зокрема, довідки з медичних установ, виписки з історії хвороби, чеки за оплату медичної допомоги та придбання ліків, тощо. Однак, в свою чергу позивач не навів і не представив жодних доказів, які б достовірно надали змогу прийти до висновку про наявність у нього душевних та моральних переживань, порушення його нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, зниження його авторитету серед колег і друзів, що призвело до порушення стосунків з колегами та порушення нормального способу життя. Окрім того, матеріали позовної заяви не містять посилань на факти і обставини, що вказують на негативні зміни у житті позивача. Таким чином, позивачем не доведено, що дії відповідача призвели до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Також позивач не пояснив з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди в сумі 500 000, 00 грн., та якими доказами це підтверджується. Наявність моральної шкоди, позивач не підтвердив належними доказами у відповідності до ст. 81 ЦПК України, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо спричинення моральної шкоди не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed