Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом до АТ КБ «ПриватБанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Обґрунтовуючи позовні вимоги, [PERSON] посилався на те, що 03.07.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Боднар І.М. було вчинено виконавчий напис за кредитним договором №CVSWR001600824 від 19.07.2004 року, який зареєстрований за №6031, про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів в сумі 106853,09 грн. та пред`явлено до виконання до Сокирянського ВДВС. Вказував на те, що виконавчий напис вчинений нотаріусом з порушенням вимог ст.88\~Закону України\~«Про нотаріат» та «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого\~Постановою КМУ 29.06.1999 року за №1172, оскільки при вчиненні виконавчого напису нотаріус не пересвідчився у безспірності його заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк», а також\~\~не врахував пропуск ПАТ КБ «ПриватБанк» строку позовної давності. Просив визнати\~виконавчий напис,\~вчинений приватним\~нотаріусом Дніпровського\~міського нотаріального\~округу Бондар\~І.М. №6031 від 03.07.2016 року таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на його користь судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак направив до суду заяву про проведення судового засідання без його присутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, відзив на позовну заяву не подав. Третя особа приватний нотаріус Бондар І.М. у судове засідання не з`явилася, проте направила до суду заяву про розгляд справи без її присутності. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 03.07.2017 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» Балашов О.В. звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. із заявою, в якій просив вчинити виконавчий напис на копії Кредитного договору №CVSWR001600824 від 19.07.2004 року для стягнення боргу частинами за вищевказаним кредитним договором, а саме 103853,09 грн., а також витрати пов`язані із вчиненням виконавчого напису в сумі 3000 грн. 03.07.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., на підставі статті п.19\~ч.1\~ст.34,\~ст.ст.87,\~88,\~89\~ЗУ «Про\~нотаріат» та відповідно до п.2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого Постановою КМУ №1172 від 29.06.1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в редакції від 10.12.201 року, на підставі Постанови КМУ №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», видано виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №6031, про стягнення на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» з [PERSON] не сплачену в строк за кредитним договором №CVSWR001600824 від 19.07.2004 року заборгованість у сумі 103853,09 грн., в тому числі: залишок заборгованості за кредитом 7344,24 грн., залишок заборгованості за відсотками 52419,36 грн., пеня 44089,49 грн. Витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису 3000,00 грн. Всього, з урахуванням витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису, 106853,09 грн. Строк, за який провадиться стягнення з 19.07.2004 року по 16.05.2017 року. 26.11.2019 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» Дутка В.С. звернувся до Сокирянського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області із заявою, в якій просив прийняти до виконання виконавчий напис нотаріуса, виданий 03.07.2017 року, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості на суму 106853,09 грн. З копії постанови про відкриття виконавчого провадження №60825113 від 11.12.2019 року вбачається, що заступником начальника відділу Сокирянського РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області Максимчуком С.А. було розглянуто дану заяву та відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №НМЕ099167/6031, виданого 03.07.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення з [PERSON] боргу. Відповідно ст.18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до п.19 ч.1 ст.34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. У відповідності до ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~Постановою КМУ 29.06.1999 року за №1172, кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до статті 88\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові\~\~Верховного суду України від 22 травня 2020 року у справі №674/918/17 (провадження №61-26659св18) визначено наступне: «Стаття 50 Закону України «По нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (статті 88 Закону України «Про нотаріат». Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статтей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статтей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статтей\~87,\~88 Закону України\~\~ «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів». Позивач [PERSON] вказує на те, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності його заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором від 19.07.2004 року, а також\~\~не врахував пропуск ПАТ КБ «ПриватБанк» строку позовної давності. Відповідно до ч.1\~ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до частин 1, 5 та 6\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З досліджених доказів, судом встановлено, що заява ПАТ КБ «ПриватБанк» №б/н від 03.07.2017 року, подана нотаріусу для вчинення виконавчого напису не містить умов кредитного договору (умов кредитування), в тому числі таких як строк погашення кредиту, наявності штрафних санкцій за невиконання позичальником своїх зобов`язань та їх розмір. Згідно умов кредитного договору №CVSWR001600824 від 19.07.2004 року, ПАТ КБ «ПриватБанк» надав кредитні кошти у сумі 12700 грн. на строк по 18.07.2007 року включно. Відповідно до\~ст.256 ЦК України\~позовна давність, це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з заявою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлена\~ст.257 ЦК України\~і становить три роки. За змістом ч.2\~ст. 259 ЦК України, строк позовної давності може бути збільшений за домовленістю сторін, договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно з частинами першою, п`ятою\~статті 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Як вбачається з матеріалів справи, строк дії кредитного договору закінчився 18.07.2007 року, після спливу закінчення зазначеного строку позивачем [PERSON] не було сплачено кошти на погашення кредиту. Отже, право вимоги у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло 19.07.2007 року, а відповідно виконавчий напис про стягнення заборгованості за цією вимогою міг бути вчинений не пізніше 19.07.2010 року. Разом з тим,\~ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до нотаріуса із заявою про видачу виконавчого напису 03.07.2017 року, що підтверджується відміткою про отримання заяви нотаріусом, та спірний виконавчий напис вчинено 03.07.2017 року, тобто з пропуском строку, в межах якого міг бути вчинений такий напис. Крім цього, встановлено, що заочним рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 07.09.2015 року, яке набрало законної сили 28.09.2015 року було відмовлено у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №CVSWR001600824 від 19.07.2004 року, яка станом на 18.07.2011 року була нарахована в розмірі 52597,84 грн., з підстав пропуску позивачем без поважних причин строку позовної давності. Також слід зазначити, що відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18, після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Натомість заява ПАТ КБ «ПриватБанк» про вчинення виконавчого напису від 03.07.2017 року містить нарахування заборгованості за відсотками та пенею за період з 19.07.2004 року по 16.05.2017 року. З огляду на викладені вище обставини, суд вважає, заборгованість, яка вказана у виконавчому написі, не є безспірною, а виконавчий напис було вчинено без дотримання вимог\~ст.88 Закону України «Про нотаріат», поза межами трьохрічного строку. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] підставі ст.18 ЦК України, ст.ст.34, 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого\~Постановою КМУ 29.06.1999 року за №1172,

Outcome: approved