Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до Люботинського міського суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні позовних вимог [PERSON] зазначив, що він 06 жовтня 2001 року зареєстрував шлюб з відповідачкою у відділі реєстрації актів громадянського стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис № 112. Від спільного проживання у позивача з відповідачкою народився син [PERSON], 2002 року народження. Спільне життя з відповідачкою не склалося через різне бачення на життя та виконання обов'язків подружжя. Шлюбні відносини між сторонами припинені з грудня 2012 року, спільне господарство не ведеться. Подальше збереження шлюбу неможливе. Шлюб існує формально. Спір про поділ спільного майна відсутній. У зв'язку з наведеним позивач просить розірвати шлюб, між ним та відповідачкою - [PERSON], [INFO], зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області на підставі актового запису № 112 від 06 жовтня 2001 року Сторони були повідомлені про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, в судове засідання не з'явилися. Позивач направив до суду заяву, в якій зазначив, що підтримує свої позовні вимоги про розірвання шлюбу, просить розглядати справу без його участі. Відповідачка з позовними вимогами згодна повністю, проти розірвання шлюбу не заперечує. В заявах, які надійшли від сторін до суду зазначено, що позивач та відповідачка просили прийняти рішення про розірвання шлюбу. Таким чином, визнання відповідачкою пред'явленого позову не суперечить закону, та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у відсутності сторін по справі. Відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлені наступні факти, що не оспорюють сторони, підтверджуються наданими суду доказами, та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 06 жовтня 2001 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис №112 (а.с.4). Від спільного проживання у позивача з відповідачкою народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області на підставі актового запису № 102 від 30 липня 2002 року (а.с.3). Сім'я розпалася остаточно через різні погляди щодо вирішення спільних сімейних питань. Шлюбні стосунки не можуть бути поновлені, шлюб існує формально, строк для примирення не потрібен, так як спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та дитини, що має істотне значення для них. Спір про поділ спільного майна відсутній. Між сторонами вирішено питання щодо утримання дитини та участі батьків у її вихованні. . Судом з'ясовано фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини звернення з позовом [PERSON] Сторони не мають наміру зберегти сім'ю, через відсутність взаємопорозуміння, фактичне не проживання тривалий час однією сім'єю, а саме з січня 2013 року, а також те, що перебування в зареєстрованому шлюбі суперечить їх інтересам, тому суд враховуючи обставини справи вважає за доцільне шлюб розірвати. Сім'я розпалася остаточно через те, що сторони мають різні погляди щодо вирішення сумісних питань. Позивач не бажає відновлювати шлюбно-сімейні стосунки з відповідачкою. Шлюбні стосунки не можуть бути поновлені, шлюб існує формально, строк для примирення не потрібен, так як спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення для них. Спір про поділ спільного майна відсутній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.3,4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. На підставі ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу , якщо буде встановлено, по подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як передбачено ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до вимог ст. 55 Сімейного кодексу України - Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. З таких обставин суд вважає, так як спільне життя подружжя і збереження шлюбу [PERSON] та [PERSON] суперечить інтересам позивачки, що має для неї істотне значення, що робить неможливим їхнє подальше спільне проживання і збереження сім'ї, шлюб між сторонами розірвати. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка Судові витрати судом не стягуються з позивача, так як він сплатив їх в повному обсязі при зверненні з позовом до суду.

Outcome: approved