Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], належить до комунального житлового фонду і не приватизована. Відповідачі зареєстровані за вказаною адресою, проте тривалий час в ній не проживають. В добровільному порядку відповідачі з реєстраційного обліку не знімаються, у зв'язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду. Учасники справи, належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилися. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Причини неявки відповідачів суду не відомі. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст. 71 ЖК України, громадянин може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, якщо більше 6 місяців не проживає без поважних причин в спірній квартирі. У відповідності до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Судом встановлено, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], не приватизована, що підтверджується копією ордеру № 615 н, виданого Виконкомом Сєвєродонецької міської ради від 19 лютого 1980 року. Згідно довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 37198 від 13 листопада 2018 року, виданої Відділом адміністративних послуг ЦНАП у м. Сєвєродонецьку, до складу сім'ї зареєстрованих за адресою: [ADDRESS], входять: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідно до копії довідки, виданої Dr.med. Angela Stahl від 05 січня 2016 року, [PERSON], яка народилася [INFO], в місті Сєвєродонецьку та проживаюча на даний час в Німеччині за адресою [ADDRESS] разом з дочкою [PERSON], яка народилася [INFO], з 01.11.2004 року працює на вищевказаній фірмі бухгалтером. Аналізуючи викладене вбачається, що у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], відповідачі не мешкають понад 10 років. Наміру проживати у вказаній квартирі відповідачі не мають, перешкод у користуванні квартирою позивач не чинить. З огляду на викладене та враховуючи, що відповідачі не проживають в спірній квартирі без поважних причин понад передбачені законодавством строки та втратили інтерес до житла, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved