Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Усть-Чорнянської селищної ради, третьої особи - реєстраційної служби Тячівського районного управління юстиції про визнання права власності на нерухоме майно. В позовній заяві зазначив, що згідно постанови профкому Усть-Чорнянського ЛК від 06.09.1993 року та рішення виконкому Усть-Чорнянської сільської ради від 21.12.1993 року йому видано ордер №5 на вселення в новозбудований бригадний будинок Усть-Чорнянського ЛК в смт. Усть-Чорна, вул.. Підгірна, 9 і в подальшому ним самостійно за власні кошти закінчено будівництво квартири по справі, однак, право власності на зазначене нерухоме майно не було встановлено. Зареєструвати даний бригадний будинок юридична особа Усть-Чорнянський лісокомбінат не має можливості, так як державна реєстрація такого припинена у звязку з визнанням підприємства банкрутом, що стверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних-осіб підприємців. В даний час ним виготовлено технічний паспорт, в якому вказано технічну характеристику житлового будинку, квартири та надвірних споруд. Згідно рішення XIV сесії 5-го скликання Усть-Чорнянськогої сільської ради №347 від 05.06.2008 року йому надано дозвіл на збір матеріалів щодо передачі у приватну власність для будівництва та обслуговування квартири та господарських будівель земельної ділянки по вул.. Підгірній, 9 у смт. Усть-Чорна, Тячівського району, Закарпатської області. А рішеннями виконавчого комітету Усть-Чорнянської сільської ради №47 від 28.10.2009 року вирішено оформити за ним право власності на нерухоме майно квартиру №4 в смт. Усть-Чорна, вул.. Підгірна, 9. Згідно акту погодження з контролюючими службами порушень санітарних, пожежних чи містобудівних норм при будівництві житлового будинку в смт.Усть-Чорна, вул.. Підгірна, 9 не виявлено. У даний час він має намір узаконити право власності на квартиру в якій проживає з 1998 року. Просить визнати за ним право власності на квартиру №4 в смт. Усть-Чорна, вул.. Підгірна, 9, Тячівського району, Закарпатської області. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просять позов задовольнити. Представник Усть-Чорнянської сільської ради в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представник реєстраційної служби Тячівського районного управління юстиції в судове засідання не з»явився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з 2000 року фактично, безперервно і добросовісно володіє квартирою №4 в будинку №9 по вулиці Підгірна в смт. Усть-Чорна, Тячівського району, Закарпатської області, України (а.с.7, 9, 11, 32). На момент вселення будинок перебував у володінні Усть-Чорнянського ЛК (а.с.10) Державна реєстрація Усть-Чорнянського ЛК як юридичної особи 19.07.2006 року припинена у звязку з визнанням його банкрутом (а.с.18). Згідно до ст. 344 ч. 1 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України, а згідно до ч. 4 цієї ж статті право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Водночас відповідно до п. 8. Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, правила ст. 344 цього Кодексу про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалось за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, оцінивши в сукупності наведені по справі докази, які достовірно вказують на добросовісність заволодіння вказаним нерухомим майном з боку позивача і відкрите безперервне володіння ним упродовж понад 10 років, орган місцевого самоврядування не заперечує проти визнання права і до того ж надав позивачу дозвіл на збір матеріалів щодо передачу у власність земельної ділянки за вказаною адресою (а.с.12), суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на позивача.

Outcome: approved