Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до [PERSON] про заміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 314,40 гривень щомісячно, починаючи з 28 січня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що згідно рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 28 липня 2014 року він зобовязаний виплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/5 частки від його заробітку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. До 2014 року він мав нерегулярний, мінливий дохід. Однак у звязку з нестабільним соціально-економічним становищем з вересня 2014 року він не має прибутків. У листопаді 2014 року він звернувся до Маріупольського міського центру зайнятості у пошуках роботи, однак у звязку з раніше виплаченою державною допомогою з безробіття, допомога з безробіття йому сплачуватися не буде. Цим обумовлено його перебування у важкому матеріальному стані. Крім того, згідно рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 21 липня 2014 року він зобовязаний виплачувати аліменти на користь [PERSON] на її утримання у розмірі 1/6 частини від його заробітку, щомісячно, до досягнення сина [PERSON] трирічного віку. Згідно рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 05 квітня 2011 року він також виплачує аліменти на користь колишньої дружини [PERSON] на утримання сина [PERSON], у розмірі 500 гривень, щомісячно. Крім того, реалізуючи своє право на освіту, з метою влаштування у подальшому на висококваліфіковану роботу з високим рівнем заробітної плати, він навчається у Приазовському державному технічному університеті за контрактом, вартість якого складає 3690 гривень на рік. Крім того, у нього загострилася хронічна хвороба, а саме: ознаки протрузії між хребтового диску L4-L5, остеохондроз поперекового відділу хребта, спондилез на рівні L4-S1 хребців, начальні артрозні прояви в міжхребетних суглобах на рівні L5-S1 хребців, хрящеві вузли Шморля Th1-L5 хребців, він потребує лікування. Вважає, що враховуючи кошти на утримання дитини, що сплачується державою у розмірі 860 гривень та 314,40 гривень, що є 30% прожиткового мінімуму дитини, що разом складає 1174,40 гривень, є достатньою сумою для утримання дитини. У судовому засіданні позивач повністю підтримав позовні вимоги та надав пояснення аналогічні змісту позовних вимог. Крім того, просив суд врахувати, що він отримує державну соціальну допомогу, як малозабезпечена особа у розмірі 191,84 гривень. При оформлені призначення державної соціальної допомоги він вказував про оплату навчання, однак йому була призначена дана допомога, що свідчить про його скрутне матеріальне становище. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала та пояснила, що при постановленні рішень Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя про стягнення аліментів на її утримання та утримання неповнолітнього сина, судом враховувалися всі ті обставини, на які посилається позивач в своєму позові, а саме ті обставини, що позивач не працює, будучи дієздатним та фізично здоровим чоловіком. Просила не брати до уваги той факт, що у 2013 році позивач отримував травму, оскільки на обліку ніде він не знаходиться та за медичною допомогою з того часу не звертався. Вважає, що сам по собі факт того, що позивач не працює, не може бути підставою для зменшення розміру аліментів. Крім того зазначила, що з моменту постановлення вищевказаних рішень суду вона жодного разу не отримала від позивача аліментів, навіть у тому розмірі, який він вважає достатнім. Вважає, що ані матеріальний, ані сімейний стан позивача з моменту постановлення рішень суду про стягнення аліментів, не змінився, а тому підстави для зменшення розміру аліментів у позивача відсутні. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, за наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 липня 2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] на її утримання стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частки зі всіх видів його заробітку, починаючи з 1 липня 2014 року і до досягнення сином [PERSON], трирічного віку. Вказане рішення набрало чинності 01 серпня 2014 року (а.с. 9-10). На підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 28 липня 2014 року з [PERSON], на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], стягнуто аліменти у розмірі 1/5 частки зі всіх видів його заробітку та доходів, починаючи з 02 червня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення набрало чинності 08 серпня 2014 року (а.с. 5-6). Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 17 грудня 2014 року у задоволені позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини до 300 гривень щомісячно та на утримання непрацездатної дружини до 250 гривень щомісячно, відмовлено ( а.с. а.с.31-32). Зі змісту вищевказаного рішення вбачається, що з розрахунку заборгованості аліментів [PERSON] за виконавчим листом 265/3575/14 від 28 липня 2014 року утримання на користь [PERSON] у розмірі 1/5 частини від доходів на утримання неповнолітньої дитини, щомісячний розмір аліментів складає 623,40 гривень, нараховане станом на 04 грудня 2014 року 3197,44 гривень, борг складає 3197,44 гривень, жодної оплати в рахунок аліментів не надходило . Згідно зі ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Як пояснив позивач, сімейний стан в нього з моменту постановлення вищевказаних рішень Орджонікідзевського районного суду про стягнення з нього аліментів, не змінився. На підтвердження погіршення здоровя [PERSON] суду надано медичні документи щодо проходження ним обстеження в Центрі компютерної томографії Медлайн плюс та отримання висновку: ознаки протрузії між хребтового диску L4-L5, остеохондроз поперекового відділу хребта, спондилез на рівні L4-S1 хребців, начальні артрозні прояви в міжхребетних суглобах на рівні L5-S1 хребців, хрящеві вузли Шморля Th1-L5 хребців внаслідок того, що він у 2013 році отримав травму спини і у звязку з цим потребує лікування. Однак жодних документів, які б свідчили про продовження лікування з березня 2013 року, звернення до медичних установ з цього приводу, призначення лікарями медикаментів чи будь-якого іншого лікування, витрачання грошових коштів на лікування, позивачем не надано, тому суд не приймає до уваги при вирішені спору по суті дані медичні документи, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог . Крім того в обґрунтування своїх позовних вимог щодо зміни способу стягнення аліментів, що мається на увазі зменшення розміру аліментів з 623,40 гривень, що є 1\\5 частиною аліментів, що стягуються на утримання неповнолітнього сина [PERSON], на 314,40 гривень, позивач посилається на зміну матеріального стану у звязку з його навчанням за контрактом, за яким він сплатив за навчання 3690 гривень на рік (а.с. 11-12). Однак суд приходить до висновку, що дана обставина свідчить не про погіршення матеріального стану позивача, а про його поліпшення, оскільки він має можливість сплачувати навчання, а відповідно і повинен утримувати свою дитину у спосіб, визначений рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 28 липня 2014 року у розмірі 1\\5 частини зі всіх видів заробітку. Також суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що погіршення його матеріального стану підтверджується тим, що він отримує державну соціальну допомогу як малозабезпечена особа у розмірі 191,84 гривень. Оскільки відповідно до інформації УСЗН Приморського району Маріупольської міської ради при оформленні даної допомоги [PERSON] при заповнені декларації у графі «оплата послуги навчання» вказав, що «не сплачує» навчання, що свідчить про те, що він приховав дану інформації для отримання державної допомоги, для того, щоб підтвердити зміну свого матеріального стану для зменшення розміру аліментів, які стягуються на утримання сина [PERSON], що приведе к погіршенню матеріального забезпечення дитини. Дані обставини є підставою для постановлення судом окремої ухвали для перевірки даного факту та у разі встановлення порушення законодавства необхідності прийняття заходів, передбачених законодавством України. Крім того, суд при постановлені рішення по суті приймає до уваги, що позивач не визнаний інвалідом будь-яких груп інвалідності, внаслідок чого є працездатною особою та має можливість робити та отримувати доходи для утримання своїх неповнолітніх дітей та себе. Таким чином, судом встановлено, що з моменту постановлення рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 28 липня 2014 року, яким стягнуто з [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] аліменти у розмірі 1\\5 частини зі всіх видів доходу, та даний розмір аліментів було визначено судом з урахуванням рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 5 квітня 2011 року відповідно до якого стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], 27.03.2004 року у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень( а.с.8), матеріальний та сімейний стан позивача [PERSON] не змінився, як і не погіршився стан його здоровя, а тому відсутні правові підстави в розумінні ст. 192 СК України для зміни способу стягнення аліментів з 1\\5 частини зі всіх видів доходу на тверду грошову суму у розмірі 314,40 гривень, що мається на увазі зменшення розміру аліментів. На підставі ст. 88 ЦПК суд стягує з позивача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 гривень, оскільки не знаходить підстав для його звільнення від оплати судового збору в сенсі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», за якою позивачі звільняються від сплати судового збору.

Outcome: approved