Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом про визнання права власності, в якому вказує, що бабі [PERSON] належали земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,76\~га. та 0,07\~га. на території [PERSON] сільської ради на підставі державного акта. 15 січня 2003 року [PERSON] померла, заповіту не залишила. Державний акт втрачено, підтверджується оголошенням в газеті «Свобода». [PERSON] звернувся до нотаріуса для оформлення права власності на спадкове майно, йому відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Просить визнати за ним право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території [PERSON] сільської ради, площею 1,76\~га. та 0,07\~га., належали [PERSON] на підставі державного акта. В судове засідання позивач не з'явився, подав клопотання, згідно якого позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Справу просить розглядати за його відсутності без застосування технічних засобів. Відповідач [PERSON] сільська рада в судове засідання подала відзив на позов, згідно якого щодо задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує, просить справу розглядати за їх відсутності. Суд, приймаючи до уваги клопотання позивача, відзив на позов відповідача, дослідивши матеріали справи, надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, [PERSON] належали земельні ділянки площею 1,76\~га. та 0,07\~га. на території [PERSON] сільської ради на підставі державного акта серії Р2 №707722 від 01 листопада 2002 року, підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Козівському районі №34-1909-99.61-2562/2-16 від 22 липня 2016 року. 15 січня 2003 року [PERSON] померла, підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ИД\~№290202 (а.с.2). [PERSON] вступив в управління спадковим майном після смерті [PERSON], підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради №266 від 01 червня 2016 року (а.с.3). Згідно довідки [PERSON] сільської ради №264 від 27 травня 2016 року з [PERSON] на час смерті ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с.4). Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії Р2 №707772 від 01 листопада 2002 року втрачено, підтверджується оголошенням в газеті «Свобода» №45 від 10 червня 2016 року (а.с.6). [PERSON] звернувся до нотаріуса для оформлення права власності на спадкове майно, йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, підтверджується відмовою нотаріуса №404/01-16 від 09 червня 2016 року (а.с.5). Відповідно ч.1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч.2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Батько позивача [PERSON] відмовляється приймати спадщину після смерті матері [PERSON], щодо позовних вимог [PERSON] не заперечує, підтверджується заявою від 03 червня 2016 року (а.с.9). Відповідно Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно п.1 ч.1 ст.549 Цивільного кодексу УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Оскільки визнання позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності слід задовольнити. На підставі викладеного

Outcome: approved