Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 02.08.2016 року просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на свою користь заборгованість за договорами позики, оформленими розписками від 26.09.2007 року та від 30.07.2008 року, яка складається з різниці стягненого рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06.12.2012 року по справі № 2-2207/11 еквіваленту 120000 доларів США та еквівалентом 120000 доларів США станом на 02.08.2016 року, що становить 2 014 863, 00 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 26.09.2007 року та 30.07.2008 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики в еквіваленті 120 000 доларів США, що підтверджується відповідними розписками. Рішенням Комінтернівського районного суду від 06.12.2012 року його позов до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики був задоволений, на його користь солідарно з відповідачів стягнута заборгованості у розмірі 959 160, 00 грн., що еквівалентно 120 000 доларів США станом на дату прийняття рішення суду, та відсотки річних у розмірі 74 420, 27 грн., що еквівалентно 9 310, 68 доларів США. У жовтні 2013 року за вищевказаним рішенням відкрито виконавче провадження, яке триває по теперішній час. Посилаючись на зміну курсу долара США по відношенню до гривні, позивач просить стягнути заборгованість по договору позики в розмірі 2 014 863 грн. 00 коп., оскільки на час постановлення рішення суду від 06.12.2012 року про стягнення 959 160 грн. офіційний курс долару США, встановлений Національним банком України, становив 7,993 грн. за 1 долар США. Тому сума, що підлягала стягненню складала 959 160, 00 грн. (120 000 доларів США х 7,993 грн. = 959 160 грн. 00 коп). Між тим, станом на 02.08.2016 року офіційний курс гривні до долару США, встановлений Національним банком України, становить 24, 783525 грн. за 1 долар. Таким чином, заборгованість [PERSON], [PERSON] складає 2 974 023, 00 грн. Оскільки рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06.12.2012 з відповідачів стягнуто 959 160 грн., остаточна заборгованість станом на 02.08.2016 року складає 2 014 863, 00 грн. У судовому засіданні представники позивача [PERSON], [PERSON] змінені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечують, просять відмовити в задоволенні позову. Представником відповідача [PERSON] подано заперечення за заяву про зміну позовних вимог, в якій вона зазначає, що на цей час між сторонами існують правовідносини щодо виконання рішення суду, правовідносини про стягнення боргу за договорами позики припинились прийняттям рішення суду про стягнення боргу. Позивач по суті заявляє ті ж самі позовні вимоги, що вже розглянуті рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06.12.2012 року. Чинним законодавством не передбачена можливість перерахування суми боргу, яка встановлена рішенням суду, відповідно до курсу іноземної валюти на поточну дату. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила. У відповідності до приписів ч. 5 ст. ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи викладене, відповідач належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що рішенням Комінтернівського районного суду від 06.12.2012 року по справі № 2-2207/2011, яке набрало законної сили 11.09.2013 року, стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] 959 160, 00 грн. боргу. Зокрема, при розгляді справи № 2-2207/2011 суд дійшов висновку, що заборгованість за договорами позики відповідачами у сумі 120 тис. доларів США не погашена, строк повернення позики є простроченим. Згідно офіційного курсу НБУ від 20.06.2012 р. станом на день ухвалення рішення, офіційний курс гривні до іноземної валюти долара США становить 799.3000 грн. за 100 дол. США, а тому з відповідачів підлягає стягненню сума 959\~160,00 гривень. У відповідності до приписів ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно постанови державного виконавця від 10.10.2013 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] боргу у розмірі 959 160 грн. було . До теперішнього часу вищевказане рішення не виконано. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За змістом статті 526 ЦК України належне виконання зобов'язання - це передусім виконання його відповідно до умов договору і вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша стаття 192 ЦК України). Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України). Такими випадками є стаття 193, частина четверта статті 654 ЦК України, Закон України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93, Закон України від 23 вересня 1994 року № 185/94 ВР «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим, частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Згідно з частиною третьою статті 533 ЦК України використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (частина друга статті 192 ЦК України). Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України гривня. (Правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-79 цс 14 від 02 липня 2014 року.) Коливання курсу долара по відношенню до гривні не є підставою для повторного стягнення суми боргу за новим курсом долара до гривні, який збільшився у кілька разів. При цьому, суд також зазначає, що цивільні права та обов'язки, які виникли та існували між сторонами на підставі договору позики (розписок), були припинені рішенням суду від 06.12.2012 року про стягнення заборгованості в національній валюті, на підставі якого між сторонами виникло інше зобов'язання, тому підстави для перерахунку заборгованості в зв'язку із зміною курсу валюти відсутні. У абз. 1, 2 п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Із ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора, припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на договорі позики, разом із тим виникає грошове зобов'язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст. 625 ЦК України. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за договорами позики, оформленими розписками від 26.09.2007 року та від 30.07.2008 року, яка складається з різниці стягненого рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06.12.2012 року по справі № 2-2207/11 еквіваленту 120000 доларів США та еквівалентом 120000 доларів США станом на 02.08.2016 року, що становить 2 014 863, 00 грн., задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed