Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з надвірними спорудами, вказуючи, що вказуючи на те, що 01 лютого 2001 року він купив у [PERSON] житловий будинок в смт Криве Озеро вул. Леніна (на даний час Центральна), 113 Миколаївської області. Між ними був укладений договір № 5879 купівлі-продажу обєкту нерухомості житловому будинку з надвірними спорудами, належний на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого Первомайською філією Південної Товарної Біржі (реєстр № 3308 від 16 вересня 1998 року, зареєстровано Первомайським МБТІ реєстр № 3406 книга 23 від 10 січня 2001 року). Відповідно до умов договору: власник будинку передав, а позивач отримав в управління та користування вищевказаний житловий будинок, сплативши за нерухоме майно грошову суму в розмірі 1 200 грн., тобто домовилися щодо всіх істотних умов договору і відбулося його повне виконання. Вказаний письмовий договір був зареєстрований Первомайською філією Південної Товарної Біржі, проте в нотаріальному порядку засвідчений не був. Оскільки в позивача виникла необхідність розпорядитися нерухомим майном, а відповідач не бажає займатися реєстрацією вищевказаного договору, тому змушений звернутися до суду за захистом свої прав. Позивач в судове у засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, до суду надав заяву, згідно якої просив справу слухати в його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та просив їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із слідуючих підстав. Судом встановлено, що 01 лютого 2001 року [PERSON] та [PERSON], домовившись по всім істотним умовам, уклали договір № 5879 купівлі-продажу обєкту нерухомості, відповідно до якого [PERSON] продав житловий будинок № 113 по вул. Леніна (на даний час Центральна), в смт. Криве Озеро Кривоозерського району Миколаївської області, надав його в користування, передав правовстановлюючі документи, а [PERSON] прийняв житловий будинок та передав власнику обумовлену грошову суму в розмірі 1 200 грн. Вказаний договір був посвідчений Первомайською філією Південної Товарної Біржі, даними договору встановлено, що [PERSON] є власником нерухомого майна на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого Первомайською філією Південної Товарної Біржі (реєстр № 3308 від 16 вересня 1998 року, зареєстровано Первомайським МБТІ реєстр № 3406 книга 23 від 10 січня 2001 року). Згідно даних технічного паспорту на вищевказаний житловий будинок, який виданий 18 листопада 1969 року, встановлено, що власником нерухомого майна є [PERSON], попереднім власником був [PERSON] Факт належності [PERSON] права власності на житловий будинок № 113 по вул. Леніна (на даний час Центральна) в смт. Криве Озеро Миколаївської області підтверджується звітом Приватного підприємства «Мередіан» про незалежну оцінку житлового будинку, оціночна вартість якого складає 27\~718 грн. 26 вересня 2017 року за № 1556/01-16 державним нотаріусом Кривоозерської державної нотаріальної контори позивачу в оформленні прав на зазначене нерухоме майно відмовлено, оскільки правовстановлюючий документ не відповідає вимогам законодавства нотаріально не посвідчений. При вирішенні цієї справи, суд виходить з того, що вказані правовідносини виникли в період дії Цивільного кодексу Української РСР, затвердженого 18 липня 1963 року, тому необхідно керуватися вищевказаним Законом. Згідно ст. 47 ЦК Української РСР (1963 року) в разі, коли сторони домовились щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна зі сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до вимог ст. 153 ЦК Української РСР (1963 року) договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Згідно вимог ст. 227 ЦК Української РСР (1963 року) договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору, що передбаченого ст. 47 цього Закону. Матеріалами справи встановлено, що зобовязання, які взяли на себе [PERSON] та [PERSON] за договором купівлі-продажу житлового будинку з надвірним спорудами виконанні, істотні умови договору не порушені, враховуючи, що [PERSON] передав у власність [PERSON] будинок та правовстановлюючі документи на нього, а останній оплатив його вартість і прийняв будинок у власність, вселилася та проживає в ньому, 14 лютого 2001 року за реєстровим номером № 3406 книга № 23 стор.234 в Первомайському МБТІ зареєстровано право власності на вказаний жилий будинок за [PERSON], тому суд вважає, що договір на підставі ч. 2 ст. 47, ст. 153 ЦК Української РСР (1963 року) вважається укладеним та дійсним. На підставі ч. 2 ст. 47, ст.ст. 153, 224, 225, 227 ЦК Української РСР (1963 року),

Outcome: approved