Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, третя особа Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», посилаючись на наступне. 29 жовтня 2015 року о 17 годині 00 хвилин в м. Сєвєродонецьку відповідач [PERSON], керуючи транспортним засобом ВАЗ 21104, реєстраційний номер [NUMBER], не вибравши безпечної швидкості руху, з урахуванням дорожньої обстановки, виїхав на полосу зустрічного руху, внаслідок чого відбулось зіткнення з транспортним засобом Volkswagen Touran 1T, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням позивача [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, тому йому було завдано матеріальну шкоду. Крім того, одним із пасажирів автомобіля позивача була його донька - [PERSON], яка суттєво постраждала від цієї ДТП, чим самим позивачу було спричинено значну моральну шкоду. Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 02 березня 2016 року провадження по справі про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП було закрито у зв'язку із закінченням на час розгляду справи строків, передбачених ч. 4 ст. 38 КУпАП. Дана постанова оскаржена не була та набрала законної сили 14 березня 2016 року. Зі змісту даної постанови вбачається, що суд визнав [PERSON] винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що призвело до пошкодження транспортного засобу. В установлений законом строк позивач звернувся до регіонального представництва страховика відповідача, зазначеного в полісі, з відповідною заявою про відшкодування шкоди. Внаслідок того, що оцінка вартості шкоди, завданої автомобілю позивача, проведена не була, він був змушений звернутись до TOB «ЛЕНКОР» з метою замовлення за власний рахунок робіт з оцінки вартості шкоди, спричиненої належному йому автомобілю внаслідок ДТП. Вартість робіт склала 500,00 грн. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 238 від 08 грудня 2015 року з оцінки збитку, спричиненого власнику транспортного засобу Volkswagen Touran 1T, реєстраційний номер [NUMBER], вартість матеріальної шкоди на момент ДТП склала 46996,78 грн., з яких вартість відновлювального ремонту - 40045,12 грн. та 6951,66 грн. величина втрати товарної вартості. Таким чином, позивачем від страховика відповідача - РП ТДВ «СТДВ Глобус» в якості відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок ДТП з вини відповідача, буде лише отримано суму 39545,12 грн. Зазначені гроші були нараховані страховою, однак позивачу не сплачені. У зв'язку з цим відповідач, винуватець ДТП, повинен сплатити повну суму, визначену Висновком, для відшкодування позивачу як власнику автомобіля, витрат товарної вартості автомобіля у сумі 6951,66 грн. Також до матеріальних витрат при скоєнні ДТП відносяться і витрати, пов'язані із проведенням автотоварознавчих експертиз та оцінки вартості відновлюваного ремонту, тому позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача понесені витрати на проведене за свій рахунок експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки збитку в розмірі 500,00 грн. Крім того, з урахуванням положень п.12.1. ст.12 Закону України, відповідно до якого страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, що встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, з відповідача також підлягає стягненню і розмір франшизи, який становить 500,00 грн. Потерпілою від цього ДТП стала неповнолітня донька позивача, яка знаходилася в автомобілі під час зіткнення двох транспортних засобів та отримала значні забої правої нирки та поперекової області. У зв'язку з цим, виникла гостра необхідність у кваліфікованій медичній допомозі в м. Лисичанську, тому позивач щоденно відвідував доньку в лікарні, в початковий період лікування і декілька разів на день придбавав і доставляв ліки, продукти харчування. В свою чергу це викликало постійну необхідність у транспортному засобі, тому позивач змушений був користуватись власним автотранспортом, витрачаючи значні суми коштів на придбавання пального. Розмір понесених витрат на пальне склав 3099,52 грн., які на думку позивача повинен понести саме винуватець ДТП - [PERSON] В результаті настання ДТП 29 жовтня 2015 року з вини відповідача позивачу також була завдана і моральна шкода, яка полягала у фізичних і душевних стражданнях, постійній турботі за подальшій розвиток подій, у стресі та у хвилюваннях і переживаннях, заподіяних неправомірними діями відповідача. Внаслідок ДТП він зазнав значних матеріальних затрат, а також постійних переживань за здоров'я своєї доньки. Позивача не залишало постійне відчуття напруги, тривожність, знижений фон настрою, дратівливість, збудливість, що призвело до пригніченого настрою всієї родини. Завдану моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 10000,00 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON], позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову. Вказала, що на її думку, розмір позовних вимог є необґрунтованим. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він не згоден із сумами, які просить відшкодувати позивач. Вважає, що ремонт автомобілю позивача мав би коштувати значно дешевше. На неодноразові роз'яснення суду відповідач не заявив клопотання про проведення експертизи з метою оцінки завданої позивачу матеріальної шкоди. В судове засідання представник третьої особи Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» не прибув, проте надав заяву про розгляд справи за його відсутності, а також надав письмові пояснення по справі, в яких зазначив, що 19 квітня 2016 року СТДВ «Глобус» було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 32870,93 грн. на банківський рахунок [PERSON] Розрахунок суми страхового відшкодування був здійснений без врахування франшизи в розмірі 500,00 грн., оскільки страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Тому СТДВ «Глобус» виконало свої зобов'язання за укладеним полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/8191910 в повному обсязі, виплативши страхове відшкодування [PERSON] Дослідивши письмові матеріали справи, матеріали справи про адміністративне правопорушення № 428/1206/16-п (провадження 3/428/327/2016), вислухавши пояснення сторін, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Власником автомобіля [NUMBER], є [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER]. [PERSON], [INFO], має посвідчення водія серії [NUMBER], видане ДАІ МВС-УВС. Згідно із копією полісу № АЕ/2701445 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, 07 вересня 2015 року РП ТДВ «СТДВ Глобус» та [PERSON] уклали договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу ВАЗ 21104, реєстраційний номер [NUMBER]. Страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну складає 50000 грн., розмір франшизи - 500 грн. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 21.10.1999 Артемівським районним відділом реєстрації актів громадянського стану м. Луганська, [INFO] року народилася [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис № 622. Батьком дитини записаний [PERSON], а матір'ю - [PERSON]. Згідно із постановою про закриття кримінального провадження № 12015130370002876, винесеної 05.01.2016 року старшим слідчим СВ Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області [PERSON], кримінальне провадження № 12015130370002876 від 29.10.2015, відкрите за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито у зв'язку із відсутністю в діях учасників події складу кримінального правопорушення. Вищевказаною постановою також встановлено, що 29 жовтня 2015 року, у темний час доби, за відсутності атмосферних опадів, приблизно о 17-00 год. на проїзній частині вул. Б. Ліщини м. Сєвєродонецька в районі будинку № 11 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ 21104», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], [INFO], та автомобіля «VOLKSWAGEN TOURAN IT», реєстраційний номер [NUMBER], що було припарковано на проїзній частині біля непарного узбіччя вул. Б. Ліщини в районі будинку №11. Внаслідок дорожньо-транспортної події пасажиру автомобіля «VOLKSWAGEN TOURAN IT», реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON], [INFO], були заподіяні тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 278 від 17.12.2015 по мірі тяжкості кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що тягнуть за собою короткочасний розлад здоров'я. Діагноз «Вегето-судинна дистонія, церебрастичний синдром, гемангіоматоз, хронічний тонзиліт у стадії ремісії» є захворюваннями, що раніше малися у [PERSON] та не оцінюються по ступеню тяжкості. Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 02 березня 2016 року адміністративну справу у відношенні [PERSON] про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП було закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із закінченням на час розгляду справи строків, передбачених ч. 4 ст. 38 КУпАП. Зі змісту постанови вбачається, що суд дійшов висновку про порушення [PERSON] пунктів 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху, що призвело до пошкодження транспортного засобу. З матеріалів справи вбачається, що згідно з копії заяви за договором страхування серії АЕ № 2701445 від 08.09.2015 року (страхова справа № 3185 від 30.10.2015 року), [PERSON] звернувся до СТДВ «Глобус» з інформацією про подію з ознаками страхової, та вказав, що 29.10.2015 о 17-00 годині рухаючись по вул. Б. Ліщини його підрізав автомобіль марки Таврія, при екстреному гальмуванні його автомобіль занесло і він зіткнувся зі стоячим на протилежному боці дороги автомобілем. Шкода була завдана автомобілю марки «VOLKSWAGEN TOURAN IT», реєстраційний номер [NUMBER], № кузова - VIN [NUMBER] та [PERSON]. Відповідно до копії заяви за договором страхування серії АЕ № 2701445 від 08.09.2015 року (страхова справа № 3185 від 30.10.2015 року), [PERSON] звернувся до СТДВ «Глобус» з інформацією про подію з ознаками страхової та вказав, що 29.10.2015 о 17-00 годині його транспортний засіб був припаркований біля бордюру, була включена аварійна автосигналізація, габаритні вогні. Транспортний засіб Лада 110 (чорного кольору), державний номер [NUMBER], зіткнувся з його автомобілем марки «VOLKSWAGEN TOURAN IT», реєстраційний номер [NUMBER], № кузова - VIN [NUMBER], чим завдав майнову шкоду йому та шкоду життю та здоров'ю [PERSON]. Згідно з копією висновку № 238 експертного автотоварознавчого дослідження по оцінці шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Ленкор» 08.12.2015 року на підставі договору на проведення незалежної оцінки № 50 від 17 листопада 2015 року, укладеного між ТОВ «Ленкор» та [PERSON], вартість матеріальної (майнової) шкоди, з технічної точки зору, заподіяної власнику автомобіля VOLKSWAGEN TOURAN IT, реєстраційний номер [NUMBER], ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER], на момент ДТП складає 46996,78 грн., в тому числі вартість відновлюваного ремонту складає - 40045,12 грн., величина втрати товарної вартості - 6951,66 грн. 17 листопада 2015 року [PERSON] уклав договір з ТОВ «Ленкор» на виконання робіт по оцінці вартості шкоди, заподіяної володільцю VOLKSWAGEN TOURAN IT, реєстраційний номер [NUMBER], згідно якого вартість зазначених робіт склала 500,00 грн. Сплата позивачем вартості робіт по оцінці вартості шкоди за вищенаведеним договором у розмірі 500,00 грн. підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордеру № 136 від 08.12.2015 року. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно із ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (тут і далі за текстом - в редакції, яка була чинною станом на час вчинення ДТП) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 9.2 ст. 9 вищенаведеного Закону розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Згідно із п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Згідно із правовою позицією Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, викладеною в постанові від 04.06.2014 року по справі №6-49цс14, системний аналіз указаних положень законодавства, а також абзацу третього п.3 ч.1 ст.988, ст.1194 ЦК України, п.32.7 ст.32 Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти таких висновків. Власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність у вигляді відшкодування заподіяної шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована винною особою в загальному порядку. Згідно із абз. 2 п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року, якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Відповідно до п. 14, 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року, при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Враховуючи вищенаведені обставини справи, норми законів, правові позиції Верховного Суду України та роз'яснення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] винуватий у завданні шкоди майну позивача під час ДТП 29 жовтня 2015 року, оскільки на момент вчинення ДТП 29.10.2015 року саме він керував автомобілем ВАЗ 21104, реєстраційний номер [NUMBER], і причинний зв'язок його дій із завданням матеріальної шкоди позивачу під час керування транспортним засобом однозначно підтверджується матеріалами цієї цивільної справи, постановою у справі про адміністративне правопорушення та не заперечується самим відповідачем. При цьому вказаний транспортний засіб на момент ДТП був забезпеченим транспортним засобом в розумінні Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в той час як СТДВ «Глобус» виступало в ролі страховика по відношенню до цього транспортного засобу і відшкодувало шкоду, завдану майну третьої особи, в межах Закону № 1961-IV. В судовому засіданні було встановлено, що сума виплаченого страхового відшкодування Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» позивачеві склала 32870,93, що підтверджується копією платіжного доручення № 4446 від 19 квітня 2016 року. Таким чином, залишок невідшкодованої матеріальної шкоди позивачу становить величину втрати товарної вартості автомобіля в розмірі 6951,66 грн. Вирішуючи питання про загальний розмір суми, яку має відшкодувати відповідач [PERSON] на користь позивача, суд враховує правову позицію Верховного Суду України в постанові від 16 грудня 2015 року по справі № 6-760цс15 згідно із якою за змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика) вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Таким чином, сума відшкодування матеріальної шкоди [PERSON] на користь позивача в розмірі 6951,66 грн. є обґрунтованою, адже вона складається з суми матеріальної шкоди завданої транспортному засобу в розмірі із урахуванням втрати товарної вартості транспортного засобу та із урахуванням сплаченої страховиком суми відшкодування. Посилання відповідача на те, що вищевказана оцінка величини втрати товарної вартості є завищеною не беруться судом до уваги, адже судом було неодноразово (п'ять разів) роз'яснено відповідачу право на заявлення клопотання про проведення експертизи з метою оцінки розміру завданої шкоди та величини втрати товарної вартості, проте відповідач таким правом не скористався. Суд також вважає за необхідне вказати, що витрати позивача на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 500,00 грн. також є збитками, яких позивач зазнав у зв'язку із пошкодженням свого майна, адже такі витрати позивач мусив зробити для відновлення свого порушеного права. Отже, слід також задовольнити вимоги позивача в частині стягнення з [PERSON] на його користь витрат на автотоварознавче дослідження в сумі 500,00 грн. Що ж стосується позовних вимог позивача про стягнення з [PERSON] франшизи у сумі 500,00 грн., суд зазначає, що виходячи з аналізу Верховного Суду України «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають із договорів страхування», якщо внаслідок ДТП, що сталася з особою, цивільно-правова відповідальність якої була застрахована, шкоду було заподіяно майну, то згідно з вимогами абз. 2 п. 12.1 ст. 12 та п. 37.5 ст. 37 Закону № 1961-IV компенсувати позивачу суму франшизи у повному обсязі має страхувальник або особа, відповідальність якої застрахована. Ухвалюючи рішення про стягнення зі страховика розміру франшизи, деякі суди роблять помилкові висновки про включення франшизи до суми майнового збитку та стягнення її зі страховика. Таким чином з [PERSON] слід також стягнути на користь позивача франшизу в сумі 500,00 грн. Суд бере до уваги і ту обставину, що стягувана за рішенням суду шкода була визначена фахівцем із врахуванням вартості нових деталей автомашини, що підлягали встановленню замість пошкоджених. В п. 14 постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року № 4 визначено, що ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. В багаточисленних судових засіданнях професійний представник відповідача та відповідач не заявляли про те, що відповідач бажає отримати пошкоджені деталі автомобіля, які були або будуть замінені, а тому у суду відповідно до принципу диспозитивності судового розгляду не було підстав для вирішення вищевказаного питання. Стосовно позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] понесених витрат на пальне у розмірі 3099,52 грн., суд вважає, що у цій частині позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Представником позивача до суду було надано копії фіскальних чеків, оригінали яких було оглянуто в судовому засіданні. Вказані фіскальні чеки підтверджують факт купівлі бензину в певні дати, в певній кількості та у певних осіб, проте із вказаних чеків неможливо встановити хто саме здійснював оплату бензину, в який транспортний засіб було відпущено бензин, на які саме поїздки було використано цей бензин. Отже, позивачем та його представником не було доведено факту понесення позивачем витрат на пальне у зв'язку із настанням ДТП, а також не було доведено, що ці витрати були необхідними для відновлення порушених прав позивача або його неповнолітньої доньки в розумінні ст. 22 ЦК України. Тобто, у задоволенні вимог про відшкодування витрат на пальне слід відмовити. Стосовно позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода серед іншого полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди повинен визначатися залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до абзацу 2 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Як було встановлено в судовому засіданні і підтверджено письмовими доказами, автомобіль марки VOLKSWAGEN TOURAN IT, реєстраційний номер [NUMBER], належний позивачу, отримав механічні пошкодження внаслідок ДТП, яке сталось з вини відповідача [PERSON] Також, внаслідок ДТП доньці позивача були завдані легкі тілесні ушкодження. Таким чином, суд вважає, що позивачу дійсно була спричинена моральна шкода у зв'язку з пошкодженням внаслідок ДТП його майна (автомобіля) та у зв'язку із протиправною поведінкою щодо його доньки, яка призвела до легких тілесних ушкоджень доньки. З урахуванням обставин ДТП, ступеню тяжкості тілесних ушкоджень члена сім'ї позивача, тривалості страждань та негативних наслідків, які настали для позивача у зв'язку із ДТП, суд вважає, що сума моральної шкоди підлягає відшкодуванню в розмірі 2000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно із п. 36 постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року № 10 із змінами та доповненнями, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом). Враховуючи норми ст. 88 ЦПК України, а також той факт, що позов задоволено частково і позивачем був сплачений судовий збір у сумі 1929 грн. 20 коп. (1378 грн. 00 коп. за вимоги про відшкодування моральної шкоди та 551 грн. 20 коп. за вимоги майнового характеру), то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору в загальному розмірі 672 грн. 19 коп. (275 грн. 60 коп. за 20% задоволених вимог про відшкодування моральної шкоди + 396 грн. 59 коп. за 71,95% задоволених вимог майнового характеру).

Outcome: partial