Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Ємільчинської селищної ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], мотивуючи тим, що 11.12.2014 року померла його мати, після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з приватної квартири. Згідно закону позивач є спадкоємцем вказаної квартири, яка належала покійній матері. В даний час оформити спадкові права фактично неможливо, оскільки мати за життя не зареєструвала за собою право власності на квартиру, а саме свідоцтво про право власності на житло в органах які здійснюють державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. В судове засідання позивач не зявився, надіслав до суду заяву в якій просив справу розглянути без його участі на попередньому судовому засіданні та задоволити позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з?явився, надіслав до суду заяву в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечив їх задоволенню. Відповідно до ст. ст. 130 ч. 4, 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на попередньому судовому засіданні, та у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши зібрані по справі письмові докази, приходить до наступного. Відповідно до ст. 238 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). [PERSON] померла 11 грудня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ТП № 253970. Встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло № 198, виданого відділом приватизації райдержадміністрації Ємільчинського району відповідно до розпорядження від 17.06.1993 року № 198, квартира яка знаходиться за адресою: смт Ємільчине, вул. Суворова, 9/1, Житомирської області, дійсно належить на праві приватної власності [PERSON], однак спадкодавець при житті не провела державної реєстрації належного їй майна. Право на спадкування мають особи, визначені у законі (ст. 1263 ЦК України), позивач є спадкоємцем першої черги, що підтверджує свідоцтво про народження серії ЯГ № 148066, в якому вказано, що спадкодавець була його матірю. Згідно заведеної державним нотаріусом Ємільчинської державної нотаріальної контори спадкової справи № 159 за 2015 рік, єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті матері [PERSON], є її син [PERSON], що підтверджує постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.09.2015 року № 874/02-31. З наведеного вбачається, що єдиним спадкоємцем спадкового майна, що відкрилося після смерті [PERSON] є її син [PERSON] Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин суд приходить до висновку, що заявлений позов про визнання права власності на квартиру слід задовольнити, визнавши за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на квартиру. На підставі викладеного,

Outcome: approved