Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтував тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається зокрема: з житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташовані по [ADDRESS] . Права власності на вказане нерухоме майно належним чином за життя [PERSON] не оформила. Заповіт від імені [PERSON] не складався. Спадкоємців за законом першої черги по смерті [PERSON] немає. Спадкоємцем за законом другої черги являється брат померлої [PERSON] , якому було відомо про смерть сестри та відкриття спадщини, але до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини чи відмову від неї у встановлений законом строк він не звертався. [PERSON] пропустив строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини по смерті своєї сестри [PERSON] , по питанню надання йому додаткового терміну для звернення із заявою про прийняття спадщини він не звертався, а тому вважається таким, що не прийняв спадщину. Крім того, на день смерті зі [PERSON] постійно проживав [PERSON] більше п`яти років, а саме з 02.09.1980 року. Проживали вони однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільний побут, домашнє господарство та мали спільний сімейний бюджет, але спільних дітей не мали. По смерті [PERSON] у володіння та управління спадковим майном фактично вступив [PERSON] шляхом спільного проживання однією сім`єю із спадкодавцем до дня її смерті, ведення спільного домашнього господарства, але юридично не встиг оформити своїх спадкових прав, оскільки помер [INFO] . За життя, 26.04.2016 року [PERSON] склав заповіт про те, що житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] заповідає [PERSON] . Цей заповіт було посвідчено Судченською сільською радою Любешівського району Волинської області. У померлого [PERSON] інших спадкоємців за законом передбачених ст. 1241 та ст. 1261 ЦК України немає. До дня смерті [PERSON] позивач вів постійний догляд за ним, допомагав йому у веденні домашнього господарства, садив город, доглядав за житловим будинком, сплачував комунальні платежі та податки, що і продовжує робити після його смерті. Таким чином, він фактично вступив у володіння та управління спадковим майном, що залишилось після смерті [PERSON] . Отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно в позасудовому порядку позивач не має можливості. Посилаючись на зазначені обставини, просив суд визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] , які належали [PERSON] . Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] в судове засідання не прибули, будучи завчасно у встановленому законом порядку повідомленими про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Позивач [PERSON] подав до суду заяву про проведення підготовчого судового засідання без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення, просив підготовче судове засідання проводити без його участі. Враховуючи те, що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] . Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Згідно з ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Приписами ч. 3 ст. 1268 ЦК, ч. 1, 5 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] являлася власником житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається зокрема: з житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташовані по [ADDRESS] . Права власності на вказане нерухоме майно належним чином за життя [PERSON] не оформила. Заповіт від імені [PERSON] не складався. Спадкоємців за законом першої черги по смерті [PERSON] немає. Спадкоємцем за законом другої черги являється брат померлої [PERSON] , якому було відомо про смерть сестри та відкриття спадщини, але до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини чи відмову від неї у встановлений законом строк він не звертався. [PERSON] пропустив строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини по смерті своєї сестри [PERSON] , по питанню надання йому додаткового терміну для звернення із заявою про прийняття спадщини він не звертався, а тому вважається таким, що не прийняв спадщину. Крім того, на день смерті зі [PERSON] постійно проживав [PERSON] більше п`яти років, а саме з 02.09.1980 року. Проживали вони однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільний побут, домашнє господарство та мали спільний сімейний бюджет, але спільних дітей не мали. По смерті [PERSON] у володіння та управління спадковим майном фактично вступив [PERSON] шляхом спільного проживання однією сім`єю із спадкодавцем до дня її смерті, ведення спільного домашнього господарства, але юридично не встиг оформити своїх спадкових прав, оскільки помер [INFO] . За життя, 26.04.2016 року, [PERSON] склав заповіт про те, що житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] заповідає [PERSON] , який було посвідчено Судченською сільською радою Любешівського району Волинської області. У померлого [PERSON] інших спадкоємців за законом, передбачених ст. 1241 та ст. 1261 ЦК України, немає. До дня смерті [PERSON] позивач вів постійний догляд за ним, допомагав йому у веденні домашнього господарства, садив город, доглядав за житловим будинком, сплачував комунальні платежі та податки, що і продовжує робити після його смерті. Таким чином, він фактично вступив у володіння та управління спадковим майном, що залишилось після смерті [PERSON] . Заяви про відмову від спадщини він не подавав. Отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно в позасудовому порядку позивач не має можливості. Зазначені обставини не оспорюються сторонами, а також це встановлено з досліджених судом заповіту від 26.04.2016, посвідченого Судченською сільською радою Любешівського району Волинської області та зареєстрованого в реєстрі за № 38 (а.с.10), свідоцтв про смерть серії [NUMBER] від 20.05.2006 та серії [NUMBER] від 18.03.2019 (а.с.7-8), довідки Судченського старостинського округу Любешівського району Волинської області Любешівської селищної ради № 1541 від 22.11.2019 (а.с.9), копії рішення Любешівського районного суду Волинської області від 21.01.2020 (а.с.11-12), нотаріально посвідченої заяви [PERSON] про прийняття спадщини (а.с.13-14), постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.03.2020 (а.с.15), витягу з по господарської книги № 4 за 2006-2010 рік Судченського старостинського округу Любешівського району Волинської області (а.с.16), технічного паспорту № 260 (а.с.17-22), повідомлення Любешівської державної нотаріальної контори № 613/01-16 від 21.09.2020. Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач [PERSON] , являючись спадкоємцем за заповітом на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] , які належали [PERSON] , фактично набув право власності на вказане спадкове майно. На теперішній час право власності на нього ніким не оспорюється, а тому є всі підстави для визнання права власності на це спадкове майно за [PERSON] .

Outcome: approved