Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу вказуючи, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 03.12.1999 року. Мають спільну дитину - неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] Проживав з відповідачкою однією сім'єю до 01.01.2015 року, після чого проживання однією сім'єю було фактично припинено. Спільне життя з відповідачкою не склалося через те, що мають абсолютно різні поняття про спільне життя, на протязі приблизно трьох років ведуть як матеріальні, так і життєві справи окремо один від одного, не спілкуються між собою, спільне господарство між ними не ведеться. Суперечки щодо майна, що є спільною власністю, немає. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу з відповідачкою суперечить інтересам позивача. Примирення вважає неможливим. На утримання дитини виплачує аліменти. Просить шлюб розірвати. В судове засідання сторони не з'явилися, про місце і час розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідно до ч.2 ст. 197 КПК України, в зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у розгляді справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Так, факт знаходження сторін у зареєстрованому шлюбі з 03.12.1999 р. підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.3), згідно з яким [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 03.12.1999 р., дружині після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище [PERSON]. Факт наявності у сторін неповнолітньої дитини підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.12.1999 року, від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], з 01.01.2015 року не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, спору про поділ майна немає, питання місця проживання та утримання неповнолітньої дитини вирішено, що дає суду підстави для розірвання шлюбу, так як подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим і буде суперечити інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню. Оскільки відповідачка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, і після розірвання шлюбу просить їй залишити прізвище, присвоєне при реєстрації шлюбу, то після його розірвання відповідачці слід залишити прізвище [PERSON]. Судові витрати у вигляді сплаченого судового збору слід покласти на позивача згідно його заяви. На підставі ст. ст.104, 110, 112, 113, 114 Сімейного кодексу України і

Outcome: approved