Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач 1), [PERSON] (далі по тексту - позивач 2) звернулись до суду з позовом до Київської міської ради (далі по тексту - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Головне управління юстиції в м. Києві (далі по тексту - третя особа ), відповідно до якого просили визнати за позивачем 1 в порядку спадкування за заповітом право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , визнати за позивачем 2 в порядку спадкування за заповітом право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] (далі по тексту - квартира, спірне майно). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірна квартира за життя належала [PERSON] . В свою чергу, квартира була кооперативною, [PERSON] була членом ЖБК «Екран» та виплатила пай за квартиру у розмірі 3303 карбованці, а тому на підставі ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність» та ст. 384 ЦК України мала право власності на спірне майно. [INFO] [PERSON] померла, після її смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої увійшла і спірна квартира. Позивач 1, [PERSON] є спадкоємцем за заповітом на 1/2 частини квартири. Інший спадкоємець за заповітом спадщину не прийняв, із заявою про прийняття спадщини не звертався, місце знаходження останнього позивачу 1 не відоме. Позивач 1 проживає у вказаній квартирі, несе всі витрати по її утриманню. Позивач 2, [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] на підставі ст. 549 ЦК України. Спадкодавець доводилась позивачу 2 бабусею. Позивач 2 також зареєстрований у спірній квартирі, де проживає з 1992 по теперішній час. За таких обставин, оскільки вказана квартира перебувала у володінні спадкодавця на законних підставах, проте за життя вона не зареєструвала право власності на спірне майно, позивачі позбавлені можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, а тому просять у порядку ст. 328, 1216, 1218,1268 ЦК України визнати за ними право власності на спірну квартиру. Від представника відповідача відзив не надходив. Представник третьої особи в своїх поясненнях просив розглядати справу за наявними в матеріалах справи доказами та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. 18.10.2019 ухвалою суду по справі відкрито провадження, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 17.12.2019 судом направлено запит до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори щодо витребування копії матеріалів спадкової справи після померлої [PERSON] 10.01.2020 до суду надійшли копії матеріалів спадкової справи після померлої [PERSON] 24.01.2020 від представника третьої особи надійшли пояснення. Представник позивачів в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, відповідно до якої справу просив справу розглянути за його відсутності та за відсутності позивачів, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі. Судом вживалися заходи щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи належним чином, на адресу відповідача направлялась копія ухвали про відкриття провадження по справі та судові повістки. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, в своїх письмових поясненнях справу просив розглядати за його відсутності та прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства. Так, відповідно до ч. 4 ст. 222 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно положень ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. З врахуванням тієї обставини, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причини неявки суду не повідомив, відзиву проти позовної заяви не надав, а також того, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд постановив ухвалу про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних у справі даних та доказів. Суд, дослідивши письмові пояснення представника відповідача, матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності за положеннямист.321 ЦК України є непорушним і ніхто не може протиправно бути обмеженим в реалізації свого права власності. Стаття 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за заповітом та законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Об`єктом відносин спадкування виступають права та обов`язки спадкодавця у їх сукупності, що належали йому на момент смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.1ст.1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1ст.1221 ЦК України). Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є рідними батьками [PERSON] /згідно Посвідки про народження [NUMBER] /. [PERSON] , відповідно до Свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] , актовий запис № 1424, уклав шлюб з позивачем 1, [PERSON] (дошлюбне прізвище на момент одруження « [PERSON] »). Крім того, відповідно до Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , актовий запис 2703, [PERSON] та [PERSON] є рідними батьками [PERSON] , [INFO] . За таких обставин, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] доводиться [PERSON] невісткою, [PERSON] - рідним онуком. Відповідно до Свідоцтва про смерть, Серія [NUMBER] , [PERSON] [INFO] помер, актовий запис № 538. В судовому засіданні встановлено, що згідно копії рішення № 4510 Виконкому Жовтневої Райради депутатів трудящих від 01.11.1964, [PERSON] як члену ЖБК «Екран» надана на неї як на одну особу двокімнатна ізольована квартира [ADDRESS] . Згідно довідок ЖБК «Екран» від 23.12.2003 та від 28.11.2006 убачається що станом на 01.05.1979 [PERSON] , як член ЖБК, повністю виплатила пай за спірну квартиру в сумі 3303 крб. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність», чинного на момент відкриття спадщини, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. За таких обставин, судом встановлено, що [PERSON] набула право власності на спірну квартиру. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Бондаренко Г.О. 25.07.1991, зареєстрований в реєстрі за № І2С-І629, за яким належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] заповіла гр. [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. [INFO] [PERSON] померла /Свідоцтво про смерть [NUMBER] , актовий запис № 2039/. Позивач 1, [PERSON] як спадкоємець за заповітом звернулась до Дванадцятої Київської держаної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Постановою від 11.10.2019 за № 6157/02-31 державного нотаріуса Дванадцятої КДНК Основенко Л.М. позивачу 1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю документів на спадкове майно, що посвідчує право власності на ім`я спадкодавця. Також з матеріалів спадкової справи вбачається, що другий спадкоємець за заповітом - [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після померлої [PERSON] та до складу якої увійшла 1/2 частини квартири [ADDRESS] , до державного чи приватного нотаріуса не звертався. З матеріалів справи також вбачається, що у спірній квартирі на момент відкриття спадщини був зареєстрований та проживав позивач 2, [PERSON] , [INFO] /згідно Довідки № 711/20 від 22.10.2019: з 04.04.1992 по 12.12.1996, з 31.01.1998 по теперішній час/. Позивач 2 у своїх поясненнях зазначив, що оскільки батько позивача та рідний син спадкодавця - [PERSON] помер раніше спадкодавця, а другий спадкоємець за заповітом не звертався із заявою про прийняття спадщини, то позивач 2, який на момент відкриття спадщини був зареєстрований та проживав у спірній квартирі, прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті бабусі. З врахуванням наведеного, позивач 2, [PERSON] як спадкоємець за законом також звернувся до Дванадцятої Київської держаної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] . Постановою від 30.01.2020 за № 521/02-31 державного нотаріуса Дванадцятої КДНК Основенко Л.М. позивачу 2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю документів на спадкове майно, що посвідчує право власності на ім`я спадкодавця. Водночас, відповідно до пунктів 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 р. Правила книги шостої цього Кодексу застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються за правилами ЦК 2003 р., якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК 1963 р., у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК 2003 р. і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 р., спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 548 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення у позивача права на спадщину, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ч. 1-3 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Крім того, згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до пункту 4.14., 4.15. Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року № 282/20595 (в редакції, яка діяла на момент звернення позивача із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину), При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до пункту 4.18 Порядку вчинення нотаріальних нотаріусами України, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі, зокрема, судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У відповідності до положень ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. При цьому, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно положень ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як визначено в ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Так, в судовому засіданні встановлено, що спадкодавець [PERSON] на законних підставах та у відповідності до ст. 15 Закону України «Про власність» набула право власності на кооперативну квартиру [ADDRESS] . Судом також встановлено, що згідно листа Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна від 13.11.2006 за № 38958, а також копії Інформаційної довідки № 205011577 від 23.03.2020, зазначена квартира на праві власності не зареєстрована. Позивач 1, [PERSON] [INFO] є спадкоємцем 1/2 частини вказаної квартири за заповітом. Другий спадкоємець за заповітом - [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після померлої [PERSON] та до складу якої увійшла 1/2 частини квартири [ADDRESS] , до державного чи приватного нотаріуса не звертався, а отже вважаться таким, що не прийняв її. Позивач 2, [PERSON] , який на момент смерті спадкодавця, проживав разом з нею у спірній квартирі та фактично прийняв спадщину у вигляді 1/2 частини спірної квартири, та є спадкоємцем за законом. Разом з тим, державним нотаріусом позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у останніх були відсутні документи на спадкове майно, що посвідчують право власності на ім`я спадкодавця. Враховуючи наведене, вказані вище обставини свідчать про наявність перешкод для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що в свою чергу призводить до того, що позивачі позбавлені можливості реалізувати своє право на спадщину, зареєструвати у встановленому законом порядку спадкове майно та реалізувати своє право власності. Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved