Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

[PERSON] Дем»янівна звернулась в суд з позовом до Кораблищенської сільської ради Млинівського району, [PERSON] районної державної адміністрації про набуття права на земельну частку (пай) за спадщиною, видачу земельного сертифікату та виділення земельного паю в натурі. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 21 січня 1996 року помер її чоловік – [PERSON], який постійно до дня смерті проживав з нею. Все своє життя, починаючи з 9 травня 1959 року чоловік працював в колгоспі і по досягненню пенсійного віку отримував пенсію як колгоспник. На момент розпаювання земель колективного сільськогосподарського підприємства імені «Кірова» в подальшому перейменованого на СВК «Радівське», він не був внесений до списку осіб, які мали право на отримання сертифіката про право на земельну частку (пай), що додаються до державного акта на право колективної власності на землю, хоча, будучи членом колективного сільськогосподарського підприємства, набув таке право. Просить суд, визнати за нею право на земельну частку (пай) в порядку спадкування, що залишилось після смерті - [PERSON], який помер 21.01.1996 року набуте ним, як членом колективного сільськогосподарського підприємства імені «Кірова», що знаходиться на території Кораблищенської сільської ради Млинівського району Рівненської області та зобов'язати [PERSON] райдержадміністрацію видати сертифікат про право на земельну частку (пай), а Кораблищенську сільську раду виділити земельну ділянку в натурі. В судовому засіданні представники позивачки [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги зменшили та просять визнати за позивачкою в порядку спадкування після смерті [PERSON] лише право на земельну частку (пай). Суду пояснили, що чоловік позивачки був членом колективного сільськогосподарського підприємства імені «Кірова» і після виходу на пенсію залишався його членом. За життя він, як член КСГП з числа пенсіонерів не був включений до списку осіб, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, хоча мав повне право не це у відповідності з Указом Президента України від 8 серпня 1995 року №720 “ Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям”. Відповідачі - представник Кораблищенської сільської ради в судове засідання не з»явився звернувся до суду з письмовою заявою в якій вказав що позовні вимоги визнає в повному обсязі та одночасно просить розглянути справу без його участі. (а.с. 31) Представник [PERSON] райдержадміністрації [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог – Державної агенції із земельних ресурсів у [PERSON] районі [PERSON] в судовому засідання підтвердив факт не включення [PERSON] до списку осіб які мають право на отримання земельної частки(паю) відповідно до Указу Президента 1995 року №720 “ Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям”. Та проти задоволення позову, з врахуванням уточнень позовних вимог, не заперечує. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, копією свідоцтва про смерть серії 1-ГЮ №275891, виданого 22.01.1996 року підтверджується той факт, що [PERSON] помер 21 січня 1996 року у віці 61 року (а.с. 7). Із довідки, виданої управлінням Держкомземагенства у [PERSON] районі за № 03-954 від 11 листопада 2013 року вбачається, що [PERSON] не був включений в списки осіб членів КСП імені «Кірова» на отримання сертифіката про право на земельну частку (пай) згідно Державного акта на право колективної власності на землю серії РВ №00022 від 10.10.1995 року. Згідно архівних довідок від 10.12.2013 року № 302/06-27 та від 27.12.2013 р. № 300/04-01 вбачається, що відповідно до протоколів засідань правління колгоспу та зборів уповноважених членів колгоспу ім.. Кірова ( в подальшому перенайменованого в КСП «Радівське») с. Радів Млинівського району [PERSON] був прийнятий в члени вищевказаного колгоспу і на час виходу на пенсію у 1995 році заява про звільнення та про виключення з членів колгоспу [PERSON] не розглядалася, що свідчить про те, що будучи пенсіонером [PERSON] залишався членом даного КСГП. (а.с.12,32) Указом Президента України від 8 серпня 1995 року №720 “ Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям”, передбачено, що право на земельну частку пай мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК ( 435-15 ), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Враховуючи, що [PERSON], будучи пенсіонером і залишаючись членом КСГП ім.. Кірова Млинівського району, відповідно до п. 2 Указу Президента України за життя набув право на земельну частку (пай) у даному колективному сільськогосподарському підприємстві на рівні з іншими його членами, однак на момент видачі Державного акту на право колективної власності на землю серії РВ від 10.10.1995 року за № 00022 не був включений до списків осіб, що додається до Державного акту, то його право на земельну частку ( пай ) переходить до його спадкоємців. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 1216 ЦК України Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], відповідно до свідоцтва про одруження (а.с.8) є дружиною [PERSON], який помер 21 січня 1996 року. 10 грудня 2010 року [PERSON] державною нотаріальною конторою відповідно до перехідних положень ЦК України ( 2003 року) їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], що підтверджує прийняття нею спадщини та набуття права на спадкове майно чоловіка, до якого входить весь обсяг цивільних прав, в тому числі і право на земельну частку ( пай). Інших спадкоємців, які претендують на спадщину, що відкрилась після смерті спадкодавця в суді не встановлено. Таким чином, позивач на законних підставах відповідно до ст.328 ЦК України в порядку спадкування набула право на земельну частку (пай) після смерті [PERSON], який помер 21 січня 1996 року і поскільки це право за нею не визнано, то підлягає захисту. На підставі 15, 328, 392, 1217, 1258, 1261 ЦК України,

Outcome: approved