Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до Арбузинського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 03 червня 2017 року Арбузинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській, актовий запис № 23 було зареєстровано шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося через несумісність характерів та втрати поваги один до одного. Подружжя втратило один до одного почуття любові та інтересу, тому позивач вважає, що можливості зберегти сім`ю у них не має. Вже тривалий час подружжя проживає окремо один від одного та не ведуть спільного господарства. Діти проживають разом з позивачем і знадяться повністю на його утриманні. Позивач вважає, що подальші шлюбні відносини не доцільні, тому просить позов задовольнити. Ухвалою від 10 серпня 2020 року відкрито провадження у справі та визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач не з`явився, через канцелярію суду від представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Також не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилась, неодноразово викликалась в судове засідання шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України та направленням повістки за зареєстрованою адресою місця проживання: [ADDRESS] . Про причини неявки в судове засідання не повідомила, не скористалася своїм правом, передбаченим ст.178 ЦПК України, відзив у встановлені судом строки не надала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що передбачено ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 цього ж Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03 червня 2017 року Арбузинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №23, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження Серії [NUMBER] від 05 вересня 2017 року та Серії [NUMBER] від 25 січня 2019 року. Суд зазначає, що спірні правовідносини є сімейними та регламентуються положеннями ст.112 СК України. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. Тобто, подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався наданим правом та звернувся до суду з вказаним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги зазначене, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved