Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що відповідно до рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 06.082013 року шлюб між ним та відповідачем розірвано та за рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 18.092012 року з нього стягуються в користь відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 28.08.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Вимоги про зменшення розміру аліментів позивач мотивує тим, що його матеріальний стан не дає можливості сплачувати встановлені судовим рішенням аліменти, оскільки його звільнено з роботи, він не має постійного заробітку, фактично перебуває на утриманні своїх батьків та сестри. Крім того, вказує на те, що приймає участь у вихованні та утриманні дитини, ходить з сином на прогулянки, по можливості намагається купляти для дитини речі та іграшки. Просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] за рішенням Свалявського районного суду від 18.09.2012 року на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] до розміру 1/8 частини всіх видів заробітної плати шомісяця до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити, оскільки встановлена судом сума стягнення аліментів у розмірі 1000 грн. є надто великою, яку він не в змозі сплачувати. Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог про зменшення аліментів заперечує, посилаючись на те, що всі обовязки щодо утримання та виховання дитини несе самостійно, відповідач від свого обовязку (як батько) утримувати дитину ухиляється, добровільної матеріальної допомоги дитині не надає, матеріальним забезпеченням не піклується і вже має заборгованість по аліментах. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та доводи позовної заяви, суд доходить наступного висновку. Згідно ст. 13 ЦПК України\~- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаної Україною 21.02.1990 року (ратифіковано Постановою ВР № 789 XII від 27.02.1991 року) - в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України - розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Разом з тим, позивачем не надано до суду жодних доказів або документів до справи, які б підтвердили, що у нього змінився матеріальний стан чи сімейний стан або погіршився стан здоровя, які дають підстави для зміни розміру аліментів. При вирішенні спору про зменшення розміру стягуваних аліментів з [PERSON], суд виходить не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дитини, умов її належного утримання, враховує вік дитини та інші обставини, що мають істотне значення для забезпечення інтересів дитини, а також бере до уваги те, що відповідно до вимог ст. 51, ст. 52 Конституції України - батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні. Суд враховує і інші встановлені докази, а саме розрахунок заборгованості по аліментах №15878 від 06.11.2017 року, складений старшим державним виконавцем ВДВС, відповідно до якого позивач [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.11.2017 року 22875,90 грн. За правовим змістом ч.1 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України. Суд враховує норми Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Сьомого протоколу», які є частиною національного законодавства України. Відповідно до ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України № 789 -Х11 від 27.02.1991 року), батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. З огляду на вищенаведене, враховуючи, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами обставини, що підтверджують заявлені ним вимоги про зменшення розміру аліментів, а також зважаючи на те, що батьки в рівній мірі повинні утримувати дітей, суд не знаходить підстав для зменшення розміру аліментів відповідачу та доходить висновку, що у позові слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed