Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

[PERSON], звернувся в суд з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на автомобіль та виключення його з-під арешту, мотивуючи тим, що він у лютому місяці 2012 року домовився із [PERSON], який діяв на той час відповідно до нотаріально завіреної довіреності від імені відповідача [PERSON] про те, що він йому продасть автомобіль марки «BMW 520 I», 1998 року випуску, колір зелений, номер шасі ( кузова, рами ) № [NUMBER], тип легковий седан-В, реєстраційний номер [NUMBER], який зареєстрований Крижопільським МРЕВ ВДАІ УМВС України у Вінницькій області від 12.07.2011 року. З метою розрахунку за вказаний автомобіль [PERSON], передав [PERSON] кошти у сумі 10 800 доларів США. На підтвердження передачі коштів ним було написано власноручно розписку, в якій було зазначено, що він отримав кошти від нього і ніяких претензій стосовно укладеної угоди в нього немає. Оскільки всі істотні умови угоди ними було погоджено та ніяких заперечень стосовно ціни та предмету угоди не виникало, [PERSON] було видане на його ім`я нотаріально посвідчену генеральну довіреність, надавши йому повноваження щодо повного розпорядження, користування та володіння транспортним засобом, як його власнику. 12 травня 2014 року [PERSON], рухаючись вказаним вище автомобілем автомобільною дорогою Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам`янка, в м. Немирові Вінницької області на посту ДПС був зупинений інспектором ДПС взводу № 2 ДПС м. Вінниці прапорщиком міліції Вельгус В.І. В цей же день вказаним працівником ДАІ було складено Акт за № 487 огляду тимчасово затриманого транспортного засобу, що передається на тимчасове зберігання. Згідно із вказаним Актом, автомобіль марки «BMW 520 I», 1998 року випуску, колір зелений, номер шасі ( кузова, рами ) № [NUMBER], тип легковий седан-В, реєстраційний номер [NUMBER], який зареєстрований Крижопільським МРЕВ ВДАІ УМВС України у Вінницькій області від 12.07.2011 року, і який являється моєю власністю, було тимчасово передано на зберігання до спеціального майданчика, розміщеного по вулиці Горького, 8, м. Немирова в межах виконавчого провадження відділу ДВС Крижопільського районного управління юстиції по стягненню із відповідача [PERSON] суми боргу біля 200 000 гривень. На даний час він, як власник даного транспортного засобу, позбавлений можливості користуватися своїм майном. Враховуючи вищевказані обставини, воля позивача, тобто його, і відповідача [PERSON] були направлені на укладення договору купівлі-продажу автомобіля та з цього приводу сторонами були виконані всі істотні умови договору купівлі-продажу та проведений розрахунок, що підтверджується письмовою розпискою, а тому він фактично набув право власності на вищевказаний транспортний засіб на законних підставах. Відповідно до вимог ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона ( продавець ) зобов'язується передати майно у власність другій стороні ( покупцеві ), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст. 638 ЦК України, угода вважається укладеною, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Обставини укладення одностороннього правочину, яким є генеральна довіреність та правовідносини, що при цьому виникли між сторонами у справі, засвідчують те, що правочин є удаваним, що приховує інший, який дійсно мав місце, а саме договір купівлі-продажу. Відповідно до ст. 235 ЦК України у разі, якщо правочин здійснено з метою приховати інший правочин ( удаваний правочин ), до нього застосовується правила, що регулюють той правочин, який сторони мали на увазі. Відповідно до змісту ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, а тому він фактично набув право власності на вищевказаний автомобіль. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на майно і про звільнення майна з-під арешту. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 114 ЦПК України «Виключна підсудність» позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. В зв'язку з цим [PERSON], просить суд визнати договір купівлі-продажу дійсним, і визнати право власності на автомобіль та виключити його з-під арешту. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримує просить її задовольнити. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовну заяву визнає, не заперечує проти її задоволення. Представник відповідача відділу державної виконавчої служби Крижопільського районного управління юстиції, в судове засідання не з'явився хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення. Представник співвідповідача Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, в судове засідання не з'явився, хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Представник співвідповідача ПАТ КБ «Кредобанк» в судове засідання не з'явився, хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Суд заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовну заяву слід задовольнити, так як позовні вимоги визнаються відповідачем., а також підтверджуються копією розписки про отримання коштів [PERSON] від [PERSON] за придбаний автомобіль, копією довіреності на автомобіль, копією Акту огляду транспортного засобу, копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, копією витягу із Звіту про оцінку майна. Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що воля позивача, тобто його, і відповідача [PERSON] були направлені на укладення договору купівлі-продажу автомобіля та з цього приводу сторонами були виконані всі істотні умови договору купівлі-продажу та проведений розрахунок, що підтверджується письмовою розпискою, а тому позивач фактично набув право власності на вищевказаний транспортний засіб на законних підставах. Відповідно до вимог ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона ( продавець ) зобов'язується передати майно у власність другій стороні ( покупцеві ), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст. 638 ЦК України, угода вважається укладеною, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Обставини укладення одностороннього правочину, яким є генеральна довіреність та правовідносини, що при цьому виникли між сторонами у справі, засвідчують те, що правочин є удаваним, що приховує інший, який дійсно мав місце, а саме договір купівлі-продажу. Відповідно до ст. 235 ЦК України у разі, якщо правочин здійснено з метою приховати інший правочин ( удаваний правочин ), до нього застосовується правила, що регулюють той правочин, який сторони мали на увазі. Відповідно до змісту ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, а тому позивач фактично набув право власності на вищевказаний автомобіль. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на майно і про звільнення майна з-під арешту. На підставі викладеного

Outcome: approved