Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, збільшивши позовні вимоги, які в остаточній редакції зводяться до наступного, 25.02.1989 р. між ним та [PERSON] був укладений шлюб, від якого мають дитину - [PERSON] , [INFO] . З 2003 року вони з дружиною та сином проживали та були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . 28.08.2019р. вони з дружиною придбали житловий будинок у м.Маріуполі, у якому почали проживати з дати придбання та мали намір зареєструвати своє місце проживання, але зробити цього не встигли. 02.09.2019р., через 5 днів після придбання нового сімейного будинку, [PERSON] померла від ішемічної хвороби серця та гострої коронарної недостатності, він здійснив поховання дружини. Протягом всього часу подружнього життя вони з дружиною вели спільне господарство, мали спільний бюджет, дбали один про одного. Під час шлюбу ним та [PERSON] за рахунок їх спільних коштів було набуте наступне майно: житловий будинок за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка площею 0,0809 га, кадастровий номер 1412337200:01:006:0949, за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка площею 0,0809 га кадастровий номер 1412300000:02:006:0479, за адресою: [ADDRESS] ; легковий джип MITSUBISHI PAJERO, 2006 р.в., державний номер [NUMBER] ; 50 відсотків статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю «Медицина для вас»; трикімнатна квартира [ADDRESS] . Зазначене майно було набуте ним та дружиною під час шлюбу, отже воно є їх спільною сумісною власністю. Оскільки на дату смерті дружини вони проживали разом, а їх спільне майно було набуте під час шлюбу і це ніким не оспорювалось, він вважав себе таким, що прийняв спадщину. У березні 2020 р. він звернувся до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Брикулі В.Л. за оформленням прав на спадкове майно , проте отримав відповідь № 123/01 -16 від 31.03.2020 р. про начебто пропуск строку для прийняття спадщини після смерті дружини та неможливість видачі йому свідоцтва про право на спадщину. У зв`язку з чим ,він вимушений звернутися до суду, і просить визначити, що частка померлої [PERSON] в праві спільної сумісної власності на житловий будинок з усіма надвірними спорудами та побудовами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , розташований на приватній земельній ділянці площею 0,0809 га, кадастровий номер 1412337200:01:006:0949, становить - 1/2, відповідно його частка також становить - Ѕ. Визначити, що частка померлої [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0809 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1412337200:01:006:0949, становить - 1/2, відповідно його частка також становить - Ѕ. Визначити, що частка померлої [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0809 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1412300000:02:006:0479, становить - 1/2, відповідно його частка також становить - Ѕ. Визначити, що частка померлої [PERSON] в праві спільної сумісної власності на легковий джип «MITSUBISHI PAJERO», 2006 р.в., державний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , становить - 1/2, відповідно його частка також становить - Ѕ. Визначити, що частка померлої [PERSON] в праві спільної сумісної власності на трикімнатну квартиру [ADDRESS] , становить Ѕ, відповідно його частка становить - Ѕ. Визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON] на: 1/2 житлового будинку з усіма надвірними спорудами та побудовами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; 1/2 земельної ділянки площею 0,0809 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1412337200:01:006:0949; 1/2 земельної ділянки площею 0,0809 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1412300000:02:006:0479; 1/2 легкового джипу MITSUBISHI PAJERO, 2006 р.в., державний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] ; 1/2 трикімнатної квартири [ADDRESS] ; 50 відсотків статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю «Медицина для вас». Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 18.05.2020 року по справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , Маріупольської міської ради, про визнання права власності на майно в порядку спадкування, відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання. 03.06.2020р. позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог. 03.06.2020р. відповідач [PERSON] до суду надав відзив на позовну заяву, справу просив розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення в повному обсязі, оскільки все майно та майнові права, які є предметом позову, були набуті його батьками під час шлюбу. Після смерті його матері, батько [PERSON] здійснював поховання та фактично прийняв спадщину. Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 10.07.2020 року клопотання представника позивача задоволено, виключено Маріупольську міську раду з кола відповідачів по справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно із статтею 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною 1 ст. 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ, (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Частиною 1 ст. 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. ст. 1222, 1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини та право на спадкування мають особи, які є спадкоємцями за законом. Відповідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народження після його смерті, той з подружжя, який його пережив і батьки. У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У відповідності до вимог ст. 206 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 04.09.2019 року Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] , померла [INFO] , актовий запис № 1979 (а.с. 17). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 25.02.1989р. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 25.02.1989р. (а.с. 12). Згідно з відміткою в паспорті громадянина України серія [NUMBER] , виданого Калінінським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 04.11.1995р., син [PERSON] - [PERSON] , [INFO] (а.с. 5-8). Відповідно до договорів замовлень на організацію та проведення поховання, свідоцтва про поховання, вбачається, що організацією поховання [PERSON] займався [PERSON] (а.с. 18-22). Згідно з договором купівлі-продажу будинку від 28.08.2019р. [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , придбав житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , та згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 178969614 від 28.08.2019р. зареєстрував своє право приватної власності на вказаний будинок (а.с. 23-26). Згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки від 28.08.2019р. [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , придбав земельну ділянку площею 0,0809 га, кадастровий номер 1412337200:01:006:0949, за адресою: [ADDRESS] , та згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 178972232 від 28.08.2019р. зареєстрував своє право приватної власності на вказану земельну ділянку (а.с. 27- 29). Згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки від 28.08.2019р. [PERSON] , придбав земельну ділянку площею 0,0809 га, кадастровий номер 1412300000:02:006:0479, за адресою: [ADDRESS] , та згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 178975029 від 28.08.2019р. зареєстрував своє право приватної власності на вказану земельну ділянку (а.с. 30-32). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ВРЕР № 2 м. Донецька при УДАЇ ГУМВСУ в Донецькій області, транспортний засіб, легковий джип MITSUBISHI PAJERO, 2006 р.в., державний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , зареєстрований за [PERSON] , з особливою відміткою: [PERSON] має право керувати (а.с. 33). Згідно з договором купівлі-продажу квартири від 01.04.2003р. [PERSON] , придбала квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] , та згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП Бюро технічної інвентаризації м. Донецька № 523707 від 12.05.2003р. зареєструвала своє право приватної власності на вказану квартиру (а.с. 53-56). Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб засновниками юридичної особи товариство з обмеженою відповідальністю «Медицина для вас» є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 57-58). Згідно з повідомленням приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Брикулі В.Л. № 123/01-16 від 31.03.2020 р., [PERSON] роз`яснено, що він є спадкоємцем першої черги після смерті дружини - [PERSON] , яка на день смерті [INFO] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Однак, [PERSON] було пропущено строк для прийняття спадщини, тому він має право звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку на прийняття спадщини (а.с. 35). Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Таким чином, як встановлено у судом і не заперечується сторонами по справі, спірне майно: житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка площею 0,0809 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1412337200:01:006:0949; земельна ділянка площею 0,0809 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1412300000:02:006:0479; легковий джип MITSUBISHI PAJERO, 2006 р.в., державний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] ; трикімнатна квартира [ADDRESS] ; статутний капітал Товариства з обмеженою відповідальністю «Медицина для вас», було придбане [PERSON] та [PERSON] під час перебування у шлюбі, тобто є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до стаття 1226 Цивільного кодексу України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Спільна сумісна власність - це власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності, тоді як у спільній частковій власності частки кожного визначені. Підставами встановлення спільної сумісної власності є укладання шлюбу, передача майна у спільну сумісну власність наймача та членів його сім`ї у процесі приватизації державного житлового фонду, спільна праця за спільні кошти членів сім`ї. Право спільної сумісної власності подружжя регулюється Главою 8 Сімейного кодексу України. Поняття і види права спільної власності, правовідносини які виникають при визначенні часток у праві спільної часткової власності регулюється Главою 26, статтями 355-372 Цивільного кодексу України. За загальним правилом, майно, набуте за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Виходячи з вищенаведеного, у суду є всі підстави вважати, що [PERSON] , яка померла [INFO] ,та позивачу [PERSON] ,у спільній сумісній власності на вищенаведене майно, належало по 1/2 частці кожному. З цих підстав вимоги позивача [PERSON] про визначення часток у праві спільної сумісної власності на вищезазначене спірне майно підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Відповідно дост. 1218 ЦК Українидо складу спадщини входять усі права та обов`язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК). Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину після смерті дружини, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання за ним в порядку спадкування права власності на 1/2 частину зазначеного майна ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved