Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, в якому просить зняти арешт, накладений постановою Другого відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції серії АН №357086 від 10.10.2007 року на все майно та заборону на його відчуження, в тому числі 1/4 частини квартири за адресою [ADDRESS]. Обтяження зареєстроване Сьомою одеською державною нотаріальною конторою 17.10.2007р. за реєстровим номером - 5855707. Як вказує позивач, 17.12.2014 р. він звернувся до Першого Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції із заявою про зняття відповідного арешту. Згідно листа Першого Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції №0642-46407 від 25.12.2014р., йому було повідомлено, що у 2006-2007 рр. на виконанні В відділі обліковувався судовий наказ від 30.05.2006р. №2н-708, виданий Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з нього та [PERSON] солідарно коштів у розмірі 1535,30 грн. на користь Комерційного підприємства «ОТС». У зв'язку з тим, що архівні виконавчі провадження за 2007 року знищені за закінченням терміну зберігання, встановити, чи накладався арешт на його майно в межах зазначеного виконавчого провадження, та вирішити питання щодо зняття з нього арешту не виявляється можливим. Позивач зазначив, що у 2007 році у нього був наявний борг перед КП «ОТС», який був погашений того ж року в повному обсязі. Виконавче провадження було закрито у зв'язку з повним виконанням рішення суду, постанову про закриття він не отримував. Листом Першого Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції повідомлено, що станом на теперішній час на виконанні у відділі відсутні будь-які відкриті виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] коштів. та рекомендовано звернутися до суду. У зв'язку з чим, позивач звернувся з наступним позовом до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача надав до суду заяву, в якій пояснив, що у зв'язку з тим, що строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить три роки, тому неможливо надати більш детальну інформацію стосовно постанови АН №357086 від 10.10.2007 року, виданої Першим Малиновським ВДВС ОМУЮ про накладення арешту на все майно та заборону на його відчуження, в тому числі 1/4 частини квартири за адресою [ADDRESS]. При вирішені даної справи покладався на розсуд суду, фактично не заперечуючи проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. В судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2002 року, право власності ? квартири за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON]. (а.с. 5) Як вбачається з постанови Другого відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції серії АН №357086 від 10.10.2007 року, накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] [INFO], за адресою: [ADDRESS]. та заборонено відчуження будь-якого майна, яке належить позивачу. (а.с. 7) Згідно Листа Начальника першого Малиновського ВДВС Одеського МУЮ від 25.12.2014 р. за вих. №0642-46407, 17.12.2014 року до першого Малиновського ВДВС ОМУЮ надійшло звернення [PERSON] щодо зняття арешту з належного позивачу майна. Проведеною перевіркою встановлено, що станом на теперішній час на виконанні у відділі відсутні будь-які відкриті виконавчі провадження про стягнення з позивача коштів. (а.с.8) У 2006-2007 р.р. на виконанні у відділі обліковувався судовий наказ від 30.05.2006р. № 2н-708, виданий Малиновським райсудом м. Одеси, про стягнення з [PERSON] коштів у розмірі 1535,30 грн. на користь Комерційного підприємства «ОТС». Згідно з п. 9.9 Наказу Міністерства юстиції України №2274/5 від 25.12.2008 року «Про затвердження порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби», строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить три роки. Таким чином неможливо надати більш детальну інформацію стосовно постанови АН №357086 від 10.10.2007 року виданої Першим Малиновським ВДВС ОМУЮ про накладення арешту на на все майно та заборону на його відчуження, в тому числі 1/4 частини квартири за адресою [ADDRESS]. Враховуючи викладене начальник першого Малиновського ВДВС ОМУЮ повідомив, що відсутність виконавчих проваджень, виконавчого документу та постанови про накладення арешту унеможливлює скасування арешту з майна позивача.(а.с.8). За таких обставин, судом встановлено, що існує арешт на майно [PERSON]. Зі змісту ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», вбачається, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. З аналізу викладеної норми вбачається, що державною виконавчою службою не вжито дій, направлених на скасування запобіжних заходів, що призвело до порушення прав позивачки. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так, за ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Так, за ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Враховуючи те, що квартира [ADDRESS], належить позивачу, суд вважає можливим захистити його право власності, задовольнити позовні вимоги, зняти арешт та заборонити відчуження майна.

Outcome: approved