Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

[PERSON] з 01.09.2009 року наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ № 568 від 31.09.2009 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Київського національного університету внутрішніх справ який розпорядженням Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 року №1709-р «Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ» реорганізовано в [PERSON] академію внутрішніх справ. 29.09.2009 року між Київським національним університетом внутрішніх справ, комплектуючим органом УМВС України у Вінницькій області і [PERSON] був укладений Договір №09-273 про підготовку фахівця в університеті і за цим договором [PERSON] навчався за рахунок коштів державного бюджету та зобовязувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання відшкодувати витрати повязані з утриманням у навчальному закладі. У період навчання з 01.09.2009 року по 17.06.2011 року курсант [PERSON] перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг. Наказом ректора КАВС від 17.06.2011 року №463 [PERSON] присвоєно кваліфікацію юриста і видано диплом спеціаліста та направлено для проходження служби до УМВС України у Вінницькій області. За наказом начальника УМВС у Вінницькій області від 18.01.2013 року № 12о/с лейтенанта міліції [PERSON] звільнено з органів внутрішніх справ за власним бажанням. Таким чином [PERSON] порушив умови Договору від 29.09.2009 року не відслуживши зазначений термін. За Договором курсант у разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі має відшкодувати у повному обсязі фактичні витрати, повязані з утриманням у навчальному закладі. Підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є звільнення з ОВС за власним бажанням протягом перших трьох років після закінчення навчання. Відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат що повязані з грошовим, продовольчим, речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і електроносіїв. В разі відмови провести відшкодування добровільно, стягнення коштів проводиться у судовому порядку. За проведеним розрахунком витрати повязані з утриманням у навчальному закладі з 01.09.2009 року по 17.06.2011 року [PERSON] складають 16410 гривень 86 коп. Так як добровільно зазначені кошти не відшкодовані [PERSON] то до нього заявлено зазначений позов. Представник позивача [PERSON] академії внутрішніх справ у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтвердив та просить задовільнити. Відповідач [PERSON] позов не визнав повністю, пояснивши що він звільнився з органів внутрішніх справ за власним бажанням 18.01.2013 року та мав вислугу на цей час 03 роки 04 місяці 17 днів, фактично відслужив необхідний трирічний термін. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши надані докази, вважає що позов підлягає задоволенню як доведений. Як слідує з Договору №09-273 від 29.09.2009 року сторони, що його уклали та підписали, взяли на себе відповідні зобовязання, [PERSON] зокрема після закінчення навчання, як у даному випадку, відпрацювати не менше трьох років. В разі звільнення з ОВС по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну за власним бажанням має відшкодувати фактичні витрати по утриманню у навчальному закладі (а.с. 8-11). Згідно наказів №568 від 30.09.2009 року і № 463 від 17.06.2011 року [PERSON] навчався у НАВС (а.с. 13,14) і прийнятий та звільнений з ОВС за власним бажанням за наказом №12 о/с від 18.01.2013 року з вислугою 03 роки 04 місяці 17 днів (а.с. 15). За час навчання в НАВС у період з 01.09.2009 року по 17.06.2011 року що склало 655 діб були понесені фактичні витрати по грошовому, продовольчому, речовому забезпеченню, оплаті комунальних послуг і енергоносіїв на загальну суму 16410,86 гривень (а.с. 17-23). Витрати [PERSON] не відшкодовані. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України взяті зобовязання мають виконуватися належним чином, а невиконання або неналежне виконання зобовязань це вже є порушенням цих зобовязань як зазначено в ст.ст. 610, 611, 623 ЦК України і боржник має відшкодувати завдані збитки. На підставі викладеного,

Outcome: approved