Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Велес Авто» на його користь спалчений аванс в розмірі 30 000 грн. В позові посилався на те, що 13 грудня 2017 року між ним та [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Велес Авто» було укладено попередній договір купівлі продажу транспортного засобу № 0313/17, відповідно до умов договору відповідач взяв на себе зобовязання придбати у третіх осіб автомобіль «Lada Vesta» 2015 року випуску, коричнева, комплектація 1,6 МТ вартість 90 000 грн. для його відчуження ним за основним договором. За умовами п. 1.5 Договору сторони зобовязались укласти Основний Договір 20 грудня 2017 року після сплати ним на користь відповідача 30 000 грн. як аванс. Однак з 20 грудня 2017 року по теперішній час відповідачем автомобіль для нього не придбано, хоча ним сплачені кошти в розмірі 30 000 грн. Відповідач відмовляється в добровільному порядку повернути йому кошти в розмірі 30 000 грн. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує розглядати справу в порядку заочного розгляду. В судове засідання представник відповідача не зявився, причини не явки до суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.12.2017 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Велес Авто» укладено попередній договір купівлі продажу транспортного засобу № 0313/17, відповідно до умов договору відповідач взяв на себе зобовязання придбати у третіх осіб автомобіль «Lada Vesta» 2015 року випуску, коричнева, комплектація 1,6 МТ вартість 90 000 грн.для його відчуження ним за основним договором (а.с.15-17). Відповідно до п. 1.5 договору сторони зобовязані укласти основний договір 20 грудня 2017 року. За умови повного виконання п. 2.1 договру, п. 2.1 передбачено те, що покупець перераховує на поточний рахунок продавця грошові кошти в розмірі 30 000 грн.. а продавець своїм підписом під цим попереднім договором підтверджує отримання таких коштів. 13.12.2017 року, позивач [PERSON] сплатив на користь відповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Велес Авто» платіж у сумі 30 000 грн. (а.с.17). Так, позивачм [PERSON] на адресу відповідача було надіслано лист пропозицію про укладення основного договору на купівлію продаж транспортного засобу «Lada Vesta» 2015 року ціною 120 000 грн. (а.с.20). Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.81 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України). Таким чином, під час судового розгляду предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення. Об'єктом оцінки судом при ухваленні рішення є як докази (фактичні дані, відомості), так і процесуальні джерела, що їх містять (показання свідків, висновки експертів, тощо). Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наявний у матеріалах цивільної справи. Ст. 626, 627, 629 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Згідно до ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору.Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що права споживача вважаються в будь якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. Виходячи з вищенаведеного суд вважає, що відповідач ухилається виконувати умови попереднього договору № 0313/17, а саме укласти основний договір купівлі продажу транспортного засобу «Lada Vesta» 2015 року випуску, таким чином вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню обставини, що спростовують позовні вимоги судом не встановлені. У звязку із задоволенням позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 704,80 грн. з відповідача, що документально підтверджено.

Outcome: approved