Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] з даним позовом, який мотивує тим, що 21 квітня 2007 р. було укладено шлюб між [PERSON] та відповідачем [PERSON] Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Спільне життя позивача з відповідачем не складалося, через різні погляди на життя, шлюбних відносин не підтримують, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує лише формально, спільного господарства не ведуть, більше двох років проживають окремо. Тому вважає, що збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Просить суд шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвати, стягнути з [PERSON]на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000,00 грн. на кожну дитину, щомісячно, до досягнення ними повноліття. Позивач в судове засідання не зявилася, представник позивача надав суду заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та розглянути справу у його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, будучи належним чином повідомлений через оголошення у пресі (газета «Новини Закарпаття» № 10 (4721) від 10.02.2018 р., про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступнихвисновків. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-ФМ № 025433 виданого 21.04.2007 року, між [PERSON] та [PERSON] 21 квітня 2007 року був укладений шлюб, про що виконкомом [PERSON] сільської ради Ужгородського району Закарпатської області складено відповідний актовий запис за № 02. Судом встановлено, що подружжя не підтримує шлюбно-сімейних відносин, спільне господарство не ведуть,більше двох років проживають окремо і їх шлюб існує лише формально. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповіднодо ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З'ясувавши фактичні обставини справи, дійсні причини позову, суд у відповідності до ст.112 Сімейного Кодексу України вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому згідно вимог ч.3 ст. 105 СК України даний шлюб слід розірвати. Частиною 2 статті 114 СК України визначено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3\~ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною\~Постановою Верховної [PERSON] України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Відповідно до\~ст. 150 СК України\~батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч. 1\~ст. 141 СК України). Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 182 СК України\~мінімальний\~розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим,\~ніж\~50\~відсотків прожиткового\~мінімуму\~для\~дитини відповідного\~віку. Сімейне законодавство зобов'язує батьків утримувати дитину до досягнення ними повноліття, проте відповідач ухиляється від свого батьківського обов'язку, а тому кошти на утримання дитини (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до повного задоволення.

Outcome: approved