Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ПАТ «[PERSON] [PERSON]» в особі Волинської обласної дирекції про визнання договору поруки недійсним. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що ПАТ «[PERSON] [PERSON]» в особі Волинської обласної дирекції звернулось в суд із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Підставою залучення банком до участі у справі в якості відповідача та солідарного боржника [PERSON] є договір поруки, який був нібито укладений 23 серпня 2006 року. Даний договір поруки нею не підписувався, позивач взагалі не була присутня під час його підписання, умови договору не обговорювались. Просить суд, визнати недійсним договір поруки укладений 23 серпня 2006 року. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, у прийнятті рішення поклався на розсуд суду. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 22 серпня 2006 року було укладено кредитний договір № 014/1101/30439 між [PERSON] та АППБ «[PERSON] [PERSON]»в особі Волинської обласної дирекції. 23 серпня 2006 року на виконання зобовязань [PERSON], між АППБ «[PERSON] [PERSON]»в особі Волинської обласної дирекції та [PERSON] укладений договір поруки. Відповідно до умов договору поруки [PERSON] є поручителем [PERSON] та відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і позичальник у випадку невиконання ним зобовязань за кредитним договором. Судом встановлено, що спірний договір поруки від 23 серпня 2006 року за формою та змістом відповідають вимогам закону. У висновку експерта № 1041 від 14 грудня 2015 року, при дослідженні підпису заявника в договорі поруки від 23 серпня 2006 року зі зразками інших підписів, експерт встановив суттєві розбіжності загальних ознак, а саме: за формою, напрямком протяжністю рухів. На думку експерта встановлені розрізняючи ознаки є істотними і дають йому підстави вважати, що в договорі поруки ймовірно підпис виконано не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON] Частина 3 ст. 215 ЦК України передбачає, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до положень ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Із змісту статті 203 ЦК України вбачається, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Таким чином, договір поруки від 23 серпня 2006 року підписаний особою, яка не мала повноважень на вчинення таких дій, а волевиявлення [PERSON] щодо взяття на себе зобовязання по відповідальності перед кредитором за порушення зобовязання боржником відсутнє. За таких обставин, суд вважає, що позов [PERSON] до ПАТ «[PERSON] [PERSON]»в особі Волинської обласної дирекції про визнання договору поруки недійсним підлягає до задоволення. Крім того, витрати по сплаті судового збору, витрати за проведення судової-почеркознавчої експертизи слід стягнути з ПАТ «[PERSON] [PERSON]» в особі Волинської обласної дирекції в користь позивача у відповідності до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved