Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON], [PERSON] про зобовязання сплатити грошову компенсацію вартості частки квартири, посилаючись на наступне. Позивачу [PERSON] та відповідачам [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло № 22 від 02.02.2007 року на праві приватної спільної часткової власності належить квартира № 110 за адресою: м. Сєвєродонецьк, шосе Будівельників, будинок № 13а. Позивач проживав у вказаній квартирі до розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] Після розірвання шлюбу відповідачі перестали пускати його в квартиру, чинили позивачу перешкоди у користуванні власністю, тобто не дають користуватись належною йому власністю. Позивач запропонував відповідачам сплатити йому вартість належної йому 1/3 частки квартири, однак відповідачі відмовляються від пропозиції позивача. У звязку із вищевикладеним, позивач звернувся до суду з даним позовом в якому, із урахуванням уточнених позовних вимог, просить зобовязати відповідачів сплатити йому грошову компенсацію вартості 1/3 частки квартири, що розташована за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, шосе Будівельників[ADDRESS], у розмірі 58667,00 грн. В судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали уточнені позовні вимоги з підстав, які викладені у письмовій позовній заяві. Відповідачі та представник відповідача в судовому засіданні не заперечували проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] додатково пояснила, що вона не є інвалідом, не працює, отримує пенсію за віком, інших джерел доходу не має. Вона не бажає, щоб позивач проживав разом з нею. Відповідач [PERSON] додатково пояснив, що він не навчається, має ступінь бакалавра, не працює, не є інвалідом. Планує працевлаштуватися, проте коли саме та куди саме ще не знає. На обліку в якості тимчасово безробітної особи не перебуває. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно з копією свідоцтва про право власності на житло № 22, виданого Управлінням житлово-комунального господарства міськради[ADDRESS] в будинку № 13а по шосе Будівельників в м. Сєвєродонецьку на праві спільної часткової власності належить: [PERSON] 1/3 частки, [PERSON] 1/3 частки, [PERSON] 1/3 частки. Згідно копії [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно, право власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] на квартиру № 110 в будинку № 13а по шосе Будівельників в м. Сєвєродонецьку по 1/3 частці, зареєстровано у Сєвєродонецькому міському бюро технічної інвентаризації 28.04.2007 року. Сєвєродонецьким міським бюро технічної інвентаризації 18.01.2007р. виготовлено технічний паспорт на квартиру № 110 в будинку № 13а по шосе Будівельників в м. Сєвєродонецьку, що знаходиться у спільній частковій власності сторін, з якого вбачається, що вказана квартира є однокімнатною квартирою загальною площею 31,3 м.кв., житловою площею 17,3 м.кв. Квартира знаходиться на пятому поверсі пятиповерхового будинку. В спірній квартирі станом на час розгляду справи зареєстровані: [PERSON] та [PERSON], [PERSON] знятий з реєстрації 16.12.2016 року та зареєстрований за іншою адресою. Вказані обставини були визнані сторонами в судовому засіданні та підтверджуються копією паспорта позивача. Згідно звіту № 28/02/17і про оцінку майна, виконаного ТОВ «Оцінка Нерухомість Фінанси» 20.02.2017 року, ринкова (оціночна) вартість однокімнатної квартири, що розташована за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, шосе Будівельників[ADDRESS], складає 200554 грн. 00 коп. Разом з тим, згідно із висновком № 897 від 26.10.2017 року за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, складеного судовим експертом Донецького НДІСЕ, середньозважене значення вартості квартири за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, шосе Будівельників[ADDRESS], станом на час проведення експертизи складає 176000 грн. 00 коп. Вартість 1/3 частки вказаної квартири складає 58667,00 грн. Згідно із ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У постанові ВСУ від 03.04.2013 у справі № 6-12цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК є обовязковою для інших судів, зазначено, що виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Суд враховує, що виділ у натурі частки із спільного майна сторін (квартири) в даному випадку є технічно неможливим, адже квартира є однокімнатною та розташована на пятому поверсі пятиповерхового будинку, при цьому позивачу належить лише 1/3 частки квартири. Облаштування окремого входу до частки квартири позивача, виділення її в натурі іншим чином в такому випадку неможливі. Суд також враховує, що у постанові ВСУ від 19.02.2014 у справі № 6-4цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК є обовязковою для інших судів, зазначено, що під час вирішення справ про стягнення грошової компенсації вартості частки будинку (квартири), що знаходиться у спільній частковій власності, крім указаної спеціальної норми, суду необхідно враховувати й загальні засади цивільного законодавства (стаття 3 ЦК) щодо справедливості, добросовісності й розумності, зважаючи на права та інтереси всіх співвласників. Одночасно суду треба ретельно вивчити обставини справи з метою зясування, чи не зловживає позивач, який бажає виділу частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні, та чи реалізація цього права не порушить прав інших осіб, які не мають змоги сплатити співвласнику грошову компенсацію вартості його частки. Обмежуючи право позивача на грошову компенсацію вартості частки будинку (квартири), якою фактично володіють та користуються лише відповідачі, і враховуючи при цьому інтереси останніх (їхнє скрутне матеріальне становище), суду потрібно перевірити можливість сплати відповідачами такої компенсації та зважати, що правовий режим спільної часткової власності повинен ураховувати інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших. Ураховуючи положення статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 316, 317, 319, 358, 361 ЦК, право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками, і такому праву співвласника, що виділяється, кореспондується обовязок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду судом справи. При цьому обовязковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимоги про виділ частки, і не передбачається обовязковість згоди інших співвласників на такий виділ та не ставиться право співвласника на виділ у залежність від згоди інших співвласників і мотивів, з яких власник має намір реалізувати своє право на виділ. Судом під час ретельного вивчення обставин справи зясовано наступне: - позивач, який бажає виділу частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні, не зловживає правом на отримання цієї компенсації, адже по-перше він розлучився із відповідачем [PERSON] і вони не бажають проживати разом, по-друге [PERSON] також не бажає проживати з позивачем, по-третє частка позивача у праві спільної часткової власності складає 1/3 і виділ частки позивача у натурі є неможливим; - відповідачі є працездатними особами, проте не працюють, на обліку в якості тимчасово безробітних осіб не перебувають, проти задоволення позову не заперечують. Тобто, відповідачі здатні працевлаштуватися та сплатити позивачу компенсацію за цим судовим рішенням, в той час як присудження такої компенсації не порушить їх прав. Визначаючи розмір грошової компенсації вартості частки позивача суд бере до уваги саме висновок судового експерта, адже по-перше вказаний висновок наданий із дотриманням вимог, гарантій та принципів Закону України «Про судову експертизу», а по-друге позивач, уточнивши позовні вимоги, фактично визнав, що надана ним оцінка вартості спірної квартири була неправильною. Згідно із ст. 216 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, повинен зазначити, в якій частині рішення стосується кожного з них, або зазначити, що обов'язок чи право стягнення є солідарним. Позивач не просив стягнути суму грошової компенсації в певних частках з відповідачів, при цьому ЦК України також прямо не регулює порядок сплати такої компенсації двома співвласниками на користь третього співвласника. На підставі ст. 216 ЦПК України суд вважає за доцільне визначити, що сплата компенсації має бути проведена відповідачами солідарно. Таким чином, наявні підстави для задоволення уточнених позовних вимог у повному обсязі. При цьому, суд вважає за необхідне на підставі ч. 2 ст. 364 ЦК України визначити, що з дня отримання [PERSON] грошової компенсації вартості 1/3 частки квартири, що розташована за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, шосе Будівельників[ADDRESS], у розмірі 58667 (пятдесят вісім тисяч шістсот шістдесят сім) грн. 00 коп. слід: - припинити право власності [PERSON] на 1/3 частку квартири, що розташована за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, шосе Будівельників[ADDRESS]; - визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частку квартири, що розташована за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, шосе Будівельників[ADDRESS]; - визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частку квартири, що розташована за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, шосе Будівельників[ADDRESS]. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд згідно із ст. 88 ЦПК України враховує, що позивачем сплачено суму судового збору в розмірі 668,52 грн., в той час як відповідачем [PERSON] сплачено 1663,20 грн. за проведення експертизи. Суд також враховує, що цей спір виник виключно внаслідок ініціативи позивача, неможливість виділу частки позивача в натурі спричинена обєктивним обставинами, а не діями відповідачів. Більш того, проведення судової експертизи за клопотанням представника відповідача дозволило позивачу уточнити позовні вимоги та визначити правильний їх розмір, тобто позивач фактично визнав, що надана ним оцінка вартості спірної квартири була неправильною. Крім того, під час розподілу судових витрат в цивільній справі необхідно враховувати й загальні засади цивільного законодавства (стаття 3 ЦК) щодо справедливості, добросовісності й розумності будь-яких цивільних процедур. Отже, суд вважає справедливим та розумним стягнути з позивача на користь відповідача [PERSON] суму судових витрат в розмірі 994,68 грн. (1663,20 грн. - 668,52 грн. = 994,68 грн.)

Outcome: approved