overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів про усунення перешкод у користуванні власністю, визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є власником будинку № [ADDRESS] на підставі договору дарування. Разом з ним у будинку зареєстровані відповідачі по справі, які не проживають у вказаному будинку з червня 2014 року, чим порушують його права власності. Він звертався з відповідачів з проханням, щоб вони добровільно виписалися з будинку, однак отримував лише відповіді, що їм ніколи приїхати, тому позивач не може повною мірою розпоряджатися будинком та оформити субсидію, чим створюють йому перешкоди в користуванні власністю. Просить усунути перешкоди в користуванні власністю, визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинком № [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, але надав суду заяву з якої вбачається, що він просить справу розглянути за його відсутності та наполягає на задоволенні заявлених вимог, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час розгляду справи повідомлялися належним чином, повідомлень про причини неявки від відповідачів не надійшло, згідно ст. 224 ЦПК України, суд на підставі наявних у справі доказів, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, вивчивши зібрані в справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися з до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно договору дарування від 02.07.1988 року, реєстровий № 25705, позивачу на праві власності належить будинок № [ADDRESS].(а.с.8-9) Згідно довідки, виданої комітетом мікрорайону №6 Краматорської міської ради Донецької області, в спірному будинку значиться зареєстрованими відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Згідно акту про не проживання комітету мікрорайону №6 Краматорської міської ради Донецької області № 01-18/1644 від 24.11.2016 р., відповідачі в будинку [ADDRESS] не мешкають з червня 2014 року. (а.с.10) При таких обставинах суд вважає за можливе задовольнити вимоги, позивачу слід усунути перешкоди в користуванні власністю, відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS] Донецької області. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів, третя особа: відділ Держземагенства в Кіцманському районі, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла його баба [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ - ЧВ №003207. Вказує на те, що він являється спадкоємцем за заповітом, а спадкоємцями за законом являються відповідачі по справі, які не прийняли спадкове майно та не претендують на нього. Інших спадкоємців передбачених законом не має. Зазначає, що він своєчасно у встановлений законом строк прийняв спадщину так як похоронив бабу та розпорядився її речами після їх смерті. Однак, в Державному акті на право приватної власності на землю ім'я бабусі записано «[PERSON]», а не «[PERSON]», як у свідоцтві про смерть. Однак, у позивача знаходяться на руках всі правовстановлюючі документи, а тому просив задовольнити позов. Позивач в судове засідання не з'явився, однак подав заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи у його відсутність. Відповідачі та третя особа в судове засідання не з'явилися, однак подали заяви, в яких позов визнають повністю та не заперечують проти його задоволення. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволенню позову. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 15, 16, 1218, 1220, 1222, 1225, 1234 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] в якому просить стягувати аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO]., в розмірі 1600грн. щомісячно до досягнення нею 23 років або до припинення навчання, оскільки вона навчається на 2-му курсі денної форми навчання у Львівському національному аграрному університеті. В позові покликається на те, що відповідачка по справі є її матір'ю. Відповідачку було зобов'язано судом сплачувати аліменти на її утримання на користь батька [PERSON] Після досягнення [PERSON] вісімнадцятирічного віку, а сааме з [INFO]. мати припинила надавати кошти на її утримання. Батьку важко одному її утримувати. Він потребує матеріальної допомоги зі сторони матері. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, покликаючись на вказані в позовній заяві обставини. Просить позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином рекомендованим листом. Відомостей про причину її неявки немає. Зі згоди позивача, суд у відповідності до вимог ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що відповідачка є матір'ю [PERSON], [INFO]., яка на даний час навчається на 2-му курсі денної форми навчання у Львівському національному аграрному університеті. Термін навчання з 01.09.2013р. по 30.06.2017р. [PERSON] самостійного доходу не має, перебуває на утриманні батька [PERSON] Відтак суд вважає, що [PERSON], навчаючись, потребує матеріальної допомоги. Відповідачка проживає закордоном, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Зі слів позивача отримує допомогу по безробіттю в Іспанії, з врахуванням наявності у неї двох дітей, у розмірі 900 Євро. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище сторін, відсутність у відповідачки інших неповнолітніх дітей. Суд також виходить із затвердженого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та вважає, що з відповідачки слід стягувати в користь позивача аліменти на утримання доньки в розмірі 1000грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення донькою навчання у Львівському національному аграрному університеті, але не довше ніж до досягнення нею 23 років. Підстав для стягнення аліментів за минулий час позивачем не доведено. Оцінюючи зібрані по справі докази суд вважає, що поов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за 1 місяць.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про визнання її такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. За ухвалою суду до розгляду справи в якості другого відповідача залучена малолітня [PERSON] Заявлені вимоги в судовому засіданні позивач мотивував тим, [INFO] в с.Маркова Богородчанського району Івано-Франківської області померла [PERSON], яка була власником домоволодіння по [ADDRESS]. Після її смерті він на підставі заповіту, посвідченого [PERSON] у Марківській сільській раді, прийняв спадщину і відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно його право власності належно зареєстроване 13.05.2013 року. Ще за життя [PERSON] відповідачка [PERSON], не знаючи про наявність заповіту, прописалась разом з дочкою у господарстві [PERSON], маючи намір в подальшому претендувати на спадкове майно. Попри це, жодного дня у вказаному будинку відповідачі не проживали, оскільки забезпечені житлом і проживають разом з усією сім'єю в с. Яблунька Богородчанського району. З часу реєстрації за ним права власності на згаданий житловий будинок він неодноразово просив відповідачку знятись з реєстрації, оскільки як власник не бажає надавати їм можливість в подальшому користуватись цим житлом. Однак добровільно вирішити дане питання відповідачка відмовлялась. Комісією сільської ради, яка викликалась неодноразово з його ініціативи, зафіксовано факт відсутності відповідачів у згаданому житловому будинку. Через реєстрацію відповідачів у будинку він не може скористатись правом на отримання субсидій на житлово-комунальні послуги, тощо. Просить позов задовольнити. Відповідачка [PERSON], що діє також в інтересах малолітньої доньки [PERSON] в судове засідання не з'явилася повторно, про слухання справи повідомлена належним чином. Суду направила письмову заяву у якій позовні вимоги визнала, просила слухати справу у їх відсутності. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки [PERSON] погодилася з заявленими вимогами про втрату нею та її дочкою права на користування житлом у будинку, який належить на праві власності позивачу, а підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову немає, то суд вважає, що позов може бути задоволено. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України слід покласти на відповідачку. На підставі викладеного, ст.72 ЖК України, ст.391, ч.2 ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває у шлюбі з відповідачкою 25.08.2015 року, який було зареєстровано виконавчим комітетом Зарічанської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, актовий запис № 14. Від шлюбу дітей не мають. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, відсутність почуттів один до одного та спільних життєвих інтересів. З червня 2016 року разом не проживають. Просить шлюб розірвати, оскільки подальше його збереження є неможливим. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити з викладених у ньому підстав. Відповідачка [PERSON] у судове засідання за викликом суду повторно не з»явилася з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, а тому суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає за необхідне розгляд справи провести у її відсутності, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін та ухвалити заочне рішення. Перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовільнити з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 25.08.2015 року, який було зареєстровано виконавчим комітетом Зарічанської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, актовий запис № 14. Від шлюбу дітей не мають. Дані обставини стверджуються свідоцтвом про шлюб. Відповідно до ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, суд вважає, що шлюб слід розірвати, оскільки сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли зі спільної вини, через що шлюб фактично розпався, подружні стосунки сторони не підтримують, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам обох сторін, що стверджується зібраними по справі доказами. Судові витрати, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідача. Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 104 ч. 2, 112 ч. 2, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває у шлюбі з відповідачкою [PERSON] з 01.12.2011 року, який було зареєстровано виконавчим комітетом Красноставської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, актовий запис № 01. Від шлюбу дітей не мають. Вказує на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося через різні характери та відсутність взаєморозуміння. Останнім часом у них часто виникають сварки та серйозні непорозуміння. Почуття поваги, любові та взаєморозуміння втрачені. Понад 1 рік вони разом не проживають, а тому просить шлюб розірвати, оскільки подальше його збереження є неможливим. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали, просять його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Примирення не бажає. Відповідачка [PERSON] позов визнала повністю та не заперечує проти його задоволення. Примирення не бажає. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстровано 01.12.2011 року виконавчим комітетом Красноставської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, актовий запис № 01. Від шлюбу дітей не мають. Дані обставини стверджуються свідоцтвом про шлюб. Сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, шлюб розпався з їх спільної вини. За таких обставин справи суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а також моральним засадам суспільства. Згідно ст.104 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 104, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває у шлюбі з відповідачкою [PERSON] з 04.11.2007 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області Волинської області, актовий запис № 384. Від шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні характери та різні погляди на шлюб та сім»ю. Між ними постійно виникають безпідставні суперечки та сварки. Усе це призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Проживають вони окремо та шлюбних стосунків не підтримують. Вважає, що спільного майбутнього у них немає, відновлювати подружніх стосунків не бажає. Просить шлюб розірвати, оскільки подальше його збереження є неможливим. Позивач [PERSON] у судове засідання не з»явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з»явилася, подала суду заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутності. Перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстровано 04.11.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області Волинської області, актовий запис № 384. Від шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Дані обставини стверджуються свідоцтвом про шлюб та свідоцтвами про народження дітей. Сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, шлюб розпався з їх спільної вини. За таких обставин справи суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а також моральним засадам суспільства. Згідно ст.104 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Судові витрати, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідача. Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 104, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває у шлюбі з відповідачкою [PERSON] з 08 вересня 1982 року, який було зареєстровано Володимир Волинським міським ЗАГС Волинської області, актовий запис № 231. Вказує на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося, 12 років вони живуть окремо. У 2003 році відповідач поїхала за кордон і з того часу вони не підтримують жодних відносин. За таких обставин шлюбні відносини між ними припинились, а тому просить шлюб розірвати, оскільки подальше його збереження є неможливим. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, просить його задовольнити з викладених у ньому підстав. Відповідач [PERSON] у судове засідання за викликом суду повторно не з»явилася з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, а тому суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає за необхідне розгляд справи провести у її відсутності, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін та ухвалити заочне рішення. Перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовільнити з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 08 вересня 1982 року, який було зареєстровано Володимир Волинським міським ЗАГС Волинської області, актовий запис № 231. Дана обставина стверджується свідоцтвом про шлюб. Відповідно до ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, суд вважає, що шлюб слід розірвати, оскільки сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли з вини відповідачки, через що шлюб фактично розпався, подружні стосунки сторони не підтримують, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам обох сторін, що стверджується зібраними по справі доказами. Судові витрати, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідача. Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 104 ч. 2, 112 ч. 2, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває у шлюбі з відповідачкою [PERSON] з 15 травня 1993 року, який було зареєстровано Хмелівківською сільською радою Володимир-Волинського району Волинської області, актовий запис № 03. Від шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що з відповідачкою вони не проживають понад 11 років, спільного господарства не ведуть та не підтримують ніяких стосунків. Він проживає з іншою жінкою, з якою мають спільну дитину. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] позов визнала повністю та не заперечувала проти його задоволення. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстровано 15 травня 1993 року Хмелівківською сільською радою Володимир-Волинського району Волинської області, актовий запис № 03. Від шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Дані обставини стверджуються копією свідоцтва про шлюб та копіями свідоцтв про народження дітей. Сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, шлюб розпався з вини позивача. За таких обставин справи суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а також моральним засадам суспільства. Згідно ст.104 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 104, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved