Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позовні вимоги мотивує тим, що між ним та [PERSON], [PERSON] 01.12.2013 року укладено договір позики грошових коштів, згідно якого [PERSON] передав [PERSON] та [PERSON] 60 000 доларів США (по 30 000 доларів США кожному) з кінцевим терміном повернення до 31.12.2014 року, про що було написано розписки. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, яку прийняла його дружина [PERSON] Посилаючись на те, що до цього часу відповідачі будь-яких коштів не повернули, просить стягнути з відповідачів на його користь по 30 000 доларів США з кожного заборгованості за договором позики. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заява, згідно якої позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися. Від представника відповідачів - адвоката [PERSON] до суду надійшла заява, згідно якої просить проводити розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнають, проти задоволення позову не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 01.12.2013 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого [PERSON], як позикодавець надав, а [PERSON] та [PERSON] отримали грошові кошти в сумі 60 000 доларів США (по 30 000 доларів США кожному) зі строком повернення до 31.12.2014 року. На підтвердження укладеного договору позичальниками видано розписки, вчинені у простій письмовій формі (а.с. 4-5). Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, на підтвердження вимог названого закону відповідачі надали позивачеві розписку про позичені гроші. Умови надання позики та відповідальність за порушення умов договору, викладені у договорі, підписаному сторонами. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим до виконання сторонами. В силу ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, в такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується повідомленням Рожищенської державної нотаріальної контори (а.с. 19). Станом на день смерті позичальник [PERSON] свої зобов'язання по договору позики не виконав, загальна сума заборгованості становить 30 000 доларів США. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину (ст. 1282 ЦК України). Статтею 1261 ЦК передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Факт того, що спадкодавець [PERSON] приходиться чоловіком [PERSON] та факт прийняття спадщини останньою шляхом подачі 12.03.2014 року до Рожищенської нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за законом, стверджується матеріалами спадкової справи № 31/2014 від 11.03.2014 року (а.с. 21-24) та не заперечується відповідачем [PERSON] З метою досудового вирішення спору позивачем на адресу відповідача [PERSON] було надіслано вимогу про повернення боргу, в порядку ст. 1282 ЦК України, як спадкоємцю померлого [PERSON], і зазначена вимога була отримана відповідачем (а.с. 6). Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК України. В підтвердження своїх заперечень відповідачами не подано жодного належного доказу. Вказаний договір недійсним не визнано, позов про це не заявлявся і предметом судового дослідження не був. Ніяких клопотань з цього приводу відповідачі не заявляли. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про стягнення з [PERSON], [PERSON] заборгованості за договором позики підставний та підлягає до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позов підлягає до задоволення, тому судові витрати, у виді судового збору в сумі 3654 грн., сплаченого позивачем при поданні позовної заяви, слід стягнути з відповідачів на користь позивача в рівних частинах.

Outcome: approved