Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] , в якому просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 10.02.2015 року (справа № 343/112/15-ц) на користь відповідачки [PERSON] на утримання неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 1/2 частки до 37 % від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 21.04.2021 року (справа № 343/558/21) на користь відповідачки [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , з 1/5 частки до 13 % від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягнення розпочати з дня вступу рішення суду в законну силу і проводити до досягнення дітьми повноліття, судові витрати покласти на нього. Свої вимоги мотивував тим, що рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 10.02.2015 року з нього на користь відповідачки [PERSON] стягуються аліменти на утримання трьох їхніх неповнолітніх синів: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/2 частки від його заробітку (доходу). Також рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 21.04.2021 року на користь відповідачки [PERSON] з нього стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/5 частки його заробітку. Таким чином органом Державної виконавчої служби з нього стягуються аліменти на користь відповідачок в загальному розмірі 70 % від його заробітку, що порушує його права, оскільки загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, в тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Вважає, що розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідачок на утримання неповнолітніх дітей, слід зменшити з 1/2 частки до 37 % від усіх видів його заробітку (доходу) та з 1/5 частки до 13 % від з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідачка [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог позивача. Зазначила, що прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 2013,00 грн., а для дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня 2021 року 2510,00 грн. Дитина у грудному віці потребує значно менших матеріальних витрат ніж хлопчики у першому та другому періоді дитинства. Вона категорично не згідна з пропозицією позивача щодо розподілу аліментів на утримання неповнолітніх дітей між нею та відповідачкою [PERSON] у розмірі 37 та 13 відсотків від його заробітної плати відповідно. Теперішній дохід позивача в середньому становить більше двадцяти тисяч гривень на місяць, що навіть із вирахуванням наявного зараз розміру аліментів складає суму вдвічі більшу ніж розмір прожиткового мінімуму на одну особу, а отже він має реальну змогу сплачувати аліменти у визначених рішеннями судів розмірах для належного матеріального забезпечення всіх його дітей. Позивач проживає з відповідачкою [PERSON] в шлюбі, вони ведуть спільний побут, спільне господарство і його звернення в суд з позовом про стягнення з неї аліментів є наміром зменшити розмір аліментів на утримання дітей від першого шлюбу. Цей факт підтверджується відсутністю виконавчого провадження про стягнення аліментів на користь [PERSON] . Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, зіславшись на викладені в позовній заяві обставини та просив їх задоволити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечила, оскільки вважає його безпідставним та необґрунтованим, тому в його задоволенні просила відмовити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що з позовними вимогами погоджується та не заперечує щодо задоволення позову. Дослідивши та\~оцінивши здобуті\~й перевіренів судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що заявлений позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступного: Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 даного кодексу передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 ч.2 цього ж кодексу, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 192 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі Хант проти України зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Олссон проти Швеції (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Частиною 3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 04.06.2015 року в справі № 343/1063/15-ц (а.с. 8-9). Про те, що від даного шлюбу у них народилось троє синів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , свідчать свідоцтва про їх народження серії [NUMBER] від 27.08.2009 року, серії [NUMBER] від 01.07.2011 року та серії [NUMBER] від 16.05.2014 року, видані виконкомом Княжолуцької сільської ради Долинського району Івано-Франківської області та відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області (а.с. 11-13). Згідно з рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 10.02.2015 року в справі № 343/112/15-ц (а.с. 10), з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти в розмірі 1/2 частки від його заробітку (доходу) щомісячно на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 13.10.2020 року (а.с. 15), [PERSON] 13.10.2020 року уклав шлюб з [PERSON] . Від даного шлюбу в них [INFO] народилась дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] від 08.12.2020 року, виданим Долинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) (а.с. 16). Згідно з рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 21.04.2021 року в справі № 343/558/21 (а.с. 17-19), з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/5 частки від усіх видів його доходу, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян. Свою вимогу про зменшення визначених рішеннями судів розмірів аліментів позивач обґрунтовує тим, що стягнення з нього на користь відповідачок аліментів в загальному розмірі 70 % від його заробітку не відповідає вимогам закону, оскільки загальний розмір усіх відрахувань боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Однак, дане твердження суд оцінює критично, оскільки ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що таке обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, коли розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків і загальний розмір аліментів, що стягуються з позивача, цього відсотку не перевищує. Судом встановлено,\~що після\~ухвалення судового\~рішення про\~стягнення з\~позивача аліментів\~на користь\~ [PERSON] \~змінився його\~сімейний стан:13.10.2020 року він уклав шлюб з [PERSON] , від якого в них [INFO] народилась дочка [PERSON] . Однак, вказані обставини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, оскільки жодними належними та допустимими доказами позивач не підтвердив погіршення свого майнового стану, у тому числі, в зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу. Судом встановлено, що його матеріальне становище не змінилося, оскільки він продовжує працювати на посаді інженера в Долинському ЛВ УМГ, де працював на час ухвалення першого рішення про стягнення аліментів. Крім того, суд вважає, що батьки не повинні компенсовувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно\~з іншими. До аналогічних висновків прийшов Верховний Суд в постанові від 16.09.2020 року в справі № 565/2071/19. За таких\~обставин суд\~вважає,\~що на\~даний час\~відсутні підстави\~для зменшення\~розміру аліментів,\~що стягуються\~з [PERSON] на підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 10.02.2015 року в справі № 343/112/15-ц на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, та на підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 21.04.2021 року в справі № 343/558/21 на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/5 частки від усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян до досягнення дитиною повноліття, а тому в задоволенні його позову слід відмовити. При цьому суд враховує, що розмір стягуваних аліментів за судовими рішеннями не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України. Одночасно суд вважає за необхідне відзначити, що нормами Сімейного кодексу України передбачено стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) матері чи батька, а не в процентному відношення, як просить позивач. На підставі викладеного, ст.ст.\~180-184,\~192 Сімейного кодексу України, ч. 3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: dismissed