Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до Близнюківського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідачки в рахунок погашення боргу за договором позики 65000 грн.; відсотки за договором позики починаючи з 30.05.2012 року на рівні облікової ставки Національного банку України в сумі 75399 грн.; три відсотки річних від простроченої суми за прострочення виконання грошового зобов`язання - 5748 грн.; витрати понесені по сплаті державного мита за договором позики грошей в сумі 650 грн.; понесені витрати на сплату судового збору в сумі 1470 грн. В обґрунтування позову вказав, що між позивачем та відповідачем по справі було укладено договір позики грошей, номер в реєстрі 727, відповідно до умов якого [PERSON] позичила у [PERSON] гроші у сумі 65000 грн. Зазначену суму грошей [PERSON] зобов`язалася повернути до 30.05.2017 року. Позивач зазначив, що розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір встановлюється на рівні облікової ставки Національного банку України. Таким чином, за договором позики на його користь нараховувалися проценти за користування позикою на рівні облікової ставки Національного банку України, так як розмір процентів не було зазначено у договорі позики. Позивач вважає, що у зв`язку з тим, що договором позики та законом не встановлено інший розмір процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання, то розмір процентів становить три проценти річних від простроченої суми. Свої зобов`язання [PERSON] не виконала, переховується і уникає будь-яких контактів, місце перебування її позивачу не відоме, про що свідчать неодноразові відповіді як Семенівської сільської ради, так і правоохоронних органів на його запити та запити його представника. Позивач зазначив, що 02.02.2018 року його представник [PERSON] звернувся до Близнюківського державного нотаріуса Щербини В.В. щодо вчинення виконавчого напису на договорі позики грошей, але отримав відмову. Позивач, посилаючись на вищевикладене та у відповідності до ст. ст. 257, 549, 625, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України просить позовні вимоги задовольнити. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання, повторно, не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а саме: відповідно до вимог п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Причин неявки відповідач суду не повідомив, відзиву на позов не надав. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, не подано відзиву на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що між позивачем та відповідачем було укладено договір позики грошей від 30.05.2012 року, згідно якого [PERSON] позичила у [PERSON] груші у сумі 65000 грн. із строком виплати боргу до 30 травня 2017 року. Цей договір вважається укладеним з моменту фактичної передачі грошей 30.05.2012 року. За укладення вказаного договору стягнено державне мито у розмірі 650 грн. в п. 6 Договору позики грошей зазначено, що витрати ,пов`язані з укладанням цього договору сплачує [PERSON] . Також в матеріалах справи наявна Постанова Близнюківської державної нотаріальної контори Харківської області від 02.02.2018 за №101/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою було відмовлено [PERSON] у вчиненні виконавчого напису на договорі позики грошей, посвідченому Близнюківською державною нотаріальною конторою Харківської області від 30.05.2012 року за реєстром №727. Матеріали справи також містять розрахунок заборгованості за договором позики від 30.05.2012 року, в якому зазначена загальна сума заборгованості станом на 10.05.2020 року у розмірі 146147 грн., яка складається з наступного: 65000 грн. - сума боргу, 75399 грн. - заборгованість по відсоткам, 5748 грн. - 3% річних від простроченої суми боргу. Щодо стягнення боргу за договором позики в розмірі 65000 грн., відсотків за договором позики починаючи з 30.05.2012 року на рівні облікової ставки Національного банку України в сумі 75399 грн.; трьох відсотків річних від простроченої суми за прострочення виконання грошового зобов`язання - 5748 грн.; витрат понесених по сплаті державного мита за договором позики грошей в сумі 650 грн. Згідно положень статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики може бути оплатним, тобто таким, що передбачає сплату процентів за користування сумою позики, або безоплатним - якщо виконання позичальником зобов`язання обмежується поверненням боргу. Правила щодо сплати процентів від суми позики містяться у статті 1048 ЦК України. Так, згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, у частині першій статті 1048 ЦК України, що має диспозитивний характер, встановлена презумпція оплатності позики, яка діє за умов, якщо безоплатний характер відносин позики прямо не передбачений ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором. Вказане правило спрямоване на захист інтересів позикодавця у разі, якщо договором позики розмір процентів не визначений. Випадки, коли договір позики вважається безоплатним, зазначені в частині другій статті 1048 ЦК України. Таким чином, законом передбачено право позикодавця на одержання від позичальника суми позики та винагороди (процентів за користування позикою) у разі, якщо інше не встановлено договором або законом. Винагорода для позикодавця встановлюється у формі процентів від суми, що надається у позику, розмір яких визначається сторонами в договорі позики, або, якщо такий розмір процентів не встановлений, він визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. В даному випадку Договором позики грошей від 30.05.2012 не визначено розмір процентів за користування грошовими коштами, однак позикодавець, звертаючись до суду з позовом про стягнення суми боргу просив на підставі статті 1048 ЦК України стягнути проценти за користування грошовими коштами в розмірі облікової ставки Національного банку України. Договором позики грошей від 30 травня 2012 року не визначено його безоплатність. При цьому, суд дійшов висновку, що позику надано до 30.05.2017. Суд зазначає, що право позикодавця нараховувати проценти за договором позики припиняється після спливу визначеного договором строку позики. Враховуючи викладене, право позикодавця нараховувати проценти за позикою припинилось після спливу визначеного договором строку позики - 29 травня 2017 року. Натомість позивачем заявлений до стягнення розмір процентів розрахований, в тому числі, за період з 30 травня 2017 року по 10 травня 2020 року. Права та інтереси позикодавця в подібних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. До аналогічних висновків про застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постанові від 03 жовтня 2018 року в справі № 390/1875/16-ц. Оскільки зі спливом строку, на який була надана позика, припинилося право позивача нараховувати проценти за договором позики з 30 травня 2017 року, то позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню саме з цих підстав. Щодо розрахунку відсотків за договором позики починаючи з 30.05.2012 року до 29.05.2017 включно на рівні облікової ставки Національного банку України. Так, проценти слід розраховувати за наступною формулою: 65000*ОС*КД/100, де 65000 гривень - сума боргу; «КД» - кількість днів користування позикою під час дії відповідної облікової ставки НБУ; «ОС» - денна облікова ставка НБУ у відповідний період користування позикою. При цьому, «ОС 1» з 30 травня 2012 року по 31 грудня 2012 року = 7,5%/365 = 0,0205479452%; «ОС 2» з 01 січня 2013 року по 09 червня 2013 року = 7,5%/365 = 0,0205479452%; «ОС 3» з 10 червня 2013 року по 12 серпня 2013 року = 7,0%/365 = 0,0191780822%; «ОС 4» з 13 серпня 2013 року по 14 квітня 2014 року = 6,5%/365 = 0,0178082192%; «ОС 5» з 15 квітня 2014 року по 16 липня 2014 року = 9,5%/365 = 0,0260273973%; «ОС 6» з 17 липня 2014 року по 12 листопада 2014 року = 12,5%/365 = 0,0342465753%; «ОС 7» з 13 листопада 2014 року по 05 лютого 2015 року = 14,0%/365 = 0,0383561644%; «ОС 8» з 06 лютого 2015 року по 03 березня 2015 року = 19,5%/365 = 0,0534246575%; «ОС 9» з 04 березня 2015 року по 27 серпня 2015 року = 30,0%/365 = 0,0821917808%; «ОС 10» з 28 серпня 2015 року по 24 вересня 2015 року = 27,0%/365 = 0,0739726027%; «ОС 11» з 25 вересня 2015 року по 31 грудня 2015 року = 22,0%/365 = 0,0602739726%; «ОС 12» з 01 січня 2016 року по 21 квітня 2016 року = 22,0%/365 = 0,0602739726%; «ОС 13» з 22 квітня 2016 року по 26 травня 2016 року = 19,0%/365 = 0,0520547945%; «ОС 14» з 27 травня 2016 року по 23 червня 2016 року = 18,0%/365 = 0,0493150685%; «ОС 15» з 24 червня 2016 року по 28 липня 2016 року = 16,5%/365 = 0,0452054795%; «ОС 16» з 29 липня 2016 року по 15 вересня 2016 року = 15,5%/365 = 0,0424657534%; «ОС 17» з 16 вересня 2016 року по 27 жовтня 2016 року = 15,0%/365 = 0,0410958904%; «ОС 18» з 28 жовтня 2016 року по 31 грудня 2016 року = 14,0%/365 = 0,0383561644%; «ОС 19» з 01 січня 2017 року по 13 квітня 2017 року = 14,0%/365 = 0,0383561644%; «ОС 20» з 14 квітня 2017 року по 25 травня 2017 року = 13.0%/365 = 0,0356164384%; «ОС 21» з 26 травня 2017 року по 29 травня 2017 року включно = 12,5%/365 = 0,0342465753%. «КД 1» з 30 травня 2012 року по 31 грудня 2012 року = 215; «КД 2» з 01 січня 2013 року по 09 червня 2013 року = 162; «КД 3» з 10 червня 2013 року по 12 серпня 2013 року = 64; «КД 4» з 13 серпня 2013 року по 14 квітня 2014 року = 245; «КД 5» з 15 квітня 2014 року по 16 липня 2014 року = 93; «КД 6» з 17 липня 2014 року по 12 листопада 2014 року =119; «КД 7» з 13 листопада 2014 року по 05 лютого 2015 року = 85; «КД 8» з 06 лютого 2015 року по 03 березня 2015 року = 26; «КД 9» з 04 березня 2015 року по 27 серпня 2015 року = 177; «КД 10» з 28 серпня 2015 року по 24 вересня 2015 року = 28; «КД 11» з 25 вересня 2015 року по 31 грудня 2015 року = 98; «КД 12» з 01 січня 2016 року по 21 квітня 2016 року =112; «КД 13» з 22 квітня 2016 року по 26 травня 2016 року = 35; «КД 14» з 27 травня 2016 року по 23 червня 2016 року = 28; «КД 15» з 24 червня 2016 року по 28 липня 2016 року = 35; «КД 16» з 29 липня 2016 року по 15 вересня 2016 року = 49; «КД 17» з 16 вересня 2016 року по 27 жовтня 2016 року = 42; «КД 18» з 28 жовтня 2016 року по 31 грудня 2016 року = 65; «КД 19» з 01 січня 2017 року по 13 квітня 2017 року =103; «КД 20» з 14 квітня 2017 року по 25 травня 2017 року = 42; «КД 21» з 26 травня 2017 року по 29 травня 2017 року включно =4. Отже, сума процентів з 30.05.2012 року до 29.05.2017 включно складає 45777,82 грн.: 1. 65000*0,0205479452*215/100 = 2871, 58 грн.; 2. 65000*0,0205479452*162/100 = 2163, 70 грн.; 3. 65000*0,0191780822*64/100 = 797,81 грн; 4. 65000*0,0178082192*245/100 = 2835, 96 грн.; 5. 65000*0,0260273973*93/100 = 1573, 36 грн.; 6. 65000*0,0342465753* 119/100 = 2648, 97 грн.; 7. 65000*0,0383561644*85/100 = 2119, 18 грн.; 8. 65000*0,0534246575*26/100 = 902, 88 грн.; 9. 65000*0,0821917808* 177/100 = 9456, 16 грн.; 10. 65000*0,0739726027*28/100 = 1346, 30 грн.; 11. 65000*0,0602739726*98/100 = 3839,45 грн.; 12. 65000*0,0602739726*112/100 = 4387, 95 грн.; 13. 65000*0,0520547945*35/100 = 1184, 25 грн.; 14. 65000*0,0493150685*28/100 = 897,53 грн.; 15. 65000*0,0452054795*35/100 = 1028,42 грн.; 16. 65000*0,0424657534*49/100 = 1352,53 грн.; 17. 65000*0,0410958904*42/100 = 1121,92 грн.; 18. 65000*0,0383561644*65/100 = 1620,55 грн.; 19. 65000*0,0383561644*103/100 = 2567,95 грн.; 20. 65000*0,0356164384*42/100 = 972, 33 грн.; 21. 65000*0,0342465753*4/100 = 89, 04 грн. Щодо розрахунку трьох відсотків річних від простроченої суми за прострочення виконання грошового зобов`язання. Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вже було зазначено судом, позивач має право на стягнення трьох процентів річних від простроченої суми за період з 30.05.2017 по 10.05.2020 включно ( дата визначена позивачем у розрахунку боргу). Отже, 3% річних слід розраховувати за наступною формулою: 65000 (сума боргу) х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення/100%. При цьому, за період з 30.05.2017 по 10.05.2020 включно кількість днів прострочення склала - 1077 дня. Таким чином, 3 % річних складають: 65000х3/365х1077/100 = 5753, 84 грн. Щодо стягнення витрат понесених зі сплати державного мита при оформленні Договору позики грошей в сумі 650 грн. Як вбачається з Договору позики грошей від 30.05.2012 державне мито при укладанні цього Договору склало 650 грн. Відповідно до п. 6 цього Договору, [PERSON] дійсно сплатив витрати, пов`язані з укладенням договору. Проте, суд зазначає, що а ні умовами Договору позики грошей від 30.05.2012, а ні нормами ЦК України та Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито», не передбачено обов`язку [PERSON] , як боржника відшкодовувати [PERSON] , як кредитору, сплачене ним державне мито за укладеним Договором. Таким чином, в задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити, у зв`язку з їх необґрунтованістю. Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача за Договором позики грошей від 30.05.2012 підлягає до стягнення станом на 10.05.2020 основний борг у розмірі 65000 грн., проценти на рівні облікової ставки Національного банку України за період з 30.05.2012 року до 29.05.2017 включно у розмірі 45777,82 грн. та три відсотки річних за період з 30.05.2017 року до 10.05.2020 включно від простроченої суми у розмірі 5753, 84 грн., а загалом 116531 грн. 66 коп. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягають стягненню документально підтвердженні понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі, який визначений Законом України «Про судовий збір», пропорційно (79,38 %) до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial