Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітньою донькою. Посилається на те, що 18 жовтня 2014 року він уклав шлюб з відповідачкою, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Вишківської селищної ради Хустського району за актовим записом №78. У шлюбі в них народилася одна дитина: донька [PERSON] [INFO] . Рішенням Хустського районного суду від 06.02.2017 року шлюб між ними розірвано, дитину залишено на вихованні біля матері. Після розірвання шлюбу з боку відповідачки почалися перешкоди щодо його з донькою спілкування та прийняття участі у її вихованні. Він звернувся до служби у справах дітей Хустської РДА і 26 жовтня 2017 року розпорядженням голови Хустської РАД № 379 йому було встановлено години спілкування з донькою. Однак відповідачка і надалі перешкоджала йому в спілкуванні з донькою, що виразилось у забороні зустрічатися з дитиною без присутності відповідачки. Він виконує і надалі бажає виконувати свої батьківські обов`язки, бажає безперешкодно спілкуватися з дитиною, систематично бачити доньку, мати можливість спільного відпочинку та брати участь у її вихованні. Позивач постійно піклувався про дитину з її народження, займався її вихованням, утримував матеріально. Неповнолітня донька виявляє прихильність до батька, сумує за ним, а тому спілкування дитини з батьком відповідатиме її інтересам та правам на особисте, регулярне спілкування з батьком, що у силу життєвих обставин, що склалися, проживає окремо. Крім того, у його користуванні є приватний будинок за адресою: [ADDRESS] , в якому є всі необхідні для життя дитини умови та все необхідне для виховання та розвитку: місце для відпочинку та ігор, раціонального харчування тощо. При цьому, він має постійне місце роботи, є фізичною особою - підприємцем, має стабільний самостійний дохід, гнучкий графік роботи та можливість проводити час з дитиною, допомагати в навчанні, гуляти та іншим чином піклуватися про доньку. Алкогольними напоями він не зловживає та не вживає наркотичні речовини. Позивач має можливість та бажання приймати участь у спілкуванні та вихованні його неповнолітньої доньки [PERSON] . Вважає, що дії відповідачки порушують його права як батька дитини. Вжиті ним заходи по вирішенню питання в добровільному порядку не дали бажаного результату. У зв`язку з чим просить зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди йому у спілкуванні з дитиною та визначити йому наступний спосіб участі у вихованні малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , місце та час їхнього спілкування: 1.) До досягнення дитиною шестирічного віку (до [INFO] ): щотижня: вівторок, субота з 12 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. (без присутності матері); 2-й та 4-й тиждень місяця: з 12 год. 00 хв. п`ятниці до 18 год. 00 хв. суботи або з 12 год. 00 хв. суботи до 18 год. 00 хв. неділі (без присутності матері); щорічно 02 та 08 січня з 10 години до 18 години (без присутності матері); щорічно [INFO] на день народження дитини - спільне святкування з урахуванням бажання дитини. 2.) Починаючи з шестирічного віку до досягнення дитиною чотирнадцятирічного віку (до [INFO] ): щотижня: вівторок, субота з 12 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. (без присутності матері); 2-й та 4-й тиждень місяця: з 12 год. 00 хв. п`ятниці, до 18 год. 00 хв. суботи або з 12 год. 00 хв. суботи до 18 год. 00 хв. неділі (без присутності матері); щорічно 14 днів поспіль у період з 01 червня до 01 вересня для спільного літнього відпочинку та оздоровлення дитини на території України (без присутності матері) та за межами території України (без присутності матері, але за попереднім погодженням з матір`ю); щорічно 02 та 08 січня з 10 години до 20 години (без присутності матері); щорічно [INFO] на день народження дитини - спільне святкування з урахуванням бажання дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] , його захисник Роман Р.І. позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у заяві та просили їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов визнали частково з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Відповідачка вважає, що судовим рішенням слід встановити спілкування батька з дитиною: кожної суботи з 14 до 18 години в присутності матері дитини. При чому коли дитина хворіє чи відпочиває ( спить) цей графік може бути зміщено. Також встановити спільне святкування дня народження дитини [INFO] з врахуванням побажань дитини. Суду пояснила, що їх доньці тільки чотири роки, вона ще не розуміє тих цінностей, на які вказує позивач. Вже більше трьох років вона з донькою проживаємо окремо, батько дитини хоч і встановив за розпорядженням голови Хустської РДА години спілкування з дитиною, однак ніколи їх не дотримувався. Будь яких перешкод вона позивачу не чинила. Дитина ще маленька і з батьком, який проживає окремо до спілкування не звикла, сама не може висловити свої бажання, соромиться батька, почуває себе невпевнено, якщо матері немає поруч, тому спілкування батька з дитиною має бути в присутності матері. Позивач приходив до дитини, і вона надавала можливість спілкуватися з донькою. Його спілкування обмежувалося тим, що дитина самостійно гралася іграшками, а він займався з телефоном. Дитині ставало скучно і вона просто від батька йшла до бабусі чи в іншу кімнату, чого часом позивач не помічав. На її думку вимоги позивача викликані тільки тим, що як він так і його мати хочуть нашкодити їй, так як саме такі погрози вони їй висловлюють по телефону, тобто в даному випадку дитина є тільки приводом помсти. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Хустської РДА - головний спеціаліст служби у справах дітей Хустської РДА Вовчок М.В. в останнє судове засідання не з`явилася. До суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, а також надала висновок органу опіки та піклування щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з малолітньою донькою, який у заяві підтримала. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвали згідно рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 06 лютого 2017 року (а.с. 13). У шлюбі в сторін [INFO] народилася донька [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 12). Після розірвання шлюбу неповнолітня донька сторін залишена на вихованні біля матері [PERSON] . Як встановлено в судовому засіданні, між батьками дитини склались стійкі неприязні відносини, які потягли за собою суперечки між ними щодо визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, що сторонами не оспорюється. Розпорядженням голови Хустської РДА від 20.10.2017 року за № 379 встановлено години спілкування [PERSON] з йог малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] . Однак, встановлений вищевказаним розпорядженням порядок спілкування батька з донькою сторонами не дотримувався, що також не оспорюється ними в судовому засіданні. Статтею 153 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько дитини мають право на безперешкодне спілкування з нею. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. В судовому засіданні з пояснень позивача та інших матеріалів справи з`ясовано, що матір`ю дитини чиняться перешкоди у вільному спілкуванні з неповнолітньою донькою. Відповідно до ч. 3 ст. 157 Сімейного кодексу України, той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно вимог ч. 1 ст. 159 Сімейного кодексу України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Згідно ч. 1 ст. 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкування з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 159 Сімейного Кодексу визначено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. За правилами ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. При цьому, суд, встановлюючи спосіб спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Як слідує з матеріалів справи, висновком органу опіки та піклування щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з малолітньою донькою від 10.02.2020 року за № 01-9/188 визначено наступний спосіб участі [PERSON] у спілкуванні з його малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] до досягнення дитиною шестирічного віку, а саме: щовівторка з 14 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. (у присутності матері) та суботи з 14 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. (без присутності матері); кожен 4-й тиждень місяця: з 14 год. 00 хв. суботи до 18 год. 00 хв. неділі (без присутності матері); щорічно: 02 січня з 14 год 00 хв. до 18 год. 00 хв. (у присутності матері), 08 січня з 14 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. (без присутності матері); щорічно [INFO] в день народження дитини - спільне святкування. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За змістом ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав щодо дитини. Частиною 2 ст. 155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Із системного аналізу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ст.ст. 7, 141, 159 СК України слідує, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом лише в інтересах дитини. Таким чином, зважаючи, що сторони мають рівні права щодо виховання та розвитку дитини, обопільне бажання приймати участь у цьому і спілкування між ними та дитиною не перешкоджає нормальному розвитку останньої, однак між ними виникли непорозуміння з цього приводу, то суд приходить висновку про необхідність визначити [PERSON] , як батьку дитини, спосіб участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою [PERSON] . А тому, враховуючи відносини, які склались між батьками, а також вік самої дитини, суд вважає за можливе дозволити спілкуватися батьку з неповнолітньою дочкою, але в обмежений час та встановити для цього відповідні дні та години. При цьому, суд зважає на позицію сторін, враховує висновок органу опіки та піклування стосовно доцільності окремого спілкування батьків з дитиною, оскільки такі побачення в присутності матері можуть призвести до конфліктів і негативно відобразитись на вихованні дитини. Водночас, дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у вихованні дитини у інший спосіб, враховуючи її вік, а також, якщо зростання прихильності дитини до батька та належне виконання останнім своїх батьківських обов`язків обумовить це. До того ж рішення не є перешкодою визначення батьками в добровільному порядку додаткових днів для побачень позивача з дитиною, в тому числі й у присутності матері. Оскільки позивач не наполягав на відшкодуванні судових витрат, то їх стягнення з відповідача проводити не слід.

Outcome: partial