Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Свої вимоги обгрунтовує тим, що його сестра [PERSON] та племінниця [PERSON] зареєстровані в належному йому домоволодінні, однак з 2008 року там не проживають, особистих речей у будинку не мають, витрат по оплаті комунальних послуг не здійснюють. Судові витрати просив покласти на його рахунок. Також просив викликати свідків для допиту в судовому засіданні, а саме: [PERSON] та [PERSON] , які можуть засвідчити викладені в позові обставини. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 21.08.2019 року вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та свідків. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ними відзиву на позовну заяву та п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання ними заперечення, а позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Згідно ч.1 ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. У відповідності до ч.ч. 1, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, причин неявки суду не повідомив, однак його представник [PERSON] в судовому засіданні просила розгляд справи провести без участі її довірителя, позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі. Вказала, що відповідачі з 2008 року, тобто більше одного року, не проживають у належному позивачу домоволодінні та жодних витрат у його утриманні не несуть. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не з`явились, однак до суду направили спільну письмову заяву, в якій вказали, що позов визнають, не заперечують щодо його задоволення та просили розгляд справи поровести без їх участі. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , які є сусідками позивача, в судовому засіданні ствердили, що відповідачі з 2018 року в господарстві належному позивачу не проживають, їх особистих речей в будинку не має, не виконують обов`язків по утриманню житла та сплаті комунальних послуг. У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Заслухавши думку представника позивача, допитавши свідків, дослідивши та оцінивши дані, що містяться в письмових доказах по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29.06.2006 року (а.с. 3) та копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.06.2019 року (а.с. 4) [PERSON] (позивач) на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS] . Відповідно до довідки Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 542 від 12.08.2019 року в домогосподарстві за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] (позивач), [PERSON] (сестра/відповідачка), [PERSON] (племінниця/ відповідачка) (а.с. 5). Дані обставини також підтверджуються відповідями Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 176/02-31 № 175/02-31 від 09.09.2019 року (а.с. 32-33). Отже, відповідачі, як члени сім`ї, зареєстровані у вищевказаному домоволодінні, однак, як зазначає позивач, [PERSON] та [PERSON] з 2008 року (більше одного року) в належному йому домоволодінні не проживають, участі у його утриманні не приймають, не оплачують комунальні послуги, особистих речей та речей повсякденного використання, які б їм належали, в будинку немає. Дані обставини підтверджуються актом про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації, складеним комісією Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 543 від 12.08.2019 року (а.с. 6), в якому зазначено, що [PERSON] та [PERSON] не проживають за місцем реєстрації з 2008 року, не приймають участі в утриманні житла, особистих речей та речей повсякденного вжитку, які б їм належали у домоволодінні немає, місце їх проживання не відоме. Також зазначені обставини в судовому засіданні ствердили свідки [PERSON] та [PERSON] Жодних доказів на спростування зазначених обставин відповідачами суду не представлено. У відповідності до ст. 317 ЦК України власнику належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно обмежений у його здійсненні, а у відповідності до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Частиною 2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи те, що відповідачі з 2008 року у домоволодінні, належному позивачу не проживають, тобто відсутні більше року за місцем реєстрації без поважних причин, не надали суду відзиву на позовну заяву та жодних доказів на спростування позовних вимог позивача, однак в повному обсязі визнали позовні вимоги, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідачі втратили право на проживання та користування домоволодінням, розташованим за адресою: [ADDRESS] , а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідачі визнали позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а саме 768,40 грн., а решту понесених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн. (квитанція № 155.49.1/31790119 від 20.08.2019 року, квитанція № 136.49.1/31840998 від 21.08.2019 року, а.с. 1, 14), слід покласти на рахунок позивача, згідно заявлених ним в позові вимог. На підставі ст. ст. 71, 72, 107, 163 ЖК України, ч. 2 ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved