Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про розірвання договору та відшкодування збитків, згідно уточнених позовних вимог просить стягнути із відповідача понесені ним витрати пов'язані із перевезенням, ремонтом, зберіганням двигуна, та витрати на правову допомогу і моральну шкоду разом на загальну суму 15378 грн., мотивуючи тим, що він придбав у відповідача двигун до автомобіля «Mercedes», моделі 420SE, 1996 року випуску, однак він виявився несправним. Позивач в судове засідання не з'явився, згідно поданої заяви позов підтримав в повному обсязі, просить суд розглядати справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позов заперечили, суду пояснили, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було усну укладено договір купівлі - продажу мотора до автомобіля «Mercedes», моделі 420SE, 1996 року випуску. Узгодивши ціну, умови оплати відповідач передав товар [PERSON], який оплатив узгоджену вартість товару, а саме 6000.00 грн. Через деякий час [PERSON] повідомив йому, що двигун несправний і почав вимагати повернення коштів, які він за нього заплатив. Попри те, що відповідач передав позивачу справний двигун, на вимогу позивача кошти в розмірі 6000.00 грн. були йому повернені, однак зобов'язання щодо повернення двигуна [PERSON] не виконав. Суд, заслухавши відповідача, його представника дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що сторони усно уклали договір купівлі- продажу відповідно до ст. 655 ЦК України. Предметом договору - купівлі продажу був двигун від автомобіля «Mercedes», моделі 420SE, 1996 року випуску, який знаходився у відповідача ( ст. 656 ч. 1 ЦК України) Відповідач передав покупцеві, тобто позивачу, товар - двигун, визначений договором купівлі - продажу ( ч. 1 ст. 662 ЦК України). Сторони не домовлялися щодо гарантійного строку товару, строку придатності товару, його комплектності та інших умов договору. 29.10.2012 року [PERSON] звернувся з претензією до відповідача, в якій вимагав повернути кошті сплачені ним за двигун, оськільки за його словами той несправний. Крім того позивач просив відшкодувати понесені ним витрати пов'язані із перевезенням, ремонтом, зберіганням двигуна. Згідно квитанцій №46 від 21.03. 2013 року та № 13 від 22.03.2013 року [PERSON] повернув [PERSON] кошти сплачені ним за двигун, загалом в сумі 6000.00 грн. Відповідно до ч.1 ст. 679 ЦК України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. В судове засідання позивачем не подано доказів які б свідчили про те, що недоліки товару виникли до передачі йому товару, або з причин які мали місце до цього моменту. Отже, позивачем, не надано доказів та не доведено, що відповідач, [PERSON] продав йому двигун який до передачі вже був несправний. Окрім цього, відповідно до ч.2 ст. 678 ЦК України у разі істотного порушення вимог щодо якості товару покупець має право за своїм вибором вимагати відмови від договору і повернення сплаченої за товар суми, або вимагати заміни товару. Витрати здійснені позивачем, щодо купівлі прокладок для двигуна, зберігання двигуна, його переміщення, встановлення не можуть бути визнані шкодою та відшкодовані, так як такі витрати не були спричинені чи погоджені з відповідачем, та вчинялися [PERSON] самостійно та з власної ініціативи. В силу ст. 60 ч. 1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, судом оцінено надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог тому, що позивач не надав належних , допустимих, достатніх доказів, що порушено його права, та заподіяння майнової шкоди йому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю [PERSON] Завдання позивачу вказаною продукцією та діями даного відповідача моральної шкоди в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження, відтак в частині відшкодування завданої моральної шкоди слід відмовити, оскільки судом не вбачається спричинення [PERSON] такої шкоди. Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Outcome: dismissed