Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON] до [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила права користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог вказував, що позивачу [PERSON] належить 1/4 , а його сину [PERSON] ? квартири, що знаходиться в [ADDRESS]. В квартирі зареєстровано 5 осіб: позивач [PERSON], його син [PERSON], мати позивача [PERSON], батько позивача [PERSON], відповідачка [PERSON], яка є його колишньою дружиною. Оскільки шлюб з відповідачкою розірваний у березні 2018 року, вона не є членом сім'ї позивача, та враховуючи, що вона з лютого 2018 року не проживає за місцем реєстрації, житлом не цікавиться, комунальні послуги не сплачує, проживає за іншою адресою по [ADDRESS], просив визнати її такою, що втратила право користування вказаною квартирою по вул.Сумгаїтській в м.Черкаси. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат[PERSON] позов підтримав. Просив задовольнити. Вказував, що хоча дитина [PERSON] на теперішній час проживає з матір'ю, позивачем не чиняться перешкоди для дитини щодо даної квартири. В судовому засіданні третя особа [PERSON] підтримала позов, просила задовольнити. Вказувала, що відповідач [PERSON] не є членом їхньої сім'ї, тому не може бути надалі зареєстрована у даній квартирі. Представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON] заперечувала проти задоволення позову. Вказувала, що мати як законний представник дитини має право проживати у даній квартирі, наразі відповідач винаймає квартиру після розлучення та у зв'язку з неприязними стосунками з позивачем. Проте, в подальшому має намір проживати разом з дитиною у даній квартирі, оскільки винаймати квартиру взимку та сплачувати комунальні послуги для неї важко. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився. Про розгляд справи повідомлявся належним чином. Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження. Суд, заслухавши пояснення позивача та його адвоката, адвоката відповідачки, третьої особи, вивчивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, у спосіб, визначений законами України (ст.4 ЦПК). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 12 ЦПК). Статтею 13 ЦПК України закріплено принцип диспозитивності цивільного судочинства - суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування, а відтак і рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.03.2018 року розірвано рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі у них народився син - [PERSON], [INFO]. Згідно довідки КП Соснівська СУБ в квартирі зареєстровано 5 осіб: позивач [PERSON], його син [PERSON], мати позивача [PERSON], батько позивача [PERSON], відповідачка [PERSON] Власниками квартири за адресою: [ADDRESS] є позивач [PERSON], якому належить ? квартири на підставі свідоцтва на право власності на житло, видане органом приватизації виконавчого комітету м.Черкаси 20.05.1998 року, та його син [PERSON], якому належить ? квартири на підставі договору купівлі-продажу частини кватири від 26.01.2012 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої черкаської державної нотаріальної контори та зареєстровано №1-318. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено сторонами, відповідачка [PERSON] після розлучення з позивачем не проживає у спірній квартирі, а винаймає житло, де мешкає разом із малолітнім [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Згідно з п. 4 Декларації прав дитини дитині належить право на відповідне житло, ст. 3 Конвенції про права дитини зобов'язує в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, судами, першочергову увагу приділяти забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Частина 4 ст. 29 Цивільного кодексу України вказує, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків, (усиновлювачів) або одного з них. Під терміном «місце проживання»мається на увазі реєстрація місця проживання дитини. Малолітній [PERSON] є власником ? квартири в [ADDRESS], але у зв'язку із напруженими стосунками між колишнім подружжям залишився проживати з матір'ю і мешкає в житлі, яке вона тимчасово винаймає. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Припинення спільного проживання дружини та чоловіка через їх розірвання шлюбу, а відповідно і припинення їх сім'ї, тягне за собою визначення ними місця проживання їх неповнолітньої дитини, яка через свій вік не може визначити його самостійно, тобто проживання дитини з батьком чи матір'ю зумовлено їх рішенням. Проте, за всіх ситуацій дитина залишається бути членом сім'ї своїх батьків, оскільки це є підтвердженням сили батьківського статусу, який дає право кожному з них - матері, батькові - зажадати повернення дитини. Крім того, батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, а розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини»(ст. 141 СК України). Враховуючи наявність у малолітнього сина [PERSON] у власності частки у спірній квартирі, суд визнає його беззаперечне право як власника проживати та бути зареєстрованим в ній. Крім того, з ним в даній власності може проживати та бути зареєстрованим обидва його батьки, які мають рівні права та обов'язки щодо дитини. На вказане право не може впливати той факт, що хтось із батьків за певних обставин проживав або був зареєстрований в іншому місці. Згідно з ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» неприпустиме зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень. Враховуючи викладене, аналізуючи докази в їх сукупності, враховуючи найвищі інтереси дитини, суд доходить до висновку, що позов [PERSON] до задоволення не підлягає. Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору в силу п.п.9 п.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати необхідно віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed