Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно наявні відомості про реєстрацію обтяження від 05.04.2006 року за №3064210 на невизначене майно, підстава обтяження повідомлення КП ім. Шевченко у зв`язку з позикою 300 карбованців. Разом з тим, згідно довідки Приватного орендного підприємства «Агрофірма Узинська», яка є правонаступником КСП «Агрофірма Узинська» станом на 26.08.2020 року, заборгованість позивача відсутня. Позивач зазначає, що арешт на його майно порушує його права щодо вільного володіння, користування та розпорядження своєю власністю. У зв`язку з наведеним, просив суд скасувати обтяження у вигляді арешту нерухомого майна за №3064210 від 05.04.2006 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта об`єкт обтяження - невизначене майно, все нерухоме майно, яке належить [PERSON] . Ухвалою суду від 14.09.2020 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Третя особа в судове засідання свого представника не направила, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 11.06.1998 року. Відповідно до інформаційної довідки від 26.08.2020 року №221543323, Першою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою 05.04.2006 року за №3064210, на підставі повідомлення №б/н від 14.05.1973 року КП «Ім. Шевченко», зареєстровано заборону на нерухоме майно, невизначене майно. Відповідно до відповіді на заяву про надання інформації щодо обтяження на [PERSON] , Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області від 26.08.2020 року №1503/01-16, згідно паперових носіїв - Реєстру накладених і знятих арештів (заборон), Першою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою Київської області накладено заборону на нерухоме майно [PERSON] . Заборона накладена на підставі повідомлення КП Шевченко у зв`язку з позикою 300 (триста) карбованців. Вказана особа - [PERSON] - на момент накладення заборони (1973р.) проживав за адресою: с. Тарасівка, Білоцерківський р-н, Київська обл. Як вбачається з довідки від 26.08.2020 року №56, виданої ПОП «Агрофірма Узинська», Узинський бурякорадгосп Узинського цукрокомбінату перереєстровано в КСП «Агрофірма Узинська» розпорядженням голови Білоцерківської районної Ради народних депутатів №32 від 02.03.1995 року і рішенням загальних зборів, членів трудового колективу від 14.02.1995 року згідно протоколу №1, а КСП «Агрофірма Узинська» перереєстровано в ПОП «Агрофірма Узинська» розпорядженням голови Білоцерківської райдержадміністрації від 10.02.2000 року за №Ю0020021 і рішенням загальних зборів, членів трудового колективу від 21.01.2000. Протокол №1. Згідно довідки від 26.08.2020 року №55, виданої ПОП «Агрофірма Узинська», станом на 26.08.2020 року у [PERSON] перед підприємством будь-яка заборгованість відсутня. Існування заборони на відчуження нерухомого майна перешкоджає позивачу розпоряджатися своїм майном. Вирішуючи по суті даний спір, суд виходить з наступного. За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном. Відповідно до Положення про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 р. № 31/5, зареєстрованим в Мін`юсті 10.06.1999 р. за № 364/3657, реєстр заборон це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; тимчасові застереження щодо нерухомого майна та видані витяги з реєстру заборон. Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади. У відповідності до ст. 34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю. Відповідно до п.п.2.1.1 п.2.1 Положення, підставами для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. Відомості про обтяження були внесені реєстраторами Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної, як заборона, а отже вилучення запису повинно відбуватись за правилами, встановленими п.п.2.1.1 п.2.1 Положення. Згідно п.5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду. Таким чином, заборона на відчуження нерухомого майна, що належить позивачу на праві приватної власності, порушує його права та законні інтереси, оскільки унеможливлює переоформлення, користування та розпоряджання даним майном і тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved