overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

[PERSON] звернувсяво суд з позовом до \~ [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В позовній заяві посилається на ту обставину, що на підставі договору дарування квартири, на праві приватної власності йому належить квартира [ADDRESS]. В зазначеній квартирі, крім нього зареєстрована його сестра [PERSON], яка більше одного року там не проживає. Фактичне місце її проживання йому невідоме, усі розрахунки по комунальним платежам за квартиру проводить сам. Просить визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою № 1 по вул. Броварна, 23 в м. Володимир-Волинський, Волинської області. В судове засідання позивач не зявився, подав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав повністю, просить суд слухати справу у його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявилась, подала суду письмову заяву про визнання позову та просить суд слухати справу у її відсутності. Перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як стверджується договором дарування квартири від 28 вересня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Володимир-Волинського міського нотаріального округу Волинської області, зареєстрованого в реєстрі за № 2372, зареєстрованого комунальним підприємством Волинське обласне бюро технічної інвентаризації, що стверджується витягом про державну реєстрацію прав від 01.10.2012 року, [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. З будинкової книги вбачається, що окрім власника квартири [PERSON], в зазначеній квартирі також зареєстрована відповідач по справі [PERSON] З письмових пояснень позивача вбачається, що відповідач [PERSON] на початку 2014 року залишила квартиру і впродовж зазначеного часу туди не зявлялась. Місце її проживання йому невідоме. Відповідно до положень ч.2\~ ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.\~ Оскільки відповідач\~ в зазначеній квартирі не проживає понад рік без поважних на те причин, за відсутності\~ будь-яких домовленостей із власником та законних підстав на збереження за нею житла, ніяких обовязків щодо утримання будинку не несе, вона втратила право користування жилою площею в даному будинку, та, в порядку\~ ст. 405 ч. 2 ЦК України, підлягає до визнання її такою, що втратила право користування житлом в судовому порядку. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

[PERSON] звернувся в порядку окремого провадження до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності йому трудової книжки серії [NUMBER] від 15 лютого 1982 року, виданої на ім'я [PERSON] (рос. мовою), [INFO]. В обґрунтування заявлених вимог заявником зазначено, що на даний час він має намір оформити пенсію, підставою для чого є трудова книжка. Однак, вказаний документ містить неточності в написанні прізвища власника вказаного документа, яке російською мовою зазначено як «[PERSON]», в той час як в паспорті громадянина України прізвище заявника російською мовою зазначено як «[PERSON]», через що є необхідним встановлення факту належності заявнику трудової книжки. Заявник відповідно до поданої суду письмової заяви заявлені вимоги підтримав повністю. Представником заінтересованої особи, Сарненського ОУ ПФУ в Рівненській області, яка є повідомленою про час проведення судового засідання відповідно до закону, заперечень проти заяви [PERSON] не подано. Згідно із п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеними в свідоцтві про народження або в паспорті. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов до наступного. Із копії паспорту заявника вбачається, що останній - [PERSON], [INFO] (рос. мовою - [PERSON]). Аналогічні відомості містяться в інших документах заявника, а саме : в свідоцтві про народження серії [NUMBER], військовому квитку серії [NUMBER], довідці про присвоєння ідентифікаційного номеру, наданих заявником, в яких анкетні дані останнього вказані, відповідно, як [PERSON] (укр. мовою) та [PERSON] (рос. мовою). Однак, із оглянутої судом копії трудової книжки серії [NUMBER], заповненої 15 лютого 1982 року вбачається, що вказаний документ видано на прізвище «[PERSON], [INFO]». Суд вважає, що вказана вище трудова книжка належить саме заявникові, оскільки інформація щодо імені, по батькові та дати народження власника трудової книжки повністю збігається з тими ж даними, вказаними у паспорті громадянина України [PERSON], а помилка в написанні прізвища власника вказаного документу є технічною помилкою - опискою, яка була припущена особою, що вносила відповідну інформацію до цього документу. З огляду на наведене, враховуючи досліджені докази, суд вважає, що вимоги [PERSON] є доведеними, а тому заява останнього підлягає до задоволення. На підставі наведеного, ст.ст.315, 319 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

[PERSON] звернувся в Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про вилучення з актового запису про народження дитини відомостей про батька дитини. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачкою перебував у шлюбі з 21 листопада 2003 року, який було зареєстровано у відділі РАГС м. Рівне. 19 червня 2013 року на підставі рішення Рівненського міського суду шлюб між ними було розірвано. [INFO] відповідачка народила дитину. Вказана дитина не його. Він не хоче бути батьком дитини, яку відповідачка народила від іншого чоловіка. Просить позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, просить виключити відомості про [PERSON], як батька [PERSON] [INFO] з актового запису № 805 від 26 березня 2014 року, здійсненого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала не заперечила щодо задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 листопада 2003 року, за рішенням Рівненського міського суду від 19 червня 2013 року шлюб між ними було розірвано. [INFO] [PERSON] народила дитину [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 26.03.2014 року серії [NUMBER]. Позивач наполягає про задоволення позовних вимог, оскільки на момент народження дитини шлюб між ними було розірвано і дитина не його. [PERSON] не хоче бути батьком дитини, яку відповідачка народила від іншого чоловіка. Відповідно до ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст. 122, 124, 126 і 127 цього кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до дослідженого в судовому засіданні актового запису про народження № 805 від 26 березня 2014 року, встановлено що у відомостях про батька дитини записано [PERSON]. Виходячи із вище вказаного суд приходить до висновку що позов підлягає до задоволення. На підставі ст. 136 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Рівненського міського суду від 06.09.2010 року з нього стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 800 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що на даний час його матеріальне становище суттєво змінилося, оскільки він працює водієм та отримує мінімальну заробітну плату в розмірі 1218 грн. і даних коштів йому не вистачає для належного проживання. Вказує, що має хронічне захворювання та потребує постійного лікування. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з мотивів викладений у позовній заяві, просив зменшити розмір аліментів з 800 грн. на 300 грн., щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вважає, що стягнення з відповідача аліментів у розмірі 800 грн. є достатнім для утримання дитини, просить відмовити в задоволені позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Згідно рішення Рівненського міського суду від 06.09.2010 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 21.05.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до трудового договору від 11.10.2013 року [PERSON] перебуває в трудових відносинах з ПП [PERSON], працюючи на посаді водія. Згідно довідки про доходи №2 від 12.06.2014 року місячна заробітна плата [PERSON] становить 1 218 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Із врахуванням принципу рівності прав та обов'язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї, встановлений ч.6 ст.7 СК України, встановлений державою розмір прожиткового мінімуму на дітей віком до 6 років та від 6 років до 18 років, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти у розмірі 500 грн. 00 коп. на дитину,щомісячно. Враховуючи, що матеріальне становище платника аліментів змінилося та виходячи з засад розумності та справедливості суд вважає, що слід змінити розмір сплачуваних аліментів та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 500 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. У задоволенні вимоги про зміну розміру аліментів в меншому розмірі суд вважає за необхідне відмовити. На підставі ст. 192 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

[PERSON] звернувся в Святошинський районний суд м. Києва з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про скасування реєстрації місця проживання. Свої вимоги мотивує тим, що йому належить квартира [ADDRESS]. У спірній квартирі разом з ним зареєстровані ще чотири особи: його дружина [PERSON], син [PERSON], донька [PERSON] та онук [PERSON] Син, донька та онук більше 20 років не проживають у спірній квартирі. Просить суд ухвалити рішення, яким скасувати реєстрацію місця проживання відповідачів за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 23 листопада 2018 року справу передано за підсудністю до Солом'янського районного суду м. Києва. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 04 січня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження в справі. Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив задовольнити позов з наведених у ньому підстав. Зазначив, що підтримує позов саме в такій редакції позовних вимог, оскільки так вказав юрист, що складав позовну заяву. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 23-25). Третя особа у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, що підтверджується інформаційною довідкою КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 26 червня 2018 року (а.с. 6). З позову вбачається, що у спірній квартирі разом з позивачем зареєстровані ще чотири особи: його дружина [PERSON], син [PERSON], донька [PERSON] та онук [PERSON] Син, донька та онук більше 20 років не проживають у спірній квартирі. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. [PERSON] просить суд ухвалити рішення, яким скасувати реєстрацію місця проживання відповідачів за адресою: [ADDRESS]. Позивачем заявлено до відповідачів вимогу про скасування реєстрації місця проживання, але безпосередньо відповідачі не вправі здійснювати дії по реєстрації чи зняття з реєстрації, оскільки це належить до компетенції відповідного державного органу. Законом не передбачена процедура зняття особи з реєстраційного обліку іншою фізичною особою. Способом захисту порушеного права для належного позивача в такому випадку є позов про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. У випадку його задоволення, рішення суду є підставою (для відповідного державного органу) для зняття особи з реєстраційного обліку. З огляду на наведене, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в серпні 2016р. в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою що підлягає виселенню з квартири [ADDRESS] та зобовязання Управління ДМС в області зняти її з реєстраційного обліку. 12.12.2016р. позивач до початку розгляду справи по суті змінив вимоги та просив: визнати договір піднайму на право проживання [PERSON] в квартирі№18 по вул.Привокзальна,24 в м.Івано-Франківську припиненим, визнати її такою, що підлягає виселенню з квартири [ADDRESS], зобовязати [PERSON] подати в місячний термін з часу набрання рішення суду законної сили необхідні документи в Управління міграційної служби на зняття її з реєстраційного обліку в даній квартирі. 24.05.2017р. позивач подав заяву про зміну назви позову щодо припинення договору піднайму та зняття з реєстраційного обліку. В позові зазначено, що в порядку спадковості як спадкоємець першої черги позивач отримав у спадщину від батька [PERSON] квартиру [ADDRESS], про що свідчить Свідоцтво про право на спадщини за законом від 20.05.2016р. В 2008 році батько проживаючи один в квартирі прописав у власну приватизовану квартиру [PERSON], а 24.03.2014р. батько позивача помер. Після смерті батька, відповідач і надалі проживає в квартирі, на будь-які спроби нового власника квартири позивача зайти в квартиру, чинить опір, не впускає в приміщення, навіть звертаючись в міліцію із заявою про наміри [PERSON] увірватись до квартири. Більше двох років позивач, маючи потребу на проживання у квартирі що отримана від батька у спадщину, позбавлений прав на володіння та користування нею, попри це квартира має наявність значних боргів за споживання відповідачем послуг, які нею і не оплачуються (більше 10-ти тисяч грн..). З врахуванням того, що відповідач була вселена як піднаймач до квартири батька позивача,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд 02.08.2018 року з вищезазначеним позовом. \~ \~ \~ \~ Зважаючи на складність даної справи, суд вважає за необхідне проголосити вступну і резолютивну частини рішення, а складення рішення в повному обсязі відкласти на пять днів з дня закінчення розгляду справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд 30 червня 2015 року з заявою про відновлення втраченого судового провадження в цивільній справі № 227/2593/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя , яка розглянута Добропільським міськрайонним судом Донецької області 21 травня 2014 року з ухваленням рішення. 9 вересня 2015 року суд задовольнив заяву [PERSON] про відновлення втраченого судового провадження і установив зміст судового рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21 травня 2014 року , але навів зміст лише резолютивної частини цього рішення. Між тим, статтею 408 ч. 2 ЦПК України передбачено, що у рішенні суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається , на підставі яких конкретно даних суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення. Тому суд у відповідності до ст.. 220 ч. 1 п. 1 ЦПК України , згідно якій суд, що ухвалив рішення , може за заявою осіб, які беруть участь в справі , чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення , якщо стосовно якої - небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення , не ухвалено рішення, вважає необхідним ухвалити додаткове рішення. При розгляді питання про ухвалення додаткового рішення сторони присутніми не були , і їх присутність у відповідності до ст.. 220 ч. 3 ЦПК України не є обов»язковою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд 30 червня 2015 року з заявою про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 227/2593/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя , розглянутій Добропільським міськрайонним судом Донецької області 21 травня 2014 року з ухваленням судового рішення про часткове задоволення його позовних вимог. Вказує на те, що ним 29 травня 2014 року було подано апеляцію на судове рішення , справу з апеляційною скаргою направлено до апеляційного суду Донецької області 4 червня 2014 року в м. Донецьк, майдан Правосуддя,1. Розгляд справи в апеляційному суді декілька разів переносився через проведення в м. Донецьк АТО, останні відомості про призначення справи датувались 28 липня 2014 року, рішення апеляційної інстанції він не отримував. Вважає, що судове провадження втрачене в апеляційному суді Донецької області. Відновлення судового провадження йому необхідне для реалізації права на апеляційне оскарження судового рішення. В судовому засіданні заявник [PERSON] участі не приймав. Представник заявника [PERSON] підтримав заяву [PERSON] і просить її задовольнити. Відповідач у справі [PERSON] належним чином повідомлена про дату розгляду заяви ,в судове засідання не прибула, що не виключає можливість розгляду питання. Дослідивши матеріали, суд приходить до такого висновку. Згідно ст.. 403 ЦПК України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою осіб, які брали участь у справі, або за ініціативою суду. Як передбачено ст.. 407 ч. 1 ЦПК України, суд при розгляді справи використовує ту частину провадження, що збереглася , документи , видані зі справи фізичним чи юридичним особам до втрати провадження , копії цих документів , інші довідки, папери, відомості , що стосуються справи, виконавчого провадження. Із отриманої заявником та наданої з заявою про відновлення судового провадження електронної копії судового рішення від 21травня 2014 року Добропільського міськрайонного суду Донецької області у цивільній справі № 227/2593/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна слідує, що позовні вимоги задоволені частково. Судом досліджені надані заявником матеріали: довідка Добропільського міськрайонного суду Донецької області щодо направлення 4 червня 2014 року цивільної справи № 227/2593/13-ц разом з апеляцією позивача на судове рішення від 21 травня 2014 року ; заяви [PERSON] про перенесення судового засідання апеляційного суду Донецької області у зв»язку з проведенням АТО ; копії листів апеляційного суду Донецької області про призначення судового розгляду. Судом також використані процесуальні документи із ЄДРСР. Перевіривши матеріали , суд вважає їх достатніми для відновлення втраченого судового провадження у цивільній справи за позовом про поділ спільного майна , враховуючи, що зазначена мета звернення заявника [PERSON] до суду пов»язана із захистом його прав та інтересів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд в інтересах [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на ? частини квартири у спадковому майні. Вказує, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS], що знаходиться в м. Луцьку Волинської області. Батько [PERSON] помер у 2012 році, проте заповіту не залишив, проте після смерті останнього позивач та його мати прийняли спадщину, шляхом подання заяви до нотаріальної контори, відповідачі спадщини не прийняли, оскільки на час відкриття спадщини із батьком не проживали та заяв про її прийняття не подавали. Водночас, право власності на вищевказане нерухоме майно він немає можливості оформити у зв'язку із неподанням документів, які підтверджують реєстрацію права власності на майно. Просить визнати за ним право власності на ? частини трикімнатної квартири [ADDRESS]. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав на адресу суду заяву, якою просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, подали на адресу суду заяви, якими просили справу слухати за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечили, позовні вимоги визнали повністю. Дослідивши та оцінивши подані суду докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення із врахуванням наступного. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] року, а після його смерті спадщину прийняли його дружина [PERSON] та позивач [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом (а.с.10-11). [INFO] року померла мати позивача - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.09.2013 року (а.с.12). Водночас, остання право власності на спадщину отриману після смерті чоловіка не зареєструвала, заповіту на випадок своєї смерті не залишила. Позивач [PERSON] є сином померлої [PERSON], окрім нього спадкоємцями є відповідачі [PERSON] та [PERSON] Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.03.2014 року № 22/02-31 приватний нотаріус [PERSON] відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 3/4 частки трикімнатної квартири, яка розташована в [ADDRESS], у зв'язку з тим, що позивачем не було подано документа про реєстрацію нерухомого майна в КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» (а.с.13). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що спору між спадкоємцями щодо спадкового майна немає, відповідачі позовні вимоги визнали, водночас, позивач прийняв спадщину належним чином, а тому суд приходить до висновку, що за ним слід визнати право власності на 3/4 частини спадкової квартири, яка до смерті належала його матері [PERSON]

Outcome: approved