Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області з вищезазначеним позовом. На обґрунтування вимог посилається на те, що він є спадкоємцем після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] , з яким він проживав разом з березня 2015 року і до дня його смерті, тобто до [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Інших родичів, окрім позивача, померлий не мав. Протягом останніх років [PERSON] важко хворів та потребував постійної допомоги. Після смерті [PERSON] відкрилося спадкове майно. Проте, в нотаріальну контору позивач не звертався, оскільки вважав, що спадщину після смерті батька прийняв фактично,\~у зв`язку з тим, що на момент його смерті проживав з ним за однією адресою. У вересні 2020 року при зверненні [PERSON] до нотаріальної контори приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Саховою М.А. йому було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки він пропустив шестимісячний строк на подачу заяви про прийняття спадщини. У зв`язку з чим, він звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 05.11.2020 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позов підтримує, просить його задовольнити. Представник відповідача надала заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що відповідно до приписів ч. 3\~ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України\~у випадку визнання позову відповідачем суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК України). Відповідно\~ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту спільного проживання. Факт спільного проживання встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника. Таким чином, позивач скористався своїм правом на звернення до суду із позовною заявою про встановлення факту спільного проживання та надав про це відповідні докази. Судом встановлено, що у свідоцтві про народження [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені: [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №417. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 13.05.2019 р., актовий запис №1100, довідкою про причину смерті №1038 від 13.05.2019 р, а також свідоцтвом про поховання № [NUMBER] від 14.05.2019 р. Згідно відомостей паспорта [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Приморським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області, останній був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Вказані відомості підтверджуються інформаційною довідкою №089-29.01-00130 від 29.07.2019 року, виданою Відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради. Відповідно паспортних даних позивача, він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . З заповіту від 12.07.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Саховою М.А. та зареєстрований за номером 2420, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , на випадок своєї смерті, заповідав своєму сину [PERSON] , [INFO] , 1/5 частини належної йому квартири [ADDRESS] ; Ѕ частину грошових коштів, які знаходяться на рахунках ПАО АКБ «КАПИТАЛ» та належний йому транспортний засіб (автомобіль). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №61748996 від 21.09.2020 р. відомості щодо спадкової справи після смерті [PERSON] відсутні. 21.09.2020 р. постановою приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Саховою М.А. позивачу було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Відповідно письмових пояснень, наданих сусідкою померлого [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , позивач постійно проживав зі своїм батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Аналогічні за змістом пояснення надала [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] . \~Вимогами ч. 2\~ст. 315 ЦПК України передбачено, що\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За змістом ч. 2\~ ст. 319 ЦПК України\~рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.\~Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Положеннями ст.1261 ЦК України закріплено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Отже, відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, встановлення факту спільного проживання однією сім`єю позивача разом з батьком має для нього суттєве значення і необхідне для подальшого оформлення спадкових прав після смерті спадкодавця та у інший спосіб, як через встановлення даного факту судовим рішенням, встановити неможливо. З досліджених документів вбачається, що позивач є сином померлого [PERSON] та проживав разом із своїм батьком, який на час смерті перебував у віці 80 років та за своїм віком та станом здоров`я потребував догляду. Будь-яких доказів на спростування доводів позивача відповідачем суду не надано, крім того, відповідач повністю визнав позовні вимоги, тому суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про встановлення факту спільного проживання разом з його батьком підлягає задоволенню. На\~підставі вищевикладеного та

Outcome: approved