Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, Верхньодніпровської районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 30 липня 2013 року помер [PERSON], який за життя, 26 липня 2013 року, склав заповіт, яким заповів все своє майно позивачу. Після смерті [PERSON] позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, в тому числі на право на земельну частку (пай), яке належало померлому на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай). Однак, у звязку з відсутністю оригіналу цього сертифікат, 9 грудня 2014 року нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину. На підставі вищевикладеного [PERSON] просив суд визнати за ним право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив суд задовольнити позовні вимоги з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача, Боровківської сільської ради, в судовому засіданні позов визнала, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Суду пояснила, що [PERSON] є рідним батьком позивача, проте мати позивача перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, тому [PERSON] не був записаний його батьком. Перед смертю [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповів позивачу. Також відомо, що за життя [PERSON] отримав сертифікат про право на земельну частку (пай). Представник відповідача, Верхньодніпровської районної державної адміністрації, в судовому засіданні позов визнала, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Суду пояснила, що Боровківською сільською радою було видано державний акт про право колективної власності на землю КСП «Нива» від 1 грудня 1995 року. [PERSON] значиться під номером 49 у списку, що додається до акту про право колективної власності на землю КСП «Нива». Сертифікат на право на земельну частку (пай) на імя [PERSON] видано 22 травня 1997 року серія ДП № 9219308, розмір земельної частки (паю) 5,96 умовних кадастрових гектарів. Представник третьої особи, Управління держгеокадастру у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області, в судовому засіданні також пояснила, що на імя [PERSON] в 1997 році видавався сертифікат на право на земельну частку (пай) на території Боровківської сільської ради як члену КСП «Нива». Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. 30 липня 2013 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть І-КИ № 518642 (а.с.13). Після смерті [PERSON] залишилося майно право на земельну частку (пай) розміром 5,96 умовних кадастрових гектарів на території Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, яке належало йому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ДП № 0219308, виданого 22 травня 1997 року, що підтверджується довідкою управління Держгеокадастру у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області від 30 травня 2016 року (а.с. 8) та повідомленням Верхньодніпровської районної державної адміністрації від 6 червня 2016 року (а.с.7). Оригінал сертифікату на імя [PERSON] втрачено. Таким чином судом встановлено, що на момент своєї смерті [PERSON] мав право на земельну частку (пай) розміром 5,96 умовних кадастрових гектарів на території Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Після смерті [PERSON] [PERSON] звернувся до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте постановою державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори [PERSON] від 9 грудня 2014 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа, а саме сертифікату про право на земельну частку (пай) (а.с.10). Встановлено, що за життя, 26 липня 2013 року, [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповів [PERSON] (а.с.12). Відомості про заповіт зареєстровано в спадковому реєстрі, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 6 серпня 2014 року (а.с.31). Згідно з довідкою Боровківської сільської ради № 644 від 1 серпня 2014 року заповіт від імені [PERSON] не змінювався та не скасовувався (а.с.33). Відповідно до довідки Боровківської сільської ради № 645 від 1 серпня 2014 року на день смерті [PERSON] мав такий склад сімї: [PERSON]; [PERSON]; [PERSON]; [PERSON] (не родичі); [PERSON] (співмешканка); [PERSON] та [PERSON] (діти співмешканки). Вищевказані особи не мають права на обовязкову частку у спадщини у відповідності до ст. 1241 ЦК України. Таким чином, судом встановлено, що єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є [PERSON], який згідно зі свідоцтвом про зміну імені від 17 лютого 2015 року змінив своє прізвище на «Кукла» (а.с.5). Згідно зі ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи те, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою, інших спадкоємців за законом або за заповітом не встановлено, суд вважає, що до нього перейшло право на земельну частку (пай), проте через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа позивач не має можливості оформити право на спадщину, а тому заявлені позовні вимоги є законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved