Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], Рахівської міської ради, третя особа без самостійних вимог: міськрайонне управління Держкомзему в місті Рахів і Рахівському районі про визнання нечинним рішення та скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, посилаючись на те, що відповідно до витягу з рішення виконавчого комітету Рахівської міської ради народних депутатів від 16 серпня 1988 року за №126 йому надано у безстрокове користування земельну ділянку площею 300 кв.м для будівництва індивідуального житлового будинку в [ADDRESS]. На підставі цього рішення ним виготовлено технічну документацію на право будівництва на вказаній земельній ділянці, яку погоджено районним архітектором району та проведено будівництво індивідуального житлового будинку. З певних сімейних обставин змушений був виїхати за межі області на довготривалий період, а за будинком та земельною ділянкою здійснював догляд його брат. На початку вересня 2012 року йому стало відомо, що 11 лютого 2009 року відповідачам видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 462526, згідно якого останні являються власниками земельної ділянки розміром 0,1000 га, яка розташована по [ADDRESS], цільовим призначенням якої являється будівництво та обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд. Даний державний акт вважає незаконним та таким, що виданий з порушенням Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації та зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі з тих підстав, що в ньому зазначена частина земельної ділянки, належної йому, та на якій знаходиться його житловий будинок, тобто вийшла накладка сусідньої земельної ділянки на його земельну ділянку. У зв'язку з чим просив скасувати рішення 31 сесії 5 скликання Рахівської міської ради від 4 вересня 2008 року за №527, державний акт серії ЯЕ №462526 на право власності на земельну ділянку розміром 0,1000 на за адресою [ADDRESS], виданий 11 лютого 2009 року на ім'я [PERSON] скасувати, зобов'язати [PERSON] здати оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №462526 від 11 лютого 2009 року до архіву, де зберігається другий примірник державного акту. В ході розгляду справи позивачем збільшено позовні вимоги, якими він просив скасувати рішення 28 сесії 5 скликання Рахівської міської ради від 15 липня 2008 року за №500, державний акт серії ЯЕ №452642 на право власності на земельну ділянку розміром 0,1000 га за адресою [ADDRESS], виданий 11 лютого 2009 року на ім'я [PERSON] скасувати, зобов'язати відповідача здати оригінал цього державного акту до архіву де зберігається другий примірник державного акту. Обґрунтування збільшених позовних вимог зводиться до того самого, що й у вищезазначеному, зокрема, що земельна ділянка, належна позивачу знаходиться, згідно даних державного акту, виданого на ім'я [PERSON], у власності останньої. Ухвалою суду від .22 листопада 2012 року до участі в справі в якості співвідповідача залучено [PERSON]. Ухвалою суду від 5 вересня 2013 року до участі в справі залучено управління Держземагенства в Рахівському районі в якості третьої особи без самостійних вимог як правонаступника третьої особи без самостійних вимог міськрайонного управління Держкомзему в місті Рахів і Рахівському районі Закарпатської області. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON]в судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримали з підстав, наведених в позові. Просять позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Пояснили, що документи виготовилися відповідно до чинного законодавства, їх земельна ділянка не межує з земельною ділянкою позивача. Просять відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник відповідачки [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, оскільки вважає, що міська рада діяла в межах чинного законодавства при виготовленні державного акту його довірительці. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Представники відповідача - Рахівської міської ради, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Просять відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи без самостійних вимог - управління Держземагенства в Рахівському районі Закарпатської області в судове засідання не з'явився. Згідно поданого заперечення управлінням позовні вимоги заперечуються, оскільки земельна ділянка [PERSON], [PERSON] та земельна ділянка [PERSON] це дві різні земельні ділянки, які знаходяться на одній вулиці Щорса в м.Рахів, через одну земельну ділянку [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що в документах на виготовлення державних актів відповідачам стоїть його підпис, але він документи не підписував. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами прийшов до наступного висновку. У відповідності до положень ст.ст.10,11,58,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які брали участь у розгляді справи, а кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до положень частин 1-2 статті 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (стаття 212 ЦПК України). Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Рахівської міської ради народних депутатів №126 від 16 серпня 1988 року позивачу [PERSON] надано у безстрокове користування земельну ділянку площею 300 кв.м для будівництва індивідуального житлового будинку. Рішенням Рахівської міської ради №527 від 4 вересня 2008 року затверджено проект відведення земельної ділянки та передано її у власність [PERSON] і [PERSON], мешканцям [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] у спільну сумісну власність площею 0,10 га. На підставі цього 11 лютого 2009 видано державний акт серії ЯЕ №462526. Також рішенням Рахівської міської ради №500 від 15 липня 2008 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та передано у власність [PERSON], мешканці [ADDRESS] площею 0,1 га для обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель по [ADDRESS]. В результаті видано 11 лютого 2009 року державний акт серії ЯЕ №452642 на право власності на земельну ділянку, в той час коли згідно паспорту громадянина України [PERSON] значиться як [PERSON]. Тобто міською радою видано рішення на особу якої не існувало. Отже, відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] являються сусідніми землекористувачами позивача [PERSON]. Разом з цим в судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] змінила прізвище на шлюбне [PERSON], згідно свідоцтва про одруження, виданого 19 квітня 2008 року міською адміністрацією Штєті району Літомєржіце Чеської Республіки та копії паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданого Рахівським РВ УМВС України в Закарпатській області 17 червня 2008 року. При виготовленні технічної документації на належну земельну ділянку позивачем було встановлено, що її фактичний розмір та площа не відповідають тому, що передбачено в рішенні органу місцевого самоврядування від 16 серпня 1988 року і, що сусідні землевласники - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] приватизували частину належної йому - позивачу земельної ділянки площею 300 кв.м. Це стало можливим через неправомірні дії Рахівської міської ради, яка своїми рішеннями № 527 від 04.09.2008 року, № 500 від 15.07.2008 року затвердила технічні документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки та передала їх у власність останнім, та державні акти видані при цьому з порушенням процедури їх виготовлення, таким чином порушивши його права власності на земельну ділянку. На перевірку цих тверджень судом було призначено землевпорядну експертизу згідно ухвали суду від 21 січня 2013 року. За висновком судової землевпорядної експертизи №169 від 30 травня 2013 року земельні ділянки, які перебувають у користуванні відповідачів [PERSON], мешканця [ADDRESS] та [PERSON], мешканки [ADDRESS] відповідають розмірам, цільовому призначенню, місцю розташування та конфігурації, зазначених у генплані (схемі), присадибних земельних ділянок. Однак при здійсненні фактичних обмірів встановлено, що земельна ділянка №?18 [PERSON] накладається на земельну ділянку №?16 [PERSON] в лінійних розмірах 15 м х 14,7 м, площа накладання становить 220,5 кв.м. Статтею 78 ЗК України встановлено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України державний акт є документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку. Форми державних актів на право власності на земельну ділянку, право постійного користування земельною ділянкою затверджуються Кабінетом Міністрів України (ч. 4 ст. 126 ЗК України). Постановою Кабінету Міністрів України від 02 квітня 2002 року № 449 затверджено форми державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою. Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року № 43 затверджено Інструкцію про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі. На час видачі державних актів на право власності на земельні ділянки відповідачам була чинною Інструкція про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затверджена наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року № 43, згідно положень якої, виконання усіх підготовчих робіт з виготовлення державного акта на право власності на земельну ділянку передбачає як перевірку того, чи є земельна ділянка вільною, чи не належить вона іншому власнику чи користувачеві та чи не накладаються розміри вказаної земельної ділянки на суміжні земельні ділянки. Аналіз фактичних обставин справи і зібраних у справі доказів свідчить про те, що внаслідок недотримання землевпорядними органами вищевказаної Інструкції земельна ділянка №?18, зазначена в оскаржуваному державному акті серії ЯЕ № 452642, виданого на ім'я [PERSON] фактично накладається на земельну ділянку №?16, належну [PERSON]. Статтею 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно з ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. З огляду на встановлені обставини справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, оскільки в судовому засіданні доведено, що спірний Державний акт серії ЯЕ № 452642, виданий на ім'я [PERSON] виготовлений з порушеннями, рішенням Рахівської міської ради від 15 липня 2008 року № 500 затверджено фактично допущені порушення при виготовленні Державного акту. Таким чином, вбачається, що дане рішення є недійсним та підлягає скасуванню у частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на землю відповідачу [PERSON] на спірну земельну ділянку №?18 по [ADDRESS]. Також підлягає визнанню недійсним спірний Державний акт серії ЯЕ № 452642, виданий на ім'я [PERSON] як похідна позовна вимога від попередньої. У задоволенні решти позовних вимог вбачається за необхідне відмовити, так як судом не встановлено порушень видачі відповідачам [PERSON], [PERSON] рішення Рахівської міської ради № 527 від 4 вересня 2008 року та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №462526 від 11 лютого 2009 року та суд не може зобов'язувати до здачі оригіналу державного акту до архіву, де зберігається другий примірник державного акту, та як це не передбачено нині діючим законодавством України.

Outcome: partial