Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський завод напоїв «Росинка» (далі по тексту - відповідач), відповідно до якого просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором № 260118/фд про надання поворотної фінансової допомоги у розмірі 2 750 000, 00 грн., інфляційні збитки у розмірі 117 150, 00 грн., відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 127 102, 74 грн. та сплачений позивачем судовий збір у розмірі 10 510, 00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.01.2018 між сторонами укладено Договір № 260118/фд про надання поворотної фінансової допомоги (далі по тексту -Договір), предметом якого визначено грошові кошти в національній валюті в розмірі, що еквівалентна 100 000, 00 доларам США. Строк користування вказаними коштами визначено п. 3.1. Договору, що становить 365 днів з моменту отримання відповідачем грошових коштів. Позивач виконав умови Договору, вніс 01.02.2018, 02.02.2018, 05.02.2018, 06.02.2018, 07.02.2018, 08.02.2018, 09.02.2018, 12.02.2018, 13.02.2018, 14.02.2018, 15.02.2018 по 250 000, 00 грн., а всього на загальну суму 2 750 000, 00 грн. повернути кошти відповідач мав 15.02.2019, однак станом на день звернення позивача з вказаними позовом до суду взяті за Договором зобов`язання на себе не виконав, кошти не повернув. У зв`язку з наведеним, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань, позивач, крім основної суми боргу, що становить 2 750 000, 00 грн., просив також стягнути на свою користь на підставі ст. 625 ЦК України, інфляційні збитки у розмірі 117 500, 00 грн. (за період з березня 2019 року по квітень 202 року) та 3 % річних за користування грошовими коштами, що становить 127 102, 74 грн. (за період з 16.02.2019 по 31.08.2020). Від відповідача відзив не надходив. 09.09.2020 ухвалою суду по справі відкрито провадження у порядку загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання. 09.09.2020 ухвалою суду відмовлено у задоволенні заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову. 10.03.2021 ухвалою суду закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. 03.08.2021 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позивач, представник позивача у судове засідання не з`явились. Як вже зазначалось вище, через канцелярію суду представник позивача подав заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність. Зазначив, що позов підтримує у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі. Судом вживалися заходи щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи належним чином, на адресу відповідача направлялась копія ухвали про відкриття провадження по справі та судові повістки. Відповідно до ч. 4 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України), у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно положень ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.01.2018 між [PERSON] (Позикодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київський завод напоїв «Росинка» (Позичальник) укладено Договір № 260118/фд про надання поворотної фінансової допомоги. Відповідно до п. 1.1. Договору, поворотна фінансова допомога - це сума грошових коштів в національній валюті України, передана Позичальнику у користування на визначений строк відповідно до даного Договору, який передбачає нарахування процентів або надання інших компенсацій як плати за користування такими коштами. Згідно п. 1.2. Договору, у порядку та на умовах, визначених цим Договором, Позикодавець зобов`язується надати Позичальнику поворотну фінансову допомогу у розмірі еквівалентній 100 000, 00 доларам США без ПДВ, що надається Позикодавцем в гривнях та визначається за офіційним курсом відповідної валюти встановленим НБУ на день перерахування грошових коштів в касу Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути надані грошові кошти в строки та в порядку, визначеному в Договорі. Згідно п. 2.1. Договору, поворотна фінансова допомога надається Позичальнику на безоплатній основі, тобто плата за користування грошовими коштами Позикодавця не стягується. Відповідно до п. 2.2., 2.3. Договору, поворотна фінансова допомога надається Позикодавцем протягом 15 календарних днів з моменту підписання даного Договору Сторонами, шляхом внесення грошових коштів до каси Позичальника або перерахування грошових коштів на поточний рахунок Позичальника. Моментом отримання Позичальником поворотної фінансової допомоги є дата зарахування грошових коштів на рахунок Позичальника або отримання грошових коштів касою Позичальника. Згідно п. 3.1. Договору, поворотна фінансова допомога надається Позичальнику на строк до 365 календарних днів з моменту отримання Позичальником грошових коштів. Згідно п. 3.3. Договору, повернення грошових коштів Позикодавцю проводиться шляхом видачі грошових коштів з каси підприємства Позичальника або шляхом видачі грошових коштів з каси підприємства Позичальника або шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Позикодавця. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на виконання умов Договору було внесено до каси відповідача кошти наступним чином: 01.02.2018 - 250 000, 00 грн.(квитанція до прибуткового касового ордеру № 86), 02.02.2018 - 250 000, 00 грн.(квитанція до прибуткового касового ордеру № 87), 05.02.2018 -250 000, 00 грн.(квитанція до прибуткового касового ордеру № 88), 06.02.2018 - 250 000, 00 грн.(квитанція до прибуткового касового ордеру № 89), 07.02.2018 - 250 000, 00 грн.(квитанція до прибуткового касового ордеру № 90), 08.02.2018 - 250 000, 00 грн.(квитанція до прибуткового касового ордеру № 91), 09.02.2018 - 250 000, 00 грн.(квитанція до прибуткового касового ордеру № 92), 12.02.2018 - 250 000, 00 грн.(квитанція до прибуткового касового ордеру № 93), 13.02.2018 - 250 000, 00 грн.(квитанція до прибуткового касового ордеру № 94), 14.02.2018 - 250 000, 00 грн.(квитанція до прибуткового касового ордеру № 95), 15.02.2018 - 250 000, 00 грн.(квитанція до прибуткового касового ордеру № 96), а всього на загальну суму 2 750 000, 00 грн. Враховуючи положення Договору, відповідач, у відповідності до п. 3.1. Договору, мав би повернути кошти до 16.02.2019. Водночас, як вбачається з матеріалів справи, свої зобов`язання за Договором поворотної фінансової допомоги відповідач належним чином не виконав. Позивач також направляв відповідачу вимоги щодо повернення коштів на виконання Договору поворотної фінансової допомоги, однак відповідач залишив вказані вимоги поза увагою. Згідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до положень ст. 627 ЦК України сторони є вільні в укладенні договору та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Положеннями ч.1,2 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно із ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі , визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визнаних родовими ознаками. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковий до виконання сторонами. Відповідно до положень статей 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати боргу за договорами позики відповідач порушує покладені на себе зобов`язання. Згідно з положеннями ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Таким чином, з огляду на вищевказане, в судовому засіданні встановлено ту обставину, що відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за Договором № 260118/фд про надання поворотної фінансової допомоги від 26.01.2018, кошти не повертає. При цьому, представник відповідача у судове засідання не з`явився, відзив до суду не направив, зазначені в позові обставини не спростував, не надав доказів того, що сума заборгованості є меншою чи взагалі у відповідача відсутній обов`язок щодо її сплати. За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача основної суми заборгованості у розмірі 2 750 000, 00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд, перевіривши розрахунки інфляції та трьох відсотків річних, також знаходить обґрунтованими позовні вимоги у вказаній частині, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі 117 150, 00 грн. та 3 % річних за користування грошовими коштами, що становить 127 102, 74 грн. - за період з 16.02.2019 по 31.08.2020. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд покладає на відповідача обов`язок відшкодувати позивачу сплачений судовий збір у розмірі 10 510, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved