Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду в якому просить визнати за ним право на земельну частку (пай) в КСГП «Перемога» в розмірі 3,34 га в умовних кадастрових одиницях. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що у період з 29 серпня 1990 року по 30 квітня 2004 року був членом колгоспу\~ «Перемога» с. Ковалиха Смілянського району Черкаської області. Однак, під час затвердження у 2001 році, списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) в КСГП «Перемога», не включено позивача. Посилаючись на положення Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» позивач вказує, що має право на земельну частку (пай) в КСГП\~ «Перемога» в розмірі 3,34 га в умовних кадастрових одиницях. Ухвалою суду від 13 вересня 2019 року відкрито провадження у справі. Позивач та його представник, адвокат Топор І.О. в судове засідання не з`явились.\~ До суду надійшла заява від представника позивача, про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Представник Ротмістрівської сільської ради в судове засідання не з`явився, однак до суду надійшла заява від сільського голови про те, що сільська рада позовні вимоги не визнає, просить суд в позові відмовити та провести розгляд справи у відсутність їх представника. Відзиву на позовну заяву до суду не надали. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію сторін, викладену письмово, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд приходить до висновку про відмову у задовленні позовних вимог, зважаючи на наступне. З копії трудової книжки серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] з 28 серпня 1990 року по 30 квітня 2004 року працював в колгоспі «Перемога» с. Ковалиха Смілянського району Черкаської області (а.с.7-9). Рішенням загальних зборів від 16 лютого 2001 року КСП «Перемога» був реорганізований в сільськогосподарський виробничий кооператив «Перемога» (а.с.7). Рішенням зборів засновників та співвласників майна від 14 березня 2001 року сільськогосподарський виробничий кооператив «Перемога» був реорганізований в СТОВ «Перемога» (а.с.7). Позивач зазначає, що підтвердженням того, що він має право на земельну частку (пай) в КСП «Перемога» площею 3,34 га є те, що йому, згідно рішення загальних зборів від 16 лютого 2001 року було видано майновий сертифікат серії ЧЕ № 186167. Відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ЧЕ ХІІІ № 186167 від 14 вересня 2007 року, дійсно вбачається, що його було видано [PERSON] . Ковалиською сільською радою та він має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства СТОВ «Перемога» с. Ковалиха, частка якого складає 626 грн. або 0,019 відсотків (а.с.70). Розпорядженням Смілянської районної державної адміністрації Черкаської області від 01 листопада 1995 року передано у колективну власність КГСП «Перемога» 1628.0 га земель (а.с.68). З відповіді Міськрайонного управління у Смілянському районі та м. Смілі ГУ Держгеокадастру у Черкаській області № 45/119-21 від 29 березня 2021 року вбачається, що у державному фонді документації із землеустрою Міськрайонного управління у Смілянському районі та м. Смілі Головного управління Дергеокадастру у Черкаській області зберігається державний акт на право колективної власності на землю серії ЧР № 13-17, виданий КСП «Перемога» с. Ковалиха Смілянського району для ведення сільськогосподарського виробництва (а.с.78). Додаток № 1 вище вказаного державного акту «Список осіб, які мають право на середньо земельну частку в КСП «Перемога» Ковалиської сільської ради Смілянського району з числа пенсіонерів, що являються членами колгоспу, з числа осіб, які працюють в КСП «Перемога», був підписаний Головою Ковалиської сільської Ради народних депутатів О.І. Мухою та Головою КСП «Перемога» В.Я. Мікуляком. [PERSON] до вказаного списку не був включений. В Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), які видаються громадянам з колективної та інших форм власності в с. Ковалиха сертифікат на право на земельну частку (пай) на [PERSON] не зареєстровано (а.с.78). Відповідно до частини дев`ятої статті 5 Земельного Кодексу України (далі по тексту ЗК України) (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 22 ЗК України, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право. Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року\~ № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно зі статтями 22, 23 ЗК України та відповідно до вище зазначеного\~ Указу Президента особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта. Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Відповідно до довідки № 17 від 07 лютого 2019 року виданої дирекцією СТОВ «Перемога» [PERSON] дійсно працював в даному господарстві механізатором току з 02 березня 1998 року по 30 квітня 2004 року. Даних про те, що [PERSON] прийнятий в члени колгоспу «Перемога» і направлений на навчання в філіал Корсунь Шевченківського СПТУ № 33 по спеціальності тракторист 28 серпня 1990 року в господарстві немає, тому, що всі протоколи зберігаються в архіві (а.с.11). З відповіді СТОВ «Перемога» № 3 від 03 лютого 2021 року вбачається, що Державний акт на право колективної власності на землю КГСП «Перемога» с. Ковалиха Смілянського району видавався 20 листопада 1995 року серії ЧР 13-17. Державний акт на право колективної власності на землю СТОВ «Перемога» с. Ковалиха, Смілянського району не видавався. Списки громадян,\~ що набувають право на земельну частку (пай) в період з лютого 2000 року по квітень 2001 року не затверджувались (а.с.65). Така ж інформація міститься і у відповіді СТОВ «Перемога» № 43 від 02 квітня 2021 року (а.с.79). Таким чином, зверненню до суду з указаним позовом має передувати вирішення питання про невключення [PERSON] до списку громадян членів КСП, які мають право на земельну частку (пай). Таких вимог позивач у пред`явленому позові не заявляв. Разом з цим вирішення питання щодо невключення підприємством особи до списку громадян, які мають право на земельну частку (пай), має на меті оскарження дій чи бездіяльності цього підприємства, що вказує на необхідність залучення до участі у справі у такому випадку відповідної юридичної особи або її правонаступника. Дана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у Постанові від 10 січня 2019 року у справі № 696/1268/16-ц. Ч. 1 ст. 76 ЦПК України вказує на те, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1,2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України). Окрім того, суд зазначає, що із досліджених доказів, наданих [PERSON] суду, як на підставу своїх позовних вимог, судом не встановлено жодного документу, який міг би підтвердити той факт, що [PERSON] має право на земельну частку (пай) в КСП «Перемога» площею 3,34 умовних кадастрових гектари.\~ Ні факт виділення земельної ділянки, а ні її площа, вказана позивачем у прохальній частині позовної заяви, не підтвердження жодними належними та допустимими доказами. За таких обставин передбачених законодавством підстав для визнання за [PERSON] права власності на земельну частку (пай) немає, а тому відповідно позов до задоволення не підлягає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати у разі відмови у задоволенні позову покладаються на позивача. Враховуючи вище викладене та

Outcome: dismissed