Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 13 квітня 2004 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, що складається із права на земельну частку (паю) у СГВК «Озеро» Ківерцівського району. 27 березня 2002 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого право на земельну частку (пай) у СГВК «Озеро» заповіла [PERSON], позивачу по справі. У визначений законом термін він звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, але нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у спадкодавця відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно. Просить суд визнати за ним право власності на земельну частку (пай) у СГВК «Озеро», в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 13 квітня 2004 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, згідно із поданою заявою просить проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, згідно поданої заяви просять проводити розгляд справи у відсутності їх представника, щодо задоволення позову не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши представлені письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 квітня 2004 року померла [PERSON], що стверджується відповідним свідоцтвом серії І-ЕГ № 140462 від 13.04.2004 року (а.с. 6). Згідно із довідкою [PERSON] сіслької ради № 1227 від 16.12.2016 року (а.с. 5) довідкою СГВК «Озеро» № 387 від 30.09.2002 року (а.с. 7), довідкою ГУ Держгеокадастру у Волинській області № 202/0-149/6-16 від 15.12.2016 року (а.с. 8) за [PERSON] значиться право на земельну частку (пай), що у СГВК «Озеро». 27 березня 2002 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого право на земельну частку (пай) заповіла [PERSON] (а.с. 9), позивачу по справі. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Позивач у визначений законом термін звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 10). Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай), що знаходиться у СГВК «Озеро» Ківерцівського району Волинської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 13 квітня 2004 року.

Outcome: approved