Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду до [PERSON] про стягнення боргу та пені. В обґрунтування вимог посилається на те, що 12.12.2016 надав в борг відповідачці 14000 доларів США, які вона повинна була повертати, починаючи з 01.01.2017 по 100 доларів США щомісячно, до 22 числа кожного місяця, що відображено у наданою нею розписці. Термін погашення боргу в розписці не обумовлений. В разі несплати 100 доларів США до 22 числа кожного місяця боржник зобов`язався сплачувати пеню з моменту затримки повернення боргу в розмірі 1% від суми остатку невідданого боргу за кожен день прострочки повернення боргу. Починаючи з лютого 2018 року відповідачка фактично перестала виконувати умови договору позики. Станом на 22.02.2019 неповернутий борг склав 12800 доларів США. Починаючи з цього часу відповідачка повинна сплачувати пеню в розмірі 128 доларів США щоденно до моменту пред`явлення позову до суду. Просить стягнути з відповідачки борг в розмірі 12800 доларів США та пеню за період з 19.03.2018 по 19.03.2019 в розмірі 467640 доларів США, що в еквіваленті становить 1 267 602 грн. і борг в 12800 доларів США, що в еквіваленті становить 347 288 грн. та судовий збір. В судовому засіданні позивач просив стягнути з відповідачки суму боргу та пені в доларах США, посилаючись на практику ВС. Відповідач відзиву не надала. Ухвалою суду від 27.06.2019 відкрито спрощене провадження у справі. Ухвалою суду від 03.10.2019 вирішено розглядати справу за правилами загального провадження. Ухвалою суду від 06.12.2019 справа призначена до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позові. Просив позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Суду пояснила, що писала розписку, але не має фінансової можливості віддавати борг. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.12.2016 відповідач склала розписку про те, що отримала в борг для потреб родини гроші в розмірі 14000 доларів США у позивача. В розписці зазначено, що відповідач зобов`язується щомісячно, починаючи з 01.01.2017 повертати борг по 100 доларів США до 22 числа кожного місяця від загальної суми боргу до повного погашення боргу. В разі невиплати обумовленої суми боргу в розмірі 100 доларів США до 22 числа кожного місяця, відповідач зобов`язалась з дня затримки сплачувати пеню, на підставі ст. 549 ЦК України, в розмірі 1% в день від залишку суми боргу за кожен день прострочки. Позивачем наданий лист паперу, на якому зазначені дати та розмір повернутого відповідачем боргу, з якого вбачається, що відповідач повернула борг в розмірі 1200 доларів США. Зазначене підтверджує відповідачка в судовому засіданні. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до ст.ст. 525, 526 одностороння відмова від договору не допускається, а зобов`язання має виконуватись належним чином. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. За таких обставин, позовні вимоги про стягнення суми боргу в розмірі 12800 доларів США підлягають задоволенню. За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов`язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від тривалості правопорушення. Оскільки сума неповернутого боргу становить 12800 доларів США, а відповідач зобов`язався сплачувати 1% від суми неповернутого боргу за кожен день прострочки повернення боргу, позивач просив стягнути пеню за період з 19.03.2018 по 19.03.2019 в розмірі 46720 доларів США. Відповідач визнав зазначену вимогу, не скористався своїм правом щодо ініціювання питання про зменшення її розміру. За таких обставин зазначена вимога підлягає задоволенню, а з відповідача стягненню на користь позивача 46720 доларів США пені. Судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 9605 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 525, 526, 1047, 1049, 1051 ЦК України,

Outcome: approved