Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, мотивуючи свої вимоги тим, що 04.06.2020 року, близько 15 год. 00 хв., на автодорозі «Житомир - Могилів - Подільський», поблизу смт Стрижавка, Вінницького району Вінницької області відбулася ДТП, де водій [PERSON] керуючи автомобілем «Renault Master», д.н.з. [NUMBER] допустив наїзд на велосипедиста [PERSON] . Внаслідок ДТП, велосипедист [PERSON] від отриманих травм загинув. Позивач являється братом загиблого [PERSON] та у зв`язку з його смертю [PERSON] спричинена значна шкода, яка проявилася у витратах, понесених на поховання загиблого брата. Станом на дату скоєння ДТП відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб була застрахована у відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АО6946174, який діяв на момент настання ДТП станом на 03.06.2020 року. 03.06.2020 року за фактом настання даної ДТП було внесено відомості до ЄДРСР та розпочато досудове розслідування. Третім слідчим відділом слідчого управління ТУДБР здійснюється досудове розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні. Відповідно до ст. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Так, позивачем у зв`язку з ДТП понесено витрати на поховання брата в сумі 9407 грн. 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн., які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, в зв`язку з чим звертається до суду з даним позовом. В свою чергу, 12.11.2020 року, представником відповідача надано відзив на позовну заяву позивача, в якому сторона відповідача зазначає, що ні позивач, ні його представники, ні страхувальник не зверталися до СК ПАТ «НАСК «Оранта»» з повідомленням про ДТП, яка відбулася 04.06.2020 року. Як би позивач подав заяву про страхове відшкодування в передбачені законом строки, то в такому випадку СК зареєструвала б вказану заяву, оскільки не має законних підстав вимагати від позивача рішення суду щодо встановлення винної особи у ДТП. При розгляді страхової справи було в встановлено, що страхова справа, по якій подано заяву про страхове відшкодування, знаходиться на розгляді в суді, то на підставі цього страхова компанія мала б право припинити строк розгляду страхової справи до тієї дати, коли страховій компанії стало б відомо про набрання рішенням у кримінальній справі законної сили. Після чого б відповідач здійснив подальше врегулювання справи та виплатила б страхове відшкодування відповідно до умов договору страхування. Однак, цього позивачем зроблено не було. Згідно п. 27.4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Згідно повідомлення ТУ ДБР в м. Хмельницький, позивач [PERSON] не є потерпілим в кримінальному провадженні відносно [PERSON] , а згідно обставин, викладених в позовній заяві, неможливо остаточно встановити, хто винен в ДТП, за участю якого саме автомобіля, хто є потерпілим в ДТП, а також у якій мірі має відповідати [PERSON] . У зв`язку з відсутністю причинно - наслідкового зв`язку між ДТП та недоведеністю вини [PERSON] , у страхової компанії відсутні правові підстави приймати рішення по виплаті страхового відшкодування. За наведених обставин сторона відповідача просить відмовити в задоволенні позову [PERSON] . В судовому засіданні 16.07.2021 року, як і в попередніх судових засіданнях, позивач та його представники позовні вимоги підтримали, мотивуючи їх обставинами, викладеними в позовній заяві, просили позов задоволити. Представник відповідача - Дзюба Ю.А. в судове засідання 16.07.2021 року не з`явилася по невідомими суду причинам, судом належним чином та в установленому законом порядку повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи. Однак, будучи присутньою в попередніх судових засіданнях позов не визнала, заперечувала щодо його задоволення, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву позивача. Оскільки знаючи достеменно про наявність судової справи, надаючи при цьому відзив на позовну заяву, представник відповідача в судове засідання не з`явився, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторони відповідача, взявши до уваги наданий відзив на позовну заяву позивача. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши та оцінивши матеріали справи, врахувавши позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву, суд приходить до наступного висновку. В ході судового розгляду встановлено, що 03.06.2020 року, близько 15 год. 00 хв., на автодорозі «Житомир - Могилів - Подільський», поблизу смт Стрижавка, Вінницького району Вінницької області відбулася ДТП, де водій [PERSON] керуючи автомобілем «Renault Master», д.н.з. [NUMBER] допустив наїзд на велосипедиста [PERSON] . Згідно постанови слідчого Третього слідчого відділу СУ ГУ ДБР, розташованого у м. Хмельницький Богатюк О.В. від 02.12.2020 року кримінальне провадження № 12020020000000209 від 03.06.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 415 КК України закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Внаслідок ДТП, велосипедист [PERSON] від отриманих травм загинув 03.06.2020 року , що також підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 09.06.2020 року (а.с. 9). Як вбачається з довідки про причину смерті [PERSON] , причина смерті останнього - травматичний шок, сполучна травма тіла (а.с.10). Позивач являється братом загиблого [PERSON] та у зв`язку з його смертю [PERSON] спричинена значна шкода, яка проявилася у витратах, понесених на поховання загиблого брата на загальну суму 9407 грн. 00 коп. (а.с. 11, 14 - 18). Станом на дату скоєння ДТП відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта»» за договором обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АО6946174, який діяв на момент настання ДТП станом на 03.06.2020 року (а.с. 12). Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяного внаслідок порушення його прав. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідачем не доведено суду факту непеборної сили та умислу потерпілого у завданій ним шкоді, що вказує на наявність правової підстави для відшкодування шкоди без встановлення вини. У постанові Верховного Суду від 10.01.2019 у справі № 500/2095/15-ц визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи, завдана нею шкода відшкодовується, зокрема, якщо шкоду завдано ушкодженням здоров`я, життю внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п.27.3 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Згідно ч.2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Відповідно до п.27.4 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Враховуючи, що факт завдання шкоди позивачу встановлений судом, така не завдана внаслідок непереборної сили або умислу, цивільно-правова відповідальність третьої особи застрахована у відповідача, розмір відшкодування витрат на поховання доведений позивачем письмовими доказами, суд дійшов висновку, що позов є обгрунтованим та підлягає до задоволення повністю.

Outcome: approved