Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що між нею та відповідачем був укладений шлюб 05 серпня 1995 року. Від спільного проживання у них народилося троє дітей: син [PERSON], [INFO], син [PERSON] [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося, оскільки у них різні погляди на сімейне життя та обов'язки. Із-за цього між ними відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Вказує, що збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. До того ж зазначила, що подружні відносини та ведення спільного господарства між ними припинилися з січні 2017 року. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подала заяву, згідно якої позовні вимоги визнає, на розірвання шлюбу погоджується, просить розглядати справу у її відсутності. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.08.1995 р., що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Від перебування у шлюбі, у сторін народилось троє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та сини - [PERSON], [PERSON], які, на даний час, є повнолітніми. Також встановлено, що сторони по справі не підтримують подружніх відносин не ведуть спільного господарства. Відповідно до ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачу відомі та зрозумілі. Враховуючи наведене, беручи до уваги те, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного сімейного господарства, фактично проживають окремо, а також згідні на розірвання шлюбу, тому суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення . З врахуванням думки сторін, інтересів неповнолітньої дитини, слід визначити місце проживання неповнолітньої доньки разом із матір'ю.

Outcome: approved