Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 30 квітня 2010 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, від якого вони мають неповнолітню дитину [PERSON]. Дитина проживає разом з нею і перебуває на повному її утриманні. Відповідач добровільно в повному обсязі допомоги на утримання дитини не надає, хоча офіційно працевлаштований, має постійний та регулярний дохід. В звязку з чим, з врахуванням остаточних позовних вимог, просить шлюб розірвати, неповнолітню дочку залишити проживати з нею та стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, з моменту подачі позовної заяви до суду до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] підтримала та просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 30 квітня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 417; неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] залишити проживати з позивачем; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно з моменту подачі позовної заяви до суду до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини аліментів у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Вказав, що він ніколи не ухилявся від утримання своєї неповнолітньої дитини, після розірвання шлюбу обіцяє про неї і на далі піклуватись, і надавати матеріальну допомогу. Заслухавши представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що сторони з 30 квітня 2010 року перебувають у шлюбі, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ГЮ № 057004, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 417. Згідно з ч.3\~ст.105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст.110 СК України. Стаття 112 СК України\~передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1\~ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом відповідно до ухвали від 04.07.2018 року про зупинення провадження сторонам по справі було надано термін на примирення строком на 2,6 місяця, однак сторони не примирилися. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають\~\~ наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абзацу 2 ч. 3\~ст. 115 СК України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а також, враховуючи, що право позивачки на матеріальне утримання дитини з боку батька порушене та підлягає судовому захисту, суд приходить до висновку про те, що позов в частині стягнення аліментів підлягає до часткового задоволення, виходячи з такого. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції 18 квітня 2013 року, серії І-ГЮ № 187070, [PERSON], народилася 18 квітня 2013 року, його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Відповідно до\~статті 180 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною другою\~статті 181 СК України\~за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою\~статті 181 СК України\~передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів»\~за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини. Відповідно до\~статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; інші обставини, що мають значення. Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивача, суд враховує позицію позивача щодо способу стягнення аліментів, також суд враховує відсутність будь-яких відомостей про наявність у відповідача чи у їхньої спільної з позивачем дитини захворювань, що потребували б додаткових витрат, а також доходи відповідно до довідки №065 від 28.09.2018 року. Відповідно до ч.2\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. При цьому на підставі частини першої\~статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред'явлення позову, тобто з 04 квітня 2018 року. Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 430 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання їх дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно вимог\~ст. 157 СК України\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно. В силу\~ст. 161 СК України, якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Судом встановлено, що малолітня дитина проживає з позивачкою, тому суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу, малолітню дитину слід і надалі залишити проживати з позивачкою. Беручи до уваги встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Відповідно до частини 1\~статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивачем при поданні позовної заяви сплачено суму судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 704,80 грн, вона підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, і враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, на підставі пункту 3 частини першої\~статті 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial