Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі. Свої вимоги мотивував тим, що згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.01.1993 року [PERSON] належить на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями № 168 по вул. Петровського у м. Кременчуці. 23.04.2018 року [PERSON] помер. 08.07.2005 року [PERSON] склав заповіт на імя свого сина [PERSON] та доньки [PERSON]. Після смерті батька діти прийняли своєчасно спадщину за заповітом. Проте постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус відмовила заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку із розбіжністю паписання «по-батькові» батька у документах та розяснено право звернутися до суду для вирішення даного питання. Заявник до суду надав заяву про слухання справи без його участі, заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала. Ухвалою судді від 06.11.2018 року відкрито провадження у справі. Суд, вислухавши пояснення приватного нотаріуса, дослідивши матеріали справи, давши аналіз та оцінку наданим доказам, встановив наступне. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.01.1993 року [PERSON] належить на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями № 168 по вул. Петровського у м. Кременчуці. 23.04.2018 року [PERSON] помер. 08.07.2005 року [PERSON] склав заповіт на імя свого сина [PERSON] та доньки [PERSON]. Після смерті батька [PERSON] та [PERSON] прийняли своєчасно спадщину за заповітом. [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.10.2018 року нотаріус відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку із розбіжністю написання «по-батькові» померлого [PERSON]; зокрема, у свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 28.01.1993 року по-батькові [PERSON] вказано «Ілліч», а свідоцтві про смерть «Ількович». [PERSON] розяснено право звернутися до суду для вирішення даного питання. Факт належності заявнику правовстановлюючого документу Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.01.1993 року [PERSON] підтверджується: копією паспорту, копією довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, копією заповіту від 08.07.2005 року. Відповідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. П.\~6\~ч.\~1\~ст.\~315\~ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорт. Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти, що породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або виникнення особистих чи майнових прав громадян. Також згідно п. 12 вищевказаної Постанови, при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. На підставі вищевикладених обставин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заявлених вимог у повному обсязі. Частиною 7\~статті 294\~ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved