Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] у якому просить суд стягнути із відповідачки на його користь суму основного боргу в розмірі 377208,00 грн., що еквівалентно 15 210,00 доларів США по курсу НБУ, проценти за користування коштами в розмірі 102621,14 грн., 3 % річних від простроченої суми в розмірі 10262,12 грн., а також суму сплаченого судового збору. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що 02 квітня 2015 року відповідачка взяла в нього у борг суму в розмірі 15 210,00 (п'ятнадцять тисяч двісті десять) доларів США, за умови повернення цього боргу до 01 червня 2015 року. Відповідачка в підтвердження отримання позики надала йому власноруч виконану розписку. Відповідачка в строк позичені гроші не віддала. Він звертався до відповідачки із письмовою вимогою щодо повернення боргу, але вимога виконана не була. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином про місце та час судового засідання, представник позивача надав заяву, якою сповістив про можливість розгляду й вирішення справи за його відсутності, просив пред'явлений позов задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду і вирішення справи, а також було надано оригінал розписки для приєднання до матеріалів справи. Відповідач заперечень проти позову не надала, повідомлялася у встановленому законом порядку про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, причин не повідомила, свого представника до суду не направила, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням даного рішення заочно. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши зібрані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, у судовому засіданні встановлено, що 02 квітня 2015 року [PERSON] позичила у [PERSON] грошові кошти у сумі 15 210,00 доларів США, про що власноруч написала письмову розписку та віддала її позивачу, оригінал якої долучений до матеріалів даної цивільної справи. При цьому, [PERSON] зобов'язалася повернути позивачу суму грошових коштів у строк до 01 червня 2015 року. Відповідачкою не доведено належними, допустимими та достатніми доказами того, що вона повернула позивачу позичені грошові кошти у повному обсязі. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 статті 1047 ЦК України визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до ч. 1 ст. 1040 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Частинами 1 та 2 статті 1050 ЦК України визначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із розрахунку суми грошового боргу виконаних позивачем, сума заборгованості складає в загальному розмірі 490 091,26 грн., з яких: 377208,00 грн. - сума основного боргу, що еквівалентно 15 210,00 доларів США по курсу НБУ станом на 19.04.2016 року, 102621,14 грн. - проценти за користування кредитом; 10262,12 - 3% річних. За встановлених обставин позовні вимоги підлягають задоволенню, а з відповідачки на користь позивача слід стягнути суму боргу відповідно до договору позики. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved