Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-02 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], треті особи: УДАБІ у Сумській обл., виконком Роменської міськради Сумської обл., [PERSON], [PERSON], [PERSON] і просить: зобов'язати [PERSON] знести самочинно збудовану нежитлову будівлю - гараж на 2 воріт з приблокованими допоміжними приміщеннями, розташовану на земельній ділянці по [ADDRESS] на відстані менше 4 метрів від належного йому на праві спільної часткової власності житлового будинку під [ADDRESS].; судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покласти на відповідача. В обґрунтування позову вказано, що на підставі договору купівлі-продажу будинку від 30 липня 2002 року йому належить 1/3 частки жилого будинку, площею 39,2 кв.м, що знаходиться в [ADDRESS] з відповідними господарськими будівлями та спорудами на земельній ділянці площею 0,0874 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий [NUMBER], яка належить йому на праві спільної часткової власності (1/3 частки) на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 21.07.2005 року. За вказаною адресою він зареєстрований і постійно проживає з 2002 року. Відповідач з грубим порушенням норм чинного законодавства України, на відстані менше 4 метрів від стіни, належного йому на праві спільної часткової власності, житлового будинку [ADDRESS] здійснив самочинне будівництво гаражу на 2 воріт з приблокованими допоміжними приміщеннями на земельній ділянці по [ADDRESS] Згідно Акту міжвідомчої комісії міськвиконкому № 1376 від 5 січня 2015 року, за результатами візуального обстеження з виходом на місце комісія встановила, що на земельній ділянці по [ADDRESS] по лінії забудови вул. Островського знаходиться нежитлова будівля (гараж на 2 воріт з приблокованими допоміжними приміщеннями). На фасаді будівлі зі сторони вул. Островського знаходиться вивіска «Автомаляр», а на вхідних дверях у допоміжне приміщення - вивіска з графіком роботи «Автомаляра». Нежитлова будівля облаштована системою вентиляції, що підтверджується наявністю вентиляційних труб діамантом більше 0,4 м, розташованих з бокового фасаду будівлі зі сторони домоволодіння № 85 та дворового фасаду - в рівні чердачного приміщення. Нежитлова будівля знаходиться на відстані до 4 м до сусідніх житлових будинків [ADDRESS] Враховуючи те, що в нежитловій будівлі на момент проведення перевірки знаходиться гаражне приміщення, то це є порушенням вимог таблиці 7.5. ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», відповідно до якої відстань від гаража до вікон сусіднього житлового будинку повинна бути не менше 10 м. На момент проведення обстеження власники домоволодіння не надали членам комісії правовстановлюючих документів на земельну ділянку та житловий будинок; в середині гаражного приміщення знаходився автомобіль та був сильний запах лакофарбових сумішей. Рішенням Роменського міськрайсуду від 28 серпня 2016 року в задоволенні позову [PERSON] до Роменської міськради про визнання права власності на нерухоме майно відмовлено. Цим рішенням встановлено, що гараж по [ADDRESS] побудований [PERSON] на його земельній ділянці самовільно без наявності документації дозвільного характеру та відповідної проектної документації… Таким чином, судом встановлено, що будівництво гаража з прибудовами по [ADDRESS] виконано з порушеннями будівельних, санітарних та протипожежних норм, указані порушення є істотними. Внаслідок будівництва гаража порушуються права та інтереси третіх осіб [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 27 вересня 20016 року апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, а рішення Роменського міськрайсуду від 26 серпня 2016 року залишено без змін. При цьому встановлено, що самочинне будівництво позивачем гаражу на 2 воріт з приблокованими допоміжними приміщеннями на земельній ділянці за адресою м. Ромни Сумської обл. [ADDRESS] проведено з грубим порушенням протипожежних і будівельних норм і порушують права та інтереси третіх осіб, які є суміжними домоволодільцями та землевласниками. 24 лютого 2017 року головним інспектором будівельного нагляду УДАБІ у Сумській обл. [PERSON] [PERSON] видано припис № 98 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким встановлено, що відповідно до таблиці 7.5 ДБН 360-92 ** «Містобудування. Планування та забудова міських і сільських поселень» та Додатку № 10 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом МОЗ України від 19.06.1996 року перебудова існуючого гаража під гараж менших розмірів неможлива, в зв'язку з чим зобов'язано відповідача усунути порушення містобудівного законодавства шляхом здійснення перебудови існуючого гаража під житловий будинок з геометричними розмірами та схемою розміщення, таким який він був станом на 2006 рік до реконструкції. Схеми та розміри відображені в технічному паспорті від 28.06.1990 року (погашений). В разі невиконання вищевказаної умови вжити інші заходи, які відповідають вимогам чинного містобудівного законодавства. Термін виконання припису до 24 травня 2017 року. Згідно акту, складеного за результатами проведення заходу державного нагляду щодо дотримання будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт № 386 від 28.08.2017 року, на виконання припису № 98 від 24.02.2017 року з вимогою усунути порушення містобудівного законодавства … За результатами візуального обстеження об'єкту будівництва зафіксовано, що в період з 24.02.2017 по 21.08.2017 жодні будівельні роботи [PERSON] не виконувалися… Повідомлення про виконання вимог припису або про хід виконання припису до Управління не надходило, позов до суду про оскарження припису не подавався, що є підставою вважати вимоги припису не виконаними. Таким чином використані усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення [PERSON] до відповідальності, однак порушення містобудівного законодавства та його прав і охоронюваних законом інтересів не усунуто. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав і просив задоволити. Суду пояснив, що відповідач не дає їм жити, вони там варять, красять, сверлять, їм ніяк жити, в них полопалися стіни в будинках. Він просить суд прийняти правильне рішення. Апеляційний суд сказав тоді, що якщо вони не виконають рішення суду, гараж автоматично йде під знос. Вони не можуть там проживати, відповідач покрасив, закрив двері, а в них нічим дихати. Відповідача спіймали на гарячому, коли ті красили машину і були складені відповідні акти. В нього в гаражі фарби, кисневі балони, це бомба. Відповідач не проживає там, гараж там не можна будувати і в іншому місці теж, йому будувати ніхто не дозволить. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав і просив задоволити. Суду пояснив, що факт порушення норм містобудівного законодавства підтверджений рішеннями Роменського міськрайсуду та апеляційного суду Сумської обл. До відповідача з приписом зверталося УДАБІ про усунення порушень і приведення стану будівлі до попереднього стану, проте [PERSON] вимоги УДАБІ не виконав. Припис УДАБІ не оскаржений, він є обов'язковим до виконання. Згідно діючого законодавства, питання про знесення будівлі може бути задоволено судом коли вжиті всі заходи для усунення порушення, але відповідач відмовляється вчиняти дії щодо усунення порушень. Відмовою в такому випадку може вважатися як дія так і бездіяльність. Питання про порушення прав позивача судом не вирішено, оскільки питання що раніше судом розглядалося, теж стосувалося знесення гаражу, але відмовлено судом в задоволенні позову з тих міркувань, що не було вжито всіх заходів для усунення виявленого порушення. Він вважає, що позивач в даному випадку має право звернутися до суду самостійно, не зважаючи на те, що припис був внесений УДАБІ, оскільки порушені його конституційні права. В УДАБІ вони зверталися з тим, щоб управління самостійно звернулося з позовом, проте управління до суду не звернулося з позовом. Порушення прав позивача, внаслідок невиконання відповідачем припису УДАБІ, полягає в тому, що: порушено будівельні норми і правила, право на позов виникло у позивача з того часу, як [PERSON] не виконав припису. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, забезпечив участь представника. Надав суду письмові заперечення в яких вказав, що проти позову заперечує, вважає вимоги позивача безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню, а обставини на які посилається позивач не підтверджені жодним доказом. Позивач [PERSON] разом з іншими вже зверталися до суду з вказаним позовом, проте в задоволенні їх позову було відмовлено. Даний гараж збудовано в 2006 році, з дати будівництва гаражу по дату звернення позивачів до суду з вимогою знесення даного гаражу пройшло понад 10 років. Отже на день звернення до суду минуло понад три роки, що є строком позовної давності. Позивачем пропущено строк позовної давності. Відповідно ч.7 ст. 376 ЦК України з вимогою про знесення може звернутися орган державної влади або орган місцевого самоврядування, але позивач не є такою особою. Також надав заяву про застосування строку позовної давності. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав і просив відмовити в його задоволенні. Суду пояснив, що всі ті обставини, на які послався позивача вже розглядалися і вирішувалися судом. За невиконання припису передбачена адміністративна відповідальність, проте до відповідальності [PERSON] ніхто не притягував. Просив суд застосувати строк позовної давності, оскільки позивачем пропущений цей строк, так як відповідачем гараж збудований в 2006 році, а відповідно з того часу пройшло 10 років, а строк позовної давності три роки. Представник третьої особи - УДАБІ в Сумській обл. [PERSON] в судовому засіданні вважав що позов може бути задоволений. Суду пояснив, що дійсно було виявлено порушення норм будівництва. В рішенні судів першої та апеляційної інстанції, дійсно було вказано, що не вносилися приписи з вимогою усунути порушення будівельних норм та правил шляхом перебудови гаражу. Після рішення судів було звернення до них від [PERSON]. Вони провели перевірку і виявили ті ж порушення. За результатами перевірки внесли припис з вимогою усунути виявлені порушення, одним з варіантів усунення порушень можна вважати перебудову, оскільки до 2006 року там був жилий будинок, а в 2006 році жилий будинок було перебудовано під гараж та збудовані прибудови. Зсунути кудись це приміщення не можна, оскільки з усіх сторін будуть порушені протипожежні та інші відстані. Там взагалі не може бути гараж так як в будь якому випадку буде порушено санітарні відстані. Житловий будинок може там бути розташованим, це допускається ДБН. Припис також передбачав можливість відповідача оскаржити припис або самостійно знести будівлю. Після внесення припису управління проводило перевірки виконання припису. Термін виконання припису до травня 2017 року, в літку вживалися заходи перевірки, але ніхто не прибув, тому акт не складався. А вже в серпні складали акт в присутності позивача та третьої особи, в актів вказано, що перебудова не здійснена. Припис відповідач не оскаржив, будь-які повідомлення від [PERSON] щодо припису до управління не надходили. Управління вважає, що вимоги припису відповідачем не виконані. Після середини 2016 року ніяких порушень ДБН, крім тих, що виявлені раніше, вже не було, там не проводилося ніяких будівельних робіт. Раніше, по результатам перевірок теж вносилися приписи про усунення порушень ДБН. Раніше в приписах вони не ставили конкретного питання про можливість проведення перебудови гаража. Якби відповідач зробив раніше перебудову гаража самостійно, це можна було б вважати виконанням припису. За невиконання припису управління має повноваження самостійно звернутися до суду з позовом про знесення самочинної будівлі, але до цього часу управління не зверталося в суд з позовом. До адміністративної відповідальності [PERSON] було притягнуто за невиконання одного з приписів, але суд скасував цю постанову, з тих підстав, що було порушено порядок розгляду справи. Чому управління самостійно не зверталося до суду з позовом про знесення будівлі, він пояснити не може. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов вважав обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Вважає, що незаконне будівництво це порушення прав людини, тому гараж треба зносити. Третя особа - виконавчий комітет Роменської міськради в судове засідання явку представника не забезпечив, причини неявки не вказав, про відкладення розгляду справи не клопотав. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не прибули, в спільному клопотанні просили провести судове засідання без їх участі. Крім цього вказали, що позовні вимоги визнають в повному обсязі і просять їх задоволити. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] на праві власності належить: [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджено копіями договору купівлі-продажу будинку та копією будинкової книги. Згідно державного акту, серії [NUMBER], на право власності на земельну ділянку, земельна ділянка площею 0,0874 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд, що розташована в [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON], по 1/3 частини кожному. З плану меж земельної ділянки вбачається, що дана ділянка межує з земельною ділянкою [PERSON] З інформації виконкому Роменської міськради Сумської обл. на адресу [PERSON], яка датована 23 січня 2015 року, вбачається, що 5 січня 2015 року міжвідомчою комісією виконкому проведено обстеження з виходом на місце по факту, вказаному у зверненні. За результатами обстеження комісія встановила, що на земельній ділянці по [ADDRESS] по лінії забудови вул. Островського знаходиться нежитлова будівля (гараж на 2 воріт з при блокованими допоміжними приміщеннями) на відстані до 4 м. до сусідніх житлових будинків [ADDRESS]. На фасаді будівлі зі сторони вул. Островського знаходиться вивіска «Автомаляр», а на вхідних дверях у допоміжне приміщення - вивіска з графіком роботи «Автомаляра». Нежитлова будівля облаштована системою вентиляції, що підтверджується наявністю вентиляційних труб діаметром більше 0,4 м, розташованих з бокового фасаду будівлі зі сторони домоволодіння № 85 та дворового фасаду - в рівні чердачного приміщення... Згідно акту міжвідомчої комісії міськвиконкому № 1376 від 5 січня 2015 року за результатами візуального обстеження з виходом на місце комісія встановила що на земельній ділянці по [ADDRESS] по лінії забудови вул. Островського знаходиться нежитлова будівля (гараж на 2 воріт з приблокованими допоміжними приміщеннями). На фасаді будівлі зі сторони вул. Островського знаходиться вивіска «Автомаляр», а на вхідних дверях у допоміжне приміщення - вивіска з графіком роботи «Автомаляра». Нежитлова будівля облаштована системою вентиляції, що підтверджується наявністю вентиляційних труб діаметром більше 0,4 м, розташованих з бокового фасаду будівлі зі сторони домоволодіння № 85 та дворового фасаду - в рівні чердачного приміщення. Нежитлова будівля знаходиться на відстані до 4 м до сусідніх житлових будинків [ADDRESS] Враховуючи те, що в нежитловій будівлі на момент проведення перевірки знаходиться гаражне приміщення, то це є порушенням вимог таблиці 7.5. ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», відповідно до якої відстань від гаража до вікон сусіднього житлового будинку повинна бути не менше 10 м. На момент проведення обстеження власники домоволодіння не надали членам комісії правовстановлюючих документів на земельну ділянку та житловий будинок; в середині гаражного приміщення знаходився автомобіль та був сильний запах лакофарбових сумішей. Рішенням Роменського міськрайонного суду від 26 серпня 2016 року відмовлено в задоволенні позову [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування такого рішення, в його описово-мотивувальній частині вказано, що суд встановив, що гараж по [ADDRESS] побудований [PERSON], на його земельній ділянці самовільно без наявності документації дозвільного характеру та відповідної проектної документації… Таким чином судом встановлено, що будівництво гаража з прибудовами по [ADDRESS] виконано з порушенням будівельних, санітарних та протипожежних норм, указані порушення є істотними. Внаслідок будівництва гаража порушуються права та інтереси третіх осіб [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 27 вересня 2016 року апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, а рішення Роменського міськрайсуду від 26 серпня 2016 року залишено без змін. При цьому в описово-мотивувальній частині ухвали вказано: «Таким чином, самочинне будівництво позивачем гаражу на 2 воріт з приблокованими допоміжними приміщеннями на земельній ділянці за адресою м.Ромни Сумської обл. [ADDRESS] проведено з грубим порушенням протипожежних і будівельних норм і порушують пава та інтереси третіх осіб, які є суміжними домоволодільцями та землевласниками. В інформації УДАБІ у Сумській обл. від 25 квітня 2017 року, яка адресована [PERSON] зазначено наступне: «Управлінням на підставі Вашої заяви в період з 20.02.2017 по 24.02.2017 проведено позапланову перевірку об'єкту «Будівництво гаража» на земельній ділянці за адресою [ADDRESS]. Щодо дотримання [PERSON] вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності… За результатами проведеної перевірки [PERSON] видано припис …, в якому вимагається провести перебудову гаража під житловий будинок з такими геометричними розмірами та схемою розміщення, який він був станом на 2006 рік до реконструкції, або вжити інші заходи, які відповідають вимогам чинного містобудівного законодавства. Термі виконання припису до 24 травня 2017 року». Інформацією УДАБІ у Сумській обл. від 5 вересня 2017 року, яка адресована [PERSON], останнього повідомлено про те, що 28 серпня 2017 року Управлінням проведено позапланову перевірку виконання вимог припису від 24.02.2017 № 98. За результатами перевірки складено акт № 386, яким встановлено, що вимоги припису дві 24.02.2017 № 98 не виконані. Приписом № 98, від 24 лютого 2017 року, що складений інспектором буднагляду УДАБІ У Сумській обл. [PERSON] і виданий [PERSON], за результатами позапланової перевірки, встановлено ряд порушень та вказана вимога: усунути порушення містобудівного законодавства шляхом здійснення перебудови існуючого гаража під житловий будинок з геометричними розмірами та схемою розміщення, таким який він був станом на 2006 рік до реконструкції. В разі невиконання вищезазначеної умови вжити інші заходи, які відповідають вимогам чинного містобудівного законодавства. В акті № 386, від 28 серпня 2017 року, який складено інспектором буднагляду [PERSON] вказано, що припис № 98 від 24.02.2017 не виконаний. Рішенням Роменського міськрайонного суду від 15 листопада 2016 року в задоволенні позову [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON] до [PERSON], третя особа виконком Роменської міськради, про зобов'язання вчинити дії відмовлено. Позивачі просили зобов'язати [PERSON] знести самочинно збудовану нежитлову будівлю - гараж на 2 воріт з приблокованими допоміжними приміщеннями, розташовану на земельній ділянці по [ADDRESS]. В обґрунтування такого рішення, в описово-мотивувальній його частині вказано: «Враховуючи викладене відмовляючи в задоволенні позову суд виходив з того, що позивачами ставилось питання лише про знесення гаражу збудованого з істотним порушенням будівельних норм і правил, а таке знесення можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови. Позивачі зазначили суду, що ні ними, ні органом місцевого самоврядування та державними органами не вивчалося питання про можливу перебудову гаража, не з'ясовувалося питання чи згоден відповідач на таку перебудову (переобладнання), враховуючи те, що гараж збудований на земельній ділянці, яка відведена [PERSON] під уже збудований об'єкт (гараж збудований в 2006 році, а земельна ділянка передана у власність у 2007 році). Крім того, позивачами неодноразово в судовому засіданні наголошувалося, що саме діяльність [PERSON], а саме облаштування в гаражі СТО з фарбування автомобілів в 2015 році їм заважає, а не сама будівля гаража, яка побудована ще в 2006 році.». Ухвалою апеляційного суду від 27 грудня 2016 року апеляційну скаргу [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] відхилено, а рішення Роменського міськрайсуду від 15 листопада 2016 року залишено без змін. В описово-мотивувальній частині ухвали вказано, що відмовляючи в задоволенні позову у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивачами не надано доказів на підтвердження того, що перебудова гаражів неможлива, і лише знесенням відповідної будівлі можливо відносити їх порушені права. Наведені обставини свідчать, що виник спір з приводу знесення нерухомого майна. При вирішенні спору суд виходить, з положень ЦК України, та спеціальних норм, на які посилаються сторони. Частина 7 статті 376 ЦК України визначає, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Статтею 386 Цивільного кодексу України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ч.1 ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням. Пунктом 5 постанови ПВСУ № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» передбачено, що відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК). Відповідно до положень статті 38 Закону № 3038-VI право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об'єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Такий позов може бути пред'явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису, та/або якщо перебудова об'єкта є неможливою. Розглядаючи зазначені позови відповідно до вимог вказаної норми та положень частини сьомої статті 376 ЦК, суди мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об'єкту та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови. Відповідно п. 24. постанови ПВСУ № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови. В інших випадках суд за позовом відповідного державного органу чи органу місцевого самоврядування може на підставі частини сьомої статті 376 ЦК зобов'язати забудовника здійснити перебудову житлового будинку, будівлі, споруди або іншого об'єкта нерухомості, який побудовано чи будується з істотними відхиленнями від проекту або з істотним порушенням основних будівельних норм і правил, у тому разі, коли таке будівництво суперечить суспільним інтересам, порушує права інших осіб, коли порушення будівельних норм і правил є істотним, а також є технічна можливість виконати перебудову. Європейський суд з прав людини у справі «Іванова і Черкезов проти Болгарії» [Ivanova and Cherkezov v. Bulgaria] (№ 46577/15) від 21 квітня 2016 року, підтвердив, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Вислухавши пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши зібрані в справі докази, оцінюючи докази зібрані у справі кожен окремо, їх достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає позов не обґрунтованим і доходить висновку про відсутність підстав для його задоволення. Таке переконання суду склалося з тих підстав що позивач не довів тієї обставини, що невиконанням припису УДАБІ у Сумській обл. [PERSON] порушив його права та інтереси. Також суд вважає, що у позивача [PERSON] відсутні підстави для звернення до суду з цим позовом, оскільки його позов з аналогічних підстав, що ґрунтувався на порушенні його прав, як суміжного землевласника, вже судом розглядався і в задоволенні позову судом було відмовлено. Що стосується підстав для звернення до суду з позовом, в зв'язку з не виконанням вимог припису УДАБІ у Сумській обл. ці підстави не можуть свідчити про порушення прав саме позивача [PERSON], оскільки УДАБІ у Сумській обл. уповноважене самостійно звернутися до суду з позовом про зобов'язання вчинити такі дії на усунення невиконання припису. При цьому, закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначає таке право лише за відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Також, вирішуючи спір суд враховує ту обставину, що на підтвердження наявності порушення своїх прав позивач надав докази, які вже оцінені судом та прийняті до уваги при прийнятті рішення.

Outcome: dismissed