Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з [PERSON] вони перебувають у шлюбі з 04 березня 2005 року. Шлюб зареєстрований Горлівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управлянні юстиції, актовий запис № 198. Неповнолітніх дітей від шлюбу немає. Спору про поділ майна між ними з відповідачем немає. Спільне життя у них не склалося, сімя розпалась. Причиною розпаду їхньої сімї є різні погляди на сімейне життя; шлюбні відносини припинилися, жодних стосунків вони не підтримують, мешкають окремо один від одного більше місяця. Просить суд шлюб, зареєстрований 04 березня 2005 року Горлівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управлянні юстиції, актовий запис № 198, між ним та відповідачем, розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання. 01 листопада 2016 року від позивача надійшла Заява про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити (а.с.19). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання. 31 жовтня 2016 року від відповідача надійшла Заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 04 березня 2005 року, який було зареєстровано Горлівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управлянні юстиції, актовий запис № 198 (а.с.9). Неповнолітніх дітей від шлюбу у сторін немає. В теперішній час шлюбні стосунки сторони не підтримують, спільне господарство ними не ведеться. Тобто, зараз кожний живе своїм окремим особистим життям, ніяким чином не переймаючись проблемами іншого. І таке спільне життя стало для сторін неприйнятним і неможливим. Дана обставина підтверджена договором оренди квартири від 21 вересня 2016 року, з якого вбачається, що [PERSON] орендує квартиру у м. Горлівка по вул. Б.Димитрова, буд. №45, кв.№7, та копією паспорту громадянина України серії ВА №538436, виданого Центрально - Міським РВ УМВС України у м. Горлівці, з якого вбачається, що позивач - [PERSON] проживає у [INFO] (а.с. 4, 6). Таким чином, їх сімя фактично розпалась, шлюб існує тільки формально і зберегти його неможливо. Надання часу для примирення [PERSON] вважає недоцільним, так як всі можливості зберегти сімю вичерпані. В Постанові Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначається, що при розгляді справ, які виникають у звязку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно правових актів, що регулюють сімейні відносини. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сімя є первинним та основним осередком суспільства. Згідно зі\~ ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином у суду є усі підстави для задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу між сторонами, так як подальше спільне життя подружжя та збереження сімї неможливе. Позивач [PERSON] не вимагає компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved