Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду з заявою про встановлення факту смерті , мотивуючи вимоги тим , що 27.10.2016р. у м. Луганську Луганської області помер його батько [PERSON], 19.10.1944р.н.. Звернувшись до Сєвєродонецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану з метою реєстрації смерті [PERSON] заявнику в реєстрації смерті було відмовлено з причини того, що медичні документи оформлені медичними закладами, які розташовані на непідконтрольній українській владі території, а тому викликають сумнів їх легітимність. Тому, [PERSON], з метою реєстрації факту смерті [PERSON] звернувся до суду з заявою і просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме смерть [PERSON], який помер 27.10.2016р. у м. Луганську Луганської області, Україна. Заявник [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник заінтересованої особи Сєвєродонецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи , суд вважає , що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Статтею 257-1 ЦПК України, встановлено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. З матеріалів справи слідує , що відповідно до копії паспорта громадянина України серії ЕМ № 085464, виданого Слов'яносербським РВ УМВС України в Луганській області 06.01.1999р., [PERSON] народився 19.10.1944р. у м. Артемівську Луганської області та з 28.02.1986р. зареєстрований за адресою: [INFO]. Згідно копії паспорту громадянина України серії ЕМ №168934, виданого Словяносербським РВ УМВС України в Луганській області від 21.04.1999р. [PERSON] народився 10.02.1977р. у с. Сміле Слов'яносербського району Луганської області та з 30.05.2016р. зареєстрований за адресою: [INFO]. З копії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 919003897 від 01.12.2014р. вбачається, що [PERSON], 19.10.1944р.н. має фактичне місце проживання за адресою: [INFO]. Відповідно до копії лікарського свідоцтва про смерть № 235 складеної за формою № 106/у та виданої 27.10.2016р. ДУ «Луганський обласний клінічний онкодиспансер» [PERSON], 19.10.1944р.н., помер 27.10.2016 року у м. Луганську Луганської області, Україна, у віці 72 роки. Відповідно до копії листа Сєвєродонецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 10.11.2016 року №6358/02.1.6-05, вказаний відділ повідомив [PERSON] про те, що заявником не надано жодного документу для реєстрації смерті, відсутні підстави для державної реєстрації смерті та видачі свідоцтва про смерть українського зразку відповідно до законодавства України. Суд враховує, що м. Луганськ Луганської області станом на час розгляду цієї справи знаходиться на тимчасово окупованій території України і у відповідності до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р м. Луганськ Луганської області входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Вказана обставина позбавляє заявника можливості зареєструвати факт смерті свого батька у встановленому Законом порядку. Крім того, Європейський суд з прав людини зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованих територіях, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. До того ж суд бере до уваги, що встановлення факту смерті особи в певний час має ключове значення для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявниці, а тому як виняток, документи, видані органами та установами (зокрема лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, беруться судом до уваги та оцінюються судом у сукупності та взаємозвязку під час розгляду справи у порядку ст. 257-1 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що [PERSON], [INFO], помер 27.10.2016 року у м. Луганську Луганської області, Україна, у віці 72 роки. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що обставини, викладені заявником в обґрунтування своїх вимог є достовірними, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у звязку із чим заява [PERSON] про встановлення факту смерті [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved