Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до [PERSON], третя особа: Комунарський відділ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізький області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне. На підставі договору дарування від 16.02.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №183, [PERSON] на праві призваної власності належить двокімнатна квартира №229 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, 87. 06 червня 1997 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів громадського стану міськвиконкому м. Запоріжжя, Україна, актовий запис № 381. За його згодою відповідач у 1999 році була зареєстрована у вищезазначеній квартирі. З листопада 2009 року шлюбні стосунки між ними припинено. На підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19.05.2011 року, шлюб розірвано. З довідки, наданої за місцем знаходження квартири [ADDRESS] вбачається, що за даною адресою зареєстрована [PERSON] З моменту припинення шлюбних відносин з відповідачем листопаду 2009 року, відповідач зібрала свої речі та виїхала на постійне місце проживання до своїх батьків, проте не знялася з реєстрації у належній йому квартирі. Відповідач не є членом його родини, не приймає участі у будь-яких витратах, повязаних з утриманням в належному стані квартири та не оплачує витрати за комунальні послуги, хоча розрахунок цих витрат проводиться на осіб, які зареєстровані в квартирі. На підставі викладеного позивач просить визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою № 229 в будинку № 87 по вул. Космічна у м. Запоріжжі. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, був своєчасно повідомлений про дату, час судового засідання, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на фіксації судового процесу не наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлялась у встановленому законом порядку, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи в Запорізькій області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~ Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. На підставі договору дарування від 16.02.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 183, [PERSON], на праві призваної власності належить двокімнатна квартира № 229 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, 87. 06 червня 1997 року між сторонами по справі було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів громадського стану міськвиконкому м. Запоріжжя, Україна, актовий запис № 381. За згодою позивача, відповідач у 1999 році була зареєстрована у вищезазначеній квартирі. З листопада 2009 року шлюбні стосунки між ними було припинено, а на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19.05.2011 року, шлюб розірвано. Відповідно до довідки наданої за місцем знаходження квартири [ADDRESS] встановлено, що за даною адресою зареєстрована [PERSON] Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад установлені терміни провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст. 11 ЦПК України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved