Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON] ) звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ) про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що від зареєстрованого шлюбу у сторін народилися діти, які проживають разом з позивачем. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, позивач самостійно займається утриманням та вихованням дітей, а тому відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) позивач має право на стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку/доходу до досягнення [PERSON] повноліття, а потім в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку/доходу до повноліття [PERSON] . Крім того, оскільки позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, просить стягнути аліменти на її користь в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку/доходу до досягнення дитиною трьох років. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала просила позов задовольнити з підстав наведених в позовній заяві. Відповідача позовні вимоги не визнав, проти позову заперечував, посилаючись на те, що відповідач на даний час не працює, а тому не має змоги сплачувати аліменти в розмірі визначеному позивачем. Крім того, після того як сторони припинили проживати разом, відповідач допомогав позивачу та надавав кошти на утримання дітей, проте наразі він не працює, а тому припинив надавати матеріальну допомогу позивачу. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.08.2011 року зареєстрованому у Лівобережному відділі державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї /а.с.11/. З квітня 2018 року сторони не проживають разом та не ведуть спільного господарства. У період подружнього життя у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] /а.с. 9-10/, які згідно довідки з місця проживання та склад сім`ї проживають з позивачем /а.с. 4-5/. Позивач зазначає, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною, оскільки найменша дитина не досягла трирічного віку, а тому потребує матеріальної допомоги на утримання дітей, яку відповідач зобов`язаний надавати відповідно до законодавства, та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку/доходу до досягнення [PERSON] повноліття, а потім в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку/доходу до повноліття [PERSON] , а також аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку/доходу до досягнення сином [PERSON] трьох років. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містить незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. При цьому, згідно з частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки діти сторін проживають разом з матір`ю, так як [PERSON] є їх батьком та на нього покладено однаковий з [PERSON] обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своїх дітей, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також матеріальне становище платника аліментів та інші обставини, що мають істотне значення при вирішенні даного спору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.04.2019 року і до досягнення [PERSON] повноліття, а після [INFO] - у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення [PERSON] повноліття та забезпечить матеріальне становище дітей для даного віку. Крім того, суд вважає, що вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років підлягають також частковому задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку/доходу, оскільки з урахуванням стягнення аліментів на дітей, такої частки на утримання позивача буде достатнім та в свою чергу буде справедливим по відношенню до відповідача. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial