Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до Бахмацького районного суду Чернігівської області з позовом до Пальчиківської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області про визнання права власності на земельні ділянки, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що будучи спадкоємцем за законом після смерті свого батька [PERSON], він не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно і належним чином зареєструвати своє право власності на земельні ділянки, оскільки оригінал державного акту, що засвідчує право власності спадкодавця на спірне нерухоме майно втрачений. Разом з тим, як виявилось, належна батьку позивача земельна ділянка площею 2.24 га, складається із двох земельних ділянок: площею 0.43 га, кадастровий номер 7420387200:04:000:0191 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Пальчиківської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області та площею 1.81 га, кадастровий номер 7420387200:08:000:0021 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Пальчиківської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області. Оскільки вносити зміни до Державних актів та видавати нові відділ Держземагенства наразі не має права, то позивачу було рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач в судове засідання не з»явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідач - Пальчиківської сільської ради Чернігівської області в судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Повно та всебічно дослідивши усі докази по справі, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до слідуючого висновку. Як встановлено в судовому засіданні [INFO] року помер [PERSON] (а.с.7), якому за життя, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 863781, виданого Бахмацькою районною державною адміністрацією належала земельна ділянка площею 2.24 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Пальчиківської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, що підтверджується копією вищевказаного державного акта (а.с. 10). При виготовленні технічної документації було встановлено, що належна [PERSON] земельна ділянка складається із двох земельних ділянок: площею 0.43 га, кадастровий номер 7420387200:04:000:0191, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Пальчиківської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області та площею 1.81 га, кадастровий номер 7420387200:08:000:0021, з цільовим призначенням для ведення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Пальчиківської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області (а.с.11-12). За життя [PERSON] був зареєстрований і проживав в [ADDRESS] разом з сином [PERSON], невісткою [PERSON] та онуком [PERSON] (а.с.9). Позивач є сином померлого [PERSON] (а.с.6,8) та спадкоємцем першої черги за законом після його смерті. Згідно п.г. ч.1 ст.81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на дану нерухомість . У встановлені законодавством строки позивач звернувся до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав після смерті батька, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на вказану спадщину по причині втрати оригіналу державного акта на право власності на земельну ділянку (а.с.15). Згідно п. 2.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Оголошенням, опублікованим в районній газеті «Порадник» №5 (457) від 30.01.2015 року, позивачем було повідомлено про втрату державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №863781 з проханням вважати втрачений державний акт недійсним (а.с.14). Вищевикладене підтверджує право позивача в порядку спадкування за законом на дві земельні ділянки: площею 0.43 га, кадастровий номер 7420387200:04:000:0191 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Пальчиківської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області та площею 1.81 га, кадастровий номер 7420387200:08:000:0021 з цільовим призначенням для ведення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Пальчиківської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області. У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У статті 16 Цивільного кодексу України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Згідно положень ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. З огляду на вищевикладене, за позивачем необхідно визнати право власності на спадкове майно у виді земельних ділянок, оскільки, виходячи з вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Outcome: approved