Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що 03 серпня 2002 року позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] у Міському відділі реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 641. Від шлюбу у сторін народилися діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з відповідачкою. З липня 2020 року шлюбні відносини у сторін припинилися, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Спільне життя у сторін не склалося, у сім`ї виникали сварки, зникло взаєморозуміння. Взаємовідносини негативним чином відображалися на дітях, внаслідок чого позивач залишив сім`ю та почав жити окремо. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливо, шлюб існує формально, спору про розподіл майна у сторін немає. Після розірвання шлюбу діти будуть проживати з відповідачкою. У зв`язку з викладеним, [PERSON] просить розірвати шлюб з [PERSON] , який зареєстрований у Міському відділі реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 641. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 січня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження. 03 лютого 2021 року ухвалою суду провадження у справі зупинено та надано сторонам час для примирення. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2021 року поновлено провадження у справі. Позивач - [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав через канцелярію суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Судові витрати просив залишити за ним та не заперечував проти того, щоб неповнолітня дитина проживала разом з матір`ю. Просив справу розглядати за його відсутності. Відповідачка - [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала через канцелярію суду заяву, в якій позовні вимоги позивача визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище - « [PERSON] », неповнолітня дитини залишається проживати з нею. Просила розглядати справу за її відсутності. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 03 серпня 2002 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб у Міському відділі реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 641, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 27 листопада 2020 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (а. с. 3) та оригіналом свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданим 03 серпня 2002 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції. Сторони по справі мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції (а.с. 4) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (а.с. 5). Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно статей 21, 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України). шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (частина перша статті 55 СК України). Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей (частина третя статті 109 СК України). Відповідно до статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до статті 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до частини другої статті 114 та абзацу 2 частини третьої статті 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно із роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вжиття заходів щодо примирення подружжя є можливістю суду, а не його обов`язком та вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Cуди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Вищевикладене узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 11 червня 2019 року № 605/434/18 (провадження № 61-3235св19): Встановивши, що сторони сумісного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинені, сторони припинили ведення спільного господарства, шлюб між сторонами носить формальний характер, сторони не мають наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, оскільки за наданий судом час для примирення сторони не примирилися, збереження шлюбу суперечать інтересам як позивача, так і відповідача, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд доходить висновку про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя та наявність підстав для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу. Згідно з частиною другою статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесені позивачем судові витрати підтверджуються випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України у сумі 840, 80 грн. Позивачем надано до суду заяву, відповідно до якої він просить суд не стягувати судові витрати з відповідачки. Томe суд залишає витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн за позивачем.

Outcome: approved