Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» № 66 про захист прав споживача банківських послуг шляхом стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу. Свій позов мотивує тим, що 11 листопада 2014 року між ним та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі начальника відділення № 66 Сидорюка М.Л. було укладено договір банківського строкового вкладу (депозит) «Нові гроші» в іноземній валюті № 300131/130803/3-14. Вказує, що на виконання даного договору розмістив на вкладному рахунку № 2630.5.174770.007, відкритому в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», грошові кошти в сумі 600 доларів США на строк з 11 листопада 2014 року по 11 лютого 2015 року включно. В силу п. 1.2 договору за час користування коштами вкладу протягом строку, визначеного п. 1.1 договору, банк взяв на себе зобовязання нараховувати і виплатити проценти за ставкою 12,50 % річних. Зазначає, що після закінчення дії договору ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» були повернуті проценти за користування коштами вкладу на загальну суму 15,56 доларів США та частина вкладу на суму - 100,00 доларів США. [PERSON] неодноразово звертався до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» № 66 з вимогами видати грошові кошти за договором № 300131/130803/3-14 від 11.11.2014 року. Однак, банком сума вкладу не повернута, у звязку з чим відповідач зобовязаний сплачувати відсотки в розмірі, передбаченому договором банківського вкладу, а також відшкодувати три відсотки річних за прострочення грошового зобовязання. На підставі викладеного, просить суд стягнути з відповідача в його користь заборгованість за договором банківського строкового вкладу (депозит) «Нові гроші» № 300131/130803/3-14 від 11.11.2014 року в сумі 540,75 доларів США, що складається з банківського вкладу в сумі 500,00 доларів США, процентів за користування коштами в сумі 34,57 доларів США та трьох відсотків річних в сумі 6,18 доларів США та судові витрати по справі, а саме 5 359,20 грн. витрат на правову допомогу. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував щодо постановлення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не зявився з невідомих суду причин хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 листопада 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі начальника відділення № 66 Сидорюком М.Л. укладено договір банківського строкового вкладу (депозит) «Нові гроші» іноземній валюті № 300131/130803/3-14. На виконання даного договору [PERSON] розмістив на вкладному рахунку № 2630.5.174770.007, відкритому в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», грошові кошти в сумі 600,00 доларів США на строк з 11 листопада 2014 року по 11лютого 2015 року включно. В силу п. 1.2 договору за час користування коштами вкладу протягом строку, визначеного п. 1.1 договору, банк взяв на себе зобовязання нараховувати і виплатити проценти за ставкою 12,50 % річних. Судом також встановлено, що всупереч умовам договору відповідач повернув [PERSON] проценти за користування коштами вкладу на загальну суму 15,56 доларів США та частина вкладу на суму - 100,00 доларів США. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Із змісту ст.ст. 317, 321 ЦК України слідує, що власникові належить право користування, володіння та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 500,00 доларів США як банківського вкладу підлягає до задоволення. Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Судом встановлено, що за час дії договору ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» були частково повернуті проценти за користування коштами вкладу на загальну суму 15,56 доларів США. Таким чином, оскільки відповідач не виконав належним чином свої зобовязання за договором банківського вкладу, а саме не повернув позивачу депозитний вклад в строк передбачений договором, зобовязаний сплатити [PERSON] відсотки за користування грошовими коштами, які передбачені умовами банківського строкового вкладу (депозит) «Нові гроші» № 300131/130803/3-14 від 11.11.2014 за період з 11.11.2014 року по 11.02.2015 року з врахуванням заявлених позовних вимог в сумі 34,57 доларів США. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З врахуванням наведеного, на підставі ст. 625 ЦК України, підлягає до задоволення вимога позивача про відшкодування трьох відсотків річних від простроченої суми заборгованості в сумі 6,18 доларів США. Дана правова позиція викладена в листі Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2011 року, а саме в п.8 даного листа вказано, що Аналіз ст. 625 ЦК України ( 435-15 ) вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Проаналізувавши зібрані та досліджені по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» № 66 в користь [PERSON] заборгованість за договором банківського строкового вкладу (депозит) «Нові гроші» № 300131/130803/3-14 від 11 листопада 2014 року в сумі в сумі 540,75 доларів США, що складається з банківського вкладу в сумі 500,00 доларів США, процентів за користування коштами в сумі 34,57 доларів США та трьох відсотків річних в сумі 6,18 доларів США. Підлягає, також, до задоволення вимога позивача про стягнення з відповідача в користь позивача понесених витрат на правову допомогу адвоката в розмірі - 5 359,20 грн. Відповідно до ст. 84 ЦПК України, витрати пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішення. Ч. 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених судових вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Визначаючи розмір витрат на правову допомогу адвоката, які слід стягнути з відповідача, суд виходить з засад розумності, виваженості та справедливості і враховує складність справи та ту обставину, що позов задоволено повністю. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved