Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 03 вересня 2013 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач проживає окремо від неповнолітнього сина, ухиляється від виконання свого обовязку щодо його утримання. Добровільно про сплату аліментів домовитися не вдалося, в звязку з чим позивач просить стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1 600 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю. Представник позивача [PERSON] також позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Також, вказав, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, вказав, що погоджується сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки від всіх видів його доходів. Окрім того, вказав, що не ухиляється від утримання дитини, постійно перераховує кошти на її утримання, купляє одяг та дарує подарунки. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні вказав, що не заперечує щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання їхньої спільної дитини в розмірі 1/4 частки від всіх доходів відповідача, або в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. щомісячно. Свідок [PERSON], яка проживає з відповідачем однією сім'єю як чоловік та жінка без укладення шлюбу, в судовому засіданні показала, що проживає з відповідачем близько 9 років і на протязі цього всього часу відповідач приймає участь в утриманні спільної з позивачем неповнолітньої дитини. Зокрема, як відповідач особисто, так і вона перераховували та передавали кошти на утримання дитини, передавали одяг, продукти харчування. Заслухавши сторін та їх представників, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд доходить наступних висновків. Як встановлено, 17 червня 2006 року сторони уклали шлюб, який розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 03 вересня 2013 року в справі №1715/20386/12 (а.с.3-4). Під час перебування у шлюбі у позивача та відповідача народився син [PERSON], [INFO] (а.с.2). Як з'ясовано судом після розірвання шлюбу сторонами вирішувалося питання щодо місця проживання спільної дитини і рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 03 вересня 2013 року в справі №1715/20386/12 неповнолітнього сина сторін [PERSON] залишено на проживанні з матірю. На час розгляду справи дитина проживає разом з позивачем. Відповідач проживає окремо від позивача та дитини. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. З аналізу вказаних законодавчих положень та роз'яснення, що міститься в постанові Пленуму Верховного Суду України вбачається, що стягнення аліментів здійснюється у випадку відсутності згоди між батьками щодо їх участі в утриманні спільної дитини за позовом того з батьків, з ким проживає дитина, або ж у разі якщо дитина проживає разом з обома батьками, аліменти стягуються з того, хто ухиляється від її утримання на користь того з батьків, хто фактично утримує дитину. Як встановлено судом відповідач приймає участь в утриманні спільної дитини, однак враховуючи те, що відповідач проживає окремо, при цьому домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їхньої неповнолітньої дитини. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В силу ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивача, суд враховує позицію позивача щодо способу стягнення аліментів, часткове визнання позову зі сторони відповідача, відсутність будь-яких відомостей про наявність у відповідача чи у їхньої спільної з позивачем дитини захворювань, що потребували б додаткових витрат, а також відсутність будь-яких відомостей про перебування на утриманні відповідача інших осіб. Тому зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини (ч. 1 ст.141 СК України), суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. на дитину щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини у даному віці. Доказів про потребу стягнення коштів на утримання дитини в більшому розмірі позивач суду не надала. При цьому на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред'явлення позову, тобто з 27 березня 2017 року. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання їхньої дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 27 березня 2017 року по 26 квітня 2017 року. За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. З приводу стягнення судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, а саме судового збору, суд враховує, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року, позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів. За таких обставин, з відповідача в дохід держави, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», необхідно стягнути судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: partial