Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси із позовом до [PERSON] про розподіл майна подружжя. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06 червня 1997 року між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Після реєстрації шлюбу його дружині було присвоєно прізвище «[PERSON]». 20 квітня 2011 року рішенням Київського районного суду м. Одеси шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. За час шлюбу за спільні кошти подружжя була придбана трикімнатна квартира, загальною площею 62,2 кв.м., житловою площею 37,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Також під час шлюбу за спільні кошти подружжя було придбано рухоме майно, повний перелік якого зазначений у позові. Не погодившись з позовом, відповідачка [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом про розподіл майна подружжя, в якому посилається на те, що у період шлюбу подружжям за спільні кошти було придбано: 1/2 частина квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], автомобіль марки «BMW» модель « 3», реєстраційний номер [NUMBER], та інше нерухоме майно, повний перелік якого зазначений у зустрічному позові. У судовому засіданні позивач [PERSON] змінив свої позовні вимоги в частині поділу спільного майна, а зустрічний позов визнав частково, та пояснив суду, що спірний автомобіль було продано під час шлюбу, а кошти, що були виручені від його продажу були використані на потреби сім'ї. Представник відповідачки [PERSON] у судовому засіданні первісний позов визнав частково та наполягав на задоволенні зустрічного позову. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, оглянувши надані докази, суд приходить до висновку, що первісний позов [PERSON] підлягає задоволенню, а позов [PERSON] - частковому задоволенню, з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 06 червня 1997 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис за № 484 у книзі реєстрації шлюбів. У відповідності до договору купівлі-продажу від 24 вересня 1997 року, укладеного на Одеській спеціалізованій біржі нерухомості, [PERSON] продав, а [PERSON] придбав 1/2 частину однокімнатної квартири, загальною площею 34,5 кв.м., житловою площею 17,5 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно до договору купівлі-продажу від 18 жовтня 2005 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] продала, а [PERSON] купила трикімнатну квартиру, загальною площею 62,2 кв.м., житловою площею 37,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. З відповіді Головного управління МВС України в Одеській області 01 липня 2008 року вбачається, що за [PERSON] було зареєстровано автомобіль BMW 318i, реєстраційний номер [NUMBER], який 23 вересня 2010 року було знято із обліку для реалізації. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2011 року шлюб, що був зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із спільною заявою, в якій визначили вартість рухомого майна, що знаходиться у користуванні та володінні [PERSON]. У відповідності до ч.ч. 1,2 ст. 60 СК, України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У відповідності до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Згідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У відповідності до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Враховуючи вищенаведене, часткове визнання первісного позову [PERSON] та частково визнання зустрічного позову [PERSON] суд вважає, що первісний позов підлягає повному задоволенню, а зустрічний позов підлягає частковому задоволенню. Стосовно вимоги позивача за зустрічним позовом щодо стягнення половини вартості автомобіля марки BMW моделі 318і, то така вимога не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не було доведено факту, що автомобіль був проданий після розірвання шлюбу, а кошти, виручені від продажу автомобіля були використані не на потреби сім'ї.

Outcome: partial