Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до Мар'їнського районного суду Донецької області з позовною заявою до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Мар'їнському районі, в якій просить: - встановити розмір страхової виплати станом на 01.04.2001 року, виходячи із мінімальної заробітної плати, встановленої в Україні на цю дату (118 грн.) у сумі 94,40 грн; - зобов'язати відділення виконавчої дирекції Фону соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Мар'їнському районі провести перерахунок встановленої суми страхової виплати відповідно до ч. 2 статті 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» станом на 1 березня, починаючи з 2002 року та з урахуванням вимог постанов Фонду від 30.03.2012 року № 15, від 21.09.2012 року № 31; - з 01.01.2014 року здійснювати щомісячні страхові виплати у розмірі 760,45 грн., з подальшим перерахунком згідно чинного законодавства. У судове засідання з'явились представники позивача, відповідача та третьої особи. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного. З 1 червня 1974 року позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з підприємством колгосп імені «Ілліча», яке у подальшому реорганізовано у СТОВ «Максимильянівське» (працюючи на посаді водія). При виконанні трудових обов'язків на посаді водія 15 червня 1981 року позивач отримав ушкодження стопи лівої ноги. У зв'язку з отриманою травмою на виробництві [PERSON] направлено на лікарсько-трудову експертну комісію. Згідно виписки ЛТЕК від 05.10.1983 року [PERSON] за травму, яка трапилась 15 червня 1981 року, встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 70 %. У жовтні 1991 року [PERSON] встановлено 80 % втрати професійної працездатності довідка ЛТЕК серія ВТЕ -12 №009480 від 10.10.1991 року. Рішенням Народного суду Марийського району Донецької області від 09.04.1984 року №2-516-85 на колгосп імені «Ілліча» покладено обов'язок проводити виплати [PERSON] з 24.04.1984 року по 24.09.1985 року розмірі 32 рублів, рішенням Народного суду Мар'їнського району Донецької області від 18.11.1985 року №2-1020-85 встановлена вина [PERSON] в даному нещасному випадку на 70% відповідно до п. 10 «Правил відшкодування підприємствами, установами, організаціями шкоди, заподіяної робітникам та службовцям каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків», що діяли на той момент №690 від 03.07.1984 року - якщо трудове каліцтво настало не тільки з вини підприємства, а й внаслідок необережності потерпілого, розмір відшкодування шкоди має бути зменшено залежно від ступеня вини потерпілого. Судом зроблено відповідний розрахунок суми страхових виплат позивачу та покладено обов'язок на колгосп імені «Ілліча» проводити виплати [PERSON] з 24.09.1985 року у розмірі 39 рублів пожиттєво, якщо не зміниться його середньо місячний заробіток. Позивач за перерахунком йому суми втраченого заробітку більше до суду не звертався. Але після внесення змін і доповнень за постановою Кабінету Міністрів України від 18.07.1994 року №492 до «Правил №690 та №472 не передбачається зменшення втраченого потерпілим заробітку через його вину у нещасному випадку. А тому позивач [PERSON] повинен був звернутися до суду з питання перерахування йому суми втраченого заробітку на підставі вищевказаних змін у порядку з діючим законодавством. Відповідно до ч. 2 ст. 7 Прикінцевих положень Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 22.02.2001 року №2272-111 - Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам «членам їх сімей» які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду документи, що підтверджують право цих працівників «членів їх сімей» на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку. СТОВ «Максимільянівське» передало 23.06.2001 року до відділення Фонду для продовження соціальних виплат особову справу [PERSON] та згідно Інструкції про порядок передачі ФССНВ документів що підтверджує право застрахованого або членів його сім'ї на страхову виплату також надало довідку про розмір втраченого заробітку, витрат на медичну та соціальну допомогу станом 01.04.2001 року. Згідно довідки підприємства сума відшкодування втраченого ним заробітку складає станом на 01.04.2001 року 33 гривні 34 копійки. Щорічно, згідно з ч.2 ст. 29 Закону 1105 - XIV [PERSON] проводився перерахунок щомісячної страхової виплати, про що свідчать наявні у матеріалах справи постанови відділення Фонду. Перерахування щомісячних страхових виплат позивачу проводився з урахуванням вимог абзацу 3 ч. 1 ст. 34 Закону України №1105 - XIV, а саме у разі, коли потерпілому одночасно із щомісячною страховою виплатою призначено пенсію по інвалідності у зв'язку з одним і тим самим нещасним випадком або професійним захворюванням, їх сума не повинна перевищувати середньомісячний заробіток, який потерпілий мав до ушкодження здоров'я. Тому в зв'язку з тим, що у позивача сума перерахованої щомісячної страхової виплати та сума пенсії по інвалідності перевищували середньомісячний заробіток, який потерпілий мав до ушкодження здоров'я, скоригований на коефіцієнти перерахунку, то сума страхової виплати не підвищувалась і станом на 01.04.2010 року вона складала 33, 34 грн. Вирішуючи питання про перерахунок щомісячної страхової суми, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, відповідно до п.п. 4.4.2 \-- 4.4.4 «Порядку призначення та здійснення страхових виплат потерпілим (членам їх сімей) узгодженого з Міністерством праці та соціальної політики України й затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 31.01.2002 року № 7 (чинного на час виникнення спірних відносин), при проведенні перерахунку щомісячних страхових виплат з 1 березня кожного року середньомісячна заробітна плата підлягає коригуванню. При цьому відкоригована середньомісячна заробітна плата не може перевищувати встановлену на дату настання права на перерахування максимальну величину (граничну суму) заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески до Фонду. Сума перерахованої щомісячної страхової виплати та пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (станом на 1 березня відповідного року) обмежується відкоригованим середньомісячним заробітком потерпілого. Аналогічна норма міститься й у новій редакції «Порядку призначення та здійснення страхових виплат застрахованим особам (членам їх сімей), затвердженого постановою ФССНВ від 27.04.2007 року, згідно з п. о.4.4. о.8.2, розмір щомісячної страхової виплати встановлюється з урахуванням коефіцієнтів перерахування які встановлюються правлінням Фонду щороку з 1 березня; перерахування розміру щомісячної страхової виплати проводиться з відкоригованої заробітної плати на коефіцієнт підвищення страхових виплат, затвердженим правлінням ФССНВ. Отже, саме по собі підвищення розміру мінімальної заробітної плати не тягне за собою автоматичного підвищення розміру щомісячних страхових виплат, оскільки розмір таких виплат визначається з урахуванням коефіцієнтів перерахування, які встановлюються правлінням Фонду, щороку з першого березня. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed