Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до Автозаводського районного суду м.Кременчука з дійсним позовом. На обґрунтування своїх вимог зазначив, що з 25.02.2012р. по 24.02.2015р. перебував у шлюбі з відповідачем. За час шлюбу у них народився син [PERSON], 18.07.2012р.. На час реєстрації шлюбу [PERSON] перебувала на 4 місяці вагітності. Про те, що він не є батьком дитини дізнався під час розмови з відповідачем. Посилаючись на вказані обставини, просив суд виключити з актового запису №858 Автозаводського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ про народження [PERSON], 18.07.2012р.н., запис про батька [PERSON] В судовому засіданні представник позивача, [PERSON], позов підтримав та просив його задовольнити. Зазначив, що його довіритель знав про те, що [PERSON] не його дитиною. У період коли відповідач завагітніла у них не було інтимних стосунків. Відповідач, [PERSON], в судовому засіданні позов визнала. Підтвердила той факт, що позивач не є біологічним батьком дитини. Третя особа, Кременчуцький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, в судове засідання не зявилась, надіслала заяву про розгляд справи без її представника. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] у період з 25.02.2012р. по 24.02.2015р. перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 24.02.2012р. у справі №524/12085/14-ц. 18.07.2012р. у сторін народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КЕ №161872 виданого 02.08.2012р. Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис 858. Статтею 136 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, предявивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за № 3 від 15.05.2006 року, оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК України), - шляхом предявлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК України), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. У пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Таким чином, предметом доказування є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Позивачем не було надано суду доказів, підтверджуючих відсутність кровного споріднення між ним та [PERSON]. На пропозицію суду заявити клопотання про призначення генетичної експертизи для підтвердження наявності або відсутності кровного споріднення між позивачем та [PERSON], представник позивача зазначив, що не вбачає у цьому необхідності, оскільки відповідач визнає позовні вимоги. Відповідачем також не було заявлено клопотання про призначення експертизи. На обґрунтування позовних вимог представник позивача повідомив суду, що на момент реєстрації народження дитини позивачу [PERSON], достеменно було відомо про те, що він не є біологічним батьком [PERSON], оскільки на момент реєстрації шлюбу з відповідачем, вона була вагітна від іншого чоловіка. Вказана обставина не заперечувалась відповідачем. Згідно ч.5 ст.136 Сімейного кодексу України не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. Враховуючи встановлені судом обставини справи, зокрема те, що на момент реєстрації народження [PERSON] позивач знав про те, що не є біологічним батьком цієї дитини та з огляду на вищевикладені положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини, з метою захисту прав дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed