Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

[PERSON], законний представник [PERSON] в інтересах неповнолітніх позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права позивачів користуватися та розпоряджатися житловим будинком, розташованим по [ADDRESS] шляхом виселення відповідача [PERSON] з указаного житлового будинку. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON], неповнолітнім [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної часткової власності належить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по [ADDRESS] що підтверджується рішенням Шацького районного суду Волинської області від 05 лютого 2016 року, технічним паспортом на вказаний житловий будинок та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 20.05.2016 року №59559370. За вказаною адресою на даний час зареєстрований і фактично проживає відповідач [PERSON], який був вселений в цей будинок колишніми власниками цього будинку як член їх сім'ї, а саме, син невістки, яка перебувала у фактичних шлюбних відносинах із сином колишнього власника будинку. Позивачі після оформлення права власності на вказаний будинок мають намір зробити капітальний ремонт житла і надалі користуватися й розпоряджатися ним на власний розсуд. У зв'язку з цим вони звернулися до [PERSON] з проханням виселитися з належного позивачам житлового будинку. Однак відповідач відмовляється виселятися з указаного будинку, чим створює позивачам перешкоди у здійсненні їх права користування та розпорядження цим майном. Відповідач [PERSON] був вселений у спірний будинок за згодою колишніх його власників, як член їх сім'ї. Однак право власності колишніх власників житлового будинку припинено, що припиняє і право членів їх сім'ї, зокрема, відповідача [PERSON], на користування цим будинком. Тому позивачі просять суд усунути перешкоди у здійсненні їх права користування та розпорядження житловим будинком, розташованим по [ADDRESS] та виселити [PERSON] з указаного житлового будинку. Позивач [PERSON] та законний представник [PERSON] в інтересах неповнолітніх позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], кожен зокрема, подали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують, просять суд їх вимоги задовольнити повністю та стягнути з відповідача судові витрати у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, про причину неприбуття суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи суду не подав, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наданих суду доказів. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів Шацької районної державної адміністрації Волинської області як органу опіки і піклування в судове засідання не прибув, подав суду письмову заяву про те, що позов підтримує повністю, просить проводити судове засідання за відсутності представника органу опіки і піклування, вимоги позивачів задовольнити, що буде в повній мірі відповідати інтересам неповнолітніх позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю з таких підстав. Відповідно до ст. 15 ЦК України, ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право у встановленому законом порядку звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частина 1 статті 16 ЦК України визначає способи захисту цивільних прав та інтересів судом. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений законом. Згідно з вимогами статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу, згідно з якою не підлягають доказуванню, зокрема, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом установлено, що позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по [ADDRESS] що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 20.05.2016 року №59559370 (а.с. 15, 16). За відомостями адресно-довідкового підрозділу УДМС України у Волинській області [PERSON], [INFO], зареєстрований за вказаною адресою, по [ADDRESS] (а.с. 32). Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особина річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з положеннями статей 319, 321, 391 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Стаття 383 Цивільного кодексу України та ст. 150 Житлового кодексу України визначають, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Статті 401, 404 ЦК України визначають, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо нерухомого майна, у тому числі щодо будівель і споруд тощо, для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Згідно з ч. 1 ст. 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Відповідно до положень ст. 405 ЦК України та ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, мають право користуватися цим житлом відповідно до закону, в обсязі, що визначається його власником. З позову вбачається, що відповідач [PERSON] був вселений у спірний житловий будинок як член сім'ї попереднього власника будинку, набув права користування вказаним житловим будинком, постійно проживав та зареєстрував своє місце проживання в установленому законом порядку. Однак аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що припинення права власності особи на житловий будинок припиняє право членів його сім'ї на користування цим будинком. Оскільки позивачі, як нові власники спірного житлового будинку, не давали згоди на продовження користування відповідачем цим будинком, то подальше проживання відповідача [PERSON] у цьому будинку створює перешкоди позивачам у здійсненні їх права користування і розпорядження належним їм майном. Належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи відповідач [PERSON], який особисто отримав надіслані судом копію позову з доданими документами, копію ухвали про відкриття провадження у справі, не прибув в судове засідання, про причину неприбуття суд не повідомив. Згідно з ухвалою про відкриття провадження у справі відповідачу роз'яснено його процесуальні права, у тому числі, право подавати суду письмове заперечення щодо позову, з посиланням на докази, якими його обґрунтовано, та обов'язок подати суду докази до початку розгляду справи по суті. Однак відповідач заперечення, пояснення, клопотання щодо позову суду не подав, отже доводи позивачів не спростував. Тому вимоги позивачів слід задовольнити, позивачам слід усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження належним їм житловим будинком шляхом виселення відповідача з цього будинку. Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 05.11.2014 року у справі №6-158цс14. На підставі статей 15, 16, 316, 319, 321, 383, 386, 391, 401-406 Цивільного кодексу України, статей 150, 156 Житлового кодексу України,

Outcome: approved