Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, який обгрунтовує тим, що 15.07.2015 року померла його мати [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно. Позивач зазначає, що він та відповідач по справі [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері. Вказує, що у визначений законом строк він звернувся до нотаріальної контори з письмовою заявою про прийняття спадщини, однак постановою нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, виданих на імя спадкодавиці. За вказаних обставин позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті його матері [PERSON], яка померла 15.07.2015 року на житловий будинок, що розташований за адресою: с. Лисянка, вул. Космонавтів, 16, Вінницького району Вінницької області та складається з: житлового будинку літ. «А», прибудови літ. «а», сараю літ. «Б», сараю літ. «б». В підготовче засідання учасники справи не зявились, однак попередньо подали до суду письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі, в поданій заяві позивач зазначив, що позов підтримує та судові витрати просить залишити за ним, а відповідач в поданій заяві зазначила, що позовні вимоги визнає. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що \~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести підготовче засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що\~\~кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що 15 липня 2015 року в с. Лисянка, Вінницького району Вінницької області померла [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії І-АМ № 319739 від 16.07.2015 року (а.с. 4). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої також входить житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: с. Лисянка, вул. Космонавтів, 16, Вінницького району Вінницької області та складається з: житлового будинку літ. «А», прибудови літ. «а», сараю літ. «Б», сараю літ. «б», що підтверджується ксерокопією технічного паспорта на дане будинковолодіння, виготовленого ФОП [PERSON] станом на 16.03.2018 року (а.с. 6-8) і виписками з погосподарських книг с. Лисянка, Вінницького району Вінницької області (а.с. 15-41). Позивач по справі [PERSON] та відповідач по справі [PERSON] є дітьми спадкодавиці [PERSON], що підтверджується ксерокопіями свідоцтв про їх народження (а.с. 9). З копії спадкової справи № 85/2015, заведеної приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу [PERSON] до майна померлої 15 липня 2015 року [PERSON] вбачається, що з заявою про прийняття спадщини у визначений законом шестимісячний строк з часу відкриття спадщини до нотаріальної контори звернувся позивач по справі [PERSON], а з заявою про відмову від спадщини після смерті матері звернулась відповідач по справі [PERSON]. Чоловік спадкодавиці та батько сторін по справі [PERSON] помер 04 серпня 1998 року, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про його смерть (а.с. 11). Таким чином, судом є встановленим, що єдиним спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину після смерті 15 липня 2015 року [PERSON] є її син [PERSON] Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове будинковолодіння в нотаріальній конторі позивач по справі не має можливості у звязку з тим, що правовстановлюючі документи на дане майно відсутні, що підтверджується постановою приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 264/02-31 від 31.05.2018 року (а.с. 5). Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Стаття 1258 ЦК України передбачає, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Стаття 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16 травня 2013 року за\~ № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Згідно п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки судом є встановленим, що позивач не в змозі отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове будинковолодіння, іншого способу захисту своїх спадкових прав, акрів судового, у нього немає, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до\~абзацу 3 пункту 24\~\~постанови № 2\~\~Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», в разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.\~\~\~\~\~\~\~ Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що дає суду законні підстави для задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved