Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-03 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Брюховицької селищної ради, [PERSON] про визнання незаконним рішення Брюховицької селищної ради від 25.11.1999р. №339 «Про затвердження уточненої площі земельної ділянки, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель [PERSON] по вул.Пролісковій,6», скасування Державного акту на право приватної власності на землю серія ЛВ №7311192416 від 13.03.2000р., виданого Брюховицькою селищною радою [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0951га в смт.Брюховичі, визнання права власності на 1/6 частину земельної ділянки площею 0,06га на вул.Пролісковій, в смт.Брюховичі в порядку спадкування. В обґрунтування позову покликається на те, що позивач [PERSON] є спадкоємцем частини будинку на вул.Пролісковій,6 в смт.Брюховичі, яка перейшла йому після смерті батька [PERSON] Відповідачка [PERSON] є співвласником будинку та земельної ділянки. 10.03.1998 року був укладений договір міни між [PERSON] (покійним дідом [PERSON]Є.), [PERSON] (бабцею [PERSON]Є.), [PERSON] (покійним батьком [PERSON]Є.) і [PERSON] за яким, перші володіючи в рівних частинах трьохкімнатною квартирою №28 на вул.Патона 6 у м. Львів обміняли її на незакінчений будівництвом спарений двохквартирний житловий будинок №6 на вул. Пролісковій в смт.Брюховичі і розташований на земельній ділянці площею 0,06 га. (свідоцтво про право власності від 19.04.1999 року). Отже, будинок та земельна ділянка перейшли у спільну власність усіх співвласників. Після смерті 13.12.2008 року [PERSON] спадкоємцями за законом частки його майна стали він - [PERSON] та дружина покійного [PERSON] На час смерті батька він був неповнолітнім, відтак вважався таким, що прийняв спадщину. Водночас, після досягнення повноліття у нього виникла потреба у введенні в експлуатацію іншої 1/2 частини будинку, яку добудував батько разом із своїми батьками, однак зареєструвати право власності не встиг. Було зясовано, що земельна ділянка відведена для обслуговування зазначеного будинку на даний час належить виключно його бабусі - [PERSON], яка успадкувала її після смерті свого чоловіка, [PERSON] 25.11.2000 року рішенням виконавчого комітету Брюховицької селищної ради затверджено уточнення площі земельної ділянки з 0,06га на 0,0951га, яка надана у власність гр.[PERSON] для будівництва житлового будинку і господарських будівель на вул. Пролісковій, 6 в смт. Брюховичі. На підставі цього рішення видано державний акт на право приватної власності на землю [PERSON] Таке рішення виконком мав право винести за згодою всіх співвласників, оскільки земельна ділянка не могла належати [PERSON] одноособово. Його покійний батько не надавав такої згоди. Вважає, що приймаючи оскаржуване рішення Брюховицька селищна рада порушила вимоги ст.42 ЗК України в редакції станом на 06.04.1999 року, згідно якої громадяни, яким жилий будинок, господарські будівлі та споруди і земельна ділянка належать на праві спільної сумісної власності, використовують і розпоряджаються земельною ділянкою спільно. Наступні зміни в розмірі часток у спільній власності на жилий будинок і господарські будівлі, що сталися у звязку з [будовою, надбудовою або перебудовою, не тягнуть за собою змін установленого порядку використання та розпорядження земельною ділянкою. Якщо згоди на використання та розпорядження спільною земельною ділянкою не досягнуто, спір вирішується судом. Вважає, що безпідставно винесене рішення щодо уточнення меж земельної ділянки за одним зі співвласників зумовило ситуацію, за якої часка земельної ділянки не могла бути успадкована позивачем, тому право власності на неї має бути визнане судом. Діями відповідачів порушено право позивача у сфері земельних відносин, що в свою чергу унеможливлює реалізувати дії по реєстрації права власності на будинок. В ході судового розгляду справи позивач подав уточнення позовних вимог, просить суд визнати незаконним рішення Брюховицької селищної ради від 25.11.1999 року №339 «Про затвердження уточненої площі земельної ділянки наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель» гр.[PERSON] на вул. Пролісковій, 6 смт.Брюховичі; - скасувати Державний акт серія ЛВ [NUMBER] від 13.03.2000р. на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0951га за адресою вул.Проліскова, 6 смт. Брюховичі, виданий гр. [PERSON]; - скасувати свідоцтво про право на спадщину № 56396798 від 07.08.2014р., видане на земельну ділянку площею 0,0951га за адресою вул. Проліскова,6 смт.Брюховичі; - визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 1/6 земельної ділянки площею 0,06 га на вул.Пролісковій в смт.Брюховичі. В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримала повністю, покликається на обставини, вказані в позовній заяві та уточненнях до неї. Просить позов задовольнити. Представник Брюховицької селищної ради в судовому засіданні проти позову заперечив, вважає, що підстав для визнання незаконним рішення виконавчого комітету Брюховицької селищної ради від 25.11.1999 року №339, скасування оспорюваного Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку немає. Відповідачка [PERSON] та її представник в судовому засіданні проти позову заперечили з мотивів, викладених у письмовому запереченні на позов. Зазначили, що за життя [PERSON] жодних спорів про право власності на спірну земельну ділянку не було. [PERSON] не оспорював Державний акт від 13.03.2000р. на право приватної власності батька [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0951га за адресою вул.Проліскова, 6 смт. Брюховичі. Вважають вимоги позивача безпідставними. Ухвалою суду до участі у справі в якості третьої особи залучена [PERSON], яка в судовому засіданні позовні вимоги сина [PERSON] підтримала повністю, просила його позов задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких мотивів. Відповідно до ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. За загальними положеннями ЦПК України обовязок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. За ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено склад спадщини до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Встановлено, що [PERSON] був співвласником 1/2 частини житлового будинку та приналежних до нього господарських будівель на вул.Пролісковій,6 в смт.Брюховичі, що стверджується Свідоцтвом про право власності від 13.04.1999р. Його частка становить 1/3 від 1/2 частини цього будинку та господарських будівель. Також [PERSON] був власником земельної ділянки площею 0,0487га на вул.Бірківській,30 в смт.Брюховичі, що стверджується копією Державного акта на право приватної власності на землю від 21.09.2001р. [PERSON] належали і грошові вклади в установах банку. [PERSON] помер 13.12.2008р., що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 15.12.2008р. Спадкоємцями за законом після його смерті були [PERSON] дружина, [PERSON] син, [PERSON] і [PERSON] батьки. [PERSON] і [PERSON] подали до нотаріуса 26.02.2009р. заяву про відмову від належної їм частки в спадковому майні в користь [PERSON] і [PERSON] [PERSON] і [PERSON] у встановленому законом порядку оформили свої права на спадкове майно [PERSON], отримавши свідоцтва про право на спадщину за законом на вказані вище частину будинку і господарських будівель, земельну ділянку і грошові вклади. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] помер 08.03.2013р., що підтверджується свідоцтвом про його смерть від 09.03.2013р. (а.с.17). До складу спадщини [PERSON] входила 1/3 від 1/2 частини будинку та господарських будівель на вул.Пролісковій,6 в смт.Брюховичі, що стверджується Свідоцтвом про право власності від 13.04.1999р. Також до складу спадщини входить земельна ділянка площею 0,0951га на вул.Пролісковій,6 в смт.Брюховичі, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серія ЛВ №7311192416 від 13.03.2000р., виданим Брюховицькою селищною радою [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Брюховицької селищної ради від 25.11.1999р. №339(а.с.11,13). Згідно рішення виконавчого комітету Брюховицької селищної ради від 25.11.1999р. №339 «Про затвердження уточненої площі земельної ділянки, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель [PERSON] по вул.Пролісковій,6» за результатами інвентаризації землі було затверджено уточнену площу земельної ділянки, яка надана у приватну власність гр.[PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель по вул.Пролісковій,6 в розмірі 0,095га (а.с.92-95). Видачі Державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] передувало виготовлення технічної документації, копія якої міститься в матеріалах справи. Встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] за договором від 10.03.1998р. поміняли належну їм квартиру на не закінчений будівництвом спарений двохквартирний житловий будинок №6 на вул.Пролісковій в смт.Брюховичі. Земельна ділянка на вул.Пролісковій,6 в смт.Брюховичі предметом договору міни не була. Право власності або право постійного користування земельною ділянкою засвідчується відповідним державним актом ст.23 ЗК України). Після укладення вказаного договору міни [PERSON], [PERSON], [PERSON] державного акту на право власності чи постійного користування земельною ділянкою не оформляли. Таке право власності в 2000р. оформив на себе [PERSON] [PERSON] за життя з 2000р. по час своєї смерті 13.12.2008р., не оспорював права приватної власності батька [PERSON] на земельну ділянку на вул.Пролісковій,6 в смт.Брюховичі, не ставив питання про визнання за ним права власності на цю земельну ділянку. Відтак, підстав для висновку про те, що на час смерті [PERSON] йому належала частка у праві власності на земельну ділянку за адресою вул.Проліскова,6 в смт.Брюховичі немає. Суд вважає, що [PERSON], ставши співвласником частини будинку за адресою вул.Проліскова,6 в смт.Брюховичі в порядку спадкування після смерті батька, безпідставно оспорює рішення та документи, прийняті і видані за життя останнього. Як спадкоємець [PERSON], він в порядку спадкування набув лише права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Даний висновок узгоджується з позицією Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловленою в п.3.1 листа №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», де вказано, що умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. Спадкування Після смерті [PERSON] здійснювалося за заповітом [PERSON] в користь [PERSON], посвідченим державним нотаріусом Третьої Львівської державної нотаріальної контори 26.02.2009р. [PERSON], мати померлого, від свого право на обовязкову частку відмовилася, що підтверджується її заявою 16.04.2013р. [PERSON] у встановленому законом порядку оформила своє право на спадщину, отримавши Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,0951га на вул.Пролісковій,6 в смт.Брюховичі, цільове призначення якої будівництво, обслуговування житлового будинку та господарських будівель, видане 07.08.2014р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] Підстав для скасування Свідоцтва про право [PERSON] на спадщину за заповітом від 07.08.2014р. на земельну ділянку площею 0,0951га в смт.Брюховичі немає. Також відсутні підстави для визнання за позивачем [PERSON] права власності на 1/6 частину земельної ділянки площею 0,06га на вул.Пролісковій, в смт.Брюховичі в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed