overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

[PERSON] до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав заяву згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив задовольнити, справу слухати в його відсутність. В судове засідання відповідач не зявився, але надав заяву згідно якої позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення, просив справу слухати в його відсутність. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що уточнена позовна заява підлягає задоволенню. Сторони по справі проживали спільно без реєстрації шлюбу. Від цивільного шлюбу мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД №499637 від 13.10.2016 року. Неповнолітня дитина мешкає з позивачкою, знаходяться на її повному утриманні, відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, причому обовязком особистим, індивідуальним. Проживання окремо не звільняє від виконання цього обовязку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання повязане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою. Платник аліментів зобовязаний роботи все можливе для того, щоб його заробіток (доходи) були достатніми для власного утримання та утримання дітей, за належний розвиток яких він відповідальний як батько.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

[PERSON] до суду з позовом до [PERSON] розірвання шлюбу, зазначивши, що 09 серпня 1968 року між нею та відповідачем у Балтському районному бюро ЗАГС Одеської області, актовий запис № 108, був зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Сторони сімейних відносин не підтримують та відновлювати їх не мають наміру. По причині не сумісності характеру та розладів сімейних стосунків їхнє сімейне життя не склалось. У зв`язку з чим позивачка вважає, що подальше спільне життя є недоцільним і суперечить її інтересам. У судовому засіданні позивачка просила задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати у розмірі 768,40 грн. Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог в частині розірвання між ним та позивачкою шлюбу не заперечував, а в іншій частині, що стосується стягнення з нього судових витрат понесених позивачкою заперечував. Вислухавши доводи позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, можливість збереження сім`ї втрачена. Зі свідоцтва про шлюб від 09.08.1968 року, вбачається, що шлюб, зареєстрований 09 серпня 1968 року у Балтському районному бюро ЗАГС Одеської області, актовий запис № 108, між [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Крім того, згідно ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позов задовольняється, підлягає стягненню сума понесеного та документально підтвердженого судового збору в сумі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

[PERSON] до суду із вказаним позовом у якому прохала суд стягувати з відповідача [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини від всіх видів його заробітку щомісячно. Свої вимоги мотивувала тим, що відповідач є батьком дитини, працює електромонтером повітряних ліній ПАТ «Українська залізниця» Регіональна філія «Південна залізниця» Виробничий підрозділ «Кременчуцька дистанція електропостачання», але матеріальної допомоги на утримання сина, який є інвалідом не надає. Окрім, заробітної плати позивача та пенсії інваліда інших засобів для утримання позивач не має. Сторони по справі подали до суду письмові заяви з проханням розгляд справи проводити у їх відсутності, позивач позов підтримує і прохає задовольнити, відповідач позов визнає. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі з 13.11.2004 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 10), від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Згідно свідоцтва про народження дитини батьком останнього є [PERSON], а матірю [PERSON] (а.с. 9). Відповідач працює електромонтером повітряних ліній ПАТ «Українська залізниця» Регіональна філія «Південна залізниця» Виробничий підрозділ «Кременчуцька дистанція електропостачання», але матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Вказана обставина визнається обома сторонами, а тому відповідно до вимог ч.1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Спір підлягає вирішенню на підставі ст. ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України. Відповідно ст. ст. 180, 183 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку... Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права та інтереси третіх осіб. Враховуючи викладене, позовні вимоги слід задовольнити. Відповідно до ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 місяць. Крім того, з відповідача відповідно до ч.2 ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

[PERSON] до суду із зазначеним позовом, у якому просить розірвати шлюб з [PERSON] у зв`язку з тим, що шлюбні відносини з відповідачем не склались, через різні погляди на життя шлюбні відносини фактично припинені, з жовтня 2018 року проживають окремо, ніяких стосунків не підтримують. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, яка проживає з позивачем. Таким чином, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивач у судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Позивач подала до суду заяву, у якій просила розгляд справи проводити без її участі. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив. Відзиву, заяв, клопотань від нього не надходило. За відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. [PERSON] та [PERSON] , перебувають у шлюбі з 20 лютого 2014 року. Це підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 20 лютого 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Олександрії реєстраційної служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №51. Сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом ДРАЦС по місту Олександрії 10 жовтня 2014 року, актовий запис 666. Відповідно до наданої позивачем [PERSON] довідки про склад сім`ї, вона з титиною проживає разом зі своїм батьком [PERSON] у належному останньому будинку. Судом встановлено, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони проживають окремо. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи зазначені норми права та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про те, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

[PERSON] до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в обґрунтування позовних вимог вказує, що він є власником земельної ділянки площею 0,0582 гектарів, яка розташована на території м.Житомира по вул.В.Бердичівська,10б на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого Виконкомом Житомирської міської ради народних депутатів на підставі рішення № 128 від 23.02.1995 року. При здійсненні державної реєстрації земельної ділянки було встановлено, що в правовстановлюючих документах помилково вказане його прізвище «Савинський», замість «Савінський», в звязку з чим він не має можливості зареєструвати земельну ділянку. Те, що його прізвище «Савінський» підтверджується паспортом громадянина України серії ВМ 393984, виданого 13.09.1997 року Корольовським РВ УМВС України в Житомирській області (а.с. 6-7), профспілковим квитком № 15961670, виданим 01.12.1985 року (а.с.10), довідкою про присвоєння ідентифікаціного номеру (а.с. 8) та свідоцтвом про народження (а.с.9). Просить встановити фак належності йому державного акту на право приватної власності на землю. В судове засідання представник заявник не зявився, надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Заінтересована особа - Виконавчий комітет Житомирської міської ради в судове засідання не зявився, хоча про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою і підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особи, прізвище, ім»я по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім»ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що метою встановлення заявником факту належності правовстановлюючих документів є встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на зібрані у справі докази, суд вважає за можливе встановити факт належності [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

[PERSON] до суду із позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, стверджуючи, що сумісне життя з відповідачем не склалося, в них різні характери і погляди на життя, внаслідок чого перестали розуміти та поважати один одного, що і призвело до розпаду сім'ї. За час проживання у зареєстрованому шлюбі у сторін по справі [INFO] року народився [PERSON] та [INFO] року народилася [PERSON]. Позивач вважає, що подальше сумісне життя та збереження сім'ї неможливі, у зв'язку з чим позов просить задовольнити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримав, наполягав на її задоволенні. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала, погодилась на розірвання шлюбу. Вислухавши доводи позивача, пояснення відповідача та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом достовірно встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], перебувають у шлюбі який зареєстрований 31 липня 1993 року відділом ЗАГСу Котовського виконкому Одеської області, за актовим записом № 226, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим 31 липня 1993 року. У теперішній час, за ствердження позивача шлюбні стосунки з відповідачем з 08.01.2014 року фактично припинені, загальне господарство не ведеться. Подальше сумісне життя і збереження сім'ї не можливе. Від вказаного шлюбу сторони мають двох дітей неповнолітнього [PERSON] [INFO] та малолітню [PERSON] [INFO]. З ствердженням позивача син [PERSON] проживає з ним, а дочка [PERSON] проживає із матір'ю - відповідачем по справі, проте жодних доказів на підтвердження вказаних припущень, як то довідка про склад сім'ї, тощо, позивачем по справі, до суду не надано. Судом також встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, як це передбачено ст. 109 СК України. Суд враховуючи вищеназвані обставини, приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] існує лише формально і підлягає розірванню. На основі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

[PERSON] до управління Державної пенітенціарної служби України в Сумській області, третя особа Північно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі. Рішенням суду від 27 лютого 2018 року було вирішено позов [PERSON] задовольнити повністю. Визнати протиправними та скасувати наказ управління Державної пенітенціарної служби України в Сумській області (м. Суми, вул. Івана Харитоненка, 12, код ЄДРПОУ 08565061) від 26 грудня 2016 року про звільнення [PERSON] (мешканки [INFO], РНОКПП [NUMBER]) з посади фахівця (з питань соціальної роботи із субєктами пробації) Сумського районного відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України в Сумській області на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (у звязку із скорочення штатів) і поновити її на роботі. Стягнути з управління Державної пенітенціарної служби України в Сумській області на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26 грудня 2016 року по день ухвалення рішення суду, тобто по 27 лютого 2018 року. Стягнути з управління Державної пенітенціарної служби України в Сумській області 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок судового збору в дохід держави. Рішення суду підлягає негайному виконанню в частині вимог про поновлення на роботі [PERSON]. Встановлено, що при ухваленні даного рішення суду не було зазначено точної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 26 грудня 2016 року по день ухвалення рішення суду, тобто по 27 лютого 2018 року. У відповідності з ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо суд вирішивши питання про право, не зазначив точної суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати. Враховуючи викладене, необхідно вказати у резолютивній частині рішення: середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26 грудня 2016 року по день ухвалення рішення суду, тобто по 27 лютого 2018 року, у розмірі 24268 (двадцять чотири тисячі двісті шістдесят вісім) гривень 48 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

[PERSON] (дошлюбне Муравльова) О.Г. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16.10.2010 року виконавчим комітетом Старонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис від 16.10.2010 року №16, мотивуючи тим, що шлюбні відносини з відповідачем припинено, у звязку з різними характерами та різними поглядами на життя та шлюбні обовязки. Основною причиною припинення сімейних відносин є втрата взаєморозуміння з питань сімейного життя, почуття любові й поваги один до одного, єдність цілей та мети створення та існування спільної сімї. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач повторно у судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст.77 ЦПК України, що підтверджено документально, про причини неявки не повідомив, заперечень на позов не надавав, тому відповідно до ст. 224 ч.1 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за відсутності заперечень до того позивача. Перевіривши матеріали справи, вислухавши позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 16.10.2010 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб від 16.10.2010 року серії 1-ЖД №129323, виданим виконавчим комітетом Старонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис №16. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження від 10.02.2011 року серії 1-ЖД №253106. Сторони не проживають разом з 2013 року та спільне господарство не ведуть з підстав несумісності характерів, наявності різних поглядів на сімейне життя, втрати почуття любові та поваги один до одного, збереження шлюбу є неможливим. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки \~наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

[PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 12.09.2004 р. вони з відповідачем зареєстрували шлюб, від якого мають дитину [PERSON], [INFO] З часу реєстрації шлюбу і по січень 2016 р. вони з відповідачем проживали разом. Однак останнім часом сімейне життя погіршилося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вважає, що примирення між ними неможливе, а збереження шлюбу суперечить її інтересам. Просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але згідно поданої заяви позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити, розірвати шлюб між нею та відповідачем. Просить справу розглядати у її відсутність, судові витрати залишити за нею. (а.с.21) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але згідно поданої заяви, позов визнає, не заперечує щодо розірвання шлюбу. Просив розглянути справу без його участі. (а.с. 22) Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ст. 158 ч.2 ЦПК України, враховуючи що сторони скористались своїми процесуальними правами. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оглянувши позовну заяву, заяви сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12.09.2004 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Жмеринського міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 197 (а.с. 8) Сторони є батьками дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 9) Сторони з січня 2016 року не підтримують шлюбних стосунків, проживають окремо, не ведуть спільного господарства, втратили почуття любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, та це суперечило б інтересам сторін, які не бажають продовжувати подружні стосунки один з одним. Встановленим фактам відповідають правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved