Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

[PERSON] (далі Позивачка) звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] та [PERSON] (далі - Відповідачі) такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зазначивши, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 14 травня 1992 року належить домоволодіння, розташоване за адресою: с. Великоцьк, вул. 40 років Перемоги, буд.№4, Міловського району Луганської області. У зазначеному будинку з її згоди були зареєстровані відповідачі, які фактично там не проживають з 2012 року, участі в утриманні будинку та сплаті комунальних послуг не приймають. Окрім того, реєстрація Відповідачів за вказаною адресою є перепоною у здійсненні права власності на зазначений будинок. У звязку з цим Позивачка просить визнати Відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Ухвалою Міловського районного суду від 21 вересня 2018 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. До суду не надійшло будь-яких клопотань, а тому суд додержуючись вимог ст. 279 ЦПК України ухвалює рішення за наявними у справі матеріалами. Відповідачі у судове засідання 18.10.2018 року не зявилися, однак викликалися у судове засідання через розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України, тому, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України, вони вважаються повідомленими про дату, час і місце розгляду справи. Розглянувши матеріали справи, дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Позивачка по справі, згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 14 травня 1992 року є власницею будинку, розташованого за адресою: с. Великоцьк, вул. 40 років Перемоги, 4(а.с.9). Порядок реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання громадян визначений Постановою КМУ від 02 березня 2016 року №207 «Про затвердження\~Правил реєстрації\~місця проживання\~та Порядку\~передачі органами\~реєстрації інформації\~до Єдиного\~державного демографічного\~реєстру».\~Згідно підпункту\~4\~пункту 18\~цієї Постанови,\~реєстрація місця\~проживання особи\~здійснюється за\~згодою власника/співвласників\~житла,\~а зняття\~особи з\~реєстрації місця\~проживання,\~згідно п.п.26\~Постанови,\~здійснюється на\~підставі: рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Тобто на законодавчому рівні Позивач має право зареєструвати у своєму житлі будь-яку особу, але позбавлений можливості самостійно зняти її з реєстрації за власною ініціативою. Відповідно до ст. 71 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Згідно довідки Великоцької сільської ради від 06.07.2018 року № 560 [PERSON], [INFO] за адресою:с. Великоцьк, вул. 40 років Перемоги, 4 не мешкає з 2012 року. (а.с. 6). Згідно довідки Великоцької сільської ради від 06.07.2018 року № 561АндреєвВолодимир Михайлович, [INFO] за адресою: с. Великоцьк, вул. 40 років Перемоги, 4 не мешкає з 2013 року. (а.с. 7). Обовязок доказування своїх вимог і заперечень, відповідно до ст. 81 ЦПК України, покладаються на сторони. Оскільки твердження Позивачки про те, що Відповідачі не проживають у зазначеному будинку з 2012 року, ніким не оспорюється, у суду немає підстав вважати цю обставину недоведеною. Більше того, факт не проживання Відповідачів за місцем їх реєстрації понад 6 місяців підтверджується документально. Окрім того, відповідно до ст. 383 ЦК України, яка за своїм правовим змістом кореспондується з положеннями ст. 71 ЖК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва, а відповідно до ст. 318 ЦК України, власник володіє,\~користується,\~розпоряджається своїм\~майном на\~власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Як вбачається з матеріалів справи, Відповідачі не перебувають з Позивачкою у родинних відносинах і не є членами її сімї, а лише зареєстровані у будинку, тому правила ст.71 ЖК України щодо збереження права на житлове приміщення у звязку з тимчасовою їх відсутністю строком більше 6 місяців, на них не поширюється. Відповідачами не доведено перед судом існування правових підстав для користування житловим будинком на теперішній час. На підставі статей 16, 386, 391 ЦК України, Позивачка вправі усунути порушення свого права власності, яке не повязане із позбавленням володіння житловим будинком, шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Зазначена правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 1316/4731/12. Визнання Відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням не суперечить законодавству та моральним засадам суспільства, і необхідне Позивачці для захисту свого права власності на житлове приміщення і усунення перешкод у користуванні ним, тому суд вважає з можливе позовні вимоги задовольнити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved