Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому вказує, що він народився [INFO] року в м. Кам'янка-Дніпровська Запорізької області. Його батьками є [PERSON] та [PERSON] [INFO] року у його батьків народився ще один син - [PERSON]. Сімейне життя у батьків не склалося та 25.03.1993 року їх шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу спочатку мати залишила собі прізвище «[PERSON]», а потім 30.07.2002 року перемінила своє прізвище на дівоче - «[PERSON]». В 1991 році його батько вирішив самостійно побудувати житловий будинок та для цього батьку було передано земельну ділянку по [ADDRESS]. У вересні 1999 року батько отримав державний акт на право приватної власності на землю І-ЗП № 036820, згідно якого йому передано у приватну власність земельну ділянку розміром 0,18 га для особистого підсобного господарства, яка розташована на [ADDRESS]. Будівництво будинку тривало майже 10 років. В 2002 році будівництво житлового будинку було завершено. 18.06.2002 р. він батько здав будинок в експлуатацію, що підтверджується актом приймання індивідуального домоволодіння, затвердженим рішенням виконавчого комітету Кам'янсько-Дніпровської міської ради від 18.06.2002 р. за № 156. В той же день, а саме 18.06.2002 року виконавчий комітет Кам'янсько-Дніпровської міської ради Запорізької області виніс рішення № 156 «Про оформлення права приватної власності на житловий будинок у [ADDRESS]». Вищеназваним рішенням було вирішено оформити право приватної власності на будинок у [ADDRESS] за громадянином [PERSON]. Окрім того, цим же рішенням було вирішено, що Запорізьке бюро технічної інвентаризації повинно провести реєстрацію житлового будинку і видати свідоцтво на право власності. Але [PERSON] за життя так і не отримав свідоцтво про право власності на житловий будинок. [INFO] року [PERSON] помер. 18.06.2013 року рішенням виконавчого комітету Кам'янсько-Дніпровської міської ради №64 «Про встановлення поштової адреси» було встановлено поштову адресу об'єкту нерухомості - житловому будинку: [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки розміром 0,18 га для особистого підсобного господарства та житлового будинку [ADDRESS]. На час смерті [PERSON] мешкав за адресою: Україна, [ADDRESS]. Спадкоємцем по закону першої черги є [PERSON], та [PERSON] Інших спадкоємці відсутні. В установлений законодавством термін [PERSON] звернувся із відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] до державного нотаріуса Енергодарського міського округу Запорізької області Жебелюк В.А. Цим же нотаріусом було відкрито спадкову справу за № 9/2009 рік. [PERSON] написав відмову від спадщини після смерті [PERSON] Але, як виявилося, позивач стати власником всього спадкового майна не має змоги, оскільки, позивач записаний в паспорті як [PERSON], а його батько був [PERSON], інформації в органах БТІ про реєстрацію житлового будинку за померлим [PERSON] також не має, так як за життя батько так і не зареєстрував своє право власності на нерухоме майно. Окрім цього, в державному акті було допущено помилку в написанні прізвища батька, а саме - було зазначено прізвище батька «[PERSON]», а не «[PERSON]». За життя батько так і недооформив на неї право власності, оскільки на час виділення земельної ділянки та видачі державного акту на право приватної власності на землю ще не було зазначено нумерацію будинків по [ADDRESS]. А після того, як він побудував будинок та йому було присвоєно [ADDRESS], в державний акт вищеназвані зміни внесено не було. Позивач просить встановити факт родинних відносин, а саме того, що [PERSON], [INFO], уродженець м. Кам'янка-Дніпровська Запорізької області, є сином [PERSON], який помер [INFO] року. Встановити факт належності правовстановлюючого документу - державного акту на право приватної власності на землю серія І-ЗП № 036820, виданого 30 вересня 1999 року Кам'янсько-Дніпровською радою народних депутатів та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3484, [PERSON], який помер [INFO] року. Встановити факт належності [PERSON] на праві приватної власності земельної ділянки розміром 0,18 га для особистого підсобного господарства, яка розташована на території [ADDRESS]. Визнати право приватної власності [PERSON] (ІДН: [NUMBER]) на земельну ділянку розміром 0,18 га для особистого підсобного господарства, яка розташована на території [ADDRESS] та житловий будинок [ADDRESS] у порядку спадкування після батька [PERSON], який помер [INFO] року. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] до суду з'явилася, надала пояснення аналогічні змісту позовної заяві, просить задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає в повному обсязі. Треті особи: державний нотаріус Енергодарського міського нотаріального округу Жебелюк В.А., представники ТОВ Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації та Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області до суду не з'явились, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. [PERSON] народився [INFO] р., що підтверджується свідоцтвом про народження. Його брат [PERSON] народився [INFO] р., як свідчить свідоцтво про його народження. З вказаних свідоцтв вбачається, що батьками їх є [PERSON] та [PERSON] 25.03.1993 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. [PERSON] помер [INFO] р., що підтверджується свідоцтвом про смерть. [PERSON] звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті батька у встановлений законодавством термін. Факт належності правовстановлюючого документу - державного акту на право приватної власності на землю серія І-ЗП № 036820, виданого 30.09.1999 року Кам'янсько-Дніпровською радою народних депутатів та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3484, [PERSON], який помер [INFO] року підтверджується довідкою №88-359 від 03.06.2003 р., копією свідоцтва про розірвання шлюбу, копією акту прийому індивідуального домоволодіння, копією рішення виконавчого комітету Кам'янсько-Дніпровської районної ради № 156 від 18.06.2002 р. Згідно до рішення виконавчого комітету Кам'янсько-Дніпрповської міської ради Запорізької області №156 від 18.06.2002 року «Про оформлення права приватної власності на житловий будинок у м. [ADDRESS]» будівництво житлового будинку закінчено та прийнято комісією до експлуатації та вирішено оформити право власності на будинок у м. [ADDRESS] за [PERSON]. Як вказується у п. 1 Інформаційного листу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 27.09.2012 р. № 10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування», відповідно до статті 2 Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності аконом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За приписами ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частин 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За приписами ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, не можлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов'язковим, коли об'єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації. Згідно до п. 3.1. інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. 21.03.2014 року державним нотаріусом Енергодарської міської нотаріальної контори було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину на житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою [ADDRESS], який належав померлому [INFO] року [PERSON] [INFO], у зв'язку з відсутністю правовстановлювального документа. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З таким позовом має можливість звернутись до суду за захистом своїх прав і номінальний власник, оскільки дієздатність та правоздатність власника в даному випадку припинена у зв'язку з його смертю. Однак, у даному випадку законодавство не виключає можливість встановлення такого юридичного факту, як приналежність житлового будинку та земельної ділянки померлому на праві приватної власності. Відповідно до п. 5 ст. 19 закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Оцінивши надані позивачем докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.ст. 328, 1216-1218, 1221, 1226, 1241, 1266-1270, 1278 ЦК України,

Outcome: approved