Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом від імені та в інтересах [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що [PERSON] є власником 3/4 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . У вказаній частині будинку зареєстрована відповідач [PERSON] , яка не є членом сім`ї позивача, а була зареєстрована на підставі договору дарування, який визнаний недійсним. Відповідач у зазначеній частині спірного житлового будинку не проживає. Позивач зазначає, що перебування відповідача на реєстраційному обліку перешкоджає у реалізації [PERSON] прав власності як нового власника, також остання змушена нести додаткові витрати на комунальні послуги за особу, яка не має права користування її житлом, тому позивач звернувся до суду з даним позовом та просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування 3/4 частинами житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала повноваження адвокату Тихоші С.М., який в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена у встановленому законом порядку, шляхом направлення повістки за місцем реєстрації відповідача, яка повернулася за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч.1, 3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 07.02.2006 року, посвідченого нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Скульським А.А., [PERSON] є власником 3/4 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] . Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 23.03.2018 року встановлено, що 11.02.2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування частки житлового будинку [ADDRESS] , який посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Комаренко Аллою Михайлівною та зареєстрований в реєстрі за №126. Зазначений договір визнано недійсним. Рішення набуло чинності. Постановою Апеляційного суду Херсонської області від 17.07.2018 року рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 23.03.2018 року залишено без змін. Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Херсонській області [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом встановлено, що відповідач не є членом сім`ї позивача [PERSON] та остання не надавала згоди на користуватися належною її на праві власності частиною житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами. Відповідач була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, який згідно вищезазначеного рішення суду визнаний недійсним. Таким чином, з моменту набуття рішенням суду чинності право власності [PERSON] припинилося, відповідно, припинилося її право користування та виникло у [PERSON] , яка в свою чергу не надавала згоди на користування жилим приміщенням будинку [PERSON] . Враховуючи зазначене, суд вважає позов [PERSON] , поданим від імені та в інтересах [PERSON] , про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved