Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Ужгородський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Закарпатській області, про виключення запису про особу, як батька з актового запису про народження дитини. У позовній заяві позивач посилається на те, що він разом з відповідачем [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.09.1999 року. За час перебування у шлюбі в них народилася спільна дитина [PERSON], [INFO], який проживає з ним, перебуває на його утриманні та вихованні. Зазначає, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.10.2014 року (справа № 308/10345/14-ц) вказаний шлюб з відповідачем був розірваний. Шлюбні відносини між ними припинилися фактично з грудня 2013 року, спільно не проживають, відповідач переїхала проживати до іншого місця проживання, що також стверджується рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.11.2014 року (справа № 308/9210/14-ц). Однією з причин розірвання шлюбу стала неналежна поведінка відповідача як дружини, її поведінка та стосунки. Позивач вказує, що незважаючи на вищевикладене на сьогоднішній день йому стало відомо про народження відповідачем дитини після офіційного розірвання шлюбу, однак до спливу десяти місяців, у звязку з чим, як слідує з свідоцтва про народження від 21.11.2017 року серії І-ФМ № 406229, виданого Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Закарпатській області, народилася дитина [PERSON], [INFO], батьком якої зазначено його [PERSON] Зауважує, що вказаний запис був зроблений на підставі ч. 2 ст. 122 СК України, однак у звязку з припиненням будь-яких фактичних шлюбних відносин з 2013 року, відсутнє кровне споріднення між особою, яка записана батьком, з дитиною [PERSON], [INFO]. З огляду на викладене та на підставі ст. ст. 122, 136 СК України позивач просить суд виключити відомості про його [PERSON], [INFO], батьківство з актового запису № 935 від 12.08.2015 року, здійсненого Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Закарпатській області про народження [PERSON]. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.05.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. У підготовче засідання позивач [PERSON] не зявився, при цьому 17.10.2018 року через канцелярію суду подав заяву, згідно з якою позов підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, а справу розглянути без його участі. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не зявилася, однак 17.10.2018 року через канцелярію суду подала заяву, відповідно до якої позов визнає у повному обсязі та підтверджує, що позивач не є батьком її дитини [PERSON], [INFO]. Наслідки позовної заяви їй зрозумілі, просить ухвалити рішення за її відсутності та задовольнити позов. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Ужгородського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Закарпатській області у підготовче засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомлено. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 30.09.1999 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно з рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.10.2014 року (справа № 308/10345/14-ц) між ними було розірвано. Із змісту рішення суду від 06.10.2014 року слідує, що спільне подружнє життя між сторонами не склалося і вони понад сім місяців спільно не проживали, спільного господарства не вели та фактичні шлюбні відносини між ними припинені. Цим же рішенням постановлено неповнолітню дитину сторін [PERSON], [INFO], залишити проживати разом з батьком [PERSON]. Відповідно до рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.11.2014 року (справа № 308/9210/14-ц) [PERSON] визнано такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 10 в будинку № 1 по вул. Нахімова в м. Ужгороді Закарпатської області. З даного рішення вбачається, що [PERSON] не проживала у вказаній квартирі, власником якої є [PERSON], з грудня 2013 року. Згідно з даними свідоцтва про народження серії І-ФМ № 406229, виданого повторно 21.11.2017 року Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, за актовим записом № 935 від 12.08.2015 року, складеним Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, та повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 12.04.2018 року за № 00019941403, [PERSON], уродженець [INFO], України, народився 25.07.2015 року, його батьком значиться [PERSON], [INFO], а мати [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1\~ст. 122 СК України\~дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоровя про народження дружиною дитини. Згідно з ч. 1 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до\~статей 122,\~124,\~126\~і\~127\~цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Як розяснено у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК України оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК України), - шляхом предявлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК України), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] позов визнала і це не суперечить іншим обставинам справи, а також не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов слід задовольнити і виключити з актового запису про народження дитини [PERSON], [INFO], відомості про батьківство відповідача [PERSON] Відповідно до ч. 1\~ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, з державного бюджету позивачу необхідно повернути 352,40 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved