Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку, що розташована за адресою [ADDRESS], загальною площею 0.0460 га., цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Пояснив, що ухвалою Рівненського міського суду за [PERSON] було визнано право власності на 1\\2 житлового будинку [ADDRESS] у м. Рівне та на підставі даної ухвали була проведена реєстрація права власності на даний будинок. 19.01.2011 року був укладений договір дарування між [PERSON] та [PERSON], відповідно до якого [PERSON] отримав у власність 1\\2 житлового будинку [ADDRESS] у м. Рівне та на підставі даного договору була проведена реєстрація права власності на даний будинок. Земельна ділянка площею 0.0460 га., на якій розташований житловий будинок, належить [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 266708, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Таким чином, [PERSON] має право на перехід до нього права власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,046 га., що розташована за адресою: [ADDRESS]. На основі викладеного просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Подала суду клопотання про розгляд справи у її відсутності та зазначила, що позовні вимоги визнає повністю. Заслухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі, з наступних підстав. Згідно рішення Рівненського міського суду від 17.10.2008 року за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності на житловий будинок, що знаходиться на земельній ділянці за адресою [ADDRESS], жилою площею 33,1 кв.м. в рівних долях. Як вбачається з наказу управління містобудування та архітектури від 26.01.2009 року №02 для впорядкування нумерації житлового будинку, що побудований на земельній ділянці на [ADDRESS] і належить [PERSON] та [PERSON] присвоєно поштову адресу [ADDRESS]-а. Згідно договору від 19.01.2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] за реєстровим № 163, відповідно до якого [PERSON] отримав у власність 1\\2 житлового будинку [ADDRESS] у м. Рівне. Згідно ухвали Рівненського міського суду від 21.02.2011 року за [PERSON] визнано право власності на 1/2 житлового будинку [ADDRESS] у м. Рівне. Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 17668226 від 12.02.2014 року за [PERSON] зареєстрована спільна часткова власність на 1\\2 житлового будинку за адресою [ADDRESS], загальною площею 0.0460 га.. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 31642290 від 13.12.2011 року [PERSON] зареєстрована приватна власність на 1\\2 житлового будинку за адресою [ADDRESS]. Відповідно до акта про право власності на земельну ділянку серії ЯК № 266708, земельна ділянка площею 0.0460 га., на якій розташований житловий будинок, належить [PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Статтею 381 ЦК України передбачено, що садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 120 Земельного Кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно із ст. 131 Земельного Кодексу України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин, підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] наявні. На підставі ст.ст. 316, 317, 319,321, 392 ЦК України,

Outcome: approved