Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою, в якій просить встановити наступний порядок участі його, як батька, у вихованні дитини: сина [PERSON], [INFO] з врахуванням графіку його роботи: побачення кожного тижня в суботу з 15.00 год. до 19.00 год.; побачення кожного тижня в неділю з 11.00 год. до 16.00 год.; побачення з дитиною встановити за межами території проживання відповідачки, але в межах [ADDRESS] в місцях загального відпочинку жителів [ADDRESS]; зобов?язати відповідачку по справі [PERSON] не чинити перешкод у спілкуванні і побаченнях з сином; стягнути з відповідачки в його користь судовий збір в сумі 243,60 грн. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просить суд його задоволити. Відповідач та її представник [PERSON], яка діє на підставі нотаріально засвідченої довіреності від 18.05.2015 року, копію якої долучено до матеріалів справи (а.с. 70), в судовому засіданні позов заперечили, просять суд відмовити в його задоволенні. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Бродівської районної державної адміністрації Львівської області Надорожняк О.П. в судовому засіданні позов підтримала, просить суд встановити спосіб участі батька [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] згідно з рішенням комісії з питань захисту прав дитини Бродівської районної державної адміністрації Львівської області № 7 від 8 травня 2015 року. Взявши до уваги пояснення учасників судового засідання, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши представлені суду документи, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного. Статтею 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 27 цього ж Кодексу визначено обов»язок осіб, які беруть участь у справі позовного провадження, подати усі наявні у них докази до початку розгляду справи по суті. В судовому засіданні встановлено з пояснень сторін, які ніким з учасників судового засідання не заперечуються та засвідчується наявними у справі копіями документів, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб 03.08.2013 року (а.с. 6). У них [INFO] народився син [PERSON] (а.с. 10). Позивач та відповідач проживають окремо. Кожен з них проживає в будинку із своїми батьками: позивач у [ADDRESS], а відповідач у [ADDRESS]. Син [PERSON] проживає з матір'ю. Згідно рішення Бродівського районного суду Львівської області батько є платником аліментів на користь матері на утримання сина в розмірі 2/5 частки його заробітку (доходу). Позивач стверджує, що він декілька разів намагався зустрітись зі своїм сином, але відповідач [PERSON] чинить постійно перешкоди, тому в нього склалося враження, що його дружина не хоче щоб він приймав активну участь у побаченні і спілкуванні з сином. З цього приводу він звертався в службу у справах дітей Бродівської районної державної адміністрації щодо визначення способу участі його, як батька у вихованні і спілкуванні з дитиною і такий порядок був визначено на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини Бродівської РДА від 24 липня 2014 року за № 31. Однак, відповідачка на дане рішення взагалі не реагує і всіляко всупереч даного рішення створює умови, якими не дозволяє йому приймати активну участь у вихованні їх сина. Проте, в судовому засіданні таке твердження позивача не знайшло свого підтвердження. Адже суду не представлено жодного доказу того, що відповідач чинить перешкоди позивачу у побаченні з сином, а в судовому засіданні позивач зазначив, що останній період він кожного тижня має побачення з сином згідно рішення органу опіки і піклування від 24.07.2014 року. Окрім того встановлено, що навесні 2015 року в той час, коли відповідач поїхала на сесію в інший населений пункт і в той же час її батька госпіталізували, то [PERSON] за проханням дружини декілька днів доглядав за сином в будинку, де проживають його син та дружина. Частиною 1 статті 159 Сімейного кодексу України визначено: якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Тому, на думку суду, вимога позивача про зобов?язання відповідача не чинити перешкод у спілкуванні і побаченнях з сином не може бути задоволеною, так як не здобуто доказів, що відповідачем такі перешкоди чиняться. Щодо вимог позивача про його участь у вихованні сина, то, на думку суду, він має право спілкуватися з сином і брати участь у його вихованні. Адже, у відповідності до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Частиною 3 статті 157 Сімейного кодексу України визначено, що той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо , спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Із змісту ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» вбачається, що батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 15 цього ж закону передбачено право дитини, яка проживає окремо від одного з батьків на підтримання з ним регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визначено, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Суд не бере до уваги твердження представника відповідача про те, що дитина [PERSON] має тяжку хворобу, так як суду не представлено жодного доказу на підтвердження цього. Свідок [PERSON], який є лікарем психоневрологом, суду пояснив, що спостерігає за дитиною [PERSON] з часу його народження. Стверджує, що дитина перебуває на обліку в дитячого невролога в педіатричному відділенні поліклініки Бродівської центральної районної лікарні з діагнозом Афективно-респіраторні пароксизми, періодично проходить обстеження в обласних спеціалістів. Він просить суд врахувати помилковою інформацію, викладену у довідці № 46 від 25.05.2015 року щодо того, що на обліку [PERSON] не перебуває, так як він особисто готував цю довідку і помилково закреслив слово «перебуває» (а.с. 76). Також свідок зазначив, що дитина постійно приймає ліки за призначеннями лікарів, стреси можуть негативно вплинути на стан здоров'я дитини. Суд не бере до уваги представлені відповідачем копії медичних документів (а.с. 44-58), так як викладене у них не містить жодної інформації, загальнодоступної для учасників судового засідання. Судом не беруться до уваги голослівні пояснення представника відповідача з приводу того, що позивач має проблеми із здоров'ям і житло, у якому він проживає, він винаймає. Адже, такі висловлювання не впливають на суть спору і не підтверджені жодним доказом та заперечуються позивачем, котрий просить суд врахувати, що є здоровим і постійно проживає та зареєстрований в будинку, що належить його матері. Отже, судом не здобуто жодного доказу того, що спілкування батька з сином та участь батька у його вихованні може суперечити інтересам дитини чи перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Частиною 2 статті 159 Сімейного кодексу України визначено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, коли це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Враховуючи річний вік дитини, особливості його стану здоров'я, зумовлені необхідністю постійного приймання лікарських препаратів за призначенням лікаря та практичні навики у цьому відповідача, на думку суду, в інтересах дитини буде доцільно проводити побачення сина з батьком в присутності матері. При цьому суд вважає безпідставним та таким, що буде шкодити інтересам дитини категоричне твердження відповідача про те, що її ніхто не змусить зайти в будинок, де проживає позивач, через те що її колись звідти вигнали. За дорученням суду, зумовленим тим, що з часу винесення рішення комісією з питань захисту прав дитини Бродівської РДА від 24.07.2014 року минуло близько десяти місяців, представник Служби у справах дітей Надорожняк О.П. представила суду рішення комісії з питань захисту прав дитини Бродівської районної державної адміністрації Львівської області від 08.05.2015 року № 7 «Про визначення способу участі батька [PERSON] у вихованні дитини [PERSON]», згідно з яким визначено наступний порядок побачень батька з дитиною: 2 дні в тиждень (вихідний і робочий) по 3 години, у присутності матері [PERSON], як за місцем проживання обох батьків, так і за межами дому (а.с. 77). Отже, суд вважає за можливе встановити такий спосіб участі батька у вихованні дитини, як визначено у згаданому вище рішенні. Враховуючи, що дитина проживає з відповідачем, котра перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а отже, не працює і відповідно не має доходу (заробітку) від своєї праці, а позивач має постійну роботу і відповідно постійний дохід, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у його вимозі про стягнення з відповідача в його користь 243,60 грн. у відшкодування понесених витрат по сплаті судового збору.

Outcome: dismissed