Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що він є власником житлового будинку № 85 по вул. Красна в м. Лисичанську Луганської області. Разом з позивачем у буднику зареєстрований відповідач, його син, [PERSON], [INFO], який без поважних причин не користується своїм правом проживання з 2007 року. Позивач сплачує за комунальні послуги за відповідача, не має можливості розпорядитися його власним майно. Він неодноразово звертався до відповідача з проханням знятися з реєстрації, але він відмовляється, у зв'язку з чим позивач звертаюсь до суду. Відповідач не мешкає в будинку з 2007 року, домовленість про збереження за ними права на користування житловим приміщенням в належному позивачу будинку відсутня. Позивач не перешкоджав відповідачу проживати в належному йому будинку, але відповідач добровільно виїхав з будинку. В звязку з вище наведеним, просив суд визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку № 85 по вулиці Красна в місті Лисичанську Луганської області. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримав. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином до суду надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності. Позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписаної від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З матеріалів справи вбачається, що згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 24.10.1991 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-5645, спадкоємцем майна [PERSON], померлої 22.04.1991 року є [PERSON], спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається з житлового будинку з надвіними будівлями, розташованого на земельній ділянці в м. Лисичанську, по вул. Красна, буд. 85. Згідно з реєстраційним написом на документ про право приватної власності від 17.11.1991 року, будинок 85 по вулиці Красна в місті Лисичанську зареєстровано Лисичанським міжрайонним бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.10.1991 року, записано в реєстраційну книгу за № 1442. Згідно з довідкою № 407 від 23.04.2015 року, виданою Лисичанським комунальним підприємством «Паспортна служба», за адресою: м. Лисичанськ, вул. Красна, буд. 85, зареєстровані та мешкають [PERSON] власник, [PERSON], дружина, [PERSON] син, [PERSON] донька, [PERSON] онук, [PERSON] онука, [PERSON] мати дружини. Згідно з довідкою голови вуличного комітету, [PERSON], за адресою: м. Лисичанськ, вул. Красна, буд. 85 не мешкає з 2007 року. Як встановлено з позовної зая ви, існування реєстрації відповідача у будинку позивача обмежує його права в розпорядженні майном, так як він, змушений сплачувати комунальні послуги за зареєстрованого відповідача, який у комунальних витратах участі не приймає. Судом встановлено, що відповідач не проживає у вказаній квартирі з 2007 року. За таких обставин суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, відповідач [PERSON] дійсно не проживає у будинку за адресою: м. Лисичанськ, вул. Красна, буд. 85 з 2007 року, тобто понад 1 рік, і судом не встановлено поважність причини відсутності відповідача, у звязку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved