Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], в якій з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить: відновити межі належної йому земельної ділянки з боку суміжних землекористувачів, які є відповідачами по справі та усунути перешкоди в користуванні його земельною ділянкою, що чиняться з боку [PERSON] та [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 1985 року є власником житлового будинку в [ADDRESS]. Будинок розташований на земельній ділянці площею 0,20 га. Вказана земельна ділянка рішенням сесії Берегівської сільської ради № 47 від 15 січня 1997 року у розмірі 0,20 га. передана йому у приватну власність для індивідуального будівництва і обслуговування житлового будинку. Однак, на даний час він не взмозі оформити документи на парво власності на земельну ділянку, оскільки впродовж останніх років сусіди - [PERSON], [PERSON] шляхом відгорювання, перемістили межі між земельними ділянками та самовільно зайняли частину належної йому на праві власності земельної ділянки розміром 0,02 га. В добровільному порядку сусіди відмовляються відновити межу, у зв'язку з чим він не взмозі виготовити технічну документацію на земельну ділянку. В судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримав з тих же підстав. Суду пояснив, що його родина у 1985 році придбала у власність житловий будинок в [ADDRESS]. Стверджує, що на той час під будинком у користуванні продавця також знаходилась земельна ділянка розміром 0,20 га., а тому вважає, що саме такий розмір земельної ділянки перейшов в його користування. В подальшому рішенням Берегівської сільської ради № 47 від 15 січня 1997 року вказана земельна ділянка у такому ж розмірі була передана йому у власність. Крім цього, позивач також пояснив, що на даний час він проживає у Сарненському районі Рівненської області, а господарство у с. Береги має намір продати. Впродовж усього часу проживання в с. Береги Млинівського району будь-яких спорів з приводу межі між його земельною ділянкою та земельною ділянкою сім'ї Голоб'юків у нього не виникало, проте на сьогодні наполягає на тому, що є власником земельної ділянки розміром 0,20 га., у зв'язку з чим вимагає перемістити межу на 0,02 га. в сторону земельної ділянки, що в користуванні відповідачів. Відповідач [PERSON], а також представник відповідачів Панчина П.Є. в судовому засіданні позов не визнали. [PERSON] суду пояснив, що первісним власником земельної ділянки, якою він та його дружина на даний час користуються є дід його дружини [PERSON]. За життя [PERSON] склав заповіт, згідно якого все своє майно заповів йому - [PERSON], а відтак він, прийнявши спадщину, є законним володільцем майна покійного, в тому числі земельної ділянки, розташованої під житловим будинком в [ADDRESS]. При цьому ні за життя покійного [PERSON] ні після його смерті між ними та [PERSON] будь-яких спорів щодо межі між їхніми земельними ділянками не існувало. Межа, яка є на сьогоднішній день склалася історично і ніхто її не порушував. Стверджує, що самовільного захоплення належної [PERSON] земельної ділянки не здійснював. Представник третьої особи - Берегівської сільської ради Млинівського району Ільчук Ігор Полікарпович проти позову заперечив, посилаючись на те, що в порядку досудового врегулювання спору комісія від сільської ради у земельних спорах розглядала заяву [PERSON], з виходом на місце розташування спірних земельних ділянок, і порушень земельного законодавства не встановила, а тому позов [PERSON] вважає безпідставним. В ході судового розгляду судом, крім пояснень сторін по справі, допитано свідків, досліджено представлені сторонами, а також витребувані судом, письмові докази. Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі дублікату свідоцтва про право власності на нерухоме майно належить житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою [ADDRESS] ( а.с. 4). Крім цього, згідно архівного витягу з рішення № 47 сесії Берегівської сільської ради народних депутатів від 15 січня 1997 року [PERSON] поряд з іншими громадянами згідно додатку 1 до рішення передано у приватну власність для ведення особистого підсобного господарства 0,52 га. в межах населеного пункту ( а.с. 58-59 ). Проте, на вказану земельну ділянку [PERSON] державного акту не одержав. Після цього за заявою [PERSON] рішенням № 54 сесії Берегівської сільської ради народних депутатів від 16 квітня 2007 року у позивача вилучено земельну ділянку, яка була передана йому у приватну власність для особистого підсобного господарства, розміром 0,35 га. ( а.с. 60 ) Після такого вилучення з власності [PERSON] залишилась земельна ділянка розміром 0,17 га. Вказане підтверджується поясненнями представника третьої особи Ільчука І.П.. Наявність в [PERSON] на праві власності земельної ділянки саме такого розміру, підтверджується, крім вказаних рішень Берегівської сільської ради та пояснень Ільчука І.П., також даними земельно-кадастрової книги по с. Береги Млинівського району. Так, згідно даних особового рахунку № [NUMBER], за [PERSON] під будівлями рахується 0,02 га. землі, ріллі - 0,16 га.. Всього, таким чином, з загальної площі присадибної ділянки за [PERSON] рахується 0,18 га. земельної ділянки.(а.с. 51-53) При цьому показаннями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], підтверджується та обставина, що при прийнятті рішень сільською радою щодо виділення громадянам земельних ділянок, в тому числі і позивачу, зазначалися орієнтовні розміри земельних ділянок, а точні їх розміри вказуються вже при виготовленні технічної документації та одержанні державних актів на землю. Похибка в таких розмірах могла становити від 0,005 до 0,02 га. Саме тому у відомостях, які є в погосподарській книзі вказані неточні розміри земельної ділянки, що значиться за [PERSON], а саме загальна її площа за попередні роки вказана - 0,20 га.. Вирішуючи питання щодо розбіжності даних в погосподарській книзі, суд виходить з того, що визначальним і основним документом, який підтверджує наявність земельної ділянки та її розмірів, що рахується за [PERSON] є земельнокадастрова книга, у якій вказано розмір належної [PERSON] земельної ділянки - 0,18 га.. Саме ці дані суд вважає достовірними, оскільки вони узгоджуються з тим розміром земельної ділянки, який фактично залишився після вилучення в [PERSON] 0,35 га. земельної ділянки згідно рішення № 54 Берегівської сільської ради від 16 квітня 2007 року з урахуванням можливої похибки. Також цей розмір узгоджується з актом, складеним комісією Берегівської сільської ради по земельних спорах від 12.12.2014 року, з якого видно, що розміри земельної ділянки [PERSON] складають : 51,8 м. від дороги; 8,64 м - уздовж хліва та 36,07 м. від хліва до річкової кручі; 24,36 м. по ширині уздовж дороги Млинів - Демидівка; по межі гр. [PERSON] довжиною 76,95 м. та шириною вздовж річки Іква 22 м. Загальна площа земельної ділянки за цими розмірами, як видно з показань свідка [PERSON] складає більше 0,18 га. Поряд з цим будь-яких фактичних даних, які б підтверджували наявність на праві власності або користування в [PERSON] земельної ділянки розміром 0,20 га., стороною позивача документально не підтверджено, оскільки будь-яких правовстановлюючих документів на таку земельну ділянку, або ж рішень Берегівської сільської ради про її виділення чи передачу у власність саме в такому розмірі, не представлено. При цьому судом витребовувались всі можливі рішення і додатки до них, які давали можливість припускати, що [PERSON] виділено земельну ділянку в розмірі 0,20 га., зокрема додаток № 2 до рішення № 47, однак судом таких відомостей також не здобуто. За правилом статті 22 Земельного Кодексу України в редакції Закону N 2196-XII ( 2196-12 ) від 13.03.92 року чинного на час передачі [PERSON] у приватну власність земельної ділянки згідно рішення Берегівської сільської ради № 47 від 15.01.1997 року, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Згідно ст. 23 Земельного Кодексу України документами, що посвідчують право на земельну ділянку є державні акти, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Як встановлено судом, [PERSON] державного акту на належну йому земельну ділянку, що знаходиться під будинком, а саме присадибною ділянкою не отримав, однак володів і користувався нею по наявних на той час межах між суміжними землевласниками ( землекористувачами) і спорів щодо розмірів належної йому земельної ділянки чи її меж між сторонами по справі не існувало. З огляду на вище викладене, суд прийшов до висновку, що посилання позивача на приналежність йому на праві приватної власності земельної ділянки розміром 0,20 га. не доведено. У зв'язку з цим, враховуючи, що належність [PERSON] земельної ділянки в [ADDRESS] з більшими розмірами ( 0,20 га. ) ніж є по існуючих межах, не підтвердилось, то його посилання на самовільний захват належної йому земельної ділянки відповідачами є безпідставними. Отже, позивачем не доведено наявність у нього суб'єктивного права на земельну ділянку розміром 0,20 га., яке б підлягало захисту. А тому позовні вимоги [PERSON] щодо відновлення меж та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою до задоволення не підлягають. Згідно ст. 88 ЦПК України понесені відповідачем судові витрати у справі підлягають стягненню з позивача. Документально- підтвердженими є витрати [PERSON] на правову допомогу в розмірі 1000 гривень. (а.с. 27-28) Враховуючи наведене, на підставі ст.ст.22, 23 Земельного Кодексу України в редакції Закону N 2196-XII ( 2196-12 ) від 13.03.92 року,

Outcome: approved