Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації. В обгрунтування позову позивач посилається на те, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.09.2014 року, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 16.09.2014 року державним нотаріусом Надвірнянської районної державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №1-1265, він є власником домоволодіння, що знаходиться по вул.Шевченка, 247, в смт.Битків, Надвірнянського району Івано-Франківської області. Згідно довідки Битківської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, в даному домоволодінні зареєстровані [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. [PERSON] зареєстрований у вказаному домоволодінні за згодою попереднього власника [PERSON] із 25.02.2013 року, однак жодного дня в ньому не проживав. Після набуття права власності на дане домоволодіння він неодноразово звертався до відповідача з проханням знятись із реєстрації, для отримання можливості розпоряджатись належним йому майном. На його прохання відповідач не реагує. В січні 2018 року він звернувся із заявою до Битківської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області про зняття з реєстрації [PERSON] в домоволодінні №247 по вул.Шевченка, Надвірнянського району Івано-Франківської області. Однак йому було повідомлено, що у зв'язку з відсутністю згоди останнього на зняття з реєстрації селищна рада не може здійснити вказану дію. Таким чином з 2009 року і включно по даний час [PERSON] за вищевказаною адресою не проживає, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання. Реєстрація у вказаному будинку відповідача [PERSON] порушує права позивача та законні інтереси як власника, оскільки він не може в повній мірі розпоряджатися своїм майном. Просить позов задоволити та визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житлом, що знаходиться за адресою: смт.Битків, по вул.Шевченка, будинок № 247, Надвірнянського району, Івано-Франківської області. Не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення йому поштових відправлень, про причини неявки не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, показання свідка, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.81 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обгрунтування і заперечення своїх вимог, та, з'ясувавши фактичні обставини, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як зазначено у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, попередніми членами його сімї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника житла таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Згідно ст.7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Згідно ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності до вимог ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.09.2014 року, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 16.09.2014 року державним нотаріусом Надвірнянської районної державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №1-1265, [PERSON] є власником домоволодіння, що знаходиться по вул.Шевченка, 247, в смт.Битків, Надвірнянського району Івано-Франківської області (а.с.4, 5). Згідно довідки Битківської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області за №89 від 10.01.2018 року, в даному домоволодінні зареєстровані [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.10). [PERSON] зареєстрований у вказаному домоволодінні за згодою попереднього власника [PERSON] із 25.02.2013 року, однак жодного дня в ньому не проживав, що підтверджується копією будинкової книги домоволодіння №247 по вул.Шевченка, Надвірнянського району Івано-Франківської області (а.с.6-8). Після набуття права власності на дане домоволодіння [PERSON] неодноразово звертався до відповідача з проханням знятись із реєстрації, для отримання можливості розпоряджатись належним йому майном. На його прохання відповідач не реагує. В січні 2018 року позивач звернувся із заявою до Битківської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області про зняття з реєстрації [PERSON] в домоволодінні №247 по вул.Шевченка, Надвірнянського району Івано-Франківської області. Однак йому було повідомлено, що у зв'язку з відсутністю згоди останнього на зняття з реєстрації селищна рада не може здійснити вказану дію, що підтверджується листом Битківської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області за №33 від 10.01.2018 року (а.с.9). Таким чином з 2009 року і включно по даний час [PERSON] за вищевказаною адресою не проживає, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеним депутатом Битківської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області від 10.01.2018 року (а.с.11). Крім того, відповідач не оплачує комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку. Реєстрація у вказаному будинку відповідача [PERSON] порушує права позивача та законні інтереси як власника, оскільки він не може в повній мірі розпоряджатися своїм майном. Вказані обставини також ствердила допитана в якості свідка в судовому засіданні [PERSON], показання якої логічні та послідовні, а тому не викликають сумніву в їх правдивості. Між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] не існує жодних домовленостей щодо збереження за ним права користування житлом у разі його відсутності за місцем реєстрації протягом шести місяців. Підстави збереження права користування жилим приміщенням у належному позивачу на праві приватної власності житловому будинку, що знаходиться за адресою: с.Гаврилівка, по вул.Нижня, будинок № 189-а, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, передбачені пунктами 1-7 ч.3 ст.71 ЖК України відсутні. Враховуючи наведені позивачем докази, суд вважає, що позов в частині визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає до задоволення. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації - внесення інформації про зняття з реєстрації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Орган реєстрації - виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради; Отже зняття з реєстрації (реєстраційного обліку) не належить до компетенції суду. Водночас, відповідно до ст.7 вищевказаного Закону, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи з того, що вказаний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням, а тому позовні вимоги в частині зняття з реєстрації не підлягають задоволенню. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги грунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що вказаний позов слід задовільнити частково, а саме визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В решті вимог позову відмовити. Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача 704,80 грн. судового збору та 1000 грн. витрат на професійну правничу допомогузгідно квитанції № 3/2018 від 05.01.2018 року (а.с.1, 43).

Outcome: approved