Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що з 15 вересня 2001 року по 25 серпня 2016 року перебував у шлюбі з [PERSON], від якого мають спільного сина [PERSON], [INFO], який з червня 2016 року по даний час проживає з ним. Він щорічно, в тому числі і в період подружнього життя, забезпечував відпочинок сина в Арабській Республіці Єгипет, як країні клімат якої ідеально підходить та позитивно впливає на здоров?я сина. Згідно графіка щорічних відпусток на 2018 рік за місцем його роботи в 17-ій державній пожежно-рятувальній частині ГУ ДСНС України в Хмельницькій області його відпустка тривалістю 40 діб запланована з 10 листопада 2018 року. В цей період планує здійснити щорічний, терміном від 7 до 14 діб, відпочинок та оздоровлення сина в Арабській Республіці Єгипет. На його неодноразові звернення добровільно надати дозвіл для виїзду сина за кордон, відповідач необґрунтовано та з надуманих причин відмовляє, чим обмежує його права на забезпечення розвитку і організацію оздоровлення та дозвілля сина, його пропозицію з?явитися до нотаріуса для посвідчення відповідного дозволу ігнорує. В зв'язку з наведеним просить суд надати йому дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітнього [PERSON], [INFO], у супроводі батька за межі України без дозволу (згоди) та супроводу матері [PERSON] на період з 10 листопада 2018 року по 10 грудня 2018 року до Арабської Республіки Єгипет. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, підтвердив обставини, на які посилається в позовній заяві, пояснив, що син [PERSON] проживає з ним разом близько двох років. Після його звернення до суду з вказаним позовом відповідач направила до суду копію нотаріально засвідченої згоди на виїзд сина за межі України до Арабської Республіки Єгипет, однак оригінал такої згоди ні йому, незважаючи на неодноразові звернення, ні для суду не надає. Для перетину державного кордону з дитиною, яка не досягла 16-ти років, відповідно до затверджених постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995 року Правил перетинання державного кордону громадянами України необхідно надати оригінал згоди другого з батьків, або рішення суду. Враховуючи відносини, що склались між ним та відповідачем, остання у будь-який момент, в тому числі і безпосередньо перед виїздом з сином за межі України, навіть після понесення витрат на оплату путівки та проїзду, може скасувати свою згоду, чим унеможливить виїзд з дитиною за кордон, завдасть шкоди. Оскільки на час вирішення спору відповідач не надала йому оригінал документа про таку згоду, з метою гарантії захисту його прав, наполягає надати дозвіл на підставі судового рішення, як документа, що гарантує виїзд з дитиною за межі України без згоди матері. Відповідач, будучи у встановленому законом порядку повідомлена про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилася, направила до суду відзив та вступне слово, додавши до них нотаріально засвідчену копію своєї згоди на тимчасову поїздку сина [PERSON] у супроводі батька [PERSON] до Єгипту в період з 10.11.2018 року по 10.12.2018 року. У відзиві на позов відповідач просить відмовити у задоволенні позову в зв'язку з відсутністю предмету спору, незаконністю та необґрунтованістю позовних вимог, так як надала позивачу згоду на виїзд з сином за межі України. Представник третьої особи позов підтримав, пояснив, що не надаючи позивачу оригінал дозволу на виїзд дитини за межі України у супроводі батька, відповідач свідомо перешкоджає виїзду дитини за кордон. Відповідач у будь-який час, напередодні виїзду батька з дитиною за кордон, може скасувати таку згоду, оскільки працює в органах державної міграційної служби і обізнана із законодавством виїзду за кордон. Обмежень у виїзді дитини за кордон не має, такий виїзд буде відповідати інтересам дитини, її розвитку. Заслухавши позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров?я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, що гарантовано ч. 2 ст. 150 СК України. Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Пунктами 3, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-ти річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, в тому числі за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Такий виїзд здійснюється із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. Отже, законодавець чітко визначає, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-ти років в супроводі одного з батьків допускається лише за нотаріально посвідченою згодою (оригіналом, а не копією) другого з батьків, або у разі пред'явлення копії рішення суду про надання дозволу на виїзд з України. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO], актовий запис №337 від 11.09.2003 року, його батьками є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 10.08.2016 року Шепетівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. Неповнолітній [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] Відповідач на час вирішення спору не надала позивачу оригіналу документа про нотаріально посвідчену згоду на тимчасовий виїзд сина за кордон, що судом оцінюється як відсутність такої згоди та перешкоду позивачу для реалізації права на виїзд з дитиною з України. При цьому суд погоджується з доводами позивача та представника третьої особи, що з огляду на відносини, які склалися між батьками [PERSON], мати у будь-який момент, шляхом скасування нотаріально посвідченої згоди на тимчасовий виїзд сина з України у супроводі батька до моменту виїзду, може перешкодити реалізації позивачем такого права. Тому за наведених обставин єдиноправильним способом, що гарантуватиме захист права позивача у цій ситуації буде надання йому дозволу на виїзд з недосяглим 16-ти річного віку сином з України в судовому порядку. З огляду на викладене суд відхиляє доводи відповідача на заперечення позову з підстав відсутності предмета спору, незаконність та необґрунтованість позовних вимог позивача, оскільки права останнього є порушеними і іншим шляхом він позбавлений захистити та реалізувати своє право. При цьому суд враховує, що будь-яких перешкод надати позивачу оригінал нотаріально посвідченого дозволу на тимчасовий виїзд сина з України у супроводі батька, відповідач не має, а надання позивачу в послідуючому оригіналу цього документа не гарантує того, що такий не може бути скасований відповідачем до моменту виїзду їх з України. З огляду на викладене, вимоги позивача ґрунтуються на законі, доведені належними та допустимими доказами, в зв'язку з чим підлягають до задоволення. В зв'язку із задоволенням вимог позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України, до стягнення з відповідача підлягає сплачений ним судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved