Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, третя особа [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 05 вересня 2008 року [PERSON] позичив [PERSON] 4500,00 доларів США, які останній зобовязався повернути до 01 січня 2009 року. Договір був укладений в письмовій формі шляхом складення боржником розписки. Відповідач суму позики та проценти позивачу не повернув. В судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. В судове засідання відповідач не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. В судове засідання третя особа не зявилася, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, причин неявки суду не повідомила. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із копією розписки від 05.09.2008 року [PERSON] позичив [PERSON] 4500,00 доларів США в строк до 01.01.2009 року. Розмір процентів в розписці був встановлений на рівні 50 доларів США щомісячно та наявна вказівка на обовязок виплати боргу із процентами. З матеріалів справи встановлено, що відповідач свої зобовязання за договором позики перед позивачем не виконав і суму боргу у повному обсязі в розмірі 4500,00 доларів США до 01 січня 2009 року не повернув. Вказаний висновок суду підтверджується розписками від 05.09.2008 року, на яких відсутні відмітки про виконання свого обовязку відповідачем. Також, судом встановлено, що розмір процентів за користування сумою позики в сумі 4750 доларів США, виходячи із наданого позивачем і перевіреного судом розрахунку та домовленості сторін про сплату відсотків в розмірі 50 доларів на місяць, станом на час подання позову до суду склав 122229,65 грн. в гривен ому еквіваленті. Отже, відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] за договором позики від 05.09.2008 року, проведеного станом на 09.08.2017 року (день підписання позовної заяви), розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить суму в розмірі 9250 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату підписання позову складає суму в розмірі 238026,15 грн., яка складається з: 4500,00 доларів США, еквівалент у національній валюті 115796,51 грн. заборгованість по основній сумі позики; 4750 доларів США, еквівалент у національній валюті 122229,65 грн. заборгованість по процентам. Відповідно до копії розписки за 2014 рік, [PERSON] у звязку з важким матеріальним становищем, не мав змоги повернути [PERSON] борг в сумі 4500 доларів США та проценти в призначений строк. Згідно із копіями вимог [PERSON] на імя [PERSON] від 22 березня 2016 року та від 24 травня 2016 року, [PERSON] вимагав від [PERSON] протягом 30 днів з моменту предявлення вимоги повернути йому суму боргу в розмірі 4500,00 доларів США, а також щомісячні проценти в сумі 1300,00 доларів США (за період з 14 січня 2014 року по 22 березня 2016 року за 26 місяців по 50,00 доларів США). За таких обставин суд вважає, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, у звязку із чим позов підлягає задоволенню. При цьому суд звертає увагу на те, що вищевказана сума боргу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача саме у гривнях, адже незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобовязання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і фактичного його виконання є національна валюта України гривня. Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року по справі № 6-79цс14. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесення позивачем судових витрат підтверджується відповідними квитанціями про сплату судового збору в сумі 2380 грн. 26 коп., у звязку із чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму судових витрат.

Outcome: approved