Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що на виконанні Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції знаходився виконавчий документ № 2-3337, що виданий Луцьким міськрайонним судом Волинської області 18.12.2009 року, про стягнення з [PERSON] в користь TOB «Укрпромбанк» заборгованості за кредитним договором № 372/ФКВ-07 від 02.07.2007 року в розмірі 384 262,04 гривень та 1730,00 гривень судових витрат, який останнім виконаний повністю. 19.01.2010 року головним державним виконавцем Першого відділу ДВС ЛМУЮ [PERSON] винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №16798747, накладено арешт на все майно, що належить боржнику. Крім того, 31.12.2010 року головним державним виконавцем Першого відділу ДВС ЛМУЮ [PERSON] винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Проте, як вбачається з інформаційної довідки від 23.02.2015 року на все нерухоме та рухоме майно, що належить [PERSON], накладено арешт постановою головного державного виконавця Першого відділу ДВС ЛМУЮ [PERSON] від 19.01.2010 року. Позивач вважає, що діями відповідача порушено його права, як власника нерухомого майна. Просить суд звільнити з-під арешту все рухоме та нерухоме майно, що належить [PERSON], який накладений постановою головного державного виконавця Першого відділу ДВС ЛМУЮ [PERSON] № 16798747 від 19.01.2010 року. Сторони в судове засідання не зявились, проте подали суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі за наявними матеріалами справи. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності осіб, які не зявились за наявними матеріалами справи. Суд вважає за можливе розглядати справу за наявними матеріалами справи відповідно до п. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Ч. 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що на виконанні Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції знаходився виконавчий документ № 2-3337, що виданий Луцьким міськрайонним судом Волинської області 18.12.2009 року, про стягнення з [PERSON] в користь TOB «Укрпромбанк» заборгованості за кредитним договором № 372/ФКВ-07 від 02.07.2007 року в розмірі 384 262,04 гривень та 1730,00 гривень судових витрат, який останнім виконаний повністю. 19.01.2010 року головним державним виконавцем Першого відділу ДВС ЛМУЮ [PERSON] винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №16798747, накладено арешт на все майно, що належить боржнику (а.с. 5). 31.12.2010 року головним державним виконавцем Першого відділу ДВС ЛМУЮ [PERSON] винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (а.с. 6). Як вбачається з інформаційної довідки від 23.02.2015 року на все нерухоме та рухоме майно, що належить [PERSON], накладено арешт постановою головного державного виконавця Першого відділу ДВС ЛМУЮ [PERSON] від 19.01.2010 року (а.с. 9). Згідно ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з - під арешту. Оскільки, постановою головного державного виконавця Першого відділу ДВС ЛМУЮ [PERSON] від 31.12.2010 року припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення, а тому, в даному випадку порушено право приватної власності позивача. Ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, на підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити, звільнити з-під арешту все рухоме та нерухоме майно, що належить [PERSON], який накладений постановою головного державного виконавця Першого відділу ДВС ЛМУЮ [PERSON] № 16798747 від 19.01.2010 року. На підставі наведеного та

Outcome: approved