Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Тлумацької міської ради об`єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області про визнання за ним права власності на земельну ділянку площею 0,3318 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в урочищі «Гробищі» на території Вікнянської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 553075 від 12.10.2009 року, виданого на ім`я [PERSON] , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовував тим, що його вітчиму [PERSON] на праві власності належала вищевказана земельна ділянка. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому на день смерті майно, яку прийняла його матір [PERSON] , як спадкоємець за законом, так як на час її відкриття була зареєстрована та проживала разом зі спадкодавцем, однак не оформила своїх спадкових прав і [INFO] померла. Після смерті матері він прийняв спадщину, шляхом подачі до нотаріальної контори, згідно ст. 1269 ЦК України, заяви про прийняття спадщини. 07.11.2019 року він звернувся до державного нотаріуса Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Васильєвої Н.М із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкову земельну ділянку, оскільки відсутній оригінал вищевказаного державного акта. Даний державний акт втрачено, що підтверджується оголошенням в газеті «Злагода» і він вважається недійсним. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак у позовній заяві просив розгляд справи провести у його відсутності. Представник відповідача - Тлумацької міської ради об`єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду подав заяву, в якій вказав, що заперечень проти позову немає, позов визнає у повному обсязі та просив справу розглянути у його відсутності. У зв`язку з неявкою в підготовче судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Судом встановлено, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 553075 від 12.10.2009 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010931100299, на підставі розпорядження Тлумацької райдержадміністрації Івано-Франківської області № 35 від 16.01.2009 року, належало право приватної власності на земельну ділянку площею 0,3318 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в урочищі «Гробищі» на території Вікнянської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 5). Позивач [PERSON] народився [INFO] і його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 13). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу № 00019921740 від 10.04.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] 17.01.1980 року розірвано, після розірвання шлюбу останній присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с. 14). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 23.04.1980 року [PERSON] 23.04.1980 року уклав шлюб з [PERSON] (мати позивача) та після реєстрації шлюбу останній присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с. 4). [INFO] помер [PERSON] (вітчим позивача), що підтверджується копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00024476219 від 07.11.2019 року (а.с. 63), а [INFO] померла [PERSON] (мати позивача), що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 3). Ще за життя [PERSON] склала заповіт, яким усе своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] (позивач), що підтверджується копією заповіту від 19.03.2014 року (а.с. 6). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини після смерті спадкодавця вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Після смерті [PERSON] (вітчим позивача) спадщину прийняла його дружина [PERSON] , оскільки постійно проживали разом, вели господарство, обробляла земельну ділянку, що підтверджується довідкою Вікнянської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 116 від 28.11.2014 року (а.с. 97 зворот) та частково оформила спадщину (а.с. 98). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 209/2014 від 29.11.2014 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (а.с. 90-101), з якої вбачається, що [PERSON] (мати позивача) була єдиними спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , яка прийняла та частково оформила спадщину, інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину немає. Після смерті матері [PERSON] позивач [PERSON] прийняв спадщину за заповітом, оскільки у шестимісячний термін звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом (а.с. 30) та частково оформив спадщину на своє ім`я (а.с.55, 57). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 47/2018 від 20.07.2018 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (а.с. 30-68), з якої вбачається, що [PERSON] (позивач) є єдиними спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину немає. Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на земельну ділянку, яка належала [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після померлої матері [PERSON] . Як вбачається з оголошення в газеті «Злагода» Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 553075 від 12.10.2009 року, виданий на підставі розпорядження Тлумацької районної державної адміністрації № 35 від 16.01.2009 року на земельну ділянку площею 0,3318 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Вікнянської сільської ради в урочищі «Гробищі» Тлумацького району Івано-Франківської області на ім`я [PERSON] , втрачений (а.с. 9). В нотаріальному порядку [PERSON] (позивач) було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на земельну ділянку, у зв`язку з тим, що відсутній (втрачений) правовстановлюючий документ, а саме Державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на ім`я померлого [PERSON] , що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Васильєвої Н.М. № 702/02-31 від 07.11.2019 року (а.с. 7). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 384,20 грн. На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1262, 1268 ЦК України,

Outcome: approved