Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивовано тим, що відповідно до договору позики №1 від 05.07.2014 року [PERSON] надав у позику відповідачу кошти в сумі 19300 гривень. На звороті розписки зазначено «Оплата (погашення боргу): 10.07.2014 року 9201,24грн. Згідно п. 2 договору зазначену суму грошей позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві готівкою в строк до першого серпня 2014 року. Після повернення позики в повній сумі позикодавець повинен повернути позичальнику розписку. Сума боргу за договором позики №1 від 05.06.2014 року становить 10 098,76грн. На аналогічних умовах 05.07.2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики №2, відповідно до умов якого позикодавець надав позичальнику кошти в сумі 19306,40грн., зі строком повернення - 01.08.2014 року, що підтверджується розпискою. На звороті розписки зазначено «Оплата (погашення боргу): 10.07.2014 року 9207,64грн. залишок після оплати - 10098,76грн. Доповнення погашення боргу за компенсацію невикористаної відпустки 15 днів за період 05.05.04р - 15.12.04р. на ПП «Поволеєа» - сума 125,60грн., залишок після оплати - 9973,16грн. Основна сума боргу за договором позики №1 та №2 становить 20 071,92грн. Сума боргу з урахуванням 3% річних становить 20136,26грн. (20071,92*3%/365*39=64,34). Згідно п. 7 договору позики №1 та №2 якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Позичальник зобов'язується сплатити на користь позикодавця штраф у розмірі 100% від суми неповерненої позики. Просить стягнути з відповідача на користь позивача 40 208,18грн., з яких: 20071,92грн. - сума основного боргу, 64,34грн. - 3% річних, 20 071,92грн. - штраф. В судовому засіданні представник позивач позовні вимоги підтримав, аргументуючи їх мотивами, викладеними в позові. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин. Враховуючи думку представника позивача ,вимоги ст. ст. 169, 224 ЦПК України ,суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача постановивши по справі заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову. При розгляді справи судом встановленні наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно договору позики №1 від 05.07.2014 року [PERSON] надав у позику відповідачу кошти в сумі 19300 гривень (а.с.10), що підтверджується розпискою (а.с.11). На звороті розписки зазначено «Оплата (погашення боргу): 10.07.2014 року 9201,24грн. Згідно п. 2 договору зазначену суму грошей позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві готівкою в строк до першого серпня 2014 року. Після повернення позики в повній сумі позикодавець повинен повернути позичальнику розписку. 05.07.2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики №2, відповідно до умов якого позикодавець надав позичальнику кошти в сумі 19306,40грн., зі строком повернення - 01.08.2014 року, що підтверджується розпискою(а.с.12,13). На звороті розписки зазначено «Оплата (погашення боргу): 10.07.2014 року 9207,64грн. залишок після оплати - 10098,76грн. Доповнення погашення боргу за компенсацію невикористаної відпустки 15 днів за період 05.05.04р - 15.12.04р. на ПП «Поволеєа» - сума 125,60грн., залишок після оплати - 9973,16грн. 05.11.2014року була направлена вимога [PERSON] про виконання умов договорів №2 та №1 від 05.07.2014року, однак вимогу відповідач не виконав (а.с.6-9). Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості, договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей, або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Однак, відповідач в передбачені розпискою строки не виконав взяті на себе зобов'язання по поверненню позики, чим, порушив вимоги ст. 1049 ЦК України, в якій зазначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій кількості) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), відповідно до ст. 610 ЦК України. Згідно п. 7 договору позики №1 та №2 якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Позичальник зобов'язується сплатити на користь позикодавця штраф у розмірі 100% від суми неповерненої позики. Судом встановлено, що право позивача порушено, неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань, тому підлягає захисту, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 40208,18гривень. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 402,09 грн. На підставі викладеного, згідно ст.ст. 625, 1046, 1049 ЦК України,

Outcome: approved