Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Жидичинської сільської ради Ківерцівського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06.07.2013 року померла його матір, [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований в с. Кульчин по вул. Пархоменка, 4 Ківерцівського району Волинської області. Згідно заповітного розпорядження [PERSON] заповіла все належне їй на момент смерті майно [PERSON] У даний час він звернувся до нотаріальної контори для документального оформлення свого права на спадщину за заповітом, однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно на імя спадкодавця. Просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Кульчин по вул. Пархоменка, 4 Ківерцівського району Волинської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері, [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує та просить розгляд справи проводити у його відсутності /а.с. 18/. Представник відповідача від Жидичинської сільської ради Ківерцівського району Волинської області в судове засідання не зявився, подав заяву про визнання заявленого позову та розгляд справи у їх відсутності /а.с. 23/. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 143950 актовий запис № 30, виданого 09.07.2013 року Виконавчим комітетом Жидичинської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, [PERSON] померла 06.07.2013 року /а.с. 5/. Відповідно до витягу з погосподарської книги № 9 за 2008 рік та довідки Жидичинської сільської ради № 864 від 02.10.2015 року, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Кульчин по вул. Пархоменка, 4 Ківерцівського району Волинської області, значиться за померлою [PERSON] Спадкоємець [PERSON] вступив у фактичне володіння спадковим майном шляхом спільного проживання зі спадкодавцем до дня його смерті та поданням заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори /а.с. 6-7/. Згідно заповіту від 03.12.1992 року, посвідченого секретарем Жидичинської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, [PERSON] заповіла належний їй житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами своєму синові [PERSON] /а.с. 9/. Родинні відносини спадкодавця [PERSON] з позивачем [PERSON], а саме, що останній приходиться сином померлій, підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії ЯК № 688147 від 28.03.1953 року /а.с. 10/. В силу ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається з повідомлення Ківерцівської Державної нотаріальної контори № 1775/01-16 від 18.12.2015 року та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 42512568 від 18.12.2015 року, після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа № 456/2013. Із заявою про прийняття спадщини за законом та заповітом 26.12.2013 року звернувся син спадкодавця [PERSON] Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися і свідоцтва про право на спадщину не видавалося /а.с. 19-20/. Разом з тим, постановою Ківерцівської державної нотаріальної контори від 05.10.2015 року № 1223/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно на імя спадкодавця /а.с. 12/. Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в с. Кульчин по вул. Пархоменка, 4 Ківерцівського району Волинської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері, [PERSON], яка померла 06.07.2013 року.

Outcome: approved