Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТИГРЕС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою. Свій позов обґрунтовує тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 20.03.2014 року на Харківській площі в місті Києві з вини водія ТзОВ «Тигрес» [PERSON], його автомобіль [NUMBER] отримав механічні пошкодження. З врахуванням заяви про зміну позовних вимог, позивач просить стягнути в його користь 42281,44 грн. матеріальної шкоди, що не покрита страховим відшкодуванням в сумі 50000 грн., сплаченим йому ПТ «СК «Альфа Страхування», 50000 грн. моральної шкоди, яка полягає у переживаннях і душевних стражданнях, спричинених пошкодженням майна, втрати на тривалий час необхідного засобу пересування, втратою грошових коштів на відновлення транспортного засобу та судові витрати у справі. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 06.09.2016 року до участі у справі як третю особу без самостійних вимог на стороні відповідача було залучено ПАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування». В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] заявлені вимоги підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві, просили позов задовольнити. Представник відповідача Лащук Ю.В. проти задоволення позову заперечила. Покликаючись на те, що заявлена сума матеріальної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, позивачем не доведена, в задоволенні позову просить відмовити, визнавши недопустимими ряд доказів. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року за № 6, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від вини. Відповідно до ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язків ліміт відповідальності страховика це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. З пояснень сторін, матеріалів справи судом встановлено, що винним у ДТП, яка сталася 20.03.2014 року об 11 год.30 хв. на Харківській площі в м.Києві є водій автомобіля [NUMBER] [PERSON], який не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку при виникненні небезпеки, не прийняв усіх можливих мір для її зниження, аж до зупинки транспортного засобу або безпечного об'їзду, внаслідок чого здійснив зіткнення, зокрема, з автомобілем «Джилі» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], що підтверджується постановою апеляційного суду міста Києва від 11.08.2015 року(а.с.7,8). Власником автомобіля [NUMBER] на час скоєння ДТП було ТзОВ «Тигрес», водій зазначеного автомобіля [PERSON] перебував з товариством у трудових відносинах. Належний ТзОВ «Тигрес» автомобіль був забезпеченим транспортним засобом відповідно до умов договору(полісу) АС 9407481 в ПАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування», яка виплатила позивачу 50000 грн. страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності страховика за вказанм полісом(а.с.9, 11,12). Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку від 17.04.2014 року №8551, проведеного на замовлення ПАТ «СК «Альфа Страхування» оцінювачем [PERSON], вартість матеріального збитку, заподіяного автомобілю [PERSON] станом на 17.04.2014 року складає 66741,07 грн.(а.с.79-101). Відповідно до повідомлення оцінювача [PERSON] на звернення [PERSON] звіт про визначення вартості матеріального збитку №8551 від 17.04.2014 року не є повним відображенням вартості матеріального збитку, нанесеного в результаті ДТП з причин: значного проміжку в часі проведення ремонту, різної вартості однієї години ремонту, проведення щорічного технічного обслуговування згідно гарантійних зобов'язань, наявність прихованих пошкоджень, які не були зафіксовані в процесі огляду автомобіля та вартість деталей в різний час по відношенню до курсу валют(а.с.118). Згідно інформації СТО ТОВ «Сістем-Україна» автомобіль [NUMBER] знаходився на території СТО ТОВ «Сістем-Україна» з моменту доставки з місця ДТП авто евакуатором 29.03.2014 року по 20.03.2015 року та не виїжджав з території СТО протягом цього часу. Відновлення автомобіля відбувалося у строки березень 2014 року - березень 2015 року у зв'язку з відсутністю деяких запчастин для проведення ремонтних робіт внаслідок ДТП(а.с.119). Згідно наданих позивачем документів вартість ремонту належного йому автомобіля [NUMBER] за вказаний період становить 71888,57 грн.(а.с.15-17,21.23,25). Крім того, до дорожньо-транспортної пригоди позивачем були здійснені витрати по проведенню певних видів робіт, які втратились під час ДТП і вартість відновлення яких становить 20392,87 грн.(а.с.24,26, 146-149). Згідно ст.. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). На основі викладеного суд вважає, що вимоги позивача в цій частині підлягають до задоволення і в його користь з відповідача слід стягнути 42281,44 грн. матеріальної шкоди, заподіяної ДТП, що не покрита страховим відшкодуванням, сплаченим ПТ «СК «Альфа Страхування» з розрахунку 71888,57 грн.+ 20392,87 грн.- 50000 =42281,44 грн. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить з положень ст. ст. 23, 1167, 1172, 1187 ЦК України, в повному обсязі враховує характер і обсяг страждань, яких зазнав позивач внаслідок пошкодженням майна, втрати на тривалий час необхідного засобу пересування, можливості користуватися автомобілем в побуті, що змінює звичний ритм життя власника автомобіля та викликає незручності у пересуванні, втрати грошових коштів на відновлення транспортного засобу, необхідності втрачати власний час та докладати додаткові зусилля для організації проведення ремонту автомобіля. Виходячи разом з тим із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача. слід стягнути 3000 грн. моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Заявлена позивачем сума моральної шкоди 50000 грн. є невиправдано завищеною, не мотивованою, не доведеною, такою, що не відповідає обставинам справи, характеру, тривалості та обсягу страждань, перенесених позивачем у зв'язку з пошкодженням внаслідок ДТП належного йому майна Стягненню з ТзОВ «Тигрес» в користь позивача підлягає також судовий збір в сумі 1102,40 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме майнового та немайнового характеру. Отже, на основі встановлених обставин суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача в користь позивача 42281,44 грн. матеріальної шкоди, 3000 грн. моральної шкоди, заподіяної ДТП та 1102,40 грн. сплаченого судового збору. В решті вимог слід відмовити. Клопотання представника відповідача про визнання недопустимими ряду доказів до задоволення не підлягає, оскільки згідно ст.59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Таких обставин в судовому засіданні не встановлено. На підставі ст.ст. 23, 1166, 1167, 1187, 1194 ЦК України, Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,

Outcome: partial