Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до відповідачів [PERSON] та [PERSON] з позовними вимогами, розмір яких збільшив в ході судового розгляду, про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. В обґрунтування покликався на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 23.03.2011р. приблизно о 20.00 год. на автодорозі Київ-Чоп в напрямку с.Пятничани Стрийського району, в результаті порушення відповідачем [PERSON], який керував транспортним засобом марки МТЗ-80 без номерного знаку з причепом - бочкою, що є власністю [PERSON], його автомобілю марки CITROEN JAMPY 1998 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], були завдані технічні пошкодження. Розмір заподіяного йому матеріального збитку визначений висновком судової авто-товарознавчої експертизи за №2019 від 23.10.2016р. та складає 122\~507,82 грн. Також він поніс витрати в розмірі 725 грн. на евакуацію належного йому транспортного засобу з місця ДТП, що підтверджується відповідними письмовими доказами. Окрім цього діями відповідача [PERSON] йому завдана моральна шкода, що полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав внаслідок порушення його прав, неможливості користуватися автомобілем, що призвело до ускладнення пересування, оскільки його робота повязана з використанням автомобіля. Розмір завданої моральної шкоди він оцінює у 3000 грн. Також просив стягнути з відповідачів понесені ним судові витрати в загальному розмірі 9\~361,20 грн. [PERSON] звернулася до [PERSON] із зустрічним позовом про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, покликаючись на те, що 23.03.2011р. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], зіткнувся з причепом-бочкою, який буксирував трактор МТЗ-80 номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] Трактор та причеп-бочка належали покійному чоловікові [PERSON], який помер 23.03.2010р. Вона є єдиним спадкоємцем майна останнього. Згідно з постановою судді Стрийського міськрайонного суду від 07.06.2011р. у справі №3-1247/11, [PERSON], керуючи автомобілем CITROEN JAMPY не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого здійснив зіткнення з трактором марки МТЗ-80 з причепом-бочкою під керуванням [PERSON], який рухався в попутному напрямку, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. В результаті зіткнення автомобіля CITROEN JUMPY під керуванням [PERSON] з причепом-бочкою, останньому згідно з протоколом огляду місця події, завдані технічні пошкодження: пошкоджена задня балка, рама бочки, колеса, тріснула цистерна. Вартість завданої їй матеріальної шкоди, яку вона просить стягнути з відповідача, становить 12790 грн. Також просила стягнути понесені нею судові витрати в розмірі 247,90 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 200 грн. [PERSON] також звернувся до [PERSON] із зустрічним позовом про відшкодування моральної шкоди, покликаючись на те, що 23.03.2011р. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], зіткнувся з причепомбочкою, який буксирувався трактором МТЗ-80 номерний знак [NUMBER] під його керуванням. Трактор та причеп-бочка належать його тітці [PERSON] Остання успадкувала ці транспортні засоби після смерті чоловіка [PERSON], який помер 23.03.2010р. Протиправність дій [PERSON] підтверджена постановою судді Стрийського міськрайонного суду від 07.06.2011р. у справі №3-1247/11, згідно з якою [PERSON], керуючи автомобілем CITROEN JAMPY не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого здійснив зіткнення з трактором марки МТЗ-80 з причепом-бочкою під керуванням [PERSON], який рухався в попутному напрямку, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Завдана йому моральна шкода полягає у заподіянні моральних страждань, що проявилися у панічному страху перед дорожнім рухом, неможливості опанувати себе і сісти за кермо автомобіля впродовж двох місяців. Це призвело до порушення його нормальних життєвих зв'язків: він не зміг добиратися на роботу, оскільки до його місця праці не їздить жодний громадський транспорт. Внаслідок пережитого нервового потрясіння стан його здоровя значно погіршився: в нього були тривалі шлункові розлади, втрата апетиту, неспокійний нетривалий сон, що супроводжувався нічними жахіттями, часті головні болі, відчуття втоми та пригніченості і як наслідок неможливість сконцентрувати увагу, погіршення памяті та відчуття сонливості впродовж дня. В результаті він не міг ефективно виконувати трудові обовязки, спілкувати з друзями, поводити звичний спосіб життя. Розлади здоровя, спричинені душевними переживаннями, викликати необхідність лікування у невропатолога, що підтверджується медичною довідкою та випискою із амбулаторної картки хворого. Оскільки завдана йому моральна шкода є безпосереднім наслідком незаконних дій відповідача, який вчинив ДТП, просив стягнути з останнього на його користь 3000 грн. завданої моральної шкоди. [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, зустрічні позови заперечили. Окрім наведеного в позовній заяві [PERSON] пояснив, що 23.03.2011р. о 19 год. 45 хв. рухався із швидкістю 80 км/год. на автомобілі [NUMBER] по автодорозі Київ - Чоп в напрямку с.Пісочне Миколаївського району. Їхав на увімкненому ближньому світлі фар.Між населеними пунктами Угерсько та П'ятничани Стрийського району їхали назустріч ряд транспортних засобів з увімкненими фарами. Зближуючись з ними, в світлі фар раптово побачив на своїй смузі руху попереду причіп бочку, яка рухалася без реєстраційних номерних знаків та без будь-яких габаритних вогнів і світлопередавачів в задній частині. Щоб уникнути зіткнення почав гальмувати та намагався виїхати на смугу зустрічного руху. Однак, не вдалося. Керований ним транспортний засіб передньою частиною зіткнувся із задньою частиною причепа - бочки. Внаслідок зіткнення його автомобіль перекинувся на дах та зїхав на смугу зустрічного руху де й зупинився. Трактор під керуванням [PERSON] проїхав ще деяку відстань вперед та зупинився на обочині. [PERSON] та його представник [PERSON], яка також є представником [PERSON], первісний позов заперечили, зустрічні підтримали. Окрім наведеного в позовній заяві [PERSON] пояснив, що 23.03.2011р. в проміжку часу 19.00 год. 20.00 год., керуючи трактором МТЗ 80 д/н [NUMBER], буксирував причіп - бочку в с.П'ятничани для проведення у ній ремонтних робіт. В кабіні трактора також знаходився [PERSON] Рухався обочиною траси Київ-Чоп, частково виїжджаючи лівими колесами на проїжджу частину дороги. Фари були увімкнені в режимі ближнього світла. Габаритні фари на причепі - бочці ззаду були відсутні. Автомобільна дорога, якою він рухався, була з асфальтним покриттям, покриття сухе, видимість близько 100 м. Дорога мала дві смуги руху. У зустрічному напрямку рухалися транспортні засоби на увімкненому світлі фар. Рухаючись між селами Угерсько та П'ятничани Стрийського району із швидкістю приблизно 15 км/год., відчув сильний удар у задню частину причепа бочки, після чого одразу ж зїхав на обочину та зупинився. Коли він та [PERSON] вийшли з трактора, побачили на смузі зустрічного руху перевернутий на дах автомобіль марки CITROEN JAMPER. Представник [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] у наданих суду письмових поясненнях зазначила, що позовна заява подана [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди на суму 122507,82 грн. та моральної шкоди на суму 3000 грн., яка йому завдана внаслідок ДТП, є необґрунтованою, безпідставною і такою, що не підлягає задоволенню. У п.5 заяви про збільшення позовних вимог позивач останній просить відшкодувати ще й витрати на оплату транспортування його автомобіля евакуатором. Ця вимога не може вважатися збільшенням позовних вимог, оскільки суду не було надано жодних доказів про такі витрати, а подача нових доказів після початку розгляду справи по суті ЦПК не допускається. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач наводить твердження, що не відповідають дійсності, зокрема: згідно постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, ДТП сталося приблизно о 19 год. 45 хв., а не о 22.00 год. як стверджує позивач. Швидкість автомобіля позивача в момент ДТП ніким не визначалася, тому його твердження про те, що він їхав «помірно» (до 80 км/год.) нічим підтверджене. Натомість сила зіткнення, в результаті якої його автомобіль був відкинутий на протилежну обочину і обернувся проти напряму свого руху, свідчить про велику швидкість, з якою рухався транспортний засіб до зіткнення. Неправдивим є також те, що трактор МТЗ-80 під керуванням [PERSON] був без номерного знака. І в протоколі огляду місця події, і в постанові про відмову в порушенні кримінальної справи зазначено номерні знаки трактора. Також не відповідає дійсності, що трактор не мав жодних габаритних вогнів. Цього немає в жодному документі, які складалися у зв'язку з даним ДТП. Трактор був освітлений. Без габаритів була тільки причеп-бочка згідно з протоколом огляду місця події. Трактор був освітлений. Згідно зі ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Постанова Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди N 6 від 27.03.92р. передбачає, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Тобто для відшкодування шкоди необхідна наявність цивільного правопорушення. Елементами його складу є протиправність дій або бездіяльності. Притягнення водія [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121, ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 та ч.2 ст.126 КУпАП (відсутні габаритні вогні на причепі-бочці, керування без талону техогляду бочки, без доручення на управління та без посвідчення водія) є формальними складами правопорушень, які не передбачають настання шкідливих наслідків. До того ж два з названих правопорушень на сьогодні взагалі не є правопорушенням відповідно до змін, внесених Законом від 05.07.2011р. Протиправність дій [PERSON] підтвердженя постановою Стрийського міськрайонного суду від 07.06.2011р. справа № 3-1247/11, в мотивувальній частині якої стверджується, що останній, керуючи автомобілем «Сітроен Джампер» не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого здійснив зіткнення з трактором марки «МТЗ-80» з причепом-бочкою під керуванням [PERSON], який рухався в попутному напрямку, чим вчинив правопорушення передбачене ст.124 КУпАП. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Висновки зроблені у наведеній постанові суду підтверджуються також свідченнями свідків. Зокрема, свідок [PERSON] підтвердив, що трактор з бочкою рухалися обочиною траси Київ-Чоп в напрямку м.Львова на невеликій швидкості і біля с.П'ятничани в них врізався автомобіль на великій швидкості, який не застосовував екстреного гальмування. В цей час доби видимість на дорозі була хорошою, трохи сутеніло, погодні умови були добрими, нехмарно. Траса не була порожня. В їхньому напрямку рухалося багато автомобілів. Всі машини, які їхали перед цим їх бачили і об'їжджали. Свідок [PERSON], який їхав на невеликій відстані за трактором з причепом також вказував на хорошу погоду, хорошу видимість руху трактора по обочині та на те, що попутний транспорт його бачив і об'їжджав. Свідок [PERSON] також підтвердив, що в цей час доби вечоріло і він зумів обігнати трактор з причепом на швидкості 160 км/год., який рухався обочиною. Свідчення [PERSON] про те, що він їдучи в с.Кавське нібито бачив повністю неосвітлений трактор, який рухався проїжджою частиною в повній темряві не можуть бути взяті до уваги, оскільки неможливо зрозуміти в якому часовому проміжку свідок бачив такий трактор, а потім зумів доїхати в село за десять кілометрів від описаної події по дуже поганій ґрунтовій дорозі мікроавтобусом з пасажирами та повернутися назад і побачити ДТП уже з іншими пасажирами. Ці свідчення спростовуються поясненнями інших свідків та тим фактом, що з місця події трактор рухався своїм ходом у м. Стрий на штраф-майданчик. Крім того, в матеріалах справи про ДТП не зафіксовано відсутність освітлення на тракторі. Позивач [PERSON] також підтвердив той факт, що перед ним їхали інші автомобілі, які обганяли трактор з причепом. Разом з тим, його посилання на те, що йому обігнати трактор завадило те, що той знаходився біля дорожнього відбійника і тому практично не залишалося місця для обгону, не відповідають дійсності. Як видно із плану-схеми до протоколу ОМП від 23.03.11р. відстань від краю дорожнього полотна до краю обочини в місці де відбулося ДТП становить 2,8 метрів, тобто вона була такої ж ширини як і на інших відрізках траси, а тому трактор не загромаджував проїжджу частину. Вина [PERSON] у скоєнні ДТП підтверджується також й матеріалами про відмову в порушенні кримінальної справи за фактом ДТП, які були надані суду Стрийським РВ ГУ МВС України у Львівській області та матеріалами адміністративної справи №3-1247/11. Висновок комісійної судово-автотехнічної експертизи по дослідженню обставин ДТП за матеріалами цивільної справи № 2-1903/2011р. від 04.03.2015р. є неналежним доказом, оскільки не ґрунтується на матеріалах справи, а виключно на припущеннях, суперечить ст.3 Закону України «Про судову експертизу», тому не може враховуватися судом. [PERSON] обґрунтовує заподіяні йому збитки висновком авто-товарознавчої експертизи №1120. Однак, з проведеної експертизи не видно чи окремі дефекти автомобіля є безпосереднім наслідком ДТП, чи були спричинені до або після ДТП. Також не можна погодитися з тим, що визначаючи вартість збитку, експертом не було враховано вартість металу та інших частин, що можуть бути реалізовані та мають свою вартість. Окрім цього нею як представником відповідачів неодноразово заявлялися застереження щодо залучення позаштатних експертів, зокрема щодо залучення для проведення експертизи експерта [PERSON] Ці застереження були враховані судом і тому справа була скерована для проведення експертизи до Львівського НДІСЕ. Однак, з незрозумілих причин керівником Львівського НДІСЕ справа була передана експерту [PERSON] Під час особистого прийому мною були висловлені заперечення щодо проведення експертизи саме цим експертом [PERSON], проте експерта замінено не було. Враховуючи наведене, вважаю, що майнова шкода, яку просить відшкодувати позивач є абсолютно безпідставною і необґрунтованою, а її дійсний розмір неможливо визначити із поданих позивачем доказів. Крім того, немає абсолютно ніякого зв'язку між тими адміністративними правопорушеннями, які вчинив [PERSON] та майновою шкодою, яку просить стягнути позивач. Як вже зазначалося склади цих правопорушень є формальними і не передбачають настання наслідків; розмір шкоди є необґрунтованим і жодним чином не пов'язаний з ДТП, що сталося 23.03.2011р. Позивач не довів, що завдані йому збитки є безпосереднім наслідком незаконних дій [PERSON] чи [PERSON], натомість позивач сам винен у пошкодженні автомобіля, що підтверджується постановою в адміністративній справі та іншими належними і допустимими доказами у справі. Вимагаючи відшкодувати завдану йому моральну шкоду, позивач всупереч вимогам ст.ст.10,11,60 ЦПК України Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.95р. не вказав у чому саме полягали його моральні страждання, як вони проявилися і чим вони підтверджуються, не надав жодних доказів, що свідчили б про наявність моральної шкоди, тому вимога про відшкодування моральної шкоди є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню. Враховуючи наведене, просила відмовити в задоволенні позовних вимог повністю у зв'язку з їх безпідставністю і необґрунтованістю. Представник визнаного судом відповідачем - НАСК «Оранта», будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи (т.1 а.с.161), на повторний виклик в судове засідання не зявився, тому суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, розглянув справу зха відсутності останнього. Заслухавши сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що первісний та зустрічні позови підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.55 Конституції України та положень ст.ст.3, 11, 15, 59, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розгляд цивільних справ здійснюється не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін самостійно, на власний розсуд розпоряджається своїми правами й зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до\~ ст.213 ЦПК України\~ рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст.214 ЦПК України, при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу. При розгляді справи № 6-2808цс15 Верховний Суд України у своїй постанові від 20.01.2016р. зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. За загальним правилом, передбаченим ч.1 ст.1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до положень\~ ст.1187 ЦК України\~ джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. На підставі ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Статтею 1192 ЦК України\~ передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Так, судом встановлено, що 23.03.2011р. приблизно о 19 год.45 хв. на автодорозі Київ-Чоп біля с.Пятничани Стрийського району Львівської області [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], в порушення вимог п.12.1 ПДР не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого здійснив зіткнення з трактором марки МТЗ-80 державний номерний знак [NUMBER] з причепом-бочкою під керуванням [PERSON], який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Як вбачається з матеріалів адміністративної справи №3-1247/11 та наявної у них постанови судді від 07.06.2011р. у звязку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення на [PERSON] провадження у справі на підставі ст.ст.38,247 п.7,2 КУпАП закрито. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспортну, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови судді у справах про адміністративні правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП, а саме в них, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про наявність або відсутність складу адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви прийняття або відхилення доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст.ст.9, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі. Однак, при викладенні в постанові обставин правопорушення, суд лише продублював протокол про адміністративне правопорушення і не звернув уваги на те, що [PERSON] при складанні протоколу не визнавав себе винним, не опитав іншого учасника та свідків ДТП, працівників ДАІ, тобто фактично не встановив всіх обставин вчинення даної ДТП. Тому суд, розглядаючи зазначену цивільну справу прийшов до переконання про необхідність ретельного дослідження всіх доказів щодо обставин ДТП, незважаючи на наявність постанови судді щодо [PERSON] від 07.06.2011р. в адміністративній справі №3-1247/11. Свідок [PERSON] пояснив, що 23.13.2011р. теща [PERSON] попросила його та [PERSON] поїхати в с.Лисятичі та перегнати причеп-бочку, щоб її не викрали. Вони причепили бочку до трактора та буксирували. Виїхали із с.Лисятичі приблизно о 18.00 год. та рухалися в напрямку с. Пятничани по обочині таким чином, що третина від ширини транспортного засобу знаходилася на проїзній частині дороги, решта на обочині. Керував трактором [PERSON], він сидів у кабіні зліва від водія. На вулиці сутеніло, але темно не було. Рухалися із увімкненими фарами. Біля 20.00 год. відчув сильний удар в бік бочки. Автомобіль [PERSON] відкинуло на зустрічну смугу. З цього автомобіля через дверцята витягнули жінку, в якої була травмована голова. [PERSON] викликав міліцію та машину ШМД. Свідок [PERSON] пояснила, що 23.03.2011р. приблизно о 19.30 год. до неї зателефонував син та повідомив, що потрапив у ДТП, просив викликати карету ШМД, що вона й зробила. Коли приїхала на місце пригоди побачила, що трактор стояв на обочині в напрямку м. Львова, на смузі руху в напрямку м. Стрий лежав інший автомобіль, поряд лежала жінка та стояли [PERSON], син і [PERSON] Коли приїхала машина ШМД вона разом із жінкою, яка постраждала у ДТП, поїхала у лікарню. Працівників міліції на місці пригоди ще не було. Стверджувала, що видимість у той час на дорозі була добра. Щодо причепа-бочки пояснила, що їй телефонувала сестра з с.Лисятичі - [PERSON] та повідомила, що після смерті чоловіка у ПАФ «Оксана» ріжуть та розкрадають метал, залишилася лише бочка, яка має цінність, тому вони вирішили її перевезти. Свідок [PERSON] ствердив, що у вечері коли трапилася ДТП, рухався на своєму автомобілі з м. Стрий в с.Пятничани на АЗС. Було темно, ніч, фари автомобілів, що рухалися назустріч, засліплювали. Бачив як в тому ж напрямку по краю проїзної частини рухався трактор, який буксирував бочку без номерного знаку та габаритних вогнів. В с. Пятничани біля лісу він здійснив обгін цього транспортного засобу та поїхав на АЗС. Коли повертався, побачив ДТП та зупинився. На місці пригоди були [PERSON], [PERSON] та з ним ще один хлопець. Вони телефонували по евакуатор та працівникам міліції. На його думку причиною ДТП є те, що водій трактора, який намагаючись обїхати відбійник, що знаходився місці пригод, виїхав на проїзну частину дороги. Свідок [PERSON] пояснив, що на місце ДТП приїхав разом з [PERSON] та Глухом приблизно через 10-15 хв. після зіткнення. На вулиці було темно, ніч. Трактор стояв на деякій відстані від місця зіткнення, габаритні вогні на тракторі не горіли. ШМД забрала жінку, яка постраждала у ДТП. Згодом приїхали працівники міліції, які склали схему місця ДТП та протокол. Свідок [PERSON] пояснив, що цього вечора їхав велосипедом в с. Пятничани. Попереду нього на віддалі 150 м правою стороною по узбіччі, лівою по дорозі рухався трактор. Більша частина рухалася по узбіччі. Видимість була добра, передні ліхтарі трактора світили. Чи горіли задні ліхтарі не пригадує. Автомобіль [PERSON] до зіткнення рухався, на його думку, із швидкістю 100 км/год. Удар прийшовся передньою правою частиною автомобіля в ліве заднє колесо бочки. Після зіткнення автомобіль перекинувся на дах, трактор з бочкою ще проїхав певну віддаль і зупинився. З трактора вийшли двоє осіб. В автомобілі знаходилися чоловік та жінка. Водій трактора допоміг витягнути жінку з автомобіля. Він запитав чи потрібна його допомога. [PERSON] сказав, що ні і він поїхав дальше. Свідок [PERSON] пояснив, що цього вечора (о котрій саме годині не пригадує) коли їхав у с.Кавське, було темно. Бачив як назустріч їхав трактор, на якому не горіли ні фари, ні підфарники. Коли повертався через 20 хв. та рухався в напрямку м. Львів став свідком наслідків ДТП: перевернутий автомобіль лежав на дорозі, трактор стояв на правій обочині в напрямку м. Львів, поряд знаходився автомобіль ШМД. З протоколу про адміністративне правопорушення серій ВС1 №110267 від 31.03.2011р. (т.1 а.с.73,137), який складений Ст. ІДПС ВДАІ з ОАТ Стрийського району та АТІ майором міліції [PERSON], вбачається, що [PERSON] 23.03.2011р. біля 19.30 год. в с.Пятничани Стрийського району керував трактором МТЗ-80 д.н.з.[NUMBER] з причепом-бочкою без доручення на право керування даним ТЗ, чим порушив вимоги п.2.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.126 КУпАП України. За вчинення даного правопорушення постановою Ст. ІДПС ВДАІ з ОАТ Стрийського району та АТІ майора міліції [PERSON] серії ВС №367203 від 31.03.2011р. [PERSON] притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Відповідно до квитанції «Приватбанку» 11012.39.3 від 04.04.2011р. даний штраф [PERSON] сплатив (т.1 а.с.136,146). З протоколу про адміністративне правопорушення серій ВС1 №110268 від 31.03.2011р. (т.1 а.с.72,133), який складений Ст. ІДПС ВДАІ з ОАТ Стрийського району та АТІ майором міліції [PERSON], вбачається, що [PERSON] 23.03.2011р. біля 19.30 год. в с.Пятничани Стрийського району керував трактором МТЗ-80 д.н.з.[NUMBER] з причепом-бочкою, на якій у вечірній час були відсутні задні габаритні вогні, чим порушив вимоги п.31.4.3 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.121 КУпАП України. За вчинення даного правопорушення постановою Ст. ІДПС ВДАІ з ОАТ Стрийського району та АТІ майора міліції [PERSON] серії ВС №357184 від 31.03.2011р. [PERSON] притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Відповідно до квитанції «Приватбанку» 11012.39.5 від 04.04.2011р. даний штраф [PERSON] сплатив (т.1 а.с.134,148). З протоколу про адміністративне правопорушення серій ВС1 №110269 від 31.03.2011р. (т.1 а.с.71,131), який складений Ст. ІДПС ВДАІ з ОАТ Стрийського району та АТІ майором міліції [PERSON], вбачається, що [PERSON] 23.03.2011р. в 19.30 год. в с.Пятничани Стрийського району керував трактором МТЗ-80 д.н.з.[NUMBER] з причепом-бочкою, який не зареєстрований в установленому законом порядку та не пройшов державний технічний огляд, чим порушив вимоги п.2.9В ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.5 ст.121 КУпАП України. За вчинення даного правопорушення постановою Ст. ІДПС ВДАІ з ОАТ Стрийського району та АТІ майора міліції [PERSON] серії ВС №357185 від 31.03.2011р. [PERSON] притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. Відповідно до квитанції «Приватбанку» 11012.39.1 від 04.04.2011р. даний штраф [PERSON] сплатив (т.1 а.с.132,147). З протоколу про адміністративне правопорушення серій ВС1 №110270 від 31.03.2011р. (т.1 а.с.74,137), який складений Ст. ІДПС ВДАІ з ОАТ Стрийського району та АТІ майором міліції [PERSON], вбачається, що [PERSON] 23.03.2011р. в 19.30 год. в с.Пятничани Стрийського району керував трактором МТЗ-80 д.н.з.[NUMBER] з причепом-бочкою без посвідчення водія та без доручення на право керування даним транспортним засобом, чим порушив вимогу п.2.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.2 ст.126 КУпАП України. За вчинення даного правопорушення постановою Ст. ІДПС ВДАІ з ОАТ Стрийського району та АТІ майора міліції [PERSON] серії ВС №357183 від 31.03.2011р. [PERSON] притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Відповідно до квитанції «Приватбанку» 11012.39.4 від 04.04.2011р. даний штраф [PERSON] сплатив (т.1 а.с.138,149). Отже, зазначеним вище постановами Ст. ІДПС ВДАІ з ОАТ Стрийського району та АТІ майора міліції [PERSON] [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень:керування транспортним засобом без посвідчення водія та без доручення на право керування таким, і притягнутий до адміністративної відповідальності. Згідно з ч.4\~ ст.1187 ЦК України, якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Згідно з роз'ясненнями, наданими в п.п.2,3\~ Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов'язаними, сукупними діями або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими. У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Питання про відповідальність за шкоду, заподіяну при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожного із їх володільців перед іншим з них, вирішується за наступними правилами: шкода, заподіяна одному з володільців з вини іншого - відшкодовується винним. Визнаючи вину обох водіїв, суд виходить не лише з постанов про притягнення [PERSON] та [PERSON] до адміністративної відповідальності, але і з висновку №4508 судової автотехнічної експертизи по дослідженню обставин ДТП, складеного 04.03.2015р. експертами ЛНДІСЕ [PERSON] та [PERSON], з якого вбачається, що при заданих водієм [PERSON] вихідних даних, вибрана ним швидкість руху 80 км/год., з технічної точки зору відповідала видимості дороги у напрямку руху, яка складала 51м; вказаний водій не мав технічної можливості уникнути скоєння ДТП шляхом своєчасного застосування екстренного гальмування. При заданих водієм [PERSON] вихідних даних дана експертиза не вбачає у діях останнього будь-яких невідповідностей вимогам ПДР України (зокрема п.1.10 (в частині значення термінів «видимість у напрямку руху»; «небезпека для руху»); 12.2, 12.3), які б могли перебувати у причинно наслідковому звязку з фактом даної ДТП. При заданих водієм [PERSON] вихідних даних причиною настання даної ДТП, з технічної точки зору, є невідповідність дій водія [PERSON] вимогам п.1.5; 2.3 (підпункту «д»); 19.1 (підпункту «в») ПДР України, що перебуває у причинно-наслідковому звязку з фактом даної ДТП. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідачів за первісним позовом [PERSON] про те, що висновок №4508 від 04.03.2015р. судової авто-технічної експертизи по дослідженню обставин ДТП є неналежним доказом, оскільки не ґрунтується на матеріалах справи, а виключно на припущеннях, що суперечить ст.3 Закону України «Про судову експертизу», оскільки самими відповідачами та їхнім представником [PERSON] не заявлялись клопотання про призначення повторної (додаткової) авто-технічної експертизи, а дослідження по питаннях, поставлених водієм [PERSON] не проведено у звязку з не проведенням оплати останнім. Отже, судом встановлено, що [PERSON] на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди керував транспортним засобом МТЗ-80 номерний знак [NUMBER] з причепом-бочкою без достатніх правових підстав (без посвідчення водія, доручення на право керування цим транспортнти засобом, який не пройшов державний технічний огляд і на якому (причеп-бочка) у вечірній час були відсутні задні габаритні вогні), що й перешкодило водію автомобіля [NUMBER] [PERSON] своєчасно виявити перешкоду для руху та уникнути зіткнення. Таким чином суд вважає, що дії водія [PERSON] перебувають в причинно-наслідковому звязку з насліками ДТП. Згідно з пунктами 1.3, 1.4, 1.5 ПДР, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил; кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила; дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. За таких обставин, суд дійшов висновку, що за наведених обставин має місце змішана форма вини обох водіїв. Враховуючи обставини ДТП та характер порушень Правил дорожнього руху кожного з водіїв, суд вважає, що ступінь вини [PERSON] в даному ДТП становитиме 20%, а ступінь вини [PERSON], який фактично створив аварійну ситуацію, становитиме 80%. З урахуванням зазначеного вище, суд доходить висновку, що [PERSON] на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди керував транспортним засобом МТЗ-80 номерний знак [NUMBER] без достатніх правових підстав, і цьому сприяла недбалість власника транспортного засобу [PERSON], яка повинна нести відповідальність за шкоду, завдану [PERSON] у результаті дорожньо-транспортної пригоди спільно із водієм [PERSON] у частці, що визначається за рішенням суду. Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 05 грудня 2012 року №6-25813 сц 12. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що шкода, завдана [PERSON], повинна бути відшкодована спільно власником та водієм транспортного засобу в наступних частках: з власника транспортного засобу [PERSON] належить стягнути 20% від заподіяної матеріальної шкоди, із водія [PERSON] - 80% від розміру шкоди. Із матеріалів справи вбачається, що відповідно інформації, наданої Державною інспекцією сільського господарства у Львівській області від 09.10.2014р. за № 5723/4-11-8 (т.1 а.с.92), відомості експертної оцінки автомобілів ПАФ «Оксана» с.Лисятичі Стрийського району (т.1 а.с.101-103), засновником якої був [PERSON], та копії свідоцтва про реєстрацію машини (т.1 а.с.173) трактор колісний марки МТЗ-80 1983 року випуску реєстраційний номер [NUMBER] був власністю [PERSON], який помер 23.03.2010р. 28.11.2011р. зазначений трактор було перереєстровано на спадкоємця [PERSON] [PERSON]. Реєстрація ємкості (причепа-бочки) HTS 80-45 TGL 39728 на території Львівської області не проводилася (т.1 а.с.92). Довідкою, яка видана 03.03.2012р. приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу [PERSON] (т.1 а.с.170), підтверджується, що спадщину після смерті [PERSON], який 23.03.2010р., прийняла дружина [PERSON]. 17.09.2010р. була заведена спадкова справа. Згідно із ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Визначаючи розмір заподіяної матеріальної шкоди, суд виходить з такого. Згідно з висновком №2019 судової автотоварознавчої експертизи, складеного 25.10.2016р. експертом ЛНДІСЕ [PERSON], вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля CITROEN JAMPY 1998 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], наслідок його пошкодження у ДТП 23.03.2011р. в цінах на час завершення даної експертизи становить 122 507,82 грн. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідачів за первісним позовом [PERSON] про те, що висновок №2019 судової авто-товарознавчої експертизи не може розглядатися судом в якостіненалежного та допустимого доказу, оскільки\~\~як відповідачами[PERSON] і [PERSON], так і їхнім представником [PERSON] клопотання\~\~про призначення повторної (додаткової)авто-товарознавчої експертизи не заявлялись. В ході розгляду справи в суді була призначена також судова авто-товарознавча експертиза з метою визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику причепа-бочкиHTS 80,45 1988 року. З висновку №2020 судової авто-товарознавчої експертизи, складеного 25.10.2016р. експертом ЛНДІСЕ [PERSON], вбачається, що визначити вартість матеріального збитку, завданого в результаті ДТП 23.03.2011р. власнику причепа-бочкиHTS 80,45 1988 року виготовлення на дату оцінки не надається можливим через відсутність для цього оціночних даних (неможливість з наявних у матеріалах справи чорно-білих зображень, зроблених на місці ДТП в нічний час, встановити характер та обсяги, інші особливості пошкоджень). Незважаючи на це, суд приймає до уваги надані [PERSON] докази на підтвердження вартості ремонту належної останній ємкості т.HTS 80-45 TGL 39728, а саме: акт виконаних робіт №45 від 12.10.2011р., що наданий приватним підприємцем [PERSON], та копію товарного чеку про сплату 12 790 грн. (т.1 а.с.172-174). Інших доказів, які б спростували зазначену інформацію судом не здобуто та сторонами не представлено. За такого, враховуючи загальний ступінь вини відповідачів [PERSON] і [PERSON] (80%), з останніх на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню матеріальна шкода врозмірі 98006,26 грн. (122507,82 х 80% = 98006,26). Враховуючи визначений розподіл у відсотках відповідальності власника транспортного засобу [PERSON] та винної особи водія [PERSON] і розрахунок суми матеріальної шкоди 98 006,26 грн., на користь [PERSON] з [PERSON] (20%) належить стягнути 19601,26 грн. (98006,26 х 0,20% = 19601,26), а з [PERSON] (80%) належить стягнути 78405,00 грн. (98006,26 х 0,80% = 78405,00). Враховуючи ступінь вини відповідача [PERSON] за зустрічним позовом - 20%, з останнього на користь [PERSON] належить стягнути 2558,00 грн. (12790,00 х 0,20 = 2558,00). Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, суд враховує вимоги ч.2 ст.23 ЦК, згідно з якою право на це мають лише фізичні особи. Частиною 3 ст.23 ЦК встановлено, що «моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування… визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При оцінці моральної (немайнової) шкоди, спричиненої потерпілим, суд повинен належним чином оцінювати ступінь їх немайнових витрат. Необхідно звернути увагу на те, що п.22.3 ст.22 Закону №1961-IV і п.3 ч.2 ст.23 ЦК обовязок відшкодування моральної шкоди, зав\-даної пошкодженням майна, покладено на особу, яку визнано винною в скоєнні ДТП. З відповіді наданої на адвокатський запит поліклінічним відділенням Стрийської ЦМЛ від 13.10.2011р. за №740 вбачається, що [PERSON] 24.03.2011р. звертався за медичною допомогою з приводу астенічно-невротичного синдрому ґенезу. Наведене підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] від 27.10.2011р. Визначаючи розмір моральної шкоди, завданої [PERSON], суд враховує дійсний характер та обсяг страждань, яких зазнав останній, зокрема те, що внаслідок ДТП [PERSON] переніс психологічний стрес, вказана подія порушила його звичайний життєвий ритм; обставини, за яких завдано такої, тому вважає, що достатньою компенсацію моральної шкоди буде 2000 грн., які підлягають стягненню з [PERSON] як винного у скоєнні ДТП. Визначаючи розмір моральної шкоди, завданої [PERSON], суд враховує дійсний характер та ступінь завданих позивачу моральних страждань, зокрема те, що внаслідок ДТП останній переніс психологічний стрес, вказана подія порушила його звичайний життєвий ритм, позбавила можливості використовувати належний йому транспортний засіб в інтересах сім'ї, тому тому вважає, що достатньою компенсацію моральної шкоди буде 1500 грн., які підлягають стягненню з [PERSON] як винного в скоєнні ДТП. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З урахуванням наведеного й того, що позовні вимоги позивачів необхідно задовольнити частково, суд прийшов до висновку, що позивачам пропорційно до розміру задоволених позовних вимог на користь [PERSON] належить стягнути з [PERSON] на 5991 грн. 17 коп. грн. судових витрат, з [PERSON] 1497 грн. 79 коп. судових витрат; а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 89 грн. 58 коп. Витрати [PERSON] на правову допомогу в розмірі 2000 грн. документально не підтверджені (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акт виконанних робіт, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), тому вимога останнього в цій частині задоволенню не підлягає.

Outcome: partial