Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 02 серпня 1990 року у Палаці одруження «Центральний» м. Харкова уклав шлюб з [PERSON] , від подружнього життя з якою мають двох повнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] , проте розірвати шлюб в позасудовому порядку відповідач не згодна. [PERSON] вказав, що з серпня 2017 року через втрату почуття кохання один до одного шлюбні відносини з відповідачем припинені, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, майновий спір між ними відсутній. Посилаючись на викладені обставини, позивач просив розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем. Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 червня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 вересня 2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання [PERSON] не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти вирішення справи шляхом ухвалення заочного рішення не заперечував. В судове засідання [PERSON] , належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомлення про вручення поштового відправлення, не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності та відзиву на позов не подала. Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З огляду на положення ст. 280 ЦПК України, судом, за згодою позивача, проведено заочний розгляд справи. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їхній сукупності та надавши їм належну правову оцінку, приходить до наступного. Згідно матеріалів справи, 02 серпня 1990 року у Палаці одруження «Центральний» міста Харкова [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 1739 (Свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER] від 02 серпня 1990 року). Як зазначено позивачем в позові, від подружнього життя сторони мають двох повнолітніх дітей. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно позовної заяви, з серпня 2017 року сторони припинили шлюбні відносини, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, майновий спір між ними відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судовим розглядом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до положень ст. 113 СК України,особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з реєстрацією шлюбу [PERSON] змінено прізвище, однак через відсутність позиції останньої з приводу відновлення дошлюбного прізвища, суд позбавлений можливості вирішити вказане питання. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. За частиною першою вищевказаної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно наявної в матеріалах справи квитанції, за подання до суду позовної заяви [PERSON] сплачено судовий збір в розмірі 768,40 грн., проте позивач питання про стягнення судових витрат не ставить. На підставі викладеного,

Outcome: approved