Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики у розмірі 1\~917 493 (один мільйон девятсот сімнадцять тисяч чотириста девяносто три) гривні 50 копійок, з яких: 1\~765\~500 (один мільйон сімсот шістдесят пять тисяч пятсот) гривень сума неповернутої позики, 151\~993 (сто пятдесят одна тисяча девятсот девяносто три) гривні 50 копійок - три проценти річних, а також понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 8000,00 гривень. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 13 листопада 2014 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, згідно якого відповідач отримав від позивача в борг грошову суму у розмірі 70\~000,00 доларів США. У підтвердження отамання позики 13.11.2014 року відповідачем у його присутності було власноручно складено розписку, відповідно до якого [PERSON] зобовязався повернути суму отриманої позики у три етапи: до 20.11.2014 року 25000 доларів США, до 04.12.2014 року 20\~000 доларів США, до 26.02.2015 року - 25000 доларів США. Позивач зазначає що у 2016 році відповідач передав йому в рахунок виконання договору позики - 4000 доларів США, решта суми заборгованості до цього часу не сплачена, що стало приводом для звернення з даним позовом до суду. В судове засідання до Малиновського районного суду міста Одеси позивач та його представник не зявилися, за клопотанням сторони позивача судове засідання по даній справі проведене в режимі відеоконференції. Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 09 жовтня 2018 року доручено Подільському районному суду м. Києва забезпечити проведення відеоконференції за участю [PERSON] з Малиновським районним судом м. Одеси 06 грудня 2018 року об 11 годині 50 хвилин. Представник позивача будучи присутньою в залі Подільського районного суду м. Києва в режимі відеоконференції пояснила суду, що її довіритель позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Звернула увагу суду, що справа знаходиться в провадження суду понад рік, суд задовольняв клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, проти призначення якої не заперечувала і їхня сторона. Однак відповідач формально віднісся до проведення експертизи, зразки своїх підписів експерту не надав, оплату за проведення експертизи не здійснив, що свідчить про зловживання відповідачем своїми процесуальними правами, а також про наміри тільки затягнути розгляд справи. Відповідач [PERSON] та його представник в судові засідання призначені до розгляду на 09.10.2018 року та на 06.12.2018 року не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Приймаючи участь в судовому засіданні 07.06.2018 року відповідач заперечував проти позову, вказуючи що насправді грошові кошти не були одержані ним від позикодавця. Крім того є сумніви щодо відповідності рукописного тексту на розписці саме йому. Додатково відповідач пояснив, що мав добрі стосунки з позивачем, вони мали спільні справи і бували випадки коли сам відповідач складав якісь документи, підписував. Стосовно даної розписки він сумнівається що підпис його. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 13 листопада 2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, згідно якого відповідач отримав від позивача в борг грошову суму у розмірі 70\~000 (сімдесят тисяч доларів США), які останній зобовязався повернути поетапно: 20.11.2014 25000 доларів (двадцять пять тисяч доларів США); 04.12.2014 року -20\~000 (двадцять тисяч доларів США), 26.02.2015 25000 (двадцять пять тисяч доларів США). В підтвердження укладання договору позики відповідач власноручно написав розписку, в якій вказується, що він, [PERSON], [INFO], проживаючий [INFO] [NUMBER], виданий Київським РВ УМВС України в Одеській області 06 травня 1996 року запозичив у [PERSON] суму 70\~000 (сімдесят тисяч доларів США). Зобовязується повернути цю суму поетапно: 20.11.2014 25000 доларів (двадцять пять тисяч доларів США); 04.12.2014 року - 20\~000 (двадцять тисяч доларів США), 26.02.2015 25000 (двадцять пять тисяч доларів США). У розписці зазначено, що дана розписка дана у повному здоровї і без примусу. У чому і розписується. У розписці [PERSON] власноруч вказав дату написання розписки 13.11.2014 року та підписав документ. Згідно ч. 1 ст. 251 ЦК України cтроком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Згідно ч. 1 ст. 252 ЦК України cтрок визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обовязок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі, або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Таким чином, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів саме у борг. Отже у разі пред'явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання грошового зобов'язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046,1047 ЦК України необхідно встановити наявність між позивачем та відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики та його умов. В судовому засіданні за клопотанням відповідача та його представника судом призначена судова почеркознавча експертиза, на вирішення експертів поставлене питання: Чи виконано рукописний текст на розписці [PERSON] або іншою особою? 07.08.2018 року матеріали цивільної справи було повернуто із Київського науково - дослідного інституту судових експертиз без виконання у звязку з несплатою вартості експертизи. Судом викликався відповідач задля вручення рахунку № 14984 від 30 липня 2018 року з метою здійснення оплати за роботу експертів, однак [PERSON] до суду не зявлявся. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Приймаючи участь в судовому засіданні відповідач [PERSON] категорично не заперечував складення тексту розписки, а лише висловлював сумніви, що свідчить про його обізнаність про правовідносини з договору позики, які існують між ним та позивачем. Верховний Суд України у Постанові від 18 січня 2017 року по цивільній справі № 6-2789цс16 та у Постанові від 18 вересня 2013 року по цивільній справі № 6-63цс13 висловив правову позицію, у якій зазначив, що, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. В контексті даної правової норми обовязковими реквізитами боргового документу є власноручний підпис позичальника, його уповноваженого представника, а факультативними дата, місце видачі, вказівка про свідків тощо. З цих підстав суд робить висновок про те, що представлена позивачем на підтвердження укладання договору позики між ним та відповідачем розписка позичальника, свідчить про виникнення між сторонами правовідносин, які регулюються положеннями цивільного законодавства щодо договорів позики. Таким чином між сторонами був укладений договір позики грошей на визначений термін. За умовами даного договору позивач передала відповідачу зазначену грошову суму у позику, а відповідач зобовязався, відповідно, повернути отримані кошти готівкою. В судовому засіданні зі слів представника позивача встановлено, що відповідач у 2016 році повернув частину боргу у розмірі - 4000 доларів США, тому розмір боргу розраховується виходячи з суми 70000-4000=66\~000 доларів США. Згідно офіційного Повідомлення НБУ «Про офіційні курси гривні до іноземної валюти» курс долару США до гривні України встановлений НБУ на 08.11.2017 року становить 26,75 грн. за 1 долар США, отже на цю дату еквівалент грошової суми в розмірі 66\~000 (шістдесят шість тисяч) доларів США дорівнює 1\~765 500 (один мільйон сімсот шістдесят пять тисяч пятсот) гривень. В контексті статі 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України, інших вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з положеннями статей 530, 612, 625 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Судом встановлено, що на даний час відповідач не повернув борг позивачу в повному обсязі, неповернутою залишилася грошова сума у розмірі - 66\~000 доларів США. З зазначених вище підстав суд присуджує до стягнення з відповідача на користь [PERSON] грошову суму у розмірі 1\~765 500 (один мільйон сімсот шістдесят пять тисяч пятсот ) гривень, що є грошовим еквівалентом 66\~000 доларів США. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, однак унеможливлює урахування розрахованого Державним комітетом статистики України індексу інфляції. Позивачем, у даному процесі заявлено позовні вимоги щодо стягнення трьох відсотків річних за правилами ст. 625 ЦК України у розмірі 151\~993 (сто пятдесят одна тисяча девятсот девяносто три) гривні 50 копійок. Розрахунок трьох процентів річних наведено позивачем у додатку поданому до позову, перевірено судом та є правильним. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову і стягнення з відповідача на користь позивача загальної суми боргу за договором позики, укладеним 13 листопада 2014 року, у загальному розмірі 1\~917 493 (один мільйон девятсот сімнадцять тисяч чотириста девяносто три) гривень 50 копійок, з яких: 1\~765\~500 (один мільйон сімсот шістдесят пять тисяч пятсот) гривень сума неповернутої позики, 151\~993 (сто пятдесят одна тисяча девятсот девяносто три) гривні 50 копійок три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати повязані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. З цих підстав суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень.

Outcome: approved