Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

[PERSON] , діючи в інтересах [PERSON] на підставі доручення про надання безоплатної правової допомоги звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування Хрестівської об`єднаної територіальної громади Чаплинського району Херсонської області в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила суд визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, будинком [ADDRESS] . В обґрунтування свого позову вказує, що позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04 грудня 2015 року. Відповідач по справі є колишньою дружиною його сина, яка була зареєстрована в будинку та проживала в ньому до вересня 2018 року та з вересня 2018 року фактично у вказаному будинку не проживає. Посилаючись на вимоги ст. ст. 405-406 ЦК України, просила визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, будинком [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Представник позивача за дорученням про надання безоплатної правової допомоги [PERSON] в судовому також підтримала позовні вимоги та просила суд позов задовольнити, оскільки відповідач з вересня 2018 не проживає у вказаному будинку, а її реєстрація створює для позивача перешкоди у реалізації права власності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю та проти задоволення позову не заперечувала. Суду пояснила, що дійсно з вересня 2018 року проживає за іншою адресою по [ADDRESS] та створила іншу сім`ю. Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У зв`язку з викладеним, враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову і визнання її такою, що втратила право користування житловим будинком, що належить [PERSON] . Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно [NUMBER] від 04.12.2015 року [PERSON] є власником житлового будинку розташованого по [ADDRESS] . Згідно довідки про місце реєстрації, [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] . З рішення Чаплинського районного суду Херсонської області №665/1673/18 від 08.11.2018 року вбачається що 08 листопада 2018 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до акту фактичного проживання в житловому приміщенні від 01 жовтня 2019 року за №371, складеного комісією у складі Луцик Л.В. - в.о. старости с. Долинське, Саркісян Н.І. - діловода Хрестівської сільської ради, Левицької Л.Г. - медичного працівника Долинського ФАП в ході перевірки факту проживання громадян по [ADDRESS] встановлено, що у вказаному будинку зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ., троє останніх з яких у будинку з вересня 2018 року не проживають. З наданого акту обстеження матеріально-побутових умов, [PERSON] проживає по [ADDRESS] . В будинку також зареєстрована та не проживає [PERSON] та [PERSON] . З акту обстеження матеріально-побутових умов виданого на ім`я [PERSON] вбачається, що остання проживає по [ADDRESS] , хоча не зареєстрована за вказаною адресою. За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У ст. 1 першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Принцип непорушності (недоторканності) закріплений і у статтях 319, 326 ЦК України. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч.1ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] , яка є колишньою невісткою позивачки не проживає у спірному приміщенні з вересня 2018 року, що підтверджується актом не проживання від 01.10.2019 року, актом обстеження матеріально-побутових умов та поясненнями відповідача, наданими в судовому засіданні. Відповідно до правових позицій висловлених судовою колегію в цивільних справах Верховного суду України в зв`язку з аналізом причин перегляду судових рішень у цивільних справах у 1996 році, при вирішенні спорів, пов`язаних з користуванням жилими приміщенням в будинках і квартирах, які належать громадянам на праві приватної власності, зокрема про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, слід виходити з норм глави 6 розділу ІІІ ЖК про користування жилими приміщенням в будинках (квартирах) приватного житлового фонду. Слід зауважити, що норми глави 2 цього розділу ЖК щодо користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду застосовуються до житлових відносин у приватному житловому фонді, у випадках, коли у главі 6 ЖК є посилання на них або коли схожі житлові правовідносини не врегульовані нормами глави 6 і застосування до них норм глави 2 не суперечить їх змісту. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] не проживає у спірному приміщенні з вересня 2018 року, що підтверджується поясненнями позивача, визнається відповідачем та підтверджено письмовими доказами по справі. Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що відповідач з вересня 2018 року в спірному будинку не проживає без поважних причин, вказаним жилим приміщенням не користуються більше визначеного законодавством строку, а її реєстрація у жилому будинку за адресою: [ADDRESS] перешкоджає позивачу [PERSON] у реалізації його права власності на вказаний жилий будинок, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved