Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що шлюб між ними зареєстровано 17.08.2001 року в Задвір»янській сільській раді Буського району Львівської області. Від спільного подружнього життя мають доньку Світлану, [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачкою не склалося, оскільки у них різні погляди на спільне сімейне життя та на шлюб. Протягом тривалого часу вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим. Просить розірвати шлюб, оскільки, такий носить формальний характер. В підготовче судове засідання позивач не зявився, на адресу суду надіслав заяву про слухання справи його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач, до початку судового розгляду, також надіслала письмову заяву з проханням справу слухати у її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, на розлучення згідна. Після розірвання шлюбу бажає залишитись на прізвищі «Петришин». Відзив на позовну заяву, заперечень проти позову, згідно вимог ст. 178 ЦПК України, не подала. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 17 серпня 2001 року у Задвір»янській сільській раді Буського районну Львівської області, актовий запис № 15, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії 1-СГ № 105381 від 17.08.2001 року. Від спільного подружнього життя мають двох дітей, доньку Світлану, [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Згідно ч. 1ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка та припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Беручи до уваги п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року про практику застосування судами про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. За відсутності взаємної згоди подружжя на встановлення сепарації волевиявлення одного з них має бути обґрунтованим. Враховуючи вищевикладене, що сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, втратили почуття любові, а тому подальше спільне подружнє життя є не можливе. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому його слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу, прізвище відповідачці слід залишити «Петришин». На підставі наведеного, враховуючи що відповідач позов визнає, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, формально існуючий шлюб слід розірвати.

Outcome: approved