Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій просив позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO]. На обґрунтування у позовній заяві зазначив, що його мати [PERSON], перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON]. Від шлюбу [INFO] року народився позивач [PERSON]. 13.11.2002 р. шлюб між батьками було розірвано. Місцем постійного проживання позивача став будинок по [ADDRESS], який належить його бабусі [PERSON]. Мати позивача з 2005 року знаходиться на постійній роботі у Московській області в Росії. Мати, дідусь та бабуся забезпечують позивача всім необхідним, турбуються, забезпечуючи необхідний рівень його потреб. Батько відразу після розпаду сім'ї перестав цікавитися сином, матеріальної допомоги не надає, не спілкується, участі у вихованні не бере. Ніякі перешкоди для того, щоб бачитися з сином відповідачу не чинились, але у відповідача такого бажання не виявилось. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просили задовольнити. Позивач додатково зазначав, що з садочка батька не бачив, тобто біля десяти років, раз на рік він дзвонить, минулого року в телефонній розмові пропонував зустрітись, проте оскільки родинні почуття вже були втрачені, відмовився. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав, зазначив, що не погоджується з позбавленням його батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. В наступне судове засідання відповідач не з»явився, повідомлений судом про час та місце розгляду справи належним чином, в телефонному режимі повідомив секретаря судового засідання, що не має можливості бути присутнім в судовому засіданні, оскільки перебуває на похоронах знайомого. На обґрунтування своїх заперечень проти позову зазначав, що після того як мати позивача поїхала до Росії він намагався спілкуватись із сином, проте не знайшов спільної мови з його бабусею та дідусем. В подальшому не намагався зустрітись із сином із-за браку часу, та з підстав створення нової сім'ї, близько разу на рік дзвонить йому. Погодився, що не знає захоплень сина, де він навчається, коли чим хворів, визнав, що не приймав будь-якої участі у вихованні сина, проте заперечив проти ухилення від фінансової допомоги сину. Щодо надання коштів на утримання сина, зазначив, що з 2003 року є платником аліментів, які намагався сплачувати по мірі можливості, заборгованість по аліментам виникла за останні три роки за різних життєвих обставин. Підтвердив, що дійсно перешкоджав в отриманні паспорта позивачем, бо не хотів щоб той поїхав до матері в Росію і міг би там отримати російське громадянство. Представник третьої особи Служби у справах дітей Кіровоградської міської ради у судовому засіданні не заперечувала проти позбавлення відповідача батьківських прав. В судовому засіданні 07 листопада 2014 року суд на місці ухвалив залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON]. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтримала позбавлення відповідача батьківських прав відносно його сина [PERSON], [INFO]. Зазначала, що позивачу доводиться бабусею він проживає разом з нею з шести років, приблизно з цього часу батько самоухилився від участі у вихованні сина, матеріально не допомагав, останні чотири роки не сплачує аліменти на утримання сина. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги позивача не підтримала, вважає недоцільним позбавлення відповідача по справі батьківських прав, оскільки він заперечує проти цього. Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача, третьої особи, представника третьої особи та прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що батьками позивача [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджує копія свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Палацом реєстрації новонароджених Кіровоградського міськвиконкому 31 березня 1998 року /а.с. 4/. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 13 листопада 2002 року, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу було зроблено актовий запис №722 /а.с. 5/. Відповідно до довідки № 446 виданої 14 червня 2014 року квартальним комітетом №26 Кіровського району м. Кіровограда, [PERSON], 1998 року народження проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Вказаний будинок належить на праві приватної власності [PERSON] /а.с. 8/. Згідно з довідкою від 22.04.2014 р. № 62, наданою адміністрацією загальноосвітньої школи І-Ш ступенів № 29 Кіровоградської міської ради Кіровоградської області, батько [PERSON] не приймає участі у вихованні сина [PERSON], який с учнем 9 класу навчального закладу, не підтримує зв'язок зі школою, не цікавиться поведінкою і навчанням /а.с. 9/. Відповідно до характеристики учня 10 класу ЗОШ І-ІІІ ступенів №?29, [PERSON] проживає в родині бабусі [PERSON] та дідуся [PERSON], які постійно піклуються про нього, забезпечують його всім необхідним для повноцінного розвитку. Батько [PERSON] та мати [PERSON] не приймають участі у вихованні сина. Згідно висновку № 3483/49-05-24 від 28.05.2014 року виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, орган опіки та піклування Кіровоградської міської ради, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 21.05.2014 року, вважає доцільним позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] /а.с. 6/. Відповідно довідки Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Кіровоградській області б/н від 02.06.2014 року, на виконанні перебуває виконавчий лист №2-3759 від 11.12.2002 р. Ленінського районного суду м. Кіровограда про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON]. Заборгованість по аліментам станом на 01.06.2014 року складає 22 444 грн. 41 коп. /а.с. 7/. Суд вважає доведеним, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не сплачує аліменти, не відвідує навчальний заклад, не цікавиться його навчанням, не піклується про стан здоров'я, фізичний і духовний розвиток, взагалі не приймає участі в утриманні та вихованні сина. В ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402 зазначено, що «Кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею №11 цього ж Закону вказано, що «Сім»я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім»ї разом з батьками або в сім»ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.». Згідно статті №12 цього ж закону вказано, що «Виховання в сім»ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров»я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці». Відповідно до статті №15 цього ж Закону встановлено, що «Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею». При розгляді даної цивільної справи достовірно було встановленою що відповідач, свідомо не виконує своїх обов'язків по вихованню дитини, не спілкується з нею і перешкод в спілкуванні йому з нею, ніхто не чинив. Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дітей, турбуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, забезпечити отримання дітьми повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя. Батьки можуть бути позбавлені батьківських прав судом, згідно ст.164 Сімейного Кодексу України на підставі, що ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Все вищевикладене, є ні що інше, як ухилення відповідача від своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, а тому суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина - [PERSON], [INFO] Суд роз'яснює, що відповідно до ст.168 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved