Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що 16.11.2002 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Володимир-Волинського міського управління юстиції, актовий запис № 267, та відповідно було видано свідоцтво про шлюб, [NUMBER]. Від спільного подружнього життя у них народилась одна дитина - дочка [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачкою виявилось невдалим і спільне життя з нею не склалося. В сім'ї склались складні взаємовідносини, постійно виникають непорозуміння та сварки. Вказує, що на даний час у відповідачки є інший чоловік, а тому подальше перебування в шлюбі суперечить його інтересам та інтересам їх неповнолітньої дитини, просить суд шлюб з відповідачем розірвати. Позивач на попереднє судове засідання не з'явився, подав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав повністю, просить суд слухати справу у його відсутність. Відповідач на попереднє судове засідання не з'явилась, подала суду заяву згідно якої позов визнав повністю, просить суд слухати справу у її відсутність. Дослідивши зібрані матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16.11.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Володимир-Волинського міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 267. Дана обставина стверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного подружнього життя у них народилась одна дитина - дочка [PERSON], [INFO], батьками якої являються сторони по справі, що стверджується копією свідоцтва про народження дитини. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч.ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Згідно до вимог ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи слідує, що сторонни не підтримують подружніх відносин, проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть, майнового спору у них немає. Їх шлюб існує лише формально, надання судом строку для примирення позивач не бажає, а збереження шлюбу суперечить його інтересам та інтересам неповнолітньої дитини. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а підстави для його збереження відсутні.

Outcome: approved