Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до Балтського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що сімейне життя не склалося по причині відсутності взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, що в кінцевому результаті призвело до припинення шлюбних відносин. В зв'язку з чим, він вважає, що подальше спільне життя є недоцільним і суперечить його інтересам, тому просив розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, заявивши клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання нез'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу, та після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON]». Відповідно до ч.3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення про задоволення позову у випадку визнання позову відповідачем. У зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 14.11.2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Балтського районного управління юстиції Одеської області зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що складено відповідний актовий запис № 114, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER]. Від даного шлюбу є двоє неповнолітніх дітей: син [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 28.05.2002 року відділом РАГС Балтського районного управління юстиції Одеської області), та дочка [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 02.09.2006 року відділом РАЦС Балтського районного управління юстиції Одеської області). Діти за погодженням сторін проживають із відповідачем. Спору, щодо поділу спільного майна, між сторонами не виникає. По причині відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя, сімейне життя не склалося. Позивач та відповідач шлюбні відносини не підтримують, наміру поновити шлюбних відносин не мають та вважають можливість збереження сім'ї остаточно втраченою. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач категорично не має наміру зберегти шлюб у зв'язку з чим, відповідно до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу згідно ч. 2 ст. 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з наведеного, враховуючи, що сторони не бажають підтримувати сімейні стосунки, оцінивши їх шлюбні взаємовідносини, суд вважає, що між сторонами склалися стосунки, при яких збереження сім'ї неможливе, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved