Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Холоневичівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27.05.2013 року помер його батько, [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина, до складу якої, в тому числі увійшов житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований в с. Холоневичі по вул. Центральна, 68 Ківерцівського району Волинської області. Згідно заповітного розпорядження [PERSON] заповів все належне йому на момент смерті майно, своєму сину, [PERSON] У даний час він звернулася до нотаріальної контори для документального оформлення свого права на спадщину за заповітом, однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно на імя спадкодавця. Просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Холоневичі по вул. Центральна, 68 Ківерцівського району Волинської області, в порядку спадкування за заповітом. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує та просить розгляд справи проводити у її відсутності /а.с. 20/. Представник відповідача від Холоневичівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області в судове засідання не зявився, подав заяву про визнання заявленого позову та розгляд справи у їх відсутності /а.с. 28/. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 143952, виданого 27.05.2013 року Виконавчим комітетом Холоневичівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, [PERSON] помер 27.05.2013 року /а.с. 4/. Відповідно до витягу з по господарської книги № 1 за 2011-2015 роки та довідки Холоневичівської сільської ради № 978 від 18.11.2015 року, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Холоневичі по вул. Центральна, 68 Ківерцівського району Волинської області, значиться за померлим [PERSON] /а.с. 10-11/. Згідно заповіту від 05.12.2012 року, посвідченого секретарем Холоневичівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, [PERSON] заповів усе належне йому на момент смерті майно, своєму синові [PERSON] /а.с. 9/. В силу ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Спадкоємець [PERSON] вступив у фактичне володіння спадковим майном шляхом спільного проживання зі спадкодавцем до дня його смерті /а.с. 11/. Родинні відносини спадкодавця [PERSON] з позивачем [PERSON], а саме, що останній приходиться сином померлому, підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії ІІІ-УР № 460983, виданим 10.04.1961 року Холоневичівською сільською радою Ківерцівського району Волинської області /а.с. 8/. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається з повідомлення Ківерцівської Державної нотаріальної контори № 1562/01-16 від 17.12.2015 року та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 42486009 від 17.12.2015 року, після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа № 448 за 2015 рік. Із заявою про прийняття спадщини 24.11.2015 року звернувся син спадкодавця [PERSON] Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися і свідоцтва про право на спадщину не видавалося /а.с. 26-27/. Разом з тим, постановою Ківерцівської державної нотаріальної контори від 24.11.2015 року № 1350/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON], у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно на імя спадкодавця /а.с. 14/. Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в с. Холоневичі по вул. Центральна, 68 Ківерцівського району Волинської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька, [PERSON], який помер 27.05.2013 року.

Outcome: approved