Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовною заявою, в якій вказав, що [INFO] в с. Демидівка Жмеринського району Вінницької області помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки, площею 2,7895 га, розташованої на території Демидівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0521080600050010035, що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯА № 808026, виданого 05.08.2005 р. Відповідно до заповіту спадкодавця від 20.07.2001 р., зареєстрованого в реєстрі під № 49, він заповів право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом ВН № 0486139 від 17.02.2000 р. та право власності на майновий пай члена КСП, посвідчене сертифікатом ВІ № 009316 від 15.07.2001 р. - [PERSON], а житловий будинок і присадибну ділянку біля будинку в с. Демидівка по вул. Кавказькій Жмеринського району Вінницької області - [PERSON] Постановою Жмеринської районної державної нотаріальної контори № 197/02-31 від 21.02.2014 р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки спадкодавець [PERSON] заповідав [PERSON] право на земельну частку (пай) без визначення її в натурі, що перебувала у КСП, посвідченого сертифікатом ВН №0486139. На підставі даного свідоцтва спадкодавець отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 808026, тобто дане майно не відповідає майну, вказаному в заповіті. Спадкодавець на день складання заповіту володів правом на земельну частку (пай) згідно сертифікату, площа якої складала 2,96 умовних кадастрових гектари, тобто не була виділена в натурі. Згідно інформації управління Держземагенства у Жмеринському районі на підставі сертифіката на земельну частку (пай) та розпорядження Жмеринської РДА від 01.06.2005 р. № 216 [PERSON] було виділено земельну ділянку у натурі та видано державний акт на право приватної власності на землю, площею 2,7895 га. В подальшому спадкодавець заповіт не змінював. Метою складання [PERSON] заповіту на випадок своєї смерті є розпорядження своєю земельною ділянкою, яка на час складання заповіту належала йому на підставі сертифіката. Видача державного акту на право власності на земельну ділянку не порушило та не змінило волевиявлення спадкодавця щодо розпорядження своєю земельною ділянкою, а лише змінило правовий статус земельної ділянки. Тобто, земельна ділянка була виділена в натурі та належним чином оформлено право власності на неї. Інших спадкоємців, які б претендували на земельну ділянку немає. Просить розтлумачити заповіт померлого [INFO] [PERSON] як про вираження волі померлого заповісти [PERSON] земельну ділянку, право власності на яку підтверджується державним актом серії ЯА № 808026 від 05.08.2005 р. загальною площею 2,7895 га, кадастровий номер земельної ділянки 0521080600050010035, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Демидівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області. Ухвалою суду до участі у справі залучено в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору [PERSON], [PERSON], що теж є спадкоємцями за заповітом від 20.07.2001 р., який просить розтлумачити [PERSON] В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала за викладених у ньому обставин, просить його задовольнити, стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати. Додатково та на запитання суду пояснила, що [PERSON] є її двоюрідним дідом, у якого не було дітей, а тому він розподілив спадщину між нею, ще одним внуком - [PERSON] та її дядьком [PERSON] Їй він залишив земельний та майновий пай, [PERSON] - вклади в ощадбанку, [PERSON] - будинок та земельну ділянку, де він мешкав до смерті в [ADDRESS]. В діда був лише один земельний пай та на нього був сертифікат, а отримавши акт, останній не встиг змінити заповіт та через кілька днів помер. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] виступив на стороні позивача. Суду пояснив, що [PERSON] є його дядьком, у якого не було дітей, а тому він розподілив спадщину між ним та двома внуками. За життя дядько обговорював як саме розподілити спадщину, про що склав заповіт. [PERSON] він залишив земельний та майновий пай, йому - вклади в ощадбанку, [PERSON] - будинок та земельну ділянку, де спадкодавець мешкав до смерті в [ADDRESS]. В діда був лише один земельний пай та на нього був сертифікат, а отримавши акт, останній не встиг змінити заповіт та через кілька днів помер. Просив позов [PERSON] задовольнити. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору [PERSON], виступив на стороні позивача. Суду пояснив, що [PERSON] є його двоюрідним дідом, у якого не було дітей, а тому він розподілив спадщину між ним, ще однією внучкою - [PERSON] та їх дядьком [PERSON] [PERSON] він залишив земельний та майновий пай, [PERSON] - вклади в ощадбанку, а йому - будинок та земельну ділянку, де спадкодавець мешкав до смерті в [ADDRESS]. [PERSON], на вказане спадкове майно отримав правовстановлюючі документи. В діда був лише один земельний пай та на нього був сертифікат, а отримавши акт, останній не встиг змінити заповіт та через кілька днів помер, але його воля, висловлена в заповіті відповідає дійсній волі, висловленій родичам за життя. Представник відповідача - Демидівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області у судове засідання не з»явився, надав суду письмову заяву у якій позов [PERSON] визнав повністю, просив його задовольнити, справу розглядати у відсутність представника, що дає можливість відповідно до положень ч.4 ст.130 застосувати положення ч.4 ст. 174 ЦПК України та винести рішення у попередньому судовому засіданні. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як він обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону, визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Із встановлених обставин випливає, що між сторонами виникли правовідносини що регулюються Цивільним Кодексом України. Відповідно до ст. 202 ЦК України одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами, до яких належить і заповіт. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, її волевиявлення має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Відповідно до ч.4 ст. 1236 ЦК України, чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому можуть належати у майбутньому. Відповідно до ч.2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Судом встановлено, що правочином, зміст якого просить розтлумачити позивач є заповіт [PERSON], який укладено в письмовій формі 20.07.2001 року, посвідчено секретарем виконавчого комітету Демидівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, зареєстровано в книзі для запису нотаріальних дій під №49 (а.с.27-зворот) особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено. Чинність заповіту на момент відкриття спадщини встановлено. На час розгляду справи заповіт не визнано недійсним. Підстав для встановлення нікчемності або визнання заповіту недійсним не встановлено, спору між сторонами не встановлено. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Як вбачається із заповіту [PERSON] заповів [PERSON] право на земельну частку (пай) посвідчене сертифікатом серія ВН № 0486139 від 17.02.2000 р. 05.08.2005 року [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку, розташовану на території Демидівської сільської ради, серії ЯА №808026, що зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею договорів оренди землі №010580600118 від 05.08.2005 р., земельна ділянка [NUMBER], площею 2,7895 га, кадастровий номер 0521080600050010035 (а.с. 11). [PERSON] помер [INFO] в с. Демидівка Жмеринського району (а.с. 9) [PERSON], чиї інтереси представляє [PERSON], державним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, площею 2,7895 га розташовану на території Демидівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, оскільки спадкодавець [PERSON] заповідав [PERSON] право на земельну частку (пай) у землі, що перебувала у колективній власності КСП, посвідченого сертифікатом серії ВН № 0486139. на підставі зазначеного сертифікату Жмеринською РДА 01.06.2005 р. на ім'я спадкодавця був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2,7895 га серії ЯА № 808026, тобто дане майно не відповідає майну, вказаному спадкодавцем у заповіті. (а.с. 12) Згідно довідки Демидівської сільської ради [PERSON] який помер [INFO], постійно проживав та був зареєстрований в с. Демидівка Жмеринського району. Згідно запису в погосподарській книзі на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем ніхто не проживав та не був зареєстрований.(а.с.17). Згідно довідки Управління Держземагентсва у Жмеринському районі Вінницької області № 3371 від 16.04.2014 р. [PERSON] належав сертифікат на земельну частку (пай) серія ВН № 0486139 від 17.02.2000 року, виданий розпорядженням Жмеринської РДА за № 314 від 18.10.1996 року розміром 2,96 в умовних кадастрових га та зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів с. Могилівка КСП «Мрія» за номером № 367. Взамін даного сертифіката на земельну частку (пай) згідно розпорядження Жмеринської РДА № 216 від 01.06.2005 року [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯА № 808026, що зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010580600118 від 05.08.2005 року, земельна ділянка [NUMBER], площа 2,7895 га, кадастровий номер № 0521080600:05:001:0035. (а.с.13). Представник відповідача по справі позов визнав і згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку визнання позову відповідачами не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та законних інтересів. Відповідно до матеріалів справи судом встановлено, що заповідач призначив одим із своїх спадкоємців [PERSON], заповівши їй належну йому земельну частку (пай) у землі, що перебувала у колективній власності КПС «Мрія» с. Жмеринського району Вінницької області, розміром 2,96 умовних гектари, відповідно сертифікату серії ВН № 0486139, виданого 17.02.2000 року Жмеринською РДА, що не суперечить Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, яка вчиняє правочин, мала необхідний обсяг цивільної дієздатності, її волевиявлення було вільним і відповідало її внутрішній волі. Правочин вчинено у передбаченій законом формі та спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. На час відкриття спадщини на це ж саме майно спадкодавець отримав правовстановлюючий документ, а саме державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯА № 808026 та зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею договорів оренди землі за № 010580600118 від 05.08.2005 р., земельна ділянка [NUMBER], площею 2,7895 га, кадастровий номер 0521080600050010035. У заповіті [PERSON] заповів [PERSON] невизначену земельну частку (пай), володіючи єдиною такою земельною ділянкою, на яку у нього були наявні правовстановлюючі документи, а тому беручи до уваги встановлені обставини, загальний зміст правочину, намір спадкодавця, визнання позову представником відповідача суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України із відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені судові витрати (а.с.1а). Відповідно до ст.ст. 16, 25, 202, 203, 213, 1216, 1218, 1220, 1223, ч.1 ст. 1225, 1236, 1268 ЦК України,

Outcome: approved