Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову вказує, що йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 28.09.2016 року належить квартира [ADDRESS]. Згідно договору продавець з іншими особами, які проживають у квартирі зобовязуються знятися з реєстраційного обліку, звільнити квартиру. Порушуючи умови договору, продавець не забезпечив зняття з реєстраційного обліку особи, у звязку з чим у квартирі по даний час зареєстрований громадянин [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою № 2600 від 10.10.2016 року, виданою КП «Придніпровська служба утримання будинків» Черкаської міської ради. Згідно з довідкою КП «Придніпровська служба утримання будинків» Черкаської міської ради від 29.06.2016 року № 1727 [PERSON] відсутній за місцем проживання понад шість років. Договору найму (оренди) житла, який би надавав право відповідачу користуватися квартирою № 5 по вул. Надпільній, 349 в м. Черкаси, не укладалося. Відповідно до ст.ст. 150, 155 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру) користуються ним для особистого проживання, і проживання членів їх сімї, а також мають право розпоряджатися цим будинком на власний розсуд, власника не може бути позбавлено прав користування квартирою. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо цього майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення право власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Просить визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 5 по вул. Надпільній, 349 в м. Черкаси. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримав та просив визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 5 по вул. Надпільній, 349 в м. Черкаси. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Зі згоди представника позивача суд, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 28.09.2016 року належить квартира [ADDRESS], що стверджується, як самим договором купівлі-продажу квартири від 28.09.2016 року, так і Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.09.2016 року та від 22.11.2016 року. Згідно довідки КП «Придніпровська СУБ» Черкаської міської ради від 10.10.2016 року № 2600 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO] (відповідач). З довідки КП «Придніпровська служба утримання будинків» Черкаської міської ради від 29.06.2016 року № 1727 вбачається, що [PERSON] відсутній за місцем проживання понад шість років. Обставин, які б перешкоджали відповідачу [PERSON] у проживанні в [INFO] судом не встановлено. Відповідно до ст.ст. 150, 155 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру) користуються ним для особистого проживання, і проживання членів їх сімї, а також мають право розпоряджатися цим будинком на власний розсуд, власника не може бути позбавлено прав користування квартирою. Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Відповідно до положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим жилим приміщенням може виникати та існувати лише за наявності права власності на будинок (квартиру) в особи, членами сім'ї якого вони є; з припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї. Оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO] не являється та ніколи не був членом сімї позивача, він є таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 5 по вул. Надпільній, 349 в м. Черкаси з припиненням права власності на цю квартиру попередніх власників, членом сімї яких він був. Крім того, суд на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі ст. 405 ЖК України,

Outcome: approved