Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із позовною заявою в якій просить стягнути із відповідачки на його користь компенсацію в розмірі 25000,00 грн. за завдану йому моральну шкоду, та суму сплаченого судового збору 250,00 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] зазначає, що 24 липня 2013 року в приміщенні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, [PERSON] в ході судового засідання під час її допиту в якості свідка заявила про те, що він замовив її вбивство і що вона доведе цей факт. Вважає, що вказана інформація є завідомо неправдивою. Зважаючи, що таку заяву відповідач зробила в ході розгляду кримінальної справи, де він має статус підсудного, то він вимушений додатково обґрунтовувати свою невинуватість шляхом спростування цього завідомо неправдивого обвинувачення, що нервує його та приносить йому моральні страждання. Вважає, що відповідач [PERSON] обвинувативши його у замовленні її вбивства та достовірно знаючи, що цей факт не відповідає дійсності, зробивши таку заяву публічно при допиті її в якості свідка у судовому засіданні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, вчинила злочини, передбачені ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та пред'явлену позовну заяву просив задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування посилався на обставини викладені у позові. Відповідач [PERSON] проти задоволенні позову заперечувала та зазначила про безпідставність позовних вимог [PERSON] Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідка, прослухавши технічний запис судового засідання Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, в провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальна справа про обвинувачення [PERSON] у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України. Під час розгляду зазначеної кримінальної справи, в судовому засіданні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, в ході допиту [PERSON] в якості свідка, остання зазначила про те, що начебто [PERSON] замовив її вбивство. В даному судовому засіданні [PERSON] вказала, що [PERSON] таким чином намагався їй помститися за те, що вона звернулася до УСБУ України в Дніпропетровській області із заявою щодо його протиправних дій у зв'язку з вимаганням неправомірної вигоди на вирішення питання. Після того, як позивач був затриманий із грошима працівниками УСБУ, він намагається їй помститися. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Завдання матеріальної шкоди іншій особі, з огляду на ч. 2 ст. 11 ЦК України є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є, в т.ч. відшкодування моральної шкоди. За змістом ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі… відшкодовується особою, яка її завдала… Згідно із вимогами постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31.03.95 р. суди при розгляді цивільних справ про відшкодування моральної (немайнової) шкоди повинні керуватися наступним: п. 4 позивач повинен зазначити, в чому саме полягає шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується; п. 5 ч. 2 - відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні; п. 9 - розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. За встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки заяви відповідача під час судового розгляду кримінальної справи про те, що позивач начебто замовив її вбивство, повинні розглядатися і вирішувати в порядку досудового розслідування та судового провадження за правилами визначеними кримінально-процесуальним законодавством України, і таким заявам відповідача здійсненим під час її допиту в судовому засіданні в якості свідка в кримінальній справі також має право дати належну правову оцінку суд у провадженні якого перебуває така справа, враховуючи межі пред'явленого [PERSON] обвинувачення. В судовому засіданні не доведено, що відносно позивача відповідачем були вчинені дії, що реально спричинили йому моральну шкоду, яким саме немайновим правам позивача було спричинено таку шкоду і на які нематеріальні блага позивача вони посягають, не доведено в чому полягають душевні, фізичні страждання позивача, та не підтверджено, що саме кошти в розмірі 25000,00 грн. компенсують його моральні страждання та переживання. Враховуючи встановлені обставини у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення компенсації за заподіяну моральну шкоду слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed