Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернулася до суду з позовом до Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради, Комунального підприємства «Житлово - експлуатаційне підприємство № 34» Дніпропетровської міської ради, про зобов'язання вчинити певні дії. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що у квартиру [ADDRESS], що перебувала на балансі ДП «Придніпровська залізниця», був заселений, як наймач квартири [PERSON]. Далі позивач зазначає, що [PERSON] був її дідом, батьком її матері - [PERSON]. Окрім цього, позивач зазначає, що [PERSON] був зареєстрований та проживав в будинку [ADDRESS]. Однак, у зв'язку з неналежними санітарними умовами у вказаному будинку йому надали квартиру [ADDRESS]. 14.05.2001 року в квартирі [ADDRESS], де згодом він був прописаний як наймач. Також, далі позивач зазначає, що 06.03.2003 року [PERSON], зареєстрував її, [PERSON], разом із її дітьми: [PERSON] та [PERSON], у вищевказаній квартирі, де вони і проживають до цього часу. Однак, позивач вказує, що [INFO] помер її дід, [PERSON], і після його смерті вона звернулася до Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради (далі - Відповідач -1) про зміну умов договору найму житлового приміщення.Однак, позивач далі зазначає, що 13.06.2014 року у остаточній відповіді Ленінська районна у місті Дніпропетровську рада повідомила, що її звернення про зміну умов договору - найму займаного приміщення було розглянуто 03.06.2014 року (протокол № 6) на засіданні громадської комісії з житлових питань, та у зв'язку з тим, що не було надано повний пакет документів, було відмовлено у винесені рішення про зміну умом договору - найму займаного приміщення. У зв'язку з вищевикладеним, позивач змушена звернутися до суду та просити суд зобов'язати Ленінську районну у місті Дніпропетровську раду видати їй, [PERSON], правовстановлюючий документ на житлове приміщення за адресою: [ADDRESS], а також, зобов'язати Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційне підприємство № 34» Дніпропетровської міської ради укласти із [PERSON] договір найму житлової площі та перевести на неї особовий рахунок. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити по мотивам, що викладені у позовній заяві. В обґрунтування таких вимог посилалась на обставини, що викладені у позовній заяві. Представник відповідача -1 - Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, просила відмовити у задоволені позовних вимог з огляду на їх безпідставність та необґрунтованість. Представник відповідача -2 - Комунального підприємства «Житлово - експлуатаційне підприємство № 34» Дніпропетровської міської ради, у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Так, судом встановлені наступні обставини справи та визначені виниклі відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що на підставі рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 16.12.2013 року за № 3945 прийнято у комунальну власність територіальної громади міста на баланс КВ ЖРЕП Ленінського району 8-квартирний житловий будинок по [ADDRESS]-2 (загальна площа 594,4 кв.м) із зовнішніми інженерними мережами, що перебували на балансі Державного підприємства «Придніпровська залізниця». Судом також встановлено, що в квартирі [ADDRESS] станом на час розгляду справи зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно відомостей поквартирної картки та довідки Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство № 34» Дніпропетровської міської ради від 27.11.2014 року[PERSON], що помер 13.09.2010 року, визначений як наймач такого житлового приміщення. Матеріалами даної цивільної справи також підтверджено, що будь-яких інших документів, стосовно право користування таким житловим приміщенням не збереглося через ліквідацію підприємства на балансі якого раніше перебувала така квартира. Оскільки правомірність вселення [PERSON] у вказану квартиру [ADDRESS] сторонами визнається, як і не оспорюється чинність укладеного такою особою договору найму, а сам факт укладання такого договору та вселення наймача підтверджується вищевказаними матеріалами цивільної справи, суд вважає, що [PERSON] правомірно вселився у спірне житлове приміщення, та набув відповідне право щодо користування такою квартирою. Згідно ч.1 ст. 63 ЖК України, предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Відповідно до положень ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї. Згідно ст. 65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. З огляду на вказану вимогу матеріального закону суд також доходить висновку, що [PERSON] правомірно, як член сім'ї наймача та за його згодою, вселилась у спірне житлове приміщення, та відповідно до вимог чинного (на час виникнення спірних правовідносин) законодавства зареєструвала своє місце проживання за адресою розташування такого житлового приміщення, що в повному обсязі підтверджується вищевказаними документами: поквартирною карткою на квартиру [ADDRESS], та довідкою Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство № 34» Дніпропетровської міської ради від 27.11.2014 року. Відповідно до вимог ст. 61 ЖК України договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Разом із цим, згідно ч.ч. 1, 2 ст. 104 ЖК України, член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. У разі відмови членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку. У відповідності до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 (з подальшими змінами), вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до норм ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Суд зауважує, що втрата відповідних документів балансоутримувачем будинку, де розташована спірна житлова площа, не може бути підставою обмеження конституційних прав особи, яка правомірно вселилась та проживає у такому приміщенні. Оскільки судом встановлена правомірність вселення позивача у квартиру [ADDRESS], встановлена обставина її реєстрації за такою адресою, така квартира є постійним місцем проживання позивача, та суд доходить висновку про правомірність вимог позивача щодо укладення з нею окремого договору найму стосовно спірного житлового приміщення. Разом з цим, оскільки нормами ст. 61 ЖК України сторони такого договору найму визначені як наймодавець - житлово-експлуатаційна організація (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймач - громадянин, то суд вважає, що у даному випадку такий договір найму повинен укладатись між позивачем та КП «Житлово-експлуатаційне підприємство № 34» Дніпропетровської міської ради, як житлово-експлуатаційною організацією на балансі якої перебуває будинок [ADDRESS]. Саме укладання договору найму на думку суду є належним способом захисту житлових прав позивача в даному випадку. Стосовно вимоги позивача до Ленінської районної у місті Дніпропетровську раду про видачу позивачеві правовстановлюючого документу на житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] суд вказує, що така вимога є такою, що не ґрунтується на законі та суперечить здобутим судом доказам. Адже такий відповідач безпосередньо не видав документів на вселення первісного наймача ([PERSON]) до спірної квартири, та не укладав із такою особою відповідного договору найму. Станом на сьогоднішній день судом встановлена правомірність вселення позивача у спірну квартиру, а тому підтвердження такої обставини у спосіб видання будь-яких додаткових документів не потребується. З огляду на наведене, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог лише частково, а саме: зобов'язати Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційне підприємство № 34» Дніпропетровської міської ради укласти договір найму квартири [ADDRESS] з [PERSON], відкривши на її ім'я особовий рахунок на дане житлове приміщення, а в задоволенні позову до Ленінської районної у місті Дніпропетровську раду відмовити. Також відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, що були ним понесені, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. На підставі викладеного і

Outcome: partial