Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

[PERSON] заявила позов до [PERSON] , за яким просила визнати за нею право власності на Ѕ частку квартири [ADDRESS] , що є спільним майном подружжя; визнати за нею право власності на Ѕ частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті чоловіка, [PERSON] , який помер [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Жеребківської сільської ради Чуднівського району Житомирській області, площею 3,56 га, кадастровий номер [NUMBER] в порядку спадкування після смерті брата, [PERSON] , який помер [INFO] . Позов мотивовано тим, що позивач та відповідач є єдиними спадкоємцями до майна померлого [PERSON] , прийняли спадщину після його смерті, але не можуть оформити право власності на спірну квартиру та спірну земельну ділянку, оскільки у них відсутні оригінали правовстановлюючих документів. Провадження в справі відкрите на підставі ухвали суду від 09 листопада 2018 року Позивач подала заяву, за якою позов підтримала, просила розглянути справу без її участі. Представник відповідача подав заяву, за якою позов визнав в повному обсязі, просив розглянути справу без його участі. Судом встановлено таке. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті залишилася спадщина, що складається з наступного майна: квартира [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.02.1997 року, видане Ленінською районною державною адміністрацією міста Києва; земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Жеребківської сільської ради Чуднівського району Житомирській області, площею 3,56 га, кадастровий номер [NUMBER] , яка належала померлому на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] , який зареєстрований за № 010722400009 від 23.02.2007 року, виданий на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.09.2006 року. Спадкоємцями першої черги за законом, на день смерті спадкодавця, були позивач - дружина спадкодавця та матір спадкодавця - [PERSON] . Позивач та [PERSON] у встановлений законом строк звернулися до нотаріальної контори з заявами про отримання спадщини. Але 15.05.2018 року, матір спадкодавця помирає і після її смерті, спадкоємцем спадкової маси [PERSON] , яку вона прийняла у спадщину, але за життя не встигла оформити, є її другий син, [PERSON] - відповідач по справі. Позивач і померлий, [PERSON] , який помер [INFO] , перебували у зареєстрованому шлюбі з 03 липня 1996 року по день смерті останнього. На час приватизації спірної квартири діяли норми Кодексу про шлюб та сім`ю України 1969р. Відповідно до ч. 1 ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. При цьому згідно з ч. 2 ст. 22 цього Кодексу подружжя має рівні права на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Відповідно до ст. 24 КпШС України майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Оскільки квартира, набута померлим під час шлюбу у власність шляхом безоплатної приватизації, не віднесена до переліку об`єктів роздільної власності кожного з подружжя, що міститься у наведеній статті, вона є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя на підставі норми ч. 1 ст. 22 КпШС України. Відповідно до ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. З наведеного слідує, що спірна земельна ділянка, успадкована померлим під час шлюбу, є його особистою власністю. Відповідно до постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позивачеві та відповідачеві відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно після померлого [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно померлого. Оскільки нотаріусу позивачем та відповідачем не надано правовстановлюючих документів на спірну квартиру та спірну земельну ділянку, тому відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії слід визнати законною. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких фактів та відповідних їм правовідносин, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Питання розподілу судових витрат позивачем не заявлялось, заходи забезпечення позову судом не вживались. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: approved