Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області із позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], який був зареєстрований 07 червня 2013 року. Від шлюбу мають доньку: [PERSON], [INFO]. В заяві посилається на те, що з відповідачем спільно не проживають з листопада 2016 року та окрім дитини не мають нічого спільного. Вважає, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечитиме його інтересам. Просить шлюб розірвати. Позивач у підготовче судове засідання не з'явився. Подав заяву про розгляд справи в підготовчому судовому засіданні за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у підготовче судове засідання не з'явилася. Подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнає. Не заперечує проти ухвалення судового рішення в підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206,207 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, відповідно до ст.ст.200, 223, 247 ЦПК України розглядає справу у підготовчому засіданні за відсутності позивача і відповідача, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 07.06.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №242. Мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони спільно не проживають з 2016 року. Обоє прийшли до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливими. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя і їх неповнолітній дитині, а тому шлюб необхідно розірвати. Згідно із ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно квитанції №17908981 від 08.10.2018, позивачем [PERSON] при подачі позову було сплачено 704,80 гривень судового збору, отже з державного бюджету підлягає поверненню 352,40 гривень.

Outcome: approved