Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» та приватного нотаріуса Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Питомець Василя Антоновича про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 26 червня 2007 року приватним нотаріусом Питомець В.А. було посвідчено договір іпотеки № МК 19/22/1, укладений між відкритим акціонерним товариством банком «Надра» та [PERSON]. Предметом іпотеки є житловий будинок загальною площею 82,5 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] У зв'язку з невиконання позичальником, [PERSON], зобов'язань за кредитним договором, ВАТ банк»Надра» звернувся до суду з позовом про зверненням стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2015 року ПАТ КБ «Надра» було відмовлено у позові до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Підставою для відмови у позові було встановлення нікчемності договору іпотеки № МК 19/22/1 від 26 червня 2007 року. рішення суду відповідачем не оскаржувалось та надрало законної сили. Оскільки недійсність правочину не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, позивач звернувся до приватного нотаріуса Питомець В.А. із заявою про зняття заборони відчуження нерухомого майна, що було предметом іпотеки. Проте приватний нотаріус Питомець В.А. відмовив у вчиненні такої нотаріальної дії, оскільки, на його думку, підстав для скасування заборони не має. На підставі вищевикладеного, позивач просив суд застосувати наслідки нікчемності правочину та зобов'язати приватного нотаріуса Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Питомець В.А. виключити запис про заборону відчуження нерухомого майна, а саме домоволодіння за адресою: [ADDRESS] (зареєстровано у реєстрі за № 32)_ та земельної ділянки, на якій розташовано будинок (зареєстровано у реєстрі за № 33) з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна; застосувати наслідки нікчемного правочину та зобов'язати приватного нотаріуса Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Питомець В.А. виключити з Державного реєстру іпотек запис про іпотечний договір № МК 19/22/1 від 26 червня 2007 року, який посвідчено 26 червня 2007 року приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області за реєстровим № 1052. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Оскільки договір іпотеки визнаний нікчемним, є всі підстави для зняття заборони відчуження нерухомого майна, що було предметом іпотеки. Позивач як власник майна не має можливості розпорядитися ним, оскільки наявна заборона відчуження. Оскільки нотаріус відмовив у знятті заборони відчуження та виключення запису про іпотечний договір з реєстру, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Відповідач, публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надав. Відповідач, приватний нотаріус Питомець В.А., в судовому засіданні позов не визнав, проти задоволення позовних вимог заперечував, оскільки рішенням суду договір іпотеки не визнаний нікчемним або недійсним, а тому відсутні підстави для зняття заборони. Банк до нього з будь-якими заявами про зняття заборони не звертався. Договір іпотеки було укладено у відповідності до вимог чинного законодавства, ніякого тиску на позивача не було, він діяв добровільно та свідомо уклав договір іпотеки. Про те, що в будинку мешкає дитина він нічого не повідомляв. Вважає, що позивач діяв недобросовісно. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. 26 червня 2007 року між відкритими акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та [PERSON] було укладено договір іпотеки № МК 19/22/1. Відповідно до умов договору в іпотеку було передано нерухоме майно, яке належить на праві власності [PERSON]: житловий будинок, який розташованій на земельній ділянці по [ADDRESS] (а.с.12-14). У відповідності до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (в редакції закону, що діяла на момент укладання договору іпотеки) на підставі договору іпотеки приватним нотаріусом Питомець В.А. було проведено державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно. Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2015 року в позові ПАТ КБ «Надра» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки було відмовлено з тих підстав, що договір іпотеки було визнано судом нікчемним (а.с.9-11). Рішення суду набрало законної сили. Згідно з ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Договір іпотеки № МК 19/22/1 від 26 червня 2007 року було визнано судом нікчемним з тих підстав, що його було вчинено без дозволу органу опіки та піклування у відповідності до ч. 1 ст. 224 Цивільного кодексу України. Згідно з ч.1 ст. 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Частиною 1 ст. 216 Цивільного кодексу України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У зв'язку з чим суд приходить до висновку, що договір іпотеки № МК 19/22/1 від 26 червня 2007 року не створює юридичних наслідків з моменту його укладання у зв'язку з визнанням його судом нікчемним. А тому відсутні підстави для накладення заборони відчуження на нерухоме майно, що було предметом іпотеки. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 6 листопада 2009 року суди розглядають справи, зокрема, за позовами про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, а тому позов підлягає задоволенню. При цьому суд відхиляє доводи відповідача, приватного нотаріуса Питомець В.А., про те, що відсутні підстави для скасування заборони відчуження, оскільки договір іпотеки не визнано судом нікчемним саме в резолютивній частині рішення, з тих підстав, що, як зазначалося вище визнання договору нікчемним не потребує визнання його недійсним на підставі рішення суду, оскільки він є недійсним в силу закону, а суд лише констатує його нікчемність з тих чи інших підстав. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved