Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області із заявою, де заінтересованою особою вказав Луганський національний аграрний університет, якою просить встановити факт того, що він закінчив економічний факультет Луганського національного аграрного університету, за освітньою спеціальністю «экономист организатор сельскохозяйственного производства». У судове засідання, особи які беруть участь у справі не зявились. Заявник через канцелярію Рубіжанського міського суду Луганської області подав суду письмову заяву, якою просив справу розглянути без його участі та зазначив, що заяву підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи надав відзив, в якому зокрема, просив справу розглянути без його участі. За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Позиція заявника полягала у тому, що у 1995 році він закінчив економічний факультет Луганського національного аграрного університету, за освітньою спеціальністю «экономист-организатор сельскохозяйственного производства». З початком проведення на території України антитерористичної операції, він вимушений був виїхати з міста Луганська. При терміновому виїзді було втрачено документ про освіту, який йому необхідний для подальшого працевлаштування. Тому, в нього виникла необхідність встановити в судовому порядку юридичний факт здобуття ним відповідного ступеня (освітньо-кваліфікаційного рівня) вищої освіти в зазначеному університеті. Позиція заінтересованої особи, з огляду на зміст поданого відзиву, полягала в тому, що у звязку з проведенням антитерористичної операції на сході країни, Наказом Міністерства аграрної політики від 20 жовтня 2014 року за №408 Луганський національний аграрний університет для здійснення освітньої діяльності було переміщено до міста Харків. В той же час, всю документацію, яка стосується освітньої та господарсько-фінансової діяльності університету за період часу по жовтень 2014 року, було залишено на тимчасово окупованій території у місті Луганську. Вказана обставина унеможливлює надання документального підтвердження факту навчання заявника в університеті та видачі університетом у 1995 році документа про освіту на його імя, за спеціальністю «економіст-організатор сільськогосподарського виробництва». А суд на основі всебічного, повного, обєктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, встановив наступні обставини: З довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № [NUMBER] від 03 серпня 2017 року вбачається, що заявник [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], а місцем його фактичного проживання є [ADDRESS] (а.с.8,16). Міністерство освіти і науки України своїм листом у відповідь на скаргу [PERSON] від 27 жовтня 2017 року №О-7857/0 щодо видачі дублікату документа про вищу освіту державного зразка та додатку до нього повідомило, що виготовлення дублікату диплома на підставі наказу Луганського сільськогосподарського інституту (нині - Луганський національний аграрний університет) №110-к від 06 червня 1995 року, який він надав є фактично неможливим (а.с.6,15). Луганський національний аграрний університет, що заснований ще у 1920 році, переміщений з міста Луганська на територію міста Харкова, надав суду наступні відомості (а.с.83-90): - щодо реорганізації та правонаступництво: з 11 травня 1990 року, університет мав назву Луганський сільськогосподарський інститут (наказ №133-к від 11 травня 1990 року), з 23 грудня 1998 року - Луганський державний аграрний університет (наказ №289-к від 23 грудня 1998 року); а з 11 березня 2002 року - Луганський національний аграрний університет (наказ №60-к від 11 березня 2002 року); - щодо наявності у складі Луганського сільськогосподарського інституту «Заочного економічного факультету»: в період 1994-1995 років, на факультеті підвищення кваліфікації було організовано річне навчання спеціалістів (які вже мали попередню освіту) для отримання другої вищої освіти за економічним напрямом, яким після закінчення цього навчання присуджувалась кваліфікація «економіст-організатор сільськогосподарського виробництва» з видачею відповідного свідоцтва; - щодо підтвердження факту навчання у Луганському сільськогосподарському інституті у 1995 році [PERSON], а також отримана ним спеціальність: вся інформація щодо осіб, які навчалися у вищих навчальних закладах України до 2000 року знаходяться в архівах відповідних навчальних закладів, а тому навчальний заклад до завершення збройного конфлікту не має можливості видати відповідну довідку, позаяк усі документи зберігаються на території міста Луганськ, яке є тимчасово окупованим; опитані працівники Університету, не змогли підтвердити чи спростувати факт навчання саме [PERSON] в Університеті у 1995 році, оскільки жоден з тих працівників, що переїхали разом з Університетом у місто Харків, у 1995 році працювали на інших факультетах. З письмових пояснень, наданих 23 лютого 2018 року [PERSON] [INFO], вбачається, що він у 1986 році закінчив економічний факультет Ворошиловградського сільськогосподарського інституту по спеціальності «організатор-економіст соціалістичних сільськогосподарських підприємств», про що отримав свідоцтво №908 від 17 липня 1986 року. У 1994 році [PERSON], з яким особисто знайомий з 1992 року, порекомендував звернутися до вищезазначеного навчального закладу, щодо укладання контракту та отримання освіти. В 1995 році [PERSON] по результатам навчання отримав документ про освіту, за змістом аналогічний його диплому, але назва спеціальності (на російській мові) була зазначена як «организатор-экономист сельскохозяйственного производства». Зазначений документ він бачив особисто, назву спеціальності памятає дослівно (а.с.46). Разом з цим, судом встановлено і те, що Університетом під час опитування працівників були встановлені і ті особи, які у 1984 році, 1995 році та 1997 році закінчували заочний факультет у Луганському (у 1984 році - Ворошиловградському) сільськогосподарському інституті та отримали свідоцтво про присвоєння кваліфікації «організатор економіст (у 1984 році - соціалістичних) сільськогосподарських підприємств» (а.с.83-90, 105,106,107). З наказу по Луганському сільськогосподарському інституту №110-к від 06 червня 1995 року вбачається, що на підставі відомостей здачі комплексного іспиту, заліків та захисту випускної роботи вважається таким, що закінчив «Заочний економічний факультет» зокрема, за порядковим номером 27 [PERSON] (а.с.7,14). Відповідно до архівної довідки №19/13 від 06 лютого 2018 року, виданої Луганським національним аграрним університетом (що знаходитсья на території міста Луганськ), наказом від 06 червня 1995 року №110-к по Луганському сільськогосподарському інституту на підставі відомостей здачі комплексного іспиту, заліків та захисту випускної роботи, [PERSON] вважається таким, що закінчив «Заочний економічний факультет» з видачею свідоцтва №271. При цьому, наказом №289-к от 23 грудня 1998 року, Луганський сільськогосподарський інститут перейменований в Луганський державний аграрний університет, який наказом №60-к від 11 березня 2002 року перейменований в Луганський національний аграрний університет (а.с.44). Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини у їх сукупності, суд не має жодних сумнівів у тому, що [PERSON] дійсно закінчив навчання на заочному економічному факультеті Луганського сільськогосподарського інституту з присвоєнням кваліфікації «організатор економіст сільськогосподарських підприємств» з видачею свідоцтва про це № 271 від 03 червня 1995 року. Дійсно, вказані обставини суд встановив у тому числі і через те, що узяв до уваги ті письмові докази, які були отримані заявником з архіву Луганського національного аграрного університету, що знаходиться на території міста Луганськ, яке є тимчасово окупованим. Але вони повністю узгоджуються з іншими отриманими судом письмовими доказами, і тому тут, суд виходив з наступного. Як відзначив Європейський Суд з прав людини в своєму рішенні від 10 травня 2001 року (справа Кіпр проти Туреччині), зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих де-факто органів та інститутів окупаційної влади далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать (п.96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (п.92). А в рішенні від 23 лютого 2016 року (справа Мозер проти Республіки Молдова та Росії), Європейський Суд з прав людини вказав на те, що першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (п.142). Тому з огляду на обставини цієї справи та зобов`язання України, як однієї з Договірних Сторін Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, поважати права людини, суд не бачив підстав аби не враховувати впроваджений Європейським судом з прав людини підхід. І саме з урахуванням цього, надані заявником письмові докази суд сприйняв як належні, допустимі та достовірні, з урахуванням того, що вони узгоджуються повністю з іншими доказами, які у цій справі суд отримав з власної ініціативи на території України, що знаходиться під ефективним контролем Держави Україна. Положеннями статті 55 Конституції України, встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. І оскільки від встановлення факту закінчення [PERSON] навчання на заочному економічному факультеті Луганського сільськогосподарського інституту та присвоєння йому кваліфікації: «організатор економіст сільськогосподарських підприємств» і видачі свідоцтва про це № 271 від 03 червня 1995 року залежить виникнення у заявника права на отримання дублікату відповідного документу про освіту, який необхідний йому з метою працевлаштування, в силу положень частини 2 статті 315 ЦПК України, таке право підлягає захисту шляхом задоволення його заяви про встановлення факту, але частково. Отже

Outcome: partial