Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивач на підставі договору купівлі-продажу від 29.05.2020 року є власником квартири [ADDRESS] . Згідно з відомостями № Т5-138798-ю/д про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку від 27.07.2020 в квартирі зареєстрований [PERSON] . [PERSON] , як і будь-які інші особи, в квартирі [ADDRESS] станом на 29.05.2020 (на час укладання договору купівлі-продажу квартири) не проживав та не проживає зараз. Фактичне місце проживання [PERSON] позивачу невідоме. [PERSON] є невідомою для позивача особою, не є і ніколи не був членом його сім`ї, не проживає і ніколи не проживав разом із позивачем, не вів і не веде з ним спільне господарство. Реєстрація місця проживання [PERSON] в квартирі, яка належить позивачу на праві власності, суттєво порушує право власності позивача на вищезазначену квартиру, тому відповідач має бути визнаний таким, що втратив право користування зазначеною квартирою. Позивач до судового засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, розгляд справи просить проводити у його відсутності. Відповідач до судового засідання не з`явився, хоча повідомлялася про час та місце розгляду справи належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи згоду позивача, судом відповідно до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вивчивши наявні у справі\~письмові докази, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 29 травня 2020 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Груєвою О.В., та зареєстрованим в реєстрі за номером 2744. 29.05.2020 за [PERSON] було зареєстроване право власності на вищезазначену квартиру, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 210651166. Згідно відомостей № Т5-138798-ю/д про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку, наданими Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради, квартира [ADDRESS] , є місцем реєстрації [PERSON] . Судом не встановлено обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали відповідачу у користуванні квартирою [ADDRESS] , а також не встановлено обставин, які б дозволяли вважати, що право користування цим жилим приміщенням зберігається за відповідачем. [PERSON] не є і ніколи не був членом сім`ї Позивача, не проживає і ніколи не проживав разом з ним, не вів і не веде з позивачем спільне господарство. Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою\~статті 316 Цивільного кодексу України\~визначено, що право власності це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з частиною першою\~статті 317 ЦК України\~власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до\~статті 328 ЦК України\~право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За приписами частини першої\~статті 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною першою\~статті 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Згідно з положеннями статті 391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статті 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, в тому числі і на квартиру, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що реєстрація і відсутність відповідача у квартирі позивача створює йому перешкоди у здійсненні правомочностей власника майна. Відповідач відсутній за даним місцем реєстрації. Відповідно до ст.\~3\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно до ст.7\~ЗУ «Про\~свободу пересування\~та вільний\~вибір місця\~проживання в\~Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно п.26 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно положень ст.\~6\~Закону «Про\~свободу пересування\~та вільний\~вибір місця\~проживання в\~Україні» фізичні особи зобов`язані зареєструвати своє місце проживання. Відповідно до ч.1ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що реєстрація і відсутність відповідача у квартирі позивача створює йому перешкоди у здійсненні правомочностей власника майна. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати: судовий збір в розмірі 840,80 гривень, сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом. На підставі викладеного,

Outcome: approved