Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначає, що йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] на підставі договору дарування частини квартири від 04 серпня 2008 року та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27 листопада 2019 року. Відповідач [PERSON] є його рідним братом та зареєстрований у спірній квартирі, але не проживає у ній більше десяти років, комунальні послуги не сплачує та не бере участі у її утриманні, особистих речей відповідача у квартирі немає. Реєстрація відповідача у квартирі, створює йому перешкоди вільно володіти та користуватися нею. Просить суд позбавити [PERSON] права користування квартирою [ADDRESS] , шляхом зняття з реєстрації. У судове засідання позивач [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти постановлення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування частини квартири від 04 серпня 2008 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мініною С.Я., зареєстрованим у реєстрі за номером 3757, та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 27 листопада 2019 року, виданого приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Баден А.Є., та зареєстрованого у реєстрі за номером 1285. Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 20 серпня 2020 року №220962906 підтверджується, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору дарування номер 3757, посвідченого приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мініною С.Я. та свідоцтва про право на спадщину, номер 1285, виданого приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Баден А.Є. 27 листопада 2019 року. Відповідно до акту №506, виданого 10 червня 2020 року Приватним підприємством «Комунальщик-4», [PERSON] , 1978 року народження, зареєстрований у квартирі [ADDRESS] , але за даною адресою не проживає з 2010 року. Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №6814, яка видана виконавчим комітетом Першотравенської міської ради Дніпропетровської області 19 червня 2020 року, у спірній квартирі [ADDRESS] , зареєстрований [PERSON] , [INFO] . Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України суд дійшов до висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на житлове приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. Зазначений висновок викладено у Постанові ВСУ від 16 листопада 2016 року по справі №6-709цс16. Згідно ст.ст. 4, 19 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Враховуючи вищевикладене, та те, що відповідач по справі [PERSON] є рідним братом позивача [PERSON] , зареєстрований у спірній квартирі але не проживає в ній з 2010 року, без поважних причин, не виявляє наміру та бажання вселитися у спірну квартиру, тому суд вважає, що [PERSON] слід позбавити права користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] . Що ж стосується позовних вимог [PERSON] про зняття [PERSON] з реєстраційного обліку, то в цій частині позову слід відмовити, оскільки зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється у відповідність до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Розподіл судових витрат слід здійснити відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial