overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

[PERSON] є власником будинку № [ADDRESS]. Посилаючись на те, що в будинку зареєстрований, але не живе [PERSON], [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання його таким, що втратив право користування будинком. В судове засідання сторони не з'явились, в направленій до суду заяві позивач просила розглядати справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24 жовтня 2013 року та договором купівлі-продажу від цієї ж дати, [PERSON] є власником будинку № [ADDRESS] Черкаської області. З довідки УДМС України в Черкаській області від 20 жовтня 2016 року встановлено, що в цьому будинку з 17 липня 1998 року зареєстрований [PERSON] Як вбачається з актів від 24 травня 2014 року, 4 липня 2015 року, 1 жовтня 2016 року та довідки квартального комітету № 20 від 3 жовтня 2016 року відповідач не живе в будинку з жовтня 2013 року, його особисті речі в будинку відсутні. На підставі ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР в разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Згідно з ч. 2 ст. 167 ЖК УРСР в разі вибуття наймача на постійне проживання до іншого населеного пункту чи в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] є власником будинку, розташованого за адресою: м. Краматорськ, вул Іртишська, 45, що підтверджується технічним паспортом, договором № 250 від 21.03.1962 року про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на правах особистої власності, з числом кімнат від однієї до пяти включно. Згідно довідки БТІ м. Краматорська № 170 в м. Краматорську по вул Іртишській, буд. № 45, відповідно до рішення Краматорської міської ради народних депутатів № 479 від 21.10.1987 року даному будинку було присвоєно номер 31. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO], що підтверджується довідкою № 44464 про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні від 13.12.2018 року та довідкою № 539 від 04.01.2019 року, виданої Управлінням реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO], але фактично не проживає з 2016 року по теперішній час, що підтверджується Актом про не проживання від 18.12.2018 року № 01-14/1100. \~ \~ \~ \~Оскільки відповідачем не було надано відзиву на позов, тому суд приймає до уваги лише письмові докази позивача та вважає їх обгрунтованими. Таким чином, суд вважає доведеними доводи позивача про те, що відповідач порушує її право в користуванні власністю, у звязку з її реєстрацією, але фактичним не проживанням за адресою [INFO]. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі та відповідача необхідно визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Іртишська, 31. Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 704.80 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

[PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 25.10.2016 № 71373198. Відповідачі, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], мають зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS], але фактично не проживають за цією адресою, з 2005 року та з 1997 року відповідно, що підтверджується довідкою Самійлівської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області від 23.11.2016 № 450. Обставини щодо непроживання відповідачів за вищезазначеною адресою протягом декількох років також підтверджуються показаннями допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 156 Житлового кодексу Української РСР до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме дружина власника, їх діти і батьки. При цьому, членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. За правилами ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вищенаведеними доказами підтверджено, що відповідачі не проживають у спірному жилому приміщенні більше року. Разом з цим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази поважності причин відсутності відповідачів за зареєстрованою адресою їхнього проживання. Таким чином, відповідачі, відповідно до ст. 405 ЦК України, втратили право на користування житлом. З огляду на викладене, суд визнає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До позовної заяви додано квитанції № 31 від 25.11.2016, № 0.0.671041196.1, якою підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 1 102,40 грн., отже сума судових витрат, що підлягає стягненню з кожного відповідача на користь позивача, становить: 1 102,40/2 = 551,20 грн. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

[PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ № 852764 від 17.07.2006 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 11491013 від 09.08.2006. [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 05.11.2005, що підтверджується записами у домовій книзі, а також листом Новомиколаївського районного сектору управління державної міграційної служби України в Запорізькій області від 07.11.2014 № 2333/1051. Актом від 27.08.2014, складеним депутатом Новомиколаївської селищної ради [PERSON], підтверджується те, що відповідачка фактично не проживає за вищезазначеною адресою. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], [INFO], пояснила, що відповідачка не проживає за адресою: [ADDRESS] приблизно 6 років. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], [INFO], зазначила, що [PERSON] більше п'яти років не проживає за вказаною адресою. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 156 Житлового кодексу Української РСР до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме дружина власника, їх діти і батьки. При цьому, членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. За правилами ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вищенаведеними доказами підтверджено, що відповідачка не проживає у спірному жилому приміщенні більше п'яти років. Разом з цим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази поважності причин відсутності відповідачки за зареєстрованою адресою її проживання. Таким чином, відповідачка, відповідно до ст. 405 ЦК України, втратила право на користування житлом. З огляду на викладене, суд визнає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До позовної заяви додано квитанцію № 48 від 30.10.2014, якою підтверджується сплата позивачкою судового збору у розмірі 243,60 грн., отже відповідна сума судових витрат підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

[PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок [NUMBER] від 25 квітня 1995 року. [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 24.07.2008, що підтверджується випискою з домової книги № 210 від 25.08.2015, а також листом Новомиколаївського районного сектору управління державної міграційної служби України в Запорізькій області від 21.08.2015 № 2333/1656. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] з березня 2014 року, а місце його фактичного перебування невідоме. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 156 Житлового кодексу Української РСР до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме дружина власника, їх діти і батьки. При цьому, членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. За правилами ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вищенаведеними доказами підтверджено, що відповідач не проживає у спірному жилому приміщенні більше року. Разом з цим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази поважності причин відсутності відповідача за зареєстрованою адресою його проживання. Таким чином, відповідач, відповідно до ст. 405 ЦК України, втратила право на користування житлом. З огляду на викладене, суд визнає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в частині вимог про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Вимоги про зняття відповідача з реєстрації не підлягають задоволенню, оскільки дане питання не відноситься до компетенції суду, а рішення суду про визнання особи такою, що втратила права користування житловим приміщенням, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-VI, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До позовної заяви додано квитанцію № 1 від 19.08.2015, якою підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 243,60 грн., отже відповідна сума судових витрат підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

[PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Комсомольська, 145, смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.09.2015 № 43267742, свідоцтвом про право власності № 11 від 05.02.1976, виданим виконавчим комітетом Новомиколаївської селищної Ради депутатів трудящих Новомиколаївського району Запорізької області. [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], зареєстровані у вищезазначеному будинку, що підтверджується записами у домовій книзі, а також листом Новомиколаївського районного сектору управління державної міграційної служби України в Запорізькій області від 23.09.2015 № 2333/1950. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], жодного дня не проживали у вказаному будинку, а [PERSON] не проживає в ньому з 2013 року. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 156 Житлового кодексу Української РСР до членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме дружина власника, їх діти і батьки. При цьому, членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. За правилами ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вищенаведеними доказами підтверджено, що відповідачі не проживають у спірному жилому приміщенні більше року. Разом з цим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази поважності причин відсутності відповідачів за зареєстрованою адресою їхнього проживання. Таким чином, відповідачі, відповідно до ст. 405 ЦК України, втратили право на користування житлом. З огляду на викладене, суд визнає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в частині вимог про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До позовної заяви додано квитанції № 119 від 11.09.2015, № 0.0.432654762.1 від 10.09.2015, якими підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 1 461,60 грн., отже сума судових витрат, що підлягає стягненню з кожного з відповідачів на користь позивача, становить: 1 461,60/3 = 487,20 грн. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

[PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Нова, 4, смт. Тернувате Новомиколаївського району Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок від 06.05.1999, зареєстрованим в Новомиколаївському БТІ 11.05.1999 за № 630. [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO] з 28.12.2010, що підтверджується записами у домовій книзі. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що [PERSON] не проживає за адресою: [INFO] з моменту реєстрації, а місце її фактичного перебування невідоме. Також, згідно з довідкою Тернуватської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області від 23.08.2016 № 785, [PERSON] з 28.12.2010 фактично проживала за адресою: [INFO], а з 2014 року на території селищної ради не проживає. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 156 Житлового кодексу Української РСР до членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме дружина власника, їх діти і батьки. При цьому, членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. За правилами ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вищенаведеними доказами підтверджено, що відповідач не проживає у спірному жилому приміщенні більше року. Разом з цим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази поважності причин відсутності відповідача за зареєстрованою адресою його проживання. Таким чином, відповідач, відповідно до ст. 405 ЦК України, втратив право на користування житлом. З огляду на викладене, суд визнає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До позовної заяви додано квитанцію № 0.0.611320815.1 від 05.09.2016, якою підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 551,20 грн., отже відповідна сума судових витрат підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

[PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Шкільна, 177, смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 6702213 від 23.07.2013. Відповідно до запису у домовій книзі, [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], з 02.10.2013. Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 14.09.2015 було розірвано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне прізвище «Ключ»), [INFO], зареєстрований 27 квітня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис № 183. Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сімї від 14.09.2016, за адресою: вул. Шкільна, 177, смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області фактично проживає [PERSON] та діти: [PERSON], [PERSON], а відповідач не проживає за вказаною адресою з березня 2015 року. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 156 Житлового кодексу Української РСР до членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме дружина власника, їх діти і батьки. При цьому, членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. За правилами ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вищенаведеними доказами підтверджено, що відповідач не проживає у спірному жилому приміщенні більше року. Разом з цим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази поважності причин відсутності відповідача за зареєстрованою адресою його проживання. Таким чином, відповідач, відповідно до ст. 405 ЦК України, втратив право на користування житлом. З огляду на викладене, суд визнає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До позовної заяви додано квитанцію № 0.0.619798773.1 від 19.09.2016, якою підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 551,20 грн., отже відповідна сума судових витрат підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved