Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи за три роки з дня подання заяви і до повноліття дитини з урахуванням індексації. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 08.10.1999 р. між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб , який рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва було розірвано. Від шлюбу мають спільну дитину, [PERSON] , [INFO] .Станом на травень 2019 р. та від припинення шлюбних відносин між сторонами, відповідач не надає грошові кошти на утримання спільної дитини сторін у добровільному порядку. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала, опираючись на свій відзив та на клопотання про приєднання доказів по справі. Визнали позов в частині стягнення аліментів з часу звернення до суду з цим позовом. Щодо стягнення аліментів за минулі три роки, то відповілач платив аліменти на утримання доньки за домовленістю з позщивачкою у тій сумі, яку мав змогу сплачувати на той період. Регулярність сплати алментів підтверджкується наданими ним копіями квитанції грошових переказів на користь позивачки. Вислухавши сторін по справі, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданим Міським відділом реєстрації актів громадянського стану обласного управління юстиції, м. Миколаєва 28 серпня 2001 року серії [NUMBER] . Як вбачачається з матеріалів справи неповнолітня на час звернення до суду з цим позовом дитина сторін проживає разом з позивачем. Відповідач проживає окремо від позивача та дитини. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини в достатньому обсязі не надає, дитина знаходяться на утриманні позивача. Як вбачається матеріадів справи , відповідач ( або за його доученням інший член його родини) сплачував щомісяця кошти на отримання доньки у розмірі 300-400 грн, що підтверджується наданими копіями грошових переказів. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з\~частиною другою\~статті 181\~СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що відповідач проживає окремо і участі в утриманні своєї дитини в повному обсязі не приймає, при цьому домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їхньої неповнолітньої дитини. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України \~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивача, суд враховує позицію позивача щодо способу стягнення аліментів, часткове визнання позову зі сторони відповідача щодо стягнення аліменти до повноліття дитини. Тому зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини (ч. 1ст.141 СК України), суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини у даному віці. При цьому на підставі ч.2 ст. 191 СК України, оскільки позивач не надала суду жодного доказу того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, то суд вважає, що в задоволенні цих вимог слід відмовити. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Outcome: partial