Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що з першої половини серпня 2020 року сторони припинили спільне проживання як сім`я, оскільки втрачені почуття любові та взаємної поваги. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Ухвалою суду від 05 жовтня 2020 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено розгляд справи на 28 грудня 2020 року. У судове засідання 28 грудня 2020 року з`явився представник позивача. Від відповідача до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи,. Судове засідання відкладено на 25 березня 2021 року. 19 березня 2021 року до суду відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому [PERSON] заперечень щодо задоволення позову не висловила, пославшись на те, що справжньою причиною розриву сімейних відносин стала зрада чоловіка, та наявність у нього фактичної іншої сім`ї, що призвело до втрати любові та взаємної поваги. У судове засідання 25 березня 2021 року сторони не з`явилися, їх представники надали заяви якими просили провести судове засідання за їх відсутності, позивач позов підтримав, просив задовольнити, відповідач позов визнала, не заперечувала проти його задоволення з підстав, викладених у відзиві. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Тоді суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 02 серпня 1995 року зареєстрували шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зроблено актовий запис 916 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Сімейні стосунки погіршилися через отримання дружиною інформації про наявність у її чоловіка фактичної іншої сім`ї, що призвело до виникнення конфлікту. В результаті вищевказаного вони втратили почуття любові, дружби та взаємоповаги. Сторони подружніх стосунків не підтримують з серпня 2020 року. Примирення між ними неможливе, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди згідно зі ст. 119 ЦПК повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін та унеможливлює їх примирення, тому його слід розірвати.

Outcome: approved