Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до Приморського районного суду\~м. Одеси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 27 червня 2003 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . В позовній заяві [PERSON] зазначає, що подружнє життя з відповідачем не склалось, мають різні погляди на життя та інші цінності, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, шлюбні відносини припинені, шлюб має формальний характер, відповідач має намір створити нову сім`ю. Ухвалою суду від 19 березня 2021 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження на 29 червня 2021 року. У судове засідання 29 червня 2021 року сторони не з`явились. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст.ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Тоді суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 27 червня 2003 року Другим відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №220. Від шлюбу у сторін народилася неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого Другим відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси від 22 лютого 2006 року, серії [NUMBER] ; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого Другим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції від 03 грудня 2009 року, серії [NUMBER] . Подружнє життя у сторін не склалось, так як останні мають різні погляди на життя та інші цінності, спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини припинені, шлюб має формальний характер. Кожен з них живе своїм життям, не турбуючись проблемами один одного. Сторони разом не проживають. Примирення між ними неможливе, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Майнового спору між сторонами немає. Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди згідно зі ст.119 ЦПК повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування. Загальна декларація прав людини у ч.2 ст.16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст.23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. За ч.3 ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін та унеможливлює їх примирення, тому його слід розірвати. Майнового спору та спору з приводу проживання та утримання дітей немає.

Outcome: approved