Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до[PERSON], в якому просить стягнути з нього грошові кошти в розмірі 4 897,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення передбаченого ч.ч.1, 2 ст.190 КК України, неустойку за невиконання умов договору у розмірі 2 777,52 грн., а також моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що25.05.2013 року між ним та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір про виготовлення та передачу металево-пластикових вікон на загальну суму 4 897,00 грн. У зв'язку зі скрутним матеріальним становищем позивачем було укладено договір про надання споживчого кредиту, метою якого було придбання товарів та послуг у відповідача [PERSON] Вартість товару склала 4 897,00 грн. В рахунок оплати товарів та послуг, банком були перераховані кошти на рахунок [PERSON] Однак, не зважаючи на той факт, що кошти були перераховані, тобто товар та послуги були оплачені, вікна виготовлені і передані позивачу не були.Позивач зазначає, що вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.10.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.ч.1, 2 ст.190 КК України.У зв'язку з чим, позивач, вважаючи, що його права порушені, звернулась до суду із зазначеним позовом. В судовому засіданні позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи у свою відсутність, позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, тому суд, з погодження позивача, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, провів заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до такого висновку. Судом встановлено, що 25.05.2013 року між ним та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір про виготовлення та передачу металево-пластикових вікон на загальну суму 4 897,00 грн. (а.с.3). З метою оплати вищезазначених товарів та послуг позивачем було укладено договір про надання споживчого кредиту (а.с.4). В рахунок оплати товарів та послуг, банком були перераховані кошти в сумі4 897,00грн. на рахунок [PERSON].(а.с.4). Суду надано вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.10.2014 року, згідно якого [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.ч.1, 2 ст.190 КК Україниз приводу шахрайських дій [PERSON] у відношенні [PERSON]. (а.с.6-26). Виходячи із змісту ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням у мов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановленого договором або законом, або розірвання договору (ст. 611 ЦК України). Частина друга ст. 651 ЦК України допускає зміну або розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно п.п. 3.1, 3.2 договору від 21.04.2013 року, укладеного між позивачем та фізичною особою-підприємцем [PERSON], останній повинен був виконати свої зобов'язання протягом 20 робочих днів з дня повної оплати замовником вартості ПВХ конструкцій. Однак в матеріалах справи відсутні докази виконання умов договору. У відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексі інфляції за весь час прострочення зобов'язання, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. А в силу ст. 1167 ЦК України моральна шкода, спричинена фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю відшкодовується особою, що її спричинила. Згідно з ч. 1,3 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до п.4.2 Договору, за невиконання п.3.2., Виконавець зобов'язаний сплатити неустойку у розмірі 0,1 % від вартості непоставленого товару за кожний день прострочення. На підтвердження доводів позовної заяви позивачем було надана суду розрахунок суми неустойки, який здійснюється за наступними показниками: загальна сума договору складає 4 897,00 грн., неустойка за кожний день прострочення складає 4897,00 грн. х 0,1% = 4,89 грн., кількість прострочених днів: за період з 24.06.2013 року - 12.01.2015 року становить 568 днів, загальний розмір неустойки за весь період прострочення складає 568 х4,89 = 2 777,52 грн.Цей доказ не був спростований відповідачем. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, з відповідача повинна бути стягнута сума заборгованості у розмірі 4 8973,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення передбаченого ч.ч.1, 2 ст.190 КК України, неустойку за невиконання умов договору у розмірі 2 777,52 грн. При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд також керується постановами Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» та № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», Методичними рекомендаціями про відшкодування моральної шкоди (лист Міністерства Юстиції України № 35-13/797 від 13.05.2004 року. З урахуванням обставин справи суд, виходячи з принципів розумності та справедливості вважає, що діями відповідача позивачу дійсно була спричинена моральна шкода, яка виразилась у душевних стражданнях, яких [PERSON] зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою щодо нього самого, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача спричинену моральну шкоду, однак у меншому розмірі, з урахуванням характеру та обсягу страждань, які зазнав позивач, їх тривалості, і вважає за необхідне стягнути з відповідача суму, розміром 500,00 гривень, що є достатньою у даній спірній ситуації. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог, які складаються з судового збору у розмірі 243,60 грн. за позовні вимоги майнового характеру, і судового збору у розмірі 243,60 грн. за позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, а всього на суму 487,20 грн., адже позивач звільнений від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial