Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач 1, [PERSON]) та [PERSON] (далі по тексту - позивач 2, [PERSON]) звернулися до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач 1, [PERSON]) та [PERSON] (далі по тексту - відповідач 2, [PERSON]), третя особа - Центр надання адміністративних послуг Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації (далі по тексту - третя особа), про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивували тим, що відповідач [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] та донькою [PERSON], а відповідач [PERSON] є сином [PERSON] Позивачі є власниками квартири [ADDRESS]. Відповідачі з вересня 2016 року не проживають у вказаній квартирі, не сплачують комунальні послуги, не здійснюють поточний ремонт. У позивачів виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за відповідачів, чим об'єктивно порушуються права позивачів, тому вони змушені були звернутись до суду з зазначеним позовом. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20 липня 2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті в судовому засіданні. В судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги, вважали їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, відзив на позов не надіслали, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи у їх відсутність до суду не надходило. Третя особа в судове засідання свого представника не направила, однак надала заяву про розгляду справи за її відсутністю. Заслухавши пояснення позивачів, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 27 вересня 1993 року, свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 20.10.2007 року та договором купівлі-продажу 1/4 частки квартири від 27 вересня 2016 року, копії яких наявні в матеріалах справи. Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. А ч. 1 ст. 317 цього Кодексу встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до витягу наданого Реєстром територіальної громади м. Києва від 09 листопада 2018 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] зареєстровані в [ADDRESS]. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. А відповідно до ст. 391 цього Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Тобто, за аналізом вказаної правової норми право користування житлом членом сім'ї власника житла втрачається виключно у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З наданих в судовому засіданні пояснень позивачів вбачається та встановлено судом, що відповідачі з вересня 2016 року у спірній квартирі квартирі не проживають, квартплату та комунальні послуги не сплачують, квартирою не цікавляться, поточний ремонт не здійснюють. Крім того, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] у своїх показах зазначили, що [PERSON] та [PERSON] не проживають в квартирі позивачів протягом тривалого часу, речей їх в квартирі не має. Аналізуючи зібрані по справі докази, враховуючи, що відповідачі більше року не проживають у квартирі позивачів, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивачів про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги судом не встановлені. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідачів.

Outcome: approved