Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON], в якій просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за договором позики у розмірі 100 000, 00грн., а також судовий збір. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 01.02.2010року між ним та відповідачкою було укладено договір позики, відповідно до умов якого, [PERSON] отримала від нього грошові кошти у розмірі 100 000, 00грн., які зобов'язалась повернути у строк до 31.12.2011року. Крім того, позивач зазначає, що він неодноразово звертався до відповідачки з вимогою повернуті грошові, однак ніяких дій з боку відповідачки щодо повернення грошових коштів здійснено не було. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що в порушення умов укладеного договору позики, відповідачкою не було повернуто борг у встановлений у договорі термін, [PERSON] звернувся до суду із відповідним позовом. У судовому засадні 18.12.2013року судом, з власної ініціативи, було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON], колишнього чоловіка відповідачки, оскільки на момент укладання договору позики [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. У судовому засіданні 21.03.2014року позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. У судовому засіданні 21.03.2014року відповідачка пояснила суду, що грошові кошти у розмірі 100 000,00 грн. дійсно позичала у [PERSON], однак просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Третя особа - [PERSON] про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується його особистою присутністю у судовому засіданні 17.02.2014року та підписом на довідковому листі від 17.02.2013року, у судове засідання не з'явився, однак надіслав на адресу суду пояснення, в яких просив розглядати справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та відповідачки, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 01.02.2009року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого, позикодавець - [PERSON] передає, а позичальник - [PERSON] приймає у власність грошові кошти в сумі 100 000,00грн., які позикодавець передав, а позичальник прийняв повністю до підписання цього договору, що сторони підтверджують підписанням цього договору (а.с. 5). Відповідно до п. 2 та п. 3 договору позики від 01.02.2010року, позичальник зобов'язується повернути позикодавцю грошову суму, визначену в п. 1 цього договору в строк до 31 грудня 2011року. Повернення позичених грошей здійснюється позичальником одним платежем у строк не пізніше 31 грудня 2011року. Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики - це угода, за якою одна особа (позикодавець) передає іншій особі (позичальникові) безоплатно або за певну винагороду у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або з інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Борговим документом, що підтверджує укладання договору позики між відповідачем та позивачем є розписка, яка посвідчує передання йому визначеної грошової суми. Таким чином, так як договір позики це односторонній договір, то у відповідача виник обов'язок повернути позикодавцю грошові кошти у такій самій сумі, відповідно до ст. 1049 ЦК України. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ч.1 та ч.2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що в порушення вищезазначених приписів закону та договору позики, відповідачкою не було повернуто у строк, зазначений у договорі позики від 01.02.2010року, [PERSON] позику, а саме: грошові кошти у розмірі 100 000, 00грн., що є істотним порушенням умов договору, внаслідок якого друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, позовні вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики у сумі 100 000,00грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 000, 00грн. підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача - [PERSON]

Outcome: approved