overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

[PERSON] є власницею квартири [ADDRESS], в якій зареєстрований [PERSON] Позивачка, посилаючись на те, що відповідач з липня 2008 року в квартирі не проживає, його особистих речей в помешканні немає, він змінив місце проживання, але не знявся з реєстраційного обліку, звернулася в суд з позовом про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивачка надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить розглянути справу без її участі. Відповідач не з'явився з невідомих суду причин, хоч про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому справа розглядається в порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 7 липня 2008 року [PERSON] належить квартира [ADDRESS], в якій зареєстрований [PERSON], що підтверджується довідкою СКП «Наш дім» № 437 від 27 березня 2014 року та відомостями адресно-довідкового підрозділу від 8 квітня 2014 року. З актів від 10 січня 2012, 20 січня 2013, 21 січня та 27 березня 2014 року вбачається, що відповідач в квартирі [ADDRESS] з липня 2008 року не проживає, не цікавиться її станом, в ній немає його особистих речей, місце його проживання не відоме. У відповідності до ч. 2 ст. 167 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. В зв'язку з тим, що [PERSON] вибув на інше постійне місце проживання - він повинен бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. На підставі викладеного, ст. 167 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

[PERSON] є власницею квартири № 56 на вул. Леніна, 77 в м. Сміла, в якій зареєстрований [PERSON] Позивачка, посилаючись на те, що відповідач з липня 2008 року в квартирі не проживає, його особистих речей в помешканні немає, він змінив місце проживання, але не знявся з реєстраційного обліку, звернулася в суд з позовом про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивачка надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить розглянути справу без її участі. Відповідач не зявився з невідомих суду причин, хоч про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому справа розглядається в порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 7 липня 2008 року [PERSON] належить квартира № 56 на вул. Леніна, 77 в м. Сміла, в якій зареєстрований [PERSON], що підтверджується довідкою СКП «Наш дім» № 437 від 27 березня 2014 року та відомостями адресно-довідкового підрозділу від 8 квітня 2014 року. З актів від 10 січня 2012, 20 січня 2013, 21 січня та 27 березня 2014 року вбачається, що відповідач в квартирі № 56 на вул. Леніна, 77 в м. Сміла з липня 2008 року не проживає, не цікавиться її станом, в ній немає його особистих речей, місце його проживання не відоме. У відповідності до ч. 2 ст. 167 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Член сімї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. В звязку з тим, що [PERSON] вибув на інше постійне місце проживання він повинен бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі № 56 на вул. Леніна, 77 в м. Сміла. На підставі викладеного, ст. 167 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

[PERSON] є внутрішньо переміщеною особою, фактичне місце проживання якої є Запорізька область, Бердянський район, с. Осипенко. У серпні 2018 року позивач звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], який був зареєстрований 16.02.1010 року. Від шлюбу мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] і [PERSON],[INFO]. В заяві посилається на те, що з відповідачем спільне життя не склалося, що в кінцевому результаті привело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. На даний момент спільне господарство вони не ведуть. За її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Просить шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з'явилася. Подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.33). Причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Суд, відповідно до ст.ст.223,247,280 ЦПК України розглядає справу за відсутності позивача і відповідача, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в заочному порядку. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Позивач [PERSON] вказує на те, що сімейні відносини з відповідачем фактично припинені і сенсу підтримувати їх далі вона не бачить. Суд приймає до уваги те, що позивач позов про розірвання шлюбу підтримує. Відповідач відзиву на позовну заяву або зустрічного позову не подав. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

[PERSON] Євстахієвна звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин. Заявниця [PERSON] в судове засідання не зявмлася та подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Свої вимоги мотивувала тим, вона народилася 15.10.1944 року в с. Пакошівка Саноцького району, республіки Польща. З цього часу і до одруження вона проживала однією сімєю з її батьками мамою [PERSON], та батьком [PERSON]. Спочатку вони проживали у Польщі, а з 1945 року її разом з батьками переселено у Станіславську, на сьогоднішній день Івано-Франківську область. Її звернення до відповідних відділів реєстрації актів цивільного стану результатів не дало, оскільки у відповідних архівах за 1945-1950 роки записи щодо її народження відсутні, тому вона просить заяву задовольнити. Представника зацікавленої особи відділу РАЦС Косівського районного управління юстиції в судове засідання не зявився і подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Суд вивчивши матеріали справи прийшов до висновку, що заяву слід задовольнити із слідуючих мотивів: З копії архівної довідки Державного архіву Львівської області за № Т-10661 від 10.06.2015 року видно, що родина, а саме: голова родини [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Євстахієвна у 1945 році була переселена у Станіславську область із села Пакошівка, Саноцького повіту Жешівського воєводства республіки Польща (а.с. 5). Копією перекладу з польської мови відомостей про сімю [PERSON], підтверджується те, що вони проживали в в [INFO] (а.с. 10). З копії рішення Косівського районного суду від 07.08.2015 року вустановлено факт народження [PERSON] 15.10.1945 року в с. Пакошівка Саноцького району, Жешівського воєводства республіка Польща (а.с. 28). Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. На підставі наведеного ст.ст. 15, 24, 28 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

[PERSON]»євська А.А. звернулась до суду з позовом до Юр»євського В.Ю. про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач свої вимоги мотивувала тим, що 12.12.2012 року між сторонами зареєстровано шлюб, про що вчинено актовий запис за № 6. Від даного шлюбу у сторін є син [PERSON]»євський Я.В., [INFO]. Спільне життя у сторін не склалось, оскільки у них виявились несумісні характери та різні погляди на побудову сімї. Між сторонами постійно виникали конфлікти, подальше сумісне життя стало неможливим. На даний час сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини припинені та шлюб носить формальний характер. Наведене змусило позивача звернутись до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, дала пояснення аналогічні викладеним в позові та просила суд його задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду клопотання в якому просив суд справу розглянути у його відсутність, оскільки він перебуває у відрядження, про що надав відповідні докази, позов визнав та проти розірвання шлюбу з позивачем не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований, підставний і підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що шлюб фактично розпався, сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільне господарство, втратили взаємні почуття любові та поваги один до одного, а тому шлюб між ними підлягає розірванню. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

[PERSON]-Є.Д. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначала, що уклала з відповідачем шлюб, який зареєстрований 24.11.1985 року відділом РАЦС Сторожинецького РУЮ Чернівецької області, а/з №157. Від подружнього життя у них неповнолітніх дітей немає. Вказує, що причиною розпаду сімї є різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого часто виникали скандали та сварки. Подружжя декілька років проживають не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків. Вважає, що шлюб набув формального характеру та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. Просить шлюб, укладений з відповідачем, розірвати. Позивач [PERSON]-Є.Д. в судове засідання не зявилась, будучи належно повідомленою про розгляд справи, в позовній заяві просила цивільну справу розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився повторно, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, за зареєстрованим місцем проживання. У відповідності до ч.3 ст.211, ч.4 ст.223 ЦПК України судовий розгляд справи здійснено на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 24.11.1985 року відділом РАЦС Сторожинецького РУЮ Чернівецької області, а/з №157, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серії І-МИ №020885. Відповідно до копії свідоцтва про зміну імені серії І-МИ №007579 [PERSON] 30.07.2013 року змінила прізвище та імя на [PERSON]. Згідно положень ст.3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частиною 2 статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач бажає розірвати шлюб з відповідачем, оскільки між подружжям втрачено почуття взаємної любові, поваги, вони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Наведене свідчить, що шлюб розпався, його збереження суперечитиме інтересам позивача. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.3, 24, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

[PERSON] є дитиною, позбавленою батьківського піклування. Прокурор, посилаючись на те, що їй належить 1/2 частина квартири [ADDRESS], в інтересах неповнолітньої звернувся до суду і просить накласти заборону на відчуження майна до досягнення дитиною повноліття. Прокурор та представник служби у справах дітей в судове засідання не з'явилися, надавши заяви, в яких позовні вимоги підтримали, просять розглянути справу без їх участі. [PERSON] та [PERSON] не з'явилися з невідомих суду причин, хоч про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому справа розглядається в порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що заочним рішенням суду від 4 липня 2006 року [PERSON] позбавлено батьківських прав стосовно [PERSON], [INFO] і рішенням виконкому від 16 серпня 2006 року № 752 опікуном над нею призначено [PERSON] У відповідності до ч. 3 ст. 25 ЗУ «Про охорону дитинства» у разі передачі дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку, влаштування в прийомні сім'ї, жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх у опікунів, прийомній сім'ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім'ї. Згідно ч. 4 ст. 17 цього ж Закону суд у разі позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Неповнолітній [PERSON] на праві приватної власності належить 1/2 частина квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 24 вересня 2007 року, а тому на неї слід накласти заборону відчуження до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь держави слід стягнути 243 грн 60 коп судового збору. На підставі наведеного, ст. 317 ЦК України, ст.ст. 17, 25 ЗУ «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

[PERSON] є донькою померлого [PERSON] , що підтверджуються копією свідоцтва про народження та копіями паспортів. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №1816 від 03.04.2021 року [PERSON] помер [INFO] в м. Донецьку. Відповідно до ст. 315 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У відповідності з п.8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, встановлення такого факту вирішується в судовому порядку. Згідно п.2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Згідно ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі листа Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.04.2021 року вих. № 985/0/208-21 від 22.04.2021 під час розгляду судами справ про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України вимога щодо отримання письмової відмови органів реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації таких фактів не ґрунтується на положеннях чинного законодавства. Суд вважає доведеним факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Донецька, громадянина України, який помер [INFO] в місті Донецьку Донецької області, Україна. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

[PERSON] є донькою померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, копією свідоцтва про одруження та копіями паспортів. Відповідно до копії довідки про причину смерті (до форми №106/у№193) від 08.05.2019 року та копією лікарського свідоцтва про смерть №193 від 08.05.2019 року [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до ст. 315 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У відповідності з п.8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, встановлення такого факту вирішується в судовому порядку. Згідно п.2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Згідно ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі листа Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.04.2021 року вих. № 985/0/208-21 від 22.04.2021 під час розгляду судами справ про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України вимога щодо отримання письмової відмови органів реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації таких фактів не ґрунтується на положеннях чинного законодавства. Суд вважає доведеним факт смерті [PERSON] , [INFO] , громадянки України, уродженки селища Ясинівка міста Макіївка Донецької області,яка померла [INFO] в м. Макіївка Донецької області, Україна.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

[PERSON] є донькою померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , копією свідоцтва про укладення щлюбу серії [NUMBER] та копіями паспортів. Відповідно до копії довідки про причину смерті (до форми №106/у№2035) від 04.08.2021 року [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до ст. 315 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У відповідності з п.8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, встановлення такого факту вирішується в судовому порядку. Згідно п.2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Згідно ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі листа Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.04.2021 року вих. № 985/0/208-21 від 22.04.2021 під час розгляду судами справ про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України вимога щодо отримання письмової відмови органів реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації таких фактів не ґрунтується на положеннях чинного законодавства. Суд вважає доведеним факт смерті [PERSON] , [INFO] , громадянки України, уродженки с. Асавиця Комарицького району Брянської області, яка померла [INFO] у м. Горлівка Донецької області, Україна.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

[PERSON] є дочкою [PERSON] і просила стягнути з останньої аліменти в розмір 1/3 частини всіх видів заробітку [PERSON] щомісячно на її утримання до досягнення повноліття, так як добровільно мати матеріальної допомоги не надає. В судове засіданні позивачка не зявилась. Від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги вона підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідачка повторно на зявилась. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить зворотнє поштове відправлення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З матеріалів вбачається, що відповідачка є матірю позивачки, матеріальної допомоги якій вона не надає. Крім того позовні вимоги підтверджуються копією свідоцтва про народження позивачки (а.с. 7), довідкою про проживання позивачки з бабусею [PERSON] (а.с. 6), а також характеристикою позивачки, виданою Максимівським НВК №87 від 29.04.2015 року (а.с. 2). Судові витрати по сплаті судового збору, згідно ч. 2 ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

[PERSON] \~є дочкою\~відповідача,згідно свідоцтва про народження, в якому батьками дитини вказані: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.7). [PERSON] \~відповідно довідки та договору з 07.09.2020навчається на денному відділенні факультету культурології Харківської державної академії культури, по контракту, термін закінчення навчання 30.06.2024. (а.с.8-10).. Спірні правовідносини регулюються наступним законодавством: \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст.ст. 182, 198-200 Сімейного Кодексу України право на стягнення аліментів від батька, який проживає окремо, має дитина, яка продовжує навчання, При встановленні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього утриманців, стан здоров`я та інші суттєві обставини, можливість надання утримання другим з батьків. Розмір аліментів встановлюється в твердій грошовій сумі, або в частці від заробітку. Позивачем вказані документи повністю узгоджуються між собою, і підстав піддавати їх сумніву суд не вбачає. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач взятих на себе зобов`язань будучи батьком дитини не виконує, матеріальної допомоги на навчання повнолітньої дитини не надає. На підставі викладеного, оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку(доходу) на утримання повнолітньої дитини , яка продовжує навчання. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів, тому згідно з ч. 6 ст.\~141\~ ЦПК України стягнути з [PERSON] 908грн. 00 коп. судового збору на користь держави. На підставі ст.182,198-200 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved