Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернулася до суду з вказаним вище позовом про визнання за нею права власності на реконструйовану квартиру [ADDRESS], житловою площею 69,20 кв.м.; загальною площею 147,10 кв.м., вказуючи на те, що вона є власником частини квартири [ADDRESS], житловою площею 55,0 кв.м., загальною площею 87,9 кв.м. У січні 2012 року між позивачкою та [PERSON] було укладено усний договір доручення, згідно із яким, останній зобов'язався здійснити реконструкцію вищевказаної квартири з подальшою реєстрацією права власності на ім'я [PERSON] Строк виконання договору - до 31 грудня 2012 року. У зазначений вище строк [PERSON] умови договору не виконав. Позивачка в своєму позові зазначає, що нею у період з 01 січня 2013 р. по 01 січня 2014 р., за власні кошти, була проведена реконструкція першого рівня квартири та улаштування мансарди в об'ємі горищного приміщення над квартирою №25. Після чого житлова площа квартири збільшилась до 69,20 кв.м., а загальна - до 147,10 кв.м. Таким чином, на думку [PERSON] було створено нове майно. В свою чергу, Відповідач заперечує щодо проведення позивачкою реконструкції з перепланування першого рівня квартири та улаштування мансарди в об'ємі горищного приміщення над квартирою №25. В судове засідання сторони не з'явилися, позивачка в письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутністю заочно, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, відповідач про причини неявки суд не повідомив, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, заяви про розгляд справи в його відсутність та заперечень на позов не надав. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Частиною 2 ст. 197 ЦПК України закріплено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів щодо взаємовідносин сторін, а також маючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд ухвалив заочно розглядати справу у відсутності належно повідомленого відповідача без фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом. Суд, вивчивши матеріали справи, наявні у справі докази, дійшов висновку про можливість задоволення даного позову, виходячи із нижче викладених підстав. Як випливає з матеріалів справи, згідно Договору купівлі-продажу від 09 липня 2002 року і Договору дарування від 20 червня 2004 р. [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. У відповідності до Договору купівлі-продажу від 09 липня 2002 року та Договору дарування від 20 червня 2004 р., житлова площа квартири складає 55,0 кв.м., а загальна площа 87,9 кв.м. У січні 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено усний договір доручення, згідно із яким, останній зобов'язався здійснити реконструкцію квартири [ADDRESS] з подальшою реєстрацією права власності на реконструйовану квартиру на ім'я позивачки у відповідному відділі реєстраційній службі. За домовленістю сторін реконструкція включала в себе перепланування першого рівня квартири та улаштування мансарди в об'ємі горищного приміщення над квартирою №25. Строк виконання договору - до 31 грудня 2012 р. Однак, у зазначений вище строк [PERSON] умови договору не виконав. У період з 01 січня 2013 р. до 01 січня 2014 р. позивачкою, за власні кошти, була проведена реконструкція першого рівня квартири та улаштування мансарди в об'ємі горищного приміщення над квартирою №25 з проведенням наступних робіт, а саме: - демонтаж внутрішньої перегородки між приміщеннями 1 і 2; - демонтаж та влаштування внутрішньої перегородки між приміщеннями 1, 2 та 3; - влаштування внутрішньоквартирних сходів, що зв'язують І рівень квартири із II рівнем (мансардою); - влаштування в об'ємі горищного приміщення будинку зовнішніх стін та внутрішніх перегородок мансарди; - обладнання мансардного поверху внутрішньоквартирними інженерними мережами: електрозабезпеченням, водозабезпеченням, каналізацією, опаленням, вентиляцією; - установка сантехнічного обладнання. Після проведення реконструкції житлова площа квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON] збільшилась до 69,20 кв.м., а загальна площа - до 147,10 кв.м. Таким чином, в наслідок проведеної реконструкції з перепланування першого рівня квартири та улаштування мансарди в об'ємі горищного приміщення над квартирою №25 було створено нове майно - об'єкт нерухомості, квартира у двох рівнях: I рівень і II рівень (мансарда), що розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] заперечує щодо проведення [PERSON] реконструкції з перепланування першого рівня квартири та улаштування мансарди в об'ємі горищного приміщення над квартирою №25. Реконструкція перепланування першого рівня квартири [ADDRESS] та улаштування мансарди в об'ємі горищного приміщення над квартирою не призвели до порушення вимог діючих будівельних норм, що підтверджується експертним висновком №71 будівельно-технічного дослідження, відповідно до якого, досліджувані реконструйовані приміщення відповідають санітарно-епідеміологічним вимогам (вимогам по інсоляції, природному освітленню, іонізації, повітрообміну, мікроклімату жилих приміщень, захисту їх від шуму, вібрації, електромагнітного та радіоактивного випромінювання). Вентиляція приточно-витяжна з природнім спонуканням повітря. Санвузли та кухня обладнанні вентиляційними каналами. Електрозабезпечення квартири виконане у відповідності до ПУЄ-2006 «Правила улаштування електроустановок», а виконані роботи з реконструкції квартири з улаштуванням мансардного поверху, відповідають вимогам діючих будівельних норм та санітарно-епідеміологічним вимогам. У відповідності до вимог ч.3 ст.375 ЦК України, право на забудову здійснюється за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил. При реконструкції квартири дотримано будівельних, санітарних, протипожежних та інших норм та правил, але враховуючи, що в силу сімейних обставин, реконструкція квартири проведена без належним чином затвердженого проекту, ввести її в експлуатацію є неможливим. При цьому, в результаті проведеного будівництва було створено споруду, яка відповідає певним нормам, що висуваються до подібного роду приміщень, та може бути самостійним об'єктом права власності. Стаття 16 Цивільного кодексу України гарантує захист цивільних прав та інтересів судом. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Стаття 41 Конституції України гарантує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. У відповідності до ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожен громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. У ч. 2 ст. 328 ЦК України закріплено презумпцію правомірності права власності на певне майно. Право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону. Таким чином, власник не зобов'язаний у кожному випадку доводити іншим особам правомірність набуття права власності на належне йому майно. Відповідно до ч. 2 ст.319 ЦК України, власник має право вчинити щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, враховуючи, що реконструйована квартира є ізольованою, річ, отримана після реконструкції та будівництва - відповідає всім нормам та правилам, не порушує прав інших осіб, суд вважає можливим визнати за позивачкою право власності на реконструйоване жиле приміщення - квартиру [ADDRESS] , житловою площею 69,20 кв.м.; загальною площею 147,10 кв.м.. Згідно ч.1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та нерухоме майно та їх обмежень», державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом порядку; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Статтею 182 ЦК України передбачено обов'язкова державна реєстрація права власності на нерухоме майно. На підставі ст. ст. 4, 6, 8, 10-11, 15, 57-60, 114, 209, 212-215, 218, 224-226, 228, 294 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved