Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Топорівської сільської ради, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться по [ADDRESS] Позовні вимоги мотивував тим, що згідно Свідоцтва на право особистої власності на будинковолодіння від 05.12.1988 р. житловий будинок та господарські будівлі і споруди по [ADDRESS] належали колгоспному двору, головою якого був батько позивача - [PERSON]. У відповідності до технічної документації житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А» загальною площею 49,3 м кв., житловою площею 19,9 м кв., літньої кухні, позначеної літерою «М», стайні, позначеної літерою «В», сараїв, позначених літерами К», «Л», гаража, позначеного літерою «Н», стодоли, позначеної літерою «Р», погребу, позначеного літерою «3», вбиральні, воріт, огорожі та вимощення. Його інвентаризаційна вартість 116912 грн. Батько позивача - [PERSON] помер [INFO] року. Його дружина, мама позивача, [PERSON] померла [INFO] р. Остання 18.06.2001 р. вчинила заповіт, яким заповіла позивачу все належне їй майно, в т.ч. житловий будинок по [ADDRESS] Позивач з сім'єю на час смерті батьків проживав разом з ними. Фактично позивач прийняв спадщину, однак оформити спадкування не може, так як житловий будинок з господарськими будівлями належав колишньому колгоспному двору, тому нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. В даний час позивач продовжує проживати в цьому господарстві. Ухвалою суду від 04.06.2014 р. до участі в справі, як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, залучено дружину позивача [PERSON] та їх дочку [PERSON], оскільки рішення в справі може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. В судове засідання позивач не з'явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутності, одночасно в заяві зазначив, що позов підтримує. Топорівська сільська рада подала до суду заяву, просить справу за позовом [PERSON] розглядати у відсутності представника сільської ради та зазначила, що не заперечує щодо позову. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, [PERSON] та [PERSON] - подали суду заяви про розгляд справи за позовом [PERSON] в їх відсутності, не заперечують щодо задоволення позову. За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Свідоцтвом на право особистої власності на будинковолодіння від 5 грудня 1988 р., виданого Виконкомом Городенківської районної ради, стверджено, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON], свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 110 від 8 червня 1988р. Випискою з інвентаризаційних матеріалів № 5069/6 від 02.04.2014р., виданою Обласним комунальним підприємтвом «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», стверджено, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. в реєстровій книзі під реєстровим номером 510 зареєстровано, що згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківською районною радою за № 110 від 08.06.1988 р. власником майна, розташованого в [ADDRESS], є [PERSON]. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 25.02.1993 р. виконкомом Топорівської сільської ради Городенківського району стверджено, що батько позивача [PERSON] помер [INFO] року. Внаслідок його смерті відкрилась спадщина. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. На час смерті спадкодавця [PERSON] був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Відповідно до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затв. Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 р. № 5-24-26, погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку. Довідкою № 321 від 07.04.2014 р., виданою на підставі погосподарських книг Топорівської сільської ради № 11-12 за 1991-1995 р., особовий рахунок № [NUMBER], стверджено, що станом на 15.04.1991 р. разом з [PERSON], 1937 р.н., в господарстві по адресу [ADDRESS] проживали: [PERSON], 1932 р.н., [PERSON], 1963 р.н., [PERSON], 1966 р.н., [PERSON], 1985 р.н., [PERSON], 1988 р.н. Про те, що батьками позивача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] свідчить його свідоцтво про народження. Після смерті [PERSON] майно колишнього колгоспного двору залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживали. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 03.06.2009 р. виконкомом Топорівської сільської ради Городенківського району стверджено, що [PERSON] померла [INFO] року. Внаслідок її смерті відкрилась спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що спадкоємцем [PERSON] за заповітом від 18.06.2001 р. є [PERSON]. Довідкою Топорівської сільської ради від 07.04.2014 № 318 р. стверджено, що на день смерті [PERSON] позивач [PERSON] проживав разом з нею, вели спільне господарство. Після смерті [PERSON] позивач разом з своєю сім'єю продовжує проживає в [ADDRESS] Отже, як співвласник майна колгоспного двору, та як спадкоємець за заповітом після смерті матері [PERSON], позивач [PERSON] прийняв спадщину. З метою оформлення спадщини позивач звертався до державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори, йому 15.04.2014 р. була видана довідка № 303 про те, що неможливо видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS], так як житловий будинок належав на праві власності колгоспному двору без визначення часток членів двору. З технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS] складеного 20.04.2014 р., встановлено, що житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», загальною площею 49,3 м кв., житловою площею 19,9 м кв., літньої кухні, позначеної літерою «М», стайні, позначеної літерою «В», сараїв, позначених літерами К», «Л», гаража, позначеного літерою «Н», стодоли, позначеної літерою «Р», погребу, позначеного літерою «3», вбиральні, воріт, огорожі та вимощення. Його інвентаризаційна вартість 116912 грн. Довідкою виконкому Топорівської сільської ради № 303 від 01.04.2014 р. стверджено, що назва [ADDRESS] була змінена на [ADDRESS]. Про те, що в користуванні позивача [PERSON] знаходиться земельна ділянка для обслуговування житлового будинку розміром 0,25га, яка знаходиться в [ADDRESS] свідчить видана 07.04.2014 р. виконкомом Топорівської сільської ради довідка № 317. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Орган місцевого самоврядування - Топорівська сільська рада, на території якої знаходиться будинковолодіння, не заперечує відносно задоволення позову [PERSON] Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - дружина позивача - [PERSON] та дочка [ADDRESS] - не заперечують щодо задоволення позову, про що свідчать подані ними заяви. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Позивач фактично став власником житлового будинку та господарських будівель в [ADDRESS] користується ним. Судом не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] тому суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. На підставі ст.ст. 86, 120,123, 524, 529, 548,549, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328, 346, 365,392, 1216, 1222,1223, 1258, 1268-1270 ЦК України,

Outcome: approved