Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до Чорнобаївської селищної ради (далі - відповідач) про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] помер її батько - [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої входило, зокрема житловий будинок з надвірними спорудами та право на завершення приватизації земельної ділянки, розташованої під ним. Вказану спадщину прийняв син [PERSON] - [PERSON] , який відповідно є рідним братом позивача, який 18 березня 2020 року також помер. Позивач прийняли спадщину брата - [PERSON] та оформила право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок. Однак вона позбавлена можливості оформити право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, оскільки ані батько, ані брат не завершили процедуру її приватизації. Інших спадкоємці відсутні. У зв`язку з цим позивач просила визнати за нею право на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування за законом. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, наполягала на задоволенні (а.с. 37). Представник відповідача за довіреністю (а.с. 31) надіслав лист, в якому погодився з позовом та просив розглянути справу за його відсутності (а.с. 30). Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Позивач є дочкою [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження від 19 серпня 1971 року (а.с. 16) та копія свідоцтва про укладення шлюбу від 6 липня 1996 року серії [NUMBER] , згідно з яким вона набула шлюбне прізвище « [PERSON] » (а.с. 17). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 6 квітня 2017 року серії [NUMBER] (а.с. 7). Згідно з довідкою виконавчого комітету Чорнобаївської селищної ради від 10 березня 2021 року № 195 [PERSON] до дня смерті - [INFO] проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; в будинку разом з ним проживали дружина - [PERSON] та син [PERSON] (а.с. 15). Відповідно до копії архівного витягу від 11 лютого 2021 року № 41 з рішення Богодухівської сільської ради народних депутатів від 29 вересня 1997 року № 8 вирішено передати у приватну власність безоплатно земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства в тому числі [PERSON] площею 0,30 га (а.с. 11). Зі змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 2 квітня 2021 року вих. № 98/01-16 (а.с. 32), який надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 24), вбачається, що після смерті [PERSON] до нотаріальної контори подані заяви про прийняття спадщини від спадкоємців [PERSON] (а.с. 33 на звороті) і [PERSON] (а.с. 33), тобто позивача, а також заява про відмову від прийняття спадщини від спадкоємиці [PERSON] (а.с. 34), тобто його дружини; видані свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок на ім`я [PERSON] та на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на ім`я [PERSON] (позивача). [INFO] помер [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть від 20 березня 2020 року серії [NUMBER] (а.с. 8). Зі змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 2 квітня 2021 року вих. № 99/01-16 (а.с. 35), який надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 23), вбачається, що після смерті [PERSON] до нотаріальної контори подана заява про прийняття спадщини від спадкоємиці [PERSON] (а.с. 36 на звороті), тобто позивача, та про відмову від прийняття спадщини від спадкоємиці [PERSON] (а.с. 36), тобто його матері; видані свідоцтва про право власності на житловий будинок та на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на ім`я [PERSON] (позивач). Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 жовтня 2020 року [PERSON] (позивач) після смерті брата - [PERSON] успадкувала житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10) та зареєструвала право власності на нього, про що свідчить копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21 жовтня 2020 року № 228928675 (а.с. 9). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день його смерті, тобто [INFO] , а часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] - [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Судом встановлено, що після смерті [PERSON] його син - [PERSON] успадкував житловий будинок, який після смерті останнього успадкувала позивач та оформила право власності на нього. Однак остання не може оформити право власності на земельну ділянку, розташовану під житловим будинком, в порядку спадкування за законом, оскільки вона не була приватизована. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Абзацом 2 п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України встановлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність), є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Пунктом «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З огляду на викладене, оцінивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на визнання позову відповідачем, а також на те, що ані [PERSON] , ані [PERSON] при житті не встигли завершити процедуру приватизації та зареєструвати право власності на земельну ділянку, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визнати за позивачем у порядку спадкування за законом право на завершення її приватизації. На підставі викладеного,

Outcome: approved