Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з наведеним позовом до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення суми банківського вкладу за договором № 300131\\170089\\07-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» в доларах США від 10 лютого 2015 року в сумі 500 доларів США та моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтував тим, що вказаний договір був укладений між ним та відповідачем 10 лютого 2015 року. За умовами договору позивач [PERSON] передав, а банк прийняв на зберігання на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 500 доларів США з обовязком виплати процентів за користування вкладом. Однак в порушення договірних зобов'язань відповідач не повернув суму вкладу у розмірі 500 доларів США. На письмові вимоги банк не реагує. Позивач просить стягнути суму банківського вкладу за договором № 300131\\170089\\07-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» в доларах США від 10 лютого 2015 року в сумі 500 доларів США. Внаслідок протиправних дій відповідача, позивач [PERSON] зазнав моральних страждань. Заподіяна відповідачем моральна шкода є втратами невідновного характеру, компенсацію за яку позивач оцінює в розмірі 2000 гривень. За наведених обставин позивач просить суд стягнути із публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» 2000 гривень моральної шкоди. Позивач в судове засідання не зявився, представник позивача подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача в судові засідання не з'являвся, про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином. Про причину неявки суд не повідомив. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу неналежного виконання відповідачем своїх зобовязань за договором банківського строкового вкладу (депозиту). 10 лютого 2015 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений договір № 300131\\170089\\07-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» в доларах США до 11 травня 2015 року. На виконання умов договору позивач вніс на депозитний рахунок в банку кошти в розмірі 500 доларів США. (а.с. 5-7). Відповідно до п. 1.2 договору за час користування коштами вкладу протягом строку, визначеного п.1 цього договору, банк нараховує і виплачує вкладникові проценти за ставкою від 6,5 % до 8,3 % річних залежно від періоду. Повернення суми вкладу здійснюється банком у день закінчення одного із строків,визначених п.п.1.1.1.-1.1.13 до Договору. Так, 11.02.2015 року позивач звернувся до відповідача у відділення №76 АТ «Фінанси та Кредит», повідомивши про намір забрати свої гроші з депозитного рахунку по закінченні строку вкладу та подала банку письмову заяву про повернення вкладу(а.с.8). Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] неодноразово звертався у відділення №76 АТ «Банк «Фінанси та Кредит» з вимогою про повернення вкладу по закінченні строку вкладу (а.с.9-11). Сума коштів публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» перед вкладником [PERSON] за договором № 300131\\170089\\07-15 про банківський строковий вклад(депозит) «Блискуча сімка» в доларах США від 10.02.2015 року становить 500 доларів США,що в гривневому еквіваленті, згідно офіційного курсу НБУ станом на 14.07.2015 року становить 10980 гривень. Статтею 1074 ЦК України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Відповідно до змісту ст. ст. 526 та 1058 ЦК України зобовязання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки за допомогою платіжної банківської картки). У разі перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, але ненадання вкладнику можливості використання цих коштів, зобовязання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобовязання, яка передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25 грудня 2013 р. у справі № 6-140цс13). Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до переконання, що публічне акціонерне товариство Банк «Фінанси та Кредит» порушило умови договору, тим самим позбавило\~ \~вкладника [PERSON] права вільно володіти та користуватися\~\~належними йому грошовими коштами, а тому для поновлення вказаного права, позов в частині стягнення заборгованості за договором № 300131\\170089\\07-15 про банківський строковий вклад(депозит) «Блискуча сімка» в доларах США від 10.02.2015 року підлягає до задоволення. Щодо вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, то суд виходить з наступного. Відповідно до\~ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної небезпечними для життя і здоров'я людей товарами (роботами, послугами) неналежної якості. Підстав вважати, що несвоєчасне виконання банківської послуги становило чи становить небезпеку для життя та здоров'я позивача, не має, тому відсутні підстави для покладення на відповідача обов'язку по відшкодуванню моральної (немайнової шкоди). Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Оскільки законодавством про договір банківського вкладу відшкодування моральної шкоди не передбачено, а п.5 ч.1\~ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів»\~передбачено право споживачів на відшкодування моральної шкоди у випадку заподіяння шкоди небезпечною для життя та здоров'я продукцією, то право на відшкодування моральної шкоди, завданої невиконанням договору банківського вкладу буде лише у разі, коли її відшкодування передбачене самим договором. Отже, правовідносини, що існують між сторонами, є зобов'язальними. У разі порушення зобов'язання моральна шкода може відшкодовуватися лише тоді, якщо це встановлено договором або законом (ст. 611 ЦК України). Укладений між сторонами депозитний договір у разі порушення збовязань не передбачає відшкодування моральної шкоди, а тому в цій частині позовних вимог позивачам слід відмовити. Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому судові витрати по справі слід стягнути з відповідача на користь держави у розмірі 243 гривні 60 копійок, оскільки позивача було звільнено від його сплати.

Outcome: partial