Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], в якому просив: 1) змінити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] з міста [ADDRESS] на місце проживання: держава України, [ADDRESS]; 2) повернути малолітню дитину [PERSON], [INFO] з міста [ADDRESS] до держави Україна, [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спільна дитина сторін [PERSON] [INFO], 31.10.2017 року був вивезений до м. Кельн, Німеччина, на підставі заочного рішення Подільського районного суду м. Києва від 05.12.2016 року, яке було скасоване у подальшому ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 13.02.2018 року. Проте, позивач вважає, що таким чином були порушені його батьківські права щодо свого малолітнього сина, він позбавлений можливості спілкування з ним, його виховання тощо. За таких обставин, позивач вимушений звернутись до суду з даним позов з метою захисту своїх порушених прав та законних інтересів. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач свого права на участь у судовому засіданні не використала, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник відповідача заперечував проти позову. Представник третьої особи в судовому засіданні позов підтримала, просила суд його задовольнити з викладених у ньому підстав. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом достовірно встановлено, що [INFO] народився [PERSON]. Відповідно до Свідоцтва про народження серія [NUMBER], батьками [PERSON], є [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 27) Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 22.07.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с. 30-31) Відповідно до Свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], 07.08.2015 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON]. Факт зміни відповідачем прізвища з «[PERSON]» на «[PERSON]» вбачається з вказаного свідоцтва про шлюб. (а.с. 36) 05.12.2016 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], 3-тя особа Служба у справах дітей Подільської районної у місті Києва державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, ухвалено заочне рішення, яким позов задоволено, [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON] Як вбачається з ухвали Подільського районного суду м. Києва від 13.02.2018 року вищевказане заочне рішення суду від 05.12.2016 року скасовано, з підстав того,що [PERSON] у справі № 758/13198/16-ц не був належним чином повідомлений про розгляд справи (а.с. 32-33). Згідно листа Адміністрації державної прикордонної служби України від 03.03.2018 року, в період з 25.03.2013 року по 13.02.2018 року, [PERSON], перетинав державний кордон 28.03.2017 року у напрямку Київ-Дортмунд, 17.05.2017 року у напрямку Дортмунд-Київ та 31.10.2017 року у напрямку Київ-Кельн. (а.с. 28-29) Позивач просить суд повернути дитину до адреси її постійного проживання, якою є: [ADDRESS]. Згідно довідки форми-3 від 14.07.2017 року за вищевказаною адресою зареєстровані сторони та [PERSON] (а.с. 39) Відповідно до Акта обстеження умов проживання від 23.11.2016 року за адресою: [ADDRESS], стан та умови проживання є хорошими (сучасні меблі, побутова техніка, сучасний ремонт тощо), у дитини є окреме ліжко для сну, шафа для одягу, іграшки, одяг тощо. (а.с. 37-38) Згідно Висновку органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 20.02.2019 року, позовні вимоги [PERSON] орган опіки та піклування підтримує, обґрунтовуючи тим, що необхідно поновити контакт батька та сина. (а.с. 74-75) Крім того, з матеріалів справи вбачається, що у цивільній справі № 758/13198/16-ц за первісним позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, про усунення порушень прав батька, ухвалено рішення від 03.09.2018 року, яким у задоволенні первісного позову відмовлено, зустрічний позов задоволено. Зобов'язано [PERSON] у 5-ти денний строк, з дня набрання рішенням суду по цивільній справі № 758/13198/16-ц законної сили, усунути перешкоди у спілкуванні з сином - [PERSON], [INFO]; встановлено графік спілкування. Рішення суду набрало законної сили. Також, Місцевим загальним судом м. Кельн ухвалено рішення, яким зобовязано [PERSON] повернути до України [PERSON] протягом 2 тижнів з моменту набрання рішенням законної сили. Вищим судом м. Кельн скаргу [PERSON] на дане рішення відхилено. Відповідно до наданих довідок з дитячого садка, лікарських закладів, дитина [PERSON] дійсно поживає, навчається та обслуговується в закладах охорони здоровя з м. Аахен. Відповідно до Листа Міністерства закордонних справ від 05.03.2019 року, співробітниками Генерального консульства України в Дюссельдорфі було відвідано родину [PERSON]; умови проживання дитини є належними, дитина відвідує дитячий садок, гуртки, регулярно займається з логопедом. Відповідно до Акта обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS], дитина повністю забезпечена, умови для дитини створені належні, він має все необхідне. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства». Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.ч. 1, 2 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною пятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобовязані виховувати дитину, піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Невиконання та ухилення від покладених на батьків обовязків щодо виховання дитини є підставою для позбавлення батьків батьківських прав як це передбачено ст. 164 СК України. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною пятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 162 СК України якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. З матеріалів справи вбачається, що мати без згоди батька змінила місце проживання дитини, перевізши її до Німеччини, 31.10.2017 року, а саме у напрямку Київ-Кельн, що встановлено на підставі відповіді з Державної прикордонної служби. В ній також зазначено, що батько дитини позбавлений батьківських прав. А облік щодо скасувань судових рішень прикордонною службою не ведеться. Також, з матеріалів справи вбачається, що заочне рішення, яким позивача позбавлено батьківських прав, було прийнято судом 05.12.2016 року. Відліт дитини до Німеччини разом з матірю без згоди батька відбувся 31.10.2017 року, тобто в той час, коли заочне рішення про позбавлення позивача батьківських прав не було скасовано. І лише 13.02.2018 року ухвалою суду заочне рішення від 05.12.2016 року було скасовано. Відтак, суд не погоджується з твердженнями позивача, що перетин кордону дитиною без згоди батька відбувся незаконно, адже на момент такого перетину було чинним рішення суду про позбавлення позивача батьківських прав. Разом з тим, рішенням суду від 03.09.2018 року у задоволенні позову щодо позбавлення позивача батьківських прав відносно сина було відмовлено, а зустрічний позов про усунення порушень прав батька задоволено, встановлено графік спілкування батька з дитиною. Таким чином, правова підстава, якою було заочне рішення суду про позбавлення батьківських прав позивача, перестала існувати, а відтак порушення права батька та участь у вихованні та догляді за дитиною мають бути поновлені. Крім того, судом були досліджені рішення іноземних судів, щодо необхідності повернення [PERSON] до України. Суд приймає їх до уваги в тому числі, хоча в матеріалах справи відсутні докази того, що відносно даних рішень іноземних судів надано дозвіл на виконання на території України. Відтак, наразі має місце ситуація, яка фактично унеможливлює реалізацію прав батька на участь у житті дитини, з огляду на те, що вона проживає в іноземній країні. Враховуючи вищевикладене, з метою відновлення порушених прав позивача як батька на участь у вихованні, спілкування та догляді за дитиною, суд вважає позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають задоволенню. На виконання вимог ст.ст. 141, 142 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, які полягають у витратах на правничу допомогу 13515 грн. 00 коп. (згідно наданого договору та дубліката квитанції від 02.03.2019 року) та сплаті судового збору 1409 грн. 60 коп., та разом складають 14924 грн. 60 коп.

Outcome: approved