Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до обєднання співвласників багатоквартирного будинку (далі ОСББ) «Колізей Плюс» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунків та компенсації за інфляційні втрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 23 травня 2012 року виконував обовязки голови правління ОСББ «Колізей Плюс» на 0,1 ставки, з оплатою праці згідно штатного розпису. Наказом №11 від 29 грудня 2013 року було затверджено штатний розпис, згідно якого з 01 січня 2014 року посадовий оклад голови правління становить 2500 грн., також наказом №12 від 29 серпня 2014 року було встановлено голові правління з 01 вересня 2014 року повний робочий день з оплатою праці згідно штатного розпису. Вказує на те, що згідно рішення зборів правління відповідача, оформленого протоколом № 1 від 07 липня 2017 року, його звільнено з посади голови правління ОСББ «Колізей Плюс» на підставі п. 9 ст. 36 Кодексу законів про працю України. Зазначає, що при звільненні відповідачем не були проведені розрахунки в сумі 13103,11 грн., в тому числі 595,24 грн. нарахованої заробітної плати за період із 01 липня 2017 року по 07 липня 2017 року та 12507,87 грн. компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за період роботи з 23 травня 2012 року по 07 липня 2017 року. Крім того, вважає, що відповідач зобовязаний виплатити йому середній заробіток за час затримки заробітної плати при звільненні, виходячи з наступних розрахунків: 101,69 грн. (середній заробіток за час роботи на посаді за один день) х 249 днів (з 08 липня 2017 року по 13 березня 2018 року (день подання заяви до суду)) = 25320,81 грн. На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача в свою користь 595,24 грн. нарахованої заробітної плати, 12507,87 грн. компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та 25320,81 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Ухвалю суду від 15.03.2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого ОСББ «Колізей Плюс» просив суд відмовити в задоволенні даного позову. Посилається на вимоги ст. 10 Закону України «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку» та статуту ОСББ «Колізей Плюс», якими передбачено, що голові правління виплачується матеріальне заохочення лише на підставі рішення загальних зборів, якого щодо позивача не приймалося. Вказує також, що відносини, що складалися між сторонами не мають ознак трудових, а відтак позивач не має права вимагати стягнення з обʼєднання будь-яких сум на підставі вимог КЗпП України. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав, з підстав викладених у позовній заяві. Просив позов задовольнити. Представники відповідача, кожен зокрема, в судовому засіданні позов не визнали з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Просили відмовити в задоволенні позову. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] з 23 травня 2012 року по 21 червня 2017 року працював на посаді голови правління ОСББ «Колізей Плюс» (а.с. 39-42). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 10 Закону України «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку» (в редакції Закону від 23.09.2010 року що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Закон «Про ОСББ») вищим органом управління обєднання є загальні збори. До виключної компетенції загальних зборів членів об'єднання відноситься: обрання членів правління об'єднання; визначення розміру матеріального та іншого заохочення членів об'єднання і правління; затвердження кошторису, балансу об'єднання та річного звіту. Порядок обрання та відкликання членів правління, їх кількісний склад та строки обрання встановлюються загальними зборами. Аналогічні положення містяться у п.п. 4.5., 4.12 Статуту ОСББ «Колізей Плюс» в редакції 27.04.2009 року та в редакції статуту зі змінами від 29.04.2014 року (далі - Статут) (а.с. 33-38). Пунктом 4.7 вказаного Статуту, передбачено, що правління зі свого складу обирає голову правління, який укладає в межах своєї компетенції угоди, розпоряджається коштами обʼєднання відповідно до затвердженого кошторису. Отже, вказаною нормою Закону «Про ОСББ» та Статуту зазначено, що член правління ОСББ, в тому числі і голова правління, отримує саме матеріальне заохочення, а не заробітну плату, які не являються тотожними поняттями. Умовою визначення розміру матеріального заохочення голови правління ОСББ є наявність відповідного рішення загальних зборів ОСББ, як повноважного органу на вирішення цього питання. Тому, правовідносини щодо оплати праці голови правління прямо врегульовані вказаною нормою ст. 10 Закону «Про ОСББ». В обґрунтування позовних вимог, [PERSON] посилається на норми ст.83, 115, 117 КЗпП та на видані ним особисто накази № 7 від 23.05.2012 року, № 11 від 29.12.2013 року, №12 від 29.08.2014 року, якими [PERSON] встановив собі, як голові ОСББ, 0,1 ставки з оплатою праці згідно штатного розпису, з 01 вересня 2014 року встановлено повний робочий день, а також визначено посадовий оклад голови правління в розмірі 2500 грн. (а.с. 5-7). На думку суду, з врахуванням вищевикладених вимог Закону та Статуту , вказані накази не мають правового значення, оскільки, позивач, як голова правління ОСББ «Колізей Плюс», не був уповноважений одноособово вирішувати питання щодо встановлення самому собі матеріального заохочення. Крім того, за змістом ст. 1 Закону України «Про оплату праці», ст. 21, 24 КЗпП України заробітна плата це винагорода, яка виплачується на підставі трудового договору роботодавцем на користь працівника за виконану ним роботу. Трудовий договір укладається у письмовій формі, що може бути оформлений у вигляді наказу. При цьому до основних обовʼязків працівника відноситься виконання роботи, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові підприємства. В даному випадку, відносини, що виникли між сторонами, не мають характер трудових відносин, оскільки, посада голови ОСББ, яку займав позивач, є виборною, виконання обовʼязків голови ОСББ не характеризується ознаками найманої праці, на позивача не було покладено обовʼязку дотримуватися правил внутрішнього трудового розпорядку ОСББ «Колізей Плюс». Крім того, наказ про затвердження штатного розпису №11 від 29.12.2103 року та наказ №12 від 12.08.2014 року про встановлення повного робочого дня (а.с.5-7) за своїм змістом не містять підстави їх видачі відповідного рішення загальних зборів ОСББ «Колізей Плюс», а відтак, суд оцінює їх критично та не бере до уваги. Доводи представника позивача про те, що 07 липня 2017 року позивач був звільнений згідно рішення правління ОСББ «Колізей Плюс» із зазначенням підстави п.9 ст.36 КЗпП, (а.с.50 зворот), не спростовують вищевикладених висновків суду, виходячи з наступного. За змістом ст. 10 Закону «Про ОСББ» повноважним органом, який відкликає із посади усіх членів правління, в тому числі і голову правління, є загальні збори ОСББ. До компетенції правління вирішення питання звільнення голови правління не належить. Із матеріалів справи вбачається, що повноваження [PERSON], як голови правління були припинені на підставі рішення зборів правління 21.06.2017 року, відповідно до якого [PERSON] був відкликаний із посади голови правління і на цю посаду була обрана [PERSON] (а.с. 39-41). Тому саме це рішення загальних зборів ОСББ «Колізей Плюс» визначає правову підставу та є підставою для звільнення позивача із займаної посади. Відтак, викладена у рішенні зборів правління ОСББ «Колізей Плюс» від 07.07.2017 року (а.с.50 зворот) мотивація щодо звільнення позивача не має правого значення, оскільки, цей орган не уповноважений вирішувати зазначене питання. За таких обставин, в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити за їх безпідставністю. На підставі вимог ст.ст.137, 141 ЦПК України з позивача слід частково стягнути на користь відповідача понесені останнім витрати на професійну правничу допомогу. Судом встановлено, що 08.05.2018 року відповідач уклав договір про надання правової допомоги з адвокатом [PERSON] відповідно до умов якого клієнт (позивач) дає завдання (доручення), а адвокат зобовʼязується відповідно до завдання-доручення клієнта надати йому за оплату юридичні послуги адвоката щодо здійснення представництва (правової допомоги) у даній цивільній справі. За умовами договору розмір понесених відповідачем витрат становить 8000 грн. (а.с. 79-82, 92-94). З поданого адвокатом [PERSON] розрахунку суми гонорару на професійну правничу допомогу вбачається, що адвокатом було затрачено усього 16 год. 50 хв. на ознайомлення з матеріалами справи, проведення консультацій, на підготовку процесуальних документів та на представництво інтересів у суді (а.с.93-94). Крім того, зазначено, що адвокат [PERSON] брав участь у судових засідань, що відбувалися в рамках розгляду даної справи. На думку суду, з позивача в користь відповідача слід стягнути суму в розмірі 2000 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу. При цьому суд враховує визначені у ч.4 ст.137 ЦПК України обставини, а саме, складність справи, характер та кількість підготовлених та поданих адвокатом [PERSON] документів, його час участі у судових засіданнях (1 год. 10 хв.), значення справи для сторони та публічний інтерес до справи, а також враховує те, що [PERSON] з матеріалами справи не ознайомлювався, що підтверджується довідковим листом до справи, відзив на позов було підписано іншим представником відповідача [PERSON]

Outcome: approved