Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з вказаною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 27 жовтня 2001 року Донецьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції зареєстровано шлюб між ним та [PERSON], актовий запис № 1415. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], про що Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції в книзі записів актів громадянського стану про народження 10 липня 2003 року зроблено відповідний актовий запис № 255. Позивач зазначає, що шлюбні стосунки між ним та відповідачем припинено з 2009 року. Спільне життя між ними не склалося через відсутність взаєморозуміння, несумісності характерів, різних поглядів на сімейне життя і виховання дитини. Відповідач на теперішній час зустрічається з іншим чоловіком і планує створити нову сімю. Позивач вказує, що дитина залишилась проживати з матірю, спору про місце проживання дитини немає. Спору щодо поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя та місця проживання дитини між ними немає. Позивач також зазначає, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу неможливе. суперечить їх інтересам та інтересам їхньої неповнолітньої дитини, оскільки між ними повністю втрачено почуття любові та поваги. На примирення не згоден. На підставі вищевказаного просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, щодо ухвалення заочного рішення у справі не заперечує, на позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи у її відсутність не подавала, тому відповідно до п. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності особи, яка бере участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження серії 1-НО № 141416, 27 жовтня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Бєлєвцова) укладено шлюб, реєстрацію якого здійсненоДонецьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 1415 (а.с. 16). Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження від 10 липня 2003 року, серії 1-НО № 407928 , видане Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 255 (а.с. 5). Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сумісне життя у сторін не склалося, сімейні та шлюбні відносини припинились, сторони на даний час проживають окремо, сімя остаточно розпалася.Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені.Спільне господарство не ведеться, примирення між ними неможливо. Спору щодо поділу спільно нажитого майна подружжя та місця проживання дитини немає. Відповідно до ч.2 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Позивач наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сім'єю. Розриваючи шлюб між сторонами, суд враховує інтереси неповнолітньої дитини сторін, повноцінний розвиток та виховання якої у сім'ї, у якій існують постійні непорозуміння є неможливим. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя та збереження шлюбу стали неможливими й суперечили б інтересам подружжя, сімя розпалась остаточно і можливість її збереження втрачена, а тому суд вважає, що формально існуючий шлюб слід розірвати.

Outcome: approved