Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

[PERSON], звернувся до Немирівського районного суду Вінницької області з вище вказаною заявою, мотивуючи її тим, що 06 листопада 2017 року померла його мати - [PERSON], яка зробила заповіт на все своє майно, яке належало їй на день її смерті на його імя. Після смерті матері заявник звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадщини. При перевірці наданих ним документів, які засвідчують право власності і зокрема державного акта на право приватної власності на землю, виданого Муховецькою сільською радою 29 травня 1998 року була допущена помилка в по-батькові в акті зазначено Іванівна, а фактично Юхимівна. Позивач вказую на те, що з приводу виправлення зазначеної помилки в державному акті на право приватної власності на землю він звернувся до Державного кадастру, з документами, які підтверджують про допущену помилку, але в виправленні даної помилки йому було відмовлено і зазначено що він повинен звернутися з метою виправлення цієї проблеми до суду. Внаслідок зазначеної помилки, заявник не може оформити спадщину, яка належить йому за заповітом. Заявник в судовому засіданні заяву підтримав просить її задовольнити з мотивів викладених в заяві. Суд заслухавши заявника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту повинно бути зазначено - причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт. Однак всупереч зазначеній нормі, заявник не надав суду жодних відомостей про причини неможливості одержання або відновлення документу. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 318 ЦПК України, заявник повинен надати суду докази, що підтверджують факт, що [PERSON], зроблено не було, з доказів, які заявник надав до зави, неможливо достовірно встановити факт належності правовстановлюючого документу, а свідків, які могли б підтвердити данні факти, заявником заявлено не було, з чого суд позбавлений можливості достовірно встановити факт належності правовстановлюючого документу. Відповідно до ч. 2 ст. 318 ЦПК України, до заяви\~додаються докази,\~що підтверджують\~викладені в\~заяві обставини,\~і довідка\~про неможливість\~відновлення втрачених\~документів,\~що всупереч\~зазначеній нормі\~заявником зроблено\~не було.\~[PERSON],\~зазначив в\~заяві,\~що з\~приводку зазначеної\~помилки звертався\~до Державного\~кадастру,\~ де\~йому було\~відмовлено в\~виправленні помилки,\~однак заявник\~ не\~надав суду\~жодних доказів\~його звернення\~до Державного\~кадастру з\~приводу виправлення\~даної помилки,\~та не\~надав суду\~довідки про\~відмову у\~виправленні допущеної\~помилки,\~ що є підставою для відмови у задоволенні заяви [PERSON] про встановлення факту належності [PERSON] державного акта на право приватної власності на землю, виданого Муховецькою сільської радою 29 травня 1998 року на [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. На підставі вище викладеного,

Outcome: dismissed