Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В заяві вказує на те, що при оформленні документів для виплати пенсії виявилось, що у архівній довідці про трудовий стаж національного архіву Латвії від 13.04.2016 року №TZVA-6.2.4/4816 невірно вказано його ім'я, а саме «[PERSON]», тоді як згідно його паспорту громадянина України вірним є «[PERSON]». Крім того у атестаті про навчання в професійно-технічному училищі з 01.09.1971 року по 16.07.1973 року невірно вказано його по батькові, а саме «[PERSON]», коли вірним є «[PERSON]». Оскільки виявлені розбіжності є перешкодою для належного обчислення та призначення пенсії, просить суд встановити факт належності йому, [PERSON]: архівної довідки про трудовий стаж національного архіву Латвії від 13.04.2016 року №TZVA-6.2.4/4816, виданої на ім'я [PERSON] та атестату [NUMBER] від 16.07.1973 року виданого [PERSON], про закінчення міського професійно-технічного училища №25 Рижського району, Вангажі, Латвійської РСР по спеціальності слюсаря ремонтника. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, згідно якої заявлені вимоги підтримує та просить розгляд справи проводити у його відсутності /а.с.13/. Представник заінтересованої особи від Рожищенського об'єднаного управління пенсійного фонду України у Волинській області в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, згідно якої не заперечує щодо задоволення заявлених вимог та просить розгляд справи проводити у відсутності їх представника /а.с. 14/. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріли справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданого Ківерцівським РВ УМВС України у Волинській області 30.12.1997 року, прізвище, ім'я, по батькові заявника вказано як [PERSON], який народився [INFO] року в Латвійській Республіці Балвського району /а.с.6/. Як вбачається з наданої заявником архівної довідки про трудовий стаж національного архіву Латвії від 13.04.2016 року №TZVA-6.2.4/4816, даний документ заповнений російською мовою, і виданий Тукумским государственным зональным архивом на ім'я «[PERSON]», дата народження не вказана, тобто в перекладі на українську мову ім'я останнього записано невірно як «[PERSON]», тоді як вірним є «[PERSON]», також в атестаті [NUMBER] від 16.07.1973 року виданого на ім'я «[PERSON]», по батькові останнього у відомостях записано як «[PERSON]» /а.с.4-5/. Належність заявнику вищевказаної архівної довідки та атестата підтверджується записами внесеними у дані документи, які повністю збігаються між собою і відповідно стосуються однієї й тієї ж особи. Таким чином, з досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що документи стосовно належності яких заявлені вимоги, належать [PERSON], а допущену неточність в написанні ім'я та по батькові останнього слід розцінювати як описку або граматичну помилку, допущену при оформленні даних документів.

Outcome: approved