Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду з позовом до відповідача [PERSON] та уточнивши свої позовні вимоги просить суд: - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на відшкодування майнової шкоди 92 396, 22 грн. - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди 30\~000 гривень. - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на відшкодування понесених витрат на правову допомогу 4\~060 гривень. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що в результаті ДТП яке сталося 02.08.2016 року з вини [PERSON], автомобіль належний [PERSON] марки Hyundai Tucson, д/з ВН 0134 РР отримав механічні ушкодження. Вартість матеріального збитку заподіяного автомобілю Hyundai Tucson, д/з ВН 0134 РР складає 124 428 гривень, з яких 33\~782,01 гривень були виплачені страховою компанією ПАТ «СК «ЮНІВЕС» в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність [PERSON] З урахуванням вартості експертного дослідження у сумі 1500 гривень та вартості послуг евакуатора у сумі 250 гривень, позивачу спричинено матеріальні збитки у розмірі 92\~396,22 гривень. З вини відповідача порушився життєвий уклад та дозвілля позивача, він був позбавлений можливості використовувати автомобіль, здійснювати необхідні поїздки. Позивач пережив морально-психологічний стрес та шок, що значно погіршало його загальне самопочуття. Крім того, за захистом своїх прав та інтересів за рахунок власного часу він звертався до міліції, експерта, адвоката, суду, що потребувало додаткових матеріальних та моральних витрат. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в 30 000 грн. [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали вимоги уточненої позовної заяви та просили суд задовольнити їх. Відповідач в судове засідання не зявився, його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти заявленого розміру моральної шкоди в сумі 30\~000 гривень та просив суд зменшити його. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази та заслухавши доводи сторін, суд вважає, що позовні вимоги\~ підлягають частковому задоволенню з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХТ 243911 позивач є власником автомобілю марки Hyundai Tucson, 2006 року випуску, чорного кольору, ідентифікаційний номер KMHJN81BP7U544268. 02.08.2016 року в м. Білгород-Дністровському по вул. Свердлова відповідач, керуючи автомобілем марки ВАЗ 21041, д/з ВН7554ВХ, на нерегульованому перехресті з вул. Першотравнева не надав дорогу автомобілю марки Hyundai Tucson, д/з ВН0134РР, що рухався по головній дорозі, за кермом якого був позивач, в наслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів, які отримали механічні пошкодження. Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.08.2016 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП (ДТП) та притягнуто до адміністративної відповідальності. За отримані послуги евакуатора позивач сплатив 250 гривень, що підтверджується наданою суду квитанцією до прибуткового касового ордера від 04.08.2016 року. Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобілю марки Hyundai Tucson, проведеного СПД-ФО [PERSON], станом на 15.08.2016 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження дорівнює з урахуванням ПДВ, але без врахування ВТВ: 124 428,23 гривень. Вартість відновлюваного ремонту автомобілю марки Hyundai Tucson складає 205\~046,99\~ гривень. Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордеру № 96 від 23.08.2016 року, за проведення звіту про визначення вартості матеріального збитку, позивач сплатив експерту СПД [PERSON] грошові кошти в розмірі 1 500 гривень. За положенням ст.. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Під необхідними витратами для усунення недоліків речі чи ліквідації інших негативних наслідків порушення прав особи необхідно розуміти такі витрати, без здійснення яких неможливе відновлення порушеного права. Тому вони повинні бути економічно раціональними, не надмірними та відповідати засадам розумності та справедливості. Згідно із частинами другою, п'ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до положень ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах. За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Страхова компанія ПАТ «СК «ЮНІВЕС», в якій застрахована цивільно-правова відповідальність [PERSON], здійснила виплату страхової суми в розмірі 33\~782,01 гривень, що позивач визнає та не заперечує. Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).\~\~ Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Підсумовуючи викладене, враховуючи те, що виплаченого страхового відшкодування у розмірі 33\~782,01 гривень недостатньо для повного відшкодування завданої шкоди, позивач має право вимагати у відповідача, як у особи яка завдала таку шкоду, відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що кореспондує обовязок відповідача відшкодувати різницю та, у разі наявності підстав, оспорити дії страховика щодо неповного страхового відшкодування. За розясненням Пленуму Вищого спеціалізованого суду\~ України в п.4 постанови № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Підсумовуючи викладене, суд вважає повністю доведеною уточнену позовну вимогу [PERSON] про стягнення з відповідача на його користь майнової шкоди в розмірі 92\~396,22 гривень, що становить різницю між розміром завданого збитку (124 428,23 грн.) та виплаченою сумою страхового відшкодування (33\~782,01 гривень). До того ж, представник відповідача в судовому засіданні не заперечував проти такого розміру майнової шкоди, що підлягає відшкодуванню. Щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди в розмірі 30\~000 гривень, суд, надавши оцінку всім представленим доказам та проаналізувавши обставини справи, приходить до наступних висновків. Згідно з\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, дією чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як роз'яснив Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 р. в п. 5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов'язковому з'ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діями заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ч.3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Матеріалами справи та встановленими обставинами підтверджується наявність вини [PERSON] в погіршенні життєвого укладу позивача, який є людиною похилого віку, учасником бойових дій, інвалідом ІІ групи, та змушений був постійно захищати свої права, віддавати автомобіль на проведення експертного висновку, відшукувати ремонтні сервіси та давати автомобіль на ремонт. При цьому, відповідач свідомо відмовлявся від відшкодування позивачу різниці між фактичними витратами та страховою виплатою, тобто протягом значного часу свідомо порушував права позивача та вчинив і допустив триваюче правопорушення, чим призвів до ускладнення життєвих умов позивача. Враховуючи характер правопорушення, ступінь вини відповідача, виходячи з вимог розумності і справедливості, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимогу позивача про стягнення моральної шкоди та стягнути на його користь 10\~000 гривень. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.137 ЦПК України, витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.\~ Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК України). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». На підтвердження понесених витрат суду був наданий Розрахунок погодинної оплати правової допомоги (роботи) адвоката [PERSON] як представника цивільного позивача [PERSON] В Розрахунку зазначений перелік та види правової допомоги (надання консультацій з кримінального та цивільного законодавства, складання процесуального документу цивільного позову, надання правової допомоги в судовому засіданні), дата їх надання (29.08.2016 р., 05.09.2016 р., 02.11.2016 р.), кількість витрачених годин (2 години, 4 години, 1 година), місячний розмір мінімальної заробітної плати (1450,00 грн., 1450,00 грн., 1450,00 грн.), граничний розмір від мінімальної заробітної плати (40%) (580х2=1160 грн., 580х4=2320 грн., 580х1=580 грн.) який склав 4\~060 гривень. Уточняючи позовні вимоги представник позивача не змінював суму витрат понесених позивачем на сплату отриманої правничої допомоги. У відповідності до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 % встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Таким чином, позивачем та його представником повністю обґрунтовані та доведені позовні вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 4\~060 гривень. З огляду на викладене суд повністю задовольняє позовні вимоги в частині стягнення понесених витрат на отримання правової допомоги. Окрім цього, суд вважає за необхідне, відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 934 гривень (92396,22+10000+4060), що пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З огляду на вищевикладене, встановивши характер спірних правовідносин та норми матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, суд вважає за необхідне задовольнити частково позовні вимоги [PERSON]

Outcome: partial