Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування чи розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право проживання і користування житловим приміщенням. В позовній заяві позивач зазначає, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок за [ADDRESS] . В належному йому житловому будинку зареєстровані: його дружина - [PERSON] , [INFO] , донька - [PERSON] , [INFO] , сестра [PERSON] , [INFO] , а також сторонні особи, які не являються членами його родини, а були квартиронаймачами: [PERSON] , [INFO] , її дочка [PERSON] , [INFO] , з неповнолітнім сином [PERSON] , [INFO] , та неповнолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] , які ніякого відношення до членів його сім`ї не мають, самовільно без згоди власника, тобто без його згоди, незаконно зареєструвалися та по даний час прописані у його власності за вищевказаною адресою. Вказує, що сумісне проживання для нього і його сім`ї разом з відповідачами в одному будинку є просто неможливим і суперечить вимогам чинного законодавства, та грубо порушує його охоронювані законом права та інтереси. Відповідачі не являються членами його сім`ї, вони не пов`язані одне з одним спільним побутом, не мають взаємних прав та обов`язків, а тому у відповідачів і припиняється право на користування житлом, як осіб, які не є членом сім`ї власника житла. Факт реєстрації відповідачів порушує його законне право на вільне володіння, розпорядження і користування належним йому на праві власності майном. Окрім цього відповідачі в утриманні житла участі взагалі не беруть, навпаки руйнують та псують будинок, а головне чинять йому перешкоди у фактичному користуванні належним йому житлом. Також він являється інвалідом II групи, але через факт реєстрації відповідачів, він позбавлений можливості оформити субсидію, чим об`єктивно порушуються його права, тому змушений звернутися за захистом до суду. Просить усунути перешкоди у здійсненні ним, [PERSON] , права користування та розпорядження майном - житловим будинком [ADDRESS] , який належить йому на праві приватної власності, шляхом виселення та визнання: [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , її неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , її неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право проживання та користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] . Ухвалою судді у справі відкрите спрощене позовне провадження, відповідно до ст. 274 ЦПК України, без повідомлення сторін, а також роз`яснено відповідачам їх право подати відзив на позовну заяву у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Відповідачі копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви отримали 04.03.2020 року. 19.03.2020 р. адвокатом Гупало М.М. , який діє від імені та в інтересах відповідачки [PERSON] , надіслано на адресу суду Відзив [PERSON] на позовну заяву [PERSON] (вх.№ 6359 від 23.03.2020) у якому [PERSON] повністю не визнає пред`явлені позовні вимоги, заперечує проти задоволення позову та зазначає, що в 1991 р. вона та її донька найняли по найму частину будинку [ADDRESS] , яка становила 1/2 будинку. В даній 1/2 частині вони проживали рік. В серпні 1992 року власник будинку [PERSON] , який мешкав в районі Крайньої Півночі приїхав у відпустку в м. Умань і запропонував їм купити 1/2 частину будинку в якій вони проживали. Вони домовились за ціну даної частини будинку в сумі 6000 крб. та відповідно зареєструвалися за вказаною адресою. З серпня 1992 р. вони передали [PERSON] кошти в сумі 6000 крб., за куплену частину будинку. Оскільки часу для нотаріального оформлення будинку не було, так як [PERSON] закінчував відпустку та від`їжджав на Північ, то вони домовились, що на наступний рік [PERSON] приїде в м. Умань і вони оформлять нотаріально дану частину будинку. Але 13 травня 1993 року [PERSON] загинув в дорожньо-транспортній пригоді, тому договір купівлі-продажу не оформився. А вони по сьогоднішній день залишаються проживати в будинку та мають відповідну реєстрацію за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] спадкоємцями його майна стали його діти: [PERSON] та [PERSON] . Спадщину прийняла його дочка [PERSON] в розмірі 1/2 домоволодіння, яка фактично залишилась у власності покійного [PERSON] , а іншу 1/2 частину будинку, яка належить їм, дочка не оформила, оскільки їй відомо про те, що їхній батько [PERSON] фактично продав їм частину будинку за що отримав кошти в присутності свідків. [PERSON] отримавши в спадщину 1/2 частину будинку відчужила її шляхом продажу і на даний час власником 1/2 частини будинку являється [PERSON] . Протягом 29 років вони користуються 1/2 частиною будинку, зробили в ній ремонт, користуються частиною земельної ділянки, влаштували в будинок окремий вхід, користуються надвірними спорудами. Будинок знаходився в спільній частковій власності. Згодом [PERSON] звернувся до суду з позовом про те, що він є власником 1/2 частки житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] , яка належить йому на підставі договору дарування від 26.05.2016 р. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власниками вищезгаданого житлового будинку є [PERSON] та [PERSON] , якому належить 1/2 частка вказаного житлового будинку. З метою уникнення спільної власності [PERSON] просив суд виділити йому 1/2 в праві спільної часткової власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що складається із приміщень: 2-1 - кімната площею 9,8 кв.м., 2-2 кімната площею 17,2 кв.м., загальною площею - 27,0 кв.м., житловою площею - 27,0 кв.м., як окремий об`єкт нерухомого майна - житловий будинок, з присвоєнням поштової адреси. Уманський міськрайонний суд Черкаської області задовольнив вимоги [PERSON] , однак не зрозуміло яким саме чином відбулося вирішення поданого позову при умові, що власник помер. На сьогоднішній день вона - [PERSON] , [PERSON] , її неповнолітній син [PERSON] , неповнолітня донька [PERSON] надалі зареєстровані та фактично проживають саме за адресою: [ADDRESS] (про що свідчить Довідка № 189 від 26.12.2019 р.) і не мають відношення до частки [PERSON] якій повинна була бути присвоєна поштова адреса. Відповідно до доданих [PERSON] матеріалів, не надано суду даних, що вони зареєстровані у належній йому на праві приватної власності частині будинку. Крім цього, позивач не є одноособовим власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Вважає, що немає жодних підстав для виселення та визнання їх такими, що втратили право проживання та користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] . У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суддя вважає позовну заяву не обґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.5 ст. 82 ЦПК України, - обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Так, заочним рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області № 705/2976/18 від 11.03.2019 р. встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] , належав (зареєстровано право власності): 1/2 частина, на підставі договору купівлі-продажу 1-3522 від 25.08.1987 р. - [PERSON] ; 1/2 частина, на підставі договору дарування частки житлового будинку 1992 від 26.05.2016 р. - [PERSON] (а.с.5-6). Вказаним рішенням суду виділено [PERSON] 1/2 частку в праві спільної часткової власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що складається із приміщень: 2-1 - кімната площею 9,8 кв.м., 2-2 кімната площею 17,2 кв.м., загальною площею - 27,0 кв.м., житловою площею - 27,0 кв.м., як окремий об`єкт нерухомого майна - житловий будинок, з присвоєнням поштової адреси, та визнано за [PERSON] право власності на вказаний житловий будинок, що утворився внаслідок виділення окремих кімнат. У своєму позові [PERSON] вказує адресу місця проживання: [ADDRESS] , тобто тієї частини будинку, що визнана за ним рішенням суду (а.с.1). Така ж адреса зазначена на Схемі розташування будівель та спорудв Технічному паспорті по [ADDRESS] : експлікація будинковолодіння [ADDRESS] (а.с.8-12). Згідно довідки виконавчого комітету Уманської міської ради Черкаської області № 189 від 26.12.2019 р., [PERSON] , [INFO] , проживає (зареєстрований) за адресою: [ADDRESS] . У вказаному будинку також зареєстровані такі особи: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.14). У вказаній довідці виконавчого комітету Уманської міської ради Черкаської області № 189 від 26.12.2019 р., виданої [PERSON] , [INFO] , вірно зазначено адресу проживання та реєстрації вказаних осіб, оскільки будинок має два окремі приміщення, з окремими входами, у яких проживають різні сім`ї, в тому числі і сім`я [PERSON] , яка має уже окрему адресу: [ADDRESS] . Як вбачається з повідомлення виконавчого комітету Уманської міської ради від 02.04.2020 року місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин. За змістом вказаних процесуальних норм, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів щодо порушення його прав, свобод чи законних інтересів при розпорядженні [PERSON] , [PERSON] часткою домоволодіння, яке позивачу не належить. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини першої ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На позивача покладений обов`язок довести в суді ті обставини, що позивач уповноважений звертатися до суду з відповідним позовом і відповідно, що є підстави до застосування до спірних правовідносин відповідних положень цивільного законодавства України. Тобто, позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 76-83 ЦПК України, зазначені ним обставини. Однак таких доказів він не надав. Таким чином, при викладених обставинах, у зв`язку з тим, що позивач не довів тих обставин, на які він посилається в своїй позовній заяві - позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed