Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду з позовом до ДП «Добропіллявугілля» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] вказав, що працював з лютого 1993 року до 8 червня 2011 року на шахті «Добропільська» гірником підземним, прохідником підземним з повним робочим днем у шахті у шкідливих і небезпечних умовах праці. 12 листопада 2009 року під час виконання трудових обов'язків з ним стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав травму - перелом поперечних відростків L2 L3, забій правої нирки, що підтверджується актом розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 23.04.2010 та актом №16 про нещасний випадок на виробництві форми Н-1 від 23.04.2010. Висновком МСЕК від 07.06.2011 йому встановлена третя група інвалідності з втратою професійної працездатності 40% (довідки №№040210, 417067), що підтверджено при повторному огляді 20.08.2013 (довідки №№247625, 439365), строком до 20.08.2015. Після встановлення йому втрати професійної працездатності він з усіма необхідними документами звернувся до відділення виконавчої дирекції ФСС від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Добропіллі для відшкодування матеріальної шкоди, де йому були призначені страхові виплати, а саме: одноразова допомога і щомісячні регресні виплати. Позивач вважає, що внаслідок отриманої травми йому заподіяні фізичний біль і душевні страждання. Ушкодження здоров'я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров'я, на безпечну працю. У зв'язку з виробничою травмою цілком порушена його нормальна життєдіяльність, він тривалий час знаходився на лікуванні. Він не може виконувати певні роботи у побуті, вся важка праця лягла на плечі рідних. Його турбує біль у поперековому відділі хребта, яка ірадірує у праву ногу та посилюється при невеликих фізичних навантаженнях, нахилах, підйомах сходами. Біль викликає загальну слабкість, відчуття розбитості, порушення сну. Права нога німіє. Він відчуває значні утруднення при ходьбі. Крім того, він змушений був звільнитися з роботи за станом здоров'я. Йому приходиться фізично і морально пристосовуватися до життя з урахуванням його фізичних обмежень. У судовому засіданні позивач повністю підтримав позовні вимоги, просить суд стягнути з відповідача ДП «Добропіллявугілля» в рахунок відшкодування моральної шкоди на свою користь 25000 гривень виходячи з того, що має серйозні порушення здоров'я зі стійким розладом функцій організму, обумовленим наслідками отриманої травми, які призводять до обмеження життєдіяльності, моральним стражданням, втраті нормальних життєвих зв'язків. Представник відповідача, діюча на підставі довіреності, позов не визнала, вважає, що згідно зі ст. 153 КЗпПУ в ДП «Добропіллявугілля» були створені безпечні і нешкідливі умови праці, а умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, інших засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови відповідають вимогам нормативних актів про охорону праці. Що стосується спричинення моральної шкоди, то позивачем не надано доказів спричинення йому моральної шкоди. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач з лютого 1993 року до 8 червня 2011 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, працюючи гірником підземним, прохідником підземним з повним робочим днем у шахті у шкідливих і небезпечних умовах праці. 12 листопада 2009 року під час виконання трудових обов'язків з ним стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав травму - перелом поперечних відростків L2 L3, забій правої нирки, що підтверджується актом розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 23.04.2010 та актом №16 про нещасний випадок на виробництві форми Н-1 від 23.04.2010. Згідно з довідками МСЕК №№040210, 417067 від 07.06.2011 йому встановлено 40% втрати професійної працездатності за наслідками нещасного випадку, що підтверджено при повторному огляді 20.08.2013 (довідки №№247625, 439365), строком до 20.08.2015. Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Статтею 13 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. У судовому засіданні встановлено, що шкоду здоров'ю [PERSON] заподіяно з вини відповідача, що підтверджується відповідним актом, а саме відсутністю належного контролю з боку керівництва шахти за умовами праці, станом дисципліни на робочих містах та недбале виконання посадових обов'язків. Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду України №5 від 25.05.2001) заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як вбачається із рішення Конституційного суду від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 по справі № 1-32/2008, право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та ст. 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. З врахуванням викладеного, суд вважає підставними та обґрунтованими вимоги [PERSON] ДП «Добропіллявугілля» про відшкодування моральної шкоди, так як внаслідок отримання травми на виробництві позивачу заподіяні фізичний біль і душевні страждання. Ушкодження здоров'я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров'я, на безпечну працю. Все це призвело до порушення його звичного образу життя, вимагає від [PERSON] додаткових зусиль для організації свого життя, що належним чином має бути компенсовано. Дані обставини знайшли своє підтвердження доводами позивача, матеріалами справи, дослідженими та проаналізованими у ході судового розгляду. Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд виходить з розміру позовних вимог, факторів вини самого позивача, ступеню втрати професійної працездатності, порушення нормального укладу життя, характеру та ступеня моральних страждань, а також розумності та справедливості, вважає позов підлягаючим частковому задоволенню і стягненню з ДП «Добропіллявугілля» на користь [PERSON] 16000 грн. В іншій частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір 114,70 грн.

Outcome: approved