Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

[PERSON] (далі-позивачка) звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів (далі-відповідач) . 28 березня 2016 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано на підставі рішення Іванівського районного суду Одеської області від 28.03.2016 року. Від шлюбу позивачка та відповідач мають спільних дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивачка у позовній заяві зазначила, що на даний момент [PERSON] вихованням дітей не займається, грошових коштів на утримання дітей не надає. Позивачка просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 2069 грн. 00 коп. та додатково стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання трьох неповнолітніх дітей в розмірі 1000 грн. щомісячно починаючи з дня пред'явлення позову. Відповідач надав до суду заперечення на позовну заяву, в якому зазначив, що від утримання дітей не ухилявся, надавав їм матеріальну допомогу, сплачує кредит за телевізор, що перебуває у користуванні позивачки, однак на даний час не працює та має на утриманні неповнолітню дитину своєї співмешканки, враховуючи зазначене позов визнає частково, просить суд встановити на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей на час поки він не працює в розмірі 30 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, а у разі працевлаштування в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до повноліття дітей. Позивачка у судовому засіданні на позовних вимогах наполягала. Відповідач у судовому засідання позов визнав частково, в частині, зазначеної в заперечені на позовну заяву. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Позивачка та відповідач мають спільних дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей. На даний час діти проживають разом з матір'ю, [PERSON], що підтверджується довідкою, виданою виконкомом Іванівської селищної ради Іванівського району Одеської області від 29.04.2016 року. На даний час найстарший син [PERSON] зараз навчається в Одеському коледжі комп'ютерних технологій на першому курсі, що підтверджується довідкою, виданою за місцем навчання, дочка [PERSON] навчається в школі, а найменша дитина [PERSON] відвідує дитячий садок. Суд вирішуючи справу по суті, застосовуючи норми матеріального права виходить з такого. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я дитини, її потреби у цьому віці, стан здоров'я батька, його матеріальне становище та матеріальне становище дитини, відсутність у відповідача інших неповнолітніх дітей, на утриманні позивачки інших осіб і, виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, які є одними з загальних засад регулювання сімейних відносин, призначає аліменти. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»: «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний , духовний та моральний розвиток. Виконання передбачених ст.150 СК України обов'язків батьків щодо виховання та розвитку дитини , пов'язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Виходячи з наведено та з принципу рівності обов'язку утримання батьками своїх дітей, суд вважає за доцільне стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини заробітку, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму, на кожну дитину, для дитини відповідного віку до досягнення повноліття найстаршим сином, тобто до [INFO], з [INFO] у розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму, на кожну дитину, для дитини відповідного віку до досягнення повноліття донькою, тобто до [INFO], з [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму, на кожну дитину, для дитини відповідного віку до досягнення повноліття найменшим сином, тобто до [INFO]. Відповідно до статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Враховуючи ті обставини, на які посилалася позивачка у судовому засіданні, а саме те що на даний момент найстарший син навчається та проживає в гуртожитку в м. Одесі, веде активний спосіб життя, йому необхідні додаткові кошти на задоволення його юнацьких інтересів, належний одяг та інше, те що донька позивачки та відповідача знаходиться в підліткову віці, її необхідно купувати нові речі та інше, також те, що найменший син відвідує дитячий садок, дуже швидко росте та йому необхідно постійно купувати новий одяг та інші розвиваючі речі, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивачки додаткові витрати на утримання дітей у розмірі 500 грн. щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення найменшим сином повноліття, тобто до [INFO]. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. З ч.3 ст.88 ЦПК України вбачається, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп. з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial