Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Верхньоворітської сільської ради, треті особи: Воловецька державна нотаріальна контора, сектор державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Воловецького РУЮ, про визнання права власності на нерухоме майно житловий будинок з належними до нього господарськими спорудами [ADDRESS] Воловецького району, в порядку спадкування. Свою заяву мотивував тим, що його дідо [PERSON] на власній земельній ділянці побудував житловий будинок з належними до нього господарськими спорудами [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. Згідно заповіту складеного 31.05.2005 року та посвідченого приватним нотаріусом В.Л. Герцускі-Торжаш, [PERSON] все своє майно заповів позивачу [PERSON] За життя [PERSON] належним чином не оформив право власності на житловий будинок та не отримав належних правовстаноовлюючих документів, через цю обставину позивач не може оформити спадщину, тому просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування на житловий будинок [ADDRESS] Воловецького району. Позивач [PERSON] в судове засідання не з?явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить суд їх задовольнити. Представник відповідача Верхньоворітської сільської ради - сільський голова Грига І.І. в судове засідання не з?явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнає, щодо їх задоволення не заперечує. Представник третьої особи завідуюча Воловецької державної нотаріальної контори Дідренцел В.Т. в судове засіданні також не з?явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, просить розглянути справу на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] побудований [PERSON], що стверджується витягом погосподарської книги Верхньоворітської сільської ради Воловецького району. Як вбачається із свідоцтва про смерть [NUMBER] (а.с. 7) [PERSON] помер [INFO] і після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. На випадок своєї смерті спадкодавець [PERSON] 31.05.2005 року склав заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом В.Л. Герцускі-Торжаш, житловий будинок [ADDRESS] Воловецького району заповів позивачу [PERSON] , який фактично спадщину після смерті [PERSON] прийняв, оскільки згідно довідки виконкому Верхньоворітської сільської ради №1463 від 18.07.2016р. постійно проживав із спадкодавцем (а.с.9). Ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підствах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за заповітом та законом. У відповідності до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов»язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов»язання встановлено законодавством у зв»язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєсстрації цього майна. Звернення позивача до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням його права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в його користь через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.30). Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.. Враховуючи викладене суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обгрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved