Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] сільської ради Новоайдарського району Луганської області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 17.02.2009 року помер його дід - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, на яку мав право батько позивача [PERSON]. 07.10.2010 року [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] 19.02.2011 року помер батько позивача - [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 10,1051 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Новоайдарського району Луганської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №002195. За життя [PERSON] заповіту складено не було, тому спадкування належного йому майна повинне відбуватись в порядку спадкування за законом. Позивач є сином померлого, тобто є спадкоємцем першої черги за законом. Позивач звернувся до держаного нотаріуса у м. Луганськ з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], цього ж дня нотаріусом було заведено спадкову справу, та дружиною померлого (матірю позивача) [PERSON] було написано заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] При зверненні позивача до приватного нотаріуса Новоайдарського районного нотаріального округу [PERSON] йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що згідно інформації зі Спадкового реєстру 15.08.2011 року Першою луганською держаною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №261/2011 до майна померлого 19.02.2011 року [PERSON], однак, оскільки місцем зберігання заповіту є тимчасово непідконтрольна українській владі територія Луганської області (м. Луганськ), позивачу для вирішення зазначеного питання рекомендовано звернутися до суду. У звязку з вищевикладеними обставинами позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на спадкове майно в позасудовому порядку та вимушений звернутися до суду з позовом про визнання за ним права власності на спадкове майно. Преставник позивача [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] на підставі довіреності (а.с.34), у судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити (а.с.35). Представник відповідача [PERSON] сільської ради Новоайдарського району Луганської області [PERSON] в судове засідання не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, не заперечував проти задоволення позовних вимог (а.с.33). Третя особа - приватний нотаріус Новоайдарського районного нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, заперечень проти позову не надала, при вирішенні справи покладалася на розсуд суду (а.с.32). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно положень\~ч. 3 ст.\~211\~ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Судом встановлено факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 17.02.2009 року помер дід позивача - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕД №191086 (а.с.10). Після його смерті відкрилася спадщина, на яку мав право батько позивача [PERSON]. 07.10.2010 року [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] (а.с.21), до складу якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 10,1051 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Новоайдарського району Луганської області, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №002195. 19.02.2011 року помер батько позивача - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕД №284534 (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 10,1051 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Новоайдарського району Луганської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №002195. За життя [PERSON] заповіту складено не було, тому спадкування належного йому майна повинне відбуватись в порядку спадкування за законом. Позивач є сином померлого, тобто є спадкоємцем першої черги за законом. Факт того, що позивач [PERSON], [INFO] є сином, [PERSON], померлого 19.02.2018 року, підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІІІ-ЕД №412307 (а.с.11). Позивач звернувся до держаного нотаріуса у м. Луганськ з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], цього ж дня нотаріусом було заведено спадкову справу, та дружиною померлого (матірю позивача) [PERSON] було написано заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] При зверненні позивача до приватного нотаріуса Новоайдарського районного нотаріального округу [PERSON] йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с.23), у звязку з тим, що згідно інформації зі Спадкового реєстру 15.08.2011 року Першою луганською держаною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №261/2011 до майна померлого 19.02.2011 року [PERSON], однак, оскільки місцем зберігання заповіту є тимчасово непідконтрольна українській владі територія Луганської області (м. Луганськ), позивачу для вирішення зазначеного питання рекомендовано звернутися до суду. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього\~Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до\~ч.ч.\~1,\~2\~ст.\~1258\~ЦК України\~спадкоємці за\~законом одержують\~право на\~спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до\~ч.ч.\~1,\~3\~ст.\~1296\~ЦК України\~спадкоємець,\~який прийняв\~спадщину,\~може одержати\~свідоцтво про\~право на\~спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку може застосовуватись, як спосіб захисту, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, відповідно до Постанови Пленуму ВСУ Про судову практику у справах про спадкування. Стаття 16 ЦК України також передбачає такий спосіб захисту права особи, як «визнання права». Таким чином, судовим розглядом встановлено, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, підтверджені письмовими доказами, сумніву у їх достовірності суд не має, визнання права власності на спадкове майно не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, представник відповідача проти задоволення позовних вимог не заперечував, у звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання за [PERSON] права власності на спадкове майно в судовому порядку. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 16, 328, 392, 1218, 1220, 1221, 1222, 1261, 1268, 1297 ЦК України,

Outcome: approved