Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 12 січня 2016 року померла його матір [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, що складається із житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що у с. Личани по вул. Розумовського, 17 Ківерцівського району Волинської області та земельної ділянки площею 2,0728 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії №073424, земельної ділянки загальною площею 1,8836 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №659011. 17.06.2005 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого усе належне на день її смерті майно заповіла в рівних частинах синам [PERSON], позивачу по справі, та [PERSON], відповідачу по справі. Останній від прийняття спадщини після смерті матері відмовився на користь брата, позивача по справі, про що написав відповідну заяву нотаріусу. У визначений законом термін позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, але нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у спадкодавця відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно. Просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться у с. Личани, вул. Розумовського,17 Ківерцівського району Волинської області; земельну ділянку площею 2,0728 га, призначена для ведення особистого селянського господарства; земельну ділянку загальною площею 1,8836 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла 12 січня 2016 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, згідно із поданою заявою просить проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, згідно поданої заяви просять проводити розгляд справи у його відсутності, щодо задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши представлені письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 12січня 2016 року померла [PERSON], що стверджується відповідним свідоцтвом серії І-ЕГ №178862 від 13.01.2016 року (а.с. 6). Згідно із довідкою Олицької селищної ради № 1453 від 29.06.2016 року та витягом із по господарської книги № 2 за 2016 рік (а.с. 7-8) за [PERSON] значиться житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що у с. Личани вул. Розумовського, 17 Ківерцівського району Волинської області. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВЛ №073424 від 22.12.2005 року (а.с. 9), Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №659011 від 29.03.2007 року (а.с. 10) [PERSON] також належать земельні ділянки площею 2,0728 га та 1,8836 га, цільове призначення яких для ведення особистого селянського господарства, які розміщені в с. Личани Ківерцівського району Волинської області. 20 лютого 2009 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все належне їй майно заповіла в рівних частках синам [PERSON] та [PERSON] (а.с. 19), позивачу та відповідачу по справі. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] являється сином померлої [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії ІV-УР №1033213 від 01.08.1962 року (а.с. 20). Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Позивач у визначений законом термін звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 21). Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться у с. Личани, вул. Розумовського, 17 Ківерцівського району Волинської області; земельну ділянку площею 2,0728 га для ведення особистого селянського господарства та земельну ділянку загальною площею 1,8836 га, для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться на території Олицької селищної ради Ківерцівського району Волинської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла 12 січня 2016 року.

Outcome: approved