Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

[PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) звернулася до Приморського районного суду м.\~Одеси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 14 лютого 1998 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають повнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . В позовній заяві [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) зазначає, що спільне господарство не ведеться вже протягом тривалого часу, шлюбні відносини припинені, втрачені всі фізичні та духовні зв`язки. Сімейне життя з відповідачем не склалось через систематичну непорозуміння, різні погляди на життя, несумісні звички та характери. У результаті, вищезазначені обставини призвели до низки конфліктів та сварок, які з часом почали носити систематичний характер. Відповідач під час сварок ображав та принижував позивача, використовував ненормативну лексику. Ухвалою суду від 28 липня 2020 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 26 листопада 2020 року. У судове засідання 26 листопада 2020 року з`явився відповідач. До суду від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Відповідач позов не визнав, надав клопотання про надання додаткового строку для примирення. Судове засідання відкладено на 09 березня 2021 року. У судове засідання 09 березня 2021 року з`явився представник позивача. Належним чином сповіщений відповідач до суду не з`явився., про причини неявки суд не повідомляв. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] та актовим записом відділу реєстрації актів громадянського стану Приморської райадміністрації виконкому Одеської міської ради № 48 від 14 лютого 1998 року. Подружнє життя позивача з відповідачем не склалось через систематичну непорозуміння, різні погляди на життя, несумісні звички та характери. У результаті, вищезазначені обставини призвели до низки конфліктів та сварок, які з часом почали носити систематичний характер. Відповідач під час сварок ображав та принижував позивача, використовував ненормативну лексику. Кожен з них живе своїм життям, не турбуючись проблемами один одного. Сторони разом не проживають. Примирення між ними неможливе, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Майнового спору між сторонами немає. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди згідно зі ст. 119 ЦПК повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін та унеможливлює їх примирення, тому його слід розірвати. Як вбачається з наданої квитанції, позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп., виходячи з розміру, встановленого підпункту 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Як вбачається із квитанції № 0.0.1759418694.1 від 07 липня 2020 року, позивачем було сплачено судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 840 грн. 80 коп. Враховуючи вищевикладене суд, дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. Щодо стягнення судових витрат на правову допомогу. Відповідно до\~п.\~1\~ч.\~3\~ст.\~113\~ЦПК України\~до витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з положеннями статей 137 ЦПК України розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає розподілу між сторонами за результатом розгляду справи, визначається відповідно до умов договору про надання правничої допомоги та встановлюється на підставі наступних доказів: детального опису робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках надання правничої допомоги по певній справі; доказів вартості робіт (послуг) адвоката, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; детального опису витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги витрат адвоката; доказів здійснення витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 2159,20 грн.

Outcome: approved