Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 19 липня 2015 року померла [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом, відповідно до якого все своє майно вона заповіла йому. Посилається на те, що він прийняв спадщину у встановлений законом шестимісячний термін. Постановою приватного нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, із-за відсутності правовстановлюючих документів. До складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по вулиці Лісній, №20 в с. Старий Вовчинець Глибоцького району Чернівецької області. Зважаючи на викладене, просить суд позов задовольнити та визнати за ним право власності на спадкове майно, що розташоване за вище вказаною адресою. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити. Представник Старововчинецької сільської ради Глибоцького району в судове засідання не зявився, однак, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1222, ч. 3 ст. 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що 19 липня 2015 року в с. Старий Вовчинець Глибоцького району Чернівецької області померла [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом від 11 листопада 2004 року, посвідченого секретарем виконкому Старововчинецької міської ради Глибоцького району, зареєстрований в реєстрі за № 198. Спадкоємцем за заповітом є позивач [PERSON], який у встановлений законом строк спадщину прийняв, звернувшись у встановлений строк із завою до нотаріуса про прийняття спадщини. Спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку у спадщині немає. 04 лютого 2016 року приватним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки [PERSON] не було подано до нотаріальної контори правовстановлюючих документів. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок, право на спадщину може бути визнано лише в судовому порядку. Враховуючи зазначені вимоги закону, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного, ст.ст. 319, 328, 346, 1216-1223,1233-1235, 1268 ЦК України,

Outcome: approved