Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в Любешівський \~районний суд \~з \~позовною \~заявою до [PERSON] про стягнення боргу за борговою розпискою. В поданій заяві зазначає, \~що 06.11.2012 року він позичив [PERSON] гроші в сумі 10000 гривень, що стверджується розпискою відповідача та відповідно до якої останній зобовязався повернути вказані кошти до 31.12.2012 року. Вказав, що неодноразово звертався до [PERSON] з вимогою про повернення боргу, однак грошей він не повернув по даний час. Просить стягнути з [PERSON] на його користь за невиконання грошового зобовязання борг в сумі 10000 гривень, а також 1249,32 гривень трьох процентів річних від простроченої суми, 7766,77 гривень втрат від інфляції та сплачений ним при подачі позову судовий збір. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити та розгляд справи проводити без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, а тому згідно\~\~із ст. 224 ЦПК України зі згоди позивача проведено заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши подані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення за наступних обставин. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України, якщо сума позики не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, договір позики укладається в письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 06.11.2012 року між [PERSON] з однієї сторони та відповідачем [PERSON] з іншої сторони був укладений договір позики, згідно якого відповідач отримав від позивача в позику 10000 гривень з умовою повернення боргу до 31.12.2012 року, що підтверджується письмовою розпискою відповідача від 06.11.2012 року. Разом з тим в суді встановлено, що позивач [PERSON] звертався до відповідача [PERSON] з вимогою про повернення боргу, однак грошей останній позивачу не повернув по даний час. На час розгляду справи минуло більше трьох років і спливли строки позовної давності за даним позовом, однак суд має право застосувати позовну давність лише за заявою сторони по справі. Таким чином, під час розгляду справи підстав для застосування позовної давності при вирішенні даного спору немає. Відповідно до ст.ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору, належними сторонами. Згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять його умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2\~ст. 1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов\~може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підставі ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Суд визнав достатніми в справі докази про права, обовязки та правовідносини сторін, та знаходить вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, так як відповідач [PERSON] належним чином та в обумовлені строки не виконав свої зобовязання щодо сплати позики у розмірах, передбачених умовами договору від 06.11.2012 року, і, таким чином, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи викладене, те, що відповідач взяте на себе зобовязання за договором позики не виконав та не повернув отриманих грошових коштів за договором позики у сумі 10000 гривень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики в сумі основного боргу 10000 гривень; інфляційних втрат 7766,77 гривень та 3% річних в розмірі 1249,32 гривень, розрахунок яких поданий позивачем і не спростований відповідачем, підлягають задоволенню. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, загальний розмір боргу з урахуванням інфляційних втрат та 3 % річних за період прострочення згідно договору позики складає 19016,09 гривень. \~Також відповідно до вимоги\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача підлягають до стягнення судові витрати на користь позивача\~в сумі 640 гривень та на користь позивача 150 гривень по сплаті за розміщення оголошення в газеті „Волинь-Нова. На підставі викладеного, ст. ст.\~526,\~527,\~530,\~625, 628,\~629,\~1046,\~1047 ЦК України,

Outcome: approved