Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON]. звернувся до Пятихатського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 25.03.2016 р., він надав в борг відповідачу грошові кошти в сумі 23630,00 грн.. Відповідач написала власноручно розписку, в якій зобов'язалася повернути йому зазначену суму протягом п»яти місяців, тобто до 25.08.2016 року. Проте відповідач кошти не повернула, на вимогу позивача повернути зазначений борг відповідач не реагує. Позивач просить стягнути на його користь з відповідача 35013 грн. 69 коп., з яких: 23630, 00 грн., основного боргу за договором позики; 9775,56 грн., проценти за користування грошовими коштами та 3 % річних від простроченої суми боргу яка становить 1608,13 грн.. Позивач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачі [PERSON], двічі (повторно) підряд в судові засідання не явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином. (а.с.24-25,46-47,56-57) Дослідивши письмові матеріали справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 25.03.2016 року між [PERSON] та [PERSON], був укладений договір позики, оформлений письмовою розпискою, згідно якої позивач передав відповідачу 23630,00 грн., які остання зобовязувалася повернути до 25 серпня 2016 року, що підтверджується копією розписки. (а.с.10) \~ Згідно ст.1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. \~\~\~ \~Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. \~\~\~\~ Згідно ст.1047\~ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За змістом ч.ч. 1.2 ст.207 та ч.2 ст.1047\~ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобов'язанням її повернення), так і дати її отримання. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України 18.09.2013 року у справі № 6-63 цс 13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Згідно ст.526\~ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статті 526\~ЦК України належне виконання зобов'язання - це передусім виконання його відповідно до умов договору і вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Статтею 610\~ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст.\~612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України). Згідно з ч. 1,2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. \~1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Всупереч укладеному договору позики та вказаним нормам відповідач у встановлений строк не виконав покладені на нього зобов'язання та не повернув борг у розмірі 23630,00 грн.. Таким чином, законом передбачено право позикодавця на одержання від позичальника суми позики та винагороди (процентів за користування позикою) у разі, якщо інше не встановлено договором або законом. Винагорода для позикодавця встановлюється у формі процентів від суми, що надається у позику, розмір яких визначається сторонами в договорі позики, або, якщо такий розмір процентів не встановлений, він визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Дана позиція узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-36цс14. Договором позики між позивачем та відповідачем не був встановлений розмір процентів, тому відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Так в період з 25.03.2016 року по 21.04.2016 року облікова ставка Національного банку України становила 22 %, і користування коштами становило 28 днів, тому 22% :365 х 28 = 1,68% (за 28 днів),23630 грн. х 1,68% = 396.98 грн. (проценти за період з 25.03.2016 р. по 21.04.2016 р.). В період з 22.04.2016 року по 26.05.2016 року облікова ставка Національного банку України становила 19 %, і користування коштами становило 35 днів, тому 19% :365 х 35 = 1,82% (за 35 днів), 23630 грн. х 1,82% = 430.06 грн. (проценти за період з 22.04.2016 р. по 26.05.2016 р.). В період з 27.05.2016 року по 23.06.2016 року облікова ставка Національного банку України становила 18 %, і користування коштами становило 28 днів, тому 18% :365 х 28 = 1,38% (за 28 днів),23630 грн. х 1,38% = 326.09 грн. (проценти за період з 27.05.2016 р. по 23.06.2016 р.). В період з 24.06.2016 року по 28.07.2016 року облікова ставка Національного банку України становила 16,50 %, і користування коштами становило 35 днів, тому 16,50% :365 х 35 = 1,58% (за 35 днів),23630 грн. х 1,58% = 373.35 грн. (проценти за період з 24.06.2016 р. по 28.07.2016 р.). В період з 29.07.2016 року по 15.09.2016 року облікова ставка Національного банку України становила 15,50 %, і користування коштами становило 49 днів, тому 15,50% :365 х 49 = 2,08% (за 49 днів),23630 грн. х 2,08% = 491.50 грн. (проценти за період з 29.07.2016 р. по 15.09.2016 р.). В період з 16.09.2016 року по 27.10.2016 року облікова ставка Національного банку України становила 15,00 %, і користування коштами становило 42 дня, тому 15,00% :365 х 42 = 1,72% (за 42 дня),23630 грн. х 1,72% = 406.43 грн. (проценти за період з 16.09.2016 р. по 27.10.2016 р.) В період з 28.10.2016 року по 13.04.2017 року облікова ставка Національного банку України становила 14,00 %, і користування коштами становило 168 днів, тому 14,00% :365 х 168 = 6,44% (за 168 днів), 23630 грн. х 6,44% = 1521.77 грн. (проценти за період з28.10.2016 р. по13.04.2017 р.). В період з 14.04.2017 року по 25.05.2017 року облікова ставка Національного банку України становила 13,00 %, і користування коштами становило 42 дні, тому 13,00% :365 х 42 = 1,49% (за 42 дні),23630 грн. х 1,49% = 352.08 грн. (проценти за період з 14.04.2017 р. по 25.05.2017 р.). В період з 26.05.2017 року по 26.10.2017 року облікова ставка Національного банку України становила 12,50 %, і користування коштами становило 154 дня, тому 12,50% :365 х 154 = 5,27% (за 154 дня), 23630 грн. х 5,27% = 1245.30 грн. (проценти за період з 26.05.2017 р. по 26.10.2017 р.). В період з 27.10.2017 року по 14.12.2017 року облікова ставка Національного банку України становила 13,50 %, і користування коштами становило 46 днів, тому 13,50% :365 х 46 = 1,70% (за 46 днів),23630 грн. х 1,70% = 401.71 грн. (проценти за період з 27.10.2017 р. по 14.12.2017 р.). В період з 15.12.2017 року по 25.01.2018 року облікова ставка Національного банку України становила 14,50 %, і користування коштами становило 42 дні, тому 14,50% :365 х 42 = 1,66% (за 42 дні),23630 грн. х 1,66% = 392.25 грн. (проценти за період з 15.12.2017 р. по 25.01.2018 р.). В період з 26.01.2018 року по 01.03.2018 року облікова ставка Національного банку України становила 16,00 %, і користування коштами становило 34 дні, тому 16,00% :365 х 34 = 1,49% (за 34 дні),23630 грн. х 1,49% = 352.08 грн. (проценти за період з 26.01.2018 р. по 01.03.2018 р.). В період з 02.03.2018 року по 12.07.2018 року облікова ставка Національного банку України становила 17,00 %, і користування коштами становило 133 дні, тому 17,00% :365 х 133 = 6,19% (за 133 дні), 23630 грн. х 6,19% = 1462.59 грн. (проценти за період з 02.03.2018 р. по 12.07.2018 р.). В період з 13.07.2018 року по 06.09.2018 року облікова ставка Національного банку України становила 17,50 %, і користування коштами становило 56 днів, тому 17,50% :365 х 56 = 2,68% (за 56 днів),23630 грн. х 2,68% = 633.28 грн. (проценти за період з 13.07.2018 р. по 06.09.2018 р.). В період з 07.09.2018 року і по 30.11.2018 року облікова ставка Національного банку України становить 18,00 %, і користування коштами становить 85 дня, тому 18,00% :365 х 85 = 4,19% (за 85 дня), 23630 грн. х 4,19% = 990.09 грн. (проценти за період з 07.09.2018 р. по 30.11.2018 р.). Таким чином відповідач за період з 25.03.2016 р., по 30.11.2018 р., повинна сплатити позивачу проценти за користування грошовими коштами в сумі 9775 грн. 56 коп.. Враховуючи, що відповідач повинна до 25.08.2016 р, розрахуватись з позивачем за договором позики та повернути суму боргу в розмірі 23630,00 грн., 9775,56 грн. проценти за користування коштами та 3% річних від простроченої суми боргу, яка становить 1608,13 грн., загальна сума боргу становить 35013 грн. 69 коп. За таких обставин, суд вважає, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів, які знайшли своє підтвердження факту грошового - боргового зобовязання, за яким позикодавцем є [PERSON], а позичальником [PERSON], яка умови договору не виконала, борг в зазначений термін не повернула, що і дає підстави для задоволення позову. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у розмірі 704 грн. 80 коп..

Outcome: approved