Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення боргу, посилаючись на те, що 16 липня 2013 відповідач позичила у неї гроші в сумі 3500 Євро, які зобов'язувалася повернути до 01 червня 2014 року, про що була складена відповідна розписка. Однак на даний час відповідач гроші не повернула, від їх повернення остання ухиляється. У зв'язку із викладеним, позивач просить позов задовольнити, стягнути з відповідача борг за договором позики в розмірі 3500 Євро, що еквівалентно 56385 грн. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак подала суду заяву, у якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлялася належним чином. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, а тому відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Відповідно до розписки від 16 липня 2013 року, долученої до матеріалів справи, [PERSON] позичила у [PERSON] гроші в сумі 3500 Євро, які зобов'язується повернути до 01 червня 2014 року. Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Частиною другою ст.1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві кошти у такій самій сумі, що були йому передані позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. (ч.1 ст.625 ЦК України). Із змісту ч.2 ст.192 ЦК України вбачається, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.2 ст.533 ЦК України). Згідно службового розпорядження Національного Банку України про офіційний курс гривні до іноземних валют, на 10 листопада 2014 року встановлений такий офіційний курс гривні до Євро: 100 Євро - 1834.6876 грн. За таких обставин, суд приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає до задоволення, оскільки в даному випадку мають місце порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] боргу за договором позики в розмірі 3500 Євро, що еквівалентно 64 214,04 грн. В силу вимог ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути 563,85 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved