overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стверджуючи, що спільне життя не склалося, їхня сім'я розпалася і її збереження неможливо із-за різних поглядів на життя й несумісністю характерів, з серпня 2013 року шлюбні відносини фактично припинені. Строк на примирення позивач просить не надавати (а.с.7-8). В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання 12 травня 2014 року не з'явилась, про причини неявки суду не сповістила, позов не визнала, стверджувала, що ще можливо налагодити подружні стосунки з позивачем заради дітей та збереження сім'ї. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 18 вересня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану м.Іллічівська Одеської області, актовий запис №309 (а.с.9). Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.10,11). Сім'я розпалася і її збереження неможливо, тому, що між сторонами склалися вкрай неприязні стосунки, з серпня 2013 року сторони разом не проживають, спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини фактично припинені. Ухвалою суду від 05 лютого 2014 року задоволено клопотання відповідача, та надано строк для примирення три місяці. По закінченню цього строку примирення між сторонами не досягнуто. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечить його інтересам, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області із заявою в якій просить встановити факт родинних відносин з його рідними синами [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], а також встановити факт, що він приходиться чоловіком [PERSON], [INFO], мотивуючи тим, що при видачі паспорта громадянина України, його прізвище було перекладено і записано українською мовою як «Параскєва», а прізвище його дітей та дружини записано українською мовою - «Параскева». В інших правовстановлюючих документах його прізвище записано російською мовою «Параскева». Таким чином є розбіжності в написанні прізвища, що суттєво може вплинути на його особисті або майнові права. У зв'язку з цим, заявник був вимушений звернутися до суду із зазначеною заявою (а.с.2). В судове засідання заявник та заінтересовані особи не зявились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені, надали суду заяви в яких просять розглянути справу без їх участі, вимоги, викладені в заяві підтримують (а.с.21-22). Дослідивши докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження заявника, серії ІІ-ЯР №330517 його прізвище, імя та по батькові записано російською мовою «Параскева Вячеслав Николаевич», який народився 25 січня 1959 року (а.с.7). 16 березня 1977 року заявник одружився з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД №361784, в якому прізвища чоловіка та дружини після реєстрації шлюбу записані російською мовою «Параскева» (а.с.8). В шлюбі у них народились діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження [PERSON] прізвище батька (заявника) записано «Параскева Вячеслав Николаевич» (російською мовою)(а.с.13), а свідоцтві про народження [PERSON] батьком записано, українською мовою, «Параскева Вячеслав Миколайович» (а.с.16). При видачі паспорта громадянина України, при перекладі на українську мову, прізвище заявника було записано як «Параскєва», російською мовою «Параскева» (а.с.4-5), а прізвище його дітей та дружини записано українською мовою - «Параскева» (а.с.9-12, 14-15). Таким чином у вищевказаних документах є розбіжності в написанні прізвища заявника, що суттєво може вплинути на його особисті або майнові права. Встановлення даного факту потрібно заявнику так як іншим способом він не може встановити даний факт. Згідно\~ст.256 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Аналіз наданих суду письмових доказів, дають суду можливість зробити об'єктивний висновок з приводу того, що [PERSON] є чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON] і [PERSON] При таких обставинах суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню.\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області із позовною заявою до відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислово-торговельна компанія Шабо» (ТОВ «ПТК ШАБО») та Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (ПАТ «НАСК «Оранта»), третя особа на стороні Відповідача [PERSON] , про встановлення розміру відшкодування втраченого, внаслідок каліцтва, заробітку у період з 01.04.2015р. по 26.10.2016р., про збільшення розміру відшкодування втраченого, внаслідок каліцтва, заробітку у зв`язку зі збільшенням мінімальної заробітної плати. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 01.03.2013 р. з вини працівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислово-торговельна компанія Шабо», третьої особи по справі [PERSON] , який керував автотранспортним засобом, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої Позивач отримав тяжкі тілесні ушкодження та йому встановлено інвалідність другої групи безстроково. Також йому встановлено відсоток втрати працездатності у розмірі 35%, призначено пенсію по інвалідності. Вироком Овідіопольського районного суду Одеської області по справі №509/4235/14-к від 26.10.2016р. та Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 14.02.2017р. було зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Промислово-торговельна компанія Шабо» (код ЄДРПОУ 32751876, 67700, Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Шабо, вул. Дзержинського, 10) щомісячно сплачувати розмір втраченого внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу) у розмірі 1100 грн. на користь [PERSON] Посилаючись на суттєву зміну обставин, що впливають на визначення розміру платежів,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з зазначеним позовом до [PERSON] та просить розірвати шлюб, в якому він перебуває з відповідачкою. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачкою він перебуває у зареєстрованому шлюбі з 26 липня 2008 року. Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини припинилися з 2010 року, стосунків не підтримують, проживають окремо. Спір про розподіл майна між ними відсутній, на примирення позивач не згоден. Сторони в судове засідання не з'явилися, але завчасно сповістили суд про неявку та можливість розгляду справи за їхньої відсутності. Позивач надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити та шлюб розірвати, а справу розглянути без його участі. Відповідно до заяви відповідачки, вона також просить суд розірвати шлюб і не заперечує про вирішення справи без її участі. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26 липня 2008 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції між сторонами було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 418. Подружні стосунки між сторонами припинені з 2010 року, спільне господарство не ведеться, проживають окремо, стосунків не підтримують. Спору про поділ майна між сторонами немає. Від шлюбу сторони дітей не мають. Вимоги про зміну прізвищ сторонами не заявлено. За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне життя сторін та збереження сімї неможливе, їхній шлюб існує формально. Шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З огляду на ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.\~ Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім'я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із заявою в який просить встановити факт належності їй правовстановлюючих документів на квартиру [ADDRESS], а саме: договору дарування від 22.11.1999 року зареєстрованого в реєстрі за № 2-5944 посвідченого державним нотаріусом 6-ї ДДНК Черненко І.М. та Реєстраційного посвідчення на право приватної власності за реєстровим № 409-371 виданого Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 13.12.1999 року. В обґрунтування вимоги [PERSON] зазначає, що в зазначених правовстановлюючих документах було невірно зазначено її прізвище, замість правильного «[PERSON]» вказано невірно «[PERSON]», що унеможливлює її здійснення її права розпорядитися належним їй нерухомим майном. [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але її представник завчасно поданою письмовою заявою сповістив про причини неявки та просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, вимоги пред'явленої заяви підтримав та просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи повідомлений належним чином про місце та час розгулу справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заперечень щодо вимоги не надав. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з паспорта громадянки Російської Федерації № [NUMBER], виданого 29.04.2008 року відділенням № 4 УФМС Росії по Ростовській області в м. Таганрозі, свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] складеного Відділом РАЦС Індустріального району м. Дніпропетровська від 25.07.1981 року, прізвище, ім'я та по-батькові заявниці правильно вказано як «[PERSON]», натомість у договорі дарування від 22.11.1999 року зареєстрованого в реєстрі за № 2-5944 посвідченого державним нотаріусом 6-ї ДДНК Черненко І.М. та у Реєстраційному посвідченні на право приватної власності за реєстровим № 409-371 виданому Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 13.12.1999 року прізвище заявниці було помилково вказано як «[PERSON]». Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту належності саме їй правовстановлюючих документів на квартиру [ADDRESS], а саме: договору дарування від 22.11.1999 року зареєстрованого в реєстрі за № 2-5944 посвідченого державним нотаріусом 6-ї ДДНК Черненко І.М. та Реєстраційного посвідчення на право приватної власності за реєстровим № 409-371 виданого Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 13.12.1999 року, що передбачено п.6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із заявою в який просить встановити факт належності йому правовстановлюючого документу - довідки про розмір нарахованої заробітної плати № 3/31-К-38т за період з 01.01.1991 року по 31.12.1995 року, виданої архівним управлінням Дніпропетровської міської ради від 01 березня 2013 року. В обґрунтування вимоги [PERSON] зазначає, що в виданій довідці була зроблена помилка в написанні його прізвища, замість [PERSON] зазначено невірно [PERSON]. Допущення помилки відбулося з тієї причини, що документи по нарахуванню заробітної плати працівників підприємства на якому він працював були передані до архівного управління Дніпропетровської міської ради наприкінці 2012 року. У Акціонерному товаристві «Оріль» він працював з 01.03.1971 року по 02.04.2001 рік. Підприємство неодноразово перейменовувалося та було ліквідовано 09.09.2008 року згідно судового рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.06.2008 року. У зв'язку з цим, виправити помилку у написанні прізвища немає можливості. Зазначене виправлення йому потрібно для звернення до Управління Пенсійного Фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська із заявою про призначення пенсії. Представник [PERSON] в судовому засіданні вимогу заяви підтримав та просив її задовольнити за викладених у ній обставин. Представник заінтересованої особи повідомлений належним чином про місце та час розгулу справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заперечень щодо вимоги [PERSON] не надав. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з паспорта [NUMBER] виданого 27.12.2000 року Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області заявник має прізвище [PERSON], натомість, у березні 2013 року при заповненні довідки про розмір нарахованої заявникові заробітної плати № 3/31-К-38т за період з 01.01.1991 року по 31.12.1995 року, виданої архівним управлінням Дніпропетровської міської ради від 01 березня 2013 року, при написанні його прізвища була допущена помилка, а саме замість, правильного прізвища «[PERSON]» зазначено невірне «[PERSON]». Із трудової книжки на ім'я [PERSON] вбачається, що він дійсно працював у вказаний період часу в Дніпропетровському акціонерному товаристві «Оріль», але при заповненні особових рахунків по заробітній праці працівників, ІТР і працівників цеху № 20 (механічного) прізвище заявника було зазначено як [PERSON], [INFO], табельний № 8046. Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту належності саме йому правовстановлюючого документу - довідки про розмір нарахованої заробітної плати № 3/31-К-38т за період з 01.01.1991 року по 31.12.1995 року, виданої архівним управлінням Дніпропетровської міської ради від 01 березня 2013 року, що передбачено п.6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із заявою в якій просить суд встановити факт належності йому [PERSON] правовстановлюючих документів - свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 листопада 1997 року виданого державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори, реєстровий номер 2-3554, та державного акту на право приватної власності на землю серія ДП Дн № 023777 на земельну ділянку площею 2600 кв.м. розміщену на території Олександрійської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, [ADDRESS]. В обґрунтування вимог [PERSON] зазначає, що в зазначених правовстановлюючих документах при їх видачі було неправильно вказано його прізвище українською мовою як «[PERSON]», замість правильного «[PERSON]». Заявник в судове засідання не з'явився, але завчасно письмово сповістив про неявку та можливість розгляду справи за його відсутності. Вимоги заяви підтримав та просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заперечень щодо вимог [PERSON] не надав. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] на підставі свідоцтво про право на спадщину за законом виданого 18 листопада 1997 року державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори, реєстровий номер 2-3554, належить 1/3 частка житлового будинку, що знаходяться в [ADDRESS], та 1/3 частка земельної ділянку площею 2600 кв.м. розміщеної на території Олександрівської сільської ради, [ADDRESS]. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Олександрівською сільською радою народних депутатів 25.11.1997 року складено державний акт на право приватної власності на землю ДП Дн № 023777 на підставі якого [PERSON], [PERSON] та [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянка площею 0,26 га в межах згідно з планом. Окрім заявника співвласниками майна є [PERSON] та вдова померлого [PERSON] - [PERSON]. Під час видачі свідоцтва про право на спадщину та державного акту про право приватної власності на землю в написанні прізвища заявника українською мовою була допущена помилка, а саме вказано прізвище як [PERSON] замість правильного [PERSON]. 22 липня 2002 року Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області заявникові був виданий паспорт громадянина України, де прізвище українською мовою зазначено «[PERSON]». Через таку розбіжність [PERSON] не може зареєструвати право власності на вищевказане майно. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: ...6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті... Враховуючи викладені обставини заява [PERSON] є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із заявою про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обгрунтування вимоги позивач вказує, що в резолютивній частині заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2015 року не вказана дата народження відповідача [PERSON], що унеможливлює виконання рішення по суті спору. Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином про місце та час судового засідання, однак відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України їх присутність не є обовязковою. Суд, вивчивши матеріали справи вважає необхідним ухвалити додаткове рішення з наступних підстав. Судом встановлено, що за заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2015 року позовні вимоги [PERSON], [PERSON] до [PERSON], третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням було задоволено частково, проте, в резолютивній частині вказаного рішення суд не зазначив дату народження відповідача [PERSON]. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Отже, зважаючи на викладене, вимога позивача про ухвалення додаткового рішення у справі є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки судом при ухваленні рішення не вирішено вимоги позивача щодо зазначення у рішенні повних анкетних даних відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою в якій, уточнивши свої позовні вимоги просить суд зобов'язати відповідача здійснити йому перерахунок розміру плати за ненадані у повному обсязі житлово-комунальні послуги з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій за адресою: [ADDRESS], за період з 01 квітня 2004 року по 26 вересня 2013 року на суму 3639,11 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] вказує на те, що з 27 вересня 2013 року він є власником квартири [ADDRESS]. 27 вересня 2013 року між ним та відповідачем укладено договір про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій № 26-00110894. Відповідач надав йому довідку, відповідно до якої станом на 01.01.2014 року за договором № 26-00110894 він винен відповідачу 3889,06 грн., у тому числі з 27.09.2013 року - 249,51 грн. Станом на 27 вересня 2013 року він не був власником вищевказаної квартири та не користувався послугами, що надавали відповідачем, а сплачувати заборгованості за минулі періоди за колишніх власників приміщення він не має підстав. Він звернувся до відповідача із вимогою про перерахунок, боргу, проте відповідач такого перерахунку йому не здійснює. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив пред'явлену позову заяву задовольнити. В обґрунтування позову посилався на обставини викладені у позовній заяві. Представник відповідача проти позовних вимог заперечував та просив у пред'явленому позові відмовити у повному обсязі за відсутністю підстав для його задоволення. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 10089086 від 27.09.2013 року вбачається, що позивач є власником квартири [ADDRESS] з 27.09.2013 року. 27 вересня 2013 року між позивачем і відповідачем було укладено договір № 26-00110894 про утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. Позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок нарахованої заборгованості по вищевказаному договору мотивуючи вимогу тим, що заборгованість йому нарахована у більшому розмірі за минулі періоди, коли він ще не був ані власником, ані користувачем вищевказаної квартири, та не споживав будь-яких послуг, що надавалися відповідачем. Такий перерахунок відповідачем здійснено не було. Так, відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п. 14 укладеного між сторонами договору виконавець зобов'язаний розглянути у визначений законодавством термін претензії споживача і провести відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання. Враховуючи, що позивач є власником квартири лише з 27.09.2013 року, то його вимоги до відповідача про перерахунок нарахованої йому заборгованості за минулі періоди (тобто до 27.09.2013 року) є законними та обґрунтованими. Відповідно до ст. 88 ЦПК України на рахунок відповідача також відносяться судові витрати.

Outcome: approved