Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - Івачеводолішнівська сільська рада, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, зобов'язання звільнити самовільно зайнятий проїзд. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на підставі рішення сесії Івачеводолішнівської сільської ради від 25 листопада 2009 року № 198 [PERSON] було виділено земельну ділянку площею в 0,15 га, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за місцем розташування: [ADDRESS], що в селі Івачів Долішній Тернопільського району. Право власності на виділену земельну ділянку підтверджується державним актом серії ЯЛ №888654, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №61252000221001147 від 06 липня 2011 року. Згідно опису схеми плану меж земельної ділянки встановлено наступні межі: по стороні А-Б - землі Івачеводолішнівської сільської ради; по стороні Б-В - землі гр. [PERSON]; по стороні В-Г - землі Івачеводолішнівської сільської ради; по стороні Г-А - землі гр. [PERSON] Відповідачем [PERSON] порушуються права позивача щодо користування належною йому земельною ділянкою, оскільки ним було зведено кам'яну огорожу, яка перекрила доступ до земельної ділянки [PERSON], що є порушенням його прав, як землекористувача та власника. Зведена [PERSON] кам'яна огорожа заподіює цілий ряд незручностей та ущемляє що є грубим порушенням норм земельного законодавства. Із метою вирішення спірного право позивача вільного користування та доступу до належної йому ділянки, питання позивач неодноразово, в усному порядку, звертався до відповідача з проханням вирішити питання проїзду та доступу до належної позивачу земельної ділянки. Однак, відповідач постійно ігнорував всі звернення та на діалог щодо врегулювання спірного питання не йшов, що змусило [PERSON] звернутися у державні органи та орган місцевого самоврядування за захистом своїх прав. Позивачем було подано заяву у відділ містобудування та архітектури Тернопільської районної державної адміністрації від 29 серпня 2013 року №870/7-15 щодо заїзду до належної позивачу присадибної ділянки. Подану заяву було розглянуто на місці у його присутності та висновком від 23 вересня 2013 року №115-1-15/13 повідомлено, що згідно генерального плану забудови с. Івачів Долішній, [ADDRESS] проходить паралельно магістральній дорозі Тернопіль-Броди. Згідно виданих будівельних паспортів на забудову цієї вулиці, червона лінія забудови запроектована на відстані 37 метрів від осі дороги Тернопіль-Броди. Встановлено, що відповідач встановив огорожу на відстані 26 метрів від осі дороги. Крім того, будівельний паспорт на забудову земельної ділянки громадянину [PERSON] відділом містобудування та архітектури Тернопільської районної державної адміністрації не погоджувався та не видавався. Розпорядженням голови Івачеводолішнівської сільської ради від 01 листопада 2013 року було утворено комісію з питань перевірки дотримання законодавства щодо використання земельної ділянки на території підвідомчій сільській раді. За наслідками перевірки, яка проходила в складі комісії із 3-ох чоловік та за участі позивача, а також відповідача, складено акт від 06 листопада 2013 року. Перевіркою було встановлено, що проїзд до належної позивачу земельної ділянки відсутній. Крім того, проїзд, який забудований огорожею, належить до земель загального користування громадян села Івачів Долішній, що підтверджується технічним звітом, виготовленим Тернопільагропроект 27 травня 1999 року, та вбачається із фактів, що викладені у листі відділу містобудування та архітектури Тернопільської районної державної адміністрації від 23 вересня 2013 року. Комісією було рекомендовано відповідачу відновити проїзд до належної мені земельної ділянки. Проте, із моменту винесення акту перевірки пройшло більше півроку і станом на момент звернення до суду за захистом своїх прав, кам'яна огорожа, що зведена відповідачем, так і не була демонтована, а права позивача щодо належного користування земельною ділянкою порушуються надалі. На підставі викладеного позивач просить суд усунути перешкоди в користуванні його земельною ділянкою площею 0,15 га за місцем розташування: [ADDRESS], що в селі Івачів Долішній Тернопільського району шляхом демонтажу кам'яної огорожі, яка перекриває проїзд та доступ до належної [PERSON] земельної ділянки; зобов'язати [PERSON] звільнити самовільно зайнятий проїзд, який належить до земель загального користування населених пунктів Івачеводолішнівської сільської ради в селі Івачів Долішній Тернопільського району, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати по оплаті судового збору У судовому засіданні позивач та його представники позовні вимоги підтримали, посилаючись на мотиви, викладені у позовній заяві, просять суд позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на докази, які ними подано. Відповідач та його представник заявлений позов заперечили, вважають його безпідставним, так як встановлена [PERSON] кам'яна огорожа проходить по межах належної йому земельної ділянки. Відповідач стверджував, що під час зведення спірної огорожі дороги до земельної ділянки позивача не було. Під'їзд до свого будинку ним зроблено по земельній ділянці сусіда Душенко, який погодився на це за умови, що благоустрій цієї частини ділянки буде зроблено за кошти [PERSON], що ним виконано. Представник третьої особи - сільський голова Івачеводолішнівської сільської ради суду пояснив, що довести захоплення землі [PERSON] він не може, оскільки це поза межами його компетенції, однак дороги в тому місці про яке говорить позивач не було, всі городи йшли до межі. Дослідивши та оцінивши докази по справі, заслухавши пояснення сторін, їх представників, представника третьої особи, суд встановив наступні обставин справи. Згідно рішення сесії Івачеводолішнівської сільської ради від 25 листопада 2009 року №198 [PERSON] було виділено земельну ділянку площею в 0,15 га., цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за місцем розташування: [ADDRESS], що в селі Івачів Долішній Тернопільського району Тернопільської області. Право власності на виділену земельну ділянку підтверджується державним актом серії ЯЛ №888654, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №61252000221001147 від 06 липня 2011 року. Як вбачається із опису схеми плану меж земельної ділянки, встановлено наступні межі: по стороні А-Б - землі Івачеводолішнівської сільської ради; по стороні Б-В - землі гр. [PERSON]; по стороні В-Г - землі Івачеводолішнівської сільської ради; по стороні Г-А - землі гр. [PERSON] Встановлено, що позивачем було подано заяву у відділ містобудування та архітектури Тернопільської районної державної адміністрації від 29 серпня 2013 року №870/7-15 щодо заїзду до належної позивачу присадибної ділянки. Листом № 115-1-15/13 від 23 вересня 2013 року, підготовленим Відділом містобудування та архітектури Тернопільської районної державної адміністрації, повідомлено, що відповідно до генерального плану забудови с. Івачів Долішній, [ADDRESS] проходить паралельно магістральній дорозі Тернопіль-Броди. Згідно виданих будівельних паспортів на забудову цієї вулиці, червона лінія забудови запроектована на відстані 37 метрів від осі дороги Тернопіль-Броди. Встановлено, що відповідач встановив огорожу на відстані 26 метрів віл осі дороги. Будівельний паспорт на забудову земельної ділянки громадянину [PERSON] відділом містобудування та архітектури Тернопільської районної державної адміністрації не погоджувався та не видавався. Як вбачається із акту перевірки дотримання законодавства використання земельної ділянки на території Івачеводолішнівської сільської ради від 06 листопада 2013 року, згідно розпорядження голови Івачеводолішнівської сільської ради від 01 листопада 2013 року було утворено комісію з питань перевірки дотримання законодавства щодо використання земельної ділянки на території підвідомчій сільській раді. Перевіркою встановлено, що проїзд до належної позивачу земельної ділянки відсутній. Крім того, проїзд, який забудований огорожею належить до земель загального користування громадян с.Івачів Долішній. Комісією було рекомендовано відповідачу відновити проїзд до належної йому земельної ділянки. На запит суду Івачеводолішнівська сільська рада надіслала в адресу суду лист №96 від 26 листопада 2014 року з якого вбачається, що орган місцевого самоврядування не має в наявності плану забудови с.Івачів Долішній Тернопільського району та плану забудови [ADDRESS], та надала копію технічного звіту виготовленого Тернопільагропроект на гр. [PERSON] Згідно примірного плану землевласників і землекористувачів ([ADDRESS]), який міститься у вказаній копії технічного звіту, по [ADDRESS] запроектовано дорогу, однак відсутні будь-які посилання на те, що вказана дорога буде проходити по земельній ділянці попереднього власника [PERSON], а сьогодні відповідача [PERSON] Згідно ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до вимог ст.317 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.391 ЦК України). Згідно з ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. В п.7 постанови від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» Пленум ВСУ роз'яснив, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч.3 ст.152 ЗК шляхом: визнання права, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст.16 ЦК). В судовому засіданні сторони визнали те, що вони є власниками суміжних земельних ділянок по [ADDRESS] Тернопільського району Тернопільської області, цільове призначення яких - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Відповідач використовує земельну ділянку за призначенням, на ній [PERSON] збудував будинок, обніс його кам'яною огорожею, яка є предметом даного спору. Позивач [PERSON] виділену йому земельну ділянку використовує як город та вважає, що кам'яну огорожу відповідач встановив поза межами своєї земельної ділянки, на землях загального користування. Спірна огорожа на думку позивача підлягає демонтажу, оскільки перекриває проїзд та доступ до належної [PERSON] земельної ділянки, чим порушується його право вільно нею користуватися. В силу принципу змагальності, який закріплений у ст.10 ЦПК України, позивач повинен довести ті обставини на які він посилається в обґрунтування позовних вимог. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. У відповідності до вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. В силу принципу безпосередності судового розгляду (ст.160 ЦПК України) рішення може бути обґрунтоване лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому постановлюється рішення. За вказаних обставин, суд вважає, що позивачем не надано належних і допустимих доказів того, що відповідач порушує його право, зокрема шляхом встановлення спірної кам'яної огорожі на землях загального користування [PERSON] перекрив проїзд до земельної ділянки [PERSON] Наявні в матеріалах справи документи, які судом досліджувалися і перевірялися, не можуть слугувати доказом в обґрунтування вказаних позивачем обставин, оскільки не спростовують тверджень відповідача про те, що спірна кам'яна огорожа зведена ним по межах належної йому на праві власності земельної ділянки. В даній справі належним доказом в обґрунтування вимог позивача чи спростування його доводів міг би бути висновок земельно-технічної експертизи, однак сторони не клопотали про її призначення, незважаючи на те, що суд неодноразово їм роз'яснював таке право. Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх повній сукупності, суд приходить до висновку, що підстав для усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, що належить позивачу [PERSON], за наслідками розгляду справи не встановлено, а тому у задоволенні позову слід відмовити за їх недоведеністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed