Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] , власником іншої частини квартири є [PERSON] . Особовий рахунок відкрито на позивача. Позивач зазначає, що має пільги як інвалід ІІ групи, які ним використовуються у відповідності із Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». При цьому ці пільги стосуються лише його частини власності, жодного відношення до проведення платежів за житлово-комунальні послуги відносно іншої частини домоволодіння він не має. За словами [PERSON] , рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 02.12.2020 року у справі №295/17934/19 вирішувалось питання щодо стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення з нього й третьої особи та згідно з наведеним судовим рішенням із позивача не було ніяких стягнень на користь КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради (у тексті також - КП «Житомиртеплокомуненерго»), натомість стягнення заборгованості стосувалось лише [PERSON] . Зі змісту позову також слідує, що, незважаючи на вказані обставини, відповідачем направлялися на ім`я позивача квитанції по оплаті платежів за теплопостачання з урахуванням боргу [PERSON] в розмірі 35 465,47 грн. Позивач звертає увагу у позові, що згідно відомостей про використання ним пільг та проведення виплат, він не має ніяких боргових зобов`язань за свою частину у праві власності. У зв`язку з відсутністю боргових зобов`язань перед відповідачем позивач звернувся з письмовою заявою до КП «Житомиртеплокомуненерго» про їх списання, однак отримав відповідь, в якій відповідач послався на рішення суду від 02.12.2020 року, відповідно до якого списання заборгованості не ухвалювалось. Враховуючи зміст рішення Богунського районного суду м. Житомира від 02.12.2020 року та використання пільг як інваліда війни ІІ групи щодо виплат, на думку позивача, є всі підстави щодо списання з його особового рахунку [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] боргу в сумі 35 465,47 грн. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 15.04.2021 року відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. 01.06.2021 на адресу суду надійшов відзив від представника відповідача - КП «Житомиртеплокомуненерго» на позовну заяву, у якому остання зазначила, що з позовними вимогами згодна частково. В обґрунтування заперечень зазначила, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 02.12.2020 року у справі №295/17934/19 було відмовлено КП «Житомиртеплокомуненерго» у задоволенні позовних вимог про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги централізованого опалення за період з 01.03.2014 року по 01.04.2019 року у сумі 1 731,67 грн. Вважає, що у зв`язку з відмовою у стягненні заборгованості в сумі 1 1731,67 грн. за період з 01.03.2014 року по 01.04.2019 року та невизнання позивачем даної суми боргу вона підлягає списанню з особового рахунку споживача послуг. В решті позовних вимог щодо списання заборгованості представник відповідача заперечує, оскільки особовий рахунок споживача послуг квартири [ADDRESS] відкритий на ім`я [PERSON] . Фактично позовні вимоги останнього стосуються іншого співвласника квартири - [PERSON] , хоча повноважень на представництво інтересів третьої особи позивачем не надано. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 02.12.2020 року, на яке посилається позивач в якості обґрунтування своїх вимог, вирішувалось питання щодо стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення за період з 01.03.2014 року по 01.04.2019 року у загальній сумі 24 054,29 грн. Натомість заборгованість, яку пропонує списати позивач, в сумі 35 465,47 грн. утворилася на даному особовому рахунку станом на 01.02.2021 року, тобто поза межами періоду, який був предметом розгляду у судовій справі №295/17934/19, на яку посилається позивач. Крім того, станом на 31.05.2021 року на даному особовому рахунку споживача послуг фіксується заборгованість 28 502,60 грн. Водночас представник відповідача зазначає, що твердження позивача про відсутність зобов`язань щодо оплати послуг централізованого опалення у зв`язку з наданням пільг є хибним, оскільки позивач зобов`язаний оплачувати послуги з централізованого опалення за 2,65 кв.м. опалювальної площі, яка не покривається пільгою у повному обсязі. З огляду на викладене, просить задовольнити позовні вимоги частково та зобов`язати КП «Житомиртеплокомуненерго» списати з особового рахунку квартири [ADDRESS] заборгованість за надані послуги централізованого опалення за період з 01.03.2014 року по 01.04.2019 року в сумі 1 731,67 грн. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити. Додав, що з 2014 року [PERSON] не проживає у квартирі, однак рахунки не розділені та особовий рахунок відкритий на ім`я [PERSON] . На думку позивача, за рішенням суду від 2014 року відповідач не стягував борг з [PERSON] , а повністю борг поклав на нього. Із жовтня 2019 року УПСЗН перераховувало кошти за позивача, тим часом [PERSON] жодних платежів за послуги централізованого опалення не здійснював. На сьогоднішній день рахується 12 000 грн. переплати за надані послуги, а тому, як стверджує позивач, у нього немає заборгованості. Представник КП «Житомиртеплокомуненерго» в судовому засіданні зазначила, що опалювальна площа квартири [ADDRESS] складає 68,3 кв.м., пільга відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» надається на 31,5 кв.м. опалювальної площі, а тому позивач зобов`язаний оплачувати послуги з централізованого опалення за 2,65 кв.м. опалювальної площі. До того ж особовий рахунок спільний і не розподілявся. Позовні вимоги визналав частині списання боргу [PERSON] в сумі 1 731,67 грн. за період з 01.03.2014 року по 01.04.2019 року, так як рішенням суду від 02.12.2020 року не було зобов`язано списати борг. Третя особа [PERSON] та його представник - адвокат Козирєв І.М. в судове засідання не з`явилися, від представника надійшли заява про розгляд справи без їх участі, а також письмові пояснення, у яких адвокат послався на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності та кожен окремо, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України). Із матеріалів справи слідує, що КП «Житомиртеплокомуненерго» є постачальником теплової енергії та гарячого водопостачання в квартиру [ADDRESS] . 02.12.2020 року Богунським районним судом м. Житомира ухвалено рішення у справі №295/17934/19 за позовом Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення, яким позов задоволено частково: стягнуто із [PERSON] на користь КП «Житомиртеплокомуненерго» заборгованість за надані послуги централізованого опалення в сумі 8 100 грн. 05 коп. та судовий збір в сумі 646 грн. 88 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. У згаданому вище рішенні судом серед іншого було встановлено, що [PERSON] належить 1/2 ідеальних частки квартири [ADDRESS] , у той час як [PERSON] (син [PERSON] ) є фактичним власником іншої 1/2 частини указаної квартири. За наслідками розгляду справи №295/17934/19 суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову до [PERSON] . Натомість із іншого відповідача - [PERSON] із урахуванням меж заявлених вимог та строку позовної давності було стягнуто заборгованість за надані послуги централізованого опалення в сумі 8 100,05 грн. ((загальний розмір заборгованості 24 054,29 грн. - 7 854,19 грн. заборгованості поза межами строку позовної давності (до 01.12.2016) / 2)). На звернення [PERSON] стосовно списання заборгованості КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради листом від 05.03.2021 року надало відповідь про те, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира не було ухвалено саме списати заборгованість з особового рахунку, тому КП «Житомиртеплокомуненерго» не зобов`язано робити перерахунок нарахувань, оскільки підприємство надає належної якості послуги, за які було не сплачено в повному обсязі. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). Саме з таких міркувань виходив суд у справі №295/17934/19 за позовом КП «Житомиртеплокомуненерго» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення, застосовуючи наслідки спливу позовної давності за заявою сторони. При цьому суд зазначив про застосування до спірних правовідносин загальної позовної давності. Таким чином, з урахуванням рішення Богунського районного суду м. Житомира від 02.12.2020 року, що набрало законної сили, із особового рахунку [PERSON] підлягає списанню заборгованість за послуги теплопостачання та ГВП в сумі 7 854,19 грн. - заборгованість поза межами строку позовної давності (до 01.12.2016). На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 201,08 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог, від сплати якого відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений при зверненні до суду.

Outcome: partial