Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що він є власником будинку за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою також зареєстрований відповідач. З 2005 року відповідач зовсім припинив мешкати у будинку, та зібравши речі виїхав до іншого місця проживання. З того часу позивач самостійно сплачує за комунальні послуги, у тому числі укладає з комунальними службами договори, виконує ремонтні роботи в будинку, тобто виконує всі обов`язки по догляду і належному утриманню житлової площі. У зв`язку з тим, що на сьогоднішній день відповідач виїхав з вищевказаної житлової площі, добровільно не користується даним житлом, але офіційно зареєстрований у ньому,відповідач не є знятим з реєстрації місця проживання за цією адресою, тому права та інтереси позивача, як власника будинку, порушуються, зокрема позивач несе збитки щодо оплати деяких комунальних послуг. Також, виникають труднощі з оформлення субсидії, оскільки субсидія призначається з урахуванням всіх зареєстрованих в житловому приміщенні осіб. На підставі викладеного позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання, не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час і місце судового засідання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 27.07.2021 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. В судовому засіданні встановлено, що будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належить [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.09.2008 року, посвідченого заступником міського голови Єгоровим С.В., зареєстрованого в реєстрі за №1695; копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно реєстраційний № 24585788 від 04.09.2008 року. Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 26.04.2021 року № 8463, виданої відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку, за адресою: [ADDRESS] станом на 26.04.2021 року зареєстрований: [PERSON] , [INFO] . Згідно акту перевірки факту не проживання відповідача за адресою: [ADDRESS] від 21.04.2021 року, підтверджується факт того, що відповідач не проживає за вказаною адресою, відповідач зареєстрований, але з 2005 року фактично не проживає у вказаному будинку. Вказаний акт складено у присутності начальника УЖКГ, голови ОСН кварталу «Автовокзал», та двох свідків - сусідів. Позивач стверджує, що відповідач не проживає у вказаному будинку, не приймає участі у сплаті за комунальні послуги, будинком не користуються, фактичне місце проживання відповідача, позивачу не відоме. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Частиною 1 статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 72 Житлового кодексу України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з правовою позицією Постанови Верховного суду України від 16.01.2012 року по справі №6-57цс11 за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Оскільки відповідач - [PERSON] не проживає за місцем його реєстрації, тому суд вважає, що він втратив право користування спірним будинком. Таким чином, реєстрація відповідача за адресою: [ADDRESS] , який на праві приватної власності належить позивачу - [PERSON] , створює перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, оскільки він змушений сплачувати комунальні послуги за зареєстрованого відповідача. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності.

Outcome: approved