Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позов мотивовано тим, що [INFO] у сторін народився син - [PERSON]. Спочатку відповідач не зазначила в свідоцтві про народження, що позивач є батьком [PERSON], однак після того, як позивач дізнався, що він є батьком, відразу визнав його своїм і ніколи не відмовлявся від надання допомоги та прийняття участі в вихованні дитини. Однак, враховуючи те, що позивач є громадянином [PERSON] він не мав можливості проживати постійно з відповідачем в України, а остання не надавала дозволу на те, щоб позивач забрав сина для проживання в [PERSON]. Не зважаючи на те, позивач регулярно сплачував кошти на утримання сина та при можливості приїздив в Україну, щоб його провідати. Наприкінці 2016 року позивачу стало відомо про рішення Вінницького міського суду Вінницької області про відібрання сина від відповідача і позивача без позбавлення батьківських прав та стягнення з позивача аліментів на утримання сина. Після влаштування дитини в будинок сімейного типу у [PERSON] та [PERSON] в м. Козятин його навідує наречена позивача, яка передає кошти від позивача на його утримання. Відповідачка не цікавиться сином, не приймає участь в його вихованні. Позивач має намір забрати сина для проживання до себе в [PERSON], а позивач не може організувати для дитини, оскільки постійно буде потребувати згоди його матері і на виготовлення документів і на виїзд за кордон. А це велика проблема, оскільки як позивач зрозумів, відповідачка буде просто маніпулювати дитиною, щоб отримувати кошти для себе особисто. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] 13.04.2017року позивач надав суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої просив позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та повернути неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] народження, який влаштовано для проживання та виховання до будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON], батькові [PERSON] [PERSON]. Ухвалою суду від 25.05.2017року до участі в справі залучено в якості співвідповідача дитячий будинок сімейного типу [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні представник позивача позов підтримала за обставин викладених в позові, просила позов задовольнити. Відповідачі [PERSON], та [PERSON] в судовому засіданні позов визнали, не заперечували щодо його задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин. Представник третьої особи служби у справах дітей Вінницької міської ради в судовому засіданні висновок органу опіки та піклування Вінницької міської ради підтримала. Представник третьої особи служби у справах дітей Козятинської міської ради в судове засідання не з'явився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав. Враховуючи думку учасників судового процесу, вимоги ст. ст. 158, 169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність осіб, що не з'явились. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності ,суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. Згідно ч.1ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду №14 від 18.12.2009року «Про судове рішення у цивільній справі». Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.07.2015року відібрано дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Відібрано дитину [PERSON], [INFO] народження від батьків [PERSON] та [PERSON] [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав. Стягнуто з [PERSON] на користь органів опіки та піклування Вінницької міської ради аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] [PERSON], [INFO] у розмірі 1/ 2 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 10.02.2015року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] [PERSON] на користь органів опіки та піклування Вінницької міської ради аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1 /4 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.02.2015року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.16-19). Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 15.09.2015року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16.07.2015року залишено без змін (а.с.24-29). Рішенням виконавчого комітету Козятинської міської ради Вінницької області №70 від 25.12.2015року вирішено влаштувати з 25.12.2015року на виховання та спільне проживання до дитячого будинку сімейного типу малолітніх дітей, позбавлених батьківського піклування [PERSON], [INFO] [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які перебувають на первинному обліку служби у справах дітей Вінницької міської ради (а.с.20-23). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.06.2016р. замінено сторону виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №127/2372/15-ц від 15.04.2015 року, виданий Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з [PERSON] [PERSON] на користь органів опіки та піклування Вінницької міської ради аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] народження, у розмірі ? всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.02.2015 року і до досягнення дитиною повноліття по цивільній справі за позовом Служби у справах дітей Вінницької міської ради до [PERSON], [PERSON] [PERSON] про відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дитини з Служби у справах дітей Вінницької міської ради на прийомну сім'ю (батьків - вихователів) [PERSON] та [PERSON], які проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.30-31). Відповідно до квитанцій від 14.12.2016року та від 21.11.2016р. позивачем було перераховано на дитячий будинок сімейного типу [PERSON] та [PERSON] 21 704,53грн. в рахунок погашення заборгованості по сплаті аліментів (а.с.44а). Крім того, згідно витягів з електронної почти позивачем в період з жовтня 2014року по грудень 2015 року позивачем було перераховано [PERSON] на утримання сина [PERSON] 2906,17 Євро (а.с.45-71). Згідно огляду квартири [PERSON] [PERSON] в квартирі є всі необхідні умови для проживання неповнолітньої дитини (огляд від 11.05.2017 року). Крім того, згідно рекомендації [PERSON], зареєстровано в реєстрі перекладів за №2243, характеристики [PERSON] від 21.12.2016р. та рекомендації [PERSON] зареєстрованого в реєстрі перекладачів за №2242 [PERSON] характеризується позитивно (а.с.32, 33, 34, 35,36-37,38-39). Відповідно до ст. 5 СК України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім'ї; створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство; забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Відповідно до ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Згідно ч. 1 ст. 163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Відповідно до ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Відповідно до п.п.2-5 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Згідно ст. 170 ч.3 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Оскільки підставою для відібрання дитини є випадки, при яких залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання, то повернення дитини можливе лише при усуненні зазначених обставин (батько, мати вилікувались, змінили поведінку, змінили ставлення до дитини тощо). Довести це слід позивачу, оскільки кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч. 1 ст. 60 ЦПК). Позивачем по цих справах виступає особа, у якої була відібрана дитина. Саме їй належить довести, по-перше, факт зникнення обставин, що бути підставою для відібрання дитини, а по-друге, доцільність повернення дитини в рідну сім'ю. Як встановлено в судовому засіданні, що підтверджується матеріалами справи [PERSON] та його наречена неодноразово відвідували сина в будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON] та надавав матеріальну допомогу, цікавився його здоров'ям. Таким чином, судом встановлено, що причини, які перешкоджали належному вихованню дитини [PERSON], [INFO] та з яких у його батька [PERSON] за рішенням суду від 16.07.2015 року було відібрано сина, а тому суд вважає за можливе повернути неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] народження, який влаштовано для проживання та виховання до будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON], батькові [PERSON] [PERSON]. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виховання дитини. Згідно ст. 12 ЗУ «Про охоронну дитинства» від 26.04.2001року виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охоронну дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно п.16 постанови Пленуму Верховного Суду від 30.03.2007року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» ухиленням батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляють інтересу до її внутрішнього стану; не створюють умов для отримання нею освіти. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено [PERSON] та [PERSON], відповідач [PERSON] коштів на утримання сина не виділяє, участі у його вихованні не приймає, з часу перебування [PERSON] в будинку сімейного типу жодного разу не навідувала та не цікавилась його життям. Відповідно до висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до [PERSON], [INFO] Враховуючи вище викладеного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], оскільки [PERSON] ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню своєї малолітньої дитини - сина [PERSON], 2013року народження, не піклуються про здоров'я своєї дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За клопотанням представника позивача судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 5, 150, 151, 157, 163, 164, 170 СК України, ЗУ «Про охоронну дитинства», постанови Пленуму Верховного Суду від 30.03.2007року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав»,

Outcome: approved