overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

[PERSON]Д, звернулась до суду з позовом, в якому вказала, що 13 листопада 2013 року в м.Житомир померла її свекруха [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, яку позивач не має змоги успадкувати в звязку з тим, що своєчасно не подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Визначений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини позивач пропустила в звязку з тим, що ні вона ні її родичі не знали про наявність заповіту [PERSON] на її користь. Коли вона звернулась до Черняхівської державної нотаріальної контори для належного оформлення спадщини, постановою нотаріуса їй було відмовлено в звязку з пропуском нею строку її прийняття. За таких обставин, позивач просила визнати поважною причину пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини та визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини в 30 днів з дня набрання рішенням суду законної сили. Представник позивачки [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. Представник відповідача \- в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє із слідуючих підстав. Відповідно до ст.1272 ЦК України суд за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, може визначити йому додатковий строк, достатній для прийняття спадщини. Факт того, що позивачка є спадкоємцем після смерті [PERSON]Д, підтверджується копією заповіту та свідоцтвом про смерть [PERSON]Д,, повідомленням Черняхівської державної нотконтори про те, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена (а.с.5,6, 18). Крім того, сторонами не оспорюється поважність причин пропуску позивачем строку для подачі заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

[PERSON]Д, звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути аліменти на її користь на утримання дитини, доньки: [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що дитина знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 3000,00 грн. щомісячно, на утримання дитини, однак зазначила, що у разі неможливості відповідачем сплачувати вказану суму, не заперечує проти стягнення з нього 1000 грн. Відповідач [PERSON] позовні вимоги про стягнення аліментів на дитину в сумі 3000 грн. не визнав, пояснивши що він отримує мінімальну заробітну платню, не заперечує проти стягнення аліментів на дитину у розмірі 1000 грн., щомісячно. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, а також дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею \~повноліття. Як встановлено в судовому засіданні, що в період шлюбу [PERSON] та [PERSON], народилась донька [PERSON], [INFO], батьком якої є [PERSON], що підтверджено відповідним свідоцтвом про народження. Дитина входить до складу сімї позивачки. Являючись батьком дитини відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Згідно п.п.2,3 ч.1,ч.2 ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків та інші обставини, які мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Враховуючи те, що між сторонами не досягнуто домовленості про розмір аліментних виплат, суд відповідно до ст. 184 СК України, стягує з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дитини, доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., щомісячно. При вирішення питання щодо судових витрат суд керується загальними правилами ст. 88 \~ЦПК України і стягує з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 551 грн. 20 коп. \~\~ Суд відповідно до вимог \~п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

[PERSON]Д звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити, що трудова книжка серії АТ-ІІ №3914365, яка видана 5 квітня 1979 року на імя [PERSON], [INFO], належать їй. Встановлення даного факту потрібно їй для оформлення пенсії. Іншим шляхом встановити цей факт неможливо. Представники заявниці адвокат [PERSON] та заінтересованої особи Старокостянтинівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області в судове засідання не зявилися, однак подали заяви, в яких просять справу розглянути без їх участі. Представник заявниці заяву підтримує, представник заінтересованої особи не заперечує проти встановлення данного факту. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 5 квітня 1979 року заявниці видана трудова книжка серії АТІІ №3914365 на дошлюбне прізвище [PERSON], [INFO]. При видачі трудової книжки була допущена помилка в написанні року народження. Хоча рік народження і був виправлений, однак виправлення проведене всупереч чинному на той час законодавству шляхом написання вірної цифри поверх неправильної без зазначення про це в трудовій книжці. Після видачі трудової книжки заявниця двічі змінювала прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу. Зміни прізвища проведенні відповідно до законодавства. Зазначені обставини підтверджується даними трудової книжки, свідоцтвами про народження та укладення шлюбу, рішенням суду про розірвання шлюбу. За таких обставин суд вважає, що трудова книжка серії АТ-ІІ №3914365, яка видана 5 квітня 1979 року на імя [PERSON], [INFO], належить заявниці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

[PERSON] дитячий будинок-інтернат звернувся до суду з заявою до зацікавленої особи служби у справах дітей Комінтернівської районної державної адміністрації про визнання [PERSON] недієздатною, посилаючись на те, що [PERSON], [INFO], є інвалідом дитинства, страждає від таких тяжких хвороб як важка розумова відсталість, ДЦП: спастична діплігія, кістозно-атрофічний процес головного мозку, вроджена атрофія гортані, недорозвинення зорового аналізатора, з народження відставала в психомоторному розвитку, за своїм психічним та фізичним станом потребує постійний сторонній догляд та медичне обслуговування, не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Представник заявника [PERSON] дитячого будинку-інтернату [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити їх. Представник заінтересованої особи служби у справах дітей Комінтернівської РДА [PERSON] в судове засідання не зявилась надала до суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі та заяву позивача задовольнити,.\~\~ Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду справи встановлено, що [PERSON], [INFO], є інвалідом з дитинства, перебуває на повному державному забезпеченні в [PERSON] дитячому будинку-інтернаті з 22.01.2008р. (а.с.8). Згідно витягу із протоколу діагностичного засідання психолого-медико-педагогічної комиссії №81 від 28.09.2006р., [PERSON] рекомендовано перебування у будинку-інтернаті, діагноз важка розумова відсталість. (а.с.7) Відповідно до виписки з історії хвороби №04/01 [PERSON] страждає від таких тяжких хвороб як глибока розумова відсталість з судомним синдромом, ДЦП: спастичний тетрапарез, кістозно - атрофічний процес головного мозку, вроджена атрофія гортані, недорозвинення зорового аналізатора, розбіжна косоокість, продуктивному контакту не доступна, не розмовляє, повністю обслуговується персоналом (а.с.10). Згідно з висновком амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи №414 від 05.08.2015 року, [PERSON], [INFO], страждає хронічним стійким психічним розладом у виді глибокої розумової відсталості внаслідок дитячого церебрального паралічу, у звязку з чим вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. (а.с.25-27). Згідно ч.1 ст.39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона в наслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.\~ Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (ч.1 ст.40 ЦК України). Згідно ч. 3 ст. 237 ЦПК України заява про визнання особи недієздатною може бути подана членами її сімї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог, так як вони є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

[PERSON] дитячий будинок-інтернат звернувся до суду з заявою до зацікавленої особи служби у справах дітей Комінтернівської районної державної адміністрації про визнання [PERSON] недієздатною, посилаючись на те, що [PERSON], [INFO], є інвалідом дитинства, страждає від таких тяжких хвороб як Синдром Орбелі, ОД-ретінобластома, Анофтальм, правосторонній геміпарез, судорожний синдром, дісплазія тазобедренних суглобів, дифузне ураження міокарда, за своїм психічним та фізичним станом потребує постійний сторонній догляд та медичне обслуговування, не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] дитячого будинку-інтернату [PERSON] заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити їх. Представник заінтересованої особи служби у справах дітей Комінтернівської РДА [PERSON] заяву просив задовольнити, посилаючись на те, що визнання [PERSON] недієздатною, з урахуванням її захворювання, повністю відповідає інтересам цієї дитини та забезпечує подальший захист її майнових і немайнових прав.\~\~ Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду справи встановлено, що [PERSON], [INFO], є інвалідом з дитинства, перебуває на повному державному забезпеченні в [PERSON] дитячому будинку-інтернаті з 25.06.2009р. (а.с.9). Згідно витягу із протоколу діагностичного засідання психолого-педагогічної консультації №93-05 від 20.05.2009р., [PERSON] рекомендовано перебування у будинку-інтернаті, діагноз «F73» (за МКБ-10 глибока розумова відсталість) (а.с.10) Відповідно до виписки з історії хвороби №06/01 [PERSON] страждає від глибокої розумової відсталості, таких тяжких хвороб як Синдром Орбелі, ОД-ретінобластома, Анофтальм, правосторонній геміпарез, судорожний синдром, дісплазія тазобедренних суглобів, дифузне ураження міокарда, має порушення функцій тазових органів, продуктивному контакту не доступна, не розмовляє, повністю обслуговується персоналом (а.с.13). Згідно з висновком амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи №176 від 08.04.2015 року, [PERSON], [INFO], страждає хронічним стійким психічним розладом у виді глибокої розумової відсталості, у звязку з чим вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. (а.с.25-27). Згідно ч.1 ст.39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона в наслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.\~ Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (ч.1 ст.40 ЦК України). Згідно ч. 3 ст. 237 ЦПК України заява про визнання особи недієздатною може бути подана членами її сімї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог, так як вони є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

[PERSON] дитячий будинок-інтернат звернувся до суду з заявою до зацікавленої особи служби у справах дітей Лиманської (Комінтернівської)районної державної адміністрації про визнання [PERSON], [INFO] недієздатною, посилаючись на те, що остання, є інвалідом дитинства, страждає від таких тяжких хвороб як важка розумова відсталість внаслідок хвороби [PERSON], ДЦП з порушенням функцій ходьби, моторна алалія, збіжна косоокість. У [PERSON] втрачені соціальні звязки, за своїм психічним станом та фізичним станом потребує постійний сторонній догляд та медичне обслуговування, не розуміє значення своїх дій та керувати ними. В судове засідання представник заявника [PERSON] дитячого будинку-інтернату [PERSON] не зявилася, надала до суду заяву якою заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити їх, справу просила слухати без її участі та без фіксації судового процесу. Представник заінтересованої особи служби у справах дітей Лиманської (Комінтернівської)\~РДА в судове засідання не зявився про дату та час судового засідання повідомлявся своєчасно, належним чином, причин неявки суду не повідомив.\~\~ Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду справи встановлено, що [PERSON], [INFO], є інвалідом з дитинства, перебуває на повному державному забезпеченні в [PERSON] дитячому будинку-інтернаті з 04.06.2007 року та по теперішній час. (а.с.3-4). Згідно витягу із протоколу діагностичного засідання психолого-педагогічної консультації №27 від 12 лютого 2007 року., [PERSON] рекомендовано перебування у будинку-інтернаті, діагноз «F73» (а.с.6) Відповідно до виписки з історії хвороби №03\\03 [PERSON] увагу не фіксує, звернену мову не розуміє, емоції не деференційовані, критичні функції не розвинуті. Повністю обслуговується персоналом, втрачені соціальні звязки. (а.с.4). Згідно з висновком амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи №462 від 01 листопада 2017 року, [PERSON], [INFO], страждає хронічним, стійким психічним розладом у вигляді «Глибока розумова відсталості з порушенням поведінки, внаслідок [PERSON]», що відповідає діагностичним критеріям рубрики F73.04 за Міжнародною Класифікацією хвороб 10-го перегляду, внаслідок чого вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. (а.с.36-38). Згідно ч.1 ст.39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона в наслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.\~ Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (ч.1 ст.40 ЦК України). Згідно ч. 3 ст. 237 ЦПК України заява про визнання особи недієздатною може бути подана членами її сімї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог, так як вони є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

[PERSON] дитячий будинок-інтернат звернувся до суду з заявою до зацікавленої особи служби у справах дітей Лиманської (Комінтернівської)районної державної адміністрації про визнання [PERSON] недієздатною, посилаючись на те, що [PERSON], [INFO], є інвалідом дитинства, страждає від таких тяжких хвороб як важка розумова відсталість з аутоагресивними порушеннями, синдром аутизма, дитяча абсаісна епілепсія, астигматизм за своїм психічним та фізичним станом потребує постійний сторонній догляд та медичне обслуговування, не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. В судове засідання представник заявника [PERSON] дитячого будинку-інтернату [PERSON] надала до суду заяву якою заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити їх, справу просила слухати без її участі та без фіксації судового процесу. Представник заінтересованої особи служби у справах дітей Лиманської (Комінтернівської)\~РДА в судове засідання не зявився про дату та час судового засідання повідомлявся своєчасно, належним чином, причин неявки суду не повідомив.\~\~ Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду справи встановлено, що [PERSON], [INFO], є інвалідом з дитинства, перебуває на повному державному забезпеченні в [PERSON] дитячому будинку-інтернаті з 23.03.2010 року та по теперішній час. (а.с.7-8). Згідно витягу із протоколу діагностичного засідання психолого-педагогічної консультації №96-05 від 21 червня 2009 року., [PERSON] рекомендовано перебування у будинку-інтернаті (а.с.5) Відповідно до виписки з історії хвороби №06/02 [PERSON] некерована, на звернення не реагує, увагу звертає короткочасно, мовлення не розвинуте, інструкції не розуміє та не виконує, повністю обслуговується персоналом (а.с.8). Згідно з висновком амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи №261 від 15.06.2016 року, [PERSON], [INFO], у дійсний час страждає на хронічний, стійкий психічний розлад у вигляді «Глибокої розумової відсталості із значними розладами поведінки, обумовлена органічним ураженням ЦНС з епісиндромом» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики Р73.18 за МКХ-10). При цьому ступінь когнітивних та емоційно-вольових розладів у [PERSON], настільки виражена, що повністю позбавляє її здатності усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Потребує встановлення опіки.. (а.с.19-20). Згідно ч.1 ст.39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона в наслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.\~ Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (ч.1 ст.40 ЦК України). Згідно ч. 3 ст. 237 ЦПК України заява про визнання особи недієздатною може бути подана членами її сімї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог, так як вони є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

[PERSON], (дівоче прізвище [PERSON]) звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що її батько [PERSON], [INFO], уродженець [INFO] (на теперішній час Ємільчинський район) Житомирської області та [PERSON], який помер 30.07.1999 року, є одна і та ж сама особа. Вимоги заяви обґрунтовує тим, що при отримані паспорту 1964 році в сільській раді батьку видали довідку в якій вказали імя [PERSON] замість [PERSON], відповідно паспорт видали на імя [PERSON]. В судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримала з підстав викладених у ній та просить її задовольнити. В судове засідання представник заінтересованої особи не з'явився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Суд дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, приходить до висновку про задоволення заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] помер 30.07.1999 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть І-ГЮ №067438. Відповідно до свідоцтва про одруження заявник [PERSON] в 1996 році змінила прізвище на [PERSON] . Як убачається з оглянутого свідоцтва про народження заявника серії І-ГЮ №327242 від 10 грудня 1973 року її батьком записаний - [PERSON]. У свідоцтві про народження ЯР №083617 виданого 29.07.1947 року [PERSON] РАЦС Барашівського району Житомирської області, актовий запис №5, батька заявника записано, як [PERSON]. В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] суду показали, що [PERSON], [INFO] та [PERSON] є одна особа. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення у разі належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеними у свідоцтві про народження чи паспорті. На підставі ст.256 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

[PERSON] (діла - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини. Свою позовну заяву позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем одружився 14 жовтня 2006 року, зареєструвавши шлюбу у РАЦС Миронівського РУЮ Київської області за актовим записом №124, який згідно рішення Богуславського районного суду Київської області від 03 грудня 2008 року було розірвано. У шлюбі, [INFO] відповідач народила доньку - [PERSON]. Дане народження доньки було зареєстроване 16 лютого 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області, про що зроблено актовий запис № 23. Батьком народженої дитини, згідно ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу України, був записаний він - [PERSON]. Однак на даний час він з цим не згоден у зв'язку з тим, що дізнався про відсутність кровного споріднення між ним та дитиною, крім того, відповідач вказану обставину не заперечує. Посилаючись на вимоги, передбачені ст. 136 СК України, просив виключити відомості про його батьківство з актового запису про народження [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої вимоги підтримав, посилаючись на вищевказані обставини та пояснив, він дізнався про те, що не є батьком дитини після розірвання шлюбу з відповідачем. Просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але звернулася із заявою, в якій зазначила, що вона позов визнає та згідна на виключення з актового запису про народження її дитини відомостей про позивача, як батька. Просить справу слухати без її участі (а.с. 16). Відділ реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області до суду свого представника не направив, не дивлячись на те, що належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки не повідомили. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи положення ч. 4 ст. 174 ЦПК України, ст. ст. 122, 136 СК України та те, що відповідач беззаперечно визнав позовні вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини,

Outcome: approved