Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з відповідним позовом, в якому просить визнати право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Позивач змушений звернутися до суду, оскільки його право не визнається і він не може розпорядитися своєю власністю. У судове засідання позивач та його представник [PERSON] не з'явилися, надавши заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача - Малокомишуваської сільської ради Ізюмського району Харківської області [PERSON] також у судове засідання не з'явився, надавши заяву, в якій просив справу розглядати за відсутності представника сільської ради, заперечень проти позову не має.(а.с.31) Представник Ізюмської райдержадміністрації не до суду не з`вився, клопотань або заперечень не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що у матеріалах справи міститься розписка.(а.с.30). [PERSON] міськрайонного управління [PERSON] просив у своїй заяві розглядати позовну заяву [PERSON] без їх участі та на підставі наявних у справі доказів.(а.с.34) Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Свідоцтвом про народження [PERSON] серія І-ВЛ №456048 від 25 липня 2016 року підтверджено, що батьком позивача у справі [PERSON] є [PERSON], матір`ю [PERSON].(а.с.12) Відповідно до свідоцтва про смерть серія І-ВЛ №032151 від 27.08.1996 року батько позивача [PERSON] помер 25 серпня 1996 року. (а.с.13), а свідоцтвом про смерть серія І-ВЛ №549778 від 25 липня 2016 року підтверджено смерть [PERSON].(а.с.14). У довідці сільського голови [PERSON] зазначено, що на день смерті [PERSON], а саме 25 серпня 1996 року, з ним були зареєстровані дружина [PERSON] та син [PERSON]І.(а.с.15). Також головою сільської ради було повідомлено, що [PERSON], дійсно відповідно до протоколу зборів уповноважених КСП ім.. Шевченко від 18.01.2000 року, включений до списку до державного акту на право колективної власності на землю.(а.с.16). Начальником міськрайонного управління Держгеокадастру повідомлено що [PERSON] обліковується під порядковим номером 375 в додатку 1 « Список громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства до державного акту на право колективної власності на землю серія ХР №14-00-000527 від 19 серпня 1996 року, який видано колективному сільськогосподарському підприємству ім..Шевченка на території Малокомишуваської сільської ради Ізюмського району Харківської області(а.с.18) Завідувачем Ізюмської держнотконтори [PERSON] позивача [PERSON] спрямовано звернутися до суду для визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вище вказану земельну ділянку.(а.с.19) У частині 1\~ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003\~закріплено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. У ч. 1\~ст.3 вказаного Закону\~закріплено, що підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником, застосуванню підлягає\~ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Згідно положень ч. 2\~ст. 1223\~ЦК України\~у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України\~встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. \~Статті\~1216,\~1217,\~1218 ЦК України\~встановлюють, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1\~ст. 1258 ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно із положеннями ч. 1. 3\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За таких обставин суд вважає доведеною ту обставину, що позивач, проживаючи разом із [PERSON] та [PERSON] на момент їх смерті та звернувшись до Ізюмської державної нотаріальної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини є таким, що прийняв спадщину, але в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну частку (пай) за спадкодавцями [PERSON] та [PERSON] не має іншої можливості оформити спадщину та захистити право власності.

Outcome: approved