Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житлом. Позовні вимоги мотивував тим, що він є власником ? частини квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності, яке видане ЖКВ автомобільного заводу м. Кременчука 18.02.1998 року. Власником ? частини вищевказаної квартири є відповідач [PERSON] Останній перешкоджає йому користуватись спільною квартирою - не впускає його у житло та не надає ключі від квартири. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд усунути перешкоди у користуванні належною йому на праві власності ? частиною квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] шляхом зобовязання відповідача [PERSON] надати йому ключі від вхідних дверей квартири та звільнити його частину квартири від власних речей. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що він не чинить перешкоди позивачу в користуванні квартирою і не заперечує щоб батько вселився у неї. Підтвердив той факт, що позивач не має ключів від вхідних дверей квартири. Також зазначив, що ключі позивачу не надасть, оскільки батько є інвалідом І групи по зору, тому він загубить ключі, або їх викрадуть у нього. Стверджував, що за потреби буде постійно супроводжувати батька і таким чином без ключів забезпечить йому вільний доступ до житла. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дав повну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності і приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до\~ст. 355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до вимог ст.150 ЖК Української РСР\~громадяни, які мають у приватній власності квартиру користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 41 Конституції України вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 155 Житлового кодексу України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бутив них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності, виданого ЖКВ автомобільного заводу м. Кременчука 18.02.1998 року. Вказана обставина не заперечувалася сторонами в судовому засіданні, а також підтверджується довідкою КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради» від 17.09.2015 року за № 61/3525. Згідно копії паспорту громадянина України серії КО 410149, виданого Автозаводським РВ КМУ УМВС України в Полтавській області 16.08.2002 року позивач [PERSON] значиться зареєстрованим за вищевказаною адресою, однак тривалий час у ній не проживає. В даний час у квартирі мешкає відповідач [PERSON] Позивач має намір вселитися у квартиру [ADDRESS]. Відповідач чинить перешкоди позивачу у користуванні даним житлом, оскільки не надає йому, як співвласнику квартири, ключі від вхідних дверей. Дана обставина визнана відповідачем в судовому засіданні, хоча він не розцінює факт ненадання ключів як створення перешкод у користуванні власністю. Згідно ч.1\~ст.61 ЦПК України\~обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Частиною 1\~ст.3 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За\~ст. 10 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ч.1\~ст.11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового інтересу. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт створення відповідачем перешкод у користуванні належною позивачу на праві власності ? частиною квартири знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки позивач, через відсутність ключів від квартири, позбавлений можливості вільно, на власний розсуд, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За таких обставин, суд вважає, що права [PERSON] підлягають захисту шляхом зобовязання [PERSON] надати [PERSON] ключі від вхідних дверей квартири [ADDRESS]. Отже, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. При вирішенні позовних вимог в частині зобовязання відповідача звільнити належну позивачу частину квартири від власних речей суд виходив з наступного. В судовому засіданні не було здобуто доказів, підтверджуючий факт створення позивачу перешкод у користуванні власністю шляхом розміщення у квартирі речей відповідача. Тому позовні вимоги [PERSON] в цій частині є не обгрунтованими і не підлягають задоволенню. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. На підставі 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 487,20 грн.

Outcome: partial