Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, розташованим по вул.\~Грушевського, 15/2, в м. Тлумач Івано-Франківської області. Свої вимоги мотивує тим, що він є власником житлового приміщеня, а саме квартири № 2, що знаходиться за адресою: вул.\~Грушевського, 15, м. Тлумач, Івано-Франківська область. 30.04.1996 року відповідач була зареєстрована у вказаній квартирі за його згоди, 16.07.1996 року між ним та відповідачем був укладений шлюб. 28.05.2014 року [PERSON] без жодних попереджень та пояснень виїхала за межі України та припинила з ним будь-які звязки, не відповідала на телефонні дзвінки. Як виявилося в подальшому, вона переїхала до іншого чоловіка. Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 22.09.2014 року шлюб між ними розірвано. Відповідач з 2014 року не проживає у вищевказаному житловому приміщенні, не виділяє коштів на його утримання, чим не виявляє свою заінтересованість у його користуванні. В добровільному порядку знятись з місця реєстрації не бажає, а тому вважає, що відповідач втратила право на користування житлом. Реєстрація місця проживання відповідача у його будинку перешкоджає отримувати субсидію, обмежує його право на розпорядженя власним майном. З огляду на вищенаведене вважає, що відповідач втратила право на користування зазначеним житлом та просив визнати її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Лущак Н.І. від 23.11.2018 року вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, з метою заслухання їх усних пояснень та показання свідків на 09 год. 00 хв. 24.12.2018 року. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачу пятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву та витребувано із Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію про перетинання державного кордону України за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року громадянкою України [PERSON] В судовому засіданні 19.02.2019 року позивач [PERSON] позов підтримав з підстав зазначених в ньому, просив його задовольнити та визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, розташованим по вул.\~Грушевського, 15/2, в м. Тлумач Івано-Франківської області, яке належить йому на праві приватної власності. В судове засідання 01.03.2019 року позивач [PERSON] не зявився, однак на адресу суду надіслав заяву, в якій позов підтримав з підстав зазначених в ній, просив її задовольнити та розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, відзиву на позовну заяву суду не надала, причин неявки суду не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Також, згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 Заочний розгляд справи. Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву суду не надав, а позивачем подано достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. Допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON] та [PERSON] ствердили, що відповідач у житловому будинку, що знаходиться за адресою: вул. Грушевського 15/2, в м.\~Тлумач Івано-Франківської області, з 2014 року не проживає, витрат по утриманню житлового будинку не несе, речей повсякденного вжитку, які б належали їй, в будинку позивача немає. Вислухавши думку позивача, опитавши свідків, дослідивши та оцінивши дані, що містяться в письмових доказах по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.12.2000 року, виданого державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори [PERSON], спадкоємцем майна [PERSON] (він же Мусихин) [PERSON], померлого 29.01.1996 року є син [PERSON]. Спадкове майно складається з 1/2 частини житлового цегляного будинку житловою площею 39,4 кв.м., зазначений в плані літерою «А», який знаходиться по вул. Грушевського, 15, в м.\~Тлумачі Івано-Франківської області (а.с. 11). Рішенням Тлумацького\~районного суду\~Івано-Франківської\~області від\~22.09.2014\~року шлюб\~між [PERSON] (позивачем) та [PERSON] (відповідач) розірвано (а.с. 16). Відповідно до актів обстеження матеріально-побутових умов від 23.02.2015 року, 03.06.2015 року, 09.09.2015 року, [PERSON] (відповідач), [INFO], за адресою: вул. Грушевського 15/2, м. Тлумач, Івано-Франківська область не проживає з 29.05.2014 року, в квартирі відсутні її речі (а.с. 17, 18, 19). Згідно актів підтвердження місця проживання за адресою: [INFO] від 03.08.2017 року, 14.11.2017 року, 14.02.2018 року, 18.05.2018 року, 14.08.2018 року встановлено, що [PERSON], [INFO] з травня 2014 року фактично не проживає по місцю реєстрації, а знаходиться за межами України (а.с. 20, 21, 22, 23, 24). Відповідно до інформації Головного центру обробки спеціальної інформації №\~0.184-\~8822/0/15-18-Вих від 03.12.2018 року щодо перетинання державного кондону України [PERSON], [INFO], пункт пропуску: Чоп (Тиса) 11.06.2017 року вїзд; Шегині 14.09.2017 року виїзд; Чоп (Тиса) 11.12.2017 року вїзд; Шегині 15.03.2018 року виїзд; Чоп (Тиса) 11.06.2018 року вїзд; Краківець 13.09.2018 року виїзд (а.с. 44). Отже, відповідач зареєстрована у вказаному домоволодінні (а.с. 12-15), однак, як стверджують позивач та свідки, фактично з 2014 року в будинку, належному позивачу, не проживає, участі у його утриманні не приймає, не оплачує комунальні послуги, особистих речей та речей повсякденного використання, які б їй належали, в будинку не має. У відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а у відповідності до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Частиною 2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи те, що відповідач з 2014 року у домоволодінні, належному позивачу, не проживає, тобто відсутня більше року за місцем реєстрації без поважних причин, не подала суду відзиву на позовну заяву та жодних письмових чи електронних доказів, які би спростували позовні вимоги позивача, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідач втратила право на проживання та користування домоволодінням позивача, розташованим за адресою: вул. Грушевського, 15/2, в м. Тлумач Івано-Франківської області, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. При такому вирішенні позову з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн. (квитанції № 0.0.1182829623.1 від 13.11.2018 року, № 0.0.1193001913.1 від 22.11.2018 року а.с. 1, 33). На підставі ст. ст. 71, 72, 107, 163 ЖК України, ч. 2 ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved