Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Рубіжанського міського суду Луганської області, постановленого 30 квітня 2013 року, у цивільній справі за позовом [PERSON] до нього, про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, яким, з нього стягнуто на користь [PERSON] аліменти у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж встановлений законом мінімум для дитини відповідного віку, на утримання дитини [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття, починаючи з 16 січня 2013 року. У судове засідання для розгляду заяви, сторони не з'явились. Про місце, день та час судового розгляду повідомлялись належним чином. Через канцелярію суду, заявник подав заяву про розгляд справи без його участі. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу положень частини першої статті 365 та частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) заява [PERSON] про перегляд рішення за нововиявленими обставинами розглядалась без участі всіх осіб, які беруть участь у справі, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У своїй заяві [PERSON] вказував на те, що постановлене судом рішення про стягнення з нього аліментів слід переглянути за нововиявленою обставиною та скасувати. Зокрема у зв'язку з тим, що на час розгляду справи він не знав і не міг знати про те, що його батьківство відносно [PERSON] на утримання якого з нього і були присуджені аліменти, виключено. А вже після набрання законної сили вказаним рішенням, було постановлено інше рішення суду, яке також набрало законної сили, яким ця обставина була встановлена, а відомості про нього, як батька зазначеної дитини, з актового запису про народження дитини - виключено. [PERSON], правом на подачу заперечень та/або доказів не скористалась. Суд, на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, встановив наступні обставини: Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 30 квітня 2013 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, задоволено. Стягнуто на користь [PERSON] з [PERSON] аліменти у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж встановлений законом мінімум для дитини відповідного віку, на утримання дитини [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття, починаючи з 16 січня 2013 року (а.с.27). Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив із того, що [PERSON] є батьком [PERSON], а тому на підставі статті 182 Сімейного кодексу України, зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Рішення набрало законної сили 13.05.2013 року (а.с.27). Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 25 березня 2014 року, позов [PERSON] до [PERSON] про оспорювання батьківства, задоволено. Виключено відомості про [PERSON], як батька, з актового запису №501 від 06 листопада 2012 року про народження [PERSON], зробленого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції. Рішення суду набрало законної сили 07 квітня 2014 року (а.с.28-29). Вісімнадцятого квітня 2014 року, [PERSON], звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області із заявою про перегляд рішення від 30 квітня 2013 року, постановленого у справі про стягнення з нього аліментів на утримання [PERSON], за нововиявленою обставиною (а.с.2-3). Відповідно до положень пункту першого частини другої статті 361 ЦПК України, підставою для перегляду рішення суду, що набрало законної сили, може бути істотна для справи обставина, що не була і не могла бути відома особі, яка звертається із заявою про перегляд, на час розгляду справи. Застосовуючи вказану норму процесуального права, суд враховує роз'яснення, що надані Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства України при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», зокрема у пункті 3 та 7 в частині того, що необхідними умовами нововиявленої обставини, що визначена пунктом першим частини другої вказаної статті являються: те, що вона, як юридичний факт, існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відомою заявникові на час розгляду справи; з'ясування такої обставини входить до предмету доказування у справі; зазначена обставина повинна бути істотною, тобто такою, що могла вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі, при ухваленні судового рішення; така обставина була встановлена після набрання законної сили рішенням, яке необхідно переглянути. При цьому суд враховує і те, що питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим. Судом встановлено, що на час розгляду справи №425/148/13-ц про стягнення із заявника на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], батьківство [PERSON] відносно [PERSON] було виключено, що встановлено рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 25 березня 2014 року, за наслідками розгляду іншої справи №425/2050/13-ц, тобто після набрання законної сили рішенням, яке він просить переглянути (а.с.27,28-29). Вказана обставина була встановлена судом на підставі висновків судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи, яка проводилась у справі №425/2050/13-ц про оспорювання відповідачем батьківства, тому про існування цієї обставини на час розгляду справи №425/148/13-ц про стягнення з нього аліментів, яка була розглянута раніше, заявник не знав і не міг знати, через те, що [PERSON], народився у той час, коли заявник та [PERSON] перебували у шлюбі, а відомості про нього, як батька цієї дитини були внесені до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, про що видано відповідне свідоцтво про народження [PERSON]. Положеннями частини другої статті 51 Конституції України встановлено обов'язок батьків утримувати своїх дітей до їх повноліття. А положеннями частини другої та третьої статті 181 Сімейного кодексу України конкретизовано, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Але за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Отже, при розгляді справи про стягнення аліментів з батька, на утримання неповнолітньої дитини, факт батьківства саме цієї дитини входить до предмету доказування у такій справі, а аліменти на утримання неповнолітньої дитини можуть бути присуджені рішенням суду до стягнення, тільки з особи, яка є батьком такої дитини. Тому ту обставину, що [PERSON] не є батьком [PERSON], слід визнати істотною обставиною, яка вплинула б на висновки суду під час ухвалення судом рішення про стягнення з нього аліментів. І тому суд вважає, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, на момент її розгляду судом, то зміст судового рішення від 30 квітня 2013 року, був би іншим. З огляду на викладене, та положення частини другої статті 365 ЦПК України, рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 30 квітня 2013 року про стягнення із заявника аліментів, слід скасувати, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON]. При цьому суд враховує, що заява про перегляд рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 30 квітня 2013 року, подана заявником в межах одного місяця, з дня встановлення обставини, що є підставою для перегляду вказаного рішення, та в межах трьох років з дня набрання цим рішенням законної сили. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на те, що рішення ухвалено на користь заявника, а судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 121 (сто двадцять одна) гривня 80 (вісімдесят) копійок, які понесені заявником по цій справі, суд вважає документально підтвердженими (а.с.1), вони підлягають стягненню на користь заявника з позивача у повному обсязі.

Outcome: approved