Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до Концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод», Державного підприємства «Черкаський автомобільний ремонтний завод», третя особа: Міністерство оборони України про стягнення нарахованої, але не виплаченої компенсації за лікарняний. В обґрунтування позову вказує, що 27.11.2015 року він на підставі наказу №136-к від 26.11.2015 року був призначений на посаду сторожа пожежно-сторожової охорони філії Концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод». Наказом №192 від 01.08.2016 року він був переведений на посаду охоронника пожежно-сторожової охорони цього ж підприємства, а наказом №47-к від 07.05.2018 року на посаду старшого охоронника. Наказом № 28-к від 27.05.2019 року його було звільнено із займаної посади за згодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України). Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену і провести з ним розрахунок. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до загальнодоступних даних Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо юридичної особи, юридичною особою є Концерн «Техвоєнсервіс», засновником якого є Міністерство оборони України. Відокремленим підрозділом юридичної особи є, зокрема Філія Концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод». Також вказує, що попри те, що відповідачем не заперечувалася заборгованість по заробітній платі перед позивачем в суму 89980 грн. 68 коп. та факт затримки у виплаті заробітної плати за період з серпня 2017 року по травень 2019 року та ніякого спору щодо розміру заборгованості у працівника з роботодавцем не було, вказані кошти так і не були виплачені. Відповідно до довідки Філії Концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод» № 10 від 06.06.2019 року заборгованість по лікарняним складає 629 грн. 49 коп. Вказує, що така заборгованість виникла лише з вини роботодавця та у виникненні становища, яке призвело до затримки розрахунку відсутня його (позивача) вина. А тому, просив стягнути солідарно з Концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод», в особі Філії Концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод», та з Державного підприємства «Черкаський автомобільний ремонтний завод» на його користь: нараховану, але не виплачену компенсацію за лікарняний в розмірі 629 грн. 49 коп.; середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати звільненому працівнику за період з 27.05.2019 року по 03.06.2019 року у розмірі 1638 грн. 27 коп.; компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати у розмірі 4944 грн. 59 коп.; моральну шкоду у розмірі 5000 грн.; зобов`язати Концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод», в особі Філії Концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод», сплатити відрахування до пенсійного фонду України за [PERSON] за період з вересня 2016 року по травень 2019 року. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.10.2019 року позовна заява [PERSON] була залишена без руху, позивачу був наданий строк для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.12.2019 року позовна заява [PERSON] до Концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод», Державного підприємства «Черкаський автомобільний ремонтний завод», третя особа: Міністерство оборони України в частині вимог позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини заробітної плати та моральної шкоди визнана неподаною та повернута позивачу. Разом з тим, даною ухвалою суду до провадження прийнята позовна заява [PERSON] до Концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод», Державного підприємства «Черкаський автомобільний ремонтний завод», третя особа: Міністерство оборони України в частині вимог про стягнення нарахованої, але не виплаченої компенсації за лікарняний. 24.01.2020 року відповідачем Державним підприємством «Черкаський автомобільний ремонтний завод» подано відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому останній вказує що Державне підприємство «Черкаський автомобільний ремонтний завод» не є правонаступником Філії Концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод» та не має жодного відношення до її діяльності. Також просить врахувати, що позивач з 27.11.2015 року по 27.05.2019 року перебував у трудових відносинах саме з Філією Концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод», а не з Державним підприємством «Черкаський автомобільний ремонтний завод». Відповідно, в силу чинного законодавства, Державне підприємство «Черкаський автомобільний ремонтний завод» є неналежним відповідачем. А тому, просить відмовити в задоволенні позову [PERSON] до Державного підприємства «Черкаський автомобільний ремонтний завод» про стягнення нарахованої, але не виплаченої компенсації за лікарняний. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримав та просив стягнути солідарно з Концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод», в особі Філії Концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод», та з Державного підприємства «Черкаський автомобільний ремонтний завод» на користь [PERSON] нараховану, але не виплачену компенсацію за лікарняний в розмірі 629 грн. 49 коп. В судовому засіданні представник відповідача Державного підприємства «Черкаський автомобільний ремонтний завод» - Ткаченко Л.В. просила відмовити в задоволенні позову до Державного підприємства «Черкаський автомобільний ремонтний завод» в зв`язку з його безпідставністю. В судове засідання представник відповідача Концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод» не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. В судовому засіданні представник третьої особи Міністерства оборони України Давиденко К.А. просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] . Суд, заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] адвоката Бакатуро Р.М., представника відповідача ДП «Черкаський автомобільний ремонтний завод» Ткаченко Л.В., представника третьої особи Міністерства оборони України Давиденка К.А., дослідивши матеріали справи, в тому числі відзив на позовну заяву, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 77 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з 27.11.2015 року по 27.05.2019 року перебував в трудових відносинах з Філією Концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод», працював на посадах сторожа пожежно-сторожової охорони, охоронника пожежно-сторожової охорони, старшого охоронника пожежно-сторожової охорони, що стверджується даними трудової книжки позивача (а.с. 8-11). Наказом 28-к від 27.05.2019 року [PERSON] був звільнений з Філії Концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод» на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України (за згодою сторін). В день звільнення розрахунок з позивачем проведений не був, а саме не було виплачено компенсацію за лікарняний в розмірі 629 грн. 49 коп., що стверджується відповідною довідкою Філії Концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод» від 06.06.2019 року № 10 (а.с. 12). Як вбачається із Положення Філії Концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод» остання створена, як відокремлений структурний підрозділ Концерну «Техвоєнсервіс», та не має статусу юридичної особи і здійснює свою діяльність від його імені та за його дорученням. Юридичною особою є Концерн «Техвоєнсервіс» (п.п. 1.3, 1.8, 1.9, 5.1 Положення). Відповідно до п. 5.4 Положення Філія самостійно, якщо інше не передбачено нормативно-правовими актами , від свого імені здійснює нарахування, виплату (перерахування) до бюджету податків, зборів, інших обов`язкових платежів, заробітної плати працівникам Філії, а також оплачує відпустки та відрядження працівників Філії по Україні та за її межами. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України. Відповідно до ст. 116 КЗпП України відповідач 1 повинен був у день звільнення [PERSON] виплатити всі належні йому суми, а в разі спору про розмір цих сум виплатити не оспорювану ним суму, однак цього не зробив. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Відносини, які виникають між працівником і роботодавцем із приводу оплати праці, у тому числі й у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати, регулюються трудовим законодавством, а саме: КЗпП України; Законом України: «Про оплату праці». Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Як передбачено ст. 116 згаданого Кодексу, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівнику при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювань ним суму. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що повний розрахунок з позивачем [PERSON] в день його звільнення проведений не був та не проведений до даного часу, а саме не була виплачена компенсація за лікарняний в розмірі 629 грн. 49 коп. (і цю обставину не спростував відповідач 1), тому суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача Концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод», в особі Філії Концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод», нарахованої, але не виплаченої компенсації за лікарняний в розмірі 629 грн. 49 коп. Що стосується позовних вимог позивача [PERSON] про солідарне стягнення з відповідачів Концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод», в особі Філії Концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод», та Державного підприємства «Черкаський автомобільний ремонтний завод» на його користь зазначеної вище компенсації за лікарняний в розмірі 629 грн. 49 коп., то в цій частині вони не підлягають до задоволення, оскільки є безпідставними. Державне підприємство «Черкаський автомобільний ремонтний завод» не було роботодавцем, із яким позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах, і відповідно, в силу чинного законодавства, не може нести відповідальність за невиплату [PERSON] компенсації за лікарняний та ще і в солідарну порядку. А тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме про його задоволення до відповідача Концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод» та про відмову в його задоволенні до відповідача Державного підприємства «Черкаський автомобільний ремонтний завод». \~ \~ \~ \~Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 1 на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі\~викладеного,

Outcome: partial