Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов обґрунтовує тим, що він перебуває в шлюбі з відповідачем з 19 вересня 2014 року, який зареєстрований Франківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що в книзі реєстрації актів про одруження вчинено запис №693. Від даного шлюбу в них народилась дочка [PERSON], [INFO]. Зазначає, що після укладення шлюбу вони проживали разом з батьками відповідачки, що створювало для них ряд незручностей. Через два роки подружнього життя, за його ініціативою стали проживати окремо, однак батьки дружини продовжували втручатися в їхні сімейні стосунки, через що у них постійно виникали непорозуміння та конфлікти. З травня 2018 року з відповідачкою проживають окремо, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Переконаний, що подальше сумісне життя та збереження сім'ї є неможливим, недоцільним та суперечитиме його інтересам. З огляду на наведене просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в підготовче судове не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце цього засідання, при цьому подав заяву, в якій позов підтримав, просить про розгляд справи за його відсутності та про задоволення позову. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явилася хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце цього засідання, разом з тим, від неї надійшов відзив, в якому не заперечила проти розірвання шлюбу, однак категорично не згідна з викладеними у позовній заяві підставами для розірвання шлюбу. При цьому вважає, що саме негативна поведінка позивача, що проявилася у подружній зраді та приховуванні даних фактів, проживання з іншою жінкою протягом тривалого часу призвели до розпаду сімї. Таким чином, з травня 2018 року припинили спільне проживання та не підтримують шлюбних стосунків, сімя існує формально. Крім цього, зазначила, що її батьки жодним чином не втручалися в їх сімейне життя, натомість завжди намагалися лише допомагати їм як матеріально, так і в догляді за їхньою дитиною. З позивачем дійшли згоди щодо визначення місця проживання їх малолітньої дочки [PERSON] - разом з матірю за її зареєстрованим та фактичним місцем проживання та щодо участі позивача в утриманні дитини, оскільки лише вона здійснює догляд за дитиною, займається її вихованням, лікуванням, створивши усі необхідні житлово-побутові умови для всестороннього та гармонійного розвитку їх дочки, яку дуже любить і заради неї живе. За наведених обставин вважає, що збереження сімї неможливе, тому просить позов задовольнити та розглядати справу за її відсутності. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. За таких обставин, оскільки відповідач подала письмовий відзив та визнала позов, відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 19 вересня 2014 року, який зареєстрований Франківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №693 (а.с.12). Від даного шлюбу в сторін народилась дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 01 вересня 2016 року Залізничним районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області (а.с.9). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст. 26 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд встановив, що сторони з травня 2018 року проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, шлюб існує лише формально, а збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім'ї, а також беручи до уваги категоричне заперечення позивачем щодо збереження сім'ї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. За змістом частини другої статті 114, статті 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved