Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітньої дитини. Свій позов обґрунтовує тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.01.2002 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Коростенського міського управління юстиції Житомирської області, про що було зроблено відповідний актовий запис №21. В шлюбі народилися дочки [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Вказує, що з липня 2016 року подружні відносини між ними припинені. Разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально, дитина проживає з ним. Покликаючись на викладені обставини, шлюб, укладений з відповідачем, просив розірвати, дочку залишити проживати з ним. Позивач та відповідач надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримав просив позов задовольнити. Відповідач проти задоволення позову не заперечила. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що шлюб між сторонами укладений 26.01.2002 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Коростенського міського управління юстиції Житомирської області, про що було зроблено відповідний актовий запис №21, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим 26.01.2002 року. В шлюбі народилися [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 30.09.2008 року, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 01.04.2014 року. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що сімейне життя між сторонами не склалося, позивач та відповідач подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально, дитина проживає з батьком, спір між сторонами щодо місця проживання дитини відсутній. На основі наведеного та виходячи із вимог ст.112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб між ними слід розірвати, визначити місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] з батьком [PERSON] На підставі ст.ст.104, 105, 110, 112, 160 СК України,

Outcome: approved