Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову позивачя вказав, що він є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Відповідач, яка є донькою позивача, за вказаною адресою зареєстрована, але у квартирі не проживає з 2014 року. У зв`язку із викладеним, позивач просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Також пояснив, що він є єдиним власником спірної квартири. Його донька (відповідач) проживає в Російській Федерації, має там житло, знає про цей позов та не заперечує проти його задоволення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила, відзиву не надала. Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що відповідач [PERSON] є її донькою. В 2014 році її донька поїхала навчатися в університеті в місто Бєлгород Російської Федерації, а після цього отримала громадянство Російської Федерації та працює там. В місті Бєлгороді у неї є власна квартира. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та показання свідка, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно положень ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. В судовому засіданні було встановлено, що 3/4 частки квартири [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 18.11.2016 приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Михайловським А.Т., зареєстрованого в реєстрі за №3956 та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №73340703 від 18.11.2016. Згідно із копією довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 23.02.2021 № 4216, виданої Центром надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області від 23.02.2021, в квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований [PERSON] , [INFO] - заявник, [PERSON] , [INFO] - дружина, [PERSON] , [INFO] - донька. Таким чином, враховуючи те, що відповідач [PERSON] за адресою зареєстрованого місця проживання не проживає понад один рік без поважних причин, що підтверджується показаннями свідка, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги стосовно визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою, підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією №0.02028038236.1 від 23.02.2021 про сплату судового збору у сумі 908 грн. 00 коп. Разом з тим, позивач в письмовій заяві просив не стягувати з відповідача на його користь судові витрати, у зв`язку із чим суд вважає справедливим не стягувати з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved