Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 9 жовтня 1996 року Маневицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області було зареєстровано шлюб з відповідачем, актовий запис № 60. Від даного шлюбу вони неповнолітніх чи малолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Вони не підтримують шлюбно-сімейних відносин, спільного господарства не ведуть. Між ними відсутнє взаєморозуміння, вони втратили повагу одне до одного. Подальше спільне життя та збереження сім`ї стали неможливими. Фактично їх сім`я розпалася, шлюб збережений бути не може. Розірвати шлюб в добровільному порядку через органи ДРАЦСу відповідач відмовляється, а тому він був змушений звернутись до суду. Вважаючи, що їх сім`я розпалась з вини відповідача, [PERSON] просив шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у поданій до суду заяві, вважає, що їх шлюб носить лише формальний характер, а тому настоює на його розірванні. Просив не надавати термін для примирення, оскільки це нічого не змінить в їх стосунках. Стверджує, що з моменту його звернення з позовом до суду їх відносини тільки погіршились. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, проти їх задоволення заперечує. Підтвердила, що розірвати шлюб в добровільному порядку через органи ДРАЦСу вона відмовлялася, хоча позивач їй пропонував це зробити. Вони проживають окремо, не підтримують шлюбно-сімейних відносин, спільного господарства не ведуть. Спору про їх місце проживання між ними немає. Проти задоволення позову заперечує, оскільки вважає, що позивач ще може в подальшому змінити свою думку та відмовитись від заявлених позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що 9 жовтня 1996 року Маневицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області було зареєстровано шлюб позивача [PERSON] з відповідачем [PERSON] , актовий запис № 60. Від даного шлюбу вони неповнолітніх чи малолітніх дітей не мають. Спільне життя у позивача з відповідачем не склалося. Вони проживають окремо, не підтримують шлюбно-сімейних відносин, спільного господарства не ведуть. Між ними відсутнє взаєморозуміння, вони втратили повагу одне до одного. Подальше спільне життя та збереження сім`ї стали неможливими. Фактично їх сім`я розпалася, шлюб збережений бути не може. Розірвати шлюб в добровільному порядку через органи ДРАЦСу відповідач відмовляється. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, будучи впевненим, що їх сім`я розпалась. Відповідно до ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При вирішенні позовних вимог суд бере до уваги, що відповідачем [PERSON] відповідно до ст. 81 ЦПК України не подано суду доказів про безпідставність заявлених позивачем вимог. Наведені обставини дають суду підстави вважати, що сім`я між даним подружжям розпалась і збережена бути не може, а тому шлюб між ним слід розірвати. Подальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам. Підстав для зупинення розгляду справи і призначення подружжю строку для примирення в судовому засіданні не встановлено. За бажанням відповідача після розірвання шлюбу їй слід залишити прізвище - [PERSON] .

Outcome: approved