Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами від 14.02.2017 року\~по справі\~за позовом\~Публічного акціонерного\~товариства «Акцент-Банк»\~до [PERSON]\~про стягнення\~заборгованості,\~посилаючись на\~те,\~що постановлене\~за вказаним\~позовом рішення\~не відповідає\~дійсним обставинам\~справи,\~оскільки на\~той чассудом не було встановлено той факт, що ПАТ «Приватбанк» здійснював перерахунок коштів з картки [PERSON] за № 7777********2727 на картку 43233347303372681, що обслуговувалася позивачем ПАТ «Акцент-Банк». Тобто, 09.12.2013 року, 13.12.2013 року та 07.08.2013 року відповідач [PERSON] не здійснював погашення кредиту за карткою ПАТ «Акцент-Банк» № 43233347303372681. Отже, за даними Розрахунку заборгованості остання дата платежу саме [PERSON] є 17.12.2012 року та враховуючи, що з позовною заявою про стягнення заборгованості ПАТ «Акцент-Банк» звернувся 23.05.2016 року, то ним пропущений строк на звернення до суду, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Ухвалою суду від 16\~лютого 2018 року (суддя Гайда-Герасименко О.Д.) було відкрито провадження за заявою [PERSON] про\~перегляд рішення\~суду за\~нововиявленими обставинами. Ухвалою суду\~від 31\~травня 2018\~року заява\~[PERSON] про\~перегляд рішення\~суду за\~нововиявленими обставинамипісля повторного автоматизованого розподілу була прийнята до провадження судді Боярського О.О. та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання [PERSON] не зявився, надав до суду заяву з проханням розглянути подану ним заяву без його участі, скасувати судове рішення за ново виявленими обставинами та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у звязку з пропуском позивачем строку позовної давності. Представник ПАТ «Акцент-Банк» у судове засідання не зявився, повідомлення про час та місце слухання справи направлялось на адресу Банку, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити заяву [PERSON] та скасувати судове рішення з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову. Згідно з ч.1 ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для\~перегляду судового\~рішення за\~нововиявленими обставинами\~є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (п.1 ч.2 ст. 423 ЦПК). Як вбачається з матеріалів справи, 23 травня 2016 року ПАТ «Акцент-Банк» (далі - Банк) звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] з вимогою про стягнення з останнього заборгованості за кредитним договором від 16.08.2012 року у розмірі 14\~742,38 гривень. При цьому, в позовній заяві та наданому до суду Розрахунку заборгованості за договором від 16.08.2018 року Банк зазначив, що останніми датами погашення відповідачем [PERSON] кредиту є 13.12.2013 року (172,65 грн.), 09.12.2013 року (207,75 грн.), 07.08.2013 року (1090 грн.), що свідчить про не пропущення позивачем строків позовної давності. Однак, такі обставини є невірними та спростовані рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.10.2017 року № 495/7992/16-ц, що набрало законної сили 18.10.2017 року, в якому судом було встановлено, що ПАТ «ПриватБанк» без погодження з [PERSON] здійснював перерахунок коштів з його картки № 7777********2727 на картку ПАТ «Акцент-Банк» № 43233347303372681 в такому порядку 13.12.2013 року - 172,65 грн., 09.12.2013 року - 207,75 грн., 07.08.2013 року - 1090 грн. Тобто, сам [PERSON] не здійснював погашення кредиту за договором від 16.08.2012 року в зазначені три останні дати. Вказаним рішенням № 495/7992/16-ц позов [PERSON] було задоволено та стягнуто з ПАТ «ПриватБанк» на його користь перераховані кошти з урахуванням інфляції в сумі 3\~442,63 гривень. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, згідно з даними Розрахунку заборгованості, що надавався Банком під час звернення до суду, в останнє [PERSON] здійснював погашення кредитного договору від 16.08.2012 року саме 17.12.2012 року на суму 130 гривень. Наступною датою чергового платежу визначено 30.12.2012 року, однак [PERSON] в зазначений день погашення кредиту вже не здійснив та і в подальшому не погашав кредит. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Тобто, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до ст. 261 ЦК України, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позивач звернувся до суду з вказаним позовом 23.05.2016 року. Строк позовної давності до чергових платежів основної суми боргу та похідних платежів почався з 30.12.2012 року та сплинув 30.12.2015 року. З огляду на викладене, суд вважає вірними доводи відповідача щодо необхідності застосування строків позовної давності. Відповідно до\~статті 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі статтею 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта\~статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга\~статті 258 ЦК України\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Позивач звернувся до суду з вказаним позовом 11.12.2017 року. Таким чином строк позовної давності до чергових платежів основної суми боргу та похідних платежів почався з 11.12.2014 року. Згідно зі статтею 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Частиною 3 пункту 31 Постанови №5 Пленуму ВСС України від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», передбачено, що оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Відповідно до ч. 3 ст. 429 ЦПК України, за результатами\~перегляду судового\~рішення за\~нововиявленими або\~виключними обставинами\~суд може: 1)\~відмовити в\~задоволенні заяви\~про перегляд\~судового рішення\~за нововиявленими\~або виключними\~обставинами та\~залишити відповідне\~судове рішення\~в силі; 2)\~задовольнити заяву\~про перегляд\~судового рішення\~за нововиявленими\~або виключними\~обставинами,\~скасувати відповідне\~судове рішення\~та ухвалити\~нове рішення\~чи змінити\~рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду. Таким чином, суд вважає доведеними ствердження заявника, а його заяву обґрунтованою. З огляду на викладені обставини, суд вважає за необхідне задовольнити заяву [PERSON], скасувати рішення суду від 14.02.2017 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ «Акцент-Банк», оскільки його посилання не відповідають дійсності, а відповідно, вимоги є безпідставними. Згідно з ч.6 ст. 429 ЦПК України, з набранням законної сили новим судовим рішенням втрачають законну силу судові рішення інших судів у цій справі. На підставі викладеного та

Outcome: approved