Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва із позовною заявою до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), відповідно до якого просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS],та зняти відповідача з реєстрації місця проживання. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. Разом з позивачем у вказаній квартирі зареєстровано ще вісім осіб, а саме: чоловік позивача - [PERSON], син - [PERSON], його цивільна дружина - [PERSON], син - [PERSON], дружина сина - [PERSON], внук - [PERSON]. В січні 2014 року син позивача, [PERSON], з яким відповідач проживала без реєстрації шлюбу, потрапив в ДТП, після якої був позбавлений можливості себе самостійного обслуговувати, потребував стороннього догляду. В березні 2014 року відповідач виїхала із квартири позивача, не повідомивши нового місця проживання. Відповідач не проживає у вказаному жилому приміщенні понад шість місяців, його особистих речей в спірному жилому приміщенні немає, участі в оплаті комунальних послуг та квартплати Відповідач не приймає, у зв'язку з чим, Позивач був змушений звернутися до суду з вказаною позовною заявою. Позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити з викладених у ньому підстав. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явилась. Судом вживалися заходи щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що Позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, оцінивши наявні у справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується Реєстраційним посвідченням, виданим 28 лютого 1992 року. Відповідно до Довідки (Форма № 3), виданої Житлово-будівельним кооперативом «РАССВЕТ» Шевченківського району від 24.02.2015 року, у квартирі [ADDRESS], власником якої є позивач, зареєстровані: [PERSON], 1949 р.н., власник, [PERSON], 1951 р.н., чоловік, [PERSON], 1970 р.н., син, [PERSON], 1971 р.н., невістка, [PERSON], 1991 р.н., онук, [PERSON], 1976 р.н., син, [PERSON], 1978 р.н., наймач. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає у квартирі [ADDRESS], протягом тривалого часу. Вищезазначений факт підтверджується Актом від 06.05.2014 року, Актом від 29.07.2014 року, Актом від 14.10.2014 року, відповідно до яких [PERSON], не проживає у квартирі [ADDRESS] з березня 2014 року (а.с. 11,14,15). Крім того, вказану обставину також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на свій розсуд. Відповідно до вимог Цивільного кодексу України право на проживання Відповідача в спірній квартирі залежить від права самого власника і є похідним від нього. Згідно статті 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Частиною 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Виходячи з встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає доведеним відсутність відповідача - [PERSON] в спірному жилому приміщенні більше шести місяців без поважних причин, а тому позовні вимоги в частині визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню. Разом з тим, відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України, засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б обґрунтовували позовні вимоги в частині зобов'язання зняття відповідача з реєстрації. Крім того, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття її з реєстрації. Крім того, відповідно до п.34 постанови №5 Пленуму ВССУ від 7.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Зазначене свідчить що питання зняття особи з реєстраційного обліку є похідним від вирішення питання про позбавлення права власності на жиле приміщення. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial