Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) у березні 2021 року звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою про стягнення з [PERSON] неустойки (пені) за несплату аліментів у розмірі 22012, 50 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у сторін наявна спільна дитина - [PERSON] , [INFO] , на користь якої Дзержинським районним судом м. Харкова 12.06.2019 року видано наказ про стягнення аліментів у розмірі ј заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 06.06.2019 року до досягнення дитиною повноліття. Зазначений наказ позивачем було пред`явлено до примусового виконання до Шевченківського відділу ВДВС у м. Харкові, за розрахунком якого у відповідача [PERSON] наявна заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 34577, 25 грн., яка виникла за період з 06.06.2019 року по 01.03.2021 року. Враховуючи вимоги статті 258 ЦК України, якою встановлено межі позовної давності для позовів про стягнення неустойки, а також приписи статті 196 СК України, позивач просить суд стягнути неустойку у розмірі не більше 100 % заборгованості, тобто 22012, 50 грн. Ухвалою суду від 30.03.2021 відкрито провадження в цивільній справі та прийнято рішення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача [PERSON] - адвокат Гріднєва В. А. в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник також просила розглянути справу без її участі на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судові засідання не з`явився, про наявність поважних причин своєї неявки в суд не повідомив, заяви про відкладення судового засідання відповідач не надав, відзиву на позов не направив. Ухвалою суду від 17.05.2021 на підставі статті 281 ЦПК України прийнято рішення про здійснення заочного розгляду справи. На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з ч.4 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив наступне. [PERSON] народилася [INFO] у м. Харкові, батьками зазначені: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 01.07.2015 року (а. с. 13). Судовим наказом Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.06.2019 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.06.2019 року та до досягнення дитиною повноліття (справа №638/8518/19, головуючий суддя Семіряд І. В.) (а. с. 14-15). Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів [PERSON] , складеного старшим державним виконавцем Шевченківського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Щепелевою Г., заборгованість по сплаті аліментів [PERSON] станом на 01.03.2021 року складає 34577, 25 грн. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України та ст.196 СК України неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання, що має на меті сприяти належному виконанню зобов`язання. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України 15травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів. Таким чином, під час вирішення питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів боржником, необхідно брати до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення, участь боржника у вихованні дитини, що сприятиме його обізнаності щодо потреб дитини, пов`язаних з її матеріальним забезпеченням. Обов`язок утримувати дитину не залежить від звернення до суду, адже відповідач був обізнаний про свій обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на дитину, тому повинен був прийняти міри для своєчасного перерахування аліментів. Таким чином, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати, майнове покарання боржника за невиконання або невчасне виконання ним обов`язку сплатити аліменти. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, та дійшла висновку, що пеня за прострочення сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Судом встановлено, що з вини відповідача, який зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини за рішенням суду, виникла заборгованість по сплаті аліментів, що підтверджується розрахунком заборгованості по сплаті аліментів [PERSON] , складеного старшим державним виконавцем Шевченківського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Щепелевою Г., а тому суд доходить висновку про наявність правових підстав для звернення [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів, передбаченої статтею 196 СК України. Судом перевірено розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, наданий позивачем. Розмір пені, заявлений до стягнення з урахуванням вимог статті 258 ЦК України, тобто в межах позовної давності для позовів про стягнення неустойки. Також, враховуючи приписи статті 196 СК України, якою передбачений граничний розмір неустойки - не більше 100 % заборгованості, судом встановлено, що заявлений розмір позовних вимог є обґрунтованими та присуджує до стягнення з відповідача суму неустойки у розмірі 22012, 50 грн. При ухваленні рішення суд приймає до уваги факт того, що відповідач [PERSON] був обізнаний зі змістом рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дитини та знав про свій обов`язок з їх сплати, про що свідчать часткові сплати аліментних зобов`язань, відображені у розрахунку державного виконавця, однак доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти, відповідачем до суду не надано, як і не наведено суду підстав (особливостей матеріального, сімейного стану тощо), у зв`язку з якими він може бути звільнений від сплати пені, а отже відповідач повинен нести відповідальність за порушення сплати аліментів. Положенням частини 1 ст. 179 СК України визначено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Наявність же заборгованості зі сплати аліментів свідчить про те, що дитина була позбавлена майна, що належить їй за законом. Стягнення пені за прострочення виконання аліментних зобов`язань є механізмом захисту порушеного права дитини на належне утримання. Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України. Відповідно до вимог частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Так, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів (пункт 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір»). Оскільки позовна вимога [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати задоволена, з відповідача [PERSON] в дохід держави підлягає стягненню 908 грн. 00 коп. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів необхідно задовольнити.

Outcome: approved