Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до Богодухівського районного суду Харківської області із заявою, за участю заінтересованих осіб - Богодухівської міської ради Харківської області, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Погрібної Т.П., в якій просить встановити факт постійного проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Дулово Тячівського району Закарпатської області, та [PERSON] , померлої [INFO] , більше п`яти років до часу відкриття спадщини, з лютого 2014 року по [INFO] . В обґрунтування заяви зазначено, що [INFO] померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку [ADDRESS] та депозитних вкладів у АТ «Ощадбанк» на підставі договору № 19467535021 від 03.06.2019. 09.06.2020 після смерті [PERSON] [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS]. На інше майно [PERSON] заповіту не залишила. Заявник вказує, що він є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] .. [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Погрібної Т.П. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на депозитні вклади померлої [PERSON] у АТ «Ощадбанк» як єдиному спадкоємцю за законом, який прийняв спадщину на підставі ст. 1264 ЦК України, як особа, яка проживала однією сім`єю зі спадкодавцем протягом п`яти років. Однак, постановою нотаріуса від 15.03.2021 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та рекомендовано [PERSON] звернутися до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю з [PERSON] , починаючи з 06.12.2014 по [INFO], тобто до дня смерті [PERSON] .. Зазначив, що встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] з спадкодавцем [PERSON] необхідне йому для подальшого оформлення спадщини. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 30.04.2021 заяву [PERSON] , заінтересовані особи - Богодухівська міська рада Харківської області, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Погребна Тетяна Петрівна про встановлення факту, що має юридичне значення, булоприйнято до розгляду та відкрито провадження у справі. [PERSON] та його представник Лисенко О.В. в судовому засіданні вимоги поданої заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, підтримали, з підстав, викладених в останній. [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що познайомився з [PERSON] близько 10 років назад, коли вона та його матір разом знаходились в лікарні, після цього почали товаришувати. [PERSON] та її чоловік [PERSON] неодноразово приїздили до батьків [PERSON] у с. Івано-Шийчино. Після смерті чоловіка [PERSON] . [PERSON] став допомагати їй по господарству, оскільки [PERSON] була одинокою людиною, а згодом, на її пропозицію, став проживати у її будинку за адресою: [ADDRESS] , та доглядати за нею. Це відбулося наприкінці 2013 року. [PERSON] та [PERSON] проживали однією родиною, мали спільний бюджет, [PERSON] купував для [PERSON] продукти харчування та ліки, займався домашнім господарством, супроводжував [PERSON] до поштового відділення для отримання пенсії, а згодом, коли їй стало важко пересуватися, самостійно отримував на пошті її пенсію. Заявник ставився до неї, як до своєї рідної тітки, а [PERSON] вважала його своїм племінником. У 2018 році [PERSON] оформила заповіт, яким заповіла свій будинок [PERSON] .. У 2019 році [PERSON] зробила банківський вклад в АТ «Ощадбанк» строком на один рік, однак, у грудні 2019 року вона померла. [PERSON] поховав її за свої кошти. У 2020 році [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину після [PERSON] (житловий будинок за адресою : [ADDRESS] ), однак, у видачі такого свідоцтва на банківський вклад [PERSON] йому було відмовлено, оскільки він не був її родичем. Представник заявника Лисенко О.В. пояснила, що встановлення факту спільного проживання [PERSON] та [PERSON] необхідне заявнику для реалізації його спадкових прав, оскільки фактично [PERSON] є єдиним спадкоємцем [PERSON] , а саме спадкоємцем четвертої черги як особа, яка проживала зі спадкодавцем протягом п`яти років до дня смерті. Заінтересована особа приватний нотаріус Погрібна Т.П. та представник заінтересованої особи - Богодухівської міської ради Харківської області в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник Богодухівської міської ради в надісланій до суду письмовій заяві просив розглянути справу за його відсутності. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення заявника та його представника, показання свідка, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Погрібної Т.П. з питання отримання свідоцтва про право на спадщину за законом (депозитні вклади) після померлої [INFO] [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Погрібної Т.П. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на депозитні вклади [PERSON] в АТ «Ощадбанк». Вказаною постановою встановлено, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем після [PERSON] .. Як зазначено у постанові, відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як 5 років до часу відкриття спадщини. Для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцем повинен бути доведений факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем протягом не менше ніж 5 років. Вказане може бути доведено лише рішенням суду, однак, [PERSON] такого рішення не надав, тому у нотаріуса відсутні підстави для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на депозитні вклади покійної в АТ «Ощадбанк» (а.с.11). У зв`язку з викладеним, [PERSON] звернувся до суду з цією заявою про встановлення факту родинних відносин між ним та [PERSON] .. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як зазначено у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Частинами 1, 2, 4 ст. 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції). Частиною першою та частиною п`ятою статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Надаючи оцінку вимогам [PERSON] та наданим ним доказам, суд зазначає наступне. Відповідно до наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.12.2019, виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] (а.с. 7). Згідно з наданою заявником копією лікарського свідоцтва про смерть № 10-12/3104/ДМ від 09.12.2019 та довідки про причину смерті від 09.12.2019, причиною смерті [PERSON] є атеросклеротична хвороба серця (а.с. 13-14). Як вбачається зі змісту витягу зі Спадкового реєстру та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.06.2020, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібною Т.П., [PERSON] було складено заповіт, посвідчений Шостою Харківською державною нотаріальною конторою 12.12.2018, відповідного якого [PERSON] заповідала [PERSON] житловий будинок за адресою : [ADDRESS] (а.с. 8, 23). 09.06.2020 право власності на вказаний будинок було зареєстровано за [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.9). Крім того, 03.06.2019 [PERSON] було укладено договір № 1946753021 «Мій пенсійний депозит» із Публічним акціонерним товариством «Державним ощадний банк України» на суму 530000,00 грн., днем повернення депозиту є 03.06.2020 (а.с.10). Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою : [ADDRESS] . Згідно з наявною в матеріалах справи копією довідки виконавчого комітету Івано-Шийчинської сільської ради від 01.06.2020 № 206, [PERSON] зареєстрований, але не проживає з 2014 року за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Листом Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області від 31.03.2021 № 146/119-61/2021 [PERSON] тривалий час мешкала за адресою: [ADDRESS] . Зі слів сусідів з 2015 року з нею мешкав громадянин [PERSON] , який займався піклуванням при її житті та похованням після її смерті (а.с. 21). Відповідно до письмових пояснень [PERSON] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] , наданих 30.03.2021 працівникам поліції, навпроти нього жила сусідка [PERSON] , яка померла близько 1 року назад. Приблизно з 2014 року з нею став проживати чоловік на ім`я [PERSON] , який доглядав за нею за життя, а після її смерті займався її похованням. Будь-яких родичів, які б приїздили до [PERSON] , [PERSON] не бачив (а.с. 18). Згідно з письмовими поясненнями [PERSON] , який проживає за адресою : [ADDRESS] , наданих 30.03.2021 працівникам поліції, він був знайомий з [PERSON] , яка проживала у будинку [ADDRESS] . До її смерті, приблизно з 2015 року, у неї жив [PERSON] , який допомагав їй в побуті та займався її похованням. Будь-яких родичів, які б приїздили до [PERSON] , [PERSON] не бачив (а.с.19). Відповідно до письмових пояснень [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , наданих 31.03.2021 працівникам поліції, він знав [PERSON] з 2000 року, вона проживала у будинку [ADDRESS] . Весь цей час вона проживала одна, її чоловік помер. Приблизно з 2015 року з нею став проживати [PERSON] , він піклувався про неї допомагав по господарству, купував продукти та медикаменти. В 2019 році вона померла, [PERSON] займався її похованням. Родичів, які б проїжджали до [PERSON] , [PERSON] не бачив (а.с.20). Наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.01.2012 підтверджено, що [PERSON] помер [INFO] (а.с. 22). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, пояснив, що знайомий з [PERSON] близько 10 років, перебуває з ним у робочих стосунках. А саме, [PERSON] працює у ПП «Джокер» менеджером із заготівлі металобрухту, а [PERSON] допомагав йому відкривати пункт прийому металобрухту у с. Івано-Шийчино Богодухівського району Харківської області та працював у цьому пункті. Приблизно з 2013-2014 року [PERSON] переїхав із с. Івано-Шийчино у м. Харків до своєї тітки, та запропонував [PERSON] відкрити пункт прийому металобрухту в м. Харкові. З того часу [PERSON] постійно проживав у [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , допомагав їй по господарству. [PERSON] періодично бував удома у [PERSON] у м. Харкові, був знайомий з [PERSON] та вважав, що вона є рідною тіткою [PERSON] , оскільки називала його своїм племінником. [PERSON] проживав разом із [PERSON] однією сім`єю, доглядав за нею, оскільки вона була літньою людиною, їх відносини відповідали відносинам тітки та племінника. [PERSON] та [PERSON] мали спільний побут, разом харчувалися. Про те, що [PERSON] та [PERSON] не є кровними родичами, [PERSON] дізнався лише після її смерті. [PERSON] поховав [PERSON] за свої кошти, при цьому [PERSON] допомагав йому грошима. Відповідно до наявних в матеріалах справи копій договору-замовлення № 2603/2-Б від 09.12.2019 із КП «Ритуал» Харківської міської ради, [PERSON] був замовником поховання, яке відбулося 10.12.2019, сплативши 8600 грн. 48 коп. за послуги з організації та проведення поховання (доставку предметів похоронної належності о 14 год. 10.12.2019, прибуття транспорту для обслуговування поховання та організатора обряду о 15 год. 00 хв. 10.12.2019) (а.с.15). Згідно з актами на ритуальні послуги Харківської міської ради від 09.12.2019 № 000965 та від 13.12.2019 № 001620, [PERSON] сплатив за послуги КП «Ритуал» Харківської міської ради суми в розмірі 2059,14 грн. та 1240,00 грн. відповідно. У цих актах зазначено ім`я померлого - [PERSON] (а.с. 16, 17). Наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а також наданими в судовому засіданні поясненнями свідка [PERSON] підтверджується факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , померлої [INFO] , більше п`яти років до часу відкриття спадщини, з лютого 2014 року по [INFO] . Частиною 2 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм, практики Європейського суду з прав людини та матеріалів справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] та встановлення факту проживання його із [PERSON] однією сім`єю протягом п`яти років до дня смерті [PERSON] . Встановлення факту проживання однією сім`єю із [PERSON] необхідно заявнику для подальшого оформлення своїх спадкових прав.

Outcome: approved