Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

[PERSON], звернувся в суд з позовом про визнання права власності на самочинно побудований житловий будинок, мотивуючи тим, що згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку Серії ЯК 049078 від 20.04.2012 року йому [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка площею 0,1364 га в с. Гранітне вул. Набережна Немирівського району Вінницької області. На вищезазначеній ділянці в період з 2013-2016 рік він самочинно побудував житловий будинок, з господарськими будівлями загальною площею 283,7 кв. м., житловою площею 122,1 кв. м., допоміжною площею 161,6 кв. м. без отримання відповідних на те дозволів. Під час проведення будівельних робіт ним були дотримані будівельні, архітектурні, санітарні та екологічні норми. [PERSON] додатково зазначає, що з початку будівництва ніяких заяв, претензій та скарг щодо збудованого будинку не надходило, це свідчить про те, що ним не були порушені права інших осіб будівництвом зазначеного будинку. 11.09.2017 року був виготовлений Технічний паспорт на житловий будинок і Звіт про незалежну оцінку житлового будинку, без урахування вартості земельної ділянки, без урахування вартості права користування земельної ділянки згідно з яким загальна площа житлового будинку по вул. Набережна, 32 в с. Гранітне Немирівського району Вінницької області складає 283,7 кв. м. і дійсна вартість вказаного житлового будинку становить 173620 гривень. З отриманим технічним паспортом [PERSON] звернувся до Немирівської РДА з вимогою про ведення будинку в експлуатацію та відповідно оформлення права власності. Однак, йому було повідомлено, що відсутні правові підстави для опрацювання питання введення в експлуатацію самочинно збудованого ним будинку, запропоновано для вирішення цього питання звернутись до суду. Самочинно збудований ним житловий будинок виконано без отримання відповідного дозволу, але без порушення встановлених будівельних норм і правил, на власній земельній ділянці. Він як власник має право на володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд та право вчиняти будь які дії щодо цього майна, які не суперечать закону. Відповідно до вимог п.п.1,5 ч.2 ст. 16 ЦК України, способам захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з вимогами ч.ч. 1,2,6 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності. Частиною ч.1 ст. 376 ЦК України, визначено, що будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Згідно ч.5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо не порушує права інших осіб. Ст. 380 ЦК України, визначено, що житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Згідно з вимогами ч.2 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання своєї родини і не має права використовувати його для промислового виробництва. З викладених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого по вул. Набережна, 32 в с. Гранітне Немирівського району Вінницької області, на власній земельній ділянці площею 0,1364 га. В звязку з цим позивач [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на самочинно побудований житловий будинок. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. В судове засідання представник відповідача [PERSON] сільської ради, не зявився надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. В судовому засіданні було встановлено, що будівництво відбулося з боку позивача після отримання ним земельної ділянки у власність. Відтак, правових підстав для застосування ч.3 ст.376 ЦК України, суд не вбачає. Правові засади виникнення права власності на обєкти нерухомості, що є обєктами незавершеного будівництва, визначені ст.331 ЦК України, яка зазначає загальні підстави та порядок набуття права власності на нове майно, створене з додержанням вимог закону, та не регулює правовий режим самочинного будівництва. Аналогічні висновки викладені в правовій позиції, висловленій Верхлвним Судом України 02.12.2015 року при розгляді справи №6-1328 цс15. Згідно з пунктом 4 постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року №6, розяснено, що під належним дозволом слід розуміти передбачений ЗУ від 17 лютого 2001 року №3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» дозвільний документ(статті 35-37), що дає право виконувати підготовчі та будівельні роботи саме того обєкту і на тій земельній ділянці, яка передана з цією метою певній особі. Під проектом слід розуміти залежно від категорії обєкта будівництва відповідний склад документації, визначеної статтями 1,7,8 Закону України від 20 травня 1999 року «Про архітектурну діяльність», отриманої відповідно до ст.29,31 Закону України №3038-VI, а також будівельний паспорт та технічні умови, отримані відповідно до ст.27,30 зазначеного Закону. Наведені вимоги діючого законодавства позивачем не дотримано. Судом встановлено, що позивач до компетентних органів з заявою щодо надання йому дозволу на виготовлення проектно-кошторисної документації на побудову будинку не звертався, також відсутній дозвіл та належно затверджений проект на будівництво, що виключає можливість визнання за позивачем права власності на обєкт самочинного будівництва на підставі рішення суду. Крім того, в прохальній частині позовної заяви, позивачем навіть не зазначено назву населеного пункту, в якому він самочинно побудував будинок. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed