Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що 12 травня 2005 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №648. Від подружнього життя мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] ([INFO]) та дочку [PERSON] ([INFO]). Вказує на те, що сумісне життя з відповідачем не склалося. Не зійшлися характерами; не розуміють один одного; не підтримують подружніх відносин; втратили почуття любові та поваги один до одного. Не мають бажання бути разом, за час перебування у шлюбі виникали непорозуміння, сварки та бійки. Вважає, що сімя розпалася, шлюб існує формально. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав, надавши пояснення аналогічні викладені у позові. Просив суд позовні вимоги задовольнити. [PERSON] та представник позивача - [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечила. Зокрема вважає, що сімя не розпалась, а конфлікт носить тимчасовий характер. Причиною непорозумінь та конфліктів вважає поведінку чоловіка, у якого появились стосунки з іншою жінкою. В судових дебатах поклалась на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги про\~розірвання шлюбу підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12 травня 2005 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №648. Внаслідок різниці в характерах та поглядах на життя у сімї виник стійкий конфлікт, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, втратили почуття любові та поваги, миритися не бажають. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до положень ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, розлад носить стійкий і тривалий характер, збереження сім'ї неможливе, подальше перебування у шлюбі недоцільне і веде до загострення взаємовідносин, шлюб існує формально, а тому його слід розірвати. Суд двічі оголошував перерву в судових засіданнях для надання сторонам часу для примирення, однак сторони так і не дійшли згоди. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (ч.1 ст.160 СК України). Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на викладене, оскільки сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, тому шлюб між ними слід розірвати. Крім того, суд вважає, що місцем проживання малолітніх дітей слід визначити місце проживання їх матері, яка здійснює належний догляд та виховання дитітей та зважаючи на вік дітей, їх стать та прихильність до матері.

Outcome: approved