Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до Дергачівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області, [PERSON] про зняття арешту, накладеного на майно Дергачівським ВДВС, виконавче провадження № 54030000 від 03.09.2017 на суму 1 147 894 (один мільйон сто сорок сім тисяч вісімсот дев`яносто чотири) гривні 00 копійок. В обґрунтування позовної заяви [PERSON] зазначив, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 03.11.2016 було задоволено позов банка ПАТ «Дельта Банк» до нього та [PERSON] , яка була поручителем по кредитному договору оформленому на його ім`я. На підставі даного рішення суду, було відкрито виконавче провадження на суму 1 147 894,00 гривень відповідачем по справі Дергачівським міжрайонним ВДВС та накладено арешт 03.09.2017, згідно виконавчого провадження № 5403000. Дану постанову про накладення арешту він оскаржував в Московському районному суді м. Харкова скаргою згідно ст.ст.447-453 ЦПК України, з тих підстав, що його син [PERSON] викупив його кредитний договір банка ПАТ «Дельта Банк» у посередника ТОВ ФК «Фінрайт» 10.01.2019 року, у зв`язку з чим ми повністю закрили це питання щодо кредиту. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 12.11.2018 року йому було відмовлено в задоволенні скарги про скасування постанови про накладення арешту Дергачівського та Московського ВДВС у зв`язку з тим, що він не є стороною виконавчого провадження по справі. У зв`язку з наявністю даної постанови про накладення арешту, він не має можливості вільно розпоряджатись своїм автомобілем і тому змушений звернутись до Дергачівського районного суду з даним позовом. Згідно Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у п.ЗЗ своєї постанови № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року дав судам роз`яснення, що стосуючі з положення статті 391 ЦПК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані з позбавлення права володіння, суд має виходити з наступного: Відповідно до положення ст.ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних з позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником, або особою, яка володіла майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушуються його права власності чи законного володіння. ПАТ «Дельта Банк» 28 грудня 2017 року продав його кредит № 11095024000 від 14.12.2006 ТОВ ФК «Фінрайт», юридична адреса: м. Харків, вул. Дружби Народів, № 228- Б та з указаного часу з 27 грудня 2017 року був новим кредитором ТОВ ФК «Фінрайт». 10 січня 2018 року ТОВ ФК «Фінрайт» продала зазначений вище кредит його синові [PERSON] та з 10.01.2018 перейшли всі права до нового кредитора, тобто до його сина. Враховуючи, що його син [PERSON] ніяких претензій до нього не має та згоден, щоб виконавча служба зняла арешт з його майна, що підтверджується його заявою, а накладений арешт є перешкодою для нього, як власника щодо вільного користування та розпорядження своїм майном, та через неможливість зняття арешту відповідачем, він звернувся до суду з даним позовом. 30 травня 2019 року ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 27 червня 2019 на 09 годин 00 хвилин. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав суду заяву, в якій підтримує свій позов та просить справу розглядати по суті за його відсутності. Відповідач представник Дергачівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій не заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивач по справі є його батько і він 10 січня 2018 року уклав договір про відступлення права вимоги, за яким старий кредитор ТОВ ФК «Фінрайт» відступив шляхом продажу новому кредитору [PERSON] права вимоги стосовно кредиту його батька [PERSON] № 1109502400 від 14.12.2006 з усіма додатками та угодами і на даний час він є новий кредитор з усіма правами і обов`язками. Просив справу розглядати за його відсутності Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Московського районного суду м. Харків від 03.11.2016 було задоволено позов публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] та [PERSON] , яка була поручителем по кредитному договору про стягнення заборгованості. На підставі даного рішення суду, було відкрито виконавче провадження на суму 1 147 894,00 гривень відповідачем по справі Дергачівським міжрайонним ВДВС та накладено арешт на все майно боржника від 03.09.2017, згідно виконавчого провадження № 5403000. Дану постанову про накладення арешту позивач оскаржував в Московському районному суді м. Харкова скаргою, згідно ст.ст.447-453 ЦПК України, з тих підстав, що його син [PERSON] викупив його кредитний договір банка ПАТ «Дельта Банк» у посередника ТОВ ФК «Фінрайт» 10.01.2019 року, у зв`язку з чим повністю закрито питання щодо кредиту. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 12.11.2018 року позивачу було відмовлено в задоволенні скарги про скасування постанови про накладення арешту Дергачівського та Московського ВДВС . 16 травня 2019 року ухвалою Харківського апеляційного суду апеляційну скаргу позивача [PERSON] було залишено без задоволення, а ухвалу Московського районного суду м. Харкова залишено без змін. Згідно Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у п.ЗЗ своєї постанови № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року дав судам роз`яснення, що стосуючі з положення статті 391 ЦПК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані з позбавлення права володіння, суд має виходити з наступного: Відповідно до положення ст.ст. 391,396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних з позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником, або особою, яка володіла майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушуються його права власності чи законного володіння. Станом на 10 січня 2018 року до [PERSON] перейшли всі права повного кредитора на кредит позивача. Згідно платіжного доручення та квитанцій внесені кошти в рахунок погашення кредиту: платіжне дорученні № 90657631 від 27.12.2017 на суму 700 00,00 ( сімсот тисяч) гривень; квитанція від 27.12.2017 на суму - 701 229,00 ( сімсот одна тисяча двісті двадцять дев`ять) гривень; квитанція від 10 січня 2018 року на суму - 24 935,00 ( двадцять чотири тисячі дев`ятсот тридцять п`ять) гривень. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» №6 від 07.02.2014 року, боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На даний час у позивача заборгованості по кредиту не має, новий кредитор до якого перейшли всі права стосовно кредиту позивача просить задовольнити позов та скасувати заходи забезпечення позову. З урахуванням всіх обставин справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі ст.ст. 317,321,391,

Outcome: approved