Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ТОВ «МІЛОАН» про визнання кредитного договору недійсним. Свої вимоги мотивує тим, що 06 грудня 2018 року ним отриманий телефонний дзвінок від представника ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро», який повідомив про наявність простроченої кредитної заборгованості. Ознайомившись з кредитною історією, наданою ТОВ «Українське бюро кредитних історій», виявив наявність кредитного договору № 267028 на суму 3000 гривень, укладеного 01 листопада 2018 року між ним та ТОВ «МІЛОАН». Зазначає, що вказаний кредитний договір він не укладав та згоду на його укладення не давав. Про його існування дізнався 06 грудня 2018 року. Крім того, на момент укладення кредитного договору він перебував за межами України. 06 грудня 2018 року ним була подана заява про вчинення кримінального правопорушення до Соборного відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області. Просить суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним кредитний договір № 267028 від 01 листопада 2018 року, укладений між ним та ТОВ «МІЛОАН». Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києві від 05 березня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києві від 05 березня 2019 року вирішено питання про витребування доказів у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києві від 03 грудня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі. ТОВ «МІЛОАН» позовну заяву з додатками отримало (а.с. 28), відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подало. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 01 листопада 2018 року між [PERSON] та ТОВ «МІЛОАН» було укладено кредитний договір № 267028, відповідно до якого [PERSON] було видано кредит у розмірі 3000 гривень строком на 15 днів (а.с. 50-52). Позивач зазначає про те, що вказаний кредитний договір він не укладав та згоду на його укладення не давав. Про його існування дізнався 06 грудня 2018 року. У зв`язку з цим, 06 грудня 2018 року позивачем була подана заява про вчинення кримінального правопорушення до Соборного відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області (а.с. 8). Статтею 6 ЦК України визначено право сторін на укладення договору та врегулювання в ньому своїх відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У ст. 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Вбачається, що законом визначено право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору за умови дотримання вимог закону при укладенні договору. Представник відповідача подав до суду клопотання про закриття провадження у справі (а.с. 30). З клопотання вбачається, що за підсумками службової перевірки обставин отримання кредиту за кредитним договором № 267028 від 01 листопада 2018 року виявлені суттєві ознаки укладення договору та отримання кредиту від імені [PERSON] іншою особою. Товариство повідомляє про відсутність до [PERSON] будь-яких вимог, у тому числі щодо сплати боргу за кредитним договором № 267028 від 01 листопада 2018 року (а.с. 31). Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києві від 03 грудня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі, у зв`язку з тим, що предмет спору наявний. Вбачається, що стороною відповідача не заперечується факт того, що позивачем кредитний договір № 267028 від 01 листопада 2018 року з товариством не укладався. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Згідно з ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Стороною відповідача не заперечується факт відсутності волевиявлення позивача на укладення оспорюваного договору. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. Позивач просить стягнути з відповідача судові витрати та зазначає, що такі витрати складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5829 гривень 38 копійок. Крім того, ним у майбутньому плануються витрати на поїздку до м. Києва для участі в судовому засіданні, що становлять 2000 гривень. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача жодних доказів не надано. Вбачається, що позивачем не надано суду доказів укладення відповідного договору з адвокатом, оплати наданих послуг (квитанції про сплату), детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, як це передбачено статтею 137 ЦПК України. За таких обставин, вимога про стягнення витрат на правничу допомогу та на поїздку до м. Києва задоволенню не підлягає. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 768 гривень 40 копійок судового збору.

Outcome: approved