Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

[PERSON] звенувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути із [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] , аліменти на утримання повнолітньої непрацездатної дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 01.02.2021 року до \~ [INFO] . В обгрунтування позову зазначив, що \~ між матір`ю позивача, [PERSON] , та батьком, відповідачем [PERSON] , 1965 року народження, було укладено шлюб. Від цього шлюбу народилося двоє синів позивач [PERSON] , [INFO] та неповнолітній [PERSON] , [INFO] . Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15.03.2010 року було стягнуто з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох синів - [PERSON] та [PERSON] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 08.12.2009 року і до повноліття дітей. На підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.10.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано і діти залишилися проживати з матір`ю. З раннього віку у Позивача було діагностовано вроджену патологію розвитку центральної нервової системи, артерія-венозна мальформація правої лобної ділянки (ППМА, ППСА), хронічна недостатність церебральних судин 2 ступеня, вегетативна дисфункція, кризовий перебіг, синдром вегето-судинної дистонії, лікворної-гіпертензійного, церебрастенический синдром зі схильністю до ангіоспазму, великорослість та затримка статевого розвитку. Епілептиформний синдром. ВДСТ: Синдром Морфана. ПМК 1 ст., Додаткова хорда лівого шлуночка, СН0. Ангіопатія сітківки обох очей, що підтверджується Медичним висновком № 2.554 про дитину-інваліда віком до 18 років від 29 червня 2017 року. У 2021 році у позивача діагностовано погіршення здоров`я. Відповідач [PERSON] перебуває у трудових відносинах з Харківським регіональним структурним підрозділом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, де працює на посаді диспетчера управління повітряним рухом та отримує заробітну плату, яка з січня 2018 року по листопад 2018 року склала 657933 грн. 88 коп. З 05.01.2019 року (досягнення повноліття позивачем як найстаршої дитини) із заробітку Відповідача будуть здійснюватися відрахування лише на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/6 частини доходу. На сьогоднішній день позивач перебуває на постійному лікуванні у невропатолога, що передбачає регулярне здійснення Магнітно-резонансної терапії з ангіографією, потребує постійного догляду та піклування. Весь час Позивач перебуває на лікувальній терапії, періодично знаходиться на стаціонарному лікуванні, що також вимагає фінансування. [PERSON] потребує якнайскорішого хірургічного втручання, яке є досить складним, передбачає відкриту операцію на мозку, яка вимагає трепанації черепа. Вартість такого оперативного втручання, а також післяопераційного лікування, дуже висока, що вимагає також участі і батька Позивача у таких матеріальних витратах. Враховуючи, що відповідач має постійний дохід, працює, має одну неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , на утримання якого з 05.01.2019 року сплачує аліменти у розмірі 1/6 частини усіх доходів щомісячно, інших утриманців відповідач не має, тому позивач вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на його утримання у розмірі 1/6 заробітку (доходу), починаючи з моменту подання позовної заяви по 31.01.2024 року. В ході судового розгляду позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити, надали суду пояснення аналогічні викладеним вище. Відповідач у ході судового розгляду позовні вимоги визнав частково, не заперечував сплачувати аліменти на утримання сина- [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 01.02.2021 року до \~01.02.2023 року, до дати чергового переогляду групи інвалідності.. \~ \~ \~ \~ \~ Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Як вказує у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобовязаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року). Відповідно до ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. \~Статтею 16\~ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. \~\~\~\~Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом. \~\~\~Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13\~ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи. \~\~\~\~Згідно ч.3 ст.12\~ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. \~\~\~Суд, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. \~\~\~\~Відповідач, зі свого боку, зобов`язаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову. \~\~Згідно позиції Верхового Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2003 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. \~\~Статтями 78, 81\~ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У ході судового розгляду встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , є батьком позивача [PERSON] , [INFO] ( свідоцтво про народження позивача серії [NUMBER] ) Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 15.03.2010 р., з відповідача [PERSON] стягнуто на користь матері позивача - [PERSON] аліменти на утримання\~ двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON] \~ [INFO] , і сина [PERSON] [INFO] ,\~\~ у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісяця , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 8.12.2009 року і до повноліття дітей. Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 15.03.2010 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Сини: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишені на виховані у матері [PERSON] . Позивач [PERSON] [INFO] досяг віку 18 років, тобто є повнолітнім, є студентом 1 курсу денного відділення ХНУР та з вересня 2018 р. по січень 2019 р. отримував стипендію у загальному розмірі 5936, 58 грн. (за 5 місяців). Крім того, позивач з дитинства має ряд тяжких хронічних захворювань, що підтверджується відповідними медичними довідками, з приводу чого був визнаний інвалідом дитинства, та після досягнення повноліття йому на період до 01.02.2021 р. також встановлена 2 група інвалідності. Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 22 березня 2019 року стягнуто із \~ [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] , аліменти на утримання повнолітньої непрацездатної дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 09.01.2019 р. і до \~01.02.2021 р. \~ \~ \~ \~ \~ Надані позивачем документи свідчать про те, що на його лікування постійно витрачаються значні грошові кошти, та особистих доходів позивача не вистачає на оплату вартості його лікування, тобто він потребує матеріальної допомоги. Окрім того, починаючи з 2021 року стан здоров`я позивача погіршується. Відповідач проживає окремо від позивача, з 05.01.2019 року сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини усіх доходів щомісячно,\~ працює на посаді диспетчера управління повітряним рухом (АДЦ) Харківського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України Міністерства інфраструктури України, займана ним посада дає підстави вважати, що стан здоров`я відповідача задовільний. Згідно ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У відповідності до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до\~ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Статтею 200 СК України\~передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні\~розміру аліментів\~з одного\~з батьків\~суд бере\~до уваги\~можливість надання\~утримання другим\~з батьків,\~своїми дружиною,\~чоловіком та\~повнолітніми дочкою,\~сином. Враховуючи обставини, викладені в ст. 182 СК України, які мають суттєве значення для вирішення справи, суд ухвалює рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на його утримання у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з часу звернення до суду з позовом - 29.01.2021 року на весь період встановлення йому 2 групи інвалідності до 01.02.2023 року, як визначено у довідці МСЕК. . Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежів за один місяць, підлягає негайному виконанню. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України,\~з відповідача\~необхідно стягнути\~судовий збір\~на користь\~держави.

Outcome: partial