Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до Мар`їнського районного суду Донецької області з позовною заявою про визнання права власності на земельну ділянку в порядку відшкодування боргового зобов`язання. У судове засідання представник позивача та представник третьої особи. Представник позивача просив позовну заяву задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві. Представник третьої особи заперечував проти задоволення позовної заяви. Представник відповідача, Катеринівської сільської ради, у судове засідання не зявився, про дату, час та міце судового засідання повідомлений належним чином. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. 01.02.2015 року [PERSON] ( [INFO] , паспорт [NUMBER] виданий Мар`їнським РВ УМВС України в Донецькій області, 04.09.2002 року, РНОКПП [NUMBER] ) взяв в борг у [PERSON] ( [INFO] , паспорт [NUMBER] , виданий Петровським РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області, 25.01.2008 року, РНОКПП [NUMBER] ) грошові кошти у розмірі 1 000 доларів США на власні потреби. Грошові кошти зобов`язався повернути в строк до 01.02.2017 року. У випадку якщо у вказаний строк у [PERSON] не буде можливості повернути борг в розмірі 1 000 доларів США, то він розпоряджається передати [PERSON] належну йому земельну ділянку, розташовану на території Катеринівської сільської ради, видану на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ДН № 185758, площею 4,760 га. В підтвердження вказаного передав [PERSON] вказаний державний акт, для того щоб він розпоряджався земельною ділянкою на власний розсуд, в тому числі визнавав за собою право власності. Розписку написано в здоровому розумі та ясній пам`яті. Так, відповідно до державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія ДН № 185758, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,760 га., розташованої на території Катеринівської сільської ради, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач вказує, що станом на липень 2015 року брат позивача помер, грошові кошти йому не повернуто. [INFO] помер [PERSON] , про що виконавчим комітетом Катеринівської сільської ради Мар`їнського району Донецької області складено актовий запис за № 10, відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00019900001. [PERSON] є двоюрідним братом [PERSON] . Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. Відповідно до ст. 576 ЦК України зазначена земельна ділянка відповідно до державного акту серія ДН № 185758, є предметом застави і забезпечує виконання [PERSON] боргового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання позичальником свого зобов`язання, забезпеченого заставою, заставоутримувач отримує право звернення щодо стягнення на предмет застави. Відповідно до ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється на підставі рішення суду, якщо інше не встановлено угодою або законом. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved