Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до Балтського районного суду Одеської області із позовом до Балтської міської ради Одеської області про визнання права на земельну частку (пай). Свої уточнюючі позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що його 28.04.1993 року було прийнято в члени колгоспу КСП «Нива», розташованого в с. Ухожани Балтського району Одеської області, у складі якого він перебував по 02.03.2000 року. 30.10.1995 року проводилося паювання земель КСП «Нива», однак через незрозумілі обставини його не було включено до списку осіб, які мали право на земельну частку (пай) і тому він не отримав сертифікат на право на земельну частку (пай). В квітня 2019 року він дізнався, що має право на отримання сертифікату на земельну частку (пай) як член КСП «Нива». Він звернувся до Балтської міської ради Одеської області, але йому порекомендували звернутись до суду. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд визнати за ним право на земельну частку (пай), площею 4,76 умовних кадастрових гектарів із земель колективної власності КСП «Нива» Ухожанської сільської ради Балтського району Одеської області. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, викладені в позовній заяві вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача - Балтської міської ради Одеської області в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує.(а.с. 28) Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, за наявності для того законних підстав, за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення про задоволення позову. За умовами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позов в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні фактичні обставини. Відповідно до копії трудової книги серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [INFO] , останній був прийнятий членом КСП «Нива» 28.04.1993 року, а вибув у зв`язку із реорганізацією - 02.03.2000 року (а.с. 6), ці самі дані дублюються в довідці ПП «Ухожани» № 51 від 30.11.2018 року (а.с. 8). Листом № 04-25/555 від 19.04.2019 року Балтською міською радою Одеської області було повідомлено, що державний акт на право колективної власності на землю КСП «Нива» на території Ухожанської сільської ради Балтського району Одеської області був виданий 30.10.1995 року, середній розмір земельної частки по КСП «Нива» складає 4,76 га. (а.с. 7) Відповідно до довідки ПП «Ухожани» № 56 від 05.12.2018 року ПП «Ухожани» є правонаступником КСП «Нива» (а.с. 9). Суд вирішуючи питання щодо визнання за [PERSON] права на земельну частку (пай) виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 14 Конституції України та ч. 2 ст. 1 Земельного Кодексу України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Пунктом 24 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року № 7 передбачено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом колективного сільськогосподарського підприємства на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) зокрема мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірне, якщо інше прямо не| випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ч. 9 ст. 5 ЗК України (1990р.) кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» від 10.07.2018 року № 2498-VІІІ, який набрав чинності 01.01.2019 року, землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності. Відповідно до ст. 13 ч. 6 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних частко (паїв)» у разі відсутності земель сільськогосподарських угідь колективної власності така земельна частка (пай) може бути виділена в натурі (на місцевості) за рахунок земель запасу комунальної власності відповідної територіальної громади (за наявності таких земель). Судом встановлено, що державну реєстрацію Новопольської сільської ради Балтського району Одеської області припинено, оскільки відповідно до рішення Балтської міської ради Одеської області від 06.03.2019 року № 1141-VIІ територіальні громади сіл Волова, Новополь, Крижовлин Новопольської сільської ради Балтського району Одеської області добровільно приєдналися до Балтської міської об`єднаної територіальної громади Балтського району одеської області (а.с. 37). Аналізуючи досліджені докази, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачем права на земельну частку (пай). Таким чином, враховуючи, що позивач не може реалізувати своє право на вищевказану земельну частку (пай), тому у відповідності до ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право позивача шляхом винесення рішення про визнання за позивачем права на земельну частку (пай). На підставі зібраних у справі доказів судом встановлено, що позивач працював у колгоспі, був членом сільськогосподарського підприємства, однак при паюванні земель сільськогосподарського підприємства помилково не був включений у список осіб на отримання земельної частки (паю). Саме це є правовою підставою для визначення права позивача на земельну частку (пай), тобто необхідною умовою для отримання земельної частки (паю) є членство в колективному підприємстві, а невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом колективного сільськогосподарського підприємства на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку (пай). Судом встановлено, що визнання позову відповідачем, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними, мотивованими, а тому за позивачем слід визнати право на земельну частку (пай). На підставі викладеного,

Outcome: approved