Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Дніпровської селищної ради про визнання права власності на ? частку квартири в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову (з урахуванням уточненої позовної заяви) зазначено, що 27 липня 2001 року померла [PERSON], яка позивачу приходилась прабабусею. Після її смерті спадщину прийняв її син [PERSON], який на момент смерті [PERSON] був зареєстрований з нею. Проте за життя він не встиг оформити свої спадкові права та помер 26 травня 2015 року. 9 лютого 2016 року позивач звернувся до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті дідуся, [PERSON], в тому числі на квартиру [ADDRESS]. Нотаріус видала позивачу свідоцтво про право на спадщину на ? частку квартири від № 32 по вул..Садова смт.Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. У видачі свідоцтва про право на спадщину на ? частку вказаної квартири було відмовлено у звязку з тим, що у свідоцтві на право власності на житло, яке було видано 19 серпня 1997 року ВАТ ДКПК на підставі розпорядження № 1117 від 30 липня 1997 року імя померлої зазначено як «Агріппіна», а у свідоцтві про смерть її імя зазначено як «Агриппіна». Окрім того у актовому записі про народження [PERSON] його матірю зазначено [PERSON]. На підставі вищевикладеного позивач просив суд встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] є матірю [PERSON]; встановити факт належності [PERSON] свідоцтва на права власності на житло, яке видане 19 серпня 1997 року ВАТ ДКПК на підставі розпорядження від 30 липня 1997 року № 1117 та визнати за [PERSON] право власності на ? частку квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача, який у відповідності до ст. 184 ЦПК України був допитаний як свідок, позов підтримав та просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Суду показав, що [PERSON] (його бабуся) народилася в 1912 році в с.Новогригорівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Потім вона з чоловіком переїхала в м.Дніпродзержинськ, де в 1940 році народився його батько [PERSON] Потім, приблизно в 1969 році, вони всі сімєю переїхали до смт.Дніпровське, де працювали на КПК. У всіх документах по різному записували їхнє прізвище, мабуть тому містяться розбіжності між актовим записом про народження батька та його свідоцтвом про смерть. Так само через неправильний переклад зазначено імя бабусі «Агріппіна», тоді як у свідоцтві про смерть зазначено як «Агриппіна». За життя на ці розбіжності ніхто уваги не звернув. На момент смерті бабусі, [PERSON] з нею проживав її син, [PERSON], проте спадкові права він не оформляв. Інших спадкоємців після її смерті не було. Їм удвох належала квартира [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] його онук, позивач у справі, звернувся до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину. Йому було видано свідоцтво про право на спадщину на ? частку вказаної квартири, яка належала [PERSON] У видачі свідоцтва про право на спадщину на іншу половину було відмовлено саме через розбіжності у документах. Інших спадкоємців не має. Іншого шляху оформити право власності на це майно, окрім як звернення до суду не має. Відповідач, Дніпровська селищна рада, в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі та про визнання позову. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи без її участі. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. 19 серпня 1997 року на підставі розпорядження № 1117 від 30 липня 1997 року ВАТ ДКПК було видано свідоцтво про право власності на житло, яким посвідчено, що квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] та члену його сімї [PERSON] (а.с.27). 27 липня 2001 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.25). На момент її смерті з нею був прописаний її син [PERSON], що підтверджується довідкою Дніпровської селищної ради № 191 від 4 лютого 2016 року (а.с.32). Згідно зі ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; Отже, судом встановлено, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті свої матері [PERSON], оскільки він фактично володів спадковим майном, а саме ? часткою квартира [ADDRESS]. Інших спадкоємців за закон або заповітом після смерті [PERSON] не встановлено. Згідно з повідомленням Верхньодніпровської державної нотаріальної контори від 11 березня 2016 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с.50). 26 травня 2015 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.26). після його смерті із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернувся його онук [PERSON] (а.с.66). Інші спадкоємці, [PERSON] та [PERSON], подали нотаріусу заяви про відмову від спадщини на користь онука померлого [PERSON] (а.с.64,65). Нотаріус видала [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на ? частку квартира [ADDRESS] (а.с.30) та автомобіль (а.с.31). У видачі свідоцтва про право на спадщину на ? частку квартира [ADDRESS] було відмовлено у звязку з розбіжностями в документах, а саме, що у свідоцтві про право власності на житло від 19 серпня 1997 року імя померлої зазначено як «Агріппіна», а у свідоцтві про смерть вказано «Агриппіна». Окрім того згідно з актовим записом про народження [PERSON] його матірю зазначено [PERSON]. Прізвище померлого є «Решетнюк» (а.с.39). Згідно зі свідоцтвом про народження № 1232 22 червня 1912 року в с.Новогригорівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області народилася [PERSON], батьками якої записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.38). У заяві про видачу паспорта 27 вересня 1979 року зазначено прізвище, імя та по батькові «Решетник Агриппина Іларіонівна», яка народилася 23 червня 1912 року в с.Новогригорівка Верхньодніпровського району, батьками якої записано: [PERSON] та [PERSON]; місцем проживання зазначено: [ADDRESS] (а.с.97). Згідно з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 21 грудня 2015 року, 17 лютого 1940 року за № 604 складено актовий запис про народження 3 лютого 1940 року у м.Дніпродзержинськ [PERSON], батьками якого записано [PERSON] та [PERSON]. Місцем проживання батьків зазначено м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області (а.с.73). В судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що вона народилася в с.Новогригорівка Верхньодніпровського району, тому вона знає сімю [PERSON] з дитинства. Наприкінці 60-х років вони переїхали до смт.Дніпровське та всі разом жили. Їй також відомо, що у [PERSON] було двоє синів: [PERSON] та Саша. Свідок [PERSON] суду показала, що вона народилася в с.Новогригорівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Вона ходила в одну школу з [PERSON]. У школі його прізвище було «Решетнік», чому потім воно було змінено на «Решетнюк» і коли саме їй не відомо. В нього мати була Агриппіна, дівоче прізвище якої було «Крикунова». Потім вони переїхали в смт.Дніпровське, де всі працювали на КПК. Показання свідка [PERSON]В підтверджуються також свідоцтвом від 16 червня 1956 року, згідно з яким [PERSON], який народився в 1940 році, навчався в Новогригорівській семирічній школі (а.с.119). На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що показаннями свідків та представника позивача підтверджується, що [PERSON] дійсно була матірю [PERSON], а розбіжності у документах, зокрема в актовому записі про народженні, виникли у звязку з неправильним перекладом з російської мови на українську та навпаки. Показання свідків та представника позивача не суперечать один одному, узгоджуються між собою та іншими доказами у справі. Окрім того даний факт підтверджується довідкою Дніпровською селищної ради № 248-02-15 від 4 квітня 2016 року (а.с.118). Також суд вважає доведеним, що свідоцтво про право власності на житло видане 19 серпня 1997 року ВАТ ДКПК на підставі розпорядження від 30 липня 1997 року № 1117, дійсно належало [PERSON], яка зазначена членом сімї [PERSON]. Факт проживання її за адресою: [ADDRESS] підтверджується письмовими доказами та показаннями свідків. Згідно з п.п.1, 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеному у свідоцтві про народження або в паспорті. На підставі досліджених судом доказів суд приходить до висновку про наявність підстав для встановлення факту родинних відносин, а саме, що померла 27 липня 2001 року [PERSON] є матірю померлого 26 травня 2015 року [PERSON] та факту встановлення належності [PERSON] свідоцтва про право власності на житло, видане 19 серпня 1997 року ВАТ ДКПК на підставі розпорядження від 30 липня 1997 року № 1117 (яке є правовстановлюючим документом). Виправити помилку у свідоцтві про право власності на житло або ж видати нове свідоцтво не можливо, оскільки власник майна померла. Встановлення судом даних фактів необхідне для вирішення питання про визнання права власності на спадкове майно. Відповідно до ст. ст.\~1216,\~1218 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки судом встановлено, що за життя померлий [PERSON] набув право власності на ? частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері, [PERSON], позивач, [PERSON], прийняв спадщину після його смерті, звернувшись до нотаріуса із відповідною заявою, інших спадкоємців після смерті [PERSON] за законом або ж за заповітом не встановлено, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача про визнання за ним права власності на спадкове майно, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved