Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21 січня 2017 року у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області зареєстрував шлюб з [PERSON] , від подружнього життя з якою мають малолітню дитину - [PERSON] .Однак через відсутність спільних інтересів та взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного господарства і виховання дитини, втрату почуття любові та поваги один до одного, з червня 2020 року шлюбні відносини з відповідачем припинені, мешкають окремо. Посилаючись на викладені обставини, позивач просив розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем. Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання [PERSON] не з`явився, у позовній заяві просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. У судове засідання [PERSON] не з`явилась, подавши через канцелярію Червонозаводського районного суду м. Харкова заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позову, якою зазначила, що з червня 2020 року шлюбні відносини з позивачем припинені, мешкають окремо, після розірвання шлюбу виявила бажання надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] ». Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їхній сукупності та надавши їм належну правову оцінку, приходить до наступного. Згідно матеріалів справи, 21 січня 2017 року у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області [PERSON] уклав шлюбз [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 82. Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] від 21 січня 2017 року). [INFO] народився [PERSON] , батьками якогов свідоцтві про народження, виданому 26 листопада 2018 року в департаменті Управління реєстрації населення та імміграції міста Рамат-Ган, записано сторін по справі. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Встановлено, що з червня 2020 року сторони припинили шлюбні відносини, з цього часу мешкають окремо. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судовим розглядом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За наведених обставин, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Положеннями ст. 113 СК України закріплено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Враховуючи, що у зв`язку з реєстрацією шлюбу відповідачем змінено прізвище та після розірвання шлюбу остання виявила бажання надалі іменуватися ним, суд залишає відповідачу прізвище « [PERSON] ». Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Понесені позивачем судові витрати підтверджуються квитанцією № 0.0.2097092650.1 від 20 квітня 2021 року про сплату судового збору в розмірі 908,00 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України, враховуючи, що відповідачем визнано позовні вимоги, суд дійшов висновку щодо повернення позивачу з державного бюджету суми сплаченого судового збору в розмірі 454,00 грн. (50 відсотків від загального розміру судового збору), а також щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору в розмірі 454,00 грн. (50 відсотків від загального розміру судового збору). На підставі викладеного,

Outcome: approved