Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом, в якому, уточнивши позовні вимоги, просив встановити факт відсутності договірних правовідносин між ним та ЛКП «Залізничнетеплоенерго», зобов'язати відповідача виключити його з переліку абонентів ЛКП «Залізничнетеплоенерго» та зобов'язати не нараховувати йому послуги по наданню теплової енергії, які він не отримує та не має бажання отримувати в майбутньому, починаючи з 01.09.2014 року. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що є співвласником квартири по [ADDRESS]. Зазначив, що жодних договорів із відповідачем ЛКП «Залізничнетеплоенерго» про надання йому послуг із теплопостачання не укладав і не бажає користуватися такими послугами, про що направляв відповідачу відповідне повідомлення. Однак, відповідач на такі його звернення не реагує, продовжує здійснювати нарахування за послуги по наданню теплової енергії, що й стало причиною звернення до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, покликаючись на мотиви такого, та доповнив, що послуги, які надавало ЛКП «Залізничнетеплоенерго» були неякісними, в квартирі було холодно, а тому він не бажав їх отримувати. Від'єднався 10.08.2014 року від системи центрального опалення, обрізавши батареї від стояків, встановив і користується з того часу автономним опаленням. Дозвіл на відключення від мереж центрального опалення він не отримував. Просить позов задовольнити. Представники відповідача проти задоволення позову заперечили, посилаючись на безпідставність такого. При цьому зазначили, що між сторонами не укладався письмовий договір, однак існують договірні відносини щодо надання послуг з постачання теплової енергії. ЛКП «Залізничнетеплоенерго» не отримувало від [PERSON] будь-яких доказів відключення від системи центрального опалення. Крім цього позивач на мав права, відповідно до законодавства, самовільно відключитись від мереж центрального опалення та порушили порядок відключення. Просили в задоволенні позову відмовити. Третя особа - [PERSON] - син позивача і другий співвласник квартири по [ADDRESS] позов підтримав, підтвердив обставини наведені позивачем. Просить позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Представник третьої особи - ПАТ «Львівгаз» у вирішення справи покладається на розсуд суду. Третя особа - Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, не направила в суд свого представника, заяви про розгляд справи за відсутності такого не подала, про причини неявки не повідомила, а тому суд вважав за можливе розглядати справу за відсутності її представника. Заслухавши пояснення позивача, представників відповідача та третіх осіб, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до п.1 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно ст.24 Закону України «Про теплопостачання» основними обов'язками споживача теплової енергії є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Між тим, в силу ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно до положень ст.218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Судом встановлено, що позивачу [PERSON], третій особі [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS], що стверджується свідоцтвом про право власності на квартиру [NUMBER] від 12.09.2000 року (а.с.5). Відповідач надає послуги теплопостачання напряму до вищевказаного будинку, що визнано сторонами та підтверджується матеріалами справи, та відповідно здійснює нарахування за надані послуги, що підлягають оплаті споживачем, в тому числі по квартирі позивача по [ADDRESS] (а.с. 47-48). Відповідно до п.3 ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги надаються споживачу безперебійно, за винятком часу перерв. Споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п.3 ст.20 Закону). Зі змісту ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість сплачується в судовому порядку. Як вбачається із матеріалів справи, 01.09.2014 року позивач, не бажаючи отримувати послуги з централізованого опалення, звернувся до ЛКП «Залізничнетеплоенерго» із повідомленням, згідно якого він відмовляється від послуг відповідача та просить не проводити нарахування за такі послуги (а.с.6). Також, як встановлено, позивач 10.08.2014 року від'єднався від системи центрального опалення, обрізавши батареї від стояків, встановив і користується з того часу автономним опаленням. Свої дії мотивує в тому числі і тим, що 12 квартир у будинку по вул.Шевченка, 82 у м.Львові відключено від центрального опалення, про що представив довідку ЛКП «Янів-405 від 11.03.2015 року (а.с. 50). З огляду на це слід зауважити, що ст.152 Житлового кодексу України передбачено, що переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради. В силу ст.24 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії має право на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами. На підставі п.п. 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України від 21.07.2005 року №630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відповідно до Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 року №4, питання щодо вирішення зазначених питань вирішується постійно діючою міжвідомчою комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання, яка створюється рішенням орган місцевого самоврядування або місцевого органу виконавчої влади. Зі змісту положень вказаного Порядку вбачається, що неможливо відключити від мереж централізованого опалення й гарячого водопостачання окрему квартиру у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому, за умови висловленої згоди усіх мешканців будинку та технічної можливості. Квартира позивача від системи центрального опалення відключена без відповідного дозволу, про що складено протокол про адміністративне правопорушення №25 від 03.09.2014 року (а.с.51) і що сам [PERSON] визнав у суді. Як вбачається із витягу із протоколу засідання міжвідомчої комісії з розгляду питань, пов'язаних з відключенням споживачів від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання при Шевченківській райадміністрації від 26.08.2014 року (а.с.53), [PERSON] та [PERSON] відмовлено у наданні дозволу на влаштування індивідуального опалення з відключенням квартири [ADDRESS] від мережі централізованого опалення з тих підстав, що видача дозволів проводиться лише на будинок в цілому, за умови висловленої письмової згоди усіх мешканців будинку та технічної можливості. З викладеного суд робить висновок, що не зважаючи на відсутність письмового договору, між сторонами склались договірні відносини щодо надання послуг з централізованого опалення, а відключення позивачем квартири від системи центрального опалення відбулось самовільно, без відповідного дозволу, при цьому на звернення позивача до районної міжвідомчої комісії з розгляду питань пов'язаних з відключенням споживачів від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання про відключення його квартири від мереж ЦО з влаштуванням індивідуального опалення йому було правомірно відмовлено, тому суд не знаходить законних підстав для задоволення заявлених позовних вимог [PERSON] Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, враховуючи все вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено підставність та обґрунтованість своїх позовних вимог, а відтак, у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed