Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Люботинського міського суду Харківської області з позовною заявою до Люботинської міської ради Харківської області про визнання факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом. В своїй позовній заяві [PERSON] просив: встановити факт, що маю юридичне значення, а саме, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сімєю з 2014 року, а також визнати за ним право власності на ? частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Сторони про час та місце розгляду справи були повідомленні належним чином та своєчасно. Позивач направив заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити, справу розглянути на підставі наявних матеріалів. Від відповідача - Люботинської міської ради Харківської області на адресу Люботинського міського суду надійшов лист, в якому зазначено, що проти задоволення позову не заперечують, просили розглядати справу у відсутності їх представника. Суд, свідка, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню повністю. Судом встановлені такі факти, що не оспорюються сторонами, підтверджуються наданими суду доказами, та відповідні їм правовідносини. Житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] належить: 1/4 частина [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом; [PERSON] - 1/2 частина на підставі свідоцтва про власності на спільне сумісне майно подружжя, 1/4 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] (а.с.11-14). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та м. Люботин Головного територіального управління юстиції в Харківській області на підставі актового запису № 300 від 23 серпня 2019 року (а.с.28). Враховуючи, що [PERSON] помер [INFO] , суд вважає за доцільне керуватися нормами ЦК України в редакції 2003 року, в зв`язку з тим, що вказані правовідносини виникли після 01 січня 2004 року, тобто після набрання чинності Цивільного кодексу України в редакції 2003 року. Згідно зі ст. 1220 ЦК України внаслідок смерті особи або оголошення її померлою відкривається спадщина. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] . Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Померлий [PERSON] з 24 червня 1994 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] - матір`ю позивача, яка померла [INFO] . Після смерті дружини у [PERSON] погіршився стан здоровя, він постійно хворів, внаслідок чого потребував сторонньої допомоги, що підтверджується медичною документацією, наявною в матеріалах справи. Здоров`ям та забезпеченням побуту [PERSON] займався позивач [PERSON] , який піклувався про вітчима, допомагав йому в лікуванні, вирішенні побутових питань. Відповідно до вимог ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Оскільки спадкоємців за законом першої, другої та третьої черги на відкриту після смерті [PERSON] спадщину немає, право на спадкування одержують спадкоємці четвертої черги. Відповідно до вимог ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. За умовами ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Спадкоємцем четвертої черги на відкриту після смерті [PERSON] спадщину є [PERSON] , позивач по справі. Встановлений в суді факт проживання однією сім`єю має для позивача юридичні наслідки для оформлення права власності в порядку спадкування за законом. Оскільки, в суді встановлено факт проживання позивача зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, то позивач - [PERSON] має право на спадкування після смерті [PERSON] як спадкоємець четвертої черги. Згідно з вимогами ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом та за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В частині 3 ст. 1268 ЦК України вказано, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. А відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як вбачається із відповіді Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області № 531/01-16П від 08 липня 2020 року після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини в шестимісячний строк до нотаріальної контори звернувся Плахов ю.м. (а.с.36) Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першоюст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність. Згідно ч. 1 та ч. 2ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Достовірними, відповідно до ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно ч. 1 та ч. 6ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши зібрані по справі докази та враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved