Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позову вказує що 22.10.2019 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики (розписка), відповідно до умов якого він передав відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 200 дол. США, на термін з 22.10.2019 року по 22.11.2019 року, тобто на один місяць. Відповідно до наданої відповідачем розписки, останній зобов`язався повернути грошову суму в розмірі 250 дол. США, а також сплатити пеню в розмірі 5% від загальної суми боргу за кожен день прострочки повернення коштів. Також вказує, що відповідач [PERSON] у встановлений строк борг йому не повернув і на день звернення до суду з даним позовом, борг, включаючи відсотки, становить 11360 грн., а саме: 250 дол. США або 7100 грн., відповідно до курсу НБУ на час звернення до суду з даним позовом з розрахунку 28 грн. 40 коп. за 1 дол. США, та 150 дол. США або 4260 грн., відповідно до курсу НБУ на час звернення до суду з даним позовом з розрахунку 28 грн. 40 коп. за 1 дол. США. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). А тому, просить стягнути з [PERSON] на його користь борг за Договором позики від 22.10.2019 року в розмірі 7100 грн., відсотки від суми боргу в розмірі 4260 грн. та сплачений ним судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.10.2020 року відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку - шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на веб-порталі «Судова влада». Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача [PERSON] повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову, та зі згоди позивача щодо такого порядку розгляду справи. Суд, заслухавши позивача [PERSON] та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що 22.10.2019 року між позивачем [PERSON] (з однієї сторони) та відповідачем [PERSON] (з другої сторони) був укладений Договір позики грошових коштів (розписка), відповідно до умов якого позивач [PERSON] передав відповідачу [PERSON] грошові кошти в розмірі 200 дол. США грн., а останній отримав їх в борг та зобов`язався в строк до 21.11.2019 року повернути позивачу суму боргу в розмірі 250 дол. США, а також зобов`язався, у разі прострочення богу, а також сплатити пеню у розмірі 5 % від загальної суми боргу 250 дол. США. Факт отримання відповідачем [PERSON] грошових коштів в розмірі 200 дол. США підтверджується наданою ним розпискою від 22.10.2019 року (а. с. 22, 23). Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір є укладеним з моменту передання грошової суми позичальнику. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобов`язання за Договором позики від 22.10.2019 року не виконав та не повернув позику до даного часу, борг за договором позики складає 250 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на день подачі даного позову, тобто станом на 05.10.2020 року, становить 7100 грн., тому суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] в цій частині та стягнення з відповідача [PERSON] на його (позивача) користь грошових коштів за Договором позики (розписки) від 22.10.2019 року в розмірі 7100 грн. Разом з тим, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] в частині стягнення з відповідача на його користь відсотків в сумі 4260 грн., виходячи із наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. В судовому засіданні встановлено, що згідно Договору позики (розписки) від 22.10.2019 року відповідач [PERSON] брав на себе зобов`язання, у разі прострочення повернення боргу, сплатити лише пеню, яку позивач не просить стягнути із відповідача. До того ж позивач не просив застосувати і ст. 625 ЦК України. А в силу ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. Крім того, суд враховує, що хоч умовами вищевказаного Договору позики прямо не передбачено зобов`язання відповідача зі сплати відсотків, однак згідно вказаного Договору відповідач взяв в борг у позивача 200 дол. США, а зобов`язався повернути 250 дол. США, відповідно різниця в 50 дол. США фактично і є платою за користування грошовими коштами. А тому, з урахуванням вищевикладеного до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає заборгованість за Договором позики грошових коштів (розписки) від 22.10.2019 року в розмірі 7100 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial