Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

[PERSON], діючи в інтересах [PERSON], звернулась до суду із позовом до відповідачів, яким просила суд визнати за [PERSON] право приватної власності на майно, нажите подружжям за час шлюбу а саме, 195/1000 частин житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], та на одну другу частину земельної ділянки, загальною площею 0,0383 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS]; визнати право власності на одну шосту частину земельної ділянки, загальною площею 0,0383 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], одну третю частину земельної ділянки, загальною площею 0,0161 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], 65/1000 частин житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], одну третю частину житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Також позивач просив суд стягнути з [PERSON] 7 840,00 грн. витрат на поховання [PERSON], яка померла [INFO], та судові витрати. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, і пояснили, що [INFO] померла [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. За життя [PERSON] заповіту не залишила. В силу закону спадкоємцями [PERSON] є [PERSON] (чоловік), [PERSON] (син), [PERSON] (мати). За життя [PERSON] мала у власності земельну ділянку загальною площею 0,0383 га, яка розташована за адресою [ADDRESS], земельну ділянку, загальною площею 0,0161 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], 39/100 частин житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], та житловий будинок, , який розташований за адресою: [ADDRESS]. На частку житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], за життя [PERSON] отримала в 1983 році свідоцтво про право власності на нерухоме майно у зв'язку із переобладнанням будинку. Вказане переобладнання, здійснено подружжям, у зв'язку із чим, позивач вважає, що ця частка житлового будинку належить подружжю на праві спільної сумісної власності. На думку позивача, в силу ст. 60 СК України, 195/1000 частин житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], та одна друга частина земельної ділянки, розташованої за цією ж адресою є його власністю, як спільна сумісна власність подружжя. В решті майно спадкодавця, на думку позивача, підлягає спадкуванню відповідно до закону. Крім того, на думку позивача, в силу ч. 1 ст. 1232 ЦК України, [PERSON] має відшкодувати затрачені [PERSON] на поховання [PERSON] 7 840,00 грн. В судовому засідання [PERSON] позовні вимоги визнав в повному обсязі. [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилась, сповіщалась судом про дату, час та місце його проведення, про поважність причин своєї неявки суду не повідомила, у зв'язку із чим суд, виходячи з положення ст. 169 ЦПК України, вважав можливим розглядати справу у її відсутність. При цьому суд враховує, що [PERSON] надавалась судом можливість заперечувати проти позову, проте відповідач такою можливість не скористалась з власної ініціативи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, що з'явились у судове засідання, суд встановив наступні правовідносини: За життя [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 08.06.1987 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Комінтернівської районної ради народних депутатів № 122/2 від 21.05.1987 року «Про визнання права особистої власності на житлові будинки, побудовані в с. Крижанівка та Ліски у період 1969 -1983 рр.», на праві власності належав цілий житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS]. 14.11.1990 року у відповідності до договору дарування, посвідченого Крижанівською сільською радою Комінтернівського району Одеської області, зареєстрованого у реєстрі за № 127, [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв у дар одну другу частину житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Рішенням виконавчого комітету Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 29.04.2005 року № 56, за [PERSON] оформлено право власності на переобладнання в житловому будинку, прибудову та господарчі будівлі: душ, гараж, комору. 21.10.2005 року на ім'я [PERSON] видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, зокрема, на 39/100 частин житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS]. За життя, на підставі рішення 28 сесії 22 скликання Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 30.01.1998 року № 11, [PERSON] отримала у власність земельну ділянку, загальною площею 0,0383 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується державний актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 274329 від 01.02.2006 року. За життя, на підставі договору дарування земельної ділянки від 17.06.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1291, [PERSON] отримала у власність земельну ділянку, загальною площею 0,0161 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 848205 від 03.10.2005 року. За життя, [PERSON] отримала у дар від [PERSON] житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], що встановлено судом зі змісту договору дарування від 17.06.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Комінтернівського районного округу Одеської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1288. За життя [PERSON] 23.06.1979 року уклала шлюб з [PERSON] (св-во про одруження серії [NUMBER] від 23.06.1979 року). Від цього шлюбу народжений [PERSON] (св-во про народження серії [NUMBER], видане 14.06.1980 року). [INFO] [PERSON] померла (св-во про смерть серії [NUMBER] видане [INFO]). В матеріалах справи міститься договір - замовлення від 04.02.2013 року на поховання [PERSON], з відміткою про отримання готівкових коштів, згідно якого [PERSON] оплатив послуги на поховання померлої в сумі 7 840 грн. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. 12.03.2013 року Комінтернівською районною державною нотаріальною конторою Одеської області заведено спадкову справу за № 91/2013 до майна [PERSON], померлої [INFO]. Зі змісту спадкової справи вбачається, що спадщину прийняли [PERSON] (чоловік), [PERSON] (син), [PERSON] (мати). З матеріалів спадкової справи вбачається, що нотаріусом не виносилась постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, про відмову у видачі спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом. Не подана така постанова і в судовому засіданні. Ст. 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням - є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що зазначено в статті 1217 ЦК України. Ст. 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, всі троє спадкоємців, що прийняли спадщину, що залишилась після смерті [PERSON], мають право на спадкування в першу чергу. Разом із тим, вбачається спір щодо розміру часток у спадщині. Ст.1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Зі змісту положення ст. 372 ЦК України суд дійшов висновку, що частки подружжя в спільній сумісній власності є рівними, оскільки законодавцем передбачено, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Суд вважає, що оскільки свідоцтво про право власності на 39/100 частин житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], видане 21.10.2005 року на ім'я [PERSON] під час шлюбу з [PERSON], то це майно є спільною сумісною власністю подружжя, тобто [PERSON] має право на одну другу частину в частці вказаного житлового будинку, а інша одна друга частина, підлягає успадкуванню спадкоємцями в рівних частках на загальних підставах. Таким чином в цій частині вимоги позову обгрунтовані і засновані на законі, і підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 6 Земельного Кодексу (в редакції Закону № 561-ХІІ від 18.12.1990 року) громадяни мають право на отримання у власність земельних ділянок зокрема, серед іншого, для будівництва та обслуговування житлового будинку. Рішення про передачу у власність [PERSON] у власність земельної ділянки із земельного фонду в порядку приватизації приймалось органом місцевого самоврядування 30.01.1998 року саме за положеннями Земельного Кодексу (в редакції Закону № 561-ХІІ від 18.12.1990 року). Разом із тим, в силу положень ст.ст. 125, 126 ЗК України (в редакції Закону № 2768-III від 25.10.2001 року), право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації, та посвідчується, серед іншого, державним актом на право власності на земельну ділянку. Право власності [PERSON] на земельну ділянку, загальною площею 0,0383 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується державний актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 274329 від 01.02.2006 року. Твердження позивача про те, що земельна ділянка, право власності на яку за життя було зареєстровано за його дружиною, є спільною сумісною власністю - суд вважає хибними, оскільки вказана земельна ділянка отримана померлою у власність в порядку приватизації земельної ділянки за рішенням органу місцевого самоврядування, у зв'язку із чим є особистою власністю [PERSON] Суд вважає, що до виниклих правовідносин не може бути застосовано позиціі Пленуму Верховного Суду України, які викладені у постановах № 16 від 12.06.1998 року «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» та № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», оскільки ними врегульовані дещо інші правовідносини, ніж ті, що встановлені судом, оскільки в даному випадку йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі чи за час проживання однією сім'єю, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Суд вважає в цій частині позовні вимоги незаконними, в зв'язку із чим в цій частині позову слід відмовити. В силу п.2 ч.1 ст.57 СК України, земельна ділянка, отримана у власність [PERSON] на підставі договору дарування земельної ділянки від 17.06.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1291, [PERSON] отримала у власність земельну ділянку, загальною площею 0,0161 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], є її особистою власністю, і підлягає успадкуванню спадкоємцями, у порядку черговості, за законом в рівних частках на загальних підставах. З тієї ж правової підстави особистою власністю [PERSON] є житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], який вона за життя отримала у дар від [PERSON], і ця спадщина підлягає успадкуванню спадкоємцями, у порядку черговості, за законом в рівних частках на загальних підставах. Відповідно до положень ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який приняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Таким чином, законодавцем встановлений певний порядок набуття права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - нотаріальний порядок. Лише у випадку неможливості оформлення права власності на спадщину в нотаріальному порядку, спадкоємець має право на судовий захист свого невизнаного, оспорюваного чи порушеного права. Суд вважає, що спадкоємці не позбавлені можливості отримати свідоцтва про право на спадщину, що залишилась після смерті [PERSON] в нотаріальному порядку. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють у державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах, або займаються приватною нотаріальною діяльністю. Главою 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, передбачені обставини, при наявності яких нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії. Згідно із п. 3 Глави 13 цього Порядку нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов'язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Позивач не надав доказів наявності постанови органу нотаріату про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Свою позицію з цього приводу висловив в інформаційному листі від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 Вищий спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, зокрема, увагу суддів звернуто на те, що слід звертати увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Таким чином вимоги про визнання права власності на спадщину в судовому порядку, в даному випадку, є передчасними, необгрунтованими, в зв'язку із чим задоволенню не підлягають. В силу положення частковому задоволенню підлягають позовні вимоги щодо відшкодування витрат на поховання померлої [PERSON], зокрема, суд вважає справедливим відшкодування третьої частини від затрачених коштів на поховання. В силу ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь позивача слід частково стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеній частині позову. На підставі наведеного,

Outcome: partial