Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 07.12.2018 року по справі № 569/18713/18 стягнуто з нього на користь відповідачки аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/2 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 жовтня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. На момент винесення рішення стягнення аліментів у вищевказаному розмірі на [PERSON] ним не заперечувалось. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах на утримання сина - [PERSON] від 05.11.2020 року у позивача наявна заборгованість в розмірі 114 906,64 грн. На його утриманні також перебуває малолітня дитина від першого шлюбу, а саме донька - [PERSON] , [INFO] . На момент звернення з позовом до суду він має заборгованість по аліментам на її утримання в розмірі 139 959,92 грн. На даний час стабільного заробітку у нього не має, обмежений у праві виїзду за кордон. Просить змінити розмір аліментів, які стягуються з нього, на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 07 грудня 2018 року на користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON] [INFO] з 1/2 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 жовтня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття на 1/6 частки від його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили та до досягнення дитиною повноліття. 16.04.2021 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що це призведе до погіршення законних прав та інтересів їхньої спільної дитини, судом при визначенні розміру аліментів було встановлено, що на утриманні позивача була малолітня дитина - [PERSON] , ні матеріальних, ні сімейний стан позивача з дати ухвалення рішення суду не змінилися, заборгованість в останнього виникла внаслідок злісного ухилення від сплати аліментів. Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином, представником - адвокатом Волошиним І.В. подано через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області 16.06.2021року заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] підтримує повністю, просить їх задоволити та розгляд справи проводити у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про час та дату розгляду справи належним чином, представником - адвокатом Припешнюком С.П. подано через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області 16.06.2021 року заяву, в якій позовні вимоги не визнає, просить відмовити у їх задоволенні та розгляд справи проводити у його відсутність. Суд, врахувавши заяву представника позивача - адвоката Волошина І.В. про розгляд справи у його відсутність, врахувавши відзив відповідача та заяву представника відповідача - адвоката Припешнюка С.П. про розгляд справи у його відсутність, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду від 07 грудня 2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/2 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 жовтня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 24.02.2009 року вбачається, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15.02.2018 року по справі № 569/19372/17 [PERSON] сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки від його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили та до досягнення дитини повноліття. Вказана обставина не встановлювалася на дату прийняття рішення суду від 07.12.2018 року у справі № 569/18713/18 про стягнення аліментів. [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] в розмірі 126 059,92 грн. та заборгованість зі сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі 114 906,64 грн. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст.ст. 181,192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182СК України). Зменшення розміру аліментів з Ѕ частини до 1/6 на утримання неповнолітнього сина, на думку суду, є не розумним, суперечить нормам матеріального права, а тому зменшення стягуваних аліментів до ј частини доходів буде справедливим балансом щодо захисту прав неповнолітньої дитини. 16.06.2021 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області представником відповідача - адвокатом Припешнюком С.П. подано заяву про стягнення з позивача на користь відповідача понесені витрати на правову допомогу в розмірі 6 500 грн. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Також, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16визначиладокази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат». Як вбачається з матеріалів справи відповідач - [PERSON] користувалася послугами адвоката Припешнюка С.П . Адвокатом Припешнюком С.П. до заяви додано копію Договору про надання правничої допомоги № _22/21_ від 12.04.2021 року, копію Додатку № 1 від 12.04.2021 року до Договору про надання правничої допомоги № 22/21 від 12.04.2021 року та Акт приймання-передачі наданих адвокатським об`єднанням послуг від 16.06.2021 року згідно Договору про надання правничої допомоги № 22/21 від 12.04.2021 року. В матеріалах справи також наявні документи, що підтверджують повноваження представника. Документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що [PERSON] дійсно понесла витрати на правничу допомогу матеріали заяви не містять. Наданий представником [PERSON] - адвокатом Припешнюком С.П. акт приймання-передачі наданих адвокатським об`єднанням послуг від 16.06.2021 не є належним доказом таких витрат, а тому вимоги представника [PERSON] - адвоката Припешнюка С.П. щодо стягнення витрат на оплату правової допомоги є недоведеними і задоволенню не підлягають.

Outcome: partial