Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької області, про визнання права власності на спадкове майно. У позові вказував, що [INFO] помер його батько [PERSON], який проживав у [ADDRESS]. Після його смерті залишилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташовані за вищевказаною адресою. Спадкоємцем першої черги за законом, що прийняли спадщину на той час були: його мати, а померлого дружина - [PERSON], та його брат, а син померлого - [PERSON] Вони спадщину прийняли, але не оформили своїх спадкових прав. [INFO] померла його мати [PERSON] Після її смерті залишилась спадщина у вигляді 2/3 частки житлового будинку, який розташований за вищевказаною адресою, яку вона прийняла після смерті батька. Звернувся до нотаріуса із заявою та прийняв вказану спадщину. 13.06.1995 року помер його брат [PERSON], який проживав у [ADDRESS] Після його смерті залишилась спадщина у вигляді 1/3 частини житлового будинку, яку успадкував від батька. Оскільки спадкоємців першої черги не було, то він єдиний спадкоємець за законом другої черги прийняв і цю спадщину. Тобто прийняв спадщину на весь будинок в [ADDRESS]. Інших спадкоємців ні першої ні другої черги немає. Звернувся до державного нотаріуса Вижницької державної нотаріальної контори з відповідною заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом та законом, однак нотаріус, вивчила спадкову справу та відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, про що винесла відповідну постанову №991/02-31 від 15.12.2017 року. Підстав оскаржувати дану постанову немає, оскільки спадкодавці дійсно за життя не зареєстрували своє нерухоме майно і свідоцтво про право власності на нього не отримували. Просив визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS]. У підготовче засідання позивач [PERSON] не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи надав суду заяву, у якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача - Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької області у підготовче засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду надав суду заяву, у якій просив справу розглядати без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечують. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, врахувавши визнання позову відповідачем, дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному об'ємі з таких підстав. Судом установлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 20.07.2017 року Вижницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок 1957/1987 років побудови, з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] загальною вартістю 178066,00 грн., що підтверджується копією технічного паспорту інвентарний №5/70, виготовленого КП «Вижницьке РБТІ» та довідкою виконавчого комітету Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької області №764 від 29.03.2018 року. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дружина [PERSON], однак не оформила своїх спадкових прав, оскільки померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 29.01.1990 року Вижницьким ЗАГС. Тобто після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] яку вона прийняла, але не оформила своїх спадкових прав після смерті чоловіка [PERSON] 04.01.1982 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті, і на що вона за законом матиме право, заповідала [PERSON]. Заповіт посвідчений державним нотаріусом Вижницької державної нотаріальної контори 04.01.1982 року та зареєстрований в реєстрі за №4 і станом на 15.12.2017 року він не змінювався і не скасовувався, що підтверджується копією його дублікату, який міститься в матеріалах спадкової справи №108/1990 р., заведеної 19.07.1990 року до майна померлої [INFO] [PERSON]. Позивач [PERSON], [INFO] є сином [PERSON], що підтверджується копією повторного свідоцтва про його народження [NUMBER] від 14.03.2018 року, виданого Вижницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області та копією його паспорта [NUMBER], виданого 05.12.1995 року Вижницьким РВ УМВС України в Чернівецькій області. Позивач [PERSON], спадкоємець за заповітом, вчасно прийняв спадщину після смерті матері [PERSON], оскільки постійно проживав з нею у спадковому будинку на момент її смерті, що підтверджується копією довідки виконавчого комітету Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької області №3198 від 20.09.2017 року та копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 2/3 частки автомобіля [NUMBER], виданого 17.01.1992 року на ім'я [PERSON], які містяться в матеріалах зазначеної вище спадкової справи. Крім позивача, спадкоємцем за законом першої черги та особою, яка мала право на обов'язкову часту у спадщині після смерті [PERSON] був її син - [PERSON], [INFO], який вчасно прийняв спадщину після її смерті, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частки автомобіля [NUMBER], виданого 17.01.1992 року на ім'я [PERSON], яке міститься в матеріалах зазначеної вище спадкової справи. Інших спадкоємців та осіб, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] не було. [PERSON] не оформив своїх спадкових прав на 1/3 частку спадкового майна, до складу якої входить житловий будинок 1957/1987 років побудови, з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] оскільки помер [INFO], що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 14.03.2018 року Вижницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області. Тобто після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/3 частка житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] яку він прийняв, але не оформив своїх спадкових прав після смерті матері [PERSON] Позивач [PERSON], як спадкоємець за законом другої черги, вчасно прийняв спадщину після смерті брата [PERSON], оскільки у встановлений законом шестимісячний строк, а саме 05.12.1995 року звернувся у Вижницьку державну нотаріальну контору з відповідною заявою, що підтверджується її копією, яка міститься в матеріалах спадкової справи №181, заведеної 05.12.1995 року до майна померлого [INFO] [PERSON] Крім позивача, інших спадкоємців та осіб, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині [PERSON] немає, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької області №630 від 12.03.2018 року. У видачі свідоцтв про право на спадщину за законом та за заповітом у відповідних частках на спадкове майно, що складається із житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який знаходиться у [ADDRESS], [PERSON] державним нотаріусом відмовлено у зв'язку з тим, що ним не були надані належним чином оформлені документи, які посвідчують право власності спадкодавця на дане майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №991/02-31 від 15.12.2017 року, винесеною державним нотаріусом Вижницької державної нотаріальної контори Чернівецької області Мицкан Ж.І. Дана відмова стала підставою для звернення [PERSON] з даним позовом до суду. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У п.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилася і була прийнята до 01.01.2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Відповідно до п.1 ч.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, а тому суд вважає, що оскільки на час відкриття спадщини діяв Цивільний кодекс Української РСР в редакції 1963 року, то при вирішенні питання про визнання права власності на спадкове майно слід керуватись саме його положеннями. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.524 ЦК УРСР 1963 року спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст.529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Статтею 530 ЦК УРСР 1963 року визначено, що при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Відповідно до ч.1 ст.534 ЦК УРСР 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч.1, 2 ст.549 ЦК УРСР 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З урахуванням зазначених вимог закону та наведених вище досліджених судом доказів, Суд дійшов до висновку, що: житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований в [ADDRESS] належав [PERSON]; після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дружина [PERSON], однак не оформила спадкових прав, оскільки померла; після смерті [PERSON] спадщину за заповітом прийняв її син [PERSON], частка якого становить 2/3; після смерті [PERSON] спадщину за законом (обов'язкова частка) прийняв її син [PERSON], частка якого становить 1/3; після смерті [PERSON] спадщину прийняв його брат [PERSON], який є спадкоємцем другої черги за законом; інших спадкоємців та осіб, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині [PERSON], [PERSON] та [PERSON] немає; спору відносно спадкового майна немає. За встановлених обставин позов [PERSON] про визнання права власності на зазначене спадкове майно в порядку спадкування за законом та за заповітом є обґрунтованим і підлягає до задоволення. На підставі ст.ст.524, 529, 530, 534, 548, 549 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст.16, 328 ЦК України,

Outcome: approved