Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом до ПАТ «Фідокомбанк» (в ході розгляду справи було змінено на правонаступника - Публічне акціонерне товариство «Фідобанк»), в якому просить визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 28.09.2010 за реєстровим номером 4622 про звернення стягнення на квартиру [ADDRESS] таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що було порушено приписи статті 35 Закону України «Про іпотеку» в частині завчасного направлення іпотекодавцю та боржнику письмової вимоги про усунення порушень з наданням строку на виконання не менш 30 днів та порушенням розрахунків заборгованості. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, зазначених в позові. В судовому засіданні відповідач проти задоволення позову заперечив, надав до суду письмові заперечення на позов та зазначив, що АТ «Ерсте Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Фідокомбанк») направляв позивачу письмову вимогу про усунення порушень, виконавчий напис був вчинений після спливу 30 днів з дня отримання вимоги у відповідності до Інструкції про вчинення виконавчих дій на підставі документів, які підтверджували безспірність заборгованості. Третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду письмові заперечення на позовну заяву, в яких зазначила, що виконавчий напис був вчинений у відповідності до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України на підстав наданих банком документів, що підтверджували безспірність заборгованості. До заперечень надано копії документів, на підставі яких вчинено виконавчий напис. Залучені ухвалою суду в якості третіх осіб [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, надали суду письмові заяви про слухання справи за їх відсутністю, позов вважають таким, що підлягає задоволенню. Третя особа [PERSON], діючий через представника, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 22.07.2008 між ВАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/10613/3/20419, за умовами якого останній отримав кредит в сумі 50 000 доларів США за сплатою 14,5 % річних. За умовами цього договору (пункт 9.2) за порушення строків повернення кредиту, відсотків за користування кредитом та комісій, передбачених положенням цього договору, Позичальник сплачує Кредитору пеню в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. На забезпечення виконання зобов'язань за зазначеним кредитним договором 22.07.2008 між ВАТ «Ерсте Банк» та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] був укладений нотаріально посвідчений договір іпотеки №014/10613/3/20419, за умовами якого з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором в іпотеку було передано квартиру [ADDRESS] в м.Мелітополі. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст. 88 Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», що діяла на момент вчинення нотаріального напису, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Виконавчий напис (окрім вимоги про неоплату чека) вчиняється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, знаходження боржника або стягувача. Для вчинення виконавчого напису стягувачем або уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, має бути зазначено: відомості про найменування і адресу стягувача та боржника; дата та місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи номери рахунків у банках, кредитних установах, код в ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу буде необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Комплексний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Вищий господарський суд України у своїх постановах у справах про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, вказує на те, що належними доказами, які можуть підтверджувати наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати її розмір, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені відповідно до норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а саме: платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо . Вивченням судом наданої нотаріусом копії нотаріальної справи щодо вчинення спірного нотаріального напису встановлено, що приватним нотаріусом не було дотримано вимог чинного законодавства України, що регулює вчинення нотаріальних написів. З наданих нотаріусом матеріалів, що стали підставою для вчинення виконавчого напису, зокрема з розрахунку суми, що підлягає стягненню, вбачається що розрахунок зроблений на одному аркуші, містить інформацію про заборгованість по основній сумі кредиту - 49032,83 доларів США, далі зазначено, що сплачено відсотків 3767,83 долари США, загальна сума заборгованості за відсотками - 10961,37 доларів США. Жодного розрахунку по сумі заборгованості по відсоткам ані в наданому розрахунку, ані на окремому аркуші не міститься, що унеможливлює встановлення яким чином банком зазначена саме така сума заборгованості. Також, не є зрозумілим розрахунок пені по сплаті основної суми кредиту в розмірі 1258,93 долари США та пені по сплаті відсотків в розмірі 3106,06 долари США. Так, до заяви про вчинення нотаріального напису було надано копію повідомлення-вимоги боржнику [PERSON], направлене 23.06.2009 про звернення стягнення на предмет іпотеки, на підставі якого приватний нотаріус прийшов до висновку про те, що заборгованість є безспірною. При цьому нотаріус не звернув уваги на те, що у зазначеному повідомленні не було приведено розрахунків сум заборгованості та не визначена остаточна сума заборгованості, а зазначена лише сума заборгованості по чергових платежах в розмірі 3516,49 доларів США, процентів за кредитом в розмірі 2294,69 доларів США, тіла кредиту в розмірі 1221,80 доларів США. В той же час виконавчим написом приватного нотаріуса була визначена сума заборгованості 508965, 35 гривень, що в еквіваленті станом на 08.09.2010 складає 64359,19 доларів США, тобто значно більша. При цьому нотаріус не звернув уваги, що повідомлення-вимога було направлено більше ніж за рік до здійснення виконавчого напису та не з'ясував стан заборгованості на час вчинення нотаріальної дії. Суд вважає, що в повідомленні-вимозі та в заяві на вчинення виконавчого запису зазначено різні суми заборгованості, відповідно позивач не був повідомлений про новий розмір заборгованості. Окрім того, суд звертає увагу, що нотаріусом було також враховано пеню, нараховану з перевищенням встановленого спеціального строку позовної давності, що також свідчить про недоведеність безспірності позовних вимог. Що стосується посилання позивача про застосування нотаріусом при вчиненні виконавчого напису курсу валют іншого, ніж був встановлений на час вчинення нотаріальної дії, суд вважає зазначені посилання безпідставними, так як в самому виконавчому напису, вчиненому 28.09.2010 зазначено, що заборгованість розрахована станом на 08.09.2010 із застосуванням курсу валют станом на 08.09.2010. Вищенаведені заперечення відповідача не спростовують висновків суду. У порушення зазначених вимог чинного законодавства нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та безспірності характеру правовідносин сторін, чим порушив зазначені норми чинного законодавства. Означене вказує на відсутність у напису сили виконавчого документу, через що напис підлягає визнанню судом таким, що не підлягає виконанню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved