Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області із позовною заявою до Рубіжанської міської ради Луганської області про визначення додаткового двохмісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті - [PERSON] , яка померла [INFO] . Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 20 квітня 2021 року суд відкрив провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Рубіжанської міської ради Луганської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Справу вирішено розглянути за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання 17 травня 2021 року, о 09 годині 00 хвилин, у приміщенні зали судових засідань Рубіжанського міського суду Луганської області. Задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 17 травня 2021 року, в судове засідання сторони не з`явились, але у поданих заявах просили справу розглянути без їх участі. У зв`язку із чим, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Позиції учасників у справі. Позиція позивача полягала у тому, що [INFO] померла його мати і після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок і спадкоємцем цього майна є саме він. Але у зв`язку із перебуванням у відрядженні в іншому місті та у зв`язку із пригніченим станом він протягом шестимісячного строку не звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Крім того, на момент відкриття спадщини та протягом шестимісячного строку для її прийняття, йому не було відомо про існування заповіту складеного його матір`ю, згідно якого все її майно його матір заповідала йому. 13 січня 2020 року він звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але отримав відмову в зв`язку з пропуском строку прийняття спадщини, встановленого положеннями статті 1270 ЦК України. Відповідач в особі міського голови Рубіжанської міської ради Луганської області, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Оцінка суду щодо фактів, з оцінкою доказів та аргументів сторін. [INFO] , в сім`ї [PERSON] та [PERSON] , народився син - [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право приватної власності від 25 травня 1966 року, на підставі рішення виконавчого комітету Рубіжанської ради депутатів трудящих № 109 від 21.04.1966 року, [PERSON] , було відведено земельну ділянку на право безстрокового користування земельної ділянкою [ADDRESS] (а.с. 7, 8-9). А згідно реєстраційного посвідчення Ворошиловградського міжміського бюро технічної інвентаризації від 21 березня 1978 року, домоволодіння [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] на праві приватної власності (а.с. 6). За вказаною адресою, з 20 липня 1984 року мала зареєстроване місце проживання [PERSON] ( [INFO] (а.с. 34). [INFO] померла [PERSON] , у віці 81 років (а.с. 5). Після смерті [PERSON] її син - [PERSON] , у передбачений законом шестимісячний строк із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, до нотаріуса не звернувся, оскільки у період з 10 жовтня по 15 листопада 2018 року, тобто у останній місяць шестимісячного строку для подачі заяви на прийняття спадщини, [PERSON] перебував у відрядженні в місті Львів, як підсобний робітник товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий центр» Гера-ЛТД» (а.с.12). У зв`язку із постійними та тривалими робочими відрядженнями, [PERSON] тривалий час не переглядав документи, які залишились від матері та тільки під час ремонтних робіт у будинку матері, він знайшов заповіт складений його матір`ю на його ім`я і таким чином дізнався про те, що все належне [PERSON] майно, остання заповіла йому (а.с. 13,32- копія заповіту посвідченого 23 грудня 2003 року приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу Луганської області Білоус З.В., зареєстрований в реєстрі за № 12693). А 13 січня 2020 року [PERSON] , звернувся до приватного нотаріуса із заявою (а.с. 31) про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, але постановою від 15 січня 2020 року, приватний нотаріус Рубіжанського нотаріального округу Луганської області Білоус З.В., відмовила [PERSON] в видачі свідоцтва про право на спадщину, через пропуск встановленого законом строку для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с.11). І 15 квітня 2021 року, [PERSON] звернувся із позовом про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.1-4). Оцінка суду щодо змісту спірних правовідносин. Із встановлених обставин вбачається, що позивач став учасником цивільних правовідносин у сфері спадкування, в межах яких виник спір щодо реалізації ним свого права на прийняття спадщини, його померлої матері. Оцінка суду щодо права Положеннями пункту 1 частини 1 статті 92 Конституції України передбачено, що права людини, а також їх гарантії визначаються виключно законами України. Так, частина 3 статті 11 Цивільного кодексу України визначає, що цивільні права можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Серед яких, згідно частини 2 статті 4 цього ж кодексу, Цивільний кодекс України є основним. Так, положеннями статті 1216 цей кодекс передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень частини 1 статті 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Разом з цим, спадкоємець, згідно статей 1269,1270 та 1220 Цивільного кодексу України, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини протягом 6 місяців з дня смерті спадкодавця. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] [INFO] , [PERSON] , як спадкоємець, який бажає прийняти спадщину спадкодавця, але на час її відкриття не проживав із нею постійно, та був не обізнаний про наявність заповіту, 13 січня 2020 року звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса. Однак, допустив пропущення строку для прийняття спадщини матері (а.с.11,31-47- копії спадкової справи). Правовим наслідком зазначеної обставини є те, що в силу положень частини 1 статті 1272 Цивільного кодексу України, [PERSON] вважається таким, що не прийняв спадщину. Однак, згідно частини 3 цієї ж статті названого кодексу, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини (якими, з огляду на постанову Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року можуть бути тривалі відрядження та необізнаність спадкоємців про існування заповіту), суд має право визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Встановлені судом обставини, на підставі письмових доказів які є в матеріалах справи, дають суду однозначні підстави стверджувати про те, що [PERSON] дійсно пропустив строк для прийняття спадщини [PERSON] з поважних причин, які були обумовлені об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього. За таких обставин, суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки воно відповідає закону, а право позивача на прийняття спадщини слід захистити шляхом визначення йому додаткового строку у вигляді 60 календарних днів з дня набрання цим рішенням законної сили, для подання ним заяви про прийняття спадщини, померлої [INFO] [PERSON] . При цьому, на думку суду, визначений судом строк буде достатнім для реалізації позивачем його права на прийняття спадщини. Отже,

Outcome: approved