Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що він є власником квартири [ADDRESS], що стверджується договором дарування посвідченим приватним нотаріусом 11.12.2002 року. Позивач вказує, що відповідачі по справі - [PERSON] та [PERSON] є його батьками і у вищевказаній квартирі вони були зареєстровані формально з 07.06.2005 року, однак у ній ніколи не проживали і не проживають по теперішній час. Також позивач вказує, що він звертався до відповідачів із проханням, щоб вони добровільно виписались із належної йому квартири, однак вони є пенсіонерами і за станом здоров'я приїхати до України і знятись із реєстраційного обліку не мають можливості, оскільки проживають у Російській Федерації. Позивач вважає, що [PERSON] та [PERSON] втратили право користування житловим приміщенням в якому лише зареєстровані, оскільки в ньому ніколи не проживали і не проживають з моменту реєстрації. У добровільному порядку відповідачі не мають можливості знятись з реєстрації, а тому позивач змушений звернутись до суду та просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явились, подав до суду письмову заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю з підстав викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити, судові витрати просить залишити за ним. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Кожен зокрема, подали до суду письмові заяви, нотаріально посвідчені, в яких просять розгляд справи проводити у їх відсутності, заявлені позовні вимоги визнають. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, а згідно ст.61 ЦПК України, обставини, визнані обома сторонами, доказуванню не підлягають. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно [NUMBER] від 25.05.2003 року убачається, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору дарування Р№4990 посвідченого приватним нотаріусом 11.12.2002 року (а.с.12). Із записів у будинковій книзі убачається, що за адресою [ADDRESS], крім позивача [PERSON], його дружини [PERSON] та двох дітей [PERSON] та [PERSON], зареєстровані з 07.06.2005 року відповідачі по справі - [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). У позовній заяві позивач також вказує, що відповідачі у справі у вищевказаній квартирі були зареєстровані формально з 07.06.2005 року, однак у ній ніколи не проживали і не проживають по теперішній час. Також зазначає, що його батьки є людьми похилого віку і за станом здоров'я не можуть приїхати до України та знятись із реєстрації. Крім цього, з наявних у матеріалах справи письмових заяв [PERSON] та [PERSON], які нотаріально посвідчені, убачається, що останні заявлені позивачем позовні вимоги визнають. Із таких заяв також убачається, що вони надійшли до суду із Російської Федерації, де відповідачі на даний час проживають за адресою: [ADDRESS]. Наведені та досліджені судом вище перелічені докази є належними та допустимими і доказів, які б їх спростовували, сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, суду не надано. Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлений [PERSON] позов про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням у зв'язку з відсутністю відповідачів понад шість місяців у вище згаданому помешканні, де вони зареєстровані, підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved