Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Головненської селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивував тим, що [INFO] помер його батько - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина за законом, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями, які розташовані по [ADDRESS]. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом на день смерті [PERSON] є позивач, який прийняв спадщину у порядку, передбаченому чинним законодавством, оскільки на момент відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем. Позивач звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак отримав відмову, у зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності спадкодавця на спадкове нерухоме майно. З викладених підстав позивач звернувся до суду за захистом свого права та просив визнати за ним право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], яке знаходиться в [ADDRESS]. В позовній заяві позивач одночасно просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача голова Головненської селищної ради Любомльського району Волинської області подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника ради, одночасно зазначивши, що позов [PERSON] підтримує. За таких обставин, розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Любомльського районного управління юстиції Волинської області 04.04.2013 року, вбачається, що [PERSON] помер [INFO] в селищі Головне Любомльського району Волинської області (а.с.10). Згідно ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, а у відповідності до вимог ч.1 ст. 1261 ЦК України першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, ....той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] є його син - [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 03.08.1967 року Головненською селищною радою Любомльського району Волинської області (а.с.11). У ст. 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Та обставина, що позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем доводиться копією довідки Головненської селищної ради Любомльського району від 03.04.2013 року № 622, з якої слідує, що на день смерті разом з [PERSON] в [ADDRESS] проживав та був зареєстрований його син - [PERSON] (а.с.8). Крім цього, належним чином завірена копія матеріалів спадкової справи №117/2014 до майна померлого [INFO] [PERSON] свідчить також про те, що інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно, в тому числі на обов'язкову частку у спадщині після смерті [PERSON], немає (а.с.33-41). З копій довідок, виданих Головненською селищною радою Любомльського району від 06.05.2014 року за №729, від 04.04.2013 року за №624 та від 03.04.2013 року № 622, встановлено, що житловий будинок, який знаходиться по [ADDRESS] побудований [PERSON] у 1955 році та входить до складу спадщини після його смерті (а.с.6-8). Відповідно до копії архівного витягу з рішення виконавчого комітету Головненської селищної ради №47 від 14.09.1996 року, [PERSON] надано у приватну власність земельні ділянки: площею 0,15 га для обслуговування житлового будинку та 0,16 га для ведення особистого господарства (а.с.9). Згідно п.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Постановою Любомльської державної нотаріальної контори Волинської області від 07.07.2014 року №446/02-31 позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], після смерті [PERSON], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно (а.с.5). Приналежність спадкодавцю [PERSON] зазначеного нерухомого майна доводиться вищевказаними довідками Головненської селищної ради Любомльського району від 06.05.2014 року за №729, від 04.04.2013 року за №624 та від 03.04.2013 року № 622 (а.с.6-8). Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 15.07.2014 року за №24252562 та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна від 15.07.2014 року за №24252264, підтверджено відсутність записів щодо нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS], зокрема, щодо реєстрації його права власності, іпотеки, заборони відчуження (а.с.42-43). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Комплексним висновком відповідності державним будівельним, санітарним, протипожежним нормам, містобудівній документації, правилам забудови, земельному та природоохоронному законодавству стверджено факт відповідності нерухомого майна: раніше побудованого житлового будинку, тамбура, прибудови, вбиральні, сарая, огорожі, воріт, питного колодязя, які знаходяться в [ADDRESS], та їх придатність до експлуатації, а будинку - для проживання. Рішенням комісії рекомендовано позивачу [PERSON] узаконити вказане спадкове нерухоме майно (а.с.19-22). Статтею 392 ЦК України установлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В порядку ч.1 ст.61 ЦПК України фактичні обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, у зв'язку із визнанням позову, суд вважає доведеними. Таким чином, з'ясовані по справі обставини свідчать, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому за позивачем [PERSON] слід визнати право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, які знаходяться по [ADDRESS], в порядку спадкування за законом, після смерті батька - [PERSON]

Outcome: approved