Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказує, що 06.09.2003 року між ним та відповідачкою [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований Черкаським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис F 1398. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина F [PERSON], [INFO], сина F [PERSON], [INFO]. Вказує, що їх подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння та різних поглядів на життя та шлюб, на цьому ґрунті між ними часто виникають сварки та непорозуміння. На даний час шлюб носить формальний характер, оскільки з березня 2018 року вони проживають окремо. Вважає подальше збереження сімFї не можливим, а тому, просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 01.02.2019 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив шлюб розірвати. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] не заперечувала проти розірвання шлюбу, однак вказала, що причиною розірвання шлюбу стало те, що у позивача є інша жінка. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON], відповідача [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову. Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ст. 110 СК, один з подружжя має право предFявити до суду позов про розірвання шлюбу. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як розFяснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові F 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сімFї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 06.09.2003 між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів Черкаським міським відділом реєстрації актів цивільного стану, зроблено відповідний актовий запис F 1398. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина F [PERSON], [INFO], сина F [PERSON], [INFO], домовленість про місце проживання яких разом з відповідачкою між сторонами досягнута. Подружні відносини між сторонами не підтримуються з березня 2018 року, шлюб носить формальний характер. Спільне господарство не ведеться. Майновий спір між сторонами вирішується в окремому провадженні. Враховуючи, що відповідачка [PERSON] позовні вимоги позивача [PERSON] про розірвання шлюбу визнала та не заперечувала проти задоволення позову, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON], оскільки таке рішення відповідатиме інтересам сторін. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved