Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з означеним позовом, покликаючись на те, що після смерті [PERSON], яка померла 02.10.2003 року, відкрилась спадщина, що складається з двох земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території [PERSON] сільської ради Буського району Львівської області. У нотаріальній конторі в оформленні прийняття спадщини позивачу відмовлено, оскільки відсутній оригінал державного акту на право приватної власності на земельні ділянки. У відділі Держгеокадастру у Буському районі у видачі дублікатів таких відмовлено, мотивуючи що згідно чинного законодавства, не передбачено видачі дублікату державного акту на право приватної власності на землю. [PERSON], до початку судового засідання, подав заяву з проханням справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обємі, просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Буського району Львівської області, представник третьої особи Відділу Держгеокадастру у Буському районі, в судове засідання не зявилися, подали листи з проханням справу слухати у їх відсутності, заперечень проти позову не мають. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, представника третьої особи, суд у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення На підставі ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Свідоцтвом серії І-СГ № 314738, виданим Радехівським відділом РАГС РУЮ Львівської області 03.10.2003 року, підтверджується факт смерті [PERSON], про що зроблено актовий запис № 96. Згідно заповіту від 06.06.2000 року Серії АВК № 995011, [PERSON] все своє майно заповіла позивачу. Як вбачається з довідки [PERSON] сільської ради № 675 від 30.10.2017 р., [PERSON], до дня смерті була зареєстрована і проживала в [INFO]. До спадкового майна належать земельні ділянки № 1 площею 1,2850 га., № 2 площею 0,4925 га., загальною площею 1,7775 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території [PERSON] сільської ради, та належали спадкодавцю згідно Державного акту на право приватної власності на землю Серії ІІ-ЛВ № 037860, реєстровий № 6909 від 16.03.2000 року, виданого на підставі розпорядження голови Буської райдержадміністрації від 13.03.2000 року № 123. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, тобто до набрання чинності ЦК України, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються Кодексом УРСР. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивач фактично вступив у володіння і розпорядження спадковим майном. Останнє також підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради № 676 від 30.10.2017 р.. Згідно ст.131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування. Оскільки земельні ділянки належали [PERSON], після її смерті переходять до позивача, спадкоємця померлої, який фактично прийняв спадщину. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач набув права власності на земельні ділянки після смерті спадкодавця на законних підставах, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved