Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва, з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння та поваги між подружжя, розходження поглядів на сімейні відносини та життєві цінності. Сторни втратили можливість будувати свої відносини на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Позивач проживає разом із дружиною і вважає, що надання строку на примирення не виправить стан шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються досить тривалий час, а спроби примирення між подружжям в минулому не принесли жодних результатів. Тому, уе тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу сторін та порушує їх особисті інтереси, що мають істотне значення. Продовжувати такі шлюбні відносини позивач не бажає. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 26.06.2020 року провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. У відповідності до ст.178 ЦПКУкраїни відповідач своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався. В той же час надала клопотання про слухання справи без її участі, позовні вимоги визнала. Від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у відповідності із ч. 5 ст. 279ЦПКУкраїни за наявними у справі матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи доказив їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Встановлено, що позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 23 червня 2007 року який зареєстрований центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї про що зроблений актовий запис № 1256, від шлюбу сторони мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. ст.21,24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.ст.110-112Сімейного кодексуУкраїни позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ч.3 ст. 109 Сімейного кодексуУкраїни шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинились, спільне господарство не ведуть, шлюб існує формально, збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Спору про поділ спільного майна та взаємних претензій у сторін немає. Згідно зі ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексуУкраїни кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексуУкраїни у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Суд, приймаючи до уваги обставини життя подружжя, прийшов до висновку, що шлюб на підставі ст.112Сімейного КодексуУкраїни належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння і поваги, шлюбні стосунки припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливе і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін.

Outcome: approved