Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до Приазовського районного суду Запорізької області із позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на час навчання в твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень щомісяця, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову і закінчення ним навчання.. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що його батьки [PERSON] та [PERSON] з 14 червня 1997 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано в грудні 2009 року. Він постійно проживає з матірю та знаходиться на її утриманні. З 01 вересня 2013 року він навчається в Державному навчальному закладі «Мелітопольське Вище професійне училище» на денній формі навчання. Навчання є безоплатним і він отримує стипендію в розмірі 454,86 грн. Однак, на теперішній час він винаймає квартиру в м. Мелітополь Запорізької області, за яку кожного місяця сплачує 500 гривень. Крім того, декілька разів на тиждень він приїжджає до матері в с. Строганівка Приазовського району за продуктами, на проїзд в одну сторону витрачає 24,59 гривень. У звязку з навчанням на денній формі, як зазначає позивач, він не має можливості працювати, потребує матеріальної допомоги на придбання продуктів харчування, проїзд до місця навчання, придбання канцтоварів, одягу, взуття, тощо. Мати позивача ніде не працює, з березня 2015 року перебуває на обліку в Приазовському районному центрі зайнятості. Таким чином, вона не спроможна повністю забезпечити потреби позивача на час навчання, а відповідач добровільно участі у витратах на навчання не приймає. Позивач в судовому засіданні зменшив позовні вимоги, просив суд стягнути з відповідача аліменти на його утримання на період навчання в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісяця, починаючи з дня подачі позову і до закінчення ним навчання. Зазначив, що у звязку з навчанням він потребує матеріальної допомоги від батька, оскільки йому треба годуватись, купувати одяг і речі для навчання, кожного місяця він сплачує за проживання в квартирі у м. Мелітополі 500 грн. Крім цього, приблизно чотири рази на місяць він їздити додому в с. Строганівка, проїзд туди коштує 24,59 грн. в одну сторону. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні повністю визнав змінені позивачем позовні вимоги, зазначивши, що він не відмовляється він свого обовязку допомагати сину матеріально, але більше як 400 гривень на місяць він сплачувати не може. Вказав, що він не працює, має нерегулярні доходи від ведення домашнього господарства, а також в натуральній формі отримує орендну плату за оренду земельного паю. В судовому засіданні третя особа [PERSON] підтримала заявлені вимоги позивача в повному обсязі, пояснила що вона як мати позивача повністю його утримує, а відповідач допомоги не надає, вона офіційно не працює, перебуває на обліку в центрі зайнятості і отримує там допомогу по безробіттю в сумі по 544 грн. на місяць. Крім цього, вона займається веденням домашнього господарства. Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно зі статтею 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з копією свідоцтва про народження серії І-ЖС № 334214 від 01.11.1997 року [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 6). За довідкою Державного навчального закладу «Мелітопольське професійне училище» м. Мелітополь Запорізької області № 293 від 28.09.2015 року [PERSON] навчається в ДНЗ «Мелітопольське ВПУ» терміном навчання з 01.09.2013 року по 30.06.2016 року (а.с. 10). Відповідно довідки про доходи № 108 від 09.10.2015 року, виданої ДНЗ «Мелітопольське ВПУ», [PERSON], дійсно навчається у вищеназваному навчальному закладі на державній формі навчання та в період з 01.04.2015 року по 30.09.2015 року йому нараховані доходи в сумі 2729 грн. 16 коп. (а.с. 11). Згідно довідки Приазовського районного центру зайнятості № 507 від 26.10.2015 року, дохід [PERSON] за період з 04 березня 2015 року по 30 вересня 2015 року становить 3632 грн. 52 коп. (а.с. 12). Згідно довідок виконавчого комітету Ботіївської сільської ради № 1180, № 1181 від 13 листопада 2015 року [PERSON] знаходиться на утриманні матері [PERSON], [INFO], зареєстрований та проживає [INFO]. (а.с. 17-18). Статтею 199 СК України встановлено, якщо повнолітні діти продовжують навчання і в звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, якщо вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. Як розяснено в пункті 20 постанови пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. До матеріалів справи позивачем додані копія товарного чеку на підтвердження придбання канцелярських товарів для навчання на суму 602,50 грн., та квитанція на підтвердження вартості проїзду з м. Мелітополя до с. Строганівки в сумі 24,59 грн. (а.с. 14-15). Беручи до уваги зазначені докази, з урахуванням того, що позивачу також необхідно харчуватись та придбавати предмети одягу, на переконання суду позивач потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням. Відповідач є працездатним, і в судовому засіданні визнав вказані обставини та те, що він може надавати матеріальну допомогу сину в сумі 400 гривень на місяць на час навчання. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України. Відповідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд вважає необхідним позов задовольнити, оскільки він визнаний відповідачем, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved