Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до Теківської сільської ради Виноградівського району про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 15.06.2005 року в с.Гудя Виноградівського району між ним та [PERSON] було укладено усний договір купівлі-продажу житлового будинку по вул.Шевченка, 18 в с.Гудя Виноградівського району. Договір укладений в усній формі через важке матеріальне становище сторін. На підтвердження укладення такого договору, [PERSON] передав позивачу оригінал договору купівлі-продажу вказаного будинку від 06.07.2001 року та оригінал технічного паспорту на цей будинок. Після укладення усного договору, [PERSON] виїхав у невідомому напрямку, а 13.03.2008 року помер. Позивач вказує, що вже більше 11 років відкрито і безперервно володіє і здійснює догляд за будинком, проживає в ньому, обробляє прилеглу до нього земельну ділянку, сплачує рахунки за комунальні послуги. Просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок за адресою с.Гудя, вул.Шевченка, 18 Виноградівського району. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач [PERSON] подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Просить суд розглянути справу без його участі, підтримує заявлені позовні вимоги та просить такі задовольнити. Представник відповідача, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином своєчасно, в судове засідання з невідомих суду причин не з'явився і від нього не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки, тому на підставі ст.ст.169, 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та вимоги позову підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини, на які посилається позивач в своїй заяві. В судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне. Як вказує у позовній заяві позивач, між ним та [PERSON] 15.06.2005 року було укладено усний договір купівлі-продажу житлового будинку по вул.Шевченка, 18 в с.Гудя. Як вбачається із Договору купівлі-продажу жилого будинку від 06.07.2001 року серії АЕА №891484, посвідченого державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори та зареєстрованим в реєстрі за №2183, [PERSON]К продала, а [PERSON] купив цілий жилий будинок, що знаходиться в с.Гудя, вул.Шевченка, 18. 13.03.2008 року [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ №059390 від 14.03.2008 року. Згідно довідки виконавчого комітету Теківської сільської ради №02-30/946 від 07.09.2016 року, [PERSON], [INFO], зареєстрований в [INFO], однак проживає більше 10 років в с.Гудя, вул.Шевченка, 18. З інформаційної довідки фізичної-особи підприємця [PERSON] від 16.09.2016 року та технічного паспорту на житловий будинок серії АЕ №004221 від 16.09.2016 року слідує, що житловий будинок за адресою с.Гудя, вул.Шевченка, 18 будівництвом завершений, вартість станом на вересень 2016 року складає 45862,00 грн. Приймаючи вищевказані фактичні обставини справи суд виходить з того, що предметом спору є визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. За статтею 43 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Наявні у справі доказові матеріали у повній мірі дають підстави для висновку про підставність позовних вимог [PERSON], оскільки останній відкрито, добросовісно та безперервно володіє житловим будинком більше 11 років. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Позивач у суді довів факт набуття ним права власності за набувальною давністю, оскільки він добросовісно і відкрито користується нерухомим майном на протязі більше 10 років, таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі і є підстави для визнання права власності за набувальною давністю за позивачем вищевказаного нерухомого майна.

Outcome: approved