Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним вище позовом, у якому свої позовні вимоги обґрунтували тим, що 16.05.2017 року він надав в борг [PERSON] грошові кошти в сумі 22000,00 грн., які вона зобовязалася повернути в строк до 01.07.2017 року, про що складено розписку. У встановлений розпискою строк відповідач грошові кошти не повернув. Просив суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики від 16.05.2017 року з урахуванням індексу інфляції та 3 річних у розмірі 27567,78 грн., з яких 22000,00 грн. сума основного боргу, 3020,63 грн. відсотки за користування грошовими коштами, 560,55 грн. 3% річних, 1986,60 грн. інфляційне збільшення боргу та сплачений позивачем судовий збір. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 07.06.2018 року було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеному провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність грошові кошти, а позичальник\~ зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) у строк та порядку, що встановлені договором. Частиною другою\~ статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. У відповідності до частини першої та третьої ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передавання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківські рахунки. Так, із матеріалів справи вбачається, що відповідно до письмової розписки від 16.05.2017 року [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 22000,00 грн., які вона зобовязалася повернути в строк до 01.07.2017 року. Відповідно до частини першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінювалися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною( сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовязки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. (правова позиція Верховного Суду України, викладена в постанові №6-50цс 16 від 24.02.2016 року). Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Отже, дослідивши боргову розписку про отримання в борг грошових коштів, яка видавалася відповідачу (боржнику) позивачу (позикодавцю), суд приходить до висновку, що між сторонами укладений письмовий договір позики, який в силу його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошових сум позичальнику, тому невиконання відповідачем грошових зобовязань у встановлені строки, свідчить про порушення ними права позивача, яке підлягає судовому захисту. З огляду\~на викладене\~вище з\~ [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню грошові кошти в розмірі 22000,00 грн. та відсотки за користування коштами за період з 17.05.2017 року по 07.05.2018 року у розмірі 3020,63 грн. Приписами частини першої статті 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу входить до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів, та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утриманих ним грошових коштів належних до сплати кредиторові Враховуючи, що відповідач своєчасно не повернув позикодавцю грошові кошти, тому позовні вимоги стягнення 3% річних та втрат від інфляції підлягають задоволенню, при цьому суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 3% річних в розмірі 560,55 грн. та інфляційні втрати в розмірі 1986,60 грн. за договором позики від 16.05.2017 року, за період із 02.07.2017 року по 07.05.2018 року, які суд вирахував наступним чином 3% від суми боргу 22000,00 грн. ? 310 дні (кількість днів прострочення із 02.07.2017 року по 07.05.2018 року) ? 3/100/365 = 560,55 грн., інфляційні втрати 22000 грн. (сума заборгованості) * 109,03 (сума інфляцій за період із 02.07.2017 року по 07.05.2018 року)/100% = 23986,60 грн. 22000,00 грн., сума заборгованості = 2547,15 грн. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 625, 1046 -1050 ЦК України,

Outcome: approved