Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з даним позовом. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті залишилась спадкова маса у виді 1/2 частини квартири [ADDRESS], яка належала померлій на праві власності. Позивач є спадкоємцем за законом після смерті своєї матері та власником 1/2 частини вказаної квартири. Спадщину позивач прийняв після смерті матері, так як постійно проживала разом із спадкодавцем на час її відкриття. Однак, під час оформлення своїх спадкових прав, позивач дізнався, що його мати [PERSON], не провела державну реєстрацію права власності на 1/2 частину квартиру [ADDRESS], що стало підставою для відмови нотаріусом у видачі позивачу Свідоцтва про право на спадщину за законом. Позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд постановити рішення, яким визнати за ним в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися. Представник позивача падав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за їх відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву, в якій просить розгляд проводити за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18 серпня 2015 року матір'ю [PERSON], [INFO] є [PERSON] (а.с.8). [INFO] мати позивача [PERSON] померла, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.7). Позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] та прийняв спадщину відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки проживав разом з матір'ю, що підтверджується довідкою № 1574 від 17.08.2015 виданою Могилів-Подільським МКП «Житловокомунгосп» (а.с.9). Для оформлення своїх спадкових прав позивач звернувся у Могилів-Подільську міську державну нотаріальну контору. Проте, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Могилів-Подільської міської державної нотаріальної контори Малярчук Т.М. № 46/02-31 від 17.02.2016 року позивачу у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено через відсутність у правовстановлюючому документі на спірну квартиру відомостей про його державну реєстрацію. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до таких висновків. Згідно копії Свідоцтва про право власності на житло від 25 вересня 1993 [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності (в рівних частках) квартира площею 48,78 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Відповідно до довідки КП «Могилів-Подільське МБТІ» № 467 від 02.09.2015 року, згідно архівних даних станом на 31.12.2012 року квартира [ADDRESS] не зареєстрована. Зміна адреси відбулась на підставі рішення 5 сесії 22 скликання від 12.05.1995 року та нумерації проведеної в 1997 року затвердженої рішенням № 382 від 25.12.1997 року «Про затвердження переліку вулиць міста з новою нумерацією домоволодіння» з [ADDRESS] змінено на [ADDRESS] (а.с.11,12). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Нормативно-правовим актом, що визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна є Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно з положеннями ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, зокрема, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Стаття 4 Закону визначає, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно. Відтак, з аналізу зазначених правових норм вбачається, що право власності на нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження (придбання). З матеріалів справи вбачається, що право власності на 1/2 частину квартири [PERSON] набула до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004, на підставі норм Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (у редакції чинній станом на 26.04.1993), який передбачав, що передача квартир (будинків) у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення (ч. 5 ст. 8). З копії свідоцтва про право власності на житло вбачається, що воно записане у реєстрову книгу за № 1151. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем було повністю доведено, що [PERSON] була власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] і після її смерті залишилася спадкова маса у виді права власності на 1/2 квартири [ADDRESS]. За таких підстав, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved