Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до ТОВ «СП «Клен», яким з урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути з відповідача на його користь грошову винагороду у розмірі 826 гривень 00 копійок за надані літературні твори «Работа в милиции» та «Малолетки «в законе»; стягнути з ТОВ «СП КЛЕН» пеню у розмірі облікової ставки НБУ за кожен день прострочки від суми простроченого платежу, а саме - 81,05 грн.; стягнути з ТОВ «СП КЛЕН» 3 % річних від простроченої суми, а саме - 32,42 грн.; стягнути з ТОВ «СП КЛЕН» моральну шкоду у розмірі 1000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 259 грн. 73 коп. Позовні вимоги обґрунтовує, тим, що 26 січня 2012 року між ним і Товариством з обмеженою відповідальністю «СП КЛЕН» укладений авторський договір №28, відповідно до умов Договору, [PERSON] створено 2 літературних твори, а саме: «Работа в милиции» и «Малолетки «в законе», а тому позивач є власником авторських майнових прав, що підтверджується актом прийому-передачі від 31 травня 2012 року. Відповідно до п. 4.1 Договору, за використання Твору, згідно з умовами Договору Замовник сплачує Автору винагороду ( плату ) у формі паушального платежу, який підлягає оплаті протягом 40-ка банківських днів з моменту передачі Замовнику Твору. Однак порушуючи п. 4.2 Договору, відповідач на банківський рахунок позивача до не перерахував належну мені винагороду у розмірі 826 грн., в зв'язку з чим позивач вважає, що його права як автора порушенні, тому просить позов задовольнити. В судове засідання позивач не з'явився, повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримавши позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 34). Представник відповідача в судове засідання явку свого представника не забезпечив, повідомлявся належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу за відсутності позивача та відповідача на підставі ст.ст. 169, 224 ЦПК України. Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.8 Закону України «Про авторське право і суміжні права», ст. 433 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), літературні письмові твори белетристичного, публіцистичного, наукового, технічного або іншого характеру (книги, брошури, статті тощо) є об'єктом авторського права. Відповідно до ст.440 ЦК України, майновими правами інтелектуальної власності є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Майнові права на твір належать його авторові, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, відповідно до ч.3 ст.32 Закону України «Про авторське право і суміжні права», за авторським договором про передачу виключного права на використання твору автор (чи інша особа, яка має виключне авторське право) передає право використовувати твір певним способом і у встановлених межах тільки одній особі, якій ці права передаються, і надає цій особі право дозволяти або забороняти подібне використання твору іншим особам. При цьому за особою, яка передає виключне право на використання твору, залишається право на використання цього твору лише в частині прав, що не передаються. Згідно з п.п.1, 2 ч.1 ст.441 ЦК України використанням твору є його опублікування (випуск у світ), відтворення в будь-якій формі, будь-яким способом. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 26 січня 2012 року між ТОВ «СП Клен» та [PERSON] укладений авторський договір №28, за яким позивач передав відповідачу виключне майнове право на використання та розповсюдження своїх творів «Работа в милиции», «Малолетки «в законе» (а.с. 10-13) 31.05.2012 року сторони підписали акт прийому-передачі двох творів «Работа в милиции», «Малолетки «в законе», визначили розмір винагороди - 826 грн. (а.с. 14). Відповідно до п.4.1. Договору , замовник сплачує автору винагороду (плату) у формі - паушального платежу, який підлягає оплаті протягом 40-ка банківських днів з моменту передачі замовнику твору. Згідно розділу 6 Договору, якщо в процесі переговорів спірні питання не будуть вирішенні, спори розглядатимуться в судовому порядку, встановленому чинним законодавством. Як вбачається з акту прийому-передачі від 31.05.2012 року ТОВ «СП Клен» отримало від [PERSON] два твори : «Работа в милиции», «Малолетки «в законе»» Згідно з ч.1 ст.442 ЦК України твір вважається опублікованим (випущеним у світ), якщо він будь-яким способом повідомлений невизначеному колу осіб, у тому числі виданий, публічно виконаний, публічно показаний, переданий по радіо чи телебаченню, відображений у загальнодоступних електронних системах інформації. З письмових пояснень позивача вбачається, що оскільки за умовами авторського договору відповідач зобов'язався виплатити авторську винагороду у формі - паушального платежу, за використання твору, тобто після 21.05.2012р., то датою настання виконання відповідачем своїх зобов'язань вважається 10.07.2012р. Однак, на момент розгляду справи, відповідач своїх зобов'язань з виплати авторського гонорару за авторським договором, не виконав. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що моментом виникнення у відповідача зобов'язання сплатити на користь позивача гонорар є момент отримання твору, тобто 31.05.2012р. Отже, у зв'язку з невиплатою відповідачем гонорару, починаючи з 31.05.2012р. його грошове зобов'язання за авторським договором є простроченим. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Крім цього, у відповідності до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 5.4 Договору Договору за порушення строків розрахунків Замовник сплачує Автору пеню у розмірі облікової ставки НБУ за кожен день прострочки від суми простроченного платежу. 11.07.2012 року, облікова ставка НБУ - 7,5 % річних (згідно Постанови НБУ від 21.03.2012 року № 102). Таким чином згідно договору Замовник зобовязаний за порушення розрахунків сплатити пеню у розмірі 7,5 % за кожний день прострочки від суми простроченного платежу - 826,00 грн. Розрахунок пені за 2012 рік: 826 грн (сума невиплаченої винагороди) х 174 дні (кількість днів простро 2012 році): 100 % х 7,5 % (облікова ставка НБУ) : 366 днів (кількість днів у 2012 29,45 грн. Розрахунок пені за 2013 рік: 826 грн (сума невиплаченої винагороди) х 304 дні (кількість днів простро 2012 році) : 100 % х 7,5 % (облікова ставка НБУ): 365 днів (кількість днів у 2013 51,60 грн. Загальний розмір пені за весь період прострочення : 29,45+51,60=81,05 грн. Розрахунок 3% річних за весь час прострочення, тобто за період з 11.07.2012 31.10.2013 року, є наступним. Оскільки прострочена сума дорівнює 826 грн, то 3% річних становлять: за 2012 рік . 826 грн х 174 дні прострочення : 100 % х 3 % : 366 днів = 11,78, за 2013 рік . 826 грн х 304 дні прострочення : 100 % х 3 % : 365 днів = 20,64. Сума загального розміру 3% річних від простроченої суми складає 11,78+20,64=32,42 грн. Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, суд повідомляє наступне. Відповідно до вимог ст. 23 ,1167 ЦК України особа, якій завдано збитків, має також право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 1000 грн., яка полягає в моральних стражданнях, у зв'язку з порушенням прав позивача, які полягають у моральному дискомфорті, втратою авторитету серед родичів та знайомих, які глузували з нього, що позивач є офіцером міліції, пенсіонер МВС, став об'єктом шахрайських дій і не може себе захистити, не підлягають задоволенню, оскільки не є предметом авторського права та позивачем не наведено переконливих мотивів повноти наявності заподіяння душевних страждань з урахуванням отриманих збитків, а також інших негативних наслідків, а тому суд, виходячи із засад розумності та справедливості, вважає за необхідне відмовити в цій частині позовних вимог. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що взяті на себе зобов'язання за авторським договором відповідач не виконав, гонорар позивачу не сплатив, виходячи із розрахунків позивача, перевірених судом, окрім основної суми заборгованості у розмірі 826,00 грн., з відповідача підлягають стягненню пеня за порушення строків розрахунків в розмірі 81,05 грн., а також та 3% річних у сумі 32,42 грн., а всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 939,47грн. Також, з відповідача на користь позивача підлягають присудженню судові витрати, пов'язані із розглядом справи, зокрема, судовий збір у розмірі 259,73грн. З урахуванням вищевикладеного, на підставі ст.ст. 23, 430, 440, 441, 442, 530, 625 Цивільного кодексу України, Закону України «Про авторське право і суміжні права», ст.ст. 10, 11, 13, 60, 88, 209, 212-215, 224 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

Outcome: partial