Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

[PERSON] завернулась до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області з позовом до [PERSON] про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності на майно. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що у період з серпня 1984 року по 16 вересня 2014 року вона проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з [PERSON]. Вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, набули рухоме та нерухоме майно. 16 вересня 2014 року [PERSON] помер. Після його смерті донька померлого [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини. Оскільки вона, [PERSON], не перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], то належну їй ? частину майна, набутого у спільну сумісну власність може успадкувати донька померлого. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд встановити факт спільного проживання як чоловіка та жінки її та [PERSON] у період з серпня 1984 року по 16 вересня 2014 року без реєстрації шлюбу. Визнати за нею та [PERSON] право власності на ? частину майна, набутого у спільну сумісну власність в період проживання однією сім'єю, чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу. Визнати за нею право власності на: -? частину квартири [ADDRESS] вартістю 238952,25 грн. -? частину автомобіля марки ВАЗ 11183, 2006 року випуску, д.н.з. [NUMBER], вартістю 30829,50 грн. -Кошти в розмір 4520,92 дол.США, які знаходяться на депозитному рахунку №26308504142536 у ПАТ «Терра Банк»; -Кошти в розмір 5255,14 дол.США, які знаходяться на депозитному рахунку в ПАТ «Дельта Банк»; -Кошти в розмір 77,06 дол.США, які знаходяться на рахунку ПАТ «Дельта Банк»; -Кошти в розмір 20316,87 грн., які знаходяться на рахунку в ПАТ «Дельта Банк»; -Кошти в розмір 718,52 грн., які знаходяться на рахунку в ПАТ «Дельта Банк»; -Кошти в розмір 9500,00 дол.США., які знаходяться на депозитному рахунку в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»; -Кошти в розмір 192,36 дол.США., які знаходяться на депозитному рахунку в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»; -? частину будівельних матеріалів, які використані під час будівництва дачного будинку, літньої кухні-сараю з погребом, сараю-вбиральні, курятника, гаражу, теплиці, вартістю 147295,50 грн., на садибній ділянці№548 в садовому товаристві «Рассвет» по вул. Приозерній в с. Самусіївка, Кременчуцького району Полтавської області; -? частину гаража №69, що знаходиться по вул. Московській в м. Кременчуці в гаражному кооперативі «Хорольський» вартістю 46930,50 грн.; -? частину гаража №6 ряд «Б» , що знаходиться по проїзду Ярославському №26 в м. Кременчуці в гаражному кооперативі «Волна», вартістю 53206,50 грн. В судовому засіданні позивач, [PERSON], та її представники [PERSON], [PERSON], позов підтримали. Пояснили, що у період з серпня 1984 року по 16 вересня 2014 року [PERSON] проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з [PERSON]. У цей період вони разом збудували дачний будинок та гаражі №69 в гаражному кооперативі «Хорольський» і №6 в гаражному кооперативі «Волна», придбали 4-кімнатну квартиру, яка була оформлена на [PERSON] та його матір [PERSON] в рівних частинах. Також за спільні кошти в 2007 році вони з [PERSON] придбали автомобіль ВАЗ 11183, який був зареєстрований на ім'я [PERSON]. У період сумісного проживання їх спільні заощадження з [PERSON] вони розміщували на депозитних рахунках в установах банків м. Кременчука, за рахунок отриманих відсотків вони утримували один одного, сплачували комунальні послуги, внески до садового товариства та гаражних кооперативів. Після смерті [PERSON] його донька [PERSON] забрала усі правовстановлюючі документи на нерухоме майно, договори на відкриття депозитних рахунків, банківські карти, документи на автомобіль, ключі від гаражів та дачі. Тому вона, [PERSON], не має змоги розпоряджатися своєю частиною власності набутої під час спільного проживання однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з [PERSON]. Відповідач, [PERSON] та її представник, [PERSON], проти задоволення позову заперечували. Зазначили, що вимоги позивача є необґрунтованими та не підтверджуються належними доказами. Позивач, [PERSON], не проживала однією сімєю з [PERSON]. [PERSON] була сусідкою [PERSON] та [PERSON] і перебувала з ними в дружніх відносинах. Таким чином, її претензії щодо майна, належного [PERSON] є безпідставними та не підлягають задоволенню. Третя особа, приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON], надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Суд, вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 16.09.2014 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КЕ №277151, виданого 18.09.2014 року Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області(т.1, а.с.99). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема: квартиру [ADDRESS], автомобіль марки ВАЗ 11183, 2006 року випуску, д.н.з. [NUMBER], дачний будинок з господарськими будівлями на садибній ділянці №548 в садовому товаристві «Рассвет» по вул. Приозерній в с. Самусіївка, Кременчуцького району Полтавської області, гараж №69, що знаходиться по вул. Московській в м. Кременчуці в гаражному кооперативі «Хорольський», гараж №6 ряд «Б», що знаходиться по проїзду Ярославському №26 в м. Кременчуці в гаражному кооперативі «Волна», а також грошові кошти, які знаходяться на рахунках, відкритих на ім'я [PERSON], в ПАТ «Терра Банк», ПАТ «Дельта Банк», ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Із заявами про прийняття спадщини після померлого 16.09.2014 року [PERSON] до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON] звернулись донька [PERSON] [PERSON] та [PERSON], яка у заяві адресованої нотаріусу зазначила, що є особою, яка проживала із спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (т.1, а.с.95, 112). Звертаючись до суду [PERSON] зазначає, що з серпня 1984 року по 16 вересня 2014 року вона проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з [PERSON], а тому має право на ? частину майна, набутого в спільну сумісну власність нею та [PERSON] у зазначений період. На підтвердження факту спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу з [PERSON] [PERSON] посилалась зокрема на покази свідків. Допитані судом свідки [PERSON] та [PERSON] повідомили, що мають будинки в садовому товаристві «Рассвет». Зазначили, що з [PERSON] та [PERSON] вони познайомились приблизно у 1987 році. Вказали, що [PERSON] разом зі [PERSON] останні декілька років у літньо-осінній період проживали у дачному будинку в садовому товаристві «Рассвет». Допитаний за клопотанням відповідача свідок [PERSON] пояснив, що також має дачний будинок в садовому товаристві «Рассвет», який будував в той же період, що і [PERSON] близько 30 років тому. З [PERSON] багато років працював на «КрАЗ». Мати [PERSON], [PERSON], говорила про те, що дачний будинок належить їй, будівельні матеріали для його будівництва вона купувала за власні кошти. На території даної садиби він, переважно, бачив [PERSON], іноді [PERSON]. Позивача бачив лише 2-3 рази перед смертю [PERSON]. Свідки [PERSON] та [PERSON] повідомили, що працювали продавцями у кіоску роздрібної торгівлі, який належав [PERSON] у період приблизно з 1997 року до 1998 року та з 1999 року до 2000 року відповідно. На роботу їх приймав [PERSON], заробітну плату також платив він. [PERSON] також працювала у даному кіоску продавцем. [PERSON] представив її як свою дружину. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] повідомили, що знайомі зі [PERSON] та [PERSON] більше 20 років. [PERSON] зазначила, що [PERSON] та [PERSON] разом їздили на відпочинок і на дачу. [PERSON] неодноразово була у них в гостях в квартирі у [PERSON] по вул. Миру 5А. Також вони її запрошували в гості до квартири [PERSON] по вул. Московській, 41. В судовому засіданні [PERSON] зазначила, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом у [INFO] після одруження сина позивача. Покази даних свідків суперечать показанням свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Так, свідки [PERSON] та [PERSON] повідомили суду, що приблизно з 1997 року до дня смерті [PERSON] останній проживав разом з [PERSON], як на квартирі у [PERSON], так і на квартирі у [PERSON]. Разом неодноразово їздили на відпочинок, у тому числі за кордон, спільно купували майно, зокрема автомобіль марки ВАЗ 11183-110-20. [PERSON] зазначила, що зустрівши [PERSON] [PERSON] пояснив, що вона колишня сусідка. Одного разу [PERSON] була присутня у компанії колег на дачі у [PERSON]. У 2014 році після госпіталізації [PERSON] його лікуванням та подальшим похованням займалась вона, [PERSON], та [PERSON]. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] повідомили суду, що проживають в [INFO]. [PERSON] стверджує, що позивач не проживала разом з [PERSON] в його квартирі за вказаною адресою. Іноді бачила [PERSON] у дворі будинку, однак у підїзд вона не заходила. У період з 1999 року по 2014 рік бачила [PERSON] разом з [PERSON]. Під час розмови з [PERSON] вона дізналась, що це жінка, з якою [PERSON] проживає. [PERSON] зазначив, що працював водієм у [PERSON]. З 2006 року був вдома у [PERSON] декілька раз. У квартирі він бачив [PERSON], яку [PERSON] представив як свою дружину. Позивача в квартирі [PERSON] не зустрічав. [PERSON] підтвердила, що [PERSON] зустрічався з жінкою на ім'я [PERSON]. Іноді вона бачила як зранку [PERSON] виходила з квартири [PERSON]. Свідок [PERSON] зазначила, що з [PERSON] знайома з 2002 року. Після смерті її чоловіка він допомагав їй по господарству. Іноді [PERSON] приходив до неї разом з [PERSON], яку представив, як кохану жінку. Проживав [PERSON] разом з донькою [PERSON] та онуками. Знає позивача, як сусідку [PERSON] по підїзду. Свідок [PERSON] вказала, що [PERSON] проживав разом зі своєю матірю, а після її смерті з донькою та онуками. Зазначила, що близько 17 років поруч з ним бачила [PERSON]. Він їздив з нею за кордон на відпочинок. Окрім цього, бачила [PERSON] з її донькою на ювілеї у [PERSON] З позивачем вона знайома не дуже добре. Свідок [PERSON] пояснила, що займається підприємницькою діяльністю у сфері нерухомості. В 2014 році до неї звернулась [PERSON] по питанню продажу 4-кімнатної квартири на вул. Московській, 41. У квартирі вона спілкувалась з власником [PERSON], який пояснив, що має намір продати квартиру з метою придбання окремого житла для себе, доньки та онука. Свідки [PERSON] та [PERSON] надали суду пояснення про те, що неодноразово збирались вдома у [PERSON] для гри в шахи. [PERSON] зазначив, що познайомився зі [PERSON] через [PERSON] близько 8 років тому. Вказав, що коли вони збирались у [PERSON] - вдома їх зустрічала [PERSON]. [PERSON] додатково відзначив, що [PERSON] познайомив його зі [PERSON] у 1997 році та представив її як свою дружину. Свідок [PERSON] пояснив, що він є головою правління гаражного кооперативу «Хорольський». Зі [PERSON] познайомився приблизно у 1983-1984 роках, коли [PERSON] почав будувати гараж. [PERSON] [PERSON] представив як свою дружину. Зазначив, що [PERSON] возив сина [PERSON] [PERSON], до м. Харків, з метою влаштування його на навчання. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вказали, що з 1984 року [PERSON] та [PERSON] проживали разом у [INFO]. [PERSON] зазначив, що після його одруження його мати [PERSON] разом з [PERSON] проживали у квартирі [PERSON] по вул. Миру 5А, потім переїхали у квартиру [PERSON] по вул. Московській, 41. Вважав [PERSON] своїм батьком. Зазначив, що приймав участь в будівництві дачного будинку в садовому товаристві «Рассвет» та гаражів. [PERSON] зазначила, що у 1999 році була стороною договору міни квартири, укладеного між нею, її батьками та [PERSON] і [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] до нотаріуса прийшли як чоловік та дружина. Свідок [PERSON] повідомив, що з 1996 року по 2014 рік він зустрічав [PERSON] разом зі [PERSON] на святах у його тітки [PERSON]. Вважав, що вони чоловік і дружина. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] повідомили, що проживали однією родиною з [PERSON]. Зазначили, що [PERSON] представив їм [PERSON], як свою кохану жінку. Іноді вона залишалась ночувати у квартирі [PERSON] [PERSON] зазначив, що дачний будинок в с.Самусіївка будували [PERSON] та [PERSON]. Позивача знають, як знайому [PERSON] Свідок [PERSON] надала суду пояснення про те, що вона є близькою подругою [PERSON], до 1982 року вони були сусідами по квартирі. З 1996 року вона часто приходила до нього на квартиру та була на дачі. [PERSON]В розповідав їй про кохану жінку [PERSON]. На святкування її ювілею в 2010 році він прийшов один. З позивачем вона не знайома. Свідок [PERSON] вказала, що проживає за адресою [INFO]. Знає відповідача та була знайома з її батьком, [PERSON]. Зазначила, що дружини у [PERSON] не було. Допитані за клопотанням позивача свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] в період з лютого 1991 року по вересень 2014 року у квартирі позивача за адресою: м.Кременчук, вул. Миру 5А, про що було складено акт ТОВ «Житлорембутсервіс» №359 від 20.08.2015 року (т.2, а.с.35). Вказаний акт суперечить акту ТОВ «Житлорембутсервіс» №48 від 24.02.2015 року, відповідно до якого свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] з 1999 року, а [PERSON] з 2010 року проживали разом з [PERSON] до дня смерті останнього за адресою [ADDRESS](т.1, а.с.51). Згідно п. 2, 3 рішення Конституційного [PERSON] України щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 58 Конституції України (справа про зворотню дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 9 лютого 1999 року за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотньої дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1\~ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час якого вони настали або мали місце. Проте надання зворотньої сили в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті. Чинний до 01.01.2004\~року Кодекс про шлюб та сім'ю в Україні не містив норми, яка б регламентувала спільну сумісну власність на майно чоловіка та жінки, що проживають однією сім'єю. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного суду України, що містяться в постанові від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлення судом факту перебування у фактичних шлюбних відносинах на підставі п. 5\~ст. 273 ЦПК України\~(в редакції 1963 року) може мати місце, якщо такі відносини виникли до 8 липня 1944 року і тривали до смерті (пропажі безвісти на фронті) одного з подружжя, внаслідок чого шлюб не може бути зареєстровано в органах РАЦС. В інших випадках заяви про встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах судовому розгляду не підлягають. Цивільний процесуальний кодекс\~в редакції 2004 року, п. 5 ст. 256 якого передбачено розгляд судом справ про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, вступив в законну силу лише з 01.09.2004 року. Згідно з ч.1, 2 ст.21 СК України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя відповідно до ч. 1\~ст. 36 цього Кодексу є\~шлюб. За положеннями ч.1 ст.\~5 ЦК України\~акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Відповідно до п.1 розділу VII Прикінцевих положень Сімейного Кодексу України цей Кодекс набуває чинності одночасно з набуттям чинності Цивільним кодексом України, тобто з 1 січня 2004 року, й до сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, що виникли після набуття ним чинності. Ці права і обов'язки, визначаються на підставах, передбачених\~СК України, у тому числі й положеннями ч.1 ст.74 цього Кодексу. В зв'язку з наведеним, під час вирішення позову про визнання права власності на майно, набуте чоловіком та жінкою під час спільного проживання без укладення шлюбу, має бути врахований час виникнення таких відносин. У випадку, коли такі відносини виникли до 1 січня 2004 року, тобто до набуття чинності СК України, спільною сумісною власністю є майно нажите подружжям за час шлюбу (ст.16 Закону «Про власність», ст.22 КпШС України), майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (п.1 ст. 17,ст.18, п.2 ст.17 Закону України «Про власність»), тощо. Нормами Кодексу про шлюб та сім'ю України, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, не передбачено можливості визнання факту спільного проживання без реєстрації шлюбу як підставу для визнання набутого майна спільною сумісною власністю. Таким чином, проаналізувавши вищевказані норми права, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період з серпня 1984 року по 1 січня 2004 року. В постанові Верховного суду України від 11.03.2015 року № 6-211цс14 викладено правову позицію, відповідно до якої, суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого до 1 січня 2004 року особами, які проживали однією сім'єю, але не перебували в зареєстрованому шлюбі, необхідно встановити не лише обставини щодо спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно придбавалось сторонами внаслідок спільної праці. Тобто сам факт спільного проживання сторін у справі не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною зі сторін. Частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожного зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним із подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання майна вкладені, крім спільних коштів, кошти, що належали одній зі сторін, то частка в цьому майні, відповідно до розміру внеску, є її власністю. Таким чином, для визнання спірного майна, набутого до 1 січня 2004 року спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] слід довести належними і допустимими доказами наявність угоди між ними, яка відповідає законодавству, про створення спільної власності або той факт, що спірне майно придбавалось за рахунок їх спільної праці. Оскільки, між позивачем та [PERSON] не укладалась зазначена угода і позивачем не надано суду доказів на підтвердження її участі у набутті спірного майна, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на ? частину майна, зокрема: ? частину квартири [ADDRESS]; ? частину будівельних матеріалів, які використані під час будівництва дачного будинку, літньої кухні-сараю з погребом, сараю-вбиральні, курятника, гаражу, теплиці; ? частину гаража №69, що знаходиться по вул. Московській в м. Кременчуці в гаражному кооперативі «Хорольський»; ? частину гаража №6 ряд «Б», що знаходиться по проїзду Ярославському №26 в м. Кременчуці в гаражному кооперативі «Волна», яке позивач вважає набутим у спільну сумісну власність з [PERSON] у період з серпня 1984 року по 1 січня 2004 року є безпідставними. Що стосується правовідносин, які виникли між [PERSON] та [PERSON] після 1 січня 2004 року, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Покази свідків, допитаних за клопотання [PERSON], на підтвердження факту проживання її та [PERSON], як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу докорінно суперечать показанням свідків, допитаних за клопотанням відповідача, а тому суд не приймає їх як доказ, що достовірно підтверджує факт проживання [PERSON] та [PERSON], як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу у період з 01.01.2004 року по 16.09.2014 року. Надані позивачем фотознімки та інші письмові докази не відображають характер взаємовідносин позивача з [PERSON] і також не можуть слугувати доказом проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю, як чоловіка і жінки. Водночас, відеозапис подорожі [PERSON] та [PERSON] до Тайланду у 2009 році та фотознімки їх спільного відпочинку у м. Миргороді свідчать про перебування [PERSON] у близьких стосунках з [PERSON]. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факти, на які посилається [PERSON], як на підставу своїх позовних вимог не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи і наявні в матеріалах справи докази достеменно не підтверджують факт існування сімейних відносин, в розумінні ст.3 СК України, між [PERSON] та [PERSON] у період з 01.01.2004 року по 16.09.2014 року. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту спільного проживання як чоловіка та жінки її та [PERSON] у період з серпня 1984 року по 16 вересня 2014 року без реєстрації шлюбу не підлягають задоволенню. Також суд відмовляє в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання за нею та [PERSON] права власності на ? частину майна, набутого у спільну сумісну власність в період проживання однією сім'єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, оскільки вказані вимоги є похідними від вимог щодо встановлення факту. З огляду на те, що судом у задоволені позову відмовлено, враховуючі положення ст.88 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed