Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі філії «Южне головне регіональне управління» ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів за вилучені автомобілі, посилаючись на те, що 19.06.2006 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний довір № 225М. Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 25.05.2009 року з [PERSON] стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 225М від 19.06.2006 року в сумі 313\~101,75 гривень. 21.01.2010 року підчас проведення виконавчих дій щодо примусового виконання вказаного рішення суду, Першим Суворовським відділом ДВС Одеського міського управління юстиції, у позивача вилучений та переданий на відповідальне зберігання філії «Южне головне регіональне управління» ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк», належний позивачу автомобіль Mercedes Benz 312D, 1997 року випуску, д/н [NUMBER]. 19.05.2011 року виконавче провадження про стягнення з позивача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 225М від 19.06.2006 року, закінчено на підставі п. 8 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з погашенням заборгованості. Оскільки позивач вважає, що відповідач неправомірно відмовляється повернути автомобіль Mercedes Benz 312D, 1997 року випуску, д/н [NUMBER], він вимушений звернутись з позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 6\~929 доларів США в рахунок відшкодування вартості безпідставно набутого майна, а саме автомобіля Mercedes Benz 312D, 1997 року випуску, д/н [NUMBER], а також 75\~000,00 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди та понесені судові витрати. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог посилаючись на їх необґрунтованість. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. В судовому засіданні встановлено, що 19.06.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний довір № 225М. Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 25.05.2009 року з [PERSON] стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 225М від 19.06.2006 року в сумі 313\~101,75 гривень та видано виконавчий лист № 2-2597/09. 21.01.2010 року підчас проведення виконавчих дій щодо примусового виконання вказаного рішення суду, Першим Суворовським відділом ДВС Одеського міського управління юстиції, у [PERSON] вилучений та переданий на відповідальне зберігання філії «Южне головне регіональне управління» ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк», належний позивачу автомобіль Mercedes Benz 312D, 1997 року випуску, д/н [NUMBER], про що складений акт опису й арешту майна. 19.05.2011 року виконавче провадження про стягнення з позивача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 225М від 19.06.2006 року, закінчено на підставі п. 8 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з погашенням заборгованості. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] виконав виконавчий лист та сплатив суму заборгованості за кредитним договором визначену станом на 19.01.2009 року у розмірі 313\~101,75 гривень 19.05.2011 року. Тобто за період часу з 19.01.2009 року по 19.05.2011 року, кредитний договір № 225М від 19.06.2006 року не припиняв своєї дії, сума боргу за договором, яка накопичилась за вказаний період, позивачем не сплачена. Відповідно до вимог ст. 594 ЦК України, кредитор, який правомірно володіє річчю, що підлягає передачі боржникові або особі, вказаній боржником, у разі невиконання ним у строк зобов'язання щодо оплати цієї речі або відшкодування кредиторові пов'язаних з нею витрат та інших збитків має право притримати її у себе до виконання боржником зобов'язання. Притриманням речі можуть забезпечуватись інші вимоги кредитора, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог в частині знаходження автомобіля Mercedes Benz 312D, 1997 року випуску, д/н [NUMBER] на відповідальному зберіганні у ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі філії «Южне головне регіональне управління» ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк» без достатньої правової підстави. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 1213 ЦК України вартість майна що належить відшкодуванню у разі неможливості його повернення в натурі, визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Всупереч вказаній нормі права, позивач в обґрунтування позовних вимог щодо вартості майна посилається на оцінку автомобіля Mercedes Benz 312D, 1997 року випуску, д/н [NUMBER], виконану 30.06.2010 року. Відповідно ст. ст.\~10,\~60 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі філії «Южне головне регіональне управління» ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів за безпідставно вилучений автомобіль не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, що є підставою для відмови в їх задоволенні. Відмова в задоволенні позовних вимог про стягнення грошових коштів за безпідставно вилучений автомобіль є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в сумі 75\~000,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed