Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради про усунення перешкод в участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 08 квітня 2006 року між ним та відповідачкою [PERSON] був укладений шлюб, від якого у них народились діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 грудня 2018 року шлюб між ними був розірваний. Після розірвання шлюбу їх діти залишились проживати з відповідачкою за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що протягом всього їх із відповідачкою сімейного співжиття він приймав активну участь у вихованні дітей та догляді за ними, забезпечував матеріально (оскільки був єдиним годувальником у родині, так як дружина перебувала у декретних відпустках), відводив їх у садочок і школу та потім забирав, проводив з дітьми увесь свій вільний від роботи час. Після розірвання шлюбу він (позивач) сподівався домовитись із відповідачкою [PERSON] про порядок зустрічей з дітьми, однак, коли в липні 2018 року, після тимчасового проживання з ним (позивачем), їх молодший син та старша донька відмовились повертатись до своєї матері, однак остання насильно забрала їх та заборонила з ним зустрічатись. В жовтні 2018 року він звернувся до Служби у справах дітей Черкаської міської ради із заявою про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми і рішенням Служби від 19.10.2018 року №679 йому було встановлено наступний графік зустрічей з дітьми: щовівторка та щочетверга з 15.00 год. до 18.00 год.; перші та треті вихідні місяця з 18.00 год. п`ятниці до 16.00 год. неділі; два тижні влітку за домовленістю між батьками; без присутності матері дітей та з урахуванням обставин, які можуть виникнути. Проте, відповідачка [PERSON] ухилялась від виконання вказаного рішення та усіляко перешкоджала його зустрічам з дітьми, не відповідала на його телефонні дзвінки, не відчиняла йому двері, тощо. Підтвердженням тому є його звернення до Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області, у відповідь на які працівниками правоохоронних органів було складено довідки від 09.01.2019 року та 01.02.2019 року, із змісту яких вбачається, що відповідачка [PERSON] не дає йому (позивачу) бачитись з дітьми у відведений час, який встановила Служба у справах дітей ЧMP. Також вказує, що йому достовірно відомо, що діти сумують за ним та бажають зустрічей і спільного проведення часу. До всіх своїх дітей він (позивач) має почуття батьківської любові та турботи. Крім того, вважає свою участь у повсякденному житті своїх дітей необхідністю для них самих, оскільки старші діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] навчаються у школі, відповідно, вони потребують організації у навчальному процесі, відвідуванні гуртків, підготовці домашніх завдань, тощо. Молодші діти також потребують влаштування для них дозвілля та батьківської підтримки. Окрім того, вказує, що працюючи на посаді директора ТОВ «НВФ «Покров» з квітня 2011 року, він має пливкий графік роботи, тому здатний приділяти достатньо часу для зустрічей зі своїми дітьми. Тому, просить суд: - зобов`язати відповідачку [PERSON] не перешкоджати йому (позивачу) брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з їх дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; - визначити наступні способи участі позивача у вихованні дітей: - особисті побачення у будні дні із [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] щовівторка та щочетверга з 15.00 год. до 18.00 год.; - особисті побачення із [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у вихідні дні: перші та треті вихідні дні місяця з 18.00 год. п`ятниці по 16.00 год. неділі; - особисті побачення із [PERSON] у вихідні дні: у другі та четверті вихідні дні місяця з 18.00 год. п`ятниці до 16.00 год. неділі; - спільний відпочинок: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] проводять один тиждень зимових канікул та один місяць літніх канікул (серпень) із батьком, без участі матері; - необмежене спілкування з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дітьми; - в день побачення його (позивача) з дітьми, він має право забирати дітей з дому/школи/дитячого садочка особисто; - зобов`язати [PERSON] за два дні до дня зустрічі позивача з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надавати позивачу точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дітей, а у разі настання таких змін, повідомити про це позивача особисто на наступний день з дня настання таких обставин. Також просив стягнути з відповідачки на його користь судові витрати. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.06.2019 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 02.07.2019 року відповідачкою [PERSON] було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому вона просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. При цьому, в наданому відзиві на позов відповідачка вказує, що протягом всього їх з позивачем сімейного життя вона приймала активну участь у вихованні їх дітей та догляді за ними, водила у дитсадки, школу, а також на різноманітні гуртки та забирала їх, додатково займалась з дітьми іноземними мовами, гуляла з ними та проводила з ними весь свій час, доглядала та лікувала їх. На відміну від позивача, який за роки їх спільного життя не приймав взагалі ніякої участі у вихованні дітей, не гуляв ніколи з ними, знущався з їх старшого сина [PERSON] , бив його і ображав та морально принижував, а також позивач знущався і із неї самої (відповідачки), погрожував їй та зраджував. Після того, як вони розійшлися і почали жити окремо, протягом півтора року вона намагалась домовитись із позивачем про порядок спілкування з дітьми. Вона дозволяла позивачу приходити до себе додому і спілкуватися з дітьми, але він зловживав її поступливістю і приходив до них близько 23.00 год., будив їх і навмисно її (відповідачку) дратував, записуючи її реакцію на диктофон, а також міг роздягнутись догола і у такому вигляді ходити при дітях. Також, коли вона давала йому (позивачу) дітей, він не повертав їх в домовлений час, а ще давав дітям шкідливу їжу та спиртні напої, від яких вони труїлися, а вона потім мусила їх лікувати. Крім того, вказує, що 15.11.2017 року, за її відсутності вдома, позивач прийшов до її квартири, де знаходилась няня, що доглядала за їх дітьми, і викрав деякі документи на її майно, а саме договір про сплату пайових внесків у ОК «Житлово-будівельний кооператив Престижний» і після цього, скориставшись її паспортними даними, оформив договір передачі її гаража на свого батька [PERSON] , при цьому погрожуючи їй та примушуючи підписати цей договір. Після цього випадку вона перестала впускати позивача до своєї квартири. 17.10.2018 року дійсно відбулося засідання комісії Служби у справах дітей Черкаської міської ради і вона (відповідачка), йдучи на поступки, дозволила позивачу встановити свій графік спілкування з дітьми, однак саме позивач [PERSON] виконання рішення та рекомендацій комісії Служби у справах дітей не дотримувався, а також було багато випадків навмисного ним псування здоров`я дітей та порушення графіку спілкування з ними. Також вказує, що фінансово її сім`ю утримував її батько - [PERSON] , а позивач [PERSON] раніше працював інженером-системотехніком в НВФ «Лад» та 29.12.2009 року він звільнився за власним бажанням і ніде не працював до 08.04.2011 року. На даний час діти проживають з нею (відповідачкою) у належній їй квартирі і її батько [PERSON] продовжує про них дбати та фінансово їх забезпечувати. Одночасно звертає увагу суду на те, що надана позивачем суду довідка про його доходи не відповідає довідці про доходи, які він подав до Чигиринського РВ ДВС, а також те, що він (позивач) не надає їй ніякої матеріальної допомоги, як матері, яка доглядає за їх спільною дитиною - дочкою до досягнення останньою трьох років. З цього приводу нею подано відповідний позов до Придніпровського районного суду м. Черкаси. А тому, просить відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог та бажає, щоб суд визначив наступні способи спілкування позивача з дітьми: - у навчальний період побачення з усіма дітьми у неділю перші та треті вихідні дні місяця з 10.30 год. до 13.30 год. у її (відповідачки) присутності чи під її наглядом; - на період канікул побачення з усіма дітьми щовівторка та щочетверга з 17.00 год. до 19.00 год. та побачення з усіма дітьми у неділю перші та треті вихідні дні місяця з 10.30 год. до 13.30 год. у її (відповідачки) присутності чи під її наглядом, з урахуванням обставин, які можуть виникнути (хвороба, поїздка); - у разі виникнення у неї (відповідачки) неможливості бути присутньою під час побачень позивача з дітьми, зобов`язати позивача узгоджувати з нею способи проведення його вільного часу з дітьми, а також повідомляти про місцезнаходження дітей. Також вказує, що з цього приводу вона вже також звернулась до Служби у справах дітей. 18.07.2019 року позивачем [PERSON] було подано до суду відповідь на відзив, в якому позивач вказує, що про те, що вважає зміст наданого відзиву некоректним, його мотиви неправдивими і такими, що зводять на нього, як на батька, наклеп, а вимоги відповідачки такими, що суперечать нормам діючого законодавства. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.11.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат Сергієнко О.П. позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] та її представник - адвокат Давигора С.А. заперечували проти задоволення позову та просили суд відмовити в його задоволенні в повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. При цьому пояснили, що позовні вимоги, викладені позивачем, не зможуть в повному обсязі задовольнити потреби та інтереси дітей в зв`язку з відсутністю у батька дітей реального інтересу брати участь у їх вихованні та спілкуватися з ними, бути прикладом та гідним батьком, чути та розуміти дітей, намагатися поліпшити стосунки та налагодити таке спілкування, коли здоров`я, життя, потреби дітей на першому місці. Також просили врахувати, що позивач не зумів своїми діями та вчинками довести правдивість своїх намірів, коли матір може залишити дітей батьку та знати, що вони будуть здорові, щасливі, нагодовані, з ними будуть виконанні всі завдання зі школи та із садочка, проведено дошкільні заняття, а також, що батько буде цікавитись їх перемогами і здобутками. В судове засідання представник третьої особи - Служби у справах дітей Черкаської міської ради не з`явився. Попередньо представником третьої особи - за довіреністю Зубалій Н.А. було подано до суду клопотання від 21.01.2021 року про розгляд справи без участі представника Служби у справах дітей Черкаської міської ради в якому одночасно вказує, що позиція третьої особи викладена у рішенні Служби у справах дітей Черкаської міської ради від 19.10.2018 року №678 і при прийнятті судом рішення по даній справі Служба просить врахувати інтереси дітей та взяти до уваги вказане вище рішення № 678. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON] , його представника - адвоката Сергієнко О.П., пояснення відповідачки [PERSON] , її представника - адвоката Давигори С.А., пояснення свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Нормами ст. 18 СК України передбачено способи захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, припинення дій, які порушують сімейні права. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право н6а рівень життя, достатній ля її фізичного, інтелектуального морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Пунктом першим статті 3 Конвенції ООН про права дитини закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (стаття 9 Конвенції ООН про права дитини). Статтею 9 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Згідно із принципом 2 «Декларації прав дитини» від 20.11.1959 року, ст. 27 Конвенції ООН від 20.11.1989 року «Про права дитини» (ратифікованої Україною 27.02.1991 року) та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Декларацією прав дитини, прийнятою генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та норм ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Це право полягає, перш за все, у наданні дитині можливості жити і виховуватися в сім`ї. Звичайно, мова йде про проживання дітей у сім`ї своїх батьків. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. Відповідно до ст. 141 СК України, - мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 153 СК України, - мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно з частинами 1-3 ст. 157 СК України, - питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим для виконання. Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За правилами статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27.11.1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07.08.1996 року, § 78). Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] являється рідним батьком [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвами про народження: [PERSON] - серії [NUMBER] ; [PERSON] - серії [NUMBER] ; [PERSON] - серії [NUMBER] ; [PERSON] - серії [NUMBER] (а.с. 10-13). Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.12.2018 року, що набрало законної сили 28.01.2019 року, шлюб між сторонами [PERSON] та [PERSON] був розірваний (а.с. 14). В судовому засіданні також було встановлено, що після розірвання між сторонами шлюбу, їх діти залишились проживати зі своєю матір`ю - [PERSON] в належній квартирі за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до рішення № 679 від 19.10.2018 року, прийнятого Службою у справах дітей Черкаcької міської ради «Про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні батька [PERSON] з малолітніми [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] » встановлено батькові - [PERSON] спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] щовівторка та щочетверга з 15.00 до 18.00 год.; перші та треті вихідні місяця з 18-00 год. п`ятниці до 16-00 год. неділі; два тижні влітку за домовленістю між батьками, без присутності матері та з урахуванням обставин, які можуть виникнути (а.с. 16). Згідно довідки від 23.04.2019 року № 86, [PERSON] навчається в Черкаській гімназії № 9 ім. О.М. Луценка Черкаської міської ради (а.с. 25). Згідно довідки від 23.04.2019 року № 87, [PERSON] навчається в Черкаській гімназії № 9 ім. О.М. Луценка Черкаської міської ради (а.с. 26). Згідно довідки від 23.04.2019 року № 17, [PERSON] 30.04.2015 року відвідує дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 22 «Жайворонок» Черкаської міської ради (а.с. 27). З довідки від 01.02.2019 року Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області про результати розгляду звернення [PERSON] , вбачається, що під час проведення перевірки працівниками Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області було встановлено, що рішення Служби у справах дітей № 679, яким йому були встановлені години для зустрічі з дітьми, не виконується. Оскільки, вказане рішення носить рекомендаційний характер, дане питання відноситься до цивільно-правових відносин, тому позивачу [PERSON] було рекомендовано звернутись до суду. Згідно наданих характеристики на дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 60-65), старші діти відвідують школу, а менші дошкільний заклад. Діти здорові, добре розвинуті, мають гарну підготовку, добре навчаються, відвідують різні гуртки та додаткові заняття. Мати дітей приділяє достатньо їх вихованню та повноцінному розвитку, завжди цікавиться їх успіхами. Таким чином, за результатами розгляду справи, судом встановлено, що є спір між батьками щодо спілкування та участі батька у вихованні їхніх спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Активна поведінка батька, а саме: звернення до Служби у справах дітей задля вирішення спору, звернення до правоохоронних органів через невиконання рішення служби, а також звернення до суду з даним позовом, відвідування дітей за місцем їх проживання, відвідування навчальних закладів та дошкільних навчальних закладів, які діти відвідують для спілкування з ними, зацікавленість процесом їх навчання та життя, свідчить про те, що незважаючи на те, що сторони припинили сімейні відносини, не проживають разом, відповідач має намір та бажання спілкуватися зі своїми дітьми, брати участь у їх вихованні та житті. Жодних обставин, які б свідчили про негативну поведінку батька відносно дітей, судом не встановлено; не знайшли свого підтвердження доводи відповідачки про агресивну поведінку батька чи негативний вплив на фізичний, психоемоційний стан, розвиток дітей. Також відсутні дані про негативну характеристику позивача [PERSON] . На думку суду, конфліктна ситуація, яка має місце між батьками, як бувшим подружжям, жодним чином не може і не повинна впливати на розвиток, життя дітей. Не встановлено обставин, за яких можна було б позбавити батька дітей реалізувати своє право на участь у спілкуванні та вихованні з його дітьми. Відповідно, мати дітей, з якими останні проживають і з якою більше часу знаходяться разом, може і повинна сприяти своїм дітям, зокрема враховуючи і їх вік, та їх батьку у їхньому спільному спілкуванні, проведенні разом часу задля того, щоб не втрачався родинний зв`язок. Крім того, кожен із батьків повинен усвідомлювати, що в разі настання будь-яких обставин у їхньому особистому житті, дитина має розраховувати на те, що вона залишається частиною життя кожного з батьків окремо і не може бути позбавлена на це лише через те, що самі між собою батьки не можуть порозумітися з будь-яких питань, в тому числі і матеріальних. Також слід зазначити, що перебування позивача у іншому шлюбі чи проживання його з іншою жінкою, наявність іншої сім`ї, жодним чином не можуть впливати на спілкування дітей з їх батьком дитини. Відповідно, мати дітей не повинна зловживати своїм правом на спілкування з дітьми і давати їм можливість бачитися зі своїм батьком, захищаючи та поважаючи право кожної дитини на сімейне виховання. Не встановлено під час розгляду справи і обставин про те, що між позивачем [PERSON] , як батьком, та його дітьми існують стійкі психоемоційні перешкоди у їх спілкуванні. Суд не може взяти за основу при вирішенні спору надані відповідачкою докази про неодноразові звернення її до правоохоронних органів зі скаргами на поведінку позивача, оскільки такі звернення мали місце від обох сторін та зумовлені тим, що сторони не могли в добровільному порядку дійти взаємопорозуміння в питанні щодо участі спілкування батька з дітьми. Суд вважає, що під час розгляду справи за дослідженими доказами, встановлені обставини, які свідчать про наявність перешкод з боку матері у спілкуванні позивача [PERSON] , як батька, з його дітьми, а тому вважає за необхідне усунути ці перешкоди зобов`язавши відповідачку не чинити перешкод позивачу у спілкуванні з дітьми - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Що стосується порядку і способу, то слід визначити позивачу [PERSON] наступний спосіб участі у вихованні неповнолітніх дітей: із [PERSON] , [INFO] у вихідні дні: у другі та четверті вихідні місяця з 18.00 год. п`ятниці по 16.00 год. неділі, а також спільний відпочинок - один тиждень зимових канікул (в січні) та один місяць літніх канікул (серпень) без участі матері; із [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] щовівторка та щочетверга з 16.00 год. по 18.00 год., першу та третю суботу кожного місяця з 10.00 год. суботи по 16.00 год., з урахуванням психологічного і фізичного стану дітей та обставин, які можуть виникнути, без участі матері; необмежене спілкування із [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] засобами телефонного, поштового, електронного чи іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дітьми. Крім того, суд вважає за необхідне зобов`язати [PERSON] не пізніш як за добу до часу побачень та спільного відпочинку дітей з батьком, визначених даним рішенням суду, інформувати [PERSON] засобами телефонного або електронного зв`язку про місце (адресу), де він може забрати дітей та місце (адресу), куди він має доставити їх після закінчення таких побачень чи відпочинку. Суд загалом погоджується з рішенням № 679 від 19.10.2018 року, прийнятим Службою у справах дітей Черкаcької міської ради «Про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні батька [PERSON] з малолітніми [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] » та приймає його за основу при розв`язанні даного спору, оскільки вважає вказаний висновок в цілому обґрунтованим та таким, що не суперечить інтересам дітей. Разом з тим, суд вважає, що до запропонованого Службою у справах дітей Черкаcької міської ради порядку, необхідно внести окремі уточнення виключно в інтересах дітей. Зокрема, враховується графік побачень, що визначений для батька Службою у справах дітей, режим дітей, вихідні дні за календарними місяцями, відвідування ними гуртків та секції, а також той факт, що позивач може вільно розпоряджатися своїм часом і підлаштовуватися під графік та режим дітей. Крім того, такий спосіб спілкування не позбавить матір на особисте виховання нею їх дітей, а також вказаний вище спосіб буде відповідати першоосновам розвитку їх особистостей, враховуючи їх вік та стан здоров`я. При цьому, слід зазначити, що запропонований позивачем графік, в частині спільного відпочинку [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] разом із батьком один тиждень зимових канікул та один місяць літніх канікул, без участі матері, враховуючи викладені обставини справи та зважаючи на вік дітей (8 років, 5 років та 3 роки), їх прив`язаність до матері, може призвести до порушення переважного права відповідачки на особисте виховання дітей та не буде відповідати першоосновам розвитку їх особистостей, а тому в повній мірі вони не можуть бути задоволені. Крім того, що стосується запропонованого відповідачем графіку, то з огляду на постійне проживання дітей з матір`ю, тісний психоемоційний зв`язок саме з нею, необхідності визначати графік побачень батька з дітьми виключно за бажанням самих дітей призведе до унеможливлення реалізації батьком своїх прав на участь у їх вихованні та побаченнях з ними. Таким чином, з мотивів, зазначених вище, суд вважає, що наведений вище порядок та спосіб є достатнім і відповідає принципу розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, пріоритетному інтересу дітей, підтримці зв`язків між рідними. А тому позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення, як такий, що ґрунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами та перевірений наданими доказами. Позбавлення позивача права на спілкування й участь у вихованні дітей може позбавити самих дітей родинних зв`язків з їх батьком, любові та турботи з його боку. Що стосується вимог позивача [PERSON] про стягнення з відповідачки [PERSON] на його користь судових витрат, то вони також підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного. Позивач [PERSON] просив стягнути з відповідачки [PERSON] понесені ним судові витрати, що складаються зі сплати ним судового збору при подачі даного позову до суду, який, як вбачається з матеріалів справи, був сплачений в розмірі 768 грн. 40 коп. (а.с. 1). Згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов [PERSON] задоволено частково, відповідно судовий збір, який підлягає до стягнення з відповідачки на користь позивача складає 384 грн. 20 коп., тобто пропорційно до задоволених позовних вимог, тому саме цю суду судового збору суд вважає за необхідне стягнути із відповідачки на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial