Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] та з урахуванням заяви про зміну позову від 24.09.2020 року, просить суд стягнути з [PERSON] на його користь 100000,00 грн., як відшкодування завданої ним моральної шкоди. Вказаний позов обґрунтований тим, що [PERSON] , за доводами позивача, починаючи з 29.01.2018 року завдає позивачу моральні страждання. Так, 29.01.2018 року о 19.00 годин, відповідач провокував позивача до сварки, а коли позивач не піддався його провокаціям відповідач ініціював складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно позивача за ст. 173 КУпАП та судові процеси, що нібито позивач порушував громадський порядок. В подальшому відповідач вчиняв дії спрямовані на те, щоб позивач визнав свою провину у вчиненні хуліганських дій 29.01.2018 року, що викликало у позивача стресові ситуації та негативно відображалося на стані його здоров`я. Позивач в свою чергу зазначив, що будь-якого порушення громадського порядку не вчиняв, що було підтверджено постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 24.05.2018 року, з якою [PERSON] не погодився та подав на неї апеляційну скаргу, чим продовжував заподіювати позивачу моральні страждання. Постановою апеляційного суду Одеської області від 08.10.2018 року, апеляційна скарга [PERSON] залишена без задоволення, що на думку позивача є підтвердженням, що він хуліганських дій не вчиняв. За таких обставин, позивач вважає, що відповідач заподіяв йому моральну шкоду, яку оцінює в 100000,00 грн. Відповідач заявлені позовні вимоги не визнав, надав суду письмовий відзив, в якому вказує про безпідставність позовних вимог. За доводами відповідача, відповідно до розпорядження голови Доброславської селищної ради району Одеської області від 05.12.2017 року «Про проведення ревізії селищного бюджету, фінансово-господарської діяльності Доброславської селищної ради» його було включено в комісію котрій доручено перевірку роботи по прокладанню асфальтового покриття на дорогах в смт. Доброслав. Перевірка полягала у знятті шару асфальтного покриття розміром приблизно 10*10 у різних частинах смт. Доброслав, у тому числі на вул. Л. Українки. При перевірці дороги по вул. Л. Українки, будь-яких провокацій з його сторони до позивача не відбувалося. Навпаки, він неодноразово попереджав позивача про його незаконні дії та вислови та повідомляв, що позивач перешкоджає законним діям членів комісії Доброславської селищної ради та представникам організації котра була присутня при перевірці роботи по прокладанню асфальтового покриття. Вказує, що саме позивач висловлювався грубою ненормативною лексикою 29.01.2018 року, що підтверджується особистими поясненнями позивача наданими до протоколу про адміністративне правопорушення. У даних поясненнях позивач вину визнав повністю і зобов`язався більш такого не повторювати. Вказує, що будь-яких доказів нанесення моральної шкоди позивач не надав. У відповіді на відзив відповідача, позивач зазначив, що жодних повноважень, щодо проведення досліджень дорожнього покриття на дорогах в смт. Доброслав відповідач не мав, а його дії 29.01.2018 року були самочинними. Відповідач не наводить аргументи, щодо його звернення до Лиманського ВП ГУНП у Одеській області про завищення обсягів підрядниками та замовниками виконаних робіт і розкрадання бюджетних коштів шляхом внесення недійсних відомостей в акти прийому-передачі виконаних робіт. Вказує, що відповідач штучно створив конфліктну ситуацію із позивачем, без санкціонованого дозволу приймав участь у руйнації асфальтованого покриття біля будинку позивача, провокував до сварки, заподіював позивачу моральну шкоду, звертався до позивача на «ти» і весь час повторював, що він депутат. У запереченнях на позовну заяву відповідач вказує, що він мав повноваження, щодо перевірки стану асфальтованого покриття, асфальтового покриття він не руйнував, а лише був присутнім під час проведення перевірки норм і стандартів по укладенню цього покриття, яка проводилася у спосіб прорізу працівниками підрядної організації асфальту. Під час даної ревізії, [PERSON] поводився агресивно, кричав, виражався нецензурною лайкою, фізично не давав проводити перевірку, тому відповідач вимушений був звернутися до органів поліції. Вважає, що діяв у відповідності до вимог закону. Докази, а саме медичні документи, жодного відношення до подій не мають, оскільки позивач хворіє на протязі останніх десяти років. 24.09.2020 року через канцелярію суду позивачем подано заяву про зміну доповненнями обґрунтувань позовних вимог, доповнення позову новими даними, додаткові пояснення позовних вимог та відповідь на заперечення відповідача. У цій заяві, позивач додатково зазначає, що окремі доводи процесуальних документів, що подає відповідач є також образливими для нього, такими, що принижують його честь, гідність, ділову репутацію. В якості додаткових доводів, зазначає, що відповідач не виконав вимоги Закону України «Про звернення громадян» та не розглянув його усне звернення з приводу незгоди щодо зняття шару асфальту. 15.10.2020 року, відповідач подав відзив на змінену позовну заяву в якому заперечив доводи позивача, в основному із підстав викладених в попередніх процесуальних документах. 19.10.2020 року, позивач надав відповідь на відзив відповідача, в якому заперечив доводи відповідача. В судовому засіданні сторони підтримали свої доводи та надали пояснення. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, докази якими сторони обґрунтовують свої вимоги і заперечення, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, а сторонами справи не заперечується, що 29.01.2018 року о 19.00 годин між позивачем та відповідачем відбулася конфліктна ситуація. Внаслідок даної конфліктної ситуації викликалися представники органів поліції. Сторонами визнається, що працівниками поліції 29.01.2018 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії ГП № 081637 за ст. 173 КУпАП, відносно позивача, який у подальшому направлено на розгляд Комінтернівського районного суду Одеської області. 24.05.2018 року судом прийнято постанову про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, справа № 504/1393/18. Постанова залишена без змін постановою Апеляційного суду Одеської області. При цьому, апеляційним судом зазначено, що судом досліджено відеоматеріали, які зафіксовано на компакт диску з написом «[PERSON] 29.01.2018 року», з яких вбачається, що дійсно між особою, яка здійснювала відеозйомку, та представилася на відео депутатом Доброславської селищної ради [PERSON] та [PERSON] , виникла суперечка з приводу перевірки укладення асфальтованої дороги по вул. Л. Українки в смт. Доброслав Одеської області, в ході якої [PERSON] відмовлявся відповідати на запитання [PERSON] , на якій підставі та чому саме обрано цей відрізок дороги для проведення аналізу, не пред`являв документів на підставі чого цей аналіз проводився, та пропонував, якщо комусь не подобається звертатися до поліції, чим своїми діями провокував [PERSON] до сварки, в результаті чого останній виражався нецензурною лайкою на адресу [PERSON] . В судовому засіданні 05.11.2020 року, судом досліджено відеозаписи: «29.01.18 Почат перев.1»; «29.01.18 Початок перевірки 2»; « 29.01.18 [PERSON] не ценз лайка 2 »; « 28.09.18 Доброслав ». В ході розгляду справи по суті судом з`ясовано, що діями, які завдають позивачу моральної шкоди, на думку останнього є: виклик поліції [PERSON] ; складання на нього, позивача, адміністративних матеріалів; передача їх на розгляд до суду; апеляційне оскарження відповідачем прийнятої судом першої інстанції постанови за результатом розгляду адміністративної справи; зацікавленість відповідача особистим життям позивача. На питання суду з приводу запису спілкування, яке відбулося 28.09.2018 року, відповідач повідомив, що на той час він був депутатом та періодично висвітлював життя мешканців смт. Доброслав, того дня зайшов на ринок та побачив [PERSON] , вирішив поспілкуватися з ним, щоб налагодити стосунки. Відповідно до ст. 23 ЦПК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 5 Постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31.03.95 відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. З огляду на вказані норми закону, а також роз`яснення Верховного суду України для покладення обов`язку відшкодування шкоди, необхідним та обов`язковим елементом встановлення у таких справах є протиправна поведінка заподіювача шкоди. Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Суд відмічає, що примус від утримання від звернень до органів поліції, суду законодавчо не встановлений, а тому такі звернення відповідають діючому правопорядку. Таким чином, дії відповідача, які позивач вважає діями, що заподіюють йому моральну шкоду, не є неправомірними, а є наслідком реалізації прав відповідача - виклик поліції, участь у справі про адміністративне правопорушення, оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, подання процесуальних документів у даній цивільній справі, що виключає можливість заподіяння цими діями будь-якої шкоди. Дії які вчиненні в межах існуючого законодавства, не порушують діючий правопорядок та не можуть заподіювати шкоду, оскільки вчинені правомірно. За таких обставин, підстави для задоволення заявлених позивних вимог судом не встановлені. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача. Оскільки стороною відповідача не надано доказів понесених судових витрат і не заявлено про такі, а тому судові витрати не підлягають до відшкодування.

Outcome: dismissed