Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, посилаючись на те, що 04 серпня 2012 року [PERSON], шляхом шахрайства, заволодів його грошима на суму 6 742 грн., чим завдав позивачу значної матеріальної шкоди, яку він просить стягнути в його користь. Крім того, позивач просить стягнути із [PERSON] 1 425 грн. 18 коп. за абсолютне подорожчання кредиту з часу його оплати. Отже, [PERSON] просить стягнути із [PERSON] на його користь завдану йому матеріальну шкоду на загальну суму 8 167 грн., а також 244 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із позовом в суд. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явився, однак подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. [PERSON], будучи засудженим за злочин та перебуваючи в Чортківському СІЗО №26, отримавши копію позовної заяви та доданих до неї матеріалів, письмових заперечень відносно позову, або ж письмових пояснень по суті справи не надав, що не перешкоджає розгляду справи у його відсутності, на підставі наявних у ній даних чи доказів. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив Згідно вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.03.2014 року, який набрав законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України та засуджено на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, до позбавлення волі на строк 03 (три) роки. Як вбачається із вказаного вироку, «…04 серпня 2012 року [PERSON], використовуючи найманих працівників, яким не було відомо про протиправні наміри останнього, які перебували у с. Слобідка Теребовлянського району Тернопільської області, діючи від імені ФОП [PERSON], уклали із [PERSON] договір індивідуального замовлення, запевнивши його, що ФОП [PERSON] будуть виконані умови договору та буде наданий товар (два металопластикових вікна та одні двері), хоча [PERSON] не мав наміру та можливості виконати покладені на себе обов»язки та про що не було відомо найманим працівникам, а замовник, у свою чергу повинен оплатити кошти у сумі 6 742 грн. [PERSON] оплатив кошти у сумі 6 742 грн., які були перераховані на рахунок [PERSON] В результаті своїх злочинних дій, [PERSON] заволодів грошима [PERSON] в сумі 6 742 грн., чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму...». Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як встановлено в судовому засіданні, позивачем [PERSON] при оформленні договору №1 індивідуального замовлення від 04.08.2012 року на придбання двох металопластикових вікон та одних дверей), внесено кошти в сумі 1 430 грн., що підтверджується, наявним при матеріалах справи, чеком №1 від 04.08.2012 р. Загальна вартість товару склала 6 748 грн. 04 серпня 2012 року між [PERSON], як Позичальником та ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК», як кредитором, укладено договір про надання споживчого строкового кредиту, у відповідності до якого кредит в сумі 4 978,66 грн. надавався йому для оплати товару згідно з переліком, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок ФОП [PERSON] із подальшими банківськими реквізитами ([NUMBER] у ПАТ «А-БАНК», МФО 307770, код ЄДРПОУ [NUMBER]) терміном на 12 місяців із 04.08.2012 р. по 03.08.2013 р. із відсотковою ставкою в розмірі 0,12% річних. Як ціль кредитування визначено придбання товарів (металопластикові вікна) у ФОП [PERSON] із залученням кредитних коштів. Дані кошти були відразу перераховані банком на розрахунковий рахунок ФОП [PERSON] у відповідності до умов Договору. 04 серпня 2012 року між [PERSON] як Замовником та фізичною особою - підприємцем [PERSON] як Виконавцем було укладено договір індивідуального замовлення №1. Згідно умов даного договору Виконавець фізична особа - підприємець [PERSON] зобов'язався надати [PERSON] як Замовнику послуги індивідуального замовлення та передати товар згідно Додатку 1 до цього договору (металопластикові вікна та двері) вартістю 6 742 грн. без урахування доставки та монтажу, а [PERSON] як Замовник зобов'язався оплатити вартість товару. Виконавець (ФОП [PERSON] ) зобов'язався в строк 60 діб з моменту підписання Договору індивідуального замовлення, передати товар Замовнику. Проте, Виконавець ФОП [PERSON] зобов'язання за договором не виконав, товар [PERSON], як Замовнику не передав. Відповідно до вимог ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо відшкодування шкоди підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] 6 742 грн. завданої позивачу матеріальної шкоди. Крім того, на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України, слід стягнути із відповідача в користь [PERSON] судові витрати, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: partial