Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ПАТ «Фідобанк» про витребування майна. Свій позов обґрунтовує тим, що 29.03.2010 року між ним та ПАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк» був укладений договір застави транспортного засобу №014/2635/5/24357/3 з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором. Вказує, що ухвалою Луцького міськрайонного суду від 25.03.2014 року накладено арешт на заставний автомобіль [NUMBER] в якості забезпечення позову у справі №161/4606/14-ц за позовом ПАТ «Фідобанк» до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором до вирішення справи по суті. 07.04.2014 року постановою головного державного виконавця Першого відділу ДВС Луцького МУЮ накладено арешт на вказаний автомобіль. В подальшому, ухвалою Луцького міськрайонного суду від 22.12.2014 року вжиті заходи забезпечення позову у цивільній справі за позовом ПАТ «Фідобанк» до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовані, а постановою державного виконавця Першого відділу ДВС Луцького МУЮ знято арешт із спірного автомобіля. При цьому, він звертався до відповідача щодо повернення автомобіля, однак відповіді з цього приводу не отримав. Вважає, що ПАТ «Фідобанк» незаконно утримує його автомобіль, в звязку з чим просить його витребувати у відповідача та повернути йому. Крім того, просить стягнути з відповідача понесені судові витрати та спричинену моральну шкоду в розмірі 30000 грн. В судовому засіданні представник позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у заяві та просили їх задовольнити. Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні. Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.03.2010 року між ПАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк» та [PERSON] був укладений договір застави №014/2635/5/24357/3 транспортного засобу з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, за умовами якого він передав у заставу належний йому автомобіль «Daewoo Lanos», 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) №SUPTF69YD8W433160, р.н. [NUMBER] (а.с. 4-5). Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 25.03.2014 року до вирішення справи по суті накладено арешт на даний автомобіль в якості забезпечення позову у справі №161/4606/14-ц за позовом ПАТ «Фідобанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 6). У відповідності до постанови головного державного виконавця Першого відділу ДВС Луцького МУЮ від 07.04.2014 року накладено арешт на вказаний автомобіль (а.с. 7). Як вбачається із ухвали Луцького міськрайонного суду від 22.12.2014 року, вжиті заходи забезпечення позову у цивільній справі за позовом ПАТ «Фідобанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовані, а постановою державного виконавця Першого відділу ДВС Луцького МУЮ знято арешт (а.с. 8, 9). Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування, та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник \~ володіє, \~ користується, \~ \~ розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти, щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Проте, в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження та обставина, що саме у відповідача знаходиться даний автомобіль і саме ним чиняться перешкоди у користуванні та розпорядженні ним. Факт видачі довіреності представнику банку не підтверджує його отримання на відповідальне зберігання, оскільки відповідні докази, які б вказували на дану обставину, відсутні в матеріалах справи та виконавчого провадження, оглянутого в судовому засіданні. Отже, оцінивши та дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed