overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором купівлі-продажу від 18.06.2013 року в сумі 9352 грн. Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що 18.06.2013 року він на пропозицію відповідача [PERSON] продав для нього одну голову великої рогатої худоби - один бичок живою вагою, вартістю 9352 грн., що підтверджується розпискою. Відповідач не виконує своїх зобов'язань, щодо повернення коштів, тому він змушений звертатися до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтрив повністю з підстав, зазначених у позовній заяві, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився і не повідомив про причину неявки, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно розписки, 18.06.2013 року позивач [PERSON] продав відповідачу [PERSON] одного бичка на суму 6144 грн., останній зобов'язується повернути позивачу до 12.06.2014 року грошову суму у розмірі 750 доларів США, по курсу станом на 21.05.2014 року. Офіційний курс НБУ гривні до долара США станом на 21.05.2014 року становив 1172,3210 грн. за 100 доларів США. Тому заборгованість відповідача перед позивачем становить 8790,00 грн. (11,72 х 750). Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Відповідно до ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч.1 ст.656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Згідно ч.1 ст.691 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу. З матеріалів справи вбачається , що на день розгляду справи відповідач [PERSON] не виконав взяті на себе зобов'язання за договором купівлі-продажу від 18.06.2013 року. Тому на користь позивача [PERSON] з нього слід стягнути заборгованість в сумі 8790 грн. 00 коп. Відповідач не надав суду заперечень щодо належного виконання своїх обов'язків за договором купівлі-продажу від 18.06.2013року, що був зобов'язаний зробити згідно вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], просив ухвалити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ним та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 09 жовтня 2009 року з відповідачем був укладений шлюб. Від даного шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між ними не склалися, через різні погляди на життя та сімейні обов'язки, відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага, шлюб існує формально. \~\~\~\~\~\~\~\~ В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подав до суду заяву, якою підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, якою позов визнала повністю, просила розглянути справу без її участі. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. \~\~\~\~ Судом встановлено, що 09 жовтня 2009 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб відділом РАЦС Здолбунівського районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис № 194, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 09.10.2009 року. \~\~\~\~ Від спільного сумісного проживання народився Богдан, [INFO]. \~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. \~\~\~\~\~\~\~\~ Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~\~\~\~\~\~ Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися він не бажає, відповідач визнала позов та не заперечувала проти розірвання шлюбу, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. \~\~\~\~\~\~ Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. \~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , просив ухвалити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ним та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 27 червня 2014 року з відповідачем був укладений шлюб, який був зареєстрований у Здолбунівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 87. Сімейне життя між сторонами не склалося, фактично припинено шлюбні відносини та будь-яке спілкування. Від шлюбу\~дітей немає. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, просив розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, якою позов визнала повністю, просила розглянути справу без її участі та розрівати шлюб, а після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 червня 2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб Здолбунівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 87, що підтверджується свідоцтвом про шлюб І-ГЮ № 127548. Відповідно до ч. 1ст. 110 СК Українипозов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися він не бажає, відповідач визнала позов та не заперечувала проти розірвання шлюбу, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про скасування реєстрації та визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS], в м.Рівне. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.11.2010 року , він є власником [ADDRESS]. В цій квартирі він проживає зі своєю дружиною та разом з нею утримує майно та сплачує всі комунальні послуги. За цією ж адресою зареєстровано його сина - [PERSON], який вже досить довгий час в даній квартирі не проживає, коштів на її утримання не надає. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням , а саме квартирою [ADDRESS], в м.Рівне та зняти його з реєстраційного обліку. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити. Представник відповідача позов не визнала та пояснила, що відповідач не з власної волі покинув житло, там на даний час знаходяться його особисті речі. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити за безпідставністю. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази та оцінивши їх, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що у відповідності до свідоцтва про право власності на житло від 04.11.2010 року, виданого виконавчим комітетом Рівненської міської ради, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Житлова площа квартири становить 62,2 м кв. В квартирі також зареєстрований [PERSON]. Більше трьох років назад відповідач залишив квартиру і забрав свої речі, більше в квартиру не повертався і намірів проживати в ній не виявляв. Факт його не проживання в квартирі підтверджуються актами обстеження житла від 21.03.2011 року, 19.10.2012 року, 14.01.2014 року, 15.03.2014 року та від 14.05.2014 року за участю сусідів по будинку. Цей же факт підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Будь-якої домовленості про збереження за відповідачем житлової площі за період його не проживання не існує. На даний момент відповідач не проживає у вказаній квартирі більш тривалий термін, ніж той, протягом якого за ним зберігається право на користування жилим приміщенням в квартирі, що належить позивачу на праві власності. У відповідності до ч. 2 статті 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника втрачає право на користування цим приміщенням у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлене домовленістю між ним і власником житла або законом. Стаття 72 Житлового кодексу України передбачає, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] не проживає у квартирі за адресою [ADDRESS] без поважних причин більше одного року є підстави для задоволення позову. На підставі та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення 1500 грн. боргу за договором купівлі-продажу та судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. В судовому засіданні позивач позов підтримав і пояснив, що в серпні 2011 року продав [PERSON] мопед за 1500 грн. з відстрочкою платежу на 1 місяць. В подальшому відповідач зобов»язувався передати йому кошти до 19 січня 2014 року. Однак до даного часу [PERSON] боргу не повернув, тому просить задоволити позов. Відповідач [PERSON] позов визнав і пояснив, що дійсно заборгував позивачу 1500 грн. за придбаний мопед. В нього склалося важке матеріальне становище, тому не зміг вчасно погасити борг. До середини червня він розрахується з [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, дослідивши представлені письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що в серпні 2011 року між позивачем та відповідачем укладено усний договір купівлі - продажу у кредит мопеда вартістю 1500 грн. Позивач виконав обов»язки по договору та передав відповідачу мопед, однак останній до даного часу не розрахувався за нього. Зазначена обставина не оспорюється сторонами, а тому не підлягає доказуванню. Згідно ст.692 ЦК України покупець зобов»язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару. На підставі наведеного позовні вимоги позивача являються підставними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

[PERSON], звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення 18 000 грн за не виконання договору купівлі продажу (а.с.35-37). Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що в липні 2014 року уклав з відповідачем усний договір про надання послуг з виготовлення меблів. За умовами договору передав відповідачу грошові кошти в сумі 11 000 грн, потім 7 000 грн, а загалом 18 000 грн. Строк дії договору становить не пізніше 2015 року. Вказує, що на даний час відповідач свої зобовязання не виконав, а також не повернув і кошти. У судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали, просили задовольнити повністю. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечував проти його задоволення. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Так, відповідач в липні 2014 року, за усним договором, отримав від позивача грошові кошти в сумі 18 000 грн за виконання робіт по виготовленню меблів, відповідач зобовязався здійснити вказані роботи в строк до вересня 2014 року. Відповідач свої зобов'язання не виконав, незважаючи на його обов'язки щодо виготовлення кухонних меблів. Дані обставини визнані відповідачем, а тому в силу ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню. З огляду на викладене, приймаючи до уваги те, що відповідач не виконав взяті на себе зобовязання в строк та на вимогу позивача сплачені кошти не повернув, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення сплачених коштів в розмірі 18 000 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Позивачем понесені і документально підтвердженні судові витрати (а.с.1), які відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення 792 000 грн. боргу по договору позики від 27.05.2015 року, а також сплаченого судового збору, оскільки відповідач в добровільному порядку відмовляється повернути отриману позику. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов повністю із викладених у ньому підстав. Представник відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю із викладених у ньому підстав. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи судом повідомлялась, про причини неявки суду не повідомила. Відповідно до вимог ст.169 ЦПК України, суд приймає рішення у відсутності третьої особи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність гроші, а позичальник забовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей. Судом встановлено, що 27.05.2015 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики, по якому позивач надав у позику відповідачу 30 000 доларів США на строк до 27.09.2015 року. Однак відповідач у визначений договором строк позику позивачу не повернув, вказана обставина визнається представником відповідача і відповідно до вимог с.61 ЦПК України не підлягає доведенню. Згідно п.7 вказаного договору позики в разі прострочення позичальником виконання зобовязання з повернення суми позики позичальник зобовязаний сплатити позикодавцю штраф в розмір 10% від суми позики, що становить 3000 доларів США. Вказана обставина також визнається представником відповідача і відповідно до вимог с.61 ЦПК України також не підлягає доведенню. Оскільки відповідачем на даний час не повернута позивачу вказана позика, то вони підлягають стягненню в примусовому порядку разом із штрафом, що становить 792 000 грн. ( 30 000 доларів США + 3 000 доларів США =33 000 доларів США х 24 грн. (курс 1 долара США за даними Національного Банку України на час подання позову до суду)). Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує також з відповідача на користь позивача 6333,60 грн. сплаченого судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є батьком [PERSON] [INFO]. [PERSON] досяг повноліття, однак, продовжує навчання у Національному університеті «Львівська політехніка». Відповідач може надавати йому матеріальну допомогу. Позивач просить присудити з відповідача кошти на утримання дитини (аліменти) у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною двадцяти трьох років або ж припинення нею навчання. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, попередньо подав суду заяву про слухання справиу його відсутності. Позов підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився , попередньо подав суду заяву в якій просить справу слухати у його відсутності. Позов визнає повністю. Позов слід задовольнити повністю. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідач не довів, що він не спроможний сплачувати аліменти у сумі, яку вимагає позивач.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначив, що їхній з відповідачкою шлюб укладено 23 січня 2001 року. Від даного шлюбу в них народилося двоє дітей, а саме: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які проживають та знаходяться на його повному утриманні та вихованні. Відповідачка працює на сезонних роботах, де отримує хороші заробітки, але вже більше року не цікавиться дітьми, ухиляється від виконання батьківських обовязків та не допомагає їм. Він проживає у їхньому спільному будинку, земельною ділянкою він не користується, сам ніде не працює, інколи працює по найму. Діти підростають і в нього не має можливості забезпечувати їх дітей і дати їм все те, що вони потребують, так як в нього не має грошей. Просить стягнути з відповідачки аліменти в розмір 1500 гривень. Позивач в судове засідання не зявився, так як надіслав заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує. а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідачка в судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі і від шлюбу мають двоє дітей, а саме: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], матірю в свідоцтві про народження яких значиться відповідачка та які перебувають на утриманні позивача. Відповідачка матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Згідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття. При визначенні розміру аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей суд враховує майновий стан позивача, який проживає з неповнолітніми дітьми та сам веде догляд за ними, а також майновий стан відповідачки, яка не має постійного місця праці і заробіток якої носить нерегулярний мінливий характер. Разом з цим, суд враховує, що відповідачка має працездатний вік, а тому виходячи із середньомісячної заробітної плати по Тячівському району, суд вважає, що вимоги позивача слід задовольнити частково і стягнути з відповідачки на його користь аліменти в розмірі 1400 гривень щомісячно на утримання двох неповнолітніх дітей, а в решті позову слід відмовити. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідачку. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на його утримання на період навчання. Рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 17 лютого 2017 року позовні вимоги позивача частково задоволено: на його користь стягнуто з [PERSON] аліменти на період навчання в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 27 грудня 2016 року до закінчення навчання включно по 25 травня 2017 року, але не більше як до досягнення дитиною 23 років. В позовній заяві [PERSON] заявлено позовні вимоги в яких він просив стягнути на його користь аліменти на період навчання у Київській державній академії водного транспорту імені [PERSON] відповідно до договору від 29 серпня 2016 року терміном навчання 4 роки та у Київському вищому професійному училищі водного транспорту Київської державної академії водного транспорту згідно договору від 29 листопада 2016 року на період навчання з 21 жовтня 2016 року по 25 травня 2017 року. В резолютивній частині рішення суд стягнув аліменти на період навчання в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 27 грудня 2016 року до закінчення навчання включно по 25 травня 2017 року на період навчання у вищому професійному училищі, а про стягнення аліментів на період навчання у академії водного транспорту в рішенні не вказав. Суд вважає необхідним винести додаткове рішення по справі вказавши «Стягнути з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO] аліменти на період навчання у Київській державній академії водного транспорту імені гетьмана [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 27 грудня 2016 року до закінчення навчання включно по 25 травня 2020 року, але не більше як до досягнення дитиною 23 років». В судове засідання заявник та сторони, які приймали участь у справі не з'явились. Їх неявка відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України не обовязкова. Згідно положень п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за власною ініціативою ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved