Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] акціонерного товариства «Концерн Стирол» про стягнення заборгованості по заробітній платі, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 26 червня 2017 року його було звільнено на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін з [PERSON] акціонерного товариства «Концерн Стирол», що підтверджується записами у трудовій книжці. У 2017 році роботодавець перестав виплачувати заробітну плату. На даний час, за його даними, у відповідача рахується заборгованість перед ним по заробітній платі у сумі 28746,40 грн, а саме: за січень 2017 року у сумі 4152,96 грн., за лютий 2017 року у сумі 3614,69 грн., за березень 2017 року у сумі 4316,47 грн., за квітень 2017 року у сумі 5987,18 грн., за травень 2017 року у сумі 3481,52 грн., за червень 2017 року у сумі 7193,58 грн. Нарахування йому у 2017 році заробітної плати роботодавцем саме у таких розмірах підтверджується його індивідуальними відомостями по формі ОК-5 з Пенсійного Фонду України, з яких видно помісячне нарахування їй заробітної плати. Вказана заборгованість по зарплаті в сумі 28746,40 грн. до цих пір не була йому виплачена. На підтвердження суми заборгованості по зарплаті, яка стягується, надає суду індивідуальні офіційні відомості по формі ОК-5 з Пенсійного Фонду України (персоніфікацією) про нього (застраховану особу) з якої видно про помісячно нараховану йому, але невиплаченої роботодавцем заробітну плату. Обставина того,\~що відповідач\~у 2017\~році не\~виплачував йому\~нараховану заробітної\~плати і\~на даний\~час не\~провів з\~ним повного\~остаточного розрахунку\~при звільненні\~може бути\~підтверджена випискою\~з його\~банківського карткового\~зарплатного рахунку\~№ 5167\~4900\~4970\~1098\~Ощадбанку України, куди відповідач перераховував заробітну плату у той час. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] акціонерного\~товариства «Концерн\~Стирол» на його користь заборгованість по заробітній платі за: січень 2017 року у сумі 4152,96 грн., за лютий 2017 року у сумі 3614,69 грн., за березень 2017 року у сумі 4316,47 грн., за квітень 2017 року у сумі 5987,18 грн., за травень 2017 року у сумі 3481,52 грн., за червень 2017 року у сумі 7193,58 грн., а всього 28746,40 грн. Відповідно до ч.5\~ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] акціонерне товариство «Концерн Стирол» повідомлявся про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у строк до 26 червня 2018 року надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив (а.с.21). Як вбачається з матеріалів справи кореспонденція, яка направляється на адресу відповідача ним отримана 17 червня 2018 року (а.с.27). У наданому Відзиві на позовну заяву представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Концерн Стирол» - [PERSON], який діє на підставі Довіреності № 135/01-18 від 02 січня 2018 року, зазначив, що місцезнаходженням ПрАТ «Концерн Стирол», як офісних приміщень, так і виробничих потужностей, є місто Горлівка Донецької області, вул. Горлівської дивізії, 10. З квітня 2014 року в Донецькій та Луганській областях почалися масові заворушення і заколоти, які супроводжувалися захватом адміністративних та приватних будівель, збройними сутичками, що призвели до загрози загибелі мирного населення та загальної дестабілізації ситуації. Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» розпочато проведення антитерористичної операції на сході України. У проведенні антитерористичної операції, в установленому законодавством України порядку, задіяні сили і засоби субєктів боротьби з тероризмом. У ході проведення антитерористичної операції уповноваженими правоохоронними органами виявляються та розслідуються чисельні кримінальні справи, які мають ознаки терористичних актів, диверсій, умисних вбивств, захоплень будівель і споруд, незаконного заволодіння транспортними засобами, незаконного позбавлення волі, захоплення заручників, пошкодження обєктів транспортної системи тощо. Зазначені правопорушення, вчинені озброєними організованими злочинними угрупованнями та окремими фізичними особами, створюють загрозу життю і здоровю людей, збереженню їх майна, обмежують свободу пересування територією зазначених областей. Приймаючи до уваги початок проведення активної фази бойових дій за місцем розташування Концерну, існуючу загрозу обстрілів і потрапляння засобів ураження по інфраструктурі підприємства та неможливість забезпечення безпеки технологічних процесів, пов'язаних з використанням особливо небезпечних речовин, а також з метою збереження життя і здоровя як працівників концерну, так і мешканців міста, відповідно до наказу № 1341/1 від 15 квітня 2015 року, керівництвом ПрАТ «Концерн Стирол», було прийняте рішення про повну зупинку виробництва, завершенню розпочатих технологічних процесів за умови зменшення до мінімуму виходів на роботу співробітників підприємства. Внаслідок дії вищезазначених негативних факторів та обставин, на які підприємство не може вплинути, має місце неспроможність підприємства виконувати поточні (договірні) та інші вже існуючі зобов'язання, здійснювати господарську діяльність та отримувати прибуток. Робітники підприємства не мають постійного доступу до своєї документації та обліку, що безпосередньо впливає на виконання підприємством його зобовязань, щодо справляння та сплати податків, зборів і інших обов'язкових платежів, а також здійснення платежів за існуючими зобов'язаннями. Відповідач був змушений припинити з Позивачем трудові правовідносини, проте не мав змоги вчасно це здійснити в порядку, передбаченому чинним Законодавством, оскільки ПрАТ «Концерн Стирол» не було вчасно повідомлене Позивачем про засоби звязку з ним. Крім того, згідно з інформацією, яка міститься у витягу з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань № 12018050510000891 від 15 травня 2018 року правоохоронними органами відкрито кримінальне провадження за фактом захоплення ПрАТ «Концерн Стирол» невстановленими озброєними особами. Вважає, що вказаним витягом з ЄДРДР від 15 травня 2018 року спростовуються доводи Позивача щодо виконання ним трудових обовязків у вказаний ним спірний період, а саме: виходячи з інформації, яка міститься у вказаному документі, є неможливим здійснення Позивачем своїх трудових обовязків у вказаний ним період, оскільки підприємство вже фактично не могло вести господарську та виробничу діяльність за місцем розташування, починаючи з червня 2014 року. Зважаючи на дію зазначених вище обставин відповідач був змушений припинити з Позивачем трудові правовідносини, проте не мав змоги вчасно це здійснити в порядку, передбаченому чинним Законодавством, оскільки ПрАТ «Концерн Стирол» не було вчасно повідомлене Позивачем про засоби звязку з ним. Згідно з інформацією, яка міститься у витягу з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань № 12018050510000891 від 15 травня 2018 року правоохоронними органами відкрито кримінальне провадження за фактом захоплення ПрАТ «Концерн Стирол» невстановленими озброєними особами. Зазначає, що вказаним витягом з ЄДРДР від 15 травня 2018 року спростовуються доводи Позивача щодо виконання ним трудових обовязків у вказаний ним спірний період, а саме: виходячи з інформації, яка міститься у вказаному документі, є неможливим здійснення Позивачем своїх трудових обовязків у вказаний ним період, оскільки ПрАТ «Концерн Стирол» вже фактично не могло вести господарську та виробничу діяльність за місцем розташування, починаючи з червня 2014 року. Частиною 1 статті 50 Кодексу законів про працю України встановлено, що норма тривалості робочого часу повинна становити для працівників до 40 годин на тиждень. В свою чергу, виходячи з матеріалів даної справи, Позивачем не надано жодних доказів фактичного виконання ним своїх трудових обовязків, в тому числі тих, які б доводили використання ним робочого часу виходячи з положення ч.1 ст. 50 КЗпП України, і які б були підставою для нарахування йому заробітної плати. Відповідно до статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», акти тероризму є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили), які є надзвичайними, непередбачуваними та невідворотними, що обєктивно унеможливлюють виконання обовязків, передбачених умовами договору (контракту), законодавчими та іншими нормативними актами. Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) є обставинами, що носять винятковий характер і знаходяться за межами впливу особи, яка є носієм обовязків, передбачених умовами договору (контракту), законодавчими та іншими нормативними актами. Настання цих обставин, а також їх наслідки неможливо передбачити чи уникнути за звичайних обставин при всій обачливості та турботливості такої зобовязальної особи. Ці обставини та їх наслідки є неминучими для зобовязальної особи, тому через такі обставини, вона не відповідає за своїми зобовязаннями. Терористична загроза та загроза територіальної цілісності України, у тому числі території міста Горлівка Донецької області, що супроводжується актами тероризму, на подолання яких у 2014 році направлене проведення в Донецькій та Луганській областях антитерористичної операції та станом на поточну дату заходи її проведення тривають, є надзвичайними, непередбачуваними та невідворотними обставинами, що обєктивно унеможливлюють виконання обовязків, передбачених умовами договору (контракту), законодавчими та іншими нормативними актами. На господарську діяльність відповідача обєктивно впливає дія форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Його виробничі потужності знаходяться на території міста Горлівка Донецької області, яка перебуває під контролем незаконних збройних формувань. Згідно з положенням статті 153 КЗпП України, забезпечення безпечних умов праці покладається на роботодавця. Відповідачі в умовах надзвичайних обставин, за які він не відповідає та не може впливати на них, чи уникнути їх дії, не може не лише забезпечити відповідні умови праці працівникам і гарантувати при цьому безпеку їх життя та здоровя, але й не має права вчиняти дії щодо здійснення господарської діяльності під контролем незаконних збройних формувань, що перебувають на території міста Горлівка Донецької області. Відповідачі не може допустити при таких надзвичайних обставинах збереження трудових відносин з його працівниками на виробничих потужностях підприємства, які залишаються та не можуть бути переміщенні з території міста Горлівка Донецької області, внаслідок присутності на території заводу незаконних збройних формувань, він не може обєктивно забезпечити їм виконання умов трудового договору і нести відповідальність перед ними. Застосування таких визначених трудовим законодавством заходів як оголошення простою або надання відпусток без збереження заробітної плати відповідно до п.18 ч. 1 ст.25 Закону України «Про відпустки» не матиме належного правового обґрунтування, оскільки подальша господарська діяльність підприємства буде здійснюватися під контролем незаконних збройних формувань. Більш того, ПрАТ «Концерн Стирол» внесено до Державного реєстру обєктів підвищеної небезпеки, про що видане відповідне свідоцтво територіальним управлінням Держгірпромнагляду у Донецькій області Тому, оскільки з квітня 2014 року і по цей час місто Горлівка Донецької області знаходиться в зоні антитерористичної операції, загроза виникненню техногенної та екологічної катастрофи триває щоденно. Саме ці обставини в першу чергу і зумовили зупинення виробництва Відповідачем і, як наслідок - неможливість виконання ним зобовязань щодо виплати заробітної плати. Згідно з положенням статті 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що таке порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отож, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобовязання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків. Вказані норми Цивільного кодексу України за визначеністю обставин, якими унеможливлюється виконання особою своїх зобовязань, є повністю узгодженими із положенням наведеної вище норми статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», якою встановлюється поняття обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). Із змісту наведеної вище норми статті 617 Цивільного кодексу України вбачається, що можливості звільнення Відповідача від відповідальності за порушення зобовязання передує обовязок останнього відносно доведення того, що вказане порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. В свою чергу, Торгово-промисловою палатою України було надано науково-правовий висновок № 3799/2/21-10.2 від 28 листопада 2017 року щодо унеможливлення виконання обовязків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні (звільненні) працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), в якому Торгово-промислова палата України, провівши системний аналіз наданих документів та загальновідомих фактів та

Outcome: dismissed