Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

[PERSON], діючи в інтересах [PERSON] звернуся в суд до відповідачів з позовом про визнання за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на будинок №3, що розташований в с. Веселе по вул.. Польовій Бериславського р-ну з надвірними будівлями та господарськими спорудами та належить її батьку [PERSON], котрий помер 21.08.2002р., а мати її [PERSON] також померла 26.09.1999р.. Дане мотивовано тим, що будинок №3, розташований в с. Веселе по вул.. Польовій Бериславського р-ну згідно [PERSON] від 03.12.1969р. був переданий голові сім,ї- переселенцю гр. [PERSON], який прибув згідно квитка переселенця № 21355 від 14.07.1969р., а згідно витягу №16 Веселівської сільської ради за даними господарської книги за 2001-2005 років першим членом домогосподарства, яке знаходиться за вищезазначеною адресою значиться його голова [PERSON], який помер 21.08.2002р.. Після смерті батька [PERSON], як дочка за законом має право спадкувати майно останнього як єдиний спадкоємець та у відповідності до ст.. 392 ЦК України у разі відсутності документів на право власності може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Нотаріальною конторою їй було відмовлено в оформлені документів на прийняття спадщини після померлого батька у зв,язку з чим вона вимушена звернутися до суду про визнання за нею право власності на спадкове майно після померлого батька [PERSON]. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов та просив суд задовольнити заявлені вимоги з підстав викладених в позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала та просила суд задовольнити їх в повному обсязі надавши суду письмову заяву, що вона як дочка померлого батька [PERSON] відмовляється від прийняття спадщини після батька на користь своєї рідної сестри [PERSON]. Представник сільської ради в судове засідання не з,явився, суду надана заява з проханням розглянути справу у відсутність їх представника. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, надані докази, оцінивши їх в сукупності вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть, виданого Веселівською сільською радою Бериславського р-ну, [PERSON] помер 21.08.2002р.. [PERSON] свідоцтва про народження позивач є донькою [PERSON] та дівоче прізвище якої « Корнійчук» у зв,язку з укладенням шлюбу змінене на « Гак» [PERSON] від 03.12.1969р. виданого Веселівською сільською радою Бериславського р-ну будинок №3, що розташований в с. Веселе по вул.. Польовій був переданий голові сім,ї- переселенцю гр. [PERSON], який прибув згідно квитка переселенця № 21355 від 14.07.1969р. та який зареєстрований в Херсонському державному бюро технічної інвентаризації за № 1384. Відповідно до витягу №16 Веселівської сільської ради за даними господарської книги за 2001-2005 років першим членом домогосподарства, яке знаходиться за адресою Херсонська область Бериславський район с. Веселе вул.. Польова,3 значиться його голова [PERSON], який помер 21.08.2002р.. [PERSON] довідки секретаря Веселівської сільської ради та запису домової книги [PERSON], який помер 21.08.2002р. проживав та був зареєстрований в [INFO] з 02.01.1979р. по день смерті. Разом з ним на день смерті ніхто не проживав та не був зареєстрований. Відповідно до технічного паспорту складеного КП ХБТІ ХОР від 01.03.2016р. власником будинку №3, розташованого по вул.. Польовій с. Веселе Бериславського р-ну значиться [PERSON]. Частиною 4 ст. 3 Закону України « про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень / 2004р./ права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом за таких умов: якщо реєстрація права була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникненя прав діяло законодавство, що не передбачало обов,язкової реєстрації таких прав. Законодавство колишнього СРСР передбачало лише реєстрацію індивідуальних будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР. Державна реєстрація прав власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міс Ького типу УРСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства УРСР від 31.01.1966р., яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995р. №56. Зазначений нормативний акт передбачав порядок реєстрації будинків та домоволодінь у випадках включення в міську /селищну/ смугу сільських населених пунктів або у випадках їх перетворення в міста або селища міського типу при наявності по господарських книг сільської ради депутатів трудящих, бюро технічної інвентаризації складає списки будинків та домоволодінь, які належать громадянам або колгоспним дворам. Таким чином факт наявності запису в по господарській книзі є достатнім обґрунтуванням права власності на будинки в сільській місцевості і не потребувало подальшої технічної інвентеразації об,єкту нерухомого майна. Інформаційним листом Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013р. № 24-753/4-13 надано роз,яснення, що підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у по господарських книгах. Відповідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом та вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки відповідно до ст.1270 ЦК України подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлого чоловіка у зв,язку з чим державним нотаріусом Бериславської державної нотаріальної контори [PERSON] заведена спадкова справа № 55/2003 до майна померлого 21.08.2002р., батька [PERSON]. За загальним правилом, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч. 1 ст. 1296 ЦК України). Якщо у складі спадщини є нерухоме майно, спадкоємець, який прийняв спадщину, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно та зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (ч.1 ст. 1297 ЦК України). З огляду на те, що право на спадщину у складі якої є нерухоме майно підлягає державній реєстрації, то з моменту проведення такої у спадкоємця виникає право власності на нерухоме майно. Отримати свідоцтво про право на спадщину позивачу перешкоджає та обставина, що здійснити реєстрацію права власності на нерухоме майно за власником не можливо у зв,язку з його смертю. [PERSON] 10 ч.4, пункту 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, щодо вимог до документів, що подаються для вчинення нотаріальних дій, не приймаються документи, які не відповідають вимогам закону. Реалізувати свої спадкові права в позасудовому порядку позивач позбавлений можливості, оскільки на даний час здійснити реєстрацію права власності на власника нерухомого майна не можливо у зв,язку з його смертю. Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки [PERSON], як спадкоємець за законом не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства, питання про визнання права власності на спадщину після смерті батька має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде юридичним документом для оформлення права на це майно. За таких умов, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про визнання за нею права власності на будинок №3, що розташований в с. Веселе по вул.. Польовій Бериславського р-ну з надвірними будівлями та господарськими спорудами, як спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON]. Враховуючи викладені обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, у звязку з чим вони підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved