Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») про повернення банківського вкладу, в якому просить суд стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на його користь депозитні кошти у розмірі 13049,99 доларів США за договором-заявою № 300131/103893/1-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 1 міс. в іноземній валюті від 05 вересня 2014 року та за договором-заявою № 300131/160499/3-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 3 міс. в іноземній валюті від 20 січня 2015 року. Позивач [PERSON] подав суду письмову заяву, в якій позов підтримав повністю та просить суд розгляд справи провести у його відсутність. У разі відсутності представника відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання відповідач був повідомлений належним чином. Жодних заперечень проти позову відповідач не подав. Повідомлення про причини неявки від відповідача не надійшло. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що 05 вересня 2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі начальника відділення № 51 міста Рівне Лозинського Д.І. був укладений договір-заява № 300131/103893/1-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 1 міс. в іноземній валюті (далі - договір № 1). За умовами договору № 1 відповідач прийняв від позивача на депозитний рахунок грошові кошти в сумі 6000 доларів США на строк з 05 вересня 2014 року по 05 жовтня 2014 року та зобов'язався нараховувати відсотки з розрахунку 10,00% річних і повернути вклад разом з відсотками 05 жовтня 2014 року. Внесення позивачем на рахунок відповідача грошових коштів у сумі 6000 доларів США підтверджується квитанцією № 1 від 05 вересня 2014 року про здійснення касової операції. 20 січня 2015 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі начальника відділення № 51 міста Рівне Лозинського Д.І. був укладений договір-заява № 300131/160499/3-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 3 міс. в іноземній валюті (далі - договір № 2). За умовами договору № 2 відповідач прийняв від позивача на депозитний рахунок грошові кошти в сумі 7049,99 доларів США на строк з 20 січня 2015 року по 20 квітня 2015 року та зобов'язався нараховувати відсотки з розрахунку 11,50% річних і повернути вклад разом з відсотками 20 квітня 2015 року. Внесення позивачем на рахунок відповідача грошових коштів у сумі 7049,99 доларів США підтверджується меморіальним валютним ордером № 36548 від 20 січня 2015 року. Пунктами 5 договорів № 1 та № 2 передбачено право позивача вимагати дострокового повернення суми вкладу протягом строку, визначеному договорами. Згідно пунктів 6 договорів № 1 та № 2 після закінчення строків, визначених договорами, вклад має бути повернутий вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п.5.2. Основних умов. 03 березня 2015 року позивач звернувся до відповідача з листом-вимогою, в якому просив повернути йому кошти за договором № 1 та за договором № 2. Однак, відповідач свої зобов'язання за депозитними договорами належним чином не виконав і на теперішній час кошти позивачу не повернув. Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановленому договором. Статтею 1060 ЦК України встановлено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. При цьому визнається, що умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до роз'яснень, наведених у пункті 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»). Враховуючи встановлені по справі обставини, суд прийшов до висновку, що відмова відповідача у поверненні позивачу вкладів у загальній сумі 13049,99 доларів США за договорами № 1 та № 2 є порушенням відповідачем своїх договірних зобов'язань, а тому позов [PERSON] суд визнає обґрунтованим та доведеним і таким, що підлягає задоволенню повністю. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову, судові витрати, що складаються з судового збору, підлягають стягненню з відповідача в доход держави відповідно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи встановлений Національним банком України на день ухвалення рішення курс долару США (100 доларів США = 2343,5369 гривень), стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 3058,31 гривні (13049,99 х 23,435369 : 100).

Outcome: approved