Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаною заявою, яка обґрунтована тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка на момент смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Однак фактично мати померла в м. Севастополь Автономної Республіки Крим, яка в даний час є тимчасово окупованою територією. Вона поїхала в гості до своєї дочки [PERSON] в м. Севастополь Автономної Республіки Крим в 2013 році, але там отримала перелом шийки бедра і в зв`язку з важким станом її здоров`я вони не могли перевезти її до України. [INFO] мати [PERSON] померла в м. Севастополь Автономної Республіки Крим через гостру серцево-судинну недостатність. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. Заявник зазначає, що є рідним сином померлої [INFO] [PERSON] . [INFO] серпня 2009 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, дітям: сину [PERSON] та дочці [PERSON] в однакових долях. Він спадщину після смерті матері прийняв, подавши заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, а сестра [PERSON] подала заяву про відмову від прийняття спадщини. Тому для доведення факту смерті матері й подальшого оформлення своїх спадкових прав йому потрібно встановити факт смерті матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в м. Севастополь Автономної Республіки Крим. В судове засідання 17.03.2020 учасники справи не з`явились, однак заявник [PERSON] та його представник згідно з ордером Галіцина В.В. попередньо подали через канцелярію суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності, а представник заінтересованої особи начальник Вінницького районного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Бондарчук Е. попередньо надіслала на електронну пошту суду лист з проханням розглянути справу без присутності їхнього представника у зв`язку зі службовим завантаженням, при розгляді заяви покладаються на розсуд суду. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що \~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думки учасників справи, викладені у поданих до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно із заявою [INFO] в м. Севастополь Автономної Республіки Крим померла мати заявника по справі [PERSON] [PERSON] , [INFO] , про що на території м. Севастополь Автономної Республіки Крим було видано свідоцтво про смерть, що підтверджується його копією (а.с. 7). На час смерті [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 02-29/17, виданою ЦНАП Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області 12.03.2020 (а.с. 22). Статтею 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; 3) надра під територіями, зазначеними у\~пунктах 1\~і\~2\~цієї частини, і повітряний простір над цими територіями. Згідно з\~ч.ч.\~1,\~2\~ст.\~1\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України»\~тимчасово окупована\~територія України\~(далі\~-\~тимчасово окупована\~територія)\~є невід`ємною\~частиною території\~України,\~на яку\~поширюється дія\~Конституції та\~законів України.\~ Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. Відповідно до ч.ч. 2, 3\~ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~ органами державної реєстрації актів цивільного стану є: 1) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; 2) відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану); 3) виконавчі органи сільських, селищних і міських (крім міст обласного значення) рад. Отже, м. Севастополь Автономної Республіки Крим в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» з 20 лютого 2014 року визнано тимчасово окупованою територією, відповідно свідоцтво про смерть [INFO] в м. Севастополь [PERSON] Оксани [PERSON] видане органом, який створений у порядку, не передбаченому законом, тому воно є недійсним і не створює правових наслідків. Заявник [PERSON] звертався до Вінницького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області\~\~з метою реєстрації факту смерті своєї матері [PERSON] , що підтверджується копією заяви (а.с. 11). З листа Вінницького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану (м. Хмельницький) Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства \~юстиції Міністерства юстиції України № 756-20.3-38 від 16.03.2020 вбачається, що в архіві відділу відсутній актовий запис про смерть на [PERSON] , [INFO] (а.с. 37). Таким чином, судом встановлено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати смерть матері заявника у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених\~наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 року. Так, п. 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів громадянського стану передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма N106/о), форма якого затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 N545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за N1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма N106-1/о), форма якої затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 N545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за N1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до положень, викладених в абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. З копії свідоцтва про народження заявника по справі [PERSON] серії [NUMBER] , виданого повторно 21.10.2010, вбачається, що його матір`ю записана [PERSON] (а.с. 13). На випадок своєї смерті [PERSON] , [INFO] , склала заповіт, яким заповіла своїм дітям: сину [PERSON] та дочці [PERSON] в однакових долях усе своє майно, де б воно не було б і з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право за законом. Заповіт було посвідчено 12 серпня 2009 року в/о секретаря Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області Нікітюк О.М. та зареєстровано в реєстрі за № 168. По даним, наявним у Вороновицькій селищній раді Вінницького району Вінницької області, цей заповіт станом на 27.04.2015 не змінено і не скасовано, що підтверджується його копією (а.с. 12). Той факт, що [PERSON] , [INFO] , дійсно померла [INFO] у м. Севастополь Автономної Республіки Крим підтверджується копією лікарського свідоцтва про смерть № 1521 від 13.11.2014 (а.с. 8), довідкою про смерть № 1533 від 13.11.2014 (а.с. 9) та копією довідки про причину смерті від 13.11.2014 (а.с. 10), які видані медичними установами м. Севастополь. Встановлення факту смерті матері заявнику необхідне для оформлення у подальшому своїх спадкових прав після її смерті. Ґрунтуючись\~\~на Консультативному висновку Міжнародного суду\~\~(ООН)\~\~ у справі «Кіпр проти Туреччини» (Страсбург, 10 травня 2001 року заява № 25781/94),\~\~Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним\~\~контролем іншої Договірної Сторони. У справі Намібії так званого «намібійського винятку» зазначений виняток полягає у тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити\~\~правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути\~\~заснована до таких документі як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають\~\~на такій території. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення\~\~суду в такій\~\~категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог\~ЦПК України\~щодо повного і всебічного з`ясування обставин справ на підставі\~\~всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому\~\~числі з урахуванням документів, які видні органами та установами, що знаходяться на такій території.\~\~ На підставі вищевикладеного, враховуючи обставини справи, зумовлені фактичним настанням смерті особи на тимчасово окупованій території України, відсутністю у заявника лікарського свідоцтва про смерть, встановленого діючим законодавством України форми, та неможливістю проведення державної реєстрації смерті особи, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заяви щодо встановлення факту смерті особи, оскільки реєстрація смерті останньої неможлива без відповідного рішення суду. Судом встановлено, що заявник позбавлений можливості в позасудовому порядку отримати свідоцтво про смерть своєї матері [PERSON] , оскільки всі документи, які б мали засвідчувати факт смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] , були видані установами, які знаходяться на тимчасово окупованій території АР Крим, а тому є недійсними. Виходячи з аналізу досліджених доказів, суд вважає, що наявні достатні докази для встановлення факту смерті громадянки України [PERSON] , [INFO] , в м. Севастополь Автономної Республіки Крим [INFO] . Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. \~ \~ \~ \~На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved