Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

[PERSON] (далі- позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі- відповідач) про стягнення на її користь аліментів на утримання їхньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів його доходу, але не менш 30% прожиткового мінімуму доходів громадян щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що 31.02.2016\~ спільного проживала з відповідачем, без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання в них народився син [PERSON] [INFO]. З 23.05.2017 відповідач проживає окремо, так як спільне життя не склалося. Дитина проживає разом з матірю та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріально забезпечений, працює, має можливість і зобовязаний утримувати спільну дитину. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Заперечень, заяв чи клопотань суду не надав. Ухвалою Чернігівського районного суду Запорізької області, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, від 21.06.2017 прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи з постановленням заочного рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено, позивач та відповідач спільно проживали з 31.02.2016. Від спільного проживання в них народилася дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим виконавчим комітетом Верхньотокмацької сільської ради Чернігівського району Запорізької області від 22.02.2017, серії I-ЖС № 327807. На теперішній час позивач і відповідач проживають окремо. Дитина проживає разом із позивачем. Факт проживання малолітньої дитини з матірю, підтверджується довідкою про склад сім'ї позивача, виданої виконавчим комітетом Верхньотокмацької сільської ради Чернігівського району Запорізької області № 703 від 24.05.2017. Як пояснила позивач, відповідач є матеріально забезпеченим та має постійну роботу. З пояснень позивача також вбачається відсутність між сторонами домовленості про сплату відповідачем аліментів на утримання спільної дитини. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення коштів на утримання дитини (аліментів) за рішенням суду. Відповідно до розяснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Враховуючи зміст наведених правових приписів та їх розяснень, а також факт проживання відповідача окремо від позивача і їхньої спільної дитини, зважаючи на відсутність між позивачем та відповідачем домовленості щодо сплати останнім аліментів на утримання спільної дитини, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання спільної дитини [PERSON]. Згідно частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають значення. Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, суд враховує матеріальне становище відповідача, який працює, відсутність у нього інших дітей та непрацездатних членів сімї. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно позов підлягає задоволенню повністю. При цьому, на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня предявлення позову, тобто з 26 травня 2017 року. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі- ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання їхньої дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяцьза період з 26 травня 2017 року по 25 червня 2017 року включно. Відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За таких обставин, враховуючи, що позов підлягає задоволенню повністю, при цьому позивача законом звільнено від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, з відповідача в дохід держави, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», необхідно стягнути судовий збір у розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved