Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], [PERSON] міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області, в якому просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,0918 га, № 04:09:111:00129 укладений 01.09.2009 року між [PERSON] та міською громадою м. Новомосковська в особі [PERSON] міської ради з додатковою угодою до вказаного договору б/н від 24.01.2014 року. В обґрунтування свого позову позивач зазначає, що 14.05.2014 року до нього, як до депутата [PERSON] міської ради шостого скликання, звернулись мешканці жилого будинку № 32, розташованого по вул. Комсомольська м. Новомосковська, з проханням з’ясувати законність виділення земельної ділянки під будівництво двоповерхової офісної будівлі за адресою: м. Новомосковськ, вул. Комсомольська біля житлового будинку № 32. Позивачем особисто було здійснено виїзд до вказаного будинку, і в ході перевірки з'ясовано, що згідно рішення № 716 від 24.04.2009 року [PERSON] міською радою була передана в користування земельна ділянка у дворі житлового будинку № 32, по вул. Комсомольській, цільове призначення комерційне для будівництва двоповерхової офісної будівлі громадянину [PERSON], договір № 04:09:111:00129 укладений 01.09.2009 року з додатковою угодою б/н від 24.01.2014 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 12646391 від 24.04.2014 року. На думку позивача [PERSON] міська рада приймаючи вищевказане рішення про передачу земельної ділянки не прийняла до уваги, що мешканці будинку заперечують проти будівництва фактично у дворі свого будинку, що суперечить вимогам ст.198 ЗК України, згідно з якими межі земельної ділянки, що надається в оренду повинні бути узгоджені з суміжними власниками та землекористувачами, якими є мешканці будинку № 32 по вул. Комсомольська. Проте, всупереч вимогам законодавства межі земельної ділянки з ними узгоджені не були. Крім того, в супереч ч.4 ст.42 ЗК України на дану земельну ділянку відсутня землевпорядна документація, [PERSON] міською радою на передодні передачі земельної ділянки в оренду не проведено експертизу щодо визначення необхідного розміру прибудинкової території та наявності надлишків землі біля житлового будинку, отже відведення земельної ділянки для забудови буде можливим лише після виготовлення землевпорядної документації та затвердження її в установленому порядку. Також, у житлового будинку № 32 по вул. Комсомольська м. Новомосковська фактично не має вільної прибудинкової території, мешканці будинку не мають місця для будівництва дитячого майданчику, місця для прогулянок та для паркування особистого автотранспорту. Більш того, мешканці будинку не були належним чином повідомлені про продаж права оренди земельної ділянки, розташованої в безпосередній близькості від їх будинку на конкурентних засадах та не мали змоги прийняти участь у торгах. З урахуванням викладеного позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх порушених прав. В судовому засіданні позивач позов підтримав, мотивуючи його обставинами, викладеними у позовній заяві, в подальшому в судове засідання не з’явився, надавши заяву про розгляд справи у свою відсутність, позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з’явився, його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. При цьому представник відповідача надав суду заперечення проти позову, посилаючись на те, що позивачем не надано суду жодних доказів, які б свідчили, що він чи мешканці житлового будинку є землекористувачами суміжних земельних ділянок, а отже й обов’язок відповідача щодо погодження з ними меж земельних ділянок відсутній. Посилання позивача на відсутність у відповідача землевпорядної документацій також є безпідставним, адже проект землеустрою розроблений відповідачем на підставі рішення [PERSON] міської ради, та погоджений у встановленому законом порядку з рядом відповідних установ та інстанцій. Також, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою [PERSON] міською радою, надане до 01 січня 2008 року, а отже у відповідності до п.1 Перехідних положень ЗК України воно здійснюється без проведення земельних торгів (аукціонів). Щодо проведення експертизи, відповідач зазначає, що згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної експертизи», яка встановлює вичерпний перелік об’єктів проведення обов’язкової державної експертизи, експертиза щодо визначення необхідного розміру прибудинкової території та наявності надлишків землі біля житлового будинку в цей перелік не входить, а отже й ці обставини відповідач вважає не обґрунтованими. В подальшому представник відповідача в судове засідання не з’явився, надав заяву, якою просив справу розглянути в його відсутність, Представник третьої особи – Управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області в судове засідання не з’явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, вислухавши сторін по справі, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Суду надано Договір оренди земельної ділянки від 01.09.2009 року, відповідно до якого орендодавець – [PERSON] міська рада в особі міського голови [PERSON], що діє на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування», надали орендарю – [PERSON] земельну ділянку, розташовану за адресою: Дніпропетровська область, м.Новомосковськ, вул.Комсомольська, р-н ж/б №32, терміном на 2 роки (а.с.8-10). Додатковою угодою від 24.01.2013 року (рік виправлено на 2014) термін дії договору оренди від 01.09.2009 року поновлено на 5 років (а.с.11-12). Вищезазначений договір оренди було укладено на підставі Рішення [PERSON] міської ради від 24.04.2009 року № 716 «Про передачу земельних ділянок у користування» (а.с.13). 14.05.2014 року мешканці будинку №32, розташованого по вул.Комсомольській в м.Новомосковську Дніпропетровської області звернулись до депутата [PERSON] міської ради [PERSON] із заявою, якою просили не подовжувати дію вищезазначеного договору оренди у зв’язку з порушенням їх прав, як мешканців будинку (а.с.14-15). Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно частини 1 та 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень. Відповідно до положень ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Позивач зазначив, що до нього, як до депутата звернулись мешканці будинку № 32, розташованого по вул.Комсомольській в м.Новомосковську Дніпропетровської області, які просили перевірити законність виділення земельної ділянки, яка є предметом даного спору, у зв’язку з чим ним було здійснено виїзд до вказаного будинку з метою з’ясування обставин, після чого він дійшов до висновку, що [PERSON] міська рада, приймаючи рішення про передачу земельної ділянки під забудову, не врахувала думку мешканців будинку з цього приводу. При цьому позивач, посилаючись на ч.3 ст.215 Цивільного кодексу України, просив визнати недійсним Договір оренди земельної ділянки від 01.09.2009 року, відповідно до якого орендодавець – [PERSON] міська рада в особі міського голови [PERSON], що діє на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування» надала орендарю – [PERSON] земельну ділянку, розташовану за адресою: Дніпропетровська область, м.Новомосковськ, вул.Комсомольська, р-н ж/б №32, терміном на 2 роки. Суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню і в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі, виходячи з наступного. Згідно ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст.ст. 627, 628 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч.1), особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч.2), волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3), правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4), правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5). В порушення вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, позивачем не надано доказів наявності будь-якої з підставі для визнання правочину недійсним. Не посилається позивач на наявність такої підстави і в самому позові. Сам факт звернення мешканців будинку не може бути підставою для визнання правочину недійсним. Крім того, як не заперечував і сам позивач в судовому засіданні, підставою для укладення договору оренди було Рішення [PERSON] міської ради від 24.04.2009 року № 716 «Про передачу земельних ділянок у користування». На момент розгляду справи в суді зазначене рішення не ким не оскаржувалось, є чинним, а договір оренди є наслідком прийняття зазначеного рішення. Аналізуючи вищевикладене, суд вважає, що позов не обґрунтований та не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed