Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовом [PERSON], товариства з обмеженою відповідальністю «БІМЕР» (далі ТзОВ «БІМЕР»), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Рівненський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області (далі Рівненський міський відділ ДВС), про визнання договору купівлі-продажу укладеним, визнання права власності та звільнення майна з-під арешту, в якому просить суд визнати договір № 6329/17/005431 купівлі-продажу транспортного засобу марки VOLKSWAGEN, модель TRANSPORTER ФУРГОН, 2002 року випуску, білого кольору, номер кузова (шасі, рама) WV1ZZZ70Z2H116227, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу СХТ 632576, номерний знак Т4РІ8015 (далі спірний транспортний засіб) від 13 жовтня 2017 року між ТзОВ «БІМЕР» та [PERSON] укладеним, визнати за ним право власності на спірний транспортний засіб, а також виключити з переліку арештованого майна [PERSON] та зняти всі арешти і заборони відчуження спірного транспортного засобу, оскільки він є його, [PERSON], власністю. Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат [PERSON] подали суду письмові заяви, в яких просять суд справу розглянути у їх відсутність. Заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просять їх задовільнити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] подав суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності відповідача, в якій просить суд справу розглянути за його відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник ТзОВ «БІМЕР» в судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений у встановленому порядку належним чином. Повідомлення про причини неявки від представника відповідача не надійшло. Відзив на позов ТзОВ «БІМЕР» не подало. Рівненський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області подав суду письмове клопотання, в якому просить розглянути справу бех їх участі та вирішити справу на розсуд суду. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що 13 жовтня 2017 року між ТзОВ «БІМЕР» (далі Комісіонер) та [PERSON] (далі - Комітент) було укладено договір комісії № 005431 (далі договір комісії). Згідно пункту 1.1. договору комісії Комісіонер зобовязується за дорученням Комітента за комісійну плату вчинити за рахунок Комітента від свого імені один/або декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу (який підпадає під визначення вживаного транспортного засобу відповідно до п.189.3 ст.189 Податкового кодексу України): марка, модель VOLKSWAGEN TRANSPORTER ФУРГОН 2002 року випуску, колір БІЛИЙ, VIN, № кузова (шасі, рама) WV1ZZZ70Z2H116227, свідоцтв про реєстрацію СХТ 632576, номерний знак 18ВА3269 зареєстрований за Власником (Комітентом за договором комісії) транспортного засобу 04 грудня 2015 року за ціною, не нижчою узгодженої Сторонами, а саме 30000,00 грн. 13 жовтня 2017 року між [PERSON] та ТзОВ «БІМЕР» було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу № 6329/17/005431 (далі договір купівлі-продажу). Згідно пункту 1.1. договору купівлі-продажу визначено предмет договору, а саме транспортний засіб (який підпадає під визначення вживаного транспортного засобу відповідно до п. 189.3 ст. 189 Податкового кодексу України): марка VOLKSWAGEN, модель TRANSPORTER ФУРГОН 2002 року випуску, колір БІЛИЙ, номер кузова (шасі, рама) WV1ZZZ70Z2H116227, свідоцтв про реєстрацію СХТ 632576, номерний знак Т4РІ8015 зареєстрований за Власником (Комітентом за договором комісії) транспортного засобу 04 грудня 2015 року. Відповідно до пункту 5.1. договору купівлі-продажу покупець зобовязаний в порядку та на умовах, визначених цим договором, сплатити продавцю ціну транспортного засобу зазначену у пункті 3.1. договору, а також в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти транспортний засіб. В свою чергу, згідно пункту 6.1. договору купівлі-продажу, продавець зобовязаний в порядку та на умовах, визначених цим договором, передати транспортний засіб. Згідно пункту 3.1. договору купівлі-продажу за домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 30000 гривень. На виконання пункту 2.1. договору купівлі-продажу передача транспортного засобу продавцем і прийняття його покупцем здійснювалася після повної оплати вартості майна, та оформлена актом огляду реалізованого транспортного засобу № 6329/17/005431 від 13 жовтня 2017 року, що по своїй суті є актом приймання-передачі. Згідно умов договору купівлі-продажу даний акт, з моменту його підписання, підтверджує перехід до [PERSON] права власності на спірний транспортний засіб. На момент укладення договору купівлі-продажу спірний транспортний засіб ні в арешті, ні у розшуку, ні в угоні не перебував. Однак, як зазначає позивач, у звязку із браком часу та відсутністю коштів, спірний транспортний засіб ним перереєстрований не був, оскільки згідно виданого знаку для разових поїздок строк його дії становив 60 днів. Згодом, звернувшись до Територіального сервісного центру № 5641 Регіонального сервісного центру в Рівненській області з метою проведення вторинної реєстрації спірного транспортного засобу, придбаного на підставі договору купівлі-продажу, позивачу [PERSON] було відмовлено у такій дії на підставі наявності публічного обтяження, а саме арешту рухомого майна [PERSON] із забороною його відчуження. Згідно даних Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 53983525 від 11 листопада 2017 року, арешт рухомого майна [PERSON] із забороною його відчуження зареєстровано 23 жовтня 2017 року за № 16527418 Рівненським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області на підставі постанови про арешт майна боржника ВП 50310255 від 19 жовтня 2017 року, винесеної державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області [PERSON] Таким чином, як встановлено судом, станом на час укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу № 6329/17/005431, а саме, станом на 13 жовтня 2017 року, рухоме майно [PERSON], у тому числі і спірний транспортний засіб, під арештом та забороною його відчуження не перебувало, що не обмежувало право [PERSON] продати спірний транспортний засіб та свідчить про правомірність укладеного договору купівлі-продажу. Статтею 11 ЦК України передбачено підстави виникнення цивільних прав та обов'язків, а саме встановлено, що цивільні права\~та обов'язки\~виникають із\~дій осіб,\~що передбачені\~актами цивільного\~законодавства,\~а також\~із дій\~осіб,\~що не\~передбачені цими\~актами,\~але за\~аналогією породжують\~цивільні права\~та обов'язки. Підставами\~виникнення цивільних\~прав та\~обов'язків,\~зокрема,\~є договори та інші правочини. Частиною першою статті 207 ЦК України передбачені вимоги до письмової форми правочину, зокрема встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно статті\~638\~ЦК України\~договір є\~укладеним,\~якщо сторони\~в належній\~формі досягли\~згоди з\~усіх істотних\~умов договору. Відповідно до положень частини першої статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до вимог чинного цивільного законодавства купівля-продаж транспортних засобів здійснюється шляхом укладення письмового договору, при цьому, нотаріальне посвідчення або державна реєстрація такого правочину не вимагається. Частиною четвертою статті 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналогічне положення закріплено і у статті 321 ЦК України, якою передбачено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно статей 317,319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено, що одним із способів захисту права є його визнання. Частиною першою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Оцінюючи досліджені по справі докази та встановлені на їх підставі обставини, які мають значення для вирішення справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та доведеними і підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved