Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ВДВС Хорольського РУЮ Полтавської області про зняття арешту з нерухомого майна. В заяві вказував, що він, є власником земельної ділянки площею 3,94 умовних кадастрових гектарів, розташованої в с.Петрівка Хорольського району Полтавської області, що підтверджується державним актом серія [NUMBER] виданим Хорольською районною державною адміністрацією 23.09.2005 року. Як зазначає позивач, постановою державної виконавчої служби Хорольського районного управління юстиції від 11.01.2011 року було накладено арешт на вищевказану земельну ділянку. Підставою для накладення арешту став судовий наказ виданий Хорольським районним судом Полтавської області № 2-н-185/08р. від 24.10.2008 року за заявою ЗАТ КБ «Приватбанкк» (нині ПАТ КБ «Приватбанк») про стягнення з мене заборгованості в сумі 3224,47 гривень, а також 25, 50 грн. - витрат по сплаті судового збору і 15 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення. Позивач вказує, що повністю погасив заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк», що доводиться довідкою № 2027829 виданою банком 23.12.2014 року та звернувся до відділу державної виконавчої служби Хорольського районного управління юстиції щодо зняття арешту зі свого майна. Але позивачу було роз'яснено, що виконавче провадження було завершене 28.06.2011 року на підставі п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», а зняття арешту з належного мені майна можливе лише на підставі ухвали відповідного суду. В зв»язку з вищевикладеним позивач і звернувся з відповідним позовом до суду. Позивач прохав: 1) скасувати постанову б/н від 11.01.2011 р. винесену Відділом ДВС Хорольського районного управління юстиції про накладення арешту на все майно, що належить [PERSON]; 2) зняти арешт та заборону відчуження з нерухомого майна, належного [PERSON], а саме: земельної ділянки площею 3,94 умовних кадастрових гектарів, розташованої в с. Петрівка, Хорольського району Полтавської області, державний акт права власності на земельну ділянку серія [NUMBER] виданий Хорольською районною державною адміністрацією 23.09.2005 року. 29.09.2015 року позивач змінив позовні вимоги та прохав: 1) зняти заборону відчуження та арешт з рухомого і нерухомого майна [PERSON], [INFO], жителя [ADDRESS] ідентифікаційний номер: [NUMBER], який було накладено постановою про відкриття виконавчого провадження ВП№23606732 №б/н від 11.01.2011 року начальником ВДВС Хорольського РУЮ Полтавської області [PERSON] у порядку примусового виконання судового наказу Хорольського районного суду Полтавської області від 24.10.2008 року справа № 2-н-185/08р. виданого відносно [PERSON], [INFO], жителя с.Петрівка, Хорольського району Полтавської області, ідентифікаційний номер: [NUMBER]. В судове засідання [PERSON] не з»явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача ВДВС Хорольського РУЮ Полтавської області в судове засідання не з»явився, з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про місце, дату та час розгляду справи. Подав письмові заперечення проти попередніх позовних вимог [PERSON] Суд з»ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач знайшли своє підтвердження при дослідженні матеріалів справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». Судом було роз'яснено право позивача, відповідача заявляти клопотання про витребування судом доказів, якщо у сторін існують складності в їх отриманні, подавати відповідні докази, заявляти клопотання про витребування документів та призначення експертиз по справі. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права або інтересу і суд може захистити порушене право способом передбаченим договором або законом. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 24.10.2008 року по цивільній справі №2-н-185/08р. Хорольським районним судом видано судовий наказ, яким стягнуто заборгованість з [PERSON] в сумі 3224, 47 грн., судовий збір в сумі 25,50 грн. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення 15 грн. Однак у першому, другому та третьому абзаці резолютивної частини судового наказу від 24.10.2008 року по цивільній справі №2-н-185/08р. за заявою ПАТ КБ «Приватбанк» про видачу судового наказу допущена наступна описка: не вірно вказано по батькові боржника: «Петрович» замість правильного «Іванович». Даніх описки в судовому наказі від 24.10.2008 року по цивільній справі №2-н-185/08р. за заявою ПАТ КБ «Приватбанк» про видачу судового наказу були виправлені ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 07.10.2015 року (набрала законної сили 03.11.2015 року). Постановою начальника ВДВС Хорольського РУЮ Полтавської області ВП №23606732 від 11.01.2011 рокупро відкриття виконавчого провадження, з виконання судового наказу від 24.10.2008 року по цивільній справі №2-н-185/08р. накладено арешт та заборону відчуження на все майно, що належить [PERSON] ([PERSON]), [INFO], жителя с.Петрівка Хорольського району Полтавської області, ідентифікаційний номер: [NUMBER]. Судом встановлено, що позивач [PERSON] не має заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк» згідно довідок ПАТ КБ «Приватбанк» №2027829 від 23.12.2014 року та №151103SV5С13538В7567 від 03.11.2015 року. З листа ВДВС Хорольського РУЮ Полтавської області № 02-14/199 від 15.01.2015 року слідує, що виконавче провадження з виконання судового наказу від 24.10.2008 року по цивільній справі №2-н-185/08р. про стягнення з позивача заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк» завершено 28.06.2011 року на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», тобто станом на вказану дату кошти не були сплачені. Також вказується, що зняття арешту можливе лише на підставі ухвали відповідного суду. Згідно ч.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження…, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Згідно ч.2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Згідно ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно ч.2 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З аналізу вищевикладених норм суд приходить до висновку, що заборона відчуження та арешт з рухомого і нерухомого майна [PERSON] ([PERSON]) повинні були бути зняті постановою про закінчення виконавчого провадження №23606732 від 28.06.2011 року, але з невідомих суду причин даних дій відповідачем здійснено не було. За таких умов, з огляду на те, що заборгованість позивача перед ПАТ КБ «Приватбанк» станом на 03.11.2015 року відсутня, відповідно до ст. 16 ЦК України, суд вважає за необхідне задоволити позов [PERSON] до ВДВС Хорольського РУЮ Полтавської області про зняття арешту з нерухомого майна. На підставі наведеного,

Outcome: approved