Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач є батьком [PERSON] Батьки припинили спільне проживання та позивач залишився проживати з матір'ю, а батько - [PERSON], з 01 лютого 2002 року виплачував на його утримання аліменти до досягнення ним повноліття. На теперішній час [PERSON] навчається у Південноукраїнському національному педагогічному університеті імені К.Д. Ушинського в місті Одеса на денній формі навчання на платній основі, стипендії не отримує та потребує матеріальної допомоги батьків. Відповідач знає, що [PERSON] потребує його матеріальної допомоги, він працює, отримує значні доходи має можливість та обіцяв надавати матеріальну допомогу в оплаті навчання та його утримання на період навчання, однак на теперішній час відмовляється добровільно надавати таку допомогу, тому [PERSON] вимушений звернутися до суду з даним позовом. Вважає, що батько має можливість сплачувати йому аліменти та повинен йому допомагати сплачувати за навчання та утримувати його на період навчання і тому просить суд стягнути з [PERSON] на його, [PERSON] користь аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно на період навчання до досягнення ним 23 років. До судового засідання представник позивача, [PERSON], яка діє на підставі Договору про надання правової допомоги від 29 серпня 2014 року (а.с.7) надала Заяву, в якій підтримала заявлені позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні та просила суд розглянути справу без її участі (а.с.11). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча про місце, дату та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином. Надав до суду Заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги [PERSON] визнав частково. Він згоден сплачувати аліменти на користь позивача у розмірі 700 грн. щомісячно до завершення навчання (а.с.12). Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно та об'єктивно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] (а.с.3). Батьки припинили спільне проживання та позивач залишився проживати з матір'ю Аліменти на утримання позивача стягувалися з відповідача до досягнення позивачем вісімнадцятирічного віку. На теперішній час виплата аліментів припинена. Як вбачається з Витягу з наказу Державного закладу «Південноукраїнського національного педагогічному університету імені К.Д. Ушинського» № 321-ст від 18 серпня 2014 року на підставі рішення приймальної комісії (протокол № 35 від 18 серпня 2014 року) зараховано на 1 (перший) курс денної форми навчання за кошти фізичних та юридичних осіб за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр» Інституту мови світу за напрямом підготовки «Філологія» Китайська мова і література» [PERSON] (а.с. 4). Довідкою, наданою Державним закладом «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д. Ушинського» за вих. № 499 від 21 серпня 2014 року дані про навчання студента [PERSON] підтверджені (а.с. 5). Відповідно до ст.ст. 199, 200 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов»язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку ( доходу) платника аліментів з урахуванням обставин. У відповідності до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний суд роз»яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров»я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Тобто вказана стаття встановлює, що суд повинен враховувати наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, яких він відповідно до вимог Сімейного кодексу зобов»язаний утримувати ( Глави 9, 15,16 Сімейного Кодексу України). Окрім того, за змістом ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Отже, суд повинен повно та всебічно встановити обставини, на які посилаються сторони, щодо виникнення права на отримання аліментів та їх розміру, і ці обставини повинні бути доведеними належними та допустимими доказами відповідно до ст. 60 ЦПК України. Самостійного заробітку позивач не має, стипендію не отримує, відсутнє майно що належить йому на праві приватної власності, що надавало б можливості отримувати грошовий дохід, зазначене вказує на те, що він немає можливості самостійно забезпечувати себе матеріально на час навчання та дійсно потребує матеріальної допомоги. Але суд вважає, що оскільки позивач є повнолітнім та працездатним, у відповідності до чого повинен усвідомлювати та здійснювати розподіл потреб матеріального характеру у відповідності до існуючих доходів. Суд також враховує, що [PERSON] є повнолітньою та працездатною особою і, незважаючи на його навчання мусить докладати певних зусиль для забезпечення своєї життєдіяльності та навчання. Також судом, при вирішення розміру аліментів, враховується стан здоров'я відповідача. Відповідно до ч.9 ст. 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. З огляду на зазначене, а також враховуючи той факт, що позивачем не надано суду жодних доказів того, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу у розмірі 1000 грн., на наявність таких доказів позивач не посилається, суд приходить до переконання, що вимоги позивача про стягнення аліментів на його користь підлягають частковому задоволенню у розмірі 700 грн. щомісяця, до завершення навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку. На підставі ст. 191 СК України, суд дійшов висновку, що аліменти з відповідача підлягають стягненню з моменту пред'явлення позову до суду, тобто з 01 вересня 2014 року по час закінчення навчання в навчальному закладі. Відповідно ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати по справі - судовий збір у розмірі 243,60 грн. на користь держави. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial