Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] , в якому в подальшому уточнивши позовні вимоги, просив суд: встановити факт проживання малолітньої [PERSON] з батьком [PERSON] з 30.12.2019 року; припинити стягнення аліментів з [PERSON] та скасувати заборгованість по аліментах з 30.12.2019 р., що становить 10823 грн.; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки у розмірі 25% від усіх видів прибутку, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнути з відповідача на його користь витрати по сплаті судового збору. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що з 01.12.2006 по 02.06.2015 роки сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом з відповідачкою за згодою батьків. 17.03.2011 року з позивача було стягнуто аліменти на утримання дитини. Проте, починаючи з 30.12.2019 року донька висловила бажання проживати разом з батьком, оскільки відповідачка та її співмешканець зловживають алкоголем, мати належним чином дитину не утримує, її вихованням та лікуванням не займається. Відповідачка проти проживання дитини у батька не заперечувала, спір щодо місця проживання дитини між батьками відсутній. Таким чином, з 30.12.2019 року [PERSON] знаходиться на повному утриманні позивача. Проте, оскільки рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва з позивача на користь відповідачки було стягнуто аліменти на утримання доньки, видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження, на даний час у позивача існує заборгованість по сплаті аліментів за період з 30.12.2019 року по квітень 2020 року, у розмірі 10823,00 грн. Однак, враховуючи, що з 30.12.2019 року малолітня донька [PERSON] проживає разом з батьком та знаходиться на його повному утриманні, вважає, що вказані обставини мають істотне значення для повного звільнення його від сплати заборгованості по аліментах та від подальшої сплати аліментів на її утримання. Окрім того, фактичне проживання дитини разом з батьком, знаходження її на його утриманні, дають законні підстави для стягнення з відповідачки на його користь аліментів на утримання малолітньої [PERSON] . Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на його задоволенні, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, причину неявки суду не повідомила, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, відзив до суду не надала, у зв`язку з чим справа розглядалась відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Миколаївської міської ради до судового засідання не з`явилась, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила справу вирішити на розсуд суду, з урахуванням думки третьої особи, викладеної у висновку органу опіки та піклування від 17.12.2020 року. Представник Корабельного відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до судового засідання не з`явилась, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступного. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст. 12 ЦПК України). Статтею 13 ЦПК України визначено принципи диспозитивності цивільного судочинства. Зокрема, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених ЦПК України. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Крім того згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на як вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що з 01.12.2006 року по 02.06.2015 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим повторно, серії [NUMBER] від 09.01.2020 року, виданим Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса). Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.03.2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 17.03.2011 року і до повноліття дитини. На виконання вищевказаного рішення, 15.09.2016 року Заводським районним судом м. Миколаєва було видано виконавчий лист. Постановою державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, Дамонян М.П. від 22.09.2016 року, відкрито виконавче провадження ВП №52305506 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа. 17.02.2018 року держаним виконавцем винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами відносно [PERSON] , у зв`язку з наявною у останнього заборгованістю зі сплати аліментів, розмір якої станом на 01.01.2018 року становив 41545,75 грн. Окрім того, відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, заборгованість [PERSON] по аліментам за період з січня 2020 року по квітень 2020 року складає 10823,00 грн. В той же час з матеріалів справи встановлено, що починаючи з 30.12.2019 року малолітня [PERSON] проживає разом з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та знаходиться на його повному утриманні. Факт проживання доньки [PERSON] разом з батьком підтверджується наступними доказами, а саме: - актом обстеження умов проживання сім`ї від 26.02.2020 року, виданим завідувачем сектору захисту прав, свобод чи законних інтересів дітей служби у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради Таворською Лілією Володимирівною та головним спеціалістом сектору захисту прав, свобод та законних інтересів дітей служби у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради Кабацюрою Оксаною Леонідівною, відповідно до якого [PERSON] проживає та має постійне місце реєстрації в кв. [ADDRESS] ; - декларацією №0001-4ХМЗ-1700 від 15.01.2020 року про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, укладеною на ім`я [PERSON] , в якій в графі «Адреса місця фактичного проживання або перебування» зазначено [ADDRESS] ; - довідкою №181 від 20.05.2020 року, виданою директором Миколаївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №44 [PERSON] , відповідно до якої [PERSON] проживає в сім`ї батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; - висновком органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради №7085/02.02.01-22/25/14/20 від 07.12.2020 року про визначення місця проживання дитини, відповідно до якого [PERSON] проживає разом з батьком, його цивільною дружиною та її донькою, за адресою: [ADDRESS] ; - поясненнями [PERSON] від 16.06.2020 року, яка є тренером [PERSON] з повітряної гімнастики, з яких вбачається, що дитина проживає разом з батьком та знаходиться на його утриманні; - поясненнями сусідки [PERSON] , 1985р.н., що проживає за адресою: [ADDRESS] , відповідно до яких малолітня [PERSON] проживає разом з батьком за його місцем проживання; - характеристикою з місця проживання на [PERSON] , виданою ТОВ УК «Корабельний», з якої вбачається, що за адресою: [ADDRESS] [PERSON] проживає разом з донькою [PERSON] , 2007р.н.; - актом Товариства з обмеженою відповідальністю УК «Корабельний» від 13.04.2021 року, складеного в присутності сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відповідно до якого [PERSON] , [INFO] , дійсно проживає за адресою: [ADDRESS] з 30.12.2019 року і по теперішній час. Дані документи щодо початку проживання дитини з батьком створюють сукупність доказів, а тому факт такого проживання з 30.12.2019 року слід вважати доведеним, у зв`язку з чим позовна вимога про встановлення факту проживання дитини з батьком з 30.12.2019 року підлягає задоволенню. Що стосується позовних вимог про припинення стягнення аліментів та скасування заборгованості по аліментам, суд приходить до наступного. Згідно з частинами першою та другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789- ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За такого, аліменти на утримання дитини стягуються із того з батьків, хто проживає окремо від дитини, на користь другого з батьків, із ким дитина проживає на відповідній правовій підставі (за домовленістю між самими батьками, рішенням органу опіки та піклування, рішенням суду). З матеріалів справи вбачається, що малолітня [PERSON] особисто виявила бажання проживати разом з батьком, проти чого відповідачка не заперечувала, а тому можна зробити висновок, що між батьками було досягнуто домовленість про місце проживання дитини. Згідно з ч.2 ст. 197 СК України за позовом платника податків аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості по аліментам, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Положеннями частини 2 статті 273 СК України визначено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати аліментів або заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність передбачених законом обставин. Таким чином, враховуючи, що оскільки малолітня [PERSON] з 30.12.2019 року проживає разом з батьком та знаходиться на його повному утриманні, суд приходить до висновку, що в даному випадку стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів на утримання малолітньої [PERSON] є недоцільним та таким, що не відповідає його призначенню, а тому позовні вимоги [PERSON] про припинення стягнення аліментів обґрунтовані та підлягають задоволенню. Окрім того, згідно довідки-розрахунку державного виконавця, розмір заборгованості позивача по аліментам за період з січня 2020 року по квітень 2020 року складає 10823,00 грн. Наведене свідчить про те, що заборгованість по аліментам виникла у позивача з 01 січня 2020 року у зв`язку з тим, що з цього часу їх неповнолітня з відповідачкою донька стала проживати разом з ним та перебувати на його утриманні, що є обставиною, яка має істотне значення, оскільки призначення присуджених аліментів - це утримання дітей. А сплата аліментів з цього часу матері дитини, так як заборгованість продовжує обліковуватись, на утриманні якої вона не перебуває, може призвести до негативних фінансових наслідків для позивача, що відповідно буде порушувати й права дитини. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Згідно з ч.4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. За таких обставин позовні вимоги про звільнення від сплати заборгованості по аліментам з 31 грудня 2020 року є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої доньки, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Верховний Суд наголошує на тому, що відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Таким чином, враховуючи, що малолітня [PERSON] , починаючи з 31.12.2020 року проживає разом з батьком за його місцем проживання та знаходиться на його повному утриманні, беручи до уваги той факт, що відповідачка жодної допомоги на утримання доньки позивачу не надає, участі в її вихованні не приймає, життям останньої не цікавиться, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Окрім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1100,00 грн.

Outcome: approved