Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до Луцького міськрайонного суду в інтересах його неповнолітньої дочки [PERSON] з позовом до відділу реєстру житлового фонду Департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради, [PERSON], [PERSON] про визнання недійсними розпорядження відділу реєстру житлового фонду Департаменту ЖКГ Луцької міської ради від 22.08.2013 №1308-р «Про приватизацію державного житлового фонду» та свідоцтва про право власності на житло від 22.08.2013 на квартиру [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивує тим, що 27.01.2015 року йому стало відомо про приватизацію квартири [ADDRESS] без включення до кола осіб, які мають право на приватизацію, його неповнолітньої дочки [PERSON], яка проживає в квартирі. Вказує, що розпорядженням відділу реєстру житлового фонду Департаменту ЖКГ Луцької міської ради від 22.08.2013 року № 1308-р, на підставі якого передано у приватну власність [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] із подальшою видачею 22.08.2013 року свідоцтва про право власності на житло порушено право неповнолітньої [PERSON] на житло, так як приватизація квартири, у якій вона проживає, проведена без врахування того, що дитина живе у цій квартирі з часу народження і нікуди не виїжджала. Правовою підставою позовних вимог зазначає ст. 1, ч. 1 ст. 5, ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Ухвалами Луцького міськрайонного суду від 16.06.2015 року та від 23.06.2015 року до участі у справі як третю особу без самостійних вимог на стороні позивача залучено Службу у справах дітей Луцької міської ради, як відповідача - [PERSON] Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні заявлені вимоги підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві, просили позов задовольнити. Представник відділу реєстру житлового фонду Департаменту ЖКГ Луцької міської ради проти задоволення позову заперечила. Вказує на те, що орган приватизації не допустив будь-яких порушень при оформленні документів, прийнятті розпорядження № 1308-р від 22.08.2013 та видачі свідоцтва про право власності на квартиру [PERSON] та [PERSON], оскільки неповнолітня [PERSON] на момент приватизації не була зареєстрована у спірній квартирі, будучи знятою з реєстрації в ній за заявою матері. Просить в позові відмовити. В судове засідання 02.09.2015 року та 08.09.2015 року представник відділу реєстру житлового фонду Департаменту ЖКГ Луцької міської ради не з'явилася. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] проти позову заперечили з тих підстав, що [PERSON] у квартирі [ADDRESS] на час приватизації у серпні 2013 року не проживала, з реєстрації в спірній квартирі була знята за заявою матері, тому її права прийняттям оспорюваного розпорядження про приватизацію та подальшою видачею свідоцтва про право власності на квартиру, не порушені. Відповідач [PERSON] позов визнала. Суду пояснила, що [PERSON] з дня народження і по даний час проживає з нею у спірній квартирі. Вона, як квартиронаймач, не заперечувала і не заперечує щодо її реєстрації та проживання в квартирі. З реєстрації внучку зняла її мама [PERSON] по рекомендації працівника ЖКП, тому що сама знімалась з реєстрації у вказаній квартирі. Відповідач [PERSON] позов визнала Суду пояснила, що вона проживала у спірній квартирі постійно, була зареєстрована десятки років, її неповнолітня дочка від народження і по даний час проживає в цій квартирі, місця проживання не змінювала. Вона знімалась з реєстрації по місцю проживання на прохання матері [PERSON] з метою оформлення останньою субсидії на оплату житлово-комунальних послуг. Дочку зняла з реєстрації по рекомендації працівника, якому подавала відповідну заяву щодо себе. Після оформлення субсидії мала знову зареєструватись у спірній квартирі. Щодо зняття з реєстрації дочки, чоловіка [PERSON] не повідомляла. Представник Служби у справах дітей Луцької міської ради вважає, що майнові та житлові права дитини в даному випадку порушені. У судове засідання 08.09.2015 року не з'явився. Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд ухвалив справу розглядати у відсутності представників відповідача та третьої особи. Заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 48 Конституції України гарантовано, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло З пояснень сторін, показань свідків, матеріалів справи судом встановлено, що розпорядженням відділу реєстру житлового фонду Департаменту ЖКГ Луцької міської ради від 22.08.2013 № 1308-р «Про приватизацію державного житлового фонду» передано у спільну часткову власність [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] та видано на його підставі свідоцтво про право власності на житло від 22.08.2013 на квартиру [ADDRESS] (а.с. 5,6). Розпорядження прийнято по заяві [PERSON] та [PERSON] від 24.07.2013 про передачу їм у приватну власність квартири, у якій вони проживають(а.с.20). До заяви додавалась довідка ЖКП №7 про склад сім'ї наймача ізольованої квартири від 23.07.2013 за № 15 (а.с. 21). Як вбачається з довідки ЖКП № 7 від 23.07.2013 право на житло у квартирі [ADDRESS] мала дитина [PERSON] ([INFO]). На підставі показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], письмових доказів: довідки «Луцької загально-освітньої школи I-III ступенів № 23 Луцької міської ради» від 04.03.2015 № 101, довідки ПТУ ЛНТУ від 06.03.2015 за № 52 судом встановлено, що [PERSON] не вибувала з квартири [ADDRESS] до іншого місця проживання з січня 2013 року по серпень 2013 року, зберігаючи у цій квартирі право на проживання(а.с. 28,29). Судом не встановлене інше місце проживання неповнолітньої [PERSON], крім як квартира [ADDRESS]. Відповідачем [PERSON], який заперечував проти позову та його представником доказів постійного проживання дитини в іншому місці суду на надано. Судом встановлено також, що батьки неповнолітньої [PERSON] власного житла не мають, після зняття з реєстрації в м.Луцьк мати проживає за місцем проживання чоловіка в с.Хорохорин Луцького району в будинку, який належить його батькові. Обоє залишаються незареєстрованими. На даний час неповнолітня [PERSON] зареєстрована на період навчання в м.Луцьк у гуртожитку училища, де навчається. Фактично проживає у спірній квартирі [ADDRESS]. Згідно ст. 10 ЦК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 57 ЦК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Висновок Луцького МВ УМВС від 10.12.2012 року суд до уваги не приймає. Вказаний висновок зроблений без залучення органів ЖКГ, питання щодо місця проживання дитини вирішувалося без опитування дитини, її батьків, працівників навчального закладу, де навчалась неповнолітня дитина, служби у справах дітей, стосується іншого періоду, а не періоду, коли квартира передавалась у власність [PERSON] та [PERSON] Крім того, вказаний висновок спростовуються вищенаведеними доказами. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Стаття 171 СК України передбачає, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Згідно ч.2 ст.177 СК України батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування, зокрема, відмовлятися від майнових прав дитини. Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. . Згідно ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Відповідно до ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Згідно ст.7 цього Закону зняття з реєстрації місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Такої заяви батько дитини [PERSON] не подавав. Крім того пунктом 3.2Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.11.2012 року N 1077 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.12. 2012 року за N 2109/22421передбачено, що особа, яка досягла 14-річного віку, подає заяву про зняття з реєстрації місця проживання особисто. Як встановлено в судовому засіданні, таку заяву [PERSON] особисто не подавала, хоча на момент подання такої заяви її матір'ю їй виповнилося 14 років. На основі викладеного суд приходить до висновку, що оскільки розпорядженням відділу реєстру житлового фонду Департаменту ЖКГ Луцької міської ради від 22.08.2013 № 1308-р «Про приватизацію державного житлового фонду» передано у спільну часткову власність [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] без врахування житлових прав дитини [PERSON], то його слід визнати недійсним. В зв'язку з цим підлягає до задоволення і вимога позивача про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло від 22.08.2013 року на вказану квартиру, тому що ним порушено житлові права дитини [PERSON] На підставі ст. 48 Конституції України, ст.ст.141,171,177 СК України,Конвенції ООН «Про права дитини», ст.ст.8,12,18 Закону України «Про охорону дитинства», ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст.ст.2,7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів,

Outcome: approved