Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

[PERSON] (дошлюбне [PERSON]) [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору: Орган опіки та піклування Білгород-Дністровської районної державної адміністрації про надання дозволу на виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон за відсутності згоди батька, а саме просить суд надати дозвіл на виїзд [PERSON], [INFO] до Російської Федерації на період з 15 липня 2015 року по 15 липня 2018 року без дозволу (згоди) батька дитини [PERSON], [INFO], та дозволити їй або її офіційному представникові, без згоди батька [PERSON], [INFO], оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої [PERSON], [INFO] за межі України до Російської Федерації на період з 15 липня 2015 року по 15 липня 2018 року. Представник позивача [PERSON] [PERSON] у судове засідання не зявився, однак надав до суду заяву, згідно якої просив справу розглядати без їхньої участі, та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, однак надав до суду заяву, згідно якої просив справу розглядати без його участі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору: Органу опіки та піклування Білгород-Дністровської районної державної адміністрації у судове засідання не зявився, однак надав до суду заяву, згідно якої просив справу розглядати без його участі. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] (дошлюбне [PERSON]) [PERSON], [INFO] перебувала з [PERSON], [INFO] у цивільному шлюбі. Під час перебування у цивільному шлюбі у них з відповідачем народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 334316, яке видане 25 жовтня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис за № 657. 15 травня 2015 року позивач [PERSON], [INFO] зареєструвала шлюб з [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД № 230756, яке видане 15 травня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис за № 191. Після укладеного шлюбу прізвище позивача змінилося з «Шнирікова» на «Берлінська». На даний час чоловік позивача [PERSON], [INFO] знаходиться у Російській Федерації, де працює та проживає, та він дуже скучає за дітьми позивача. У звязку з чим, позивач і хоче поїхати до Російської Федерації до свого чоловіка, щоб його провідати, та щоб він мав змогу побачитися з дітьми позивача. Згідно наданої заяви [PERSON], [INFO] батька їхнього спільного сина [PERSON], [INFO], яка нотаріально посвідчена приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області та зареєстрована в реєстрі за № 729, вбачається, що він не заперечує проти виїзду з України до Російської Федерації свого сина [PERSON] разом з матірю [PERSON]. Також в позивача є донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 415253, яке видане 14 листопада 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області актовий запис за № 50. Позивач є матірю одиначкою, що в свою чергу підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу Україїни (№00014720751). Тобто на даний час для виїзду до Російської Федерації до свого чоловіка позивачу лише не вистачає згоди відповідача на виїзд їхньої спільної доньки [PERSON], 01 жовтня 2012 року. Коли позивач звернулася до колишнього чоловіка з проханням зробити нотаріально засвідчену згоду на виїзд доньки за кордон, він відмовив мені, та сказав, щоб я зверталася до суду. При цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить. У відповідності до ст. 155 ч. 2 Сімейного кодексу України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересів дитини. У відповідності до п.2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина. України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 4 Постанови КМУ від 27.01.1995 р. «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій, зокрема: рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). Рішення суду у разі тимчасового виїзду за кордон також має містити зазначення держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. Враховуючи все вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] (дошлюбне [PERSON]) [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору: Орган опіки та піклування Білгород-Дністровської районної державної адміністрації про надання дозволу на виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон за відсутності згоди батька є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved