Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Кремінського районного суду Луганської області області з позовом до [PERSON] та [PERSON] про зменшення розміру аліментів, посилаючись на наступні обставини. На підставі рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 04.12.2012 був виданий виконавчий лист № 2/2001/997/2012 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утриманні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 26.09.2012 до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вказаного виконавчого листа було відкрите виконавче провадження № 36339212. 16.03.2018 Кремінським районним судом Луганської області був виданий судовий наказ № 2-н/414/60/2018 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 06.03.2082 і до повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вказаного наказу було відкрите виконавче провадження № 56374450. Позивач зазначає, що сплачує аліменти регулярно та повністю, заборгованості не має. Таким чином, на сьогоднішній день із позивача стягуються аліменти за двома судовими рішеннями у сукупному розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку (доходу), що ставить позивача у скрутне матеріальне становище, у той час як відповідно до ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України той з батьків, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на двох дітей у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів. За таких обставин, позивач просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього за виконавчим листом Балаклійського районного суду Харківської області № 2/2001/997/2012 від 04.12.2012 та судовим наказом Кремінського районного суду Луганської області № 2-н/414/60/2018 від 16.03.2018 з 1/4 до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дітей. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, його представник [PERSON] надала пояснення, зміст яких повністю збігається із викладеними у позовній заяві обставинами, та наполягала на задоволенні позовних вимог, при цьому зазначивши, що наразі позивач не працює і аліменти за обома судовими рішеннями сплачуються ним у мінімальному розмірі, виходячи з прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В той же час, аліменти на утримання двох дітей відповідно до діючого законодавства мають стягуватися у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу платника аліментів, у той час як із позивача у сукупному розмірі за обома судовими рішеннями підлягає стягненню 1/2 частина його доходу. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, надавши відзив на позову заяву, та зазначила, що розмір аліментів, крім іншого, має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Позивач добровільно не надавав належної матеріальної допомоги на утримання їх спільного сина [PERSON] , у зв`язку з чим вона звернулася до суду про видачу відповідного судового наказу, внаслідок чого аліменти стягуються з відповідача у примусовому порядку. У період із березня по грудень 2018 року вона отримувала аліменти у розмірі 1360 грн, що відповідає необхідному прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, [PERSON] несе витрати на дитячий садок. Позивач не надав доказів того, що в нього змінилося матеріальне становище, а нинішній сімейний стан позивача, на думку [PERSON] , не дає підстав для зменшення розміру аліментів. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні також заперечувала проти позовних вимог і повністю підтримала позицію відповідача [PERSON] , наголосивши, що на даний момент фактично з позивача на її користь стягуються аліменти на утримання їх спільного сина у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і цих коштів катастрофічно не вистачає для належного забезпечення останньої, а тому вона не вбачає підстав для зменшення розміру аліментів. Заслухавши представника позивача та відповідачів, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 04.12.2012 Балаклійським районним судом Харківської області було видано виконавчий лист у цивільній справі № 2/2001/997/2012 (ЄУН 2001/4480/2012) про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 26.09.2012 до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 8). Разом із тим, 05.02.2014 [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , після реєстрації якого взяла собі прізвище чоловіка, що підтверджується відповідним штампом у паспорті відповідача, свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] та карткою платника податків на ім`я [PERSON] від 03.03.2014 (а.с. 82, 83, 84). 01.02.2013 старшим державним виконавцем ВДВС Кремінського РУЮ Шашковою О.О. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 36339312 за вказаним виконавчим листом, за яким згідно з довідкою заборгованість відсутня (а.с. 11, 12). Вказана довідка не містить необхідних реквізитів, зокрема номеру виконавчого провадження, посади особи, яка її видала тощо, проте обставина щодо відсутності заборгованості позивача по сплаті алментів перед відповідачем [PERSON] не заперечувалася у судовому засіданні останньою. Крім того, 16.03.2018 Кремінським районним судом Луганської області був виданий судовий наказ № 2-н/414/60/2018 (ЄУН № 414/456/18) про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.03.2018 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 13). 11.05.2018 старшим державним виконавцем Кремінського РВДВС ГТУЮ у Луганській області Миколаєнком А.Ю. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 56374450 за вказаним виконавчим листом, за яким згідно із довідкою заборгованість відсутня (а.с. 14, 15). Вказана довідка, в свою чергу, також не містить необхідних реквізитів, зокрема номеру виконавчого провадження, посади особи, яка її видала тощо, проте обставина щодо відсутності заборгованості позивача по сплаті алментів перед відповідачем [PERSON] не заперечувалася у судовому засіданні останньою. Відповідачем [PERSON] також надано суду довідку з місця проживання № 1516 від 18.03.2019, з якої вбачається, що вона також має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає з нею (а.с. 41). [PERSON] зареєстрована у Кремінському районному центрі зайнятості як безробітня і отриманий нею дохід за період із вересня 2018 року по лютий 2019 року складає всього 7772 грн, у той час як її син [PERSON] відвідує дитячий садок КЗ ДНКЗ № 1 «Ластівка» і з серпня 2018 року по лютий 2019 року на нього нарахована плата у загальному розмірі 1223,23 грн (а.с. 42, 43). У відповідності до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Разом із тим, за приписами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 прожитковий мінімум на 2019 рік складає: 1) для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень; з 1 липня - 1699 гривень; з 1 грудня - 1779 гривень; 2) для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень; з 01 липня - 2118 гривень, з 01 грудня - 2218 гривень. Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вирішуючи питання про наявність обставин, з якими законом пов`язує можливість зменшення розміру аліментів, та доведеності їх існування позивачем у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження цього. Так, суду не надано жодних доказів погіршення стану здоров`я та/або матеріального становища позивача, а так само наявності у нього інших дітей (крім тих, на утримання яких із нього стягуються аліменти) або непрацездатних дружини чи родичів. Позивачем також не надано доказів на підтвердження того, що він не здатний сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини на утримання кожного з дітей. Більше того, сам представник позивача у судовому засіданні пояснив (і це підтвердили обидва відповідачі), що наразі [PERSON] не має офіційного заробітку і фактично сплачує не 1/4 його частину, а передбачений законом мінімальний розмір аліментів на обох дітей. Також, на думку суду, зменшення розміру аліментів до 1/6 частині на кожного з дітей може призвести до неможливості забезпечення дітям необхідного та достатнього гармонійного розвитку, тому вимоги позивача суперечать, перш за все, інтересам дітей, а батьки повинні відповідально ставитися до своїх батьківських обов`язків і не ставити надання належної матеріальної допомоги дітям від попередніх стосунків/шлюбів у залежність від створення нової сім`ї, за виключенням випадків, коли продовження стягнення коштів на утримання дітей у встановленому раніше розмірі є очевидно надмірно обтяжливим для платника аліментів і зменшення їх розміру є об`єктивно необхідним, чого в даному випадку судом встановлено не було. Посилання [PERSON] на положення ч. 5 ст. 183 СК України щодо стягнення 1/3 є безпідставним, оскільки вказана норма стосується правил звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, тобто мова йде виключно про наказне провадження та одного стягувача, на утриманні якого знаходяться одразу двоє дітей. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів - 50 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. За таких обставин, виходячи з вищевказаних обставин, а також з урахуванням потреб та інтересів малолітніх дітей, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів, що стягуються з [PERSON] на їх утримання. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed