Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, з тих підстав, що з 18.10.1986 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У шлюбі у них народилось четверо дітей, троє з яких вже повнолітні, а син [PERSON], [INFO], являється малолітнім. Вказує, що у них різні характери та погляди на життя, через що виникають непорозуміння та сварки. Подружніх відносин не підтримують, сім'я фактично розпалась, шлюб існує формально, примирення між ними неможливе. Просить шлюб розірвати та місцем проживання малолітнього сина визначити місце проживання його матері. Судові витрати просив покласти на його рахунок. 01.03.2018 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області сторонам по справі було надано два місяці для примирення та провадження у справі зупинено до закінчення визначеного судом строку наданого для примирення. 31.05.2018 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області провадження у справі було поновлено, оскільки відпали обставини, що викликали зупинення провадження у справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що наданий судом термін для примирення результатів не дав, а тому позов підтримує, просив його задовольнити та розгляд справи провести без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, причин неявки суду не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 46). У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони 18.10.1986 року зареєстрували шлюб у виконкомі Надорожнянської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, актовий запис № 12, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). Від шлюбу у них є малолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4). Подружнє життя у сторін не склалося, у них різні характери та погляди на життя, подружніх відносин не підтримують, сім'я фактично розпалась, шлюб існує формально, примирення між ними не відбулось, подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а тому шлюб слід розірвати. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з'явилась, відзиву та заперечень на позов не подала та просила відновити їй дошлюбне прізвище, суд вважає, що після розірвання шлюбу відповідачу слід залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідно до ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за згодою батьків та самої дитини. Враховуючи те, що позивач просив місцем проживання дитини визначити місце проживання відповідача, а відповідач в судове засідання не з'явилась, відзиву та заперечень на позов не подала, суд, вважає, що місцем проживання малолітного [PERSON], [INFO], слід визначити місце проживання її матері - [PERSON] (відповідач). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що позивач просив судові витрати віднести на його рахунок, суд вважає, що понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн. (квитанція № 138.49.1/11132688 від 02.02.2018 року, а.с. 1) слід покласти на його рахунок. На підставі ст.ст. 110, 112, 113, 160 СК України,

Outcome: approved