Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області з позовом до Концерну «Техвоєнсервіс» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні. Посилаючись на те, що остаточний розрахунок при звільненні за рішенням суду відповідач провів 20.04.2016 року, просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.07.2015 року по день фактичного розрахунку. В судове засіданні позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. На електронну пошту суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю прибуття представника відповідача в судове засідання через скрутне матеріальне становище відповідача. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що повідомлені суду причини неявки представника відповідача на думку суду не є поважними, а також з урахуванням того, що у відповідача було достатньо часу для викладення своєї позиції в письмовому вигляді, суд приходить до висновку про необхідність заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. У період з 06.08.2014 року по 07.04.2015 року [PERSON] працював на посаді начальника пожежно-сторожевої охорони у філії Концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод», що підтверджується копією трудової книжки позивача серії АЕ №610935(а.с.5). Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Статтею 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 20.07.2015 року у справі №524/3405/15-ц позов [PERSON] до Концерну «Техвоєнсервіс» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за затримку виплати задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача 7579,87 грн. заробітної плати та 6491,03 грн. компенсації за затримку виплат. Згідно копії роздруківки від 19.05.2016 року про стан рахунку позивача, виплата за вищевказаним рішенням суду відповідачем проведена 20.04.2016 року. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є обґрунтованими. Судом перевірено здійснений позивачем розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Проте з вказаним розрахунком суд погодитись не може з огляду на наступне. Відповідно до п.32 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 06.11.92 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100 З розрахунку позивача вбачається, що розраховуючи середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за основу була прийнята середньоденна заробітна плата у розмірі 71,33 грн., що є невірним з огляду на положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100, оскільки вирахувана за період з жовтня 2014р. по березень 2015р.. Відповідно доч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, згідно рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 20.07.2015 року у справі №524/3405/15-ц середній заробіток позивача за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.04.2015р.по 20.07.2015р включно становив 6491,03 грн. Вказане рішення набрало законної сили 01.09.2015р. Період затримки розрахунку становив 92 календарні дні. А тому середньоденна заробітна плата позивача складає 70,55 грн.(6491,03 грн./92 дня). Враховуючи також, що у вказаному рішенні суду при обрахунку періоду затримки розрахунку було включено 20.07.2015р, то посилання позивача на те, що період затримки розрахунку становить 275 днів також є невірним. Таким чином, суд частково задовольняє позовні вимоги [PERSON] та стягує з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.07.2015р. по 20.04.2016р. у розмірі 19330,70 грн.(70,55 грн. х 274 дня). Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн..

Outcome: partial