Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Позивач є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності від 07.09.2009. У спірній квартирі відповідач зареєстрований, але не проживає без поважних причин близько дев`яти років. Особисті речі у квартирі відсутні. У зв`язку із викладеним, позивач просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . У судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Треті особи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, про причину неявки в суд не повідомили. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. З частини 1 ст. 319 ЦК України вбачається, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб В судовому засіданні було встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 07.09.2009 та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №24114817 від 13.10.2009. Відповідно до копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 18.05.2020 № 7427, виданої 18.05.2020 Відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , - заявник, [PERSON] , [INFO] , - стороння людина, [PERSON] , [INFO] , - донька, [PERSON] , [INFO] , - дружина, [PERSON] , [INFO] , - син. Суд враховує, що відповідач [PERSON] не є власником квартири та не є членом сім`ї її теперішнього власника, а доказів на користь протилежного до суду надано не було. Існування реєстрації відповідача у спірній квартирі обмежує право власності позивача в аспекті користування та розпорядження квартирою, у зв`язку із чим суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги про визнання [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] , є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується дублікатом квитанції № 0.0.2010412833.1 від 11.02.2021 про сплату судового збору у сумі 908,00 грн. Разом з тим, позивач у письмовій заяві просив не стягувати з відповідача на його користь судові витрати, у зв`язку із чим суд вважає справедливим не стягувати з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved