Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до Шевченківського районного суду з позовом до Київської міської клінічної лікарні №18 (далі по тексту - відповідач, СБУ), відповідно до якої просила стягнути з відповідача на свою користь вартість придбаного слухового апарату 2 шт. CA Widex EVOKEE-FS220 вартістю 56 846, 00 грн., RIC вихідний перетворювач з трубкою 2 шт. - 300, 00 грн. та дві вушні вкладки для слухових апаратів - 1718, 00 грн., а всього шість найменувань на загальну суму 61 572, 00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у листопаді-грудні 1994 року у Київській міській клінічній лікарні №18 позивача було інфіковано вірусом сальмонела-тифимуріум. У зв`язку з цим, позивач є інвалідом з дитинства, оскільки набула численні захворювання, в тому числі вади слуху, порушення роботи шлунку, туговухість 3-го ступеню, глухота 4-го ступеню, нейрохореотеніт, остеомієліт та інші супутні захворювання. Вказує, що на підставі рішень суду з відповідача на користь позивача було стягнуто витрати на придбання вкладишів у слухові апарати, фільтри, елементи живлення, додаткове харчування в 1997, 2000, 2002, 2005, 2011, 2013, 2016 роках. Оскільки стан здоров`я позивача не покращується, а строк експлуатації старого слухового апарату сплив, виникла необхідність у придбанні нового слухового апарату. Так, позивачем було придбано нові слухові апарати, вихідний перетворювач з трубкою та дві вушні вкладки для слухових апаратів на загальну суму 61 572, 00 грн. Вказані кошти просить стягнути з відповідача в порядку ст. 22, 1172, 1195 ЦК України. Відповідач в своєму відзиві заперечував проти позовних вимог, просив відмовити в їх задоволенні, оскільки позивач придбала слухові апарати на власний розсуд. Крім того, не надала жодного висновку ЛКК або МСЕК, які б послугували підставою для придбання вказаних слухових апаратів. Тому, оскільки КМКЛ № 18 є лікувально-профілактичним закладом, бюджетною неприбутковою установою та не наділена функціями розпорядника бюджетних коштів. 04.07.2019 ухвалою суду відкрито провадження по справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановлено учасникам справи строки для надання заяв по суті справи. 10.09.2019 від представника відповідача надійшов відзив. 10.09.2019 від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 11.09.2019 ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 12.09.2019 від представника позивача надійшла відповідь на відзив. 16.12.2019 від представника відповідача надійшли письмові пояснення з доказами. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 247 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.. Дослідивши матеріали справи, надані сторонами по справі письмові пояснення, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке. Відповідно до п.3 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України). Положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Згідно ч. 1, 3 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків (ч.1 ст. 1172 ЦК України). Фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв`язку з втратою здоров`я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів. Договором або законом може бути збільшений обсяг і розмір відшкодування шкоди, завданої потерпілому каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (ст. 1195 ЦК України). В судовому засіданні встановлено, що рішеннями Шевченківського районного суду м. Києва від 17.05.2016 та від 09.02.2011, винесеними за результатами розгляду справ за позовом, поданим [PERSON] - матір`ю позивача в її інтересах до КМКЛ№ 18 про відшкодування шкоди, завданої у зв`язку з ушкодженням здоров`я, позовні вимоги задоволені частково, зобов`язано відповідача в тому числі відшкодувати вартість слухових апаратів, елементів живлення та вкладишів та фільтрів, витрати на обстеження та додаткове харчування. Також рішеннями суду, встановлено ту обставину, що у листопаді-грудні 1994 року у КМКЛ № 18 були інфіковані немовлята, в тому числі і позивач вірусом сальмонела-тифимуріум. У зв`язку з цим, позивач визнана інвалідом другої групи з дитинства з діагнозом: неврити слухових нервів, туговухість ІІІ-го ступеня, глухота ІV ступеня, та супутні хвороби нейрохореотеніт, остеомієліт та інші. З врахуванням наведеного, в судовому засіданні встановлено, що саме у КМКЛ № 18 виник обов`язок компенсувати зазначені витрати на підставі положень ст. 1172, 1202, 1208 ЦК України. Відповідно до Довідки від 08.11.2018, наданої ТОВ «РЕАЛТОН», середній регламентований виробником строк служби завушних слухових апаратів складає 5 років, внутрішньовушних 3-4 роки. Слухові апарати DOT DT3060 виробництва «ReSound» (Данія) придбані [PERSON] 01.10.2010 використовуються протягом 8 років. Рекомендується придбати нові слухові апарати. У зв`язку з цим позивач 23.04.2019 пройшла відповідне обстеження. Згідно Висновку ФОП [PERSON] ([PERSON]) позивачу. з врахуванням анамнезу захворювання, рекомендовано слухопротезування CA Widex EVOKEE-FS220 бінаурально та контрольну аудіметрію 1 раз на рік. Позивачем у зв`язку з цим понесені витрати на придбання слухового апарату 2 шт. CA Widex EVOKEE-FS220 в розмірі 56 846, 00 грн., RIC вихідного перетворювача з трубкою 2 шт. в розмірі 300, 00 грн. та двох вушних вкладок для слухових апаратів в розмірі 1718, 00 грн., а всього шість найменувань на загальну суму 61 572, 00 грн., що підтверджується Рахунком, наданим ФОП [PERSON]. ([PERSON]) та Дублікатом квитанції № 0.0.1372424718.1 від 04.06.2019 щодо оплати позивача вказаного Рахунку на суму 61 572, 00 грн. 16.12.2019 від представника позивача надійшли доповнення до заперечень з відповідними доказами. Разом з тим, суд не приймає до уваги вказані доповнення з доказами з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Згідно ч. 4 ст. 83 ЦПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів (ч. 5 ст. 83 ЦПК України). Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 83 ЦПК України). Так, представнику відповідача було достеменно відомо про ту обставину, що на розгляді у судді Піхур О.В. перебуває позов [PERSON] до КМКЛ № 18 про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом. Разом з тим, про вказану обставину представник відповідача суд не повідомляв, причин поважності пропуску строку для надання доказу також належним чином не обґрунтував, з клопотанням про поновлення строку для надання доказів до суду не звертався. За таких обставин, суд не бере до уваги вказані пояснення та докази, надані до них, оскільки вони подані з пропущенням встановленого ст. 83 ЦПК України строку без обґрунтування поважності причин пропуску строку. Крім того, примірник пояснень не направлений позивачу, доказів направлення до матеріалів справи не надано. Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.ч. 1, 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Отже, в силу вимог ст. 12, 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення грошові кошти в розмірі 61572 грн. 00 коп., з яких: вартість придбаного слухового апарату 2 шт. СА Widex EVOKEE - FS220 вартістю 56846,00 грн., RIC вихідний перетворювач з трубкою 2 шт. вартістю 3008,00 грн., дві вушні вкладки для слухових апаратів вартістю 1718,00 грн. В свою чергу, відповідач встановлені в судовому засіданні обставини не спростував, доказів того, що розмір шкоди, який підлягає стягненню на користь позивача менший чи взагалі відсутній, до матеріалів справи на надав.

Outcome: approved