Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування м. Черкаси про виселення та зняття з реєстрації. В обґрунтування позову вказує, що він є власником квартири [ADDRESS], що стверджується свідоцтвом про право власності [NUMBER] від 13.04.2010 року. Також вказує, що він з відповідачкою [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з 14.02.2005 року по 27.08.2009 року. Від даного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В квартирі [ADDRESS] зареєстровані та проживають: відповідачка [PERSON] та їх неповнолітні діти [PERSON], [PERSON], які були зареєстровані у вказаній квартирі з його згоди. Вселення їх в квартиру [ADDRESS] було проведено на час проведення ремонту у квартирі [ADDRESS] з подальшим виселенням їх у вказану квартиру. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.01.2014 року проведено поділ спільного майна подружжя: визнано за ним ([PERSON]) право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. На іншу ? частину квартири визнано право власності за відповідачкою [PERSON]. Таким чином відповідачка [PERSON] має власне житло для проживання. Вказує, що державою йому, як власнику житла, гарантовано право не лише на володіння, а і на розпорядження та користування нерухомим майном. Однак на даний час, він, хоча і є власником квартири [ADDRESS], але позбавлений права володіння, користування та розпорядження вказаною квартирою. Стаття 47 Конституції України та ст. 319 ЦК України гарантують йому право, як власнику, володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Однак в даний час він позбавлений цього права протиправними діями відповідачів. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Також законом йому гарантовано право використовувати квартиру для свого проживання чи вселення в неї членів родини. Відповідно до ст. 109 ЖК України виселення із займаного житлового приміщення допускається лише з підстав, установлених законом. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування житлом відповідно до Закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Вказує, що він позбавлений всіх прав власника в результаті проживання у квартирі відповідачів. На даний час шлюбні відносини з відповідачкою [PERSON] припинено. Відповідачка [PERSON] та їх (сторін) діти, на даний час не є членами його сім'ї так як не проживають разом, не ведуть спільного побуту. В даний час в нього є інша сім'я. Також вказує, що йому, як власнику, завдаються матеріальні збитки, оскільки відповідачі користуються квартирою, однак оплату за комунальні послуги відповідачка [PERSON] повністю не сплачує. В зв'язку з цим виникла велика заборгованість, яку він вимушений сплачувати, як власник житла. А тому, просить виселити [PERSON], неповнолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] з квартири [ADDRESS] та зняти їх з реєстрації. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала та просила відмовити в задоволенні позову. Також пояснила, що вона та неповнолітні діти були зареєстровані та поселилися у [ADDRESS] зі згоди позивача. В даний час діти навчаються та відвідують гуртки в м. Черкаси і їх переїзд до м. Кременчук не сприятиме розвитку та потребі в дітей в освіті. А тому, просила відмовити в задоволенні позову. В судовому засіданні представник Органу опіки та піклування м. Черкаси, за дорученням Дахновська Т.В., просила відмовити в задоволенні позову [PERSON], оскільки таке рішення буде відповідати інтересам неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] року. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], його представника [PERSON], відповідачки [PERSON], представника Органу опіки та піклування м. Черкаси - Дахновської Т.В., дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до статті 310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання. Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель, тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (ч. 3 ст. 29 ЦК України). Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає (ч. 4 ст. 29 ЦК України). Відповідно до положень ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше, ніж з підстав та в порядку, передбаченому законом. Відповідно до норм Сімейного Кодексу України місце проживання неповнолітніх дітей визначається за місцем проживання їх батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла чотирнадцяти років, визначається за згодою батьків. В судовому засіданні встановлено, що сторони (позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON]) перебували в шлюбі з 14.02.2005 року, який 27.08.2009 року був розірваний відділом реєстрації актів цивільного стану Чорнобаївського районного управління юстиції в Черкаській області. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей: [PERSON], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Чорнобаївського районного управління юстиції Черкаської області, серії [NUMBER] від 27.02.2007 року та [PERSON], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Чорнобаївського районного управління юстиції Черкаської області, серії [NUMBER] від 20 липня 2005 року. Батько неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], загальною площею 84,0 кв.м., житловою площею 43,6 кв.м., що стверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим 13.04.2010 року, серія [NUMBER]. Як встановлено в судовому засіданні в квартирі [ADDRESS] з 06.07.2012 року зареєстровані зі згоди позивача та проживають: відповідачка [PERSON] та неповнолітні діти сторін: [PERSON], [INFO] року, [PERSON], [INFO]. Також у вказаній квартирі з 10.01.2014 року зареєстрований позивач [PERSON]. Таким чином, сторони, як батьки неповнолітніх дітей, що не досягли чотирнадцяти років на момент вселення їх в квартиру, у відповідності до вимог ст.ст. 59, 160 СК України з урахуванням інтересів дітей визначили місце реєстрації та проживання їх в квартирі [ADDRESS], яка є власністю батька дітей. Разом з дітьми в зазначеній квартирі була зареєстрована та проживає мати неповнолітніх дітей - [PERSON], яка здійснює свої обов'язки по вихованню дітей. У відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» основним обов'зком батьків є забезпечення інтересів дітей. Згідно ст. 18 зазначеного Закону діти - члени сім'ї власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником. Крім того, в судовому засіданні позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що проживання неповнолітніх дітей в квартирі [ADDRESS], власником якої він є, створює йому перешкоди в користуванні вказаною квартирою. А тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для виселення неповнолітніх дітей з квартири [ADDRESS], власником якої є їх батько - [PERSON] Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає, а неповнолітні діти не можуть проживати самостійно, в даний час з ними проживає їх мати - [PERSON], яка і здійснює їх догляд, виховання та утримання, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову позивача [PERSON] в частині виселення із вказаної квартири і відповідачки - [PERSON]. Крім того, відмовляючи позивачу в цій частині позову, суд не знаходить підстав і для задоволення позову в частині зняття відповідачів з реєстрації у квартирі [ADDRESS], оскільки особа має право бути зареєстрована там де вона проживає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed