Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. В обґрунтування позову посилається на те, що з 2 серпня 2003 року до 29 серпня 2011 року позивач перебував у шлюбі з відповідачем. Вони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишилися проживати з відповідачем. З 16 вересня 2013 року на підставі рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на дитину у розмірі ? частини від усіх видів заробітку до повноліття дитини. Зараз з позивача стягуються аліменти у розмірі 825 грн. щомісяця. Також станом на 1 квітня 2016 року є заборгованість по аліментам в розмірі 15\~480 грн. 67 коп. позивач посилається на те, що він ніде не працює, пенсію не отримує, заробляє на життя тимчасовими підробітками. Його дохід на місяць становить близько 1200 грн. окрім того на підставі рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2016 року з нього стягнута пеня за прострочення сплати аліментів в сумі 20000 грн. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що позивач не має регулярних доходів, [PERSON] просив суд змінити розмір аліментів на доньку [PERSON] з ? частини доходів (заробітку) на тверду грошову суму 400 грн. щомісяця. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив суд задовольнити заявлені вимоги. Суду пояснив, що він не ухиляється від сплати аліментів, проте не може сплачувати аліменти у розмірі, визначеному рішенням суду через свій майновий стан. Він не має стабільного заробітку, працює неофіційно, інших регулярних доходів не має. Окрім того він мешкає однією сімєю без реєстрації шлюбу як чоловік та дружина з [PERSON] та її донькою та приймає участь в їх утриманні. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала, проти задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись на їх безпідставність. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, допитавши свідка та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] мають спільну малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.12). 14 жовтня 213 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області було ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на дитину доньку [PERSON], [INFO], у розмірі ? всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 16 вересня 2013 року до досягнення дитиною повноліття, про що видано відповідний виконавчий лист (а.с.11). Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідач офіційно не працює, регулярних доходів не має, що підтверджується його трудовою книжкою, оригінал якої було досліджено безпосередньо в судовому засіданні (а.с.6-7) та відомостями з ДПІ (а.с.34). Окрім того в судовому засіданні свідок [PERSON] суду підтвердила, що проживає разом з [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу. Позивач не має стабільної роботи, приймає участь в утриманні її дитини, яка також проживає разом із ними. У звязку з чим суд приходить до висновку, що змінився майновий та сімейний стан відповідача, що є підставою для зміни розміру аліментів. Частиною 1 ст. 184 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Верховний Суд України за наслідками розгляду справи № 143 цс 13 у постанові від 5 лютого 2014 року зробив правовий висновок про те, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). З урахуванням вищевикладеного суд вважає доводи позивача про зміну розміру аліментів на тверду грошову суму законними та обґрунтованими. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню суд у відповідності до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів, та знаходження на утриманні позивача інших осіб. Проте розмір аліментів, про який просить позивач, а саме 400 грн. суд вважає недостатнім для його участі в матеріальному утриманні дитини та вважає за необхідне визначити розмір аліментів в сумі 500 грн. При цьому суд вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що він має заборгованість по аліментам та на підставі рішення суду з нього стягнуто пеню за прострочення сплати аліментів, оскільки ці обставини не стосуються предмету спору та є окремим обовязком позивача щодо погашення заборгованості по аліментам та виконанню рішення суду по сплаті пені. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Також суд вважає за необхідне зупинити стягнення аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на дитину [PERSON] на підставі рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 14 жовтня 2013 року з метою уникнення подвійного стягнення аліментів.

Outcome: partial