Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

[PERSON] (далі позивачка) звернулася до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, терміном 90 календарних днів, яка відкрилася після смерті матері [PERSON] , що померла [INFO] . В позові вказала, що після смерті матері постало питання про прийняття спадщини за законом, однак в приватного нотаріуса Ємільчинського районного нотаріального округу їй відмовили у зв`язку з пропущенням строку встановленого для подання заяви про прийняття спадщини. Причиною пропуску строку звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини стало те, що вона не знала про наявність у матері права на земельну частку (пай), у 2020 році від представників агрофірми довідалася про наявність у матері спадкового майна, після чого відшукала документи у речах матері. Позивачка в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву та просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду відзив на позовну заяву в якому просив відмовити позивачці в задоволенні позову, оскільки позов вважає не обгрунтованим, причини пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини - неповажними. На підставі статей 211, 223 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності учасників справи та здійснити судовий розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами. Дослідивши зібрані по справі письмові докази, суд приходить до наступного. Слід зазначити, що твердження представника відповідача у відзиві на позовну заяву щодо необхідності встановлення родинних зв`язків між спадкодавцем « [PERSON] » та спадкоємцем « [PERSON] », спростовується експертним висновком Українського бюро лінгвістичних експертиз № 056/848-m від 05.05.2020, який суд визнає належним та допустимим доказом. З вказаного висновку вбачається, що з практики лінгвістичних експертиз відомі непоодинокі випадки розбіжностей в українських записах прізвищ через неврахування їх походження, неоднозначну мотивацію похідної основи антропоніма, під впливом їх російської вимови або під графічним впливом записів російською мовою. Зокрема, під впливом російської орфоепії та орфографії в українських документальних записах прізвищ поширені випадки сплутування літер и /і в основах. В інших документах прізвище зафіксовано відповідно до чинних стандартів або по-іншому, що зумовлює орфографічну відмінність в різних документах однієї особи або членів однієї родини. Ідентифікація таких записів ґрунтується на їх співвіднесенні з типовими девіаціями, зумовленими наведеними вище причинами. З урахуванням зазначеного прізвища [PERSON] / [PERSON] (свідоцтво про смерть, запис [PERSON] ; свідоцтво про смерть, запис [PERSON] ; свідоцтво про народження (переклад з російської мови на українську мову), запис [PERSON] , батько [PERSON] , мати [PERSON] ; довідка видана Мокляківським старостинським округом щодо запису по господарської книги, запис [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ) та [PERSON] / [PERSON] (паспорт, запис [PERSON] ), а також рос. [PERSON] / [PERSON] (свідоцтво про народження, запис російською мовою [PERSON] , батько [PERSON] , мати [PERSON] ) попри розбіжності в документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначених осіб є ідентичними. Розбіжності виникли внаслідок неоднозначної мотивації похідної основи антропоніма і зумовлені ситуацією контактного білінгвізму. Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.01.2006 вбачається, що спадкодавець майна [PERSON] померла [INFO] . Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] стверджується, що [PERSON] , народилася [INFO] , матір`ю вказана [PERSON] . Отже, вищенаведеним документом підтверджено родинні зв`язки між спадкодавцем [PERSON] та спадкоємцем [PERSON] . Згідно довідки Мокляківського старостинського № 189 від 10.03.2020, [PERSON] , [INFO] на день смерті [INFO] була зареєстрована і постійно проживала одна за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до постанови приватного нотаріуса Ємільчинського районного нотаріального округу № 41/02-31 від 10.03.2020, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском нею визначеного законом строку для подання заяви про прийняття спадщини та роз`яснено право на звернення до суду за захистом своїх прав. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. В судовому засіданні було встановлено, що позивачка [PERSON] є дочкою спадкодавця [PERSON] . Будь-який інший спадкоємець за законом спадщину у встановленому законом порядку не прийняв. Довідкою Мокляківського старостинського округу № 205 від 23.03.2020, заявами [PERSON] , [PERSON] про відмову від права на спадкове майно на користь позивачки, свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER] стверджується, що спадкоємці які мають право на обов`язкову частку у спадковому майні відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємця і місцем знаходження спадкового майна, встановлення з 26.09.2017 другої групи інвалідності, триваючі курси лікувань у медичних закладах до встановлення групи інвалідності та після її встановлення, встановлення з 06.06.2018 другої групи інвалідності захворювання пов`язаного з наслідками аварії на ЧАЕС сину позивачки [PERSON] , триваючи курси лікування та реабілітації, є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постановах від 23.08.2017 року № 6-1320цс17 та від 26.06.2019 року по справі № 565/1145/17. Отже, встановивши, що [PERSON] проживає у іншому населеному пункті віддаленому від місця відкриття спадщини, з 26.09.2017 є інвалідом ІІ групи, періодично проходить курси лікувань у медичних закладах, також враховуючи, що син позивачки є інвалідом ІІ групи, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачкою строку прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved