Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], третя особа - орган опіки та піклування Тернопільської районної державної адміністрації про надання дозволу на виготовлення проїзного документа для неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] для виїзду за кордон без згоди матері [PERSON] та виїзд неповнолітнього сина за межі України у Республіку Польща з метою відпочинку та оздоровлення, без згоди матері, у супроводі батька [PERSON] в період з 07.02.2014 року по 01.03.2014 року. В обґрунтування вимог вказує, що він перебуває у шлюбі з [PERSON], від якого у них народився син [PERSON], [INFO]. На даний час, син проживає разом з ним по [ADDRESS]. У період з 07 лютого 2014 року по 01 березня 2014 року він разом з сином бажають відпочити у Польщі та покататись на лижах, про що вже укладено попередній договір. У зв'язку з тим, що відповідачка не надає згоди на виїзд сина за кордон у Республіку Польщу з метою відпочинку, просить позов задовольнити. В судовому засідання позивач та його адвокат позовні вимоги підтримали, зіславшись на вимоги, викладені у заяві. В судовому засіданні відповідач та її адвокат заперечили щодо задоволення позовних вимог. [PERSON] зазначила, що вирішення даного питання є недоцільним, оскільки на даний час у судовому порядку вирішується справа щодо визначення місця проживання сина. Представник третьої особи - орган опіки та піклування Тернопільської районної державної адміністрації не заперечив щодо задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі. Від даного шлюбу у подружжя народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.05.2008 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, про що зроблено актовий запис за №933. Сторони по справі проживають окремо. На даний час, син проживає разом з батьком по [ADDRESS]. Встановлено, що позивач [PERSON] працює лікарем-стоматологом та зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії [NUMBER] від 11.04.2000 року. З договору про туристичне обслуговування від 01.10.2013 року та бланку резервації туру до Польщі вбачається, що [PERSON] замовив путівки до Польщі в м.Закопане на гірськолижний курорт для себе та свого сина [PERSON] у період з 07.02.2014 року по 01.03.2014 року. Між сторонами не досягнуто згоди щодо виїзду дитини за кордон разом з батьком у Республіку Польща у період з 07.02.2014 року по 01.03.2014 року. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із вимогами ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до вимог ст.ст.7,155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України, Конвенцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини . Положення ст.6 Закону України «Про охорону дитинства» та ст.17, 31 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, визначають право дитини на відпочинок та охорону здоров'я. Вимоги статті 10 Конвенції про права дитини, передбачають право дитини залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Відповідно до вимог ст. 3 вказаної Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до вимог ст. 313 ЦК України , фізична особа , яка не досягла 16 років , має право на виїзд за межі України за згодою батьків , піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб , які уповноважені ними . Згідно з вимогами ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України'', документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Вказано норма Закону повністю відображена в постанові Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231 «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини , їх тимчасового затримання та вилучення». Проїзний документ дитини видається органом внутрішніх справ за місцем проживання. Положеннями п.2-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 ''Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України'' чітко визначено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред'явлення оригіналу або нотаріального посвідчення копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина , який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків . Згідно з вимогами п. 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, в редакції затвердженій Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 року № 380, проїзний документ дитини, за наявності заперечень одного з батьків, може бути оформлений на підставі рішення суду. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, приймаючи до уваги необхідність забезпечення інтересів малолітньої дитини, у тому числі, право на відпочинок, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити, надати дозвіл на виготовлення проїзного документа для неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] для виїзду за кордон без згоди матері [PERSON] Надити дозвіл на виїзд неповнолітнього [PERSON], [INFO] за межі України у Республіку Польща, без згоди його матері [PERSON], у супроводі батька [PERSON] в період з 07.02.2014 року по 01.03.2014 року. При цьому, суд приймає до уваги той факт, що позивач має можливість забезпечити сину рівень життя, достатній для його фізичного, інтелектуального, морального розвитку, а небажання відповідачки надавати дозвіл на тимчасовий разовий виїзд дитини за кордон у Польщу з метою відпочинку шкодить інтересам дитини. Суд не приймає до уваги доводи відповідачки про те, що на даний час у провадженні суду вирішується справа щодо визначення місця проживання дитини, а тому надання дозволу на виїзд сина за кордон є недоцільним, оскільки питання визначення місця проживання сина не має будь -якого значення для вирішення даної справи. Крім того, вказаний виїзд сина за кордон у Польщу є тимчасовий, разовий, з метою відпочинку у період з 07 лютого по 01 березня 2014 року. Мати не позбавлена можливості брати участь у вихованні сина та можливості особистого спілкування з ним. На підставі наведеного,

Outcome: approved