Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

[PERSON] звернувся в Ковельський міськрайонний суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що він разом із своїми батьками [PERSON] і [PERSON] 25.12.1998 року згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизували квартиру [ADDRESS]. 31.03.2005 року [PERSON] помер і після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно. За життя померлим не було складено заповіту, а спадкоємцями першої черги залишились дружина та син померлого сторони по справі. Згідно рішення Ковельського міськрайонного суду від 30.03.2006 року за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Позивач просить визнати за ним також право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності та що позов ним підтримується повністю, судові витрати просить залишити за ним. Відповідач [PERSON] в судове засідання подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнає, не заперечує щодо задоволення позову. Суд дослідивши письмові докази у цивільній справі приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Із свідоцтва про право власності на житло від 25.12.1998 року вбачається, що Ковельський меблевий комбінат посвідчує, що квартира , яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної спільної власності сторонам по справі, а також [PERSON] Свідоцтвом про смерть стверджується, що [PERSON] помер 31.03.2005 року. Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 30.03.2006 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частку у квартирі в порядку спадкування визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Цим же рішенням було встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яку після його смерті прийняли дружина померлого [PERSON] та його син [PERSON] Відповідно до ст..61 ч.1 ЦК України обставини , визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказування. Згідно ст.61 ч.3 ЦК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, що якої встановлено ці обставини. Отже, судовим рішенням Ковельського міськрайонного суду від 30.03.2006 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частку у квартирі в порядку спадкування встановлено, що сторони по справі є спадкоємцями першої черги після смерті 30.03.2005 року [PERSON], і що вони прийняли спадщину, а тому дані обставини не доказуються. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Таким чином , суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є підставним і підлягає до задоволення, а тому слід визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] з урахуванням належної йому частки переданої внаслідок приватизації. Судові витрати по сплаті судового збору залишаються за позивачем на підставі поданої ним заяви. На підставі наведеного,

Outcome: approved