Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, покликаючись на наступне. Між [PERSON] та відповідачем по справі [PERSON] був зареєстрований шлюб. В шлюбі [INFO] у них народився син [PERSON] . 17 березня 2014 року рішенням Тернопільського міськрайонного суду шлюб було розірвано. Малолітній [PERSON] залишився проживати з матір`ю. [INFO] [PERSON] померла. Після смерті матері, малолітній [PERSON] залишився проживати з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] в [ADDRESS] , де прописаний і проживає по сьогоднішній день. Батько дитини, починаючи з 2014 року, проживає окремо в іншому населеному пункті та жодного з покладених законом та моральними засадами суспільства обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина, він самоусунувся від будь-якого спілкування з дитиною та її виховання. З метою забезпечення прав та законних інтересів дитини позивач просить вирішити питання про позбавлення відповідача батьківських прав та прийняти рішення про стягнення з нього аліментів. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позов підтримав та просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач, будучи повідомленим про дату і час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Представники третіх осіб на стороні позивача: Органу опіки та піклування Підволочиської районної державної адміністрації - Антонів О.Є. та Служби у справах дітей Підволочиської районної державної адміністрації - Колосівська І.О. в судове засідання не з`явилися, подали заяви, в яких просять справу розглядати у їх відсутності, позовні вимоги та висновок органу опіки та піклування підтримали в повному обсязі. Суд, повно, всебічно, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується витягом з реєстру актових записів про смерть №S 1423/2017. Відповідно до ч. 1 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до вимог п. 2 ч.1 ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно зі ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звертання до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років. Пленум Верховного Суду України у п. 15 постанови від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», роз`яснює судам, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам для досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з Розпорядженням голови Підволочиської районної державної адміністрації від 27 травня 2020 р. № 111/01-01-17, надано висновок органу опіки, піклування райдержадміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] щодо малолітнього [PERSON] , [INFO] . У висновку органу опіки, піклування Підволочиської районної державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , від 05.06.2020 № 01-536/01-01-17 вказано наступне: [PERSON] , [INFO] , який мешкає в с. Великі Гаї Тернопільського району Тернопільської області, батько малолітнього [PERSON] , [INFO] . Батько з дитиною не проживає з 2014 року. Мати малолітнього [PERSON] померла [INFO] . Після смерті матері [PERSON] залишився проживати з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] в смт. Підволочиськ Тернопільської області, які забезпечують належний матеріальний стан дитини, піклуються про її духовний та фізичний розвиток. За відомостями навчального закладу батько навчанням сина не цікавиться, ніколи не приходив до школи. За відомостями центру первинної медико-санітарної допомоги на планові медичні огляди із неповнолітнім [PERSON] проводяться в присутності дідуся [PERSON] , батько станом здоров`я дитини не цікавиться. 26 грудня 2017 року рішенням комісії з питань захисту прав дитини Підволочиської районної державної адміністрації було надано дозвіл [PERSON] на реєстрацію онука [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . З актів обстеження житлово-побутових умов №№б/н від 25 лютого 2020 року, 20 березня 2020 року, 24 квітня 2020 року, 25 травня 2020 року вбачається, що в житловому будинку [ADDRESS] проживає [PERSON] , його дружина [PERSON] та неповнолітній внук [PERSON] . Даний будинок сучасного планування, стан відмінний, благоустрій будинку та подвір`я задовільний. В ході обстеження умов встановлено, що участь у вихованні неповнолітнього [PERSON] приймає його дідусь [PERSON] та бабуся [PERSON] . Батько [PERSON] участі у вихованні свого сина [PERSON] не приймає. Відповідно до висновку про стан здоров`я особи - [PERSON] , [INFO], на обліку у психіатра, дерматовенеролога, фтизіатра, терапевта та нарколога не перебуває. Згідно з висновком про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 03 червня 2020 року - [PERSON] , [INFO], на обліку у психіатра, невролога, дерматовенеролога не перебуває. Так, виходячи з довідки про проведення бесіди з неповнолітнім [PERSON] встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, зокрема не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та лікування, не спілкується з дитиною, не цікавиться її вихованням, не надає дитині матеріального утримання. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Висновком органу опіки, піклування Підволочиської районної державної адміністрації Тернопільської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та відповідність вказаного інтересам дитини №01-536/01-01-17 від 05 червня 2020 року встановлено доцільність позбавлення батьківських прав. За вказаних обставин судом встановлено, що відповідач не забезпечує своєму малолітньому сину необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти, свідомо нехтуючи своїми батьківськими обов`язками. З цих підстав, беручи до уваги інтереси дитини, необхідність умов її нормального розвитку та виховання, враховуючи визнання відповідачем позову, відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, позов слід задовольнити та позбавити [PERSON] , 1986 року народження, батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Крім того, положення ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України передбачають, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Так, визначаючи розмір аліментів на неповнолітніх, суд виходить із вимог ст.ст. 181-184 СК України, згідно з якими, розмір аліментів може визначатися у твердій грошовій сумі, котра не може бути меншою, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Крім того, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалася обома батьками. Судом встановлено, що відповідач є працездатною особою, яка спроможна допомагати дитині. Враховуючи, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, стан її здоров`я, розмір витрат на утримання дитини, потреби у його розвитку та навчанні в такому віці, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача щомісячно аліменти на малолітнього [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подачі позову і продовжувати до досягнення дитиною повноліття, що відповідатиме інтересам дитини і не порушуватиме права кожної із сторін. Крім того, в силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути 840,80 гривень судового збору.

Outcome: approved