Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаними позовними вимогами, які в ході судового розгляду доповнив та уточнив. Обґрунтовуючи уточнені позовні вимоги зазначав, що 22 вересня 2015 року померла його мати [PERSON], яка за життя придбала у [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями № 1 по провулку Бабушкіна в селі Великі Сорочинці Миргородського району. Договір купівлі - продажу був посвідчений МТБ «Миргородська товарна біржа» в порядку ст. 15 Закону України „Про товарну біржу та оформлений на імя його матері [PERSON] 06 грудня 2001 року. Після смерті матері, яка залишила заповіт на все належне їй майно на імя позивача в установлені законом строки [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на будинковолодіння, однак нотаріус відмовив йому у вчиненні нотаріальної дії мотивуючи тим, що правовстановлюючий документ на будинок оформлений на Товарній біржі, а вказана угода потребує нотаріального посвідчення. Враховуючи, що на даний час спадкодавець, його мати [PERSON] померла, де знаходиться продавець будинку [PERSON], яка була людиною похилого віку на момент укладення договору купівлі-продажу домоволодіння йому не відомо, просив ухвалити рішення про встановлення факту набуття [PERSON] права власності на будинок №1 по провулку Бабушкіна в селі В. Сорочинці Миргородського району відповідно до договору купівлі продажу укладеного між [PERSON] та [PERSON] 06 грудня 2001 року на Миргородській товарній біржі. Відповідно до положень ст.ст.1218,1220,1221 та ст.392 ЦК України визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на домоволодіння розташоване в селі Великі Сорочинці провулок Бабушкіна,1 Миргородського району Полтавської області, яке складається з житлового будинку «А»-1 загальною площею 53,0кв.м., житловою площею 37,9кв.м., вартістю 33232 грн., прибудови «а», вартістю 19617 грн., погребу «В» вартістю 347 грн., навісу «г» вартістю 3439грн., вбиральні «Е» вартістю 2941 грн., господарських споруд 1-5 вартістю 11227 гривень, загальною вартістю 70803 грн. Крім того зазначав, оскільки у випадку не прийняття ним спадщини домоволодіння може бути визнане органом місцевого самоврядування відумерлою спадщиною, виходячи з розяснень викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» відповідачем зазначає [PERSON] сільську раду на території якої знаходиться спірне спадкове домоволодіння. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав уточнені позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав викладених у позові. Суду пояснив, що на момент придбання будинку спадкодавцем [PERSON] остання домовилася з [PERSON] про вартість домоволодіння, передала обумовлену суму коштів і вселилася в будинок, а продавець [PERSON], отримавши кошти виселилася з будинку. З часу придбання до смерті мати проживала в цьому будинку та вважала його своєю власністю. Чому договір купівлі продажу не був нотаріально посвідчений йому невідомо. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Миргородського району Полтавської області в судове засідання не зявився, направив на адресу заяву про визнання позову та просив розглянути справу за відсутності представника відповідача ( а.с.35). Заслухавши позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 06 грудня 2001 року на Миргородській Товарній біржі уклали договір купівлі продажу житлового будинку та господарських споруд розташованих в селі Великі Сорочинці провулок Бабушкіна,1 Миргородського району Полтавської області. Право власності на підставі цього договору зареєстровано Миргородським підприємством технічної інвентаризації та експертиз «Інвентаризатор» 06.12.2001 року в реєстровій книзі 1 під реєстровим номером 9 (а.с.7,8). Відповідно до пояснень позивача, умови договору купівлі - продажу були виконані покупцем та продавцем. [PERSON] передала продавцю, [PERSON] обумовлену суму коштів, а остання передала домоволодіння і [PERSON] вселилися в будинок. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] передала [PERSON] обумовлену грошову суму вартості вказаного домоволодіння, а остання передала їй у власність будинок та господарські споруди за адресою село Великі Сорочинці провулок Бабушкіна,1 Миргородського району Полтавської області, в який [PERSON] вселилася, що визнається відповідачем, який подав заяву про визнання позову (а.11), та зареєструвала 06.12.2001 року в Миргородському підприємстві технічної інвентаризації та експертиз «Інвентаризатор» домоволодіння на своє імя, тому договір купівлі-продажу житлового будинку та господарських споруд відповідно до ст.ст.47, 224, 227 ЦК України (1963р.) є таким, що відбувся. Так як правовідносини виникли до набрання чинності Цивільним Кодексом України 2004 року і не мають продовжуваного характеру, тому відповідно до ст.12 Закону України Про власність, діючого на момент укладення договору купівлі-продажу спадкодавець [PERSON] набула права власності на вказане домоволодіння. Статтею 25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність особи припиняється у звязку з її смертю, тобто померла особа не може мати майна на праві власності. На час постановлення рішення [PERSON] померла, визнати право власності померлого неможливо, тому підлягає встановленню факт набуття права власності спадкодавцем [PERSON] на спірне домоволодіння, оскільки він має юридичне значення для позивача, а заявлена вимога відповідно до положень ст.ст. 256, 259 ЦПК України задоволенню. Судом встановлено, що 22 вересня 2015 року [PERSON] померла, відповідно свідоцтва про смерть (а.с.6). Згідно ст.1220 ЦК України , внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина. За життя [PERSON] 05 листопада 2014 року склала заповіт, який посвідчений секретарем Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області [PERSON] М та зареєстрований в реєстрі за 306, яким все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі, все те, що їй належатиме на день смерті і на що вона матиме право заповіла [PERSON] [INFO] (а.с.11). Позивач [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їм було відмовлено, в звязку з відсутністю належного правовстановлюючого документа (нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу домоволодіння) на імя спадкодавця (а.с.36,10). Відповідно до ст.392 ЦК Українивласник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки позивач є спадкоємцем по заповіту майна яке належало померлій [PERSON], вчинив дії по прийняттю спадщини, тому він набув право на це майно в порядку спадкування. Це право ніким не оспорюється, а отже підстав для визнання спадщини відумерлою немає. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, виходячи з положень ст. 392 ЦК України, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на домоволодіння розташоване в селі Великі Сорочинці провулок Бабушкіна,1 Миргородського району Полтавської області, підлягають до задоволення. В звязку з задоволенням позову, судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, тому необхідно стягнути з [PERSON] сільської ради Миргородського району Полтавської області на користь [PERSON] 1259 гривень 23 коп., судового збору сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved