Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , Головного управління ДПС в Івано-Франківській області та АТ «Альфа-Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Долинський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Івано-Франківськ), в якому просив зняти арешт з нежитлових приміщень літ. «Б» № [NUMBER] , №141, які знаходяться в [ADDRESS] , а також здійснити розподіл судових витрат. Свої вимоги мотивував тим, що рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 07.09.2010 року по справі № 2-714-2010 з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь кредитної спілки «Християнська злагода» стягнуто 2\~400\~547,95 грн. боргу по договору № 258/07 від 15.11.2007 року та судові витрати, звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно іпотечного договору від 16.11.2007 року (нежитлове приміщення загальною площею 1678,2 кв.м., а саме: літера «Б» приміщення №140А, №141, що розташоване в [ADDRESS] ). Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 28.02.2013 року в справі № 343/197/13-ц замінено стягувача кредитну спілку «Християнська злагода» на [PERSON] у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого листа № 2-714\\2010, виданого 15.10.2010 року Долинським районним судом Івано-Франківської області про стягнення з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь КС «Християнська злагода» 2\~400 547,95 грн. боргу по договору № 258\\07 від 15.11.2007 року та судових витрат. 29 липня 2014 року Долинським райвідділом ДВС винесено постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, згідно якої йому передано нежитлове приміщення літ. «Б» № [NUMBER] , №141, яке знаходиться в [ADDRESS] та 05 серпня 2014 року це майно звільнено з-під арешту. Однак, із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.09.2019 року він дізнався, що на вищевказане нерухоме майно, яким він законно володіє і на яке бажає оформити право власності, накладено арешт у виконавчому провадженні № 5595066, де він не є стороною. Він звертався у відділ ДВС з проханням зняти накладений арешт, однак отримав відмову, що й стало підставою для звернення в суд з даним позовом. \~ \~ \~ \~Представник відповідача АТ «Альфа-Банк» згідно ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АА № 1036899 від 10.07.2020 року (т.2 а.с. 2) адвокат Гречківський Є.Л. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] та покласти на нього судові витрати, а в разі задоволення позову зменшити розмір витрат позивача на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Свої заперечення мотивував тим, що з позовом про зняття арешту з майна, накладеного у межах виконавчого провадження, може звернутись лише власник такого майна, або особа, яка володіє ним на підставах не заборонених законом. У позивача відсутнє право власності або володіння щодо приміщення, тобто оскаржуваний арешт не порушує жодного його права чи законного інтересу. Оскільки станом на липень 2014 року юридичний склад набуття права власності на арештоване майно у порядку передачі майна стягувачеві в рахунок погашення боргу, до моменту державної реєстрації права власності на нього, включав три юридичні факти: винесення державним виконавцем постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, складання державним виконавцем акту про передачу майна стягувану та видачу нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, то до моменту отримання набувачем нерухомого майна нотаріального свідоцтва, що підтверджує його право власності на це майно, відповідний правочин з примусової реалізації майна на торгах не є укладеним, а тому не є підставою для виникнення жодних прав чи обов`язків. Так як таке свідоцтво нотаріусом позивачу не видавалося, то він не вправі звертатися з позовом про зняття арешту з майна. Крім того, позивач не звертався до органів реєстрації прав на нерухоме майно і не отримував відмови в такій реєстрації, а тому заявлений ним позов є передчасним. Також слід врахувати, що спірне приміщення не підпадає під арешт нерухомого майна [PERSON] , накладеного в межах виконавчого провадження № 55950666, оскільки станом на 07.03.2018 року приміщення вже не перебувало у власності [PERSON] , а тому не було обтяжене арештом на підставі постанови про арешт майна боржника від 07.03.2018 року. Крім того, підготовка проекту позовної заяви не могла потребувати значного часу у професійного правника, а більша частина її тексту та долучених документів не є необхідними для належного та професійного представництва прав позивача у даному спорі, тому заявлена сума витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірною складності спору, ціні позову та розумно необхідній правовій допомозі адвоката. Представник позивача згідно ордеру серії ЛВ № 083500 на надання правової допомоги від 14.01.2020 року адвокат Станько М.М. (т.1 а.с. 115) в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві та просив позов задоволити, зняти арешт з нежитлових приміщень літ. «Б» № [NUMBER] , №141, які знаходяться по [ADDRESS] та здійснити розподіл судових витрат. Відповідач [PERSON] та представники відповідачів: Головного управління ДПС в Івано-Франківській області та АТ «Альфа-Банк» в судове засідання повторно не з`явилися та не повідомили про причини своєї неявки, незважаючи на те, що про дату, час та місце розгляду справи були належно повідомлені у встановленому законом порядку шляхом направлення їм рекомендованих листів з повідомленнями про вручення та шляхом оголошення про виклик до суду, що розміщене на офіційному сайті Долинського районного суду Івано-Франківської області, відповідно. Представник третьої особи: Долинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Івано-Франківськ) старший державний виконавець Герило В.І. в судовому засіданні щодо задоволення позову не заперечив, вказавши, що при вирішенні даного спору покладається на рішення суду. \~ \~ \~ \~Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази, суд вважає, що заявлений позов належить до задоволення, виходячи з наступного. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як вказав Верховний Суд у справі № 917/927/17 від 03.04.2018 року, свідоцтво про право власності є лише документом, яким оформлюється відповідне право, але не є правочином, на підставі якого це право виникає, змінюється або припиняється. Свідоцтво про право власності не породжує виникнення у суб`єкта відповідного права, а тільки фіксує факт його наявності. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні встановлено, що заочним рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 07.09.2010 року в справі № 2-714-2010 (т.1 а.с. 27-30) з відповідачів [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь кредитної спілки «Християнська злагода» стягнуто 2 400 547,95 грн. боргу по договору № 258/07 від 15.11.2007 року, 51,00 грн. сплаченого судового збору та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а також звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно іпотечного договору від 16.11.2007 року (нежитлове приміщення загальною площею 1678,2 кв.м., а саме: літера «Б» приміщення №140А, №141, що розташоване у [ADDRESS] ). З ухвали Долинського районного суду Івано-Франківської області від 28.02.2013 року в справі № 343/197/13-ц (т.1 а.с. 31-33) вбачається, що у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого листа №2-714\\2010, виданого 15.10.2010 року Долинським районним судом Івано-Франківської області про стягнення з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь КС «Християнська злагода» 2\~400 547,95 гривень боргу по договору № 258\\07 від 15.11.2007 р., 51,00 грн. сплаченого судового збору, 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, замінено стягувача Кредитну спілку «Християнська злагода» на належного стягувача [PERSON] . Відповідно до постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Долинського районного управління юстиції Матійціва В.О. про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу серії ВП № 39018569 від 29.07.2014 року (т.1 а.с. 34-35), нежитлові приміщення літ. «Б» № 140А, №141, загальною площею 16788,2 кв.м., які знаходяться в [ADDRESS] , передано стягувачеві [PERSON] в рахунок погашення боргу за оцінкою, за якою вони були передані на реалізацію, оскільки майно не реалізовано, а стягував виявив бажання залишити його за собою, що також підтверджується актом державного виконавця про передачу стягувачу нереалізованого майна від 29.07.2014 року (т.1 а.с. 36). При цьому, у відповідності до постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Долинського районного управління юстиції Матійціва В.О. від 05.08.2014 року (т.1 а.с. 37) вказане нерухоме майно, що раніше належало [PERSON] , було звільнено з-під арешту. Таким чином судом встановлено, що позивач законно набув право власності на нежитлові приміщення літ. «Б» № [NUMBER] , №141, загальною площею 16788,2 кв.м., які знаходяться в [ADDRESS] , однак своє право у встановленому законом порядку не зареєстрував. Як вбачається з відповіді на запит позивача Долинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області № 20740 від 12.12.2019 року (т.1 а.с. 20-21), постановою про арешт майна боржника від 07.03.2018 року № 55950666 накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON] під час примусового виконання виконавчого листа № 809/1571/17 від 31.01.2018 року, виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом про стягнення з [PERSON] в дохід бюджету податкового боргу в розмірі 20 440,48 грн. та виконавчого листа № 343/2010/17 від 20.02.2018 року, виданого Долинським районним судом Івано-Франківської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» боргу в сумі 301 248,83 грн. Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 181410454 від 18.09.2019 року (т.1 а.с. 9-13) та № 203862807 від 12.03.2020 року (т.1, а.с. 22-26) підтверджують, що на все нерухоме майно боржника [PERSON] , в тому числі й нежитлові приміщення літ. «Б» № [NUMBER] , №141, які знаходяться в [ADDRESS] , накладено арешт згідно постанови державного виконавця про арешт майна боржника від 07.03.2018 року № 55950666. Таким чином судом встановлено, що в зв`язку з накладеним постановою державного виконавця від 07.03.2018 року № 55950666 арештом на все нерухоме майно боржника [PERSON] порушено право позивача на вільне володіння та розпорядження належним йому майном: нежитловими приміщеннями літ. «Б» № [NUMBER] , №141, які знаходяться в [ADDRESS] , право на яке він набув у встановленому законом порядку у відповідності до постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Долинського районного управління юстиції Матійціва В.О. про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу серії ВП № 39018569 від 29.07.2014 року та акту державного виконавця про передачу стягувачу нереалізованого майна від 29.07.2014 року (т.1 а.с. 34-36). При цьому суд вважає, що відсутність виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, на що в своєму відзиві посилається представник відповідача АТ «Альфа-Банк», не спростовує факту законності набуття позивачем права власності на спірне нерухоме майно, тим більше, що чинним на час набуття цього майна (липень 2014 року) законодавством не вимагалося обов`язкового отримання такого свідоцтва у випадку, якщо торги не відбулися. Суд також враховує той факт, що спірні приміщення були передані позивачу 29.07.2014 року ще до моменту обтяження нерухомого майна [PERSON] , тобто станом на 07.03.2018 року ці приміщення вже не належали останньому, а тому відсутні підстави для обтяження їх арештом на підставі постанови про арешт майна боржника від 07.03.2018 року. За таких обставин, враховуючи, що позивач має намір розпорядитися законно набутим нерухомим майном, проте через наявність арешту позбавлений можливості це зробити, що порушує його права, суд вважає, що заявлений позов слід задоволити та скасувати накладений постановою старшого державного виконавця Долинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Івано-Франківськ) Герила В.І. від 07.03.2018 року ВП № 55950666 арешт на нежитлові приміщення літ. «Б» № [NUMBER] , №141, що знаходяться по [ADDRESS] . Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі вищевикладеного, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 57,60 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 316,317,319,328 ЦК України,

Outcome: approved