Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Гостівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області про визнання права власності на три земельні ділянки, площами по 1,04 га кожна, розташовані на території Гостівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON] (помер 18.02.2011 року), який в свою чергу успадкував дві земельні ділянки після смерті матері [PERSON] (померла 17.08.2010 року), та яка також в свою чергу успадкувала одну земельну ділянку після смерті чоловіка [PERSON] (помер 08.11.2005 року. Свої вимоги обґрунтовував тим, що у звязку з тим, що відсутні (втрачені) правовстановлюючі документи на вказані земельні ділянки (Державні акти на право приватної власності на землю), в нотаріальному порядку було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що позбавляє його можливості оформити спадщину на спадкове майно. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак у позовній заяві просила розгляд справи провести у її відсутності. Представник відповідача Гостівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає, не заперечує проти задоволення позову та просив справу розглянути у його відсутності. У зв'язку з неявкою в підготовче судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Судом встановлено, що [PERSON], згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ІФ № 042969 від 06.03.2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 455, належало право приватної власності на земельну ділянку площею 1,04 га, призначену для товарного виробництва, розташовану на території Гостівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 5). Також [PERSON] згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ІФ № 042885 від 27.02.2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 372, належало право приватної власності на земельну ділянку площею 1,04 га, призначену для товарного виробництва, розташовану на території Гостівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 6). Крім цього, [PERSON], згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ІФ № 042886 від 27.02.2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 373, належало право приватної власності на земельну ділянку площею 1,04 га, призначену для товарного виробництва, розташовану на території Гостівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 7). Згідно копії актового запису про шлюб № 2 від 30.01.1981 року [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с. 43). Відповідно до копії актового запису про народження [PERSON], [INFO] (а.с. 44), та копії свідоцтва про народження та [PERSON] [INFO] (а.с. 18), їх батьками вказано [PERSON] та [PERSON] 08.11.2005 року [PERSON] (батько) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8). 17.08.2010 року [PERSON] (мати) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9). 18.02.2011 року [PERSON] (брат) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини після смерті спадкодавця вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] (мати) прийняла спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] (батько), оскільки постійно проживала та була зареєстрована разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. [PERSON] (брат) прийняв спадщину за законом після смерті матері [PERSON], оскільки постійно проживав та був зареєстрований разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. [PERSON] (позивач) прийняв спадщину за законом після смерті брата [PERSON], оскільки постійно проживав та був зареєстрована разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Вказані обставини підтверджуються довідкою Гостівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 173 від 15.03.2018 року (а.с. 4). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 23/2018 від 07.02.2018 року, заведеної приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] після смерті [PERSON] (брат) (а.с. 31-48), з якої вбачається, що [PERSON] (позивач) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування другої черги за законом відповідно до ст. 1262 ЦК України після смерті брата [PERSON], інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину немає. Згідно відповідей Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 392/01-16 від 02.05.2018 року (а.с. 29) та приватного нотаріуса Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] № 266/01-16 від 08.05.2018 року (а.с. 30) спадкові справи після смерті [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати) не заводились. Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на три земельні ділянки в порядку спадкування за законом після померлого брата [PERSON], який в свою чергу успадкував дві земельні ділянки після смерті матері [PERSON], та яка також в свою чергу успадкувала одну земельну ділянку після смерті чоловіка [PERSON] (батько). Як вбачається з оголошення в газеті «Злагода» від 07.10.2017 року Державні акти на право власності на земельні ділянки, які посвідчували право власності на спірні земельні ділянку площами по 1,04 га кожна, розташовані на території Гостівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, видані на імена: [PERSON] (брат), [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати), втрачені (а.с. 13-14). В нотаріальному порядку [PERSON] (позивач) було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, у звязку з тим, що відсутні (втрачені) правовстановлюючі документи, а саме Державні акти на право власності на земельні ділянки видані на імена померлих [PERSON] (брат), [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати), що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною приватним нотаріусом Тлумацького нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] № 148/02-31 від 13.03.2018 року (а.с. 11). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 352,40 грн. На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1262, 1268 ЦК України,

Outcome: approved