Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

[PERSON], діючи на підставі довіреності та в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», у серпні 2018 року, посилаючись на положення ст.ст.509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України, звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 24.11.2010 року в сумі 13507,37 грн. Позов обґрунтовується тим, що 24.11.2010 р. між [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір кредиту, згідно якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 3300 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, та Тарифів банку. У порушення умов договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим у нього, станом на 20.06.2018 року, виникла заборгованість у розмірі 13507,37 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 3204,84 грн, заборгованості по відсотках в сумі 3855,97 грн, заборгованості за пенею в сумі 5327,16 грн, штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн, штрафу (процентна складова) в сумі 619,40 грн. 15.08.2018 судом направлено запит щодо доступу до персональних даних, на підставі ст.187 ЦПК України, з метою отримання інформації щодо місця проживання (перебування) відповідача [PERSON] Відповідно до наданої відповіді відповідач є зареєстрованим за адресою: [ADDRESS]. (а.с.38) 23.08.2018 року згідно ухвали суду відкрите спрощене позовне провадження та призначене судове засідання на 3.10.18 р. об 1430 год., з викликом сторін. 03 жовтня 2018 року у справі оголошено перерву до 11 год. 30.10.2018 року для витребування додаткових доказів, яка продовжена до 1030 год 22 листопада 2018 року, про що постановлені ухвали. (а.с.48, 49, 86, 87) У судовому засіданні представник позивача Чехман С.М. позовні вимоги підтримала, просила стягнути з відповідача 13507,37 грн заборгованості за кредитним договором від 24.11.2014 року та понесені судові витрати у розмірі 1762 грн, посилаючись на доводи викладені у позовній заяві. На поставлені питання пояснила, що першочергово кредитний ліміт на кредитну картку відповідача встановлювався у розмірі 300 грн, а в подальшому, так як [PERSON] користувався кредитними коштами, то банк за власною ініціативою збільшив йому кредитний ліміт до 3300 грн, що не суперечить Умовам та Правилам надання банківських послуг. Рішення про збільшення відсоткової ставки за користування кредитними коштами приймалось керівництвом банку, шляхом визначення процентної ставки в наказах, однак якими факторами при прийнятті наказів керувалось керівництво вона пояснити не може. Процентна ставка змінювалась двічі, а саме: з 1.09.2014 становила 2,9 % на місяць; з 1.04.2015 становила 3,6 % на місяць. Про зміну процентної ставки відповідач повідомлявся шляхом SMS-повідомлень на мобільний телефон 15.08.2014 року та 15.03.2015 відповідно, і це є належним повідомленням, зважаючи на підписані сторонами Умови кредитного договору, викладені в заяві-анкеті, де клієнт своїм підписом засвідчив, що він ознайомлений і згоден з Умовам та Правилам надання банківських послуг, а також з Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Щодо пені та штрафних санкцій, то вони нараховувались у розмірі і порядку визначеному в Умовах та Правилах надання банківських послуг, а також у наказах, які долучені до матеріалів справи. 45 копійок сплачених відповідачем по договору 28.08.2017 року є переказом коштів між рахунками по договору, але між якими саме рахунками достеменно пояснити не може. Представник відповідача у судовому засідання фактично позовні вимоги визнав частково, у частині заборгованості по тілу кредиту та відсотків, вважав, що значно завищений розмір заборгованості, адже хоча відповідач і повідомлявся про зміну відсоткової ставки шляхом SMS-повідомлень, але у нього є сумніви щодо належності даних повідомлень. Також йому є незрозумілім, чому коли у 2015 році, коли коливання курсу гривні було дуже значним і відсоткову ставку було збільшено в односторонньому порядку, то на даний час коли курс гривні стабілізувався, то не відбулось корегування відсоткової ставки в сторону зменшення. Вважав позов необґрунтованим у частині нарахування пені та штрафних санкцій, так як їх одночасне нарахування суперечить законодавству. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши усі наявні матеріали справи та докази, суд дійшов до наступного. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом установлено і цей факт підтверджується матеріалами справи, що 24.11.2010 р. між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк», яке перейменовано на АТ КБ «ПриватБанк», було укладено договір кредиту, згідно якого [PERSON] отримав кредитні кошти, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Кредитка «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,0 % на місяць на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписання вказаного договору підтверджується анкетою-заявою [PERSON] на звороті якої відповідач засвідчив своїм підписом, що ознайомився і погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді, а також зобов'язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно знайомитися з їх змінами на сайті Приватбанку. (а.с.12, 69) 24 листопада 2010 року відповідач своїм підписом засвідчив, що ознайомлений з фінансовими умовами надання Кредитки «Універсальна 30 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів. (а.с.13, 70) Згідно пункту 1.1.3.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг для банку передбачено право зміни тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці за картрахунком, згідно з п.1.1.3.1.9 Договору. Відповідно до п.1.1.3.1.9 Договору обов'язком Банку є не рідше одного разу на місяць способом, зазначеним у заяві, надавати власнику виписки про стан картрахунків і про здійснені за минулий місяць операції за картрахунками. У разі підключення власника до системи Internet Banking (Приват24) виписки надаються через цей комплекс. У разі підключення клієнта до комплексу Mobile Banking Банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунка шляхом використання функції СМС-повідомлень. Пунктами 2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт при укладанні Договору дав свою безумовну згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну в будь-який момент за рішенням банку. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт зобов'язувався погашати заборгованість по кредиту, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. При порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору (п.2.1.1.7.6 Правил). (а.с.14-28) Як вбачається з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на [PERSON] по картковому рахунку [NUMBER] від 24.11.2010 року, останньому 24.11.2010 р. встановлено кредитний ліміт на платіжну картку в сумі 500 грн, який з 22.01.2011 р. збільшено до 600 грн, з 23.02.2011 р. збільшено кредитний ліміт до 700 грн, з 20.03.2011 р. збільшено до 800 грн, з 21.04.2011 р. збільшено до 900 грн, а з 01.06.2011 р. збільшено кредитний ліміт до 3300 грн, який з 01.12.2014 р. знижено до 243,18 грн, та з 04.12.2014 р. встановлено кредитний ліміт 243,18 грн, що не суперечить п.2.1.1.2.3. та п.2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг. (а.с.107) Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк», [PERSON] згідно кредитного договору отримував картки [NUMBER], [NUMBER], остання з яких має термін дії до листопада 2017 р. (а.с.108) Згідно приписів ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У відповідності до вимог ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно положень ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Стаття 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У відповідності до ст.1052 ЦК України, у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. З розрахунку заборгованості по кредитному договору [PERSON] вбачається, що розмір заборгованості за кредитним договором, станом на 20.06.2018 р., складає всього 13507,37 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 3204,84 грн; заборгованість по відсотках - 3855,97 грн; заборгованість по пені 5327,16 грн, штрафи 12387,97 грн. (а.с.8-11) Відповідно до витребуваної судом виписки по картковому рахунку [PERSON] (картка [NUMBER]), за період з 07.12.2013 р. по 01.10.2018 р., об'єктивно вбачається, що [PERSON] використовував кредитні кошти надані АТ КБ «ПриватБанк» та частково здійснював їх повернення. При цьому останнє поповнення карти готівкою у розмірі 200 грн було здійснено 21.07.2017 року, а також 28.08.2017 року зараховано 0,45 грн шляхом переводу коштів між рахунками по договору. (а.с.54-64, 96-106) З'ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» частково ґрунтуються на законі та укладеному договорі і висунуті позовні вимоги, підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав та міркувань. Вирішуючи питання про можливість застосування цивільної відповідальності до відповідача за порушення зобов'язання суд враховує наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків, як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 21 жовтня 2015 року по справі №6-2003цс15. Однією із сум, яка підлягає стягненню з відповідача, позивач зазначив заборгованість за пенею у розмірі 5327,16 грн яка, приймаючи до уваги вищенаведене, не підлягає стягненню у даних правовідносинах поряд із застосуванням штрафу. Відповідно до Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань, більше ніж на 30 днів становить 500 грн + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахований і прострочених процентів і комісії. Ураховуючи, що відповідачем було порушено умови кредитного договору щодо сплати коштів у визначені договором строки, а отже стягненню з відповідача на користь позивача підлягають: 500 грн - штраф (фіксована частина); 353,04 грн - штраф (процентна складова), виходячи з наступного розрахунку: (3204,84 грн - заборгованість за кредитом + 3855,97 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом = 7060,81 грн. х 5 % = 353,04 грн.) Разом з тим, суд вважає неспроможними доводи сторони відповідача у тій частині, що позивач неправомірно збільшив відсоткову ставку за користування кредитом, зважаючи на наступне. У ході судового розгляду справи було встановлено, що під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту у розмірі 36 % на рік. У подальшому відсоткова ставка була змінена, а саме 15.01.2013 року до 30 % на рік, тобто відбулось зменшення, 1.09.2014 р. збільшено до 34,80 % на рік, а 1.04.2015 року до 43,20 %. Зазначені зміни узгоджуються з Умовами та Правилами надання банківських послуг. Зокрема, відповідно до пункту 1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг, передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід'ємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених у пункті 1.1.3.1.9. Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідно до пунктів 2.1.1.5.3., 2.1.1.5.4. Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язаний отримувати виписки про стан картрахунку і про проведені операції по картрахунку. При незгоді зі змінами Правил та/або Тарифів банку клієнт зобов'язаний звернутись в банк для розірвання цього договору та погасити перед банком заборгованість, у тому числі, і заборгованість, що утворилася протягом 30 днів з моменту повернення карток, виданих держателю і його довіреним особам. Положеннями п.28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641-642 ЦК України або в порядку, визначеному частиною шостою статті 10561 ЦК України. Приймаючи до уваги наведене, є обґрунтованими доводи позовної заяви АТ КБ «ПриватБанк» відносно того, що умовами кредитного договору було передбачено право банку змінювати процентну ставку за певних умов. Позивач, змінюючи розмір відсотків за кредитом, умови договору виконав та відповідача про це проінформував, що підтверджується випискою по картрахунку та витягами з технічного комплексу банку про час та зміст надісланих sms-повідомлень на номер мобільного телефону [PERSON] 15.08.2014 та 15.03.2015. (а.с.65, 66) При цьому матеріали справи не містять в собі відповідних даних про те, що відповідач звертався до сторони позивача із заявою щодо незгоди зі змінами Правил та/або Тарифів. Таким чином, виходячи з умов кредитного договору, приймаючи до уваги що кредитний договір укладений між позивачем та відповідачем є договором приєднання, який має свої особливості, також ураховуючи повідомлення банку шляхом надіслання на мобільний телефон [PERSON] повідомлення про збільшення відсоткової ставки, відображення збільшення відсоткової ставки у виписці по рахунку, не надходження заперечень від відповідача про незгоду з таким підвищенням на адресу банку, як це передбачено умовами договору, його небажання цікавитись станом виконання взятих на себе зобов'язань по сплаті коштів, суд прийшов до висновку про обґрунтованість підвищення відсоткової ставки проведених банком у спосіб передбачений умовами укладеного договору та з дотриманням вимог ст.10561 ЦК України. Відповідно до приписів статті 141 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, приймаючи до уваги часткове задоволення вимог заявленого позову, а саме, на 58,59 %, то суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» 1032,36 грн у рахунок відшкодування документально підтверджених понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду. (а.с.1)

Outcome: partial