Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтував тим, що житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS], належать йому на праві приватної власності. У вказаному будинку зареєстрована відповідач, однак за цією адресою з 2013 року не проживає. В добровільному порядку [PERSON] з будинку, що належить позивачу, не виписалася і не збирається цього робити. Факт непроживання відповідача в будинку, який належить [PERSON] на праві приватної власності, понад один рік без поважних причин підтверджується актами обстеження умов проживання від 3.08.2015 року, 18.05.2017 року та від 17.07.2017 року. Вважає, що [PERSON] втратила право користування житловим будинком по [ADDRESS] в зв'язку з відсутністю в ньому без поважних причин понад один рік і повинна бути виписаною з даного помешкання. Посилаючись на зазначені обставини, [PERSON] просив суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком по [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не зʼявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зʼявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Враховуючи те, що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоровʼя, в якому вона проживає. Згідно ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS], належать [PERSON] на праві приватної власності. У вказаному будинку зареєстрована відповідач, однак за цією адресою з травня 2013 року не проживає. В добровільному порядку [PERSON] з будинку, що належить позивачу, не виписалася і не збирається цього робити. Факт непроживання відповідача в будинку, який належить [PERSON] на праві приватної власності, понад один рік без поважних причин підтверджується актами обстеження умов проживання від 3.08.2015 року, 18.05.2017 року та від 17.07.2017 року. Зазначені обставини не оспорюються сторонами, а також це встановлено з досліджених судом довідки Маневицької селищної ради Волинської області № 818 від 30.01.2018 року про склад сім'ї, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 43831441 від 15.09.2015 року, будинкової книги для прописки громадян, що проживають по [ADDRESS], рішення Маневицького районного суду Волинської області від 5.06.2014 року, актів обстеження умов проживання від 3.08.2015 року, 18.05.2017 року та від 17.07.2017 року. Проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що оскільки [PERSON] відсутня в будинку по [ADDRESS], що належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності, з травня 2013 року, тобто більше одного року, без поважних причин, вона втратила право користування вказаним житловим будинком, а тому позовні вимоги про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком по [ADDRESS], підлягають до повного задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача [PERSON] 704 гривень 80 копійок судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову.

Outcome: approved