Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом в обґрунтування якого зазначив, що в листопаді 2003 року його дружина [PERSON], донька [PERSON] та син [PERSON] в наслідок приватизації отримали у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS]. Після смерті сина, яка сталась 01.12.2006, дружина позивача отримала у спадщину 1/3 частину спірної квартири, що підтверджується відповідним свідоцтвом про право на спадщину за законом. 13.12.2009 дружина позивача [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на 2/3 частини зазначеної квартири, одним з спадкоємцем яких є позивач. Звернувшись до Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва на спадщину йому було відмовлено через наявність заборони відчуження 2/3 частини спірної квартири, застосованої під час розгляду цивільної справи, в якій його донька [PERSON] була відповідачем та в наступному під час виконавчого провадження, в якому остання є боржником. Враховуючи, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло є власником 1/3 частини спірної квартири, а арешт накладений на 2/3 її частки, що унеможливлює оформлення спадкових прав позивачем, останній просить звільнити з-під арешту майно, зареєстроване за спадкодавцем, а саме 2/3 частини квартиру [ADDRESS], належні померлій [PERSON] До суду представник позивача подав заяву в якій просив розглянути справу у його відсутність та задовольнити позов. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі та третя особа про дату та час слухання справи сповіщались належним чином, проте до суду не зявились, причини неявки не повідомили, що, враховуючи заяву представника позивача дає підстави розглянути справу у їх відсутність та ухвалити заочне рішення. Дослідивши надані докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності та достатності суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини: 10.08.1980 між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, після реєстрації якого дружині присвоєно прізвище [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. В шлюбі у подружжя народжилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (т. 1, а.с. 24). 28.11.2003 за № 5А-03-243568 на імя [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради видано свідоцтво про належність останнім на праві спільної сумісної власності квартири [ADDRESS] (т. 1, а.с. 12). Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Оскільки частки у праві спільної сумісної власності між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] визначено не було, можна дійти висновку, що кожному з них належало по 1/3 частини квартири [ADDRESS], саме тому після [PERSON], померлого 01.12.2006, на імя [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на 1/3 частину спірної квартири, належної спадкодавцю (т. 1 а.с. 13). Таким чином, [PERSON] на момент її смерті, яка сталась 13.12.2009, належало 2/3 частини спірної квартири: 1/3 частини на підставі свідоцтва про право власності житло та 1/3 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину, що, крім іншого, знайшло своє відображення в довідці КП «Харківське мсіськБТІ» (т. 1, а.с. 8-13, 15, 16). У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 2\~ст. 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Стаття 1261 ЦК України визначає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на імя кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Одним із спадкоємців [PERSON] є чоловік останньої [PERSON], який, звернувшись до Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої 13.12.2009 дружини через виявлення обтяження шляхом арешту 2/3 частини спірної квартири, підставами якого є ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.04.2009 у справі № 2-1517/09, постанова ДВС Московського району м. Харкова від 07.06.2010 № 19622121, постанова ДВС Московського району м. Харкова від 07.06.2010 № 501788, постанова ДВС Московського району м. Харкова від 07.06.2010 № 30174795 (т. 1, а.с. 9; т. 2, а.с. 12, 13, 20). Таким чином, арешт 2/3 частини квартири [ADDRESS] не дозволяє видати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказане майно позивачеві. Згідно ст. 182 ЦК України, ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на нерухомість підлягає обов'язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону. З аналізу довідки КП «Харківське міськБТІ» від 06.04.2016, відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна та рішення апеляційного суду Харківської області від 24.10.2010 вбачається, що обтяження на спірний обєкт нерухомості у вигляді арешту накладено на майно боржника [PERSON], проте останній належить лише 1/3 частка спірного майна. Арешт накладений під час розгляду Дзержинським районним судом м. Харкова цивільної справи № 2-1517/09 за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання договору позики розірваним та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, а згодом і Відділом державної виконавчої служби Московського району м. Харкова під час виконання виконавчих листів виданих Дзержинським районним судом м. Харкова у даній справі (т. 1, а.с. 20-23; т. 2, а.с. 12, 13). Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справах є боржник, в інтересах якої накладено арешт на майно. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби. Згідно з ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач звернувся до суду з позовом з метою подальшої реалізації свого права на спадщину, що, враховуючи наявність арешту, на теперішній час неможливо та довів, на думку суду, обставини, зазначені як підстава позовних вимог, отже позов має бути задоволений в повному обсязі. При цьому суд враховує, що єдиним способом захисту прав позивача є саме зняття арешту з спірного майна, що ніяким чином не порушить прав відповідачів та інших осіб.

Outcome: approved