Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до Кременчуцького районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] та просить стягнути з [PERSON] 1/3 частину вартості житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що становить 89603 гривень В обґрунтування позову зазначає, що за життя [PERSON] їй належав житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт, згідно якого заповіла відповідачу все своє майно, в тому числі і на зазначений будинок з покладенням на неї зобов`язання виплатити 1/3 частину його вартості позивачу. Вказує, що у подальшому відповідач у передбачений законом строк звернулася до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Волошиної Н.А. з заявою про прийняття спадщини, але отримала відмову в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та наявності розбіжностей в адресі знаходження нерухомого майна. Після чого, відповідач звернулася із позовною заявою до Кременчуцького районного суду Полтавської області, якою просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно. Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 07 лютого 2018 року у справі № 536/2187/17 за позовом [PERSON] до Недогарківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, треті особи приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Волошина Н.А. та [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно позов задоволено, визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS] , який складається з житлового будинку літ. «А», погребу під частиною будівлі літ. «ап», прибудови літ. «а», прибудови літ. «аі», сараю літ. «Б», сараю літ. «В», гаражу літ. «Г», літньої кухні-сараю літ. «Д», убиральні літ. «Е», ганку літ. «аг», колодязя питного літ. «к», колонки питної літ. «кі», воріт та хвіртки №3, огорожі №4 з зобов`язанням сплатити [PERSON] вартість 1/3 частини житлового будинку та господарських будівель. У позові вказує, що відповідач в добровільному порядку відмовилась сплатити позивачу вартість 1/3 частини житлового будинку та господарських будівель. Зазначає, що внаслідок таких незаконних та противоправних дій, був вимушений звернутися до судового експерта Шлапак С.Л., якою був складений висновок експерта № 2/5-18 оціночно-будівельного дослідження від 12 лютого 2018 року. Згідно вказаного висновку експерта ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , становить 268810,00 грн. Просить врахувати, що встановивши дійсну вартість будинку, звернувся до відповідача, надіславши поштою пропозицію сплатити вартість 1/3 частини будинку із висновком експерта, однак остання відмовилася отримувати вказану пропозицію. Посилається на те, що в добровільному порядку відповідач відмовляється сплатити 1/3 частину вартості будинку, хоча вона, приймаючи спадщину та подаючи позов до суду, погоджувалася із цим. З огляду на викладене просить позов задовольнити. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 02 серпня 2018 року справу передано за підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва. Протоколом автоматизованого розподілу від 24 вересня 2018 року справу розподілено на суддю Усатову І.А. Ухвалою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2018 року в справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. 06.02.2019 на адресу суду від відповідачки надійшли заперечення на позовну заяву. В обґрунтування вказано, що на час подання заперечень, право власності на зазначений будинок та господарські будівлі за відповідачем не зареєстровані. У запереченнях відповідач зазначила, що запропонувала позивачу сплатити йому 1/3 частину вартості будинку з господарськими будівлями не згідно оцінки експерта, а за оцінкою будинку за звітом, станом на 17 травня 2017 року, що становить 159 899 грн., у сумі 53299,66 грн., на що позивач відмовився. Відповідачка вказала, що не заперечує сплатити позивачу вартість 1/3 частини будинку з господарськими будівлями у сумі 53299,66 грн. З огляду на викладене просить суд стягнути з неї на користь позивача 53299,66 грн. 06.05.2019 на адресу суду від відповідача до суду надійшли доповнення до відзиву на позовну заяву. В обґрунтування вказала, що погоджується сплатити позивачу 1/3 вартості спадкового майна на момент відкриття спадщини, у вигляді будинку [ADDRESS] , як це і передбачено чинним законодавством. Просила суд звернути увагу, що з моменту відкриття спадщини, і до здійснення позивачем експертного висновку у 2018 році, відповідачем були здійснені ремонтні роботи у будинку, які не підлягали відтермінуванню у часі, у зв`язку із природним зносом конструкцій. Посилається на те, що здійснення ремонтних робіт за рахунок відповідача підтверджується різницею в експертних оцінках спадкового майна, здійснених протягом майже чотирьох років з дня відкриття спадщини, а також фінансовими документами, майстрами, які здійснювали ремонтні роботи, які призвели до поліпшення стану майна та, відповідно, збільшення його вартості та сусідами. Вказує, що наданий позивачем експертний висновок включає поліпшення, які зроблені за рахунок відповідача. Відповідач просить суд взяти до уваги той факт, що позивач звернувся до суду через три роки (без двох місяців) після відкриття спадщини, та не брати до уваги аргументи позивача щодо того, що тривав судовий розгляд визнання за [PERSON] права власності на спадкове майно, оскільки на даний час згадане майно не є зареєстрованим за відповідачем, але це не стало перешкодою для позивача при зверненні до суду. Оскільки справа розглядал ась в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторони в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з такого. [INFO] померла [PERSON] . За життя [PERSON] їй належав житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] . Згідно з заповітом, посвідченим 04 серпня 2015 року секретарем Недогарківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області та зареєстрованим в реєстрі за № 84, [PERSON] заповіла усе своє майно, у тому числі й житловий будинок в [ADDRESS] , [PERSON] з покладенням на неї зобов`язання виплатити 1/3 частину його вартості позивачу - [PERSON] . У подальшому [PERSON] , в передбачений законом строк, звернулася до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Волошиної Н.А. з заявою про прийняття спадщини, але отримала відмову в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та наявності розбіжностей в адресі знаходження нерухомого майна. Після чого, [PERSON] звернулася із позовною заявою до Кременчуцького районного суду Полтавської області, якою просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно. Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 07 лютого 2018 року у справі № 536/2187/17 за позовом [PERSON] до Недогарківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, треті особи приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Волошина Н.А. та [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно позов задоволено, визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS] , який складається з житлового будинку літ. «А», погребу під частиною будівлі літ. «ап», прибудови літ. «а», прибудови літ. «аі», сараю літ. «Б», сараю літ. «В», гаражу літ. «Г», літньої кухні-сараю літ. «Д», убиральні літ. «Е», ганку літ. «аг», колодязя питного літ. «к», колонки питної літ. «кі», воріт та хвіртки №3, огорожі №4 з зобов`язанням сплатити [PERSON] , [INFO] , вартість 1/3 частини житлового будинку та господарських будівель. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Відповідно до висновку експерта № 2/5-18 оціночно-будівельного дослідження від 12 лютого 2018 року ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] становить 268 810 грн. Отже, 1/3 частина вартості житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] становить 89 603,33 грн. Згідно з ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В обґрунтування своєї позиції щодо здійснення поліпшень та пов`язаного з цим збільшення вартості вказаного будинку відповідачем будь-яких доказів не надано, а тому суд не бере до уваги відповідні пояснення відповідача. Крім того, варто зазначити, що у відповідача була можливість у добровільному порядку виконати рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 07 лютого 2018 року. Також судом не беруться до уваги пояснення відповідача щодо того, що право власності на спірне майно не зареєстровано, оскільки це є правом відповідача. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у постанові від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12, у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає в нього з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв у спадщину нерухоме майно, ще до його державної реєстрації має право витребовувати це майно від його добросовісного набувача з підстав, передбачених ст. 388 ЦК України, зокрема у разі, якщо воно вибуло з володіння спадкодавця поза волею останнього. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Верховний Суд України роз`яснив, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво про спадщину, отримане в установленому законом порядку. Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових права на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved