Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовною заявою про визнання за ним права власності на спадкове майно, а саме на будинковолодіння в [ADDRESS]. Позивач посилається на те, що [INFO] в с. Воютичі помер його батько [PERSON]. Станом на 01.07.1990 року в житловому будинку в [ADDRESS], який на той час відносився до суспільної групи колгоспний двір, проживали та були зареєстровані: [PERSON] - голова двору, [PERSON] та [PERSON] Після смерті [PERSON] на майно, яке належало йому на праві власності і на майно на яке він мав право на день смерті, відкрилася спадщина. За життя [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповів [PERSON] Позивач звернувся до Самбірської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак, йому було відмовлено, так як даний житловий будинок належав членам колгоспному двору, а саме: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Оскільки іншого порядку переходу права власності немає, [PERSON] просить в судовому порядку постановити рішення, яким визнати його власником спадкового майна. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги та посилався на обставини, зазначені в позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов по суті визнали та пояснили, що не заперечують проти визнання [PERSON] власником будинковолодіння в [ADDRESS]; що матір відмовляється від власної частки в користь сина, відповідно сестра аналогічно та забезпечена іншим житловим будинком по [ADDRESS]; що інших спадкоємців немає та нема спору між ними. Вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав: Судом установлено, що згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 14.02.1989 року, [PERSON] належав житловий будинок в [ADDRESS], який на той час відносився до суспільної групи колгоспний двір. Із довідки №374, виданої виконавчим комітетом Воютицької сільської ради Самбірського району Львівської області 17.03.2014 року видно, що станом на 1 липня 1990 року в житловому будинку [ADDRESS], який на той час був колгоспним двором, проживали та були зареєстровані: [PERSON] - голова двору, [PERSON] та [PERSON] Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO]. Із заповіту видно, що [PERSON] на випадок своєї смерті розпорядився про все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, - відповідно заповів [PERSON], - позивачу в цивільній справі. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» п. 6 «а» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили право на частку в його майні. За п. 6 «г» даної постанови згідно із ст. 4 постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01.07.1990 року. Із повідомлення нотаріальної контори убачається, що посвідчити перехід права власності в порядку спадкування неможливо вирішити нотаріально, оскільки дане домоволодіння [ADDRESS] належало членам колгоспного двору, а саме [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1233 ЦК України [PERSON] являється спадкоємцем по заповіту майна [PERSON] Отже, у судовому засіданні встановлена необхідність переходу права власності на будинковолодіння. Для формального здійснення права особи на спадкування необхідно в судовому порядку визнати за [PERSON], [INFO], який зареєстрований і проживає в [ADDRESS], - право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими спорудами в [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], котрий помер [INFO], оскільки нотаріальна контора не може видати свідоцтво про право на спадщину на дане майно; а також на 2/3 частини будинковолодіння як на майно у колишньому колгоспному дворі. Главою 5 Цивільного-процесуального Закону регламентовано поняття доказів, їх належність та допустимість; обов'язок доказування і подання доказів. Тому, при задоволенні позову суд виходить із засад змагальності щодо подання таких, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства; з аналізу представлених і наявних у цивільній справі документів. У тому числі в судовому засіданні позивач [PERSON] просив визнати його власником спадкового майна, а саме будинковолодіння в [ADDRESS]. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов по суті визнали. Судом не встановлено підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачами позову, а тому визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів [PERSON] чи інших осіб.

Outcome: approved