Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Позовні вимоги позивач мотивував тим, що [INFO] померла його мама [PERSON] . Після смерті матері позивач, як спадкоємець першої черги за законом, фактично вступив в управління спадковим майном, 06 липня 2019 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0.2706 га. До спадкового майна входить також житловий будинок в [ADDRESS] . Дане господарство належало до робітничого двору, забудівником якого є померла [PERSON] . Для будівництва та обслуговування цього будинку відведена земельна ділянка розміром 0,1337 га. Згідно даних технічного паспорту житловий будинок по [ADDRESS] побудований в 1991 року, однак відповідний документ про право власності на будинковолодіння померла не виготовила. При житті, позивач з мамою проживали разом, вели спільне господарство, мали спільний побут. У зв`язку із раптовою смертю письмового розпорядження на спадкове майно мама не залишила, хоча неодноразово в усних розмовах наголошувала, що вказане майно колись перейде позивачу. Реалізуючи своє право на спадщину за законом, позивач вчасно звернувся до державного нотаріуса Городенківського району із відповідною заявою та отримав відповідне свідоцтво на частину спадкового майна. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами по [ADDRESS] позивачу відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на спадковий житловий будинок. На день смерті з померлою проживали сини: позивач [PERSON] , 1986 р.н., та відповідач [PERSON] , 1990 р.н. З приводу оформлення спадщини після смерті [PERSON] крім позивача не звертався ніхто. Він є єдиним спадкоємцем за законом, який фактично вступив в управління спадщиною після смерті мами, виготовив технічну документацію на будинок за власні кошти, утримує будинок та прибудинкову територію в належному стані, обробляє землю, однак не може реалізувати своє спадкове право на житлове господарство через відсутність правовстановлюючого документу на нього. Ухвалою суду від 13 травня 2020 р. до участі у справі залучено, як співвідповідача, [PERSON] , [INFO] , жительку [ADDRESS] . Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Представник позивача - адвокат Бундзяк У.М. подала до суду заяву про проведення судового засідання у її відсутності та у відсутності позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та співвідповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у віці 54 роки в м. Івано-Франківськ, актовий запис № 3 від 16 вересня 2017 р., що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Слобідською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч.1 ст.1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, визначено ч.1 ст.1267 ЦК України. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1273 ЦК спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. [PERSON] , [INFO] , на день смерті ( [INFO] ) була зареєстрована в [ADDRESS] , а фактично проживала по [ADDRESS] ; разом з нею були зареєстровані та проживали: син [PERSON] , 1986 року народження, син [PERSON] , 1990 р.н., мати [PERSON] , 1934 р.н., що стверджується довідками № 49 від 14.04.2020, № 57 від 18.05.2020 та копією довідки № 17 від 12.01.2018, виданими виконавчим комітетом Слобідської сільської ради. Те, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Слобідською сільською радою Городенківського району, запис за № 2 від 26 січня 1963 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження. Позивач [PERSON] , [INFO] , та відповідач [PERSON] , [INFO] , є синами [PERSON] , що стверджується копіями: свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] та свідоцтва про народження відповідача серії [NUMBER] , виданими Слобідською сільською радою Городенківського району, з яких вбачається, що їх батьками є [PERSON] та [PERSON] , запис за № 10 від 29 березня 1986 р. та запис за № 23 від 20 жовтня 1990 р. в книзі реєстрації актів про народження; свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, з якого слідує, що [PERSON] у зв`язку із розірванням шлюбу з [PERSON] змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », запис за № 30 від 27 березня 2002 р. в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу. Наведене свідчить, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] в рiвних частках є її сини - позивач [PERSON] , відповідач [PERSON] та мати - співвідповідачка [PERSON] . Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] судом не встановлено. Із копії спадкової справи № 60/2018, наданої суду державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори, вбачається, що позивач [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( 15.02.2018 ). Син спадкодавця - відповідач [PERSON] та мати спадкодавця - співвідповідачка [PERSON] , будучи спадкоємцями першої черги за законом, до спливу шести місяців з часу відкриття спадщини (15.02.2018) подали нотаріусу заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Отже, відповідно до ч.2 ст.1275 ЦК України, право на спадкування на все спадкове майно спадкодавця [PERSON] одержав позивач, як спадкоємець першої черги за законом. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач, прийнявши спадщину після смерті матері, як спадкоємець першої черги за законом, 06.07.2019 подав нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно. Йому нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори 06 липня 2019 р. видано вісім свідоцтв про право на спадщину за законом, зареєстровані в реєстрі за № 742, № 743, № 744, № 745, № 746, № 747, № 748, № 749, на житловий будинок [ADDRESS] та земельні ділянки, розташовані на території Слобідської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площами: 0,4909 га, 0,1042 га, 0,0343 га, 0,1042 га, 0,0342 га, 0,1977 га, 0,2706 га. До складу спадщини [PERSON] входить також житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 2569/02-31 від 28 грудня 2019 р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , на житловий будинок [ADDRESS] з посиланням на те, що спадкоємець не надав документ, що посвідчує право власності спадкодавця на вищезгаданий житловий будинок. Копією довідки про об`єкт нерухомого майна № 65, виданою 21.11.2019 ФОП « [PERSON] », стверджується, що згідно архівних даних Коломийського ОКП «МБТІ» станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок в [ADDRESS] не зареєстровано. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 208784960, сформованої 13.05.2020 р., вбачається, що відомості про право власності на житловий будинок [ADDRESS] відсутні. Назва [ADDRESS] та нумерація житлового будинку [NUMBER] в с. Слобідка не змінювалися, про що свідчить довідка № 317, видана 27.12.2019 виконавчим комітетом Слобідської сільської ради. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Про реєстрацію будинку по [ADDRESS] у виконкомі місцевої ради свідчить інформаційна довідка № 70 від 04 травня 2020 р. та довідка № 58 від 18.05.2020, видані виконавчим комітетом Слобідської сільської ради. Житловий будинок, який розташований за вищезгаданою адресою, відноситься до робітничого двору, забудовником якого є [PERSON] , 1963 р.н., яка померла [INFO] , що стверджується довідкою № 1, виданою 02.01.2020 виконавчим комітетом Слобідської сільської ради. Розмір земельної ділянки для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель в [ADDRESS] становить 0,1317 га, що підтверджується довідкою № 319, виданою 27.12.2019 виконавчим комітетом Слобідської сільської ради. Згідно п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна (затверджені наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року не належать до самочинного будівництва. До часу набрання чинності Цивільним Кодексом України в ред. 2003 року та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на збудоване нерухоме майно не залежало від державної реєстрації такого права. Згідно п. 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 № 91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 житлових будинків, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , вбачається, що житловий будинок споруджено в 1991 р. Його ринкова вартість станом на 12 грудня 2019 р. становить 118400 грн., що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТ-ВО «Придністров`я». Судом встановлено, що позивач, як спадкоємець першої черги за законом після смерті матері [PERSON] фактично став власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Однак, через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок немає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст.1296 ЦК України. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] судом не встановлено, позов визнається відповідачем та співвідповідачем, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1258, 1261, 1267, 1268-1270, 1273, 1275, 1296, 1297 ЦК України,

Outcome: approved