Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 9 січня 2009 року помер дід позивача [PERSON]. Перед цим, 12 липня 2005 року, помер батьком позивача [PERSON], який був рідним сином [PERSON]. На день смерті [PERSON] залишилося спадкове майно житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: вул..Волкова, 53, с.Пушкарівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, який належав померлому на підставі свідоцтва про право власності. Після смерті діда позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Також із заявою про прийняття спадщини звернулася донька померлого [PERSON]. Проте вони отримали відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно. Окрім того, вони з відповідачем домовилися, що він сплатить за її ? частку житлового будинку 1000 дол. США. На підставі вищевикладеного [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул.. Волкова, 53 с.Пушкарівка Верхньодніпровський район Дніпропетровської області в цілому. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги з підстав, зазначених у позові. Суду пояснив, що інших спадкоємців, окрім нього та відповідача після смерті діда не має. За повідомленням БТІ право власності на будинок було зареєстровано, проте оригіналу свідоцтва про право власності не має. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Інших спадкоємців, окрім неї та позивача не має, заповіти батько не складав, проти визнання права власності на будинок за позивачем в цілому не заперечує. Суд, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно із свідоцтвом про право власності, виданого на підставі рішення Верхньодніпровської міської ради № 166 від 12 липня 1978 року [PERSON] належало домоволодіння за адресою: вул.Волкова, 53, с.Пушкарівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, що підтверджується довідкою КП «Верхньодніпровське БТІ» від 18 липня 2016 року та витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.29,30). 9 січня 2009 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.5). Таким чином, судом встановлено, що за життя, [PERSON] набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованих за адресою: вул..Волкова, 53, с. Пушкарівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області з підстав, не заборонених законом, а саме на підставі свідоцтва про право власності і право власності зареєстровано у відповідності до чинного законодавства на час виникнення правовідносин. Після смерті [PERSON] до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини звернулися: донька померлого [PERSON] та його онук [PERSON] (а.с.21,22). Родинні відносини підтверджуються свідоцтвом про народження [PERSON], батьком якого є [PERSON], свідоцтвом про народження [PERSON], батьком якої є [PERSON], витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, згідно з яким в актовому записі про народження [PERSON] батьком записано [PERSON], а також витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, згідно з яким 30 липня 1977 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила своє дошлюбне прізвище з [PERSON] на Заїку (а.с.34). Відповідно до матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини інші спадкоємці, окрім [PERSON] та [PERSON] до нотаріуса не зверталися. Згідно з витягом із спадкового реєстру від 6 лютого 2009 року заповіти від імені [PERSON] не зареєстровано (а.с.23). Також встановлено, що 12 липня 2005 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.25). Інших спадкоємців за законом або заповітом після його смерті не встановлено. За повідомлення нотаріуса від 12 грудня 2016 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с.20). Згідно з витягом із спадкового реєстру від 6 лютого 2009 року заповіти від імені [PERSON] не зареєстровано (а.с.22). Малолітніх, неповнолітніх, недієздатних спадкоємців або ж спадкоємців дієздатність яких обмежена після смерті [PERSON] не встановлено. Згідно з ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Таким чином, судом встановлено, що єдиними спадкоємцями після смерті [PERSON], які прийняли спадщину є [PERSON] за правом представлення та [PERSON] Малолітніх, неповнолітніх, недієздатних спадкоємців або ж спадкоємців дієздатність яких обмежена після смерті [PERSON] не встановлено. Постановою державного нотаріуса від 31 серпня 2016 року [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на житловий будинок за адресою: вул..Волкова, 53, с. Пушкарівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області після смерті [PERSON] у звязку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на це майно (а.с.4). Відповідно до ст. ст.\~1216,\~1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи те, що [PERSON] за життя набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованих за адресою: вул. Волкова, 53 в с. Пушкарівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області з підстав не заборонених законом, позивач, [PERSON] прийняв спадщину після смерті діда, звернувшись до нотаріуса із відповідною заявою, а його право власності на спадкове майно, як спадкоємця, не визнається, враховуючи визнання відповідачем позову та надання розписки про отримання нею від [PERSON] коштів за її частку у спадковому майні, суд вважає заявлені позовні вимоги законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. Така позиція узгоджується з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка викладена в листі від 16 травня 2013\~року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved