Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 11.10.1986 Старовірівською сільською радою Нововодолазького району Харківської області, актовий запис № 38. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, неповнолітніх дітей не мають. Останнім часом шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Позивач у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить слухати справу за його відсутності, не заперечує проти заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена завчасно та належним чином. Про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення судового розгляду не надала, процесуальним право на подання відзиву не скористалася. Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи, що [PERSON] надав згоду на заочне рішення, що вбачається з його заяви, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. 11 жовтня 1986 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, зареєстрований Старовірівською сільською радою Нововодолазького району Харківської області, актовий запис № 38 та видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Судом встановлено, що позивач та відповідач шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільних неповнолітніх дітей не мають. Згідно зі ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України кореспондується зі ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. За приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде протирічити інтересам чоловіка та дружини. Ураховуючи викладене, а також, відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ст. 110 Сімейного кодексу України, та небажання сторін відновити сімейні відносини, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки ( ст. 1 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. На підставі викладеного,

Outcome: approved