Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду з позовною заявою до [PERSON] акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» в особі Відокремленого підрозділу «шахта Привільнянська» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку посилаючись на те, що починаючи з 26 лютого 2003 року він був прийнятий на роботу до відповідача в якості гірничого працівника підземного 3 розряду, з повним робочим днем під землею. 16.01.2016 року переведений на посаду підземного прохідника 5 розряду з повним робочим днем під землею. 15.07.2016 року звільнений з роботи з переведенням до іншої організації на підставі п.5 ст. 36 КЗпП України. Після звільнення позивачу не виплатили в повному обсязі нараховану заробітну плату в сумі 9062,15грн. Згідно з довідкою 15.09.2016 року № 24/920 середньоденний заробіток за останні два місяці складає 374 грн. 10коп. Кількість робочих днів після звільнення становить: з 15 липня 2016 року 11 робочих днів; серпень 2016 року 23 робочих дні, вересень 2016 року 22 робочих дні, жовтень- 22 робочих дні, листопад-19 робочих днів. Всього 97 днів. (374,10 грн.х97 дн.= 36\~287,70 грн. ) Вважає дії відповідача незаконними, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки підприємство, організація, установа згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. На підставі викладеного просив суд стягнути з відповідача, на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені з 15.07.2016р. по 25.11.2016 року у розмірі 36\~287,70 грн. та оплачений ним судовий збір в сумі 551грн.20 коп. Позивач у судовому засідання не був присутнім, надав суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу без його участі. Проти винесення заочного рішення суду не заперечував. Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» в особі Відокремленого підрозділу «шахта Привільнянська» у судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про день і час розгляду справи, про причину неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи без його участі до суду не надходило. Тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. У судовому засіданні встановлено наступне. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Згідно з трудовою книжкою серії А С № 523051, заповненою 13.02.1999 року, на підставі наказу № 356-к від 15.07.2016 року, [PERSON], [INFO], звільнений по переводу на ВП «шахта ім. Д.Ф. Мельникова» згідно з п.5 ст. 36 КЗпП України. Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем та 15.07.2016 року звільнений у зв»язку з переводом на інше підприємство. Відповідно до ст. 7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII (2148-08) від 19.10.73), Держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, середньомісячна зарплата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. З матеріалів справи вбачається, що згідно з довідкою № 24/919 від 15.09.2016 року, яка видана ПАТ «Лисичанськвугілля» в особі Відокремленого підрозділу «шахта Привільнянська» заборгованість із заробітної плати, становить за грудень 2015р. 2024,49 грн., за квітень 2016 р. 947,83 грн., за травень 2016р. 5452,85 грн., за червень 636,98 грн.. всього 9\~062,15 грн. Зборгованість по заробітній платі позивачу була виплачена . Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Згідно з довідкою № 24/920від 15.09.2016 року кількість робочих днів у травні 2016 року - 19 днів, у червні 2016 7 комп. , всього нараховано 12082,86 грн. відповідно середньоденний заробіток позивача становить 374,10 грн. Отже, середній заробіток позивача за час затримки розрахунку по заробітній платі за період з 15.07.2016 року по 25.11.2016 року, тобто за 97 робочих днів становить 36\~287,70 грн. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» в особі Відокремленого підрозділу «шахта Привільнянська» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, підлягають у задоволенню, а саме у розмірі 36 287 (тридцять шість тисяч двісті вісімдесят сім) грн. 70 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оплата судового збору позивачем підтверджена копією квитанції про оплату судового збору від 25.11.2016 року Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 551 грн. 20 копійок.

Outcome: approved