Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

[PERSON] (далі позивачка) звернулася до суду з позовом до Ковпинської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області (далі відповідач) про встановлення факту родинних відносин між нею та її матірю [PERSON], та визнання права на земельну частку (пай), яка належала її матері за життя. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 09 березня 1998 року померла її матір [PERSON] Після смерті матері відкрилася спадщина до складу якої входить право на земельну частку (пай), набуте нею за життя. Дане право посвідчувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай), який на даний час втрачено. Вона належним чином прийняла спадщину своєї матері, однак через втрату сертифікату, який посвідчував право матері на земельну частку (пай), позбавлена можливості оформити прийняту спадщину. Також позивачка зазначає, що у її свідоцтві про народження було помилково вказано прізвище матері «Довженок» замість правильного прізвища «Довженко», у звязку з чим вона позбавлена можливості у позасудовому порядку підтвердити факт родинних відносин між нею та її матірю, відповідно просить суд встановити даний факт. Учасниками справи інших заяв по суті справи до суду подано не було. У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Позивачка у судове засідання не зявилася. Представник відповідача у судове засідання не зявився, при цьому подав заяву про розгляд справи без його участі та про визнання позову. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] дав показання про те, що він тривалий час знає позивачку та її родину, які проживають в [INFO]. Свідок заявив, що матірю позивачки дійсно була [PERSON], яка постійно проживала зі своєю донькою, тобто позивачкою. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] дала показання про те, що вона є сусідкою позивачки і добре знає родину останньої. Матірю позивачки дійсно була [PERSON], яка постійно проживала разом з позивачкою та її родиною. Заслухавши вступне слово представника позивачки, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази суд приходить до наступних висновків. Як встановлено, 09 березня 1998 року у с. Ковпинка Новгород-Сіверського району Чернігівської області померла [PERSON] (а.с. 5). 07 жовтня 1996 року, ще за життя, остання отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0131072, що підтверджується довідкою відділу у Новгород-Сіверському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 18 травня 2017 року (а.с. 10). Даним сертифікатом було посвідчено право [PERSON] на земельну частку (пай) розміром 5,15 умовних кадастрових гектарів за рахунок земель КСП «Світанок», розташованих на території Ковпинської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області. Вказаний сертифікат на право на земельну частку (пай) був втрачений, у звязку з чим розміщено повідомлення про його недійсність в засобах масової інформації, що підтверджується повідомленням у газеті «Сіверський край» за 09 вересня 2017 року (а.с. 11). З довідки виконавчого комітету Ковпинської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області від 23 лютого 2017 року вбачається, що [PERSON], яка померла 09 березня 1998 року, на день смерті постійно проживала у с. Ковпинка разом зі своєю донькою [PERSON], тобто позивачкою, та зятем [PERSON] (а.с. 8). Водночас, згідно свідоцтва про народження позивачки матірю останньої вказано [PERSON] (а.с. 6). 26 листопада 1964 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] та взяла прізвище чоловіка «Логвенок» (а.с. 7). Аналіз досліджених судом документів, зіставлення наявних в них анкетних даних, а також показань свідків, які були допитані у судовому засіданні, свідчить про те, що [PERSON] дійсно була матірю позивачки, при цьому її прізвище у свідоцтві про народження позивачки було помилково вказане як «Довженок» замість правильного прізвища «Довженко». Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Частиною шостою статті 294 ЦПК України передбачено, що у разі якщо існує спір про право, справи, які підлягають розгляду в порядку окремого позовного провадження можуть бути розглянуті у позовному провадженні. Згідно пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Оскільки заявниця, як донька [PERSON], відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України належить до першої черги спадкоємців останньої за законом, встановлення факту родинних відносин між [PERSON]У та позивачкою необхідне останній для прийняття спадщини своєї матері, відповідно в цій частині позов підлягає задоволенню повністю. Як вбачається позивачка належним чином прийняла спадщину своєї матері відповідно до статей 529, 548, 549 Цивільного кодексу УРСР, фактично вступивши у володіння та управління спадковим майном останньої (а.с. 8). При цьому з довідки Державного нотаріального архіву Чернігівської області від 12 червня 2017 року вбачається, що спадкова справа до майна [PERSON] не заводилася. Отже, після смерті [PERSON]У спадщина останньої, до складу якої входять усі права та обовязки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, зокрема й право на земельну частку (пай) розміром 5,15 умовних кадастрових гектарів, з моменту її відкриття перейшла до єдиного спадкоємця [PERSON] за законом, тобто до позивачки. Водночас остання не може отримати свідоцтво про право на спадщину [PERSON], а саме на належне їй право на земельну частку (пай), через відсутність правовстановлюючих документів на нього. Відповідно до пункту 6 частини першої\~статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року №899-ІV, право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно частини другої статті 2 вказаного Закону одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Оскільки судом встановлено, що позивачка набула у порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) розміром 5,15 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП «Світанок», розташованих на території Ковпинської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, яке належало [PERSON], однак це право не визнається через втрату документа, що його посвідчував, суд вважає за необхідне захистити дане право позивачки шляхом його визнання, відповідно позов підлягає задоволенню повністю. Враховуючи те, що спір виник внаслідок неправильних дій позивачки та її родини, які втратили документ, що посвідчував право матері позивачки на земельну частку (пай) і за життя останньої не усунули помилки, допущеної в свідоцтві про народження позивачки, відповідно до частини девятої статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне повністю покласти на позивачку всі здійснені нею витрати, не стягуючи їх з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved