Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про звільнення від сплати аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 2003 року з відповідачкою він перебував у фактичних шлюбних відносинах, а з 2006 року у зареєстрованому шлюбі. У 2008 році, шлюб між ними офіційно був розірваний на підставі рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області, але фактично вони продовжували мешкати разом та припинили відносини тільки на прикінці 2015 року. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Після припинення фактичних шлюбних відносин за усною домовленістю між позивачем та відповідачкою дитина залишилася з нею. Він постійно сплачував аліменти на утримання сина у розмірі значно більшому ніж визначено законодавством. У 2015 році відповідачка телефоном повідомила, що зустріла іншого чоловіка і буде мешкати з ним, також наполягала на тому, що позивачу не потрібно турбувати їх спільну дитину тому, що у сина буде інший батько. На той час позивач працював на вахті у РФ. Після повернення додому він намагався зустрітися з дитиною, але відповідачка постійно чинила перепони. Кожний раз коли він бачив сина у школі, він мав не охайний вигляд і був дуже заляканий, у школі позивач дізнався, що його син має низькі показники знань і школа буде ініціювати направлення його до спецзакладу, тоді він вирішив звернутися до суду і визначити місце проживання сина разом із ним. Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 17 травня 2016 року сина залишили мешкати разом з батьком. Позивач вважає, що у звязку з тим, що дитина постійно з травня 2016 року мешкає разом із ним, він турбується про нього, несе усі необхідні витрати на його утримання, його має бути звільнено від сплати аліментів на утримання сина. Аліменти на утримання сина з нього було стягнуто на підставі рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 12 грудня 2007 року. Просить суд звільнити його від сплати аліментів, які було з нього стягнуто за рішенням Словянського міськрайонного суду від 12.12.2007 року на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання. 29 вересня 2016 року надійшла Заява про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просила їх задовольнити (а.с.14). Відповідач [PERSON], в судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання (а.с.). Про причини своєї неявки в суд не повідомила. У відповідності до ч.5 ст. 74 ЦПК України « У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: - юридичним особам та фізичним особам - підприємцям за адресою місцезнаходження ( місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців; - фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином». Відповідно до ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов»язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання ( перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобов»язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з»явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідач повідомлений у встановленому порядку ( належним чином) про час і місце судового розгляду справи не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача ( представника позивача), вважає можливим відповідно до правил ч.1 ст. 224 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявилася, від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, не використала наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 224 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], про звільнення від сплати аліментів підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Судом встановлено, що Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 12 грудня 2007 року позовна заява [PERSON] була задоволена. Стягнуто на її користь з [PERSON] аліменти на утримання дитини, [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення сином повноліття. При винесенні зазначеного рішення судом було враховано, що син проживав з матірю. Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 17 травня 2016 року було визначено місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], разом з батьком [PERSON] за місцем його постійного проживання: Україна, [ADDRESS]. Правовідносини між сторонами випливають із норм\~Сімейного Кодексу України. Зокрема згідно до вимог\~ст. 180 Сімейного Кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1\~ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 273 СК України, передбачено підстави зміни розміру аліментів та звільнення від їх сплати. Якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, то суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Частина 4\~ст. 223 ЦПК України\~передбачає, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Таким чином, оскільки [PERSON] на теперішній час проживає з батьком, то змінилися матеріальне та сімейне положення дитини та його батька, зобов'язаного Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 12 грудня 2007 року сплачувати аліменти на користь [PERSON] на сина, [PERSON], [INFO]. Враховуючи і те, що аліменти на утримання дитини мають використовуватися за цільовим призначенням, суд приходить до висновку, що відпали підстави для одержання матірю аліментів з позивача на утримання малолітнього [PERSON] Позивач [PERSON] не вимагає компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved