Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вимогами про розірвання договору банківського вкладу № 157185 від 17.12.2012 року та стягнення з відповідача на його користь суму коштів за депозитним вкладом у розмірі 2 154 030,00 грн. Позов мотивовано тим, що 17 грудня 2012 року між позивачем та ПАТ КБ «Фінансова Ініціатива» був укладений договір банківського вкладу № 157185 строком до 22 грудня 2013 року з відсотковою ставкою 16% річних. Згідно умов договору 17.12.2012 року позивачем було внесено кошти на відкритий відповідачем депозитний рахунок у розмірі 1000,00 грн. Пізніше, в рамках діючого договору банківського вкладу № 157185, позивач збільшував розмір вкладу на підставі додаткових договорів, загальна сума вкладу становить 2 154 030,00 грн. Позивач зазначає, що 11.02.2013 року він звернувся до відповідача з заявою про видачу коштів з депозитного рахунку в сумі 1 145 000,00 грн., на що відповідач повідомив, що залишок коштів на депозитному рахунку становить 1032,29 грн., а також про неможливість виплати грошових коштів у зв'язку з проведенням слідчих дій відносно працівників банку, що заволоділи шахрайським шляхом коштами вкладників. Відповідно до умов п. 4.1. договору банківського вкладу № 157185 від 17.12.2012 року позивач звернувся до відповідача з заявою про дострокове розірвання договору та повернення коштів з депозитного рахунку в розмірі 2 154 030,00 грн., проте відповідач покладені на нього обов'язки не виконав, чим порушив умови договору. Вищевказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти визнання позову заперечував, та вказав, що між сторонами спору укладався лише договір банківського вкладу № 157185 від 17.12.2012 року, згідно якого позивач вніс кошти на відкритий відповідачем депозитний рахунок у розмірі 1000,00 грн, інші договори не укладались. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини: 17 грудня 2012 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» був укладений договір банківського вкладу № 157185 строком до 22 грудня 2013 року з відсотковою ставкою 16% річних. Згідно умов договору, 17.12.2012 року позивачем було внесено кошти на відкритий відповідачем депозитний рахунок у розмірі 1000,00 грн. Відповідно до п.2.1.3. договору банк зобов'язаний повернути вклад вкладнику в порядку та на умовах, встановлених депозитним договором. Пунктом 4.1. договору передбачено можливість дострокового розірвання Депозитного договору за ініціативою вкладника при зверненні останнього з відповідною заявою до банку не менш, як за сім банківських днів. (а.с. 67-68, 150, т.1,). Відповідно до договору банківського вкладу № 157185 від 17.12.2012 року, позивачем збільшувався розмір вкладу на підставі додаткових договорів, а саме: додаткового договору від 17.12.2012 року до договору банківського вкладу № 157185 від 17.12.2012 року, згідно якого вклад поповнено на суму 249 000,00 грн., що підтверджується квитанцією № 6576 від 17.12.2012 року (а.с. 22, т.1); додаткового договору від 19.12.2012 року до договору банківського вкладу № 157185 від 17.12.2012 року, згідно якого вклад поповнено на суму 250 000,00 грн., що підтверджується квитанцією №1295 від 19.12.2012 року (а.с. 22, т.1); додаткового договору від 25.12.2012 року до договору банківського вкладу № 157185 від 17.12.2012 року, згідно якого вклад поповнено на суму 300 000,00 грн., що підтверджується квитанцією № 695 від 25.12.2012 року (а.с. 20, т.1); додаткового договору від 11.01.2013 року до договору банківського вкладу № 157185 від 17.12.2012 року, згідно якого вклад поповнено на суму 730 030,00 грн., що підтверджується квитанцією № 4843 від 11.01.2013 року (а.с. 19, т.1); додаткового договору від 17.01.2013 року до договору банківського вкладу № 157185 від 17.12.2012 року, згідно якого вклад поповнено на суму 150 000,00 грн., що підтверджується квитанцією № 1476 від 11.01.2013 року (а.с.19 т.1. ); додаткового договору від 17.01.2013 року до договору банківського вкладу № 157185 від 17.12.2012 року, згідно якого вклад поповнено на суму 150 000,00 грн., що підтверджується квитанцією №3520 від 17.01.2013 року (а.с. 20 т.1. ); додаткового договору від 18.01.2013 року до договору банківського вкладу № 157185 від 17.12.2012 року, згідно якого вклад поповнено на суму 325 000,00 грн., що підтверджується квитанцією № 1297 від 18.01.2013 року ( а.с. 21. т.1 ). Отже твердження позивача про розмір вкладу на депозитний рахунок в сумі 2 154 030, 00 грн. підтверджене належними та допустимими доказами. Позивачем на адресу відповідача надано заяву від 11.02.2013р. в якій [PERSON] просив видати кошти з депозитного рахунку у сумі 1145 000грн. ( а. с. 7, т.1) Листом ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» позивачу повідомлено, що залишок коштів на його рахунку складає 202,73 доларів США, та вказано, що відділом розслідування злочинів у сфері господарської діяльності СВ ВМ УМВС у Вінницькій обл. проводяться слідчі дії за фактами вчинених шахрайських дій службовими особами відділення банку, за попередньою змовою групою осіб.(а.с.8, т.1) Суд звертає увагу, що посилання відповідача на привласнення його посадовими особами грошових коштів вкладників не є законною підставою для відмови в поверненні депозитного вкладу. Як вбачається із заяви від 05.03.2013р. позивач звернувся до відповідача з заявою про видачу коштів з депозитного рахунку в розмірі 2 154 030,00 грн., та про дострокове розірвання договору, ( а. с. 9,т1.,) проте, відповідач покладені на нього обов'язки не виконав. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.01.2014р. ( на виконання вимог ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.10.2013р., якою скасовані рішення судів першої та апеляційної інстанції та у відповідності до ч.4 ст. 338 ЦПК України, якою встановлено, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої інстанції) по даній справі призначено судову почеркознавчу експертизу. ( а. с. 120-а, т.2 ) Листом Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України у Вінницькій області повідомлено, що експертизу не проведено, оскільки ПАТ КБ «Фінансова ініціатива», на яку ухвалою суду покладено обов'язок оплати експертизи експертизу не оплатив. ( а. с. 165 т.2) Суд бере до уваги, що саме за клопотанням відповідача ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» призначено вищевказану експертизу. В судовому засіданні представник відповідача не зміг пояснити суду причину невиконання ухвали суду по даній справі від 29.01.2014р. в частині оплати проведення експертизи. Суд звертає увагу, що в процесі розгляду даної справи сторонам роз'яснювалось положення ст. 60 ЦПК України, якою встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Зокрема і необхідність проведення експертизи з метою повного та об'єктивного розгляду справи. З метою повного та об'єктивного розгляду справи судом витребувано у Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України у Вінницькій області (м. Вінниця, вул. Порика, буд. 8) належним чином засвідчені: копії висновку експерта №480-П від 13.01.2014року про проведення почеркознавчої експертизи у кримінальному провадженні № 42013010010000111 з якого вбачається, що у договорі банківського вкладу № 157185 від 17.12.2012 року, у додаткових договорах на підставі яких позивачем збільшувався розмір вкладу, та у вищевказаних квитанціях ( що містяться в матеріалах справи ( а. с. 12- 22,т.1,) підписи в графі «Начальник відділення Слободянюк Л.О» виконані начальником Вінницького відділення ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» Слободянюк Л.О. чим спростовуються твердження представника відповідача про те, що додаткові договори до вищевказаного договору банківського вкладу не укладались та кошти відповідно не вносились. ( а.с. 221-250, т.2, 1-7 т.3, ) З копії висновку експерта №479-П від 08.01.2014р. про проведення судової технічної експертизи вбачається, що відбитки печатки «ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» у договорі банківського вкладу укладеного між позивачем та відповідачем та пов'язаних з ним додаткових договорах нанесені однією печаткою ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива», відбитки печатки «Вінницьке відділення №3 ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» « Прибутково- видаткова каса №1» у вищевказаних квитанціях нанесені відбитком однієї печатки «Вінницьке відділення №3 ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» « Прибутково- видаткова каса№1. ( а.с. 184-220, т.2, ) В судовому засідання допитувався свідок [PERSON], яка працювала касиром Вінницького відділення №3 ПАТ КБ «Фінансова ініціатива». Свідок повідомила, що вона не пам'ятає чи підписувала документи банківського обліку пов'язані з договором банківського вкладу від 17 грудня 2012 року укладеним між [PERSON] та ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» № 157185, оскільки з моменту підписання документів пройшов певний час. Також свідок вказала, що з даного приводу допитувалась слідчим в рамках кримінального провадження № 42013010010000111. ст. 58 ЦПК України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. ст. 60 ЦПК України встановлено, що - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договірне зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до його умов. Якщо у договірному зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.ст. 526, 530 ЦК України). Стаття 629 ЦК України встановлює загальну вимогу щодо обов'язковості виконання сторонами умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ст.1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності та звичаями ділового обороту. Згідно ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника та умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно з положеннями ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Відповідно до п.1.4 Положення про порядок здійснення банками вкладних операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою правління НБУ від 03.12.2003 року №516 визначено, що залучення банком вкладів юридичних осіб підтверджується, зокрема, договором банківського вкладу з видачею іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності та звичаями ділового обороту. Пунктом 2.9. глави 2 розділу ІУ Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою правління НБУ від 01.06.2011 року №174 встановлено, що банк зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція, або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції, а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ. Суд бере до уваги, що для зарахування грошових коштів на депозитний рахунок позивача мало відбутись дві взаємопов'язані події: прийняття касою банку певної суми готівкових грошових коштів та зарахування вказаної суми на депозитний безготівковий рахунок позивача із внесенням відповідного бухгалтерського проведення, невідображенння в даних бухгалтерському обліку по депозитному рахунку позивача внесених ним через касу банку грошових коштів є порушення відповідачем умов договору банківського вкладу. Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд вважає безпідставними доводи відповідача по неналежність та недопустимість наданих позивачем доказів, зокрема квитанцій на внесення грошових коштів в сумі 2 154 030,00 грн., які є документами бухгалтерського обліку, мають підпис посадової особи, достовірність та повноваження якої засвідчені печаткою банку, а також додаткових договорів до нього, що є належними та допустимими доказами внесення на депозитний рахунок зазначених грошових коштів у відповідності до положень ст.ст. 58, 59 ЦПК України. Суд звертає увагу, що твердження відповідача про те, що додаткові договори до вищевказаного договору банківського вкладу не укладались є необґрунтованими та спростовуються наданими позивачем доказами, зокрема вищезазначеними квитанціями та додатковими договорами до договору банківського вкладу, що містять підпис посадової особи, достовірність та повноваження якої засвідчені печаткою банку. (отже квитанції, що були видані банком, є документами бухгалтерського обліку, складалися банком, і за їх відповідність несуть відповідальність працівники банку). Що також підтверджується зазначеними вище висновками судової почеркознавчої та технічної експертизи у кримінальному провадженні № 42013010010000111. Відповідно до п.2.1. Положення грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті. Таким чином, суд дійшов висновку, що відкриття відповідних рахунків та облікування на них грошових коштів, залучених на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) є обов'язком банку, відповідно до якого банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, у день надходження до банку відповідного розрахункового документа. Суд критично оцінює твердження представника відповідача про те, що кошти від позивача за зазначеним договором не надходили, оскільки ці обставини не спростовують факту передачі позивачем коштів відповідальним працівникам банку, тим більше, що проведення по касі та по обліку отриманих коштів не могло залежати від волі вкладника. Крім цього за умовами договору (п. 2.1), банк брав на себе зобов'язання зарахувати отримані кошти на рахунок, а у виданих вкладнику квитанціях були зазначені і номер рахунку, який відповідав змісту договору. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані повністю підтверджені належними та допустимими доказами, а отже підлягають задоволенню в повному обсязі, а тому суд вважає, розірвати договір банківського вкладу № 157185 від 17.12.2012 року укладений між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством « Комерційний Банк «Фінансова ініціатива». Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Фінансова ініціатива» ( м. Київ вул. Щорса 7/9 код ЄДРПОУ 33299878) на користь [PERSON] ( [ADDRESS], ідентифікаційний номер [NUMBER]) суму коштів за депозитним вкладом у розмірі 2 154 030, 00 ( два мільйони сто п'ятдесят чотири тисячі тридцять гривень 00 коп.) грн. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При поданні позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 3441 гривень, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved