Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON], третя особа: Управління Державної міграційної служби України в Луганській області про усунення перешкод у користуванні будинком 137 по вулиці Набережна в місті Рубіжне Луганської області, визнавши [PERSON] таким, що втратив право користування будинком по вулиці Набережна в місті Рубіжне Луганської області. Про місце, день та час розгляду справи по суті, сторони повідомлялись належним чином. У судове засідання 14 грудня 2015 року для розгляду справи по суті позивач і відповідач не зявились. Позивач через канцелярію Рубіжанського міського суду Луганської області подав заяву, якою просив розглянути справу без його участі на підставі наявних у справі доказів, а у випадку неявки відповідача вказав, що не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку та ухвалення заочного рішення. Відповідач причини неявки у судове засідання не повідомив, а правом на подачу заперечень та доказів, якими вони обґрунтовуються не скористався. У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу положень частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідач, який був належним чином повідомлений про проведення судового засідання 24 листопада 2015 року та 14 грудня 2015 року, двічі не з`явився. Заяви про розгляд справи за його відсутністю не надходило, а причини неявки ним не повідомлені. За таких обставин, та на підставі згоди позивача розгляд справи здійснювався за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати, та у порядку частини пятої статті 209 Цивільного процесуального кодексу України занесена до журналу судового засідання. Обґрунтовуючи необхідність задоволення позову, позивач вказував на те, що будинок № 137, який розташований по вулиці Набережна у місті Рубіжне Луганської області, придбаний ним згідно договору купівлі-продажу від 15 жовтня 2015 року, у [PERSON]. Вказаний будинок належав [PERSON] на праві приватної власності. Разом із останньою у будинку був зареєстрований її син [PERSON] та [PERSON]. Після продажу спірного будинку, [PERSON] та [PERSON] самостійно здійснили зняття з реєстрації у вказаному будинку, а [PERSON] залишився бути зареєстрованим, проте починаючи з травня 2014 року у будинку за місцем реєстрації не проживає, в звязку з переїздом на нове місце проживання. Тому позивач вважає, що [PERSON] втратив право користування цим будинком. А оскільки відповідач сам не здійснив зняття з реєстрації у цьому будинку, це заважає позивачу повною мірою використовувати його повноваження власника на вільне використання та розпорядження будинком. На основі всебічного, повного, обєктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, суд встановив наступні обставини, та відповідно до них визначив такі правовідносини: Пятнадцятого жовтня 2015 року [PERSON] продала, а [PERSON] купив будинок № 137, який розташовано по вулиці Набережна у місті Рубіжне Луганської області (а.с.7-8). І 15 жовтня 2015 року, останній зареєстрував своє право приватної власності на куплений будинок (а.с.9). На момент укладення договору купівлі-продажу будинку, [PERSON] мав зареєстроване місце проживання в ньому (а.с.10-11,13,15). Починаючи з травня 2014 року, [PERSON] у будинку № 137 по вулиці Набережна в місті Рубіжне Луганської області не проживає (а.с.12). Третього листопада 2015 року, [PERSON] звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області із позовом до [PERSON], яким просить усунути перешкоди в користуванні будинком, визнавши останнього таким, що втратив право користування будинком №137, що розташований по вулиці Набережна в місті Рубіжне Луганської області. Із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли цивільні правовідносини, в межах яких виник спір щодо наявності у відповідача права користування квартирою, як між власником та членом сімї колишнього власника житла. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів: Відповідно до положень частини першої статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно з частиною першою статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Отже, саме власнику майна належать правомочності володіння, користування і розпорядження майном, що підтверджується і положеннями частини першої статті 317 Цивільного кодексу України (надалі за текстом ЦК України), позбавити яких, власника можна тільки на умовах передбачених законом. Так, з огляду на положення пункту першого частини першої статті 346 ЦК України, право власності, а значить і право користування, як одна з його складових, припиняється у разі відчуження власником свого майна. Судом встановлено, що у звязку із продажем будинку № 137, що розташований по вулиці Набережна в місті Рубіжне Луганської області позивачу, у [PERSON] припинилось право власності на вказаний будинок, а тому вона втратила усі правомочності власника щодо цього будинку, й у тому числі право користування нею та членами її сімї. З огляду на це, відповідача слід визнати таким, що втратив право користування проданого будинку повністю. За таких обставин, а також з огляду на те, що відповідач продовжує бути зареєстрованим [INFO], що розташований по вулиці Набережна в місті Рубіжне Луганської області (а.с.13,15), за відсутності права користування ним, суд констатує що така обставина дійсно створює перешкоди позивачу у користуванні своєю власністю, які слід усунути. Способом усунення таких перешкод буде визнання відповідача таким, що втратив право користування названим будинком, про що власне і просить позивач. Тому, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі. Отже,

Outcome: approved