Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - Позивач, [PERSON] ) звернулась до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Коростенський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Коростенської районної ради (далі по тексту - Відповідач, КНП «Коростенський районний центр первинної медико-санітарної допомоги»), в якому просить суд визнати незаконним та скасувати наказ КНП «Коростенський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» № 6-ос від 02.01.2020 року «Про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани»; визнати незаконним та скасувати наказ КНП «Коростенський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» № 18-ос від 23.01.2020 року «Про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани»; визнати незаконним та скасувати наказ КНП «Коростенський районний центр первинної медико- санітарної допомоги» № 29-ос від 19.02.2020 року «Про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани»; визнати незаконним та скасувати наказ № 43-ос від 25.05.2020 «Про звільнення [PERSON] »; поновити [PERSON] на посаді сестри медичної Амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 9 с. Васьковичі Коростеньського району Житомирської області» та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі наказу в.о. головного лікаря комунального некомерційного підприємства «Коростенський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Коростенської районної ради від 26.12.2017 р. №208-ос її з 02.01.2018 р. було переведено з посади фельдшера АЗПСМ №9 с. Васьковичі, на посаду сестри медичної амбулаторії загальної практики сімейної медицини (далі-АЗПСМ) комунального некомерційного підприємства «Коростенський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Коростенської районної ради. Наказом КНП «Коростенський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» № 6- ос від 02.01.2020 року «Про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани» [PERSON] оголошено догану за порушення п.3.3. Правил внутрішнього трудового розпорядку. Наказом КНП «Коростенський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» № 18-ос від 23.01.2020 року «Про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани» [PERSON] оголошено догану за порушення п.3.3. Правил внутрішнього трудового розпорядку. Наказом КНП «Коростенський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» № 29-ос від 19.02.2020 року «Про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани» [PERSON] оголошено догану за порушення п.2.4 посадової інструкції та п.4, п.5 наказу МОЗ від 19.03.2018 року № 504. На думку Позивача, оскаржувані накази мають бути скасованими як незаконні, безпідставні та такі, що винесені з порушенням норм трудового законодавства, оскільки не вчинила жодних дисциплінарних проступків, не порушила трудової дисципліни, належним чином і в повному обсязі виконувала свої посадові обов`язки, визначені Посадовою інструкцією та Правилами внутрішнього трудового розпорядку, виходячи з наступного. 26.12.2019 р. приблизно о 09 год. 00 хв., перебуваючи на робочому місці помітила в лікарні велике скупчення людей, від які погрожували, кричали, висловлювали претензії. О 10 год. того ж дня до її кабінету зайшли головний лікар [PERSON] , заступники головного лікаря [PERSON] , [PERSON] , головна медична сестра, два лікаря сімейної медицини АЗПСМ та інші особи, які в примусовому порядку наказали їй писати заяву на звільнення, сказавши, що люди, які прийшли до лікарні хочуть щоб вона звільнилась, оскільки не задоволенні її роботою, на що позивач відмовилась. Вказує, що її протягом тривалого часу під впливом психологічного тиску та погроз, утримували на робочому місці, не випускаючи із кабінету, вимагали написати заяву на звільнення. Внаслідок таких дій, позивач перебувала в стресовому стані, їй стало погано та підвищився тиск. Згодом вдалося вийти з кабінету та побоюючись за своє життя та здоров`я була вимушена залишити робоче місце за допомогою свого чоловіка [PERSON] . Після вказаних подій та через стан свого здоров`я позивачка фізично не була спроможна повертатись на роботу. 02.01.2020 р. наказом №6-ос «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» [PERSON] оголошено догану, оскільки [PERSON] 26.12.2019 р. в робочий час самовільно полишила своє робоче місце та була відсутня на робочому місці в період з 10 год.45 хв. до 14 год. 17 хв., чим порушила п.3.3. Правил внутрішнього трудового розпорядку. Позивач не погоджується із зазначеним наказом, посилаючись на відсутність її вини в порушенні трудової дисципліни з огляду на те, що її дії були зумовлені виключно тиском та ситуацією, спровокованою відповідачем. Крім того, позивач додала, що жодних скарг на неї з боку лікарів сімейної медицини АЗПСМ № 9 с. Васьковичі [PERSON] та [PERSON] на неї щодо непрофесійності та неналежного виконання посадових обов`язків не надходило. Зауважила, що має вищу кваліфікаційну категорію по спеціальності «сестринська справа» згідно наказу № 264 -ОС від 12.12.2019 року. В подальшому, наказом, прийнятим відповідачем 23.01.2020 р. № 18-ос «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» [PERSON] оголошено догану, так як вона 14.01.2020 р. залишила своє робоче місце та була відсутня на роботі з 13 год. 55 хв. до 14 год. 17 хв. Вказує, що обставини викладені в наказі не відповідають дійсності, оскільки 14.01.2020 р. після відвідування пацієнтів, яким була призначена крапельниця на дому, позивач повернулась на робоче місце в АЗПСМ №9 с. Васьковичі приблизно о 14 год. 00 хв., де і знаходилась до закінчення свого робочого часу. Крім того додає, що про оголошення догани її ніхто не повідомляв, з наказом не ознайомлювали, пояснення щодо проступку не відбирали. Наказ не містить викладу фактичних обставин, а саме якими конкретними діями було допущено порушення трудової дисципліни, характер порушення, які шкідливі наслідки мало порушення для підприємства, причинний зв`язок між порушенням та шкідливими наслідками. В подальшому, наказом, прийнятим відповідачем 19.02.2020 р. №29-ос [PERSON] було оголошено догану за порушення вимог п.4, п.5 наказу МОЗ від 19.03.2018 р. №504 і п.2.4 посадової інструкції, оскільки [PERSON] , помірявши артеріальний тиск у хворої [PERSON] , залишила її в коридорі амбулаторії чекати лікаря, не надавши їй долікарську медичну допомогу та не скерувавши для надання вторинної допомоги. Не погоджуючись з даним наказом позивач зазначає, 09.01.2020 р. до АЗПСМ №9 с. Васьковичі звернулись [PERSON] та її син. Позивач вказує, що зі слів [PERSON] , 06.01.2020 р. після того як останню побив співмешканець, їй в травмпункті м. Коростень була надана невідкладна медична допомога, накладені шви на руці та голові, підстав для госпіталізації лікар травмпункту не знайшов. При зверненні 09.01.2020 р. до АЗПСМ №9 с. Васьковичі [PERSON] просила госпіталізувати її до стаціонару лікарні с. Васьковичі, однак нінащо не скаржилась. Лікарі були відсутні на робочому місці. Позивач оглянула пацієнтку, рани були зашиті та в задовільному стані, поміряла тиск та температуру, показники яких були в нормі, а також повідомила, що вона як медсестра не має права призначати їй стаціонарне лікування, оскільки такі призначення входять виключно до компетенції лікаря. Після чого [PERSON] та її син повідомили, що будуть чекати лікаря, оскільки хочуть щоб її направили на лікування до стаціонару саме в лікарню с. Васьковичі. Позивач зазначає, що на прохання пацієнтки направити її на стаціонарне лікування в лікарню с. Васьковичі пояснила, що не має права робити призначення, оскільки таке призначення входить виключно до компетенції лікаря. Додала, що відповідно до п.2.4. посадової інструкції одним із завдань та обов`язків сестри медичної є: надання термінової долікарської медичної допомоги при невідкладних станах. Невідкладним станом людини є раптове погіршення фізичного та психічного здоров`я, яке становить пряму та невідворотну загрозу життю та здоров`ю людини або оточуючих її людей і виникає внаслідок хвороби, травми, отруєння або інших внутрішніх та зовнішніх причини, однак, ніякого раптового погіршення здоров`я [PERSON] під час звернення до АЗПМС № 9 та її огляду не було. Вона особисто поміряла температуру, тиск, підстав для госпіталізації та виклику швидкої допомоги під час огляду у неї, як у медичної сестри не було. Позивач не погоджується із зазначеним наказом, оскільки вважає, що нею не було порушено обов`язків працівника, які визначено у ст. 139 КЗпП України. Тож наказ винесено з порушенням трудового законодавства, а саме: не відібрано письмових пояснень, не доведено вину, не встановлено наявність шкідливих наслідків та причинно-наслідкового зв`язку між порушенням та шкідливими наслідками. Зазначає, що відповідач, пославшись на незаконні накази про застування дисциплінарних стягнень №6-ос від 02.01.2020 р., № 18-ос від 23.01.2020 р., №29-ос від 19.02.2020 р, виніс наказ № 43-ос від 25.03.2020 р. про звільнення [PERSON] , на підставі п.3 ст.40 КЗпП. Вказує, що накази про застування дисциплінарних стягнень та наказ про її звільнення є незаконними, у зв`язку із чим просить суд їх скасувати, поновити її на посаді сестри медичної амбулаторії загальної практики сімейної медицини комунального некомерційного підприємства «Коростенський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Коростенської районної ради та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 1 099 грн. 05 коп. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14.04.2020 р. відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 25.05.2020 р. на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує щодо задоволення позову та зазначає про законність наказів відповідача про застування дисциплінарних стягнень №6-ос від 02.01.2020 р., № 18-ос від 23.01.2020 р., №29-ос від 19.02.2020 р. з огляду на наступне. 24.12.2019 р. на адресу відповідача та Управління охорони здоров`я Житомирської обласної державної адміністрації направили звернення щодо невідповідності позивачки її кваліфікаційним вимогам. 26.12.2019 р. створена відповідачем комісія виїхала в амбулаторію загальної практики - сімейної медицини №9 с. Васьковичі для проведення перевірки фактів, зазначених у зверненнях громадян. Однак, позивачка, яка знаходилась на робочому місці, після приїзду комісії в 10 год. 45 хв. самовільно без погодження з керівництвом, залишила робоче місце, жодних скарг на стан здоров`я не заявляла та в цей день не зверталась в медичні заклади м. Коростеня та Коростенського району. Отже вважає, що наказ №6-ос від 02.01.2020 р. про застування щодо позивача дисциплінарного стягнення, який був виданий відповідачем, щодо подій, що мали місце 26.12.2019 р., видано у відповідності до вимог законодавства. 14.01.2020 р. комісія знову виїхала в АЗПСМ №9 с. Васьковичі, де в 14 год.05. хв. було встановлено, що позивач відсутня на робочому місці з 13 год. 55 хв. до 14 год. 17 хв., у зв`язку із чим, згідно з наказом № 18-ос від 23.01.2020 р. [PERSON] оголошено догану. Вказує, що факт відсутності позивачки на робочому місці без поважних причин доведено, а тому були наявні законні підстави для винесення даного наказу. 09.01.2020 р. біля 10 год. 00 хв. до позивача за медичною допомогою звернулась [PERSON] , яка скаржилась на запаморочення, нудоту, високий тиск. Позивач поміряла хворій тиск та залишила її в коридорі АЗПСМ №9 чекати лікаря, при цьому не надала хворій долікарську медичну допомогу та не скерувала її для надання вторинної допомоги. З огляду на обставини, які мали місце 09.01.2020 р. відповідач видав наказ №29-ос від 19.02.2020 р., яким [PERSON] було оголошено догану та який вважає законним. 03.06.2020 р. від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому вона наводить спростування тверджень, які викладені у відзиві на позовну заяву та наполягає на задоволенні позовних вимог. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із наданням часу для ознайомлення із матеріалами справи та підготовки правової позиції. Оскільки суд відкладав розгляд справи, надаючи можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права, зокрема, на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд, враховуючи процесуальні строки розгляду спору, встановлені ст. 210 ЦПК України, не знаходить підстав для відкладення розгляду справи вп`яте. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі Смірнова проти України). Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: partial