Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

[PERSON] (далі-позивачка) звернулась до суду з позовом до [PERSON].(далі-відповідач) про стягнення аліментів на утримання дитини та на її утримання. 11 лютого 2015 року позивачка та відповідач уклали шлюб, який на даний час не розірвано, однак позивач та відповідач разом не проживають. Від шлюбу позивачка та відповідач мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Позивачка просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1300 гривень щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття та додатково стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 300 гривень щомісячно з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною трьохрічного віку. Позивачка у судовому засіданні на позовних вимогах наполягала, додатково зазначила, що на даний час вона працевлаштуватися не може, оскільки доглядає дитину, якій ще не виповнилося 3 роки, отримує виплату на дитину у розмірі 850 гривень, що є меншим за прожитковий мінімум для працездатної людини, у зв'язку з цим просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання. Відповідач у судовому засідання позов визнав у повному обсязі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Позивачка та відповідач уклали шлюб 14 лютого 2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від спільного шлюбу мають малолітню дитину, [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. На даний час дитина проживає разом з матір'ю, [PERSON], що підтверджується довідкою, виданою виконкомом Петрівської селищної ради Іванівського району Одеської області від 19.10.2016 року. Позивачка на даний час не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, до досягненню нею трьохрічного віку. Суд вирішуючи справу по суті, застосовуючи норми матеріального права виходить з такого. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я дитини, її потреби у цьому віці, стан здоров'я батька, його матеріальне становище та матеріальне становище дитини, відсутність у відповідача інших неповнолітніх дітей, на утриманні позивачки інших осіб і, виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, які є одними з загальних засад регулювання сімейних відносин, призначає аліменти. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»: «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний , духовний та моральний розвиток. Виконання передбачених ст.150 СК України обов'язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов'язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Частиною 2 ст. 84 Сімейного Кодексу України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 4 ст. 84 СК України встановлено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи покази сторін, матеріальний стан позивачки, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, матеріальний стан відповідача та визнання позову в повному обсязі, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивачки в повному обсязі. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. З ч.3 ст.88 ЦПК України вбачається, що якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп. з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved