Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом доДержавної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в якому, з урахуванням уточнень, просить суд звільнити з-під арешту будинок [ADDRESS], накладений на підставі постанови СГ ОПМ ДПА Приморського району міста Одеси від 10.06.1999року, реєстраційний номер обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна [NUMBER] від 17.12.2008року. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що вироком Приморського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2000 року по кримінальній справі №1-64/00 його батька - [PERSON], [INFO], визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.148-2 ч.1, ст.167 ч.1 КК України та засуджено до одного року позбавлення волі умовно з іспитовим строком в один рік. Позивач вказує, що 03 лютого 2014 року його батько - [PERSON] помер, після його смерті відкрилася спадщина до складу якої, у тому числі, увійшов житловий будинок [ADDRESS], який належав його батькові на праві приватної власності, на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, виданого Виконавчим комітетом Київської районної ради народних депутатів 06 березня 1978року. Позивач зазначає, що 05 травня 2015року він, як спадкоємець першої черги спадкування за законом, звернувся з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до Третьої Одеської державної нотаріальної контори, проте, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності у порядку спадкування за законом у зв'язку з накладеним арештом на нерухоме майна, а саме: на будинок [ADDRESS]. Також позивач вказує, що з витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 16 травня 2012року вбачається, що підставою накладення обтяження на будинок [ADDRESS], є постанова СГ ОПМ ДПА Приморського району м. Одеси від 10 червня 1999 року. Крім того, позивач зазначає, що 13 липня 2015року він звернувся з письмовою заявою до Приморського районного суду м. Одеси про надання йому належним чином завіреної копії вироку суду від 07 лютого 2000року по кримінальній справі №1-64/00 щодо засудження його батька [PERSON], однак в архіві суду йому було усно повідомлено про те, що зазначена кримінальна справа не збереглася в архіві суду. У подальшому, 28 липня 2015року позивач звернувся з письмовою заявою до ГУ ДФС в Одеській області з проханням посприяти йому в отриманні копії документу, яким був знятий арешт з нерухомого майна [PERSON] 07 вересня 2015року, як вказує позивач, Приморський районний суд м. Одеси проінформував ГУ ДФС в Одеській області про те, що згідно обліково - статистичної картки на вищезазначену кримінальну справу встановлено, що [PERSON] був засуджений на 1 рік випробувального терміну, а арешт накладений на майно останнього був скасований, а також те, що матеріали кримінальної справи в архіві суду не збереглись. Позивач зазначає, що на підставі отриманої від Приморського районного суду м. Одеси відповіді, ГУ ДФС в Одеській області 05 жовтня 2015 року звернулось з заявою про скасування арешту на будинок до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, проте, своїм рішенням за [NUMBER] від 05 жовтня 2015 року реєстраційною службою було відмовлено в державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки наданий ГУ ДФС в Одеській області вирок не відповідає вимогам п. 13.6., 13.7. Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України № 173 від 17 грудня 2013 року. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що наявність обтяження на будинку, позбавляє позивача права вступити у володіння спадковим майном, що порушує його права як спадкоємця за законом, після смерті батька - [PERSON], [PERSON] звернувся до суду із відповідним позовом. У судове засідання 16.03.2016року позивач не з'явився, його представник надав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, а також вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача - Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про час та місце судових засідань повідомлений належним чином, у судові засідання не з'явився, про поважність причин відсутності не повідомив, заперечення на позовну заяву не надав. Представник третьої особи - Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області про час та місце судових засідань повідомлений належним чином, у судові засідання не з'явився, про поважність причин відсутності не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, позивач - [PERSON], [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON]. [PERSON], який є батьком позивача, на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 06 березня 1978року, виданого Виконавчим комітетом Київської районної ради народних депутатів, на праві приватної власності належав житловий будинок, розташований в [ADDRESS] (ас. 10). Зазначене свідоцтво було зареєстроване в ОМБТІ на праві приватної власності за [PERSON] під №332 стр. 56 кн. 189 від 22 березня 1978 року. Постановою про накладення арешту на майно Ст. слідчого СГ ОПМ ДПА Приморського району м. Одеси [PERSON] від 10 червня 1999року було накладено арешт на будинок за адресою: [ADDRESS], який належить на праві приватної власності [PERSON], [INFO]. Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2000року справа №1-61/00 [PERSON] було визнано винним за ст.ст. 1482 ч. 1 та 167 ч. 1 КК України, засуджено на 1 рік випробувального терміну. Арешт, накладений на майно [PERSON] скасовано. 03 лютого 2014року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції 03 лютого 2014року, актовий запис №1269. Після його смерті, позивач - [PERSON], який є спадкоємцем першої черги спадкування за законом, звернувся до Третьої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності у порядку спадкування за законом у зв'язку з накладеним арештом на нерухоме майна, а саме: на будинок [ADDRESS]. 13.07.2015року [PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з заявою про надання вироку суду для необхідності зняття арешту з будинку. Крім того, 28.07.2015року [PERSON] звернувся до ГУ ДФС в Одеській області з заявою, в якій просив видати йому постанову про зняття арешту з майна. 07.08.2015року Заступник начальника управління - начальник контрольно-методичного відділу СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з заявою, в якій просив надати завірену копію з відміткою про набрання законної сили рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07.02.2000 по справі №1-64 стосовно [PERSON] для подальшого її направлення до реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. Листами від 07.09.2015року та від 10.12.2015року Приморський районний суд м. Одеси повідомив про те, що згідно алфавітних покажчиків по кримінальним справам встановлено, що у 2000 році Приморським судом м. Одеси розглядалася кримінальна справа №1-61/00 за обвинуваченням [PERSON], [INFO], за ст. 148 ч.2 та ст. 167 ч. 1 КК України. Згідно обліково-статистичної картки на кримінальну справу №1-61/00, встановлено, що був засуджений на 1 рік випробувального терміну. Арешт накладений на майно [PERSON] - скасовано. Матеріали кримінальної справи №1-61/00, в архіві Приморського суду м. Одеси не збереглись. Крім того, рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] від 05.10.2015року за [NUMBER] про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень було відмовлено у державній реєстрації обтяження - арешт нерухомого майна на житловий будинок, що розташований: [ADDRESS], за суб'єктом: Слідче управління фінансових розслідувань ГУ ДФС в Одеській області (обтяжував), податковий номер 39398646, оскільки наданий вирок суду не відповідає вимогам п. 13.6., 13.7. Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України № 173 від 17 грудня 2013 року. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 15.12.2015року номер інформаційної довідки: 49855506, на підставі постанови від 10.06.1999року СГ ОПМ ДПА Приморського району м. Одеси, на житловому будинку, за адресою: [ADDRESS], наявний арешт. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Також ч.1,2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Викладене вище дозволяє суду дійти висновку, що наявність арешту на житловому будинку [ADDRESS], перешкоджає позивачу реалізувати свої спадкові права щодо цього житлового будинку. Відповідно до ст. 126 КПК України, в редакції, що діяла на момент встановлення обтяження, забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б ці вклади, цінності та інше майно не знаходилось, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт. Накладення арешту на вклади зазначених осіб проводиться виключно за рішенням суду. Накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба. Згідно ч. 6 ст. 154 ЦПК України, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. З урахуванням викладеного, суд зазначає, що вироком Приморського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2000року справа №1-61/00 [PERSON] був засуджений на 1 рік випробувального терміну, арешт накладений на майно [PERSON] скасовано, однак на даний час арешт не знятий, та у позасудовому порядку його зняти не вбачається можливим, оскільки матеріали кримінальної справи №1-61/00, в архіві Приморського суду м. Одеси не збереглись. Підсумовуючи вищевикладене, позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Приймаючи до уваги, що позивачем не заявлені вимоги про відшкодування витрат по сплаті судового збору, відповідно до ст. 11 ЦПК України у суду відсутні підстави для покладення витрат на відповідача.

Outcome: approved