Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісно-технічне бюро «Ватра» м. Сєвєродонецьк про стягнення збитків та стягнення моральної шкоди, який мотивував тим, що 03.04.2017р. між позивачем [PERSON] та відповідачем ТОВ «Сервісно-технічне бюро «Ватра» м. Сєвєродонецьк було укладено договір №81 на суму 18976грн., згідно умов якого позивач виступав замовником, а відповідач брав на себе зобов`язання на виконання робіт по газифікації житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Також, між сторонами склалася домовленість, виходячи з якої [PERSON] оплатив вартість робіт та матеріалів згідно наданого розрахунку до початку робіт, а саме 18976грн. і таким чином виконав своє зобов`язання перед відповідачем. Роботи повинні були виконуватися відповідно до проекту та норм, передбачених ДБН В.2.5-20-2001. 28.04.2017р. представник відповідача [PERSON] запросив позивача на прийом закінченого будівництва газифікації житлового будинку [ADDRESS] . Після перевірки постачання газу [PERSON] надав позивачу на підпис два акта прийомки закінченого будівництвом об`єкта системи газопостачання без номера та дати, та два будівельних паспорта внутрішньобудинкового газообладнання без номера від 26 та 27 квітня 2017р. Акти та паспорти не були підписані представником експлуатаційної організації, проте [PERSON] підписав їх, так як був переконаний у тому, що представник експлуатаційної організації Цальцалько О.В. підпише їх пізніше. Акт здачі-приймання виконаних робіт за договором №81 від 03.04.2017р. позивач підписувати відмовився до усунення недоліків. 26.06.2017р. на позивача [PERSON] , як власника будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , працівниками ОГ Сєвєродонецького МРУЕГГ було складено акт №183 від 26.06.2017р. про порушення Кодексу газорозподільних систем за самовільне підключення до системи газопостачання та накладені штрафні санкції у розмірі 131383,91грн. На виконання акту №183 від 26.06.2017р. позивачем 20.07.2017р. було сплачено на рахунок Сєвєродонецького МРУЕГГ кошти у сумі 39415,17грн. Після чого, 09.08.2017р. між позивачем та ПАТ «Луганськгаз» було укладено договір №461 про реструктуризацію заборгованості з компенсації збитків згідно з актом про порушення №183 від 26.06.2017р. та сплатив суму, що залишилась 91968,74грн. частинами, всього на загальну суму 131383,91грн. ТОВ «СТБ Ватра» мало узгодити та затвердити проектну документацію з ОГ Сєвєродонецьким МРУЕГГ, оповістити про початок та закінчення робіт експлуатаційну організацію, та забезпечити присутність її представників при здачі прийомки закінченого будівництва об`єкта системи газопостачання, проте цього зроблено не було. Неналежне виконання своїх зобов`язань відповідачем спричинили штрафні санкції з боку\~ [PERSON] МРУЕГГ відносно позивача [PERSON] у вигляді штрафу, що заподіяло останньому збитки у сумі 131383,91грн. Крім матеріальних збитків у вигляді штрафу позивачу було завдано моральну шкоду. Тому, [PERSON] звернувся до суду з позовом і просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісно-технічне бюро «Ватра» м. Сєвєродонецьк 131383,91грн. заподіяних збитків, та 30000грн. відшкодування моральної шкоди. 28.05.2019р. до Сєвєродонецького міського суду надійшов відзив від представника відповідача [PERSON] на позовну заяву, який мотивовано тим, що 03.04.2017р. між [PERSON] та ТОВ «Сервісно-технічне бюро «Ватра» було укладено договір №81 на суму 18976грн., згідно умов якого ТОВ «Сервісно-технічне бюро «Ватра» виконало роботи по газифікації житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Після виконання робіт, а саме в кінці квітня 2017 року був складений відповідний акт здачі приймання виконаних робіт №1, який направлений позивачу. Всі роботи були виконані якісно, в строк, та відповідно до вимог діючого законодавства, але позивачем взагалі не було оплачено вартість виконаних робіт. Позивач необґрунтовано посилається на розрахунок вартості робіт у вигляді таблиці, оскільки цей розрахунок не підписаний відповідачем, не надавався позивачу та перелік робіт в ньому не відповідає переліку робіт, що дійсно проводилися. Так, в переліку робіт, що надає позивач, вартість робіт складає 18976грн., але в акті виконаних робіт, який наданий позивачу вартість фактично виконаних робіт складає 7600грн. та 600грн. витрати на перевезення матеріалів, про що взагалі не зазначено у розрахунку вартості робіт у вигляді таблиці. Між закінченням робіт, зроблених відповідачем відповідно договору №81 від 03.04.2017р. та складенням акту про порушення №183 від 26.06.2017р. минуло два місяці. За цей період самовільне підключення міг зробити будь хто за проханням позивача, оскільки тільки позивач має вигоду від користування газом поза засобами обліку. До того ж, після складання акту про порушення позивач ніяких претензій до відповідача не пред`являв. Претензія на яку посилається позивач в позові датована 08.02.2018р. на адресу відповідача взагалі не надходила. На підставі викладеного, вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.\~\~\~\~ 18.06.2019р. до Сєвєродонецького міського суду надійшла відповідь позивача [PERSON] на відзив представника відповідача [PERSON] , яка мотивована тим, що на момент складання акту про порушення №183 від 26.06.2017р. відповідачем не було оформлено акт приймання газообладнання для проведення випробування (пуско наладжувальних робіт) згідно додатку до ДБН В.2.5-20-2001, не було підписано акт здачі-приймання виконаних робіт, тобто фактично на час складання акту №183 від 26.06.2017р. ТОВ «СТБ «Ватра» виконувало роботи по газифікації будинку [ADDRESS] . Тобто роботи по газифікації на той момент ще не були завершені. Щодо якості виконаних робіт, то представник відповідача не посилається на жоден нормативний акт діючого законодавства. Проте, саме вимоги діючого законодавства були порушені відповідачем. Так, згідно до технічних умов №1242 від 11.02.2016р.роботи повинні були виконуватися відповідно та до норм передбачених ДБН В.2.5.-20-2001. Інформація, викладена у відзиві на позовну заяву не обґрунтована, відзив не підлягає задоволенню. 04.07.2019р. від позивача [PERSON] надійшла заява про уточнення підстав позову шляхом доповнення, в якій зазначено наступне. Після перевірки закінченого будівництва газифікації житлового будинку [ADDRESS] 28.04.2017 року представником відповідача [PERSON] та складанням 26.06.2017 року ОГ Сєвєродонецького МРУЕГГ акту № 183 про порушення Кодексу газорозподільних систем за самовільне підключення до систем газопостачання. Відповідачем було виконано два робочих проекти: робочий проект 161117-ГСН «Газоснабжение наружное нестандартное присоединение», який було погоджено з ПАО «Луганськгаз 17.01.2018, протокол №3 та робочий проект\~ 161117 -ГСВ «Газоснабжение внутреннее». При цьому, він з TOB «СТБ «ВАТРА» ніяких додаткових договорів на проектування не укладав і додаткову оплату виконання цих проектів не здійснював. Ці роботи проводилися відповідно до умов Договору від 03.04.2017 року № 81, що підтверджує той факт, що відповідач отримав грошові кошти до початку виконання робіт. Після погодження вищезазначених робочих проектів 05.01.2018 року були початі та закінчені будівельні роботи. Було замінено газовий лічильник 06.02.2018 року між позивачем та ПАТ по газифікації «Луганськгаз» було укладено Договір на приєднання до газорозподільної системи (для приєднання, що не є стандартним) №_14/НСП/47. 20.08.2018 - складено акт б/н розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності оператором ГРМ та споживачем, та складено акт б/н про зняття пломб та пуск газу за підписом представника Сєвєродонецького МРУЕГГ Фоменко І.Ю., складено Акт приймання закінченого будівництвом об`єкту системи газопостачання. Акт приймання закінченого будівництвом об`єкту системи газопостачання від 20.02.2018р. позивачем був отриманий у ОГ Сєвєродонецького МРУЕГГ 26.06.2019р. Позивач [PERSON] , представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Представник позивача Болдар С.В. у судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позові та просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, додатково пояснив, що між [PERSON] та ТОВ «Сервісно-технічне бюро «Ватра» було укладено договір, згідно умов якого ТОВ «Сервісно-технічне бюро «Ватра» виконало роботи по газифікації житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Після виконання робіт був складений відповідний акт здачі приймання виконаних робіт. Всі роботи були виконані якісно, в строк, та відповідно до вимог діючого законодавства, але позивачем не було оплачено вартість виконаних робіт. Позивач ніяких претензій до відповідача не пред`являв. Вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст.3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст.5 ЦПК України). Судом встановлено, що 03.04.2017р. між [PERSON] та ТОВ «Сервісно-технічне бюро «Ватра» м. Сєвєродонецьк було укладено договір №81 на суму 18976грн., відповідно до умов якого відповідач ТОВ «Сервісно-технічне бюро «Ватра» взяло на себе зобов`язання на виконання робіт по газифікації житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . З копії акту приймання закінченого будівництва об`єкта системи газопостачання №б/н від квітня 2017р. вбачається, що будівельно-монтажні роботи виконані у повному обсязі, у відповідності до проекту і вимог ДБН В.2.5. «Газопостачання Правил безпеки систем газопостачання України» та інших нормативних документів, затверджених у встановленому порядку. Пред`явлена до приймання газифікація житлового будинку за адресою: [ADDRESS] прийнята замовником разом з проектною документацією, про що свідчить особистий підпис позивача [PERSON] (а.с.20). Згідно копії будівельного паспорту внутрішньобудинкового газообладнання (а.с.21), газифікація літньої кухні за адресою: [ADDRESS] , газопровід випробуваний на міцність, герметичність 27.04.2017р., внутрішньобудинкове газообладнання (включаючи газопровід) змонтовано у відповідності до проекту, розробленого ТОВ «Сервісно-технічне бюро «Ватра», будівництво розпочато 27.04.2017р., закінчено 27.04.2017р. Зазначений будівельний паспорт засвідчений підписами директора ТОВ «Сервісно-технічне бюро «Ватра» [PERSON] , представником експлуатаційної організації ст. майстром [PERSON] та замовником [PERSON] \~ З копії будівельного паспорту внутрішньобудинкового газообладнання (а.с.23), газифікація житлового будинку за адресою: [ADDRESS] вбачається, що газопровід випробуваний на міцність, герметичність 26.04.2017р., внутрішньобудинкове газообладнання (включаючи газопровід) змонтовано у відповідності до проекту, розробленого ТОВ «Сервісно-технічне бюро «Ватра», будівництво розпочато 26.04.2017р., закінчено 26.04.2017р. Зазначений будівельний паспорт засвідчений підписами директора ТОВ «Сервісно-технічне бюро «Ватра» [PERSON] , представником експлуатаційної організації ст. майстром [PERSON] та замовником [PERSON] 26.06.2017р. на позивача [PERSON] , як власника будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , працівниками ОГ Сєвєродонецького МРУЕГГ було складено акт №183 від 26.06.2017р. про порушення Кодексу газорозподільних систем за самовільне підключення до системи газопостачання прихованим способом (врізка в підземний газопровід). На виконання акту №183 від 26.06.2017р. позивачем 20.07.2017р. було сплачено на рахунок Сєвєродонецького МУЕГГ кошти у сумі 39415,17грн., що підтверджується копією дублікату квитанції №0.0.811794319.1 від 20.07.2017р. (а.с.32). 09.08.2017р. між [PERSON] та ПАТ «Луганськгаз» було укладено договір №461 про реструктуризацію заборгованості з компенсації збитків згідно з актом про порушення №183 від 26.06.2017р. та сплачено суму, що залишилась частинами, всього на загальну суму 131383,91грн., про що свідчать наявні в матеріалах дублікати квитанцій.\~ Позивач вважає, що ТОВ «СТБ Ватра» мало узгодити та затвердити проектну документацію з ОГ Сєвєродонецьким МРУЕГГ, оповістити про початок та закінчення робіт експлуатаційну організацію, та забезпечити присутність її представників при здачі прийомки закінченого будівництва об`єкта системи газопостачання, проте цього зроблено не було. Неналежне виконання своїх зобов`язань відповідачем спричинили штрафні санкції з боку\~ [PERSON] МРУЕГГ відносно позивача [PERSON] у вигляді штрафу, що заподіяло останньому збитки у сумі 131383,91грн. Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. В силу ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» та главою 61 розділу ІІІ підрозділу 1 книги п`ятої ЦК України, яка регулює договірні зобов`язання, зокрема договір підряду. Відповідно до ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до ч.1 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона зобов`язується на свій ризик виконати роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч.2 ст.837 ЦК України). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відтак сторони обумовили умови договору: ціну та строк виконання робіт. Робота, відповідно до вимог ст.857 ЦК України, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, якості, визначеній у договорі, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Права та обов`язки споживачів визначені статтею 4 Закону України «Про захист прав споживачів». Позивач вважає, що договір №81 від 03.04.2017р. з виконання робіт по газифікації житлового будинку за адресою: [ADDRESS] хоча й був виконаний, проте неякісно (з порушенням умов ДБН В.2.5-20-2001), що призвело до\~ штрафних санкцій з боку\~ [PERSON] позивача [PERSON] . Зважаючи на спірні правовідносини, ставлячи вимогу про відшкодування збитків та стягнення моральної шкоди за наслідком неякісного виконання зобов`язання за договором підряду, позивачем [PERSON] вимога про розірвання такого договору не ставиться, відповідно позивачем невірно визначений спосіб захисту порушеного права. Відповідно до принципу диспозивності суд не вправі виходити за межі позовних вимог. Договір, відповідно до ч.1 ст.907 ЦК України, про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася. За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків (ч.4 ст. 10 вказаного Закону). Невірно визначений спосіб захисту порушеного права є підставою для відмови у задоволенні такого позову. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення (ч.1 ст.15 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 2 ст.16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджене порушення було обґрунтованим. Неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку. Отже, здійснюючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту, а суд, вирішуючи спір, зобов`язаний надати суб`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Так, якщо особа вважає, що її суб`єктивне право у певних правовідносинах не може бути реалізоване належним чином, або на неї протиправно поклали певний обов`язок, така особа має право звертатися за судовим захистом. В разі відповідного звернення особи суд повинен розглянути питання про наявність порушеного суб`єктивного права заявника у конкретних правовідносинах і на підставі цього вирішити спір. Разом з цим, за змістом ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є\~ втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст.1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Верховний суд вказав на те, що особа, яка вимагає відшкодування збитків, має довести: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. В даному випадку позивач не довів незаконність дій відповідача, які спричинили так звані збитки, наявність причинно-наслідкового зв`язку між завданими збитками та діями з боку відповідача, які це спричинили. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно, окрім визначеної підстави, й із урахуванням відсутності належних та допустимих доказів, правові підстави для задоволення позову відсутні. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, а судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми судових витрат відсутні.

Outcome: dismissed