Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з означеним позовом, покликаючись на те, що після смерті тітки [PERSON], яка померла [INFO] відкрилась спадщина на майно що складається з житлового будинку [ADDRESS]. Позивач є спадкоємцем по заповіту до даного майна. Вчасно не звернувся в нотаріальну контору для оформлення своїх спадкових прав, оскільки юридично не обізнаний, не знав що потрібно протягом шестимісячного терміну, після смерті спадкодавця, звернутися в нотаріальну контору для прийняття спадщини. Фактично прийняв спадщину, оскільки проживає в спадковому будинку, робить ремонт, обробляє присадибну земельну ділянку. Крім того, тітка ще за життя, передала йому всі правовстановлюючі документи на будинок. Просить суд визначити йому термін для подання заяви про прийняття даної спадщини. Позивач, до початку підготовчого судового засідання, подав заяву з проханням справу слухати у його відсутності, позов підтримує, просить його задоволити. Представник відповідача Буської міської також подав лист з проханням справу слухати у їх відсутності, позов визнають, заперечень не мають. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, третьої особи, суд у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч.1ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Свідоцтвом серії [NUMBER], виданим 18.09.2018 р. Буським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області, підтверджено факт смерті [PERSON], про що зроблено актовий запис № 62. (а.с. 8) Після смерті останньої залишилось спадкове майно, що складається з житлового будинку [ADDRESS] та земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0638 га, за тією ж адресою. (а.с. 6,10,11) Згідно заповіту від 03.08.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Буського районного нотаріального округу за реєстровим № 413, [PERSON] вказаний вище житловий будинок та земельну ділянку заповіла позивачу. (а.с. 7) Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як судом встановлено, [PERSON] як спадкоємець, пропустив шестимісячний термін для подання заяви про прийняття спадщини, який передбачений ст. 1270 ЦК України, через те, що юридично не обізнаний та не знав, що потрібно звернутися в нотаріальну контору протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця для оформлення прийняття спадщини. Суд вважає дані причини пропуску строку для прийняття спадщини позивачем, поважними. В судовому засіданні не встановлено підстав, які б перешкоджали для надання позивачу додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини. Враховуючи вище викладене, те що відповідач позов визнає, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved