Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ПП «Славна кузня», в особі [PERSON] про розірвання договору поставки, стягнення попередньої оплати, штрафу та моральної шкоди. В обґрунтування позову вказує, що 21.08.2015 року між ПП «Славна кузня», в особі [PERSON], та [PERSON] був укладений Договір поставки товару № 21108, предметом якого є виготовлення, поставка та передача у власність замовника товару відповідно ескізів-зразків, затверджених замовником. При цьому Замовник зобовязався прийняти товар та оплатити його на умовах, визначених цим Договором, а відповідач зобовязався поставити товар, а саме ковані ворота та хвіртку, строк виготовлення та поставки товару 60 днів, ціна товару 40800 грн., попередня оплата 27000 грн. (п. 5.1 Договору). Вказує, що попередню оплату позивач здійснив відразу після підписання Договору, що стверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 21.08.2015 року. Остаточна оплата мала бути здійснена після поставки товару (п. 3.4 Договору), а саме за адресою проживання позивача: с. Дмитрівка, вул. Дачна, 27 Києво-Святошинський район, Київська обл. та підписання акту прийняття-передання товару. Однак в зазначений договором строк, товар поставлено не було. На численні вимоги щодо негайного виконання умов угоди в повному обсязі, відповідач постійно відкладав строки поставки, причин відсутності поставки товару не пояснює, грошові кошти повертати відмовляється. 03.12.2015 року на адресу відповідача було направлено письмову претензію з прохання розірвати Договір поставки товару № 21108 від 21.08.2015 року та повернути грошові кошти сплачені ним в якості попередньої оплати у розмірі 27000 грн., однак відповіді до даного часу не отримано і жодних дій відповідачем для вирішення даного питання в досудовому порядку не вчинено. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 598 ЦК України припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Вказує, що відповідач фактично відмовився поставити йому продукцію за ціною, що визначена в договорі поставки, чим порушив свої зобовязання за Договором поставки. Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару, або повернення суми попередньої оплати. Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Вказує, що обовязок повернути передоплату у розмірі 27000 грн. або передати оплачений товар відповідачем не виконаний. Відповідно до п. 8.1 Договору у випадку порушення зобовязань, передбачених даним договором, винна сторона несе відповідальність, визначену цим Договором та чинним законодавством України. Відповідно до п. 8.3 Договору за односторонню, необґрунтовану відмову від виконання своїх обовязків, винна сторона сплачує іншій стороні штраф у розмірі 50% від вартості Договору. А тому, виходячи із умов Договору та враховуючи те, що відповідач не виконав свої зобовязання, поставка товару не здійснена, що свідчить про односторонню відмову від виконання обозвяків, він зобовязаний сплатити штраф в розмірі 50% від вартості Договору, що становить 20400 грн. Також вказує, що протиправними діями відповідача йому завдано моральної шкоди, яка полягає у сильному стресі, хвилюваннях, повязаних із неотриманням замовленого товару та відмовою відповідача врегулювати дане питання в добровільному порядку, яку він оцінює в 20000 грн. А тому, просить розірвати Договір постави № 21108 від 21.08.2015 року, укладений між ним - [PERSON], та ПП «Славна кузня», в особі [PERSON]; стягнути з відповідача - ПП «Славна кузня», в особі [PERSON] на його користь попередню оплату в розмірі 27000 грн., штраф в розмірі 20400 грн., моральну шкоду в розмірі 20000 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 10000 грн. та судовий збір. В судовому засіданні, яке проводилося в режимі відеоконференції, представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. В судове засідання відповідач повторно не зявився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову частково, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК). В судовому засіданні встановлено, що між сторонами ПП «Славна кузня», в особі приватного підприємця [PERSON] (Постачальник), та [PERSON] (Замовник) було укладено Договір № 21108 від 21.08.2015 року відповідно до умов якого «Славна кузня» (Постачальник) в особі Приватного підприємця [PERSON]В.Ю., який діє на підставі свідоцтва про державну реєстрацію від 01.04.2008 року, зобовязався виготовити, поставити та передати у власність Замовника [PERSON] товар, відповідно до ескізів-зразків, затверджених Замовником, а Замовник зобовязався прийняти цей товар та оплатити його на умовах, визначених договором. Відповідно до п. 2.1 Договору № 21108 від 21.08.2015 року назва та кількість товару, що виготовляється та поставляється за цим Договором, становить ковані ворота та хвіртка (не зашиті). Як передбачено п. 3.1 Договору № 21108 від 21.08.2015 року Постачальник виготовляє та поставляє товар в термін 60 днів. Датою поставки є дата отримання Замовником товару згідно з актом прийняття-передавання, підписаним сторонами (п. 3.2 Договору). Прийняття товару за кількістю та якістю здійснюється Замовником за адресою: с. Дмитрівна, вул. Дачна, 27 (п. 3.4 Договору). Відповідно до п. 4.1 Договору № 21108 від 21.08.2015 року ціна товару становить 40800 грн. Відповідно до п. 5.1 Договору № 21108 від 21.08.2015 року попередня оплата здійснюється Замовником, у розмірі 27000 грн. від загальної ціни товару відразу після підписання сторонами даного Договору. Остаточна оплата здійснюється Замовником відразу після підписання акту прийняття-передавання товару (п. 5.2 Договору). Відповідно до п. 8.1 Договору у випадку порушення зобовязань, передбачених даним договором, винна сторона несе відповідальність, визначену цим Договором та чинним законодавством України. Під порушенням зобовязання слід розуміти його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Пунктом 8.2 Договору № 21108 від 21.08.2015 року передбачено, що за односторонню, необґрунтовану відмову від виконання своїх обовязків, винна сторона сплачує іншій стороні штраф у розмірі 50% від вартості Договору. Також даним Договором, а саме п. 9.3 передбачено, що договір може бути розірваний в односторонньому порядку у випадках: - при невиконанні або неналежному виконанні зобовязання однією із сторін; - за бажанням однієї сторони, в цьому випадку сторона-ініціатор зобовязана письмово повідомити іншу сторону про розірвання договору, але не менше, ніж за 30 календарних днів до передбачуваної дати розірвання договору, за відсутності майнових вимог між сторонами. В судовому засіданні встановлено, що на виконання п. 5.1 Договору № 21108 від 21.08.2015 року позивачем [PERSON] сплачено відповідачу ФОП [PERSON] 27000 грн., що стверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 21/08 від 21.08.2015 року (а.с. 7). Також в судовому засіданні встановлено, що відповідач свої зобовязання за Договором № 21108 від 21.08.2015 року не виконав, в звязку з чим позивачем 03.12.2015 року на його адресу була направлена письмова претензія про розірвання Договору № 21108 від 21.08.2015 року, яка залишена відповідачем без реагування. Станом на момент розгляду справи акти прийняття-передавання товару між сторонами не підписані. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязані вказаний строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ст. 712 ЦК У країни, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб Згідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Відповідно до п. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобовязань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає не можливим. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач ПП «Славна кузня», в особі [PERSON], взяті на себе зобовязання за Договором № 21108 від 21.08.2015 року поставити та передати у власність Замовника ковані ворота та хвіртку впродовж 60 календарних днів з моменту підписання Договору не виконав та не відреагував на письмову претензію, направлену на його адресу позивачем, суд приходить до висновку про підставність вимог позивача та їх задоволення в частині розірвання Договору № 21108 від 21.08.2015 року, укладеного між [PERSON] та ПП «Славна кузня», в особі [PERSON], та стягнення з відповідача на користь позивача [PERSON] сплаченої ним за вказаним Договором попередньої оплати в розмірі 27000 грн. Також суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] в частині стягнення з відповідача ПП «Славна кузня», в особі [PERSON], на його користь штрафу за односторонню, необґрунтовану відмову від виконання своїх обовязків за Договором № 21108 від 21.08.2015 року в розмірі 20400 грн., оскільки обовязок сплати такого штрафу, передбачений умовами Договору, а саме п. 8.3, та не суперечить вимогам чинного законодавства. Разом з тим, суд приходить до висновку і про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] в частині стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди, виходячи із наступного. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються принципи розумності і справедливості. Як встановлено в судовому засіданні така шкода позивачу [PERSON] була завдана, оскільки невиконання відповідачем умов Договору № 21108 від 21.08.2015 року позбавило його можливості отримати замовлений ним у відповідача товар та розпоряджатися ним, а відмова останнього повернути сплачені в якості попередньої оплати кошти позбавляє його можливості замовити товар у іншого виробника. Такі дії відповідача спричиняють позивачу душевні страждання, як він несе як від небажання відповідача поставити йому товар, так і від відмови повернути в добровільному порядку, сплачені ним в якості попередньої оплати кошти. А тому, суд вважає позовні вимоги щодо моральної шкоди є обґрунтованими, однак виходячи із принципів розумності та справедливості, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в цій частині частково, стягнувши на користь позивача моральну шкоду в розмірі 2000 грн., оскільки саме ця сума, на думку суду, відповідає рівню душевних страждань позивача та принципам розумності і справедливості. Таким чином до стягнення з відповідача ПП «Славна кузня», в особі [PERSON], на користь позивача - [PERSON] підлягає попередня оплата в розмірі 27000 грн., штраф в розмірі 20400 грн., моральна шкода в розмірі 2000 грн., а всього: 49400 грн. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ПП «Славна кузня», в особі [PERSON], на користь [PERSON] судовий збір в сумі 535 грн. 92 коп. (487 грн. 20 коп. + 48 грн. 72 коп.) та витрати на правову допомогу в розмірі 7330 грн. (пропорційно до задоволених позовних вимог), виходячи із наступного розрахунку. Позовні вимоги [PERSON] в частині майнового характеру судом задоволені в повному обсязі, а тому відповідно і судовий збір із цих вимог стягується з відповідача на його користь в розмірі 487 грн. 20 коп. Позовні вимоги [PERSON] в частині немайнового характеру (моральної шкоди) судом задоволено частково, а саме на 10% із заявлених вимог, тому відповідно і судовий збір із цих вимог підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог, а саме в розмірі 48 грн. 72 коп. (10% від загальної суми судового збору, що підлягав до сплати із вимог немайнового характеру 487 грн. 20 коп.). В загальному ціна позову складала 67400 грн., а задоволено його частково (на 73,3% від ціни позову), тому до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають витрати на правову допомогу в розмірі 7330 грн. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь держави недоплачену при подачі даного позову суму судового збору 200 грн. 40 коп., виходячи із наступного. Відповідно до п. 10 ст. 80 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах, які складаються із кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року (в редакції чинній на момент подачі позову) за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру судовий збір сплачується в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (487 грн. 20 коп.), за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір сплачується в розмірі 1% від позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (487 грн. 20 коп.) та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (6090 грн.). Як вбачається з позовної заяви, позивачем [PERSON] в даному позові заявлені вимоги майнового та немайнового характеру. Таким чином позивачем при подачі даного позову повинен бути сплачений судовий збір в сумі 974 грн. 40 коп., із вимог майнового характеру 487 грн. 20 коп. та із вимог немайнового характеру 487 грн. 20 коп., про що позивачу вказувалося в ухвалі суду від 30.12.2015 року. Однак на виконання даної ухвали позивачем було сплачено судовий збір лише в розмірі 774 грн. Недоплачена сума судового збору складає 200 грн. 40 коп. та на підставі ст. 88 ЦПК України підлягає до стягнення саме з позивача, оскільки в цій частині позову позивачу відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: partial