Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ПАТ «Ірокс», в якому просить постановити рішення, яким визнати за ним право власності на квартиру №203, загальною площею 44,0м2, що знаходиться на шостому поверсі будинку [ADDRESS] та кладове приміщення між 6 та 7 поверхом 6-ї секції вказаного житлового будинку. Позовну заяву мотивує тим, що 22.04.2011 року між ним та ПрАТ «Ірокс» було укладено договір № 021/6 та 21/6 підряду у будівництві квартири. Відповідно до цих договорів позивач оплачує вартість будівельно - монтажних робіт, а відповідач зобов'язується закінчити в 4-му кварталі 2011 р. будівельно - монтажні роботи та завершити будівництво однокімнатної квартири № 203 загальною проектною площею 44,83 кв.м. 6-го поверху 6-ї секції житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Згідно п. 1.2 Договору за умови виконання замовником своїх інвестиційних зобов'язань у повному обсязі, замовник отримує право власності на об'єкт інвестування. Загальна договірна вартість квартири за договором встановлена в розмірі 246 565,00 грн. 27.09.2011 р. між сторонами була укладена додаткова угода № 2 до договору, згідно якої підрядник зобов'язується здійснити будівництво кладового приміщення проектною площею 2,0 кв.м., розміщеного між 6 і 7 поверхами цього будинку. Загальна вартість - 11 000,00 грн. Остаточна загальна вартість складає - 254 986,00 грн. Вказана сума була повністю оплачена частинами, що підтверджується квитанціями та довідкою, виданою ПрАТ «Ірокс». Позивач повністю виконав свої зобов'язання згідно договору, натомість відповідач не виконує своїх зобов'язань щодо здачі будинку в експлуатацію та оформлення права власності. До сьогоднішнього часу позивач не має правовстановлюючого документу щодо права власності на вищевказану квартиру та відповідач не визнає право власності на спірну квартиру. Тому позивач змушений звернутися до суду, просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю, покликаючись на обставини, зазначені у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Представник відповідача ПрАТ «Ірокс» Бабій О.О. в судовому засіданні проти позову заперечила, підтримавши письмові заперечення проти позову, мотивуючи їх тим, що позивач повністю оплатив вартість спірної квартири, однак ПрАТ «Ірокс» не може оформити право власності на квартиру, оскільки не є на це уповноваженим органом. В подальшому в судове засідання не з'явилася, просила слухати справу без її участі. Львівська міська рада, залучена в якості третьої особи у справі, в судове засідання явку свого представника не забезпечила, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності її представника. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 22.04.2011 року між [PERSON] та ПрАТ «Ірокс» було укладено договір № 021/6 та 21/6 підряду у будівництві квартири. Відповідно до цих договорів позивач оплачує вартість будівельно - монтажних робіт, а відповідач зобов'язується закінчити в 4-му кварталі 2011 р. будівельно - монтажні роботи та завершити будівництво однокімнатної квартири № 203 загальною проектною площею 44,83 кв.м. 6-го поверху 6-ї секції житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Згідно п. 1.2 Договору за умови виконання замовником своїх інвестиційних зобов'язань у повному обсязі, замовник отримує право власності на об'єкт інвестування. Загальна договірна вартість квартири за договором встановлена в розмірі 246 565,00 грн. В судовому засіданні встановлено, що 27.09.2011 р. між сторонами була укладена додаткова угода № 2 до договору, згідно якої підрядник зобов'язується здійснити будівництво кладового приміщення проектною площею 2,0 кв.м., розміщеного між 6 і 7 поверхами цього будинку. Загальна вартість - 11 000,00 грн. Остаточна загальна вартість складає - 254 986,00 грн. Вказана сума була повністю оплачена частинами, що підтверджується квитанціями та довідкою, виданою ПрАТ «Ірокс». Позивач повністю виконав свої зобов'язання згідно договору, сплатив вказані вище кошти відповідачу, квартира була фактично передана йому в користування відповідно до акту від 10.05.2016р. Натомість відповідач не виконує своїх зобов'язань щодо здачі будинку в експлуатацію та оформлення права власності. Дані факти підтверджуються матеріалами справи та зібраними по справі доказами. Відповідно до декларації про готовність об'єкта до експлуатації, будинок, в якому розташована вищевказана квартира, вважається закінченим будівництвом та об'єктом готовим до експлуатації. 18.03.2016 р. на квартиру був виготовлений технічний паспорт, згідно якого квартира № 203, загальною площею 44,0м2, знаходиться на шостому поверсі будинку [ADDRESS]. В судовому засіданні встановлено, що право власності відповідача на земельну ділянку, на якій збудований будинок № [ADDRESS] не зареєстровано. Як пояснив представник відповідача, вони подали документи в міську раду для отримання правовстановлюючих документів, але та не оформляє їх право власності на землю. Це унеможливлює реєстрацію права власності позивачки на квартиру. Згідно з ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до п. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Згідно ч.1 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд враховує положення ч. 2 ст. 328 ЦК, якою встановлюється презумпція правомірності набуття права власності, котра означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не встановлено в судовому порядку або незаконність набуття права власності прямо не випливає із закону. Таким чином, факт неправомірності набуття права власності, якщо це не випливає із закону, підлягає доказуванню, а правомірність набуття права власності включає в себе законність і добросовісність такого набуття. Суд вважає, що позивач правомірно набув право власності на про інвестоване ним житло. Доказів протилежного суду не подано. Відтак, за позивачем слід визнати право власності на квартиру № 203 загальною площею 44,0 м2, що знаходиться на шостому поверсі будинку [ADDRESS] Разом з тим суд вважає, що у задоволенні вимоги позивача про визнання права власності на нежитлове приміщення площею 1,7 кв.м між шостим і сьомим поверхом секції №6 будинку [ADDRESS] відмовити, оскільки відсутні відомості про те, що вказане нежитлове приміщення було передбаченою затвердженою проектною документацією на будинок і побудовано відповідо до неї. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає позов підставним, таким, що підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial