Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Семаківської сільської ради, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивував тим, що в житловому будинку по [ADDRESS], який належав колишньому колгоспному двору та зареєстрований в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації, станом на 15.04.1991 року членами двору були [PERSON] - голова двору, його дружина [PERSON], син [PERSON], невістка [PERSON] та їх діти: [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] померла [INFO] року. Позивач з дружиною та дітьми вибув з двору, в дворі залишився проживати тільки батько позивача [PERSON] В Семаківській сільській раді 17.08.2011 року він склав заповіт, яким все належне йому майно заповів синові, позивачу [PERSON] [INFO] року [PERSON] помер. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. Спадковим майном є частина житлового будинку з господарськими будівлями та земельна ділянка. Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 18.11.2016р., Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності стверджено, що після смерті батька [PERSON] позивач прийняв спадщину, успадкувавши земельну ділянку розміром 0,6738 га на території Семаківської сільської ради. Свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок виданого виконкомом Городенківської районної ради 12.10.1989 року, випискою з інвентаризаційних матеріалів та довідками Семаківсьої сільської ради №№ 678, 680 та 681 від 05.12.2016р. доводиться, що житловий будинок та господарські будівлі по [ADDRESS] в цілому належали колишньому колгоспному двору, де головою двору був [PERSON] Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 20.12.2016р. № 1795/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями в зв'язку з його належністю колишньому колгоспному двору, де частки членів двору не визначались і не виділялись. Відповідно до висновку про незалежну оцінку майна загальна ринкова вартість будинковолодіння на даний час складає 101998 грн. Так як відповідачі претензій до спадкового майна не мають, оформляти право власності на свої частки будинку не бажають, позивач просить визнати за ним право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями. Сторони, їх представники в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності; позивач позов підтримує повністю, Семаківська сільська рада позовні вимоги визнає у повному обсязі, відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] повністю визнають позовні вимоги і не заперечують проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Із копії Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 12 жовтня 1989 р., виданого на підставі рішення виконавчого комітету Городенківської районної Ради народних депутатів № 141 від 09.08.1989 р., встановлено, що в цілому будинковолодіння, що складається з житлового будинку, службових будівель і споруд, розташованих в [ADDRESS] дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Довідкою № 681, виданою 05.12.2016 р. виконкомом Семаківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області стверджено, що в [ADDRESS]. Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 7878 від 1.12.2016 стверджується, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі під реєстровим № 243 зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в [ADDRESS] за [PERSON] (головою колгоспного двору) згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 12.10.1989р. на підставі рішення цього ж виконкому №141 від 9.08.1989 р. Випискою № 679, виданою 05.12.2016р. виконкомом Семаківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області на підставі погосподарської книги №1 Семаківської сільської ради на 1991-1995рр., стверджується, що в господарстві по [ADDRESS], особовий рахунок [NUMBER], суспільна група господарства - колгоспники, станом на 15.04.1991 року були зареєстровані та проживали: [PERSON], [INFO] член господарства, записаний першим, дружина [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], невістка [PERSON], [INFO], внука [PERSON], [INFO] та внука [PERSON], [INFO] [PERSON] померла [INFO] р. у віці 56 років в [ADDRESS], актовий запис [NUMBER] від 19.09.1997 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 19 вересня 1997 р. Семаківською сільською радою народних депутатів. На час смерті спадкодавця [PERSON] був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Випискою № 674, виданою 05.12.2016р. виконкомом Семаківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області на підставі погосподарської книги №1 Семаківської сільської ради на 1996-2000 рр., стверджується, що в господарстві по [ADDRESS], особовий рахунок [NUMBER], суспільна група господарства - колгоспники, були зареєстровані та проживали: [PERSON], [INFO] член господарства, записаний першим; дружина [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] а/з №15 від 19.09.1997р.; син [PERSON], [INFO], який 20.05.2000р. вибув в господарство № 324; невістка [PERSON], [INFO], яка 20.05.2000р. вибула в господарство № 324; внуки: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Копією заповіту, посвідченого 17 серпня 2011 р. секретарем Семаківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, стверджено, що [PERSON], [INFO] року народження, ідентифікаційний код [NUMBER], мешканець [ADDRESS], все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що належатиме йому і на що він за законом матиме право, заповів [PERSON], [INFO]. Заповіт зареєстровано в реєстрі за №19. Копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № [NUMBER] від 22.08.2011 р. стверджено, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію заповіту [PERSON], посвідченого в Семаківській сільській раді, номер у спадковому реєстрі 51603599. [PERSON] помер [INFO] р. у віці 79 років в [ADDRESS], актовий запис № 6 від 23.05.2015 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 23 травня 2015 р. виконкомом Семаківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (2003 р.), чинного на час смерті [PERSON], спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Випискою № 677, виданою 05.12.2016р. виконкомом Семаківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області на підставі погосподарської книги №1 Семаківської сільської ради на 2011-2015рр. в [ADDRESS], номер обєкта погосподарського обліку 0017-1, був зареєстрований та проживав [PERSON], [INFO], який [INFO] року помер а/з №6 від 23.05.2015р. Копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі за № 962 (спадкова справа № 284/2015) доводиться, що на підставі заповіту, посвідченого секретарем Семаківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області 17.08.2011 року, [PERSON] успадкував належну згідно Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] спадкодавцю [PERSON] земельну ділянку площею 0,6738 га. Копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № [NUMBER] від 18.11.2016р. стверджено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,6738 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Семаківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Наведене свідчить про те, що позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька [PERSON], як спадкоємець за заповітом. Також до спадкового майна померлого [PERSON] належить житловий будинок по [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори Білоконь К.С. № 1795/02-31 від 20.12.2016 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] р. на частку житлового будинку № [ADDRESS] з посиланням на те, що вищезгадане господарство, головою якого був [PERSON], відносилось до колгоспного двору, в якому кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку, проте частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені, крім того, [PERSON], фактично прийнявши спадщину після смерті своєї дружини [PERSON], не оформив свої спадкові права. Як вбачається із копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] житловий будинок збудований в 1959 році, а господарські будівлі та споруди збудовані в 1959, 1960, 1972, 1978, 1980 та 1989 роках, його інвентаризаційна вартість становить 182713 грн. Відповідно до Звіту, складеного на підставі договору № 343 від 26.12.2016 р., ринкова вартість житлового будинку загальною площею 73,0 м.кв. та господарських будівель, розташованих по [ADDRESS] станом на 26.12.2016р. становить 101998 грн. Позивач фактично став власником вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем, як спадкоємцем, права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами судом не встановлено, відповідачі позов визнають, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1222, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved