Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

[PERSON] за участю заінтересованих осіб: відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби головного управління юстиції у Донецькій області, Вінницький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області звернулася до суду за заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заяву мотивує тим, що вона дошлюбне прізвище [PERSON] (змінила прізвище на «Сидорова» згідно свідоцтва про шлюб від 18.06.2011 року, серії 1-НО № 248724), народилася 14 жовтня 1981 року в селищі Курахівка м. Селидове, про що було видано 03 листопада 1981 р. свідоцтво про народження серії IV-HO №489252. Батьками заявника є [PERSON] (дошлюбне прізвище Кондрат), яка за національністю німкеня та [PERSON], який за національністю росіянин. Батьками [PERSON], заявника бабусею та дідусем були [PERSON] та Кондрат (Зальц-Зейлер) Алма-Адіна Генріховна, за національністю обидва німці. Бабуся заявника згідно до довідки про реабілітацію на основі ст. 2 Закону Республіки Казахстан «О реабилитации жертв массових политических репрессий» від 14 квітня 1993 року визнана жертвою від масових політичних репресій та реабілітована. Згідно до архівної довідки МВС СРСР Управління внутрішніх справ виконавчого комітету Кемеровської обласної Ради народних депутатів Зальц-Зейлер (Зальцзейлер) Алма-Адіна Генріховна (Андріївна) [INFO] уродженка с. Зільберталь Гуляй-Польського району Запорізької області на підставі наказу ПВС СРСР від 28 серпня 1941 року разом з батьками була виселена по національним мотивам з Запорізької області та направлена до Троїцького району Кемеровської області, де при досягненні 16 літнього віку була взята на облік спеціального поселення. Знята з обліку спеціального поселення 17 лютого 1956 року на підставі Указу ПВС СРСР від 13 грудня 1955 року. Дана довідка сформована на підставі архівної справи №108959. Мати заявика, [PERSON] за національністю є також німкеня, що підтверджено відповідними документами (наприклад: в свідоцтвах про народження її дітей: серії ІІІ-НО №444312 від 29.09.1978 р., серії IV-HO №489252 від 03.11.1981 р.). Заявник є членом Донецького обласного товариства німців «Wiedergeburt» («Відродження») згідно членського посвідчення №2959, володіє німецькою мовою та виховувалася змалку згідно до німецьких звичаїв та традицій тому завжди вважала себе німкенею. На підставі вищевикладеного заявник просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: належність [PERSON], уродженки селища Курахівка, Донецької області до німецької національності. Заявник [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду письмову заяву в якій заявлені вимоги підтримала повністю, просить слухати справу у її відсутність. Представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Донецькій області не зявився, однак надійшла лист від заступника начальника управління [PERSON], в якому просить розглянути заяву у відсутність їх представника. Від начальника Вінницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області [PERSON], надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника, при вирішенні питання покладається на розсуд суду. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви і наявність підстав для її задоволення з огляду на наступне. Судом встановлено, що заявник, дошлюбне прізвище [PERSON] (змінила прізвище на «Сидорова» згідно свідоцтва про шлюб від 18.06.2011 року, серії 1-НО №248724), народилася 14 жовтня 1981 року в селищі Курахівка м. Селидове, про що було видано 03 листопада 1981 р. свідоцтво про народження серії IV-HO №489252. Батьками заявника є [PERSON] (дошлюбне прізвище Кондрат), яка за національністю німкеня та [PERSON], який за національністю росіянин. Батьками [PERSON], заявника бабусею та дідусем були [PERSON] та Кондрат (Зальц-Зейлер) Алма-Адіна Генріховна, за національністю обидва німці. Бабуся заявника згідно до довідки про реабілітацію на основі ст. 2 Закону Республіки Казахстан «О реабилитации жертв массових политических репрессий» від 14 квітня 1993 року визнана жертвою від масових політичних репресій та реабілітована. Згідно до архівної довідки МВС СРСР Управління внутрішніх справ виконавчого комітету Кемеровської обласної Ради народних депутатів Зальц-Зейлер (Зальцзейлер) Алма-Адіна Генріховна (Андріївна) [INFO] уродженка с. Зільберталь Гуляй-Польського району Запорізької області на підставі наказу ПВС СРСР від 28 серпня 1941 року разом з батьками була виселена по національним мотивам з Запорізької області та направлена до Троїцького району Кемеровської області, де при досягненні 16 літнього віку була взята на облік спеціального поселення. Знята з обліку спеціального поселення 17 лютого 1956 року на підставі Указу ПВС СРСР від 13 грудня 1955 року. Дана довідка сформована на підставі архівної справи №108959. Мати заявика, [PERSON] за національністю є також німкеня, що підтверджено відповідними документами (наприклад : в свідоцтвах про народження її дітей: серії ІІІ-НО №444312 від 29.09.1978 р., серії IV-HO №489252 від 03.11.1981 р.). Заявник є членом Донецького обласного товариства німців «Wiedergeburt» («Відродження») згідно членського посвідчення №2959 та обґрунтовано відносить себе до німецької національності та на даний час хоче відновити та підтвердити свою дійсну національність, як це передбачено положеннями ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні». Встановлення факту належності до німецької національності [PERSON] потрібно для оформлення документів для подальшого переїзду до Німеччини. Відповідно до ст. 35 Конституції України, кожен має право на свободу світогляду та віросповідання. Відповідно до вимог ст.ст. 269, 270, 300 ЦК України, право на національність є особистим немайновим правом. Згідно ст. 269 ЦК України, особисті немайнові права належать кожній особі від народження або за законом, а відповідно до ст. 271 цього ж кодексу, зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя. Статтею 300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно положень ст.1 та ст.3 Закону України «Про національні меншини в Україні» Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Відповідно ст.11 Закону України від 26 червня 1992 р. «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян в будь якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Згідно ч.2 ст. 256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти, що породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або виникнення особистих чи майнових прав громадян. Частиною 7 статті 235 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З врахуванням наведеного, суд дійшов до переконання про наявні в справі доказів належності заявника до німецької національності достатні для задоволення вимог заяви. З врахуванням наведеного,

Outcome: approved