overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до Бахмацького районного суду з даним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 07.06.2014 року між сторонами був укладений шлюб, в якому у них народилася донька Єлизавета, [INFO]; позивач та відповідач припинили фактичні шлюбні відносини через різні погляди на сімейне життя. Вказані обставини унеможливлюють подальше існування шлюбу, а тому позивач просить його розірвати. Вказана позовна заява надійшла до набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», однак, згідно з п.9 Прикінцевих і перехідних положень ЦПК України, з урахуванням змін, внесених вищевказаним Законом України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито (порушено) до набрання чинності цим Законом, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цим Законом, то ж дана позовна заява розглянута згідно з нормами цивільного процесуального законодавства діючими на даний час. Сторони в судове засідання не з»явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі; позивач просить позов задовольнити; відповідач позов визнає, не заперечує проти його задоволення, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Руденко». Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач 07.06.2014 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бахмацького районного управління юстиції Чернігівської області за актовим записом №49. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку Єлизавету, [INFO] (а.с.5). Сторони подружніх відносин не підтримують, ведуть окреме господарство, спільних інтересів та спору щодо визначення місця проживання дитини не мають, за термін наданий судом примирення не досягли. За даних обставин шлюб між ними носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Бахмацького районного суду з даним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 14.02.2003 року між сторонами був укладений шлюб, який наразі існує лише формально; від шлюбу позивач та відповідач мають двох неповнолітніх дітей; з серпня 2017 року сторони проживають за різними адресами, ведуть окреме господарство і через несумісність характерів не мають наміру відновлювати сімейні відносини. Вказані обставини унеможливлюють подальше подружнє життя сторін, тому [PERSON] просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не з»явилися; позивач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просить позов задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи; відповідач причини неявки не повідомила, заперечень на позов та заяви про відкладення судового розгляду, чи розгляд справи без її участі суду не надала. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач 14.02.2003 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Бахмацького районного управління юстиції Чернігівської області за актовим записом № 17 (а.с.4). Від шлюбу позивач та відповідач мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньку Юлію, [INFO], які проживають разом з матір»ю; з серпня 2017 року сторони подружніх відносин не підтримують, ведуть окреме господарство, сумісних інтересів, а також спору щодо місця проживання дітей та розподілу майна, яке є їх спільною власністю не мають, примиритися не бажають. За даних обставин шлюб між ними носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дітей, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до Бахмацького районного суду з даним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 19.07.2013 року між сторонами був укладений шлюб, який наразі існує лише формально; від шлюбу позивач та відповідач мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]; з 2015 року сторони проживають за різними адресами, ведуть окреме господарство і через подружню зраду з боку відповідача не мають наміру відновлювати сімейні відносини. Вказані обставини унеможливлюють подальше подружнє життя сторін, тому позивач просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не з»явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі; позивач просить позов задовольнити; відповідач позов визнає, не заперечує проти його задоволення, після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «Осипенко». Судом на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач 19.07.2013 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Красилівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області за актовим записом №3. Від шлюбу позивач та відповідач мають малолітнього сина [PERSON], 02.03.2014 року, який проживає разом з матір»ю; з 2015 року сторони подружніх відносин не підтримують, ведуть окреме господарство, сумісних інтересів та спору щодо розподілу майна, яке є їх спільною власністю не мають, примиритися не бажають. За даних обставин шлюб між ними носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до Бахмацького районного суду з даним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 20.02.2009 року між сторонами був укладений шлюб; 12.02.2009 року у сторін народився син [PERSON], який на даний час проживає з матір»ю; з 2016 року позивач та відповідач припинили фактичні шлюбні відносини через різні погляди на життя, сварки, суперечки та скандали. Вказані обставини унеможливлюють подальше сімейне життя сторін, а тому позивач просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не з»явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі; позивач просить позов задовольнити; відповідач позов визнає, не заперечує проти його задоволення, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Лут». Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення, зокрема у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийняті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали позову, враховуючи відсутність відзиву на позов та заяву відповідача про визнання позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе розглянути дану цивільну справу у підготовчому засіданні, за наслідками якого винести рішення про задоволення вимог позивача. Так, у підготовчому засіданні встановлено, що позивач та відповідач 20.02.2009 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Бахмацького районного управління юстиції Чернігівської області за актовим записом №17. Сторони є батьками неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який на даний час проживає з матір»ю (а.с.7). З 2016 року позивач та відповідач подружніх відносин не підтримують, ведуть окреме господарство, спільних інтересів та спору щодо визначення місця проживання дитини не мають. За даних обставин шлюб між ними носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Бахмацького районного суду з даним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 23.04.1988 року між сторонами був укладений шлюб, в якому у них народилися дві доньки: Вікторія, [INFO], яка на даний час повнолітня, та Анна, [INFO]; з 2005 року позивач та відповідач припинили фактичні шлюбні відносини через несумісність характерів. Вказані обставини унеможливлюють подальше сімейне життя сторін, а тому [PERSON] просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не з»явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі; позивач просить позов задовольнити; відповідач позов визнає, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Курінська». Судом на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач 23.04.1988 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований Менським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Чернігівської області за актовим записом № 16. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку Анну, [INFO], яка проживає разом з батьками в м.Бахмач Чернігівської області, по вул.Лозова,3(а.с.6,7). З 2005 року сторони подружніх відносин не підтримують, ведуть окреме господарство, спільних інтересів та спору щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини не мають. За даних обставин шлюб між ними носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного та ст.110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Бахмацького районного суду з даним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 24.09.2005 року між сторонами був укладений шлюб, який наразі існує лише формально; від шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітню доньку Олександру, [INFO]; з липня 2015 року подружжя припинило фактичні шлюбні відносини через різні погляди на шлюб та сімейне життя, неможливість знайти спільні рішення сімейних проблем. Вказані обставини унеможливлюють подальше сімейне життя сторін, а тому [PERSON] просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не з»явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі; позивач просить позов задовольнити; відповідач позов визнає, не заперечує проти його задоволення, після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «Копійченко». Судом на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач 24.09.2005 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції Харківської області за актовим записом № 99 (а.с.5). Від шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітню доньку Олександру, [INFO], яка проживає разом з матір»ю в м.Бахмач Чернігівської області, по вул.Європейській,5/4; з липня 2015 року сторони подружніх відносин не підтримують, ведуть окреме господарство, сумісних інтересів, а також спору щодо місця проживання дитини не мають, примиритися не бажають. За даних обставин шлюб між ними носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до Бахмацького районного суду з даним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 27.08.2013 року між сторонами було укладено шлюб, в якому у них народився син [PERSON], [INFO]; з серпня 2016 позивач та відповідач припинили шлюбні відносини через різні погляди на життя, неможливість знайти спільні рішення сімейних проблем, сварки, взаємні образи; вказані обставини унеможливлюють подальше сумісне життя сторін, а тому [PERSON] просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не з»явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі; позивач, просить позов задовольнити; відповідач проти задоволення позову не заперечує; на примирення не згодні. Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач 27.08.2013 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований Бахмацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області за актовим записом № 06. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який разом з матір»ю зареєстрований та проживає в [INFO]. Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20.09.2016 року, копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 20.09.2016 року, довідкою виконавчого комітету Красилівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області № 397 від 19.10.2016 року (а.с.5,17). З серпня 2016 сторони подружніх відносин не підтримують, ведуть окреме господарство, спільних інтересів та спору щодо визначення місця проживання дитини не мають. За даних обставин шлюб між ними носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач в судове засідання не з»явилася, заперечень проти позову не надіслала, своїм правом подати суду докази та надати пояснення не скористалася. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дітей, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Бахмацького районного суду з даним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 27.10.2001 року між сторонами був укладений шлюб, в якому у них народилась донька Катерина, [INFO]; з травня 2016 року позивач та відповідач припинили фактичні шлюбні відносини через несумісність характерів. Вказані обставини унеможливлюють подальше сімейне життя сторін, а тому [PERSON] просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не з»явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, на примирення не згодні; позивач просить позов задовольнити; відповідач позов визнає, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Мірошніченко». Судом на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач 27.10.2001 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Бахмацького районного управління юстиції Чернігівської області за актовим записом № 135. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку Катерину, [INFO], яка проживає разом з батьками в м.Бахмач Чернігівської області, по вул.Першотравневій, 37/19(а.с.4,6). З травня 2016 року сторони подружніх відносин не підтримують, ведуть окреме господарство, спільних інтересів та спору щодо визначення місця проживання дитини та розподілу майна не мають. За даних обставин шлюб між ними носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved