Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

[PERSON], (далі - Позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON], (далі - Відповідач), в якому просила розірвати шлюб та стягнути аліменти на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що сімейне життя з відповідачем не склалось, через відсутність взаємопорозуміння між сторонами почались конфлікти, що призвело до втрати поваги один до одного. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В зв'язку з тим, що сторони в добровільному порядку не дійшли згоди, щодо розміру аліментів, просила стягнути їх в судовому порядку. Позивач в судове засідання не прибула, в своїй письмовій заяві просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, в своїй письмовій заяві просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав та просив їх задовольнити. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 18 лютого 2011 року виконавчим комітетом Великокарашинської сільської ради Макарівського району Київської області між сторонами був зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №1. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Позивачка в позові вказала, що сімейне життя з відповідачем не склалось, через відсутність взаємопорозуміння між сторонами почались конфлікти, що призвело до втрати поваги один до одного, шлюбні відносини між ними фактично припинилися. В зв'язку з тим, що сторони в добровільному порядку не дійшли згоди, щодо розміру аліментів, просила стягнути їх в судовому порядку. Спору про поділ майна між сторонами відсутній. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Згідно до ст. 110 СК України право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу належить одному з подружжя. Згідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними віку повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів враховує також стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, інші обставини, які мають значення для справи. Згідно з ч. 2 цієї статті мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду згідно з ч. 1 ст. 192 СК України, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи викладене, позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved