Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] понесені ним додаткові витрати на протезування зубів у розмірі 8375, 00 гривень. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що його син [PERSON] на підставі рішення суду виплачує на його користь аліменти в розмірі 280 гривень щомісячно, проте аліменти в зазначеному розмірі не покривають його витрати на придбання ліків. В березні 2019 року позивач звернувся до стоматологічної поліклініки, де йому було проведено протезування зубів. Вартість протезування зубів склала 8375, 00 гривень. Позивач зазначає, що необхідність термінового протезування була викликана важким станом його зубів. Відповідно до вимог ст.203 СК України додаткові витрати на протезування зубів має нести його син, відповідач по справі. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26 листопада 2019 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні. 10 березня 2020 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Константинова Г.В., яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, надала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. При цьому зазначила, що необхідність матеріальної допомоги батькам визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. Суд бере до уваги отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна,що може приносити дохід, тощо.Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Свідчення такої потреби є отримання батьком, матір`ю доходів, які є меншини за прожитковий мінімум. Згідно з діючим законодавством держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком,пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. Тому під час постановлення рішення суду слід зважати на розмір такого державного утримання і ставити його у залежність із прожитковим мінімумом. Представник позивача зазначає, що позивач отримує пенсію, щомісячно аліменти, а також не позбавлений права звернутись за соціальною допомогою. Крім того, [PERSON] є власником 1/4 частини квартири [ADDRESS] , 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] , а також має у власності 53/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . При цьому він перешкоджає іншим власника користуватися вказаним майном. Крім відповідача по справі, [PERSON] має другого сина [PERSON] , який проживає в Ізраїлі і з якого також стягнуто аліменти та додаткові витрати на утримання батька. Представник відповідача вказує, що за період 2019 року відповідачем сплачено на користь позивача аліменти на загальну суму 4240 грн, а також наступні суми: 3472,33 гривень додаткові витрати за рішенням Харківського районного суду №635/615/18 від 15 січня 2019 року, що підтверджується квитанцією від 12 липня 2019 року; 1073,63 гривень за рішенням Харківського районного суду по справі №635/1308/19 від 08 травня 2019 року, що підтверджується квитанцією від 13 вересня 2019 року; 339,51 грн. за постановою Харківського апеляційного суду по справі №635/1035/18 від 13 лютого 2019 року, що підтверджується квитанцією від 12 червня 2019 року; 400 грн. за рішенням Харківського районного суду від 19 березня 2019 року по справі №635/4734/18, що підтверджується квитанцією від 12 червня 2019року, а всього на загальну суму 9525,47 гривень. За період з січня по вересень 2019 року позивач отримав пенсію в розмірі 24964,08 грн. Позовні вимоги містять відшкодування витрат на протезування в сумі 8213,2 грн., які відбулись у березні 2019 року, отже отримані за цей період грошові кошти позивачем спростовують його вимоги в частині відсутності коштів на протезування та необхідністю їх стягнення з відповідача. До того ж сума додаткових витрат 1073,63 грн. стягнута за рішенням Харківського районного суду від 08 травня 2019 року та сплачена відповідачем 13 вересня 2019 року включала в себе не понесені фактично витрати позивачем, а їх необхідність виникнення в подальшому. Таким чином, відповідач, крім аліментів, сплатив в 2019 році всі понесені [PERSON] витрати на придбання ліків, витрати на забезпечення житлових умов, а також витрати, які можуть настати в майбутньому. Отримана позивачем пенсія значно перевищує прожитковий мінімум, встановлений в 2020 році. Крім того, представник відповідача зазначив, що позивач [PERSON] ніколи не займався вихованням та нехтував своїми батьківськими обов`язками. В свою чергу, відповідач [PERSON] має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON] , на якого щомісячно сплачує аліменти, допомагає своїй колишній дружині [PERSON] , яка на даний час не має постійного заробітку, сплачувати комунальні послуги, сплачує щомісячно аліменти на утримання батька [PERSON] в сумі 280 грн. з урахування індексації, а також в зв`язку з тим, що [PERSON] перешкоджає його праву користування житловим будинком в [ADDRESS] , він вимушений знімати житло. Відповідач є приватним підприємцем та не має постійного доходу. До того ж на теперішній час він має іншу сім`ю та другу неповнолітню дитину, [PERSON] , 2013 року народження 26 березня 2020 року до суду надійшла відповідь позивача [PERSON] на відзив на позовну заяву, згідно якої позивач заперечує проти доводів представника відповідача та зазначає, що відповідач [PERSON] та він є власниками 1/4 частини квартири [ADDRESS] , 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] . Відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження того,що позивач чинить відповідачу перешкоди у його користуванні майном, до судових органів відповідач не звертався. Ухилення батька від виконання своїх обов`язків відносно відповідача також не мало місця. Також позивач зазначає, що крім сплати аліментів відповідач зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на його утримання. Представником відповідача не надано жодного доказу на підтвердження того, що відповідач не має постійного доходу та вчасно сплачує аліменти на утримання батька. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25 червня 2020 року підготовче провадження закрито та призначено цивільну справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Константинова Г.В. у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник відповідача надала заяву, в якій позов не визнала, просила розглядати справу за її відсутності. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що позивач [PERSON] є батьком відповідача [PERSON] . Позивач є інвалідом другої групи за загальним захворюванням безстроково. Крім того, позивач страждає на ряд захворювань: цукровий діабет 2 типу, важка форма; серцево-судинні захворювання, хронічна хвороба нирок, гіпертонічна хвороба та інші, про що свідчить виписка із медичної картки стаціонарного хворого № 4.1586, надана КЗОЗ «Обласна клінічна лікарня - центр екстреної медичної допомоги та медичних катастроф». Відповідно до довідки Харківського приміського об`єднаного управління ПФУ в Харківській області № 9773177393257719 від 07 листопада 2019 року позивач отримує пенсію по інвалідності, розмір якої за період з 01 березня 2019 року по 09 вересня 2019 року становить 20011,30 гривень. Крім того, судом встановлено, що позивач отримує аліменти від відповідача в розмірі 280,00 гривень щомісячно, що не заперечується сторонами по справі. За період 2019 року відповідачем сплачено на користь позивача аліменти та додаткові витрати на загальну суму 9047,29 гривень, що підтверджується наданими представником відповідача квитанціями. Отже, дохід позивача більше прожиткового мінімуму в розрахунку на місяць на осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України «Про Держаний бюджет України на 2020 рік». При цьому, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б давали підстави для висновку, що розмір пенсії позивача та стягнуті на його користь аліменти не забезпечують об`єктивні потреби останнього та достатній життєвий рівень. Обов`язок повнолітніх дочки, сина піклуватися про своїх непрацездатних батьків закріплений в статті 51 Конституції України. Таке піклування може полягати в особистому догляді за батьками, допомозі в побуті, захисті прав й інтересів, матеріальній підтримці тощо. Цей конституційний обов`язок отримує продовження в нормах сімейного законодавства. Частиною 1 ст. 202 СК України встановлено, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 203 СК України дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Перелік обставин, за яких у сина,доньки виникає обов`язок по несенню додаткових витрат на батьків, є вичерпним, а саме: 1) тяжка хвороба, 2) інвалідність, 3) немічність. Інші обставини нормою не припускаються. Аналізуючи вище зазначені норми закону, слід дійти висновку, що обов`язок повнолітніх дочки, сина брати участь у додаткових витратах на батьків, виникає на підставі наступного складу юридичних фактів: походження дитини від батьків (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення, факт біологічного походження); непрацездатність матері, батька; потреба матері, батька в матеріальній допомозі; тяжка хвороба, інвалідність або немічність матері, батька; витрати, пов`язані з тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю матері, батька. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних обставин. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків, що встановлено ч. 2 ст. 205 СК України. Судом встановлено, що в березні 2019 року позивачем сплачено за послуги протезування зубів 8375,20 гривень, що підтверджується наданими квитанціями. Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначив, що його витрати на протезування були пов`язані з важким станом його зубів. Слід зазначити, що ст. 203 СК України визначено, що додаткові витрати батька, матері, що підлягають стягненню з повнолітніх сина, доньки, мають бути пов`язані саме з тяжкою хворобою, а не будь-яким захворюванням. Чи є хвороба матері, батька тяжкою, суд встановлює на підставі конкретних обставин справи, виходячи з медичних довідок, висновків, виписок із медичних карток щодо тривалості, форми захворювання,стійкої втрати працездатності, пов`язаною із хворобою тощо. Разом з тим, позивачем не надано суду належних, допустимих та достовірних доказів, на підтвердження того, що втрата позивачем зубів має ознаки тяжкої хвороби, а витрати на протезування є саме додатковими витратами в розумінні ст. 203 СК України. Згідно з вимогами ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За вказаних обставин, суд, аналізуючи підстави заявлених позовних вимог, надані позивачем докази, норми цивільного права у їх застосуванні до правовідносин, що склалися між сторонами, приходить до висновку щодо відсутності обставин, визначених ст. 203 СК України, а тому відмовляє у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на батька. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed