Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Лутугинському району та місту Сєвєродонецьку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що [INFO] померла його сестра [PERSON] , яка на день смерті проживала у м. Луганськ, Україна. Заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть українського зразка, оскільки лікарське свідоцтво про смерть та довідка про причини смерті були видані на тимчасово окупованій території України. Встановлення факту смерті особи йому потрібно з метою отримання спадщини. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явився. Представник заявника адвокат Литвин О.В. у судове засідання не з`явилася, просила розглянути справу без її участі, задовольнити заяву [PERSON] . Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Лутугинському району та місту Сєвєродонецьку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в судове засідання не з`явився. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Частиною 1 ст. 317 ЦПК України встановлено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно із копією паспорта громадянина України, виданого Жовтневим РВ УМВС України в Луганській області 05.06.1997 року, [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Павлівка Білокуракінського району Луганської області, була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що заявник [PERSON] має право на звернення до суду з цією заявою відповідно до приписів ч. 1 ст. 317 ЦПК України, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи. Згідно з копією лікарського свідоцтва про смерть від 27.08.2020 року №458, виданої медичним закладом самопроголошеної «Луганської народної республіки» за формою первинної облікової документації №106/у, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у м. Луганськ самопроголошеної «Луганської народної республіки» внаслідок ракової інтоксикації, злоякісного новоутворення шкіри обличчя. Відповідно до листа Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Лутугинському району та місту Сєвєродонецьку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 05.12.2020 року №3566/21.14-11 [PERSON] було відмовлено в проведенні державної реєстрації смерті особи на підставі пред`явлених документів. Суд враховує, що м. Луганськ станом на час розгляду цієї справи знаходиться на тимчасово окупованій території України та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №1085-р входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Вказана обставина позбавляє заявника можливості зареєструвати факт смерті померлої рідної сестри у встановленому законом порядку. При цьому, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки розуміє, що можливості збору доказів щодо факту смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. Враховуючи вищевикладені обставини та письмові докази, суд вважає доведеним факт смерті [PERSON] , [INFO] , громадянки України, уродженки с. Павлівка Білокуракінського району Луганської області, яка померла [INFO] у м. Луганськ, Україна. Таким чином, заява [PERSON] про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 317, п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення.

Outcome: approved