Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю без шлюбу, визнання договорів удаваними, визнання права власності, розподіл спільного майна. В судовому засіданні позивач та його представник збільшені позовні вимоги від 24.11.2014 року підтримали, дали пояснення, що восени 1998 року позивач познайомився з [PERSON], а з 1999 року став проживати з нею однією сім'єю без реєстрації шлюбу, що підтверджується реєстрацією та проживанням відповідачки в квартирі батьків позивача [ADDRESS], а також спільним проживанням в спільній квартирі [ADDRESS]. Сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. В період проживання однією сім'єю позивач і відповідачка придбали квартиру [ADDRESS], житловий будинок [ADDRESS]. В травні 2013 року позивач та відповідачка припинили спільне проживання. Квартира [ADDRESS] була придбана сторонами в червні 2004 року по договору купівлі-продажу, оформленому на ім'я відповідачки. В цій квартирі сторони проживали, проводили ремонт, який закінчився в 2007 році. 11.12.2003 року [PERSON] подарувала відповідачці ? частину будинку [ADDRESS]. 07.10.2004 року позивач , діючи по довіреності від [PERSON], подарував відповідачці другу ? частину будинку [ADDRESS]. Фактично за обидві частину будинку були сплачені сторонами спільні грошові кошти, а оформлені договора дарування замість договорів купівлі-продажу з метою уникнення додатових затрат на сплату державного мита та інших обов'язкових платежів. 24.05.2004 року позивач, діючи по довіреності від [PERSON], продав відповідачці буд.[ADDRESS]. В рахунок оплати вартості будинку позивач особисто передав [PERSON] грошові кошти. Протягом 2006-2007 років позивач та відповідачка взяли у [PERSON] в борг 21500 доларів США. 1500 доларів США позивач повернув [PERSON]., на даний час борг по розписці становить 20000 доларів США. Крім того, в період спільного проживання, позивачем та відповідачкою було придбано три вбудовані шафи, вбудовану кухню, кондиціонер, пральну машину, диван, два крісла, телевізор «Самсунг», діагоналлю 42 дюйми, двокамерний холодильник «Атлант», м'який куточок синього кольору, загальною вартістю 10000 грн.00 коп..Прохають суд встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю без шлюбу в період з 1999 року до травня 2013 року; визнати договір дарування від 11.12.2003 року від імені [PERSON] про дарування [PERSON] ? частини житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] договором купівлі-продажу; визнати договір дарування від 07.10.2004 року від імені [PERSON] про дарування [PERSON] ? частини житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] договором купівлі-продажу; в порядку розподілу майна, набутого за час спільного проживання, залишити у власності [PERSON] квартиру [ADDRESS], визнати за [PERSON] право власності на будинок [ADDRESS] та на будинок [ADDRESS]; визнати право власності за: [PERSON] на три вбудовані шафи, вбудовану кухню, кондиціонер, пральну машину, диван, два крісла загальною вартістю 5000 грн., [PERSON] - на телевізор «Самсунг», діагоналлю 42 дюйми, вартістю 2000 грн., двокамерний холодильник «Атлант» вартістю 1500 грн., м'який куточок синього кольору вартістю 1500 грн.; в порядку розподілу боргових зобов'язань стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 15000 доларів США, що еквівалентно 227100 доларів США, з [PERSON] - 5000 доларів США, що еквівалентно 75700 грн., виходячи з курсу 1 долару США - 15 грн.14 коп.. Відповідачка змінені позовні вимоги визнала повністю. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, заперечень по справі не має. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши позивача та його представника, відповідачку та її представника, третю, особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, вважає, що збільшені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 1999 року проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Це підтверджується реєстрацією та проживанням відповідачки в квартирі батьків позивача [ADDRESS], договором №435/83 від 09.06.2005 року на отримання платіжної картки, укладеним між [PERSON] та «Приватбанком», спільним проживанням сторін в спільній квартирі [ADDRESS], що підтверджується договором про надання послуг кабельного телебачення, укладеного між ПП «Візит» та [PERSON], заявою про підключення квартири до системи кабельного телебачення від 27.12.2007 року, актом прийому-передачі виконаних робіт по підключенню квартири [ADDRESS] до кабельного телебачення від 27.12.2007 року , підписаними від імені споживача [PERSON]. Сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 24.10.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Автозаводського районного управління юстиції м.Кременчука, актовий запис № 896 від 24.10.2001 року. Факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу визнаний відповідачкою в судовому засіданні. В травні 2013 року позивач та відповідачка припинили спільне проживання. В період проживання однією сім'єю позивач та відповідачка придбали квартиру [ADDRESS], житловий будинок [ADDRESS], житловий будинок [ADDRESS], що підтвердили в судовому засіданні. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 34-14 від 06.05.2014 року ринкова вартість домоволодіння, розташованого по [ADDRESS], станом на 01.01.2004 року, становить 123538 грн.00 коп.. Ринкова вартість домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] становить 316582 грн.00 коп.. Ринкова вартість домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] становить 97126 грн.00 коп.. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 67-14 від 10.07.2014 року ринкова вартістю квартири [ADDRESS] становить 369623 грн.00 коп.. Із договору купівлі-продажу квартири від 02.06.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу, р.№ 8082, вбачається, що квартира [ADDRESS] була придбана [PERSON] 2 червня 2004 року. Із договору купівлі-продажу від 24.05.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу [PERSON]., р. № 107, вбачається, шо позивач, діючи по довіреності від [PERSON], продав відповідачці буд.[ADDRESS]. В рахунок оплати вартості будинку позивач особисто передав [PERSON] грошові кошти, що підтверджується розпискою [PERSON] від 19.07.2004 року. Із договору дарування частини будинку від 11.12.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON], р.№ 13156, вбачається, шо [PERSON] подарувала відповідачці ? частину будинку [ADDRESS]. Із договору дарування від 07.10.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON], р.№ 17152, вбачається, шо позивач , діючи по довіреності від [PERSON], подарував відповідачці ? частину будинку [ADDRESS]. В судовому засіданні відповідачка визнала , що фактично за обидві частину будинку [ADDRESS] були сплачені спільні грошові кошти, а оформлені договора дарування замість договорів купівлі-продажу з метою уникнення додатових затрат на сплату державного мита та інших обов'язкових платежів. Відповідно до ст.58 ЦК УРСР якщо угода укладена з метою приховати іншу угоду (удавана угода), то застосовуються правила, що регулюють ту угоду, яку сторони дійсно мали на увазі. Відповідно до ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який вони насправді вчинили. Крім того, в період спільного проживання, позивачем та відповідачкою було придбано три вбудовані шафи, вбудовану кухню, кондиціонер, пральну машину, диван, два крісла, телевізор «Самсунг», діагоналлю 42 дюйми, двокамерний холодильник «Атлант», м'який куточок синього кольору, загальною вартістю 10000 грн.00 коп.. Сторони домовились про розподіл та вартість зазначеного рухомого майна, яке на даний час знаходиться в користуванні [PERSON], а саме, виділити [PERSON] три вбудовані шафи, вбудовану кухню, кондиціонер, пральну машину, диван, два крісла загальною вартістю 5000 грн.00 коп., [PERSON] - телевізор «Самсунг» діагоналлю 42 дюйми, вартістю 2000 грн., двокамерний холодильник «Атлант» вартістю 1500 грн., м'який куточок синього кольору вартістю 1500 грн.. Також протягом 2006-2007 років позивач та відповідачка взяли у [PERSON] в борг 21500 доларів США, що підтверджується розписками від 22.07.2006 року, 12.10.2006 року, 17.04.2007 року, 25.08.2007 року,. 1500 доларів США позивач повернув [PERSON], на даний час борг по розписці становить 20000 доларів США, що підтвердили в судовому засіданні позивач, відповідачка та третя особа [PERSON]. В судовому засіданні позивач, відповідачка та третя особа [PERSON] домовились, що відповідно до домовленості про розподіл спільно нажитого майна за позивачем залишається борг перед [PERSON] в сумі 15000 доларів США, за [PERSON] - в сумі 5000 доларів США. Відповідно до ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не пербувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 СК України. В п.п.22, 23 постанови пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2008 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно,необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України) можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» майно, набуте подружжям за час шлюбу, якшо інше не встановлено договором або законом (ст.60-74 СК України) є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якшо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 34-13 від 06.05.2014 року в житловому будинку, розташованому в [ADDRESS] проведено реконструкцію із збільшенням габаритних розмірів та поверховості, в результаті чого вказаний житловий будинок став двоповерховим, зовнішнім розміром 11,0х7,62 кв.м з розрахунковою висотою 5,95 м та із загальною площею приміщень збільшеною із 48.7 кв.м до 124,8 кв.м.. Згідно технічного паспорту, виготовленого Кременчуцьким міжміським бюро технічної інвентаризації, виданого 29.10.2009 року, вбачається, що на земельній ділянці по [ADDRESS] побудовано самовільно житловий будинок літ.»Ж». Із п.6 постанови Плегуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 №6 «Про практику застосування судами ст.376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва) вбачається, що самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не є об'єктом права власності, воно не може бути предметом поділу та встановлення порядку користування в судовому порядку. Суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю без шлюбу в період з 1999 року до травня 2013 року. Підстави для встановлення факту є. Суд також вважає за необхідне визнати договір дарування від 11.12.2003 року від імені [PERSON] про дарування [PERSON] ? частини житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS], та договір дарування від 07.10.2004 року від імені [PERSON] про дарування [PERSON] ? частини житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS], договорами купівлі-продажу. Оскільки спільно нажите позивачкою та відповідачем рухоме майно: три вбудовані шафи, вбудовану кухню, кондиціонер, пральну машину, диван, два крісла, телевізор «Самсунг», діагоналлю 42 дюйми, двокамерний холодильник «Атлант», м'який куточок синього кольору знаходяться за місцем мешкання [PERSON], суд вважає за необхідне за домовленістю сторін визнати право власності за: [PERSON] на три вбудовані шафи, вбудовану кухню, кондиціонер, пральну машину, диван, два крісла загальною вартістю 5000 грн., [PERSON] - на телевізор «Самсунг», діагоналлю 42 дюйми, вартістю 2000 грн., двокамерний холодильник «Атлант» вартістю 1500 грн., м'який куточок синього кольору вартістю 1500 грн.. В рахунок розподілу спільно нажитого позивачем та відповідачкою нерухомого майна підлягають розподілу квартира [ADDRESS], житловий будинок [ADDRESS], житловий будинок [ADDRESS], який перебудований сторонами самочинно, суд вважає за необхідне розділити зазначене майно за домовленістю сторін, залишити у власності позивачки квартиру [ADDRESS], визнати за позивачем право власності на будинок [ADDRESS], що в цілому складається з житлового будинку літ.»А», житловою площею 23,2 кв.м, сараю літ.»Б», огорожі «№1,2» та на будинок [ADDRESS], що складається в цілому з житлового будинку « А,а, а1,-а3, аг, аг1» житловою площею 24,6 кв.м, загальною площею 48,7 кв.м,, сараю літ.»Б,б», вбиральні літ.»Г», сараю літ.»Д», огорожі «№ 1», колодязю літ.»К», замощення «№2», а саме, на приміщення, які були придбані сторонами в період спільного проживання, оскільки самочинні побудові розподілу не підлягають, одночасно припинивши право власності [PERSON] на будинок [ADDRESS] та на будинок [ADDRESS]. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушению, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В позовній заяві [PERSON], з урахуванням розподілу спільно нажитого рухомого і нерухомого майна, прохає суд стягнути на користь [PERSON] в рахунок відшкодування боргу в сумі 20000 доларів США : з нього 15000 доларів США, з відповідачки - 5000 доларів США. Відповідачка та [PERSON] в судовому засіданні з цим погодилися, але третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, [PERSON] з такими позовними вимогами до суду не звертався, тому суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог про стягнення боргу на користь третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] відмовити.

Outcome: partial