Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 25.04.1990 року помер його батько, [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої відноситься житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться у с. Жидичин по вул. Лесі Українки, 4 Ківерцівського району Волинської області. Згідно заповітного розпорядження [PERSON] заповів належний йому житловий будинок своєму синові, [PERSON] У даний час він звернувся до нотаріальної контори для документального оформлення свого права на спадщину за заповітом, однак нотаріусом було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно на імя спадкодавця. Просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться у с. Жидичин по вул. Лесі Українки, 4 Ківерцівського району Волинської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує та просить проводити розгляд справи у його відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви про визнання заявленого позову та проведення розгляду справи у їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши представлені письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 453955, актовий запис № 18, виданого Жидичинською сільською радою Ківерцівського району Волинської області від 26.04.1990 року, [PERSON] помер 25.04.1990 року /а.с. 5/. На момент відкриття спадщини діяв Цивільний Кодекс України в редакції 1963 року, тому при вирішенні даного позову слід застосовувати норми даного Кодексу. Згідно довідки для прийняття спадщини № 179 від 18.03.2015 року, витягу з погосподарської книги, виданих Жидичинською сільською радою Ківерцівського району Волинської області, архівної довідки архівного відділу Ківерцівської РДА Волинської області від 18.03.2015 року, за померлим [PERSON] значиться житловий будинок з надвірними господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться у с. Жидичин по вул. Лесі Українки, 4 Ківерцівського району Волинської області /а.с. 7, 9-10/. Спадкоємець за заповітом син померлого, [PERSON] вступив у фактичне володіння спадковим майном шляхом спільного проживання зі спадкодавцем та доглядом за спадковим майном. Статтею 549 ЦК України (редакції 1963 року) визначено, що спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, визнається таким, що прийняв спадщину. Згідно заповіту, посвідченого 16.04.1990 року Жидичинською сільською радою Ківерцівського району Волинської області, [PERSON] заповів належний йому житловий будинок своєму синові, [PERSON] /а.с. 8/. Як визначено ч.ч. 1, 2 ст. 524 ЦК України (редакції 1963 року), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Разом з тим, постановою державного нотаріуса Ківерцівської державної нотаріальної контори від 31.03.2015 року № 266/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON], у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно на імя спадкодавця /а.с. 11/. Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться у с. Жидичин по вул. Л.Українки, 4 Ківерцівського району Волинської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька, [PERSON], який помер 25.04.1990 року.

Outcome: approved