Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до [PERSON], [PERSON], за участю третьої особи Словянської міської ради, про захист прав власності на земельну ділянку, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, визнання недійсною технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки та реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі України. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що він є власником домоволодіння № 4 у м. Словянську по вул. Козацтва. Цей будинок він придбав у [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 11 грудня 2007 року посвідченого приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу [PERSON] Разом з будинком ним також була придбана приватизована земельна ділянка для обслуговування будинку площею 593 кв.м. На підставі зазначеного договору йому було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 723048 від 17 липня 2008 року. 11 липня 2008 року [PERSON] придбала 4/25 житлового будинку № 16 по вул. Красногірській м. Словянська у [PERSON], якій належить 21/25 цього будинку. Земельна ділянка у відповідачів знаходиться у спільному користуванні. Відповідачі фактично поділили земельну ділянку на 2 частини прибудинковими спорудами. Після договору купівлі-продажу вони поділили між собою і будинок та зробили його на 2 виходи. Частина земельної ділянки, яка є суміжною із його земельною ділянкою належить [PERSON] Оскільки він є інвалідом 2 групи у звязку з ліквідацією ЧАЕС, декілька разів на рік він знаходиться на лікуванні у медичних закладах. За час його відсутності [PERSON] встановила паркан, яким частково зайняла його земельну ділянку і, через який, у нього не відкриваються ворота на вїзді до його будинку. Звертаючись неодноразово до відповідачів та Словянської міської ради з метою усунення даної перешкоди йому було запропоновано звернутися до суду, оскільки добровільно перенести межу відповідачі відмовляються. У 2015 році він звернувся до Словянського міськрайонного суду та, в межах провадження, за його клопотанням було призначено судову-технічну експертизу, яка визначила порушення його земельної ділянки, однак не вказала точні дані цих порушень. Після чого була призначена додаткова експертиза. Під час розгляду справи в суді до нього звернулася відповідачка [PERSON] і попросила підписати їй акт приймання-передачі межових знаків ділянок на зберігання від 10 червня 2015 року, оскільки вона збиралася продавати свою частку будинку. Вона пояснила йому, що їх земельні ділянки не межують між собою і він підписав їй це узгодження без якого неможливо виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки та отримати кадастровий номер земельної ділянки. Оскільки фактично відповідач [PERSON] встановила паркан на його земельній ділянці і її дії призвели до їх конфлікту, він підписав узгодження [PERSON], оскільки вважав, що для вирішення земельного конфлікту це не матиме значення. Після цього на підставі цього акту приймання передачі межових знаків була виготовлена технічна документація, яка закріплює часткове захоплення відповідачів його земельної ділянки. На підставі цих документів внесли до Державного земельного кадастру України дані земельної ділянки та отримали кадастровий номер. Витяг з Державного земельного кадастру надали експертам, які відмовилися проводити додаткову експертизу з поясненням, що немає спору між сторонами по справі по межі земельної ділянки у звязку з новими даними. На цій підставі він написав заяву про залишення його цивільного позову у справі № 243/2457/15-ц без розгляду. У звязку з тим, що відповідачі неправомірними діями захопили частину його земельної ділянки, він не може користуватися нею в повній мірі, (збудувати гараж для авто), оскільки проїзд до нього перекриватиме їх паркан. Посилаючись на положення ст. 103, 116, 158 Земельного кодексу України та ст. ст. 386, 391 ЦК України, просить суд [PERSON] приймання передачі межових знаків земельної ділянки на зберігання від 10 червня 2015 року, виготовлений представниками ПП «Терра-Віта» за підписом [PERSON], [INFO], та технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на імя [PERSON] та [PERSON], а також реєстрацію у державному земельному кадастрі України земельної ділянки за адресою: м. Словянськ, вул. Красногірська, 16 недійсним. Зобовязати відповідачів [PERSON], [PERSON] прибрати приналежне їм загородження із земельної ділянки [PERSON], загальною площею 0,0593 га за її межі, які вказані у кадастровому плані Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 723048 за адресою: м. Словянськ, вул. Козацька, 4. Стягнути з [PERSON] та [PERSON] на його користь понесені витрати на сплату судових експертиз, витрати на надання йому юридичної допомоги та інші витрати по справі. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання. Про причини неявки суду не повідомив. Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON], що діє в силу повноважень, наданих йому витягом з договору про представництво інтересів в суді від 05.12.2016 року та ордером серії ДН № 00022055 (а.с.2-3) у судове засідання не зявився. Направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення судового засідання, не скористалися своїм правом на подання заперечень проти позову та викладення своєї позиції щодо суті спору. Заяв про розгляд справи у їх відсутності суду не надавали. Представник третьої особи Словянської міської ради до суду не зявився. 02 березня 2017 року через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без участі представника Словянської міської ради. Зі згоди позивача та його представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 11 грудня 2007 року посвідченого приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу [PERSON] належить домоволодіння № 4 у м. Словянську по вул. Козацтва. Разом з будинком ним також була придбана приватизована земельна ділянка для обслуговування будинку площею 593 кв.м. На підставі зазначеного договору йому було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 723048 від 17 липня 2008 року (а.с.4-11). Відповідно довідки відділу держземагунства у м. Словянську Донецької області від 13 березня 2015 року (а.с.15) станом на 01.01.2013 року за даними Державного земельного кадастру право власності на земельні ділянки за адресами: -м. Словянськ, вул. красного Казацтва, 4 зареєстровано за громадянином [PERSON] (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 723048 зареєстрований 17 липня 2008 за № 010816700615); -м. Словянськ, вул. Красного Казацтва, 4а зареєстровано за громадянином [PERSON] (державний акт на право приватної власності на землю серії ΙΙΙ-ДН № 092785 зареєстрований 17.11.200 за № 8447(; -м. Словянськ, вул. Шмідта, 90 зареєстровано за громадянкою [PERSON] (державний акт на право приватної власності на землю ΙΙΙ-ДН № 084940 зареєстрований 19.07.2000 за № 7263. Станом на 01.01.2013 року за даними Державного земельного кадастру, право власності (користування) на земельні ділянки за адресою: м. Словянськ, вул. Красногірська, 13 не зареєстровано. Відповідно до інформації КП «БТІ м. Словянська» від 08.07.2011 року право власності на житловий будинок, розташований в м. Словянську по вул. Красногорській, 16 зареєстровано: -21/25 частина за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, затвердженого Першою словянською державною нотаріальною конторою 28.12.2004 року № 1-4612; -4/25 частини за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, затвердженого приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу [PERSON] 11.07.2008 року № 3942 (а.с.17 зворотній бік). Відповідно до акту приймання-передачі межових знаків земельних ділянок на зберігання від 10 червня 2010 року погодженого представником Словянської міської ради [PERSON]; виконавцем робіт [PERSON]; власниками (користувачами) земельної ділянки [PERSON] та [PERSON]; власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок за адресами: вул. Красного Казацтва, 4 та вул. Шмідта, 90, межі земельних ділянок за кадастровим № 1414100000:01:009 площею 0,0944 гектарів для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (індивідуальне житлове, гаражне і дачне будівництво), яка знаходиться за адресою: Донецька область, місто Словянськ, вулиця Красногірська, 16 наданої користувачам земельної ділянки [PERSON] та [PERSON] закріплені в натурі (на місцевості) довгостроковими межовими знаками у вигляді стовпів існуючої огорожі (паркану) та стін капітальних споруд. Межові знаки передані на зберігання [PERSON] та [PERSON] (а.с.17). Відповідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, площа земельної ділянки по вул. Красногірській, 16 в м. Словянську склала 0,0944 га (а.с.19), державну реєстрацію було проведено 19.08.2015 року. Статтею 41 Конституції України визначено, що використання власності не може завдати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно зі статтею 13 Конституції України власність зобовязує. Відповідно до частини другої статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном правова позиція викладена також у постанові Верховного суду України від 08червня 2016 року у справі № 6-530цс16). Статтею 103 Земельного кодексу України передбачено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Зміст добросусідства, полягає в сукупності прав та обовязків субєктів таких відносин. При цьому комплекс цих прав та обовязків, по суті, є однаковим для кожного власника чи землекористувача. У найбільш загальному вигляді зміст відносин добросусідства можна визначити як право кожного власника чи землекористувача вільно використовувати свою земельну ділянку за цільовим призначенням у межах і способами, що не справляють неправомірного впливу на сусідні володіння (земельні ділянки), а також вимагати від інших власників (землекористувачів) такого ж використання сусідніх земельних ділянок і у той самий час обовязок кожного власника (землекористувача) не допускати при цьому заподіяння неправомірного впливу на сусідні земельні ділянки. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (стаття 152 Земельного кодексу України). Відповідно до статей 106, 107 Земельного кодексу України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж. Основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. Відповідно до пояснювальної записки ПП «Терра-Віта» кадастрові знімання в натурі (на місцевості) меж чотирьох сформованих земельних ділянок по вул. Червоного Козацтва , 4, 4 А та вул. Красногірській, 16, 90, 88 виконало приватне підприємство «Терра-Віта» з привязкою на місцевості всіх житлових будинків, господарських будівель і споруд, які знаходяться на даних земельних ділянках та виявили, що при фактичному володінні земельної ділянки по вул. Червоного Козацтва, 4, яка знаходиться у власності гр. [PERSON], згідно польового обстеження та камеральної обробки було встановлено, що в натурі (на місцевості) площа земельної ділянки складає 0,0562 га, а по правовстановлюючим документам на земельну ділянку площа складає 0,0593 га. Результатом обстеження та визначення двох суміжних земельних ділянок по вул. Червоного Казацтва,4 та вул. Красногірська, 16 було виявлено самовільне зайняття земельної ділянки по вул. Червоного Козацтва, 4 з боку земельної ділянки по вул. Красногірській, 16 та Красногірській, 90, загальною площею 0,0031 га. Відповідно до розпорядження міського голови № 53 від 19 лютого 2016 року «Про перейменування вулиць, провулків, вїздів та хутору м. Словянська, вулицю [PERSON] в м. Словянську було перейменовано на вулицю Козацьку. Отже, встановлення загородження на частині земельної ділянки [PERSON], загальною площею 0,0593 га (згідно з кадастровим зніманням по вул. Червоного Козацтва, 4 м. Словянськ Донецької області та пояснювальної записки ПП «Терра-Віта») порушує права та інтереси позивача, оскільки перекрито вїзд до двору, який належить йому на праві приватної власності. В цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Що стосується позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу суд приходить до такого. Відповідно до пункту 47 Постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (з відповідними доповненнями): «право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009;\~ Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Оскільки документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат позивачем не надано, суд відмовляє у задоволенні вимог про відшкодування витрат на правову допомогу.

Outcome: partial