Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. В обґрунтування позову вказав, що він не є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO], хоча в актовому записі про народження дитини він записаний саме як батько. В судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Пояснили, що [PERSON] дізнався про те, що він не є батьком дитини у грудні 2014 року після проведення неофіційної експертизи з цього приводу. В судовому засіданні відповідач та її представник позовні вимоги не визнали, просили відмовити в їх задоволенні. Відповідач також вказала, що вона визнає той факт, що позивач не є батьком дитини, проте позивач на момент здійснення актового запису про народження дитини знав про те, що він не є батьком дитини, адже вона йому про це повідомляла ще до народження дитини. Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши думки сторін, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони з 18.04.2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що не заперечувалося ними в судовому засіданні. Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 18 липня 2013 року Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] народилася [INFO] року, про що зроблено відповідний актовий запис № 551 від 18 липня 2013 року. Суд зазначає, що твердження відповідача та її представника про те, що позивач на час реєстрації народження дитини був обізнаний про те, що він є не її біологічним батьком, тому відповідно до положень ч. 5 ст. 136 СК України не має права оспорювати батьківство, є необґрунтованими. Відповідачем та її представником не було надано жодних доказів на підтвердження вказаної обставини, в той час як позивач категорично заперечував свою обізнаність із тим, що він не був біологічним батьком дитини станом на час реєстрації її народження. Разом з тим, суд враховує наступне. Частиною 1 ст. 122 СК України встановлено, що дитина, яка зачата і (або) народжена в шлюбі, походить від подружжя, тобто закон встановлює презумпцію шлюбного походження дитини, яка складається з презумпції материнства дружини та презумпції батьківства чоловіка. Так, відповідно до ст. 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини. Згідно зі ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статті 126 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Не має права оспорювати батьківство, зокрема, особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком. За змістом ст. ст. 10, 11, 212 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Пунктами 11, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК) - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК) - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд може постановити рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Доводити відсутність кровного споріднення з дитиною чоловік може будь-якими допустимими доказами, суттєвими з яких будуть висновки судово-медичної, біологічної, генетичної експертизи. При цьому, при розгляді справи суд вважає необхідним врахувати інтереси малолітньої дитини, права якої, за будь-яких обставин, мають бути захищені. Вирішуючи спір, суд тричі роз'яснював представнику позивача та позивачу право на заявлення клопотання про призначення експертизи з метою встановлення наявності або відсутності кровного споріднення між позивачем та дитиною (процесуальні дії № 26, 38, 63 згідно із журналом судового засідання). Більш того, судом було роз'яснено позивачу та його представнику наслідки незаявлення клопотання про проведення експертизи, які можуть бути застосовані судом, що підтверджується відповідною судовою практику судів вищих інстанцій. Проте, представник позивача в судовому засіданні спочатку відкликав заявлене у позовній заяві клопотання про проведення експертизи, а потім (після неодноразових роз'яснень суду) не виявив бажання заявити клопотання про проведення експертизи. Вказану процесуальну позицію представник позивача обґрунтовував тим, що на його думку, для вирішення справи достатнім є факт визнання відповідачем відсутності кровного споріднення дитини із позивачем. Суд враховує інтереси малолітньої дитини, права якої, за будь-яких обставин, мають бути захищені, та зазначає, що визнання сторонами того факту, що позивач не є біологічним батьком дитини, не є достатнім та суттєвим доказом відсутності кровного споріднення між позивачем та дитиною. Вказана обставина повинна бути встановлена із використанням спеціальних знань під час проведення судової експертизи. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність доказів на обґрунтування позовних вимог, у зв'язку із чим належить відмовити у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Судових витрат до відшкодування відповідачем чи її представником не заявлено.

Outcome: dismissed