Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Прокуратури Івано-Франківської області, Державної казначейської служби Уукраїни про стягнення 10 000,00 грн. моральної шкоди, завданої прокурором міста Івано-Франківська шляхом порушення права на інформацію, відмовою від надання інформації, наданням недостовірної та неповної інформації, навмисним приховуванням інформації, порушенням вимог законодавства про звернення громадян. Позов мотивував тим, що 10.06.2015 року звернувся до прокурора м.Івано-Франківська із заявою, в якій оскаржив результати неналежного розгляду заступником прокурора міста його попереднього звернення щодо: встановлення та повідомлення обставин незаконного вилучення (з матеріалів наглядових проваджень №361с-98) та подальшого приховування в прокуратурі міста Івано-Франківська відмовних матеріалів №361-98; надання офіційного підтвердження окремих фактів, що в кожному томі провадження №361с-98 містяться розпорошенні копії окремих документів з відмовного матеріалу №361-98; що в жодному з томів наглядового провадження немає судових рішень у справах №5-12/2004 та 2а-18/2008, не має будь-якої інформації про їх виконання по суті; що в прокуратурі м.Івано-Франківська не було заведено окремого провадження щодо судових рішень у вказаних справах та їх виконання тощо. 25.06.2015 року отримав від прокурора лист №85-26-15 з відмовою. Таким чином цей документ чітко засвідчив, що прокуратура міста Івано-Франківська протидіє реалізації позивачем своїх прав у спосіб незаконного приховування інформації. У звязку з протиправною поведінкою в сфері інформаційних відносин державного службовця з особливим статусом прокурора м.Івано-Франківська, обовязком якого є забезпечення дотримання законності в межах своєї територіальної юрисдикції і притягнення до відповідальності винних в порушеннях цієї законності позивач просить стягнути 10 000 грн. моральної шкоди, яка полягає у порушенні сосбистих немайнових прав позивача, який зазнав зневаги від державного органу. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав наведених у позові та в уточнені, просив задоволити. Представник прокуратури Івано-Франківської області в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав викладених у запереченні, просила в позові відмовити. Представник Державної казначейської служби України в судове засідання повторно не зявився з не відомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про день та час слухання справи(а.с. 27, 37). Беручи до уваги пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено, що 10.06.2015 року позивач звернувся з заявою до прокурора міста Івано-Франківська щодо оскарження неналежного розгляду заступником прокурора міста його заяви від 29.05.2015 р. Відповідно до заяви позивач просив надати інформацію, а саме, чому після повернення матеріалів №361с-98 з Івано-Франківського міського суду після завершення розгляду цивільної справи № 344/954/13-ц з них було вилучено відмовний матеріал №361-98; коли саме і за чиєю вказівкою це відбулося; оскільки перший заступник прокурора міста посилається на акти від 20.01.2010 року, від 17.01.2012 р. та від 31.04.2014 р., а матеріали з суду були повернуті лише в грудні 2014 року надати копію акта, який безпосередньо підтверджує підставу, дату та факт знищення саме відмовних матеріалів №361-98 та з вимогою офіційно підтвердити факти (а.с.9-10). Відповідно до заяви позивача прокуратура м.Івано-Франківська приховала інформацію з приводу наявності відмовного матеріалу №361-98 та те, що позивач знайомився з ним в листопаді 2014 році при розгляді справи № 344/954/13-ц. Проте, як вбачається з листа №85-26-15 від 25.06.15 прокурора міста Івано-Франківська старшого радника юстиції [PERSON] позивачу надано відповідь на звернення від 29.05.2015 року яким повідомлено, що звернення позивача розглянуто (відповідно до ст.ст. 18, 20 ЗУ Про звернення громадян) з дотриманням строків, а твердження позивача про порушення термінів розгляду звернення є безпідставними. Згідно ухвали Івано-Франківського міського суду від 13.09.2014 року у справі № 344/954/13-ц та супровідного листа прокуратури міста 109-4051 вих-14 від 14.10.2014 року до міського суду було скеровано наглядові провадження за зверненнями [PERSON] та [PERSON] №361с-98 1том за 2001 рік на 87 арк.; №361с-98 1том за 2003-2006 року на 175 арк; №361с-98 1том за 2004-2006 року на 64 арк; №361с-98 1том за 2011 рік на 33 арк. Даний факт підтверджується копіями супровідних листів Івано-Франківського міського суду №6932 від 06.02.2015 року та прокуратури міста Івано-Франківська від 14.10.2014 року №109-4051 вих-14(а.с.32, 33). Відповідно до опису відмовний матеріал №361-98 в даних провадженнях не числиться, а тому твердження про ознайомлення позивача з вказаним відмовним матеріалом в Івано-Франківському міському суді у 2014 році є безпідставним. Вимога щодо встановлення факту не потребує перевірки для реалізації чи поновлення конституційних прав [PERSON] Факт наявності чи відсутності певних документів в наглядових провадженнях за зверненнями заявник вправі самостійно підтвердити при ознайомленні з даними провадженнями в прокуратурі м.Івано-Франківська. Інформацію про інструкцію з діловодства, яку використовують органи прокуратури України заявник вправі отримати відвідавши офіційний веб-сайт Генеральної прокуратури України(http//www.gp.gov.ua)(а.с.11-12). Позивач ставить вимогу про стягнення з Держави Україна в особі відповідного органу державного казначейства - Державної казначейської служби України 10 000 грн. моральної шкоди, завданої прокурором міста Івано-Франківська шляхом порушення права на інформацію, відмовою від надання інформації, наданням недостовірної та неповної інформації, навмисним приховуванням інформації, порушенням вимог законодавства про звернення громадян. Як слідує зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Враховуючи вищенаведене доведенню підлягає факт прийняття посадовою особою органів прокуратури незаконного рішення або вчинення незаконної дії чи бездіяльності. Проте, позивач не надав доказів які б свідчили про вчинення посадовою особою органів прокуратури незаконних дій чи бездіяльності, прийняття незаконного рішення. Як було встановлено в судовому засіданні позивач не скористався своїм правом та не звертався з оскарженням щодо неправомірних дій відповідача в порядку адміністративного судочинства. В судовому засіданні позивач не вказав у чому саме полягало порушення його права на інформацію, відмова у наданні та наданні недостовірної та неповної інформації чи приховуванням інформації, порушенням законодавства про звернення громадян відповідачами, якими доказами підтверджується дане порушення, чи є причинний звязок з такими діями відповідача та спричиненою йому моральною шкодою. За вимогами ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.11 цього кодексу суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні позивач довів чим підтверджується факт заподіяння йому моральних чи фізичних страждань, втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, не обгрунтував розмір завданої шкоди. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позивачу слід відмовити в задоволенні позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed