Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування адміністрації Індустріального району Дніпровської міської ради про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 2 000 грн. на кожну дитину щомісяччно. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що відповідач самоусунулася від обов`язків щодо утримання та виховання синів - [PERSON] та [PERSON] . Зазначав, що мати дітей не бачиться та не спілкується з ними, не виявляє інтересу до їх життя, внутрішнього світу, матеріально не утримує їх. Вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача вимагають інтереси дітей. Діти проживають з ним та він самостійно виховує та утримує їх. [PERSON] з`являвся в судові засідання, обставини викладені в позовній заяві підтримав та просив суд позов задовольнити. Зазначив, що останній раз відповідач [PERSON] бачилася з синами у грудні 2016 року. Наразі тільки він забезпечує належні побутові умови для виховання та розвитку дітей, самостійно вирішує всі питання, які виникають при виконанні батьківських обов`язків. [PERSON] у судові засідання не з`являлася, повідомлялася про час і місце розгляду справи, причину неявки не повідомила, відзив на позов не надала, у зв`язку з чим судом проведено заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Представник органу опіки та піклування адміністрації Індустріального району Дніпровської міської ради надав заяву про розгляд справи без їх участі. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Меліоративнівської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, [INFO] , батьками [PERSON] , [INFO] , є позивач по справі - [PERSON] та відповідач - [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Меліоративненської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, 22.05.2012 року, батьками [PERSON] , [INFO] , є позивач по справі - [PERSON] та відповідач - [PERSON] . Відповідно до довідки від 21.10.2020 року № 01-21/439, яка видана Комунальним закладом освіти «Середня загальноосвітня школа № 14» Дніпровської міської ради, [PERSON] навчаються навчається в 1-А класі (з 2020 року по теперішній час) Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа № 14» Дніпровської міської ради. За вказаний період навчання мати [PERSON] не відвідувала батьківські збори і не цікавилася навчанням сина. Згідно довідки від 21.10.2020 року № 01-21/438, яка видана Комунальним закладом освіти «Середня загальноосвітня школа № 14» Дніпровської міської ради, [PERSON] навчаються в 3-В класі (з 2018 року по теперішній час) Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа № 14» Дніпровської міської ради. За вказаний період навчання мати [PERSON] не відвідувала батьківські збори і не цікавилася навчанням сина. Відповідно до довідки від 27.10.2020 року № 01-16/83, яка видана Комунальним закладом дошкільної освіти (ясла-садок) № 148 Дніпровської міської ради, [PERSON] один виховує двох синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З вересня 2014 року діти були зараховані до ДНЗ №148 згідно заяви батька. Діти відвідували дошкільний заклад систематично, крім днів хвороби. [PERSON] відповідальний батько: своєчасно приводив та забирав дітей, сплачував за харчування, дослухався до порад вихователів, виконував рекомендації та поради. На період відвідування дітьми дошкільного закладу з вересня 2014 року по серпень 2019 року мати дітей [PERSON] до ДНЗ №148 не приходила та не зверталась. За приписами ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, абз. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4 ст. 155 СК України). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Відповідно до висновку № 3/9-33 від 12.03.2021 року адміністрації Індустріального району Дніпровської міської ради є доцільним позбавити батьківських прав матері [PERSON] по відношенню до дітей [PERSON] , [INFO] ,та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Зважаючи на викладене, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд доходить висновку про необхідність позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до дітей [PERSON] , [INFO] ,та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 3 ст.166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період (ч. 2 ст. 184 СК України). Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України). Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивач не довів належними й допустимими доказами достатності заробітку (доходу) відповідача, у зв`язку з чим відсутні підстави визначати розмір аліментів у сумі 2 000 грн. на утримання [PERSON] та 2 000 грн. на утримання [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ч. 1 ст. 182 СК України та приходить до висновку про необхідність стягнення аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 16.12.2020 року і до досягнення дитиною повноліття, та на утримання [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 16.12.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Судом також вирішується питання про розподіл судових витрат. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 840, 80 грн. не сплачений при подачі позову про стягнення аліментів до суду. Також, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840, 80 грн. за вимогу немайнового характеру, а саме: позбавлення батьківських прав. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов в цій частині задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 840, 80 грн.

Outcome: partial