Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначенні способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, треті особи Орган опіки та піклування в особі Сєвєродонецької міської ради, [PERSON], [PERSON], в якому просив про наступне: - зобовязати [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод у зустрічах з сином [PERSON], [INFO]; - встановити [PERSON] такі способи участі у спілкуванні та вихованні сина [PERSON] без присутності матері [PERSON]: з 10-00 год. першого липня по 10-00 год. шістнадцятого липня щорічно, кожної другої суботи по непарних місяцях з 16-00 год. суботи до 10-00 год. неділі. В обґрунтування позову позивач вказав, що 07 серпня 2009 року сторони уклали шлюб. [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. 06 квітня 2012 року рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу син залишився проживати із своєю матірю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Фактично, з самого моменту розлучення, між сторонами почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина, його відвідуванні, почалися створюватися штучні перешкоди з боку відповідача стосовно неможливості нормального спілкування позивача із своїм сином. Всі намагання позивача, з моменту розірвання шлюбу, нормальним мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів, оскільки відповідач перешкоджає позивачу, не бажає його присутності та штучно створює такі обставини, через які він не може нормально зустрічатися з сином. Позивач намагався налагодити нормальний звязок з дитиною, приймати участь у її вихованні, утриманні, розвитку його здібностей та забезпечувати його всім необхідним для нормального розвитку та становлення. Після чисельних марних спроб вирішити дане питання мирним шляхом, шляхом переговорів, взаємних поступок, з метою недопущення страждань та негативного впливу на дитину, позивач вважає, що при таких обставинах його права, як батька дитини, порушені, а тому позивач змушений звернутися до суду для відновлення своїх прав щодо усунення перешкод в участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги з підстав, які викладені в позовній заяві, просили суд позов задовольнити. Додатково позивач пояснив, що він тривалий час живе в м. Києві, дитина сторін живе з матірю в м. Сєвєродонецьку, останній раз він бачив дитину в 2012 році. З того часу його зв'язок з відповідачем та дитиною був втрачений. В травні 2014 року він приїжджав до м. Сєвєродонецька та намагався потрапити до помешкання дитини, але двері ніхто не відкрив. Після цього, в листопаді 2017 року він зробив ще одну спробу спілкування з дитиною, проте мати не дала йому такої можливості. Такий тривалий час відсутності з його боку спроб знайти контакт із дитиною та поспілкуватися з нею він пояснює тим, що він в цей час створював нову сімю. Інших дітей у нього немає. Він бажає спілкуватися з сином, їздити в липні кожного року з сином на відпочинок, бачитися раз на два місяці у вихідні дні, при цьому він буде бачитися з сином в м. Сєвєродонецьку в чотирикімнатній квартирі його батьків, де є всі умови для ночівлі дитини. Крім того, він має власну трикімнатну квартиру в м. Сєвєродонецьку, де також є умови для ночівлі дитини. Він вважає, що відповідач ухиляється від надання йому можливості спілкуватися з дитиною. В судовому засіданні відповідач та її представник позовні вимоги не визнали, вказали, що на їх думку висновок органу опіки та піклування визначає розумний спосіб спілкування позивача з дитиною. Додатково відповідач пояснила, що в жовтні 2012 року батько останній раз бачив дитину, зараз дитина зможе впізнати батька по фотографії, проте спілкування з батьком наодинці може викликати у дитини травму. У вересні 2014 року вона через батьків позивача намагалася звязатися з позивачем, проте контакти позивача їй повідомлені не були. Перешкод у спілкуванні позивача з дитиною вона не чинить, проте вважає, що перших два побачення дитини з позивачем мають відбуватися за її участі, адже семирічна дитина більше пяти років не бачила батька. Перший липневий відпочинок дитини із батьком, на її думку, слід провести в межах м. Сєвєродонецька. По суботах дитина відвідує заняття з арифметики з 15-45 год. до 16-45 год. В судовому засіданні представник третьої особи Органу опіки та піклування в особі Сєвєродонецької міської ради не заперечував проти спілкування батька із дитиною із урахуванням висновку органу опіки. В судовому засіданні третя особа [PERSON] не заперечував проти задоволення позовних вимог та пояснив, що останні 1,5 роки відповідач перешкоджає йому у спілкуванні з онуком, не бере телефон. Він повідомляв позивачу (своєму сину), що у вересні 2017 року дитина пішла до школи. Позивач не питав номерів телефону відповідача, хоча він як дідусь знає номери телефонів відповідача. В судовому засіданні третя особа [PERSON] не заперечувала проти задоволення позовних вимог та пояснила, що відповідач перешкоджає їй у спілкуванні з онуком, під час присутності відповідача при спілкуванні з онуком відповідач психологічно тисне на онука. В школі, де вчиться дитина, не допускають бабусь та дідусів безпосередньо до дітей. Малолітній [PERSON], [INFO], під час зясування його думки в судовому засіданні у присутності фахівця-психолога, представника Органу опіки та піклування в особі Сєвєродонецької міської ради, яка одночасно є працівником Служби у справах дітей Сєвєродонецької міської ради, пояснив, що йому сім років і він вчиться в гімназії № 9. Він проживає разом з мамою, бабусею та дядею (братом мами) за адресою: [ADDRESS]. Щосуботи він відвідує заняття з арифметики о 13-00 год., раніше ці заняття відбувалися близько 15-00 год. Останній раз свого дідуся (батька його батька) він бачив в 2016 році, вони каталися на мотоциклі. Свого батька він останній раз бачив в 2012 році, при цьому він цього не памятає, про це йому розповідала мати. Він знає, що його батька звуть [PERSON], проте він не памятає свого батька, зараз він його не впізнав би. Він бажає спілкуватися з батьком, але спочатку разом із мамою. Його ніхто не вчив, що йому треба говорити в суді. Допитана в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що відповідач [PERSON] є її донькою та разом із сином [PERSON] проживає з 2011 року з нею за адресою: [ADDRESS]. Син сторін [PERSON] останній раз особисто бачив позивача в січні 2012 року, коли дитині було 1 рік та 7 місяців. Після цього [PERSON] бачив батька лише на фотографіях. Місце проживання дитини з 2012 року не змінювалося. [PERSON] знає, що у нього є батько, але він також знає, що батько працює за межами м. Сєвєродонецька і тому не може приїхати до нього. Батько [PERSON] вітав його із днем народження, коли [PERSON] виповнився 1 рік, після цього батько вітав [PERSON] із днями народженнями та Новим Роком, передаючи подарунки через своїх батьків. Сусіди по будинку декілька років тому казали, що бачили позивача [PERSON] декілька років тому біля дверей квартири, де проживає дитина. Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідка, зясувавши думку дитини, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно із копією свідоцтва про шлюб серії 1-ЕД № 092760, виданого 07 серпня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, [PERSON] та [PERSON] 07 серпня 2009 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 368. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії 1-ЕД № 179958, виданого 08 червня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, [PERSON] народився 02 червня 2010 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 451. Батьком дитини записаний [PERSON], матірю [PERSON]. Згідно із копією рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 06 квітня 2012 року, шлюб між [PERSON] і [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON], зареєстрований відділом РАЦС Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, 07.08.2009 року, актовий запис № 368 розірвано. Рішення суду набрало законної сили 17 квітня 2012 року. Квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується копією договору дарування квартири, посвідченого державним нотаріусом Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори [PERSON] № 1536 від 25.07.2003 року та копією [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1603145, наданого Сєвєродонецьким міським бюро технічної інвентаризації від 30.09.2003 року. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 102552272 від 03.11.2017 року вбачається, що право власності на вищевказану квартиру станом на 03.11.2017 року належить [PERSON]. Квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON] № 262 від 28.01.2006 року та копією [PERSON] про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів № 2040882, наданого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON] від 28.01.2006 року. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 102550880 від 03.11.2017 року вбачається, що право власності на вищевказану квартиру станом на 03.11.2017 року належить [PERSON]. З копії довідки Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської ради № 5440 від 30.06.2017 року вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: [INFO], і разом із нею за вказаною адресою проживає її чоловік [PERSON]. Згідно із висновком Органу опіки та піклування в особі Сєвєродонецької міської ради № 5505 від 06.11.2017 року під час вирішення питання про способи участі батька у вихованні [PERSON], [PERSON] висловив думку про те, що дуже бажає спілкуватися з батьком, але спочатку разом з мамою, тому що погано памятає батька. В підсумку, орган опіки та піклування вважав можливим визначити способи участі батька у вихованні [PERSON] наступним чином: призначити час для спілкування та виховання дитини щотижня протягом 2 місяців у присутності матері для налагодження контакту із дитиною у будь-який з вихідних днів з 09-00 год. по 18-00 год., а в подальшому з можливістю залишати дитину з ночівлею, а також в інші дні та часи не порушуючи режиму дня дитини за попередньою домовленістю з матірю та виключно за бажанням дитини. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. У статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної [PERSON] РСР від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція) закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 9 вищевказаної Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно з ч. 1 ст. 18 вищевказаної Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно із ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Перш за все суд звертає увагу на те, що у сімейних відносинах, які склалися між сторонами цієї справи, дійсно наявний спір про порядок участі батька у спілкуванні та вихованні сина відповідно, адже позивач бажає спілкуватися із дитиною за тим графіком, який визначений в позовних вимогах без присутності матері, в той час як відповідач (мати дитини) не погоджується із таким порядком спілкування, зокрема категорично заперечує проти можливості спілкування дитини із батьком без присутності матері під час перших зустрічей, адже дитина декілька років не бачила батька і майже його не памятає. Судом на підставі вищенаведених письмових доказів, пояснень сторін та третіх осіб встановлено, що позивач має бажання та належні житлово-побутові умови для участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, а дитина в свою чергу потребує спілкування із батьком. В судовому засіданні малолітній [PERSON] під час зясування його думки підтвердив, що бажає спілкуватися з батьком, проте вказав, що зовісім не памятає його. Суд враховує, що дитині сторін у червні 2018 року виповниться 8 років, при цьому дитина не памятає батька і не бачила батька (за твердженням самого позивача) з 2012 року. З урахуванням викладеного, суд вважає, що перше спілкування батька із дитиною в перший непарний місяць після набрання цим рішенням законної сили має відбутися в присутності матері в другу суботу з 16-00 год. до 20-00 год., тобто без ночівлі дитини в помешканні батька у м. Сєвєродонецьку. Такий порядок спілкування, на думку суду, забезпечить психологічний комфорт для дитини та відповідатиме інтересам дитини, тобто дозволить дитині у присутності матері фактично повторно познайомитися із батьком та встановити з ним початкові сімейні відносини. Стосовно подальшого спілкування батька із дитиною суд вважає за доцільне визначити, що друге і подальші регулярні спілкування батька із дитиною після набрання цим рішенням законної сили мають проходити без присутності матері, адже в судовому засіданні із змісту пояснень сторін судом зясовано, що сторони перебувають у конфліктних відносинах. Спілкування батька із дитиною в присутності матері (після того, як батько встановить контакт із дитиною в присутності матері, в перший непарний місяць після набрання цим рішенням законної сили) може призвести до виникнення нових конфліктів в присутності дитини, що негативно вплине на розвиток дитини та не сприятиме засвоюванню дитиною сімейних цінностей. Отже, на думку суду, спілкування батька із дитиною кожної другої суботи по непарних місяцях починаючи з другого непарного місяця після набрання цим рішенням законної сили має відбуватися з 16-00 год. суботи до 10-00 год. неділі. Таке безперервне спілкування батька із дитиною з можливістю ночівлі дитини у ці дні за місцем проживання батька, на думку суду, відповідатиме інтересам дитини (після встановлення батьком контакту із дитиною в присутності матері в перший непарний місяць після набрання цим рішенням законної сили). Стосовно позовної вимоги батька дитини щодо безперервного спілкування з дитиною з 10-00 год. першого липня по 10-00 год. шістнадцятого липня щорічно без присутності матері з метою забезпечення можливості спільного відпочинку із дитиною суд зазначає, що такий період спілкування один раз на рік є розумним та співмірним. На думку суду, спільний відпочинок батька та сина протягом декількох днів на рік позитивно вплине на виховання дитини, дозволить зміцнити сімейні відносини батька та сина, надасть батьку можливість зміцнити довіру сина до себе. Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти такого порядку спілкування батька із сином проте вказала, що, на її думку, перший липневий відпочинок дитини із батьком слід провести в межах м. Сєвєродонецька. Разом з тим суд враховує, що спілкування батька із сином згідно із заявленими батьком вимогами відбуватиметься лише один раз на два місяці (кожної другої суботи та неділі по непарних місяцях). Навіть якщо це судове рішення не буде оскаржене і набере законної сили через 30 днів після складення його повного тексту, тобто 23 квітня 2018 року, то до часу безперервного щорічного спілкування з дитиною з 10-00 год. першого липня по 10-00 год. шістнадцятого липня батько матиме спілкування із дитиною згідно із цим рішенням лише один раз в другу суботу травня 2018 року в присутності матері. Із урахуванням віку сина сторін, якому у червні 2018 року виповниться 8 років, а також із урахуванням того, що дитина не памятає батька і бачила батька (за твердженням самого позивача) останній раз у 2012 році, в той час як батько в позовній заяві виявив бажання регулярно спілкуватися із дитиною лише один раз на два місяці, суд вважає за необхідне встановити, що перше безперервне щорічне спілкування батька з дитиною з 10-00 год. першого липня по 10-00 год. шістнадцятого липня має відбутися у липні 2019 року і надалі щорічно. Такий порядок спілкування, на думку суду, забезпечить психологічний комфорт для дитини та відповідатиме інтересам дитини, адже до липня 2019 року дитина матиме змогу краще дізнатися свого батька, а батько матиме змогу налагодити сімейні відносини із дитиною, які станом на час розгляду справи взагалі відсутні. Підсумовуючи викладене, враховуючи висновок органу опіки та піклування щодо розвязання спору, виходячи з відсутності доказів негативного впливу батька на дитину, рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини, інтересів дитини, її віку, наявності належних умов для спілкування батька з дитиною, засад розумності, виваженості та справедливості, а також з урахуванням забезпечення якнайкращих інтересів дитини, суд вважає за необхідне визначити наступні способи участі батька у спілкуванні та вихованні його дитини в межах заявлених позовних вимог: - спілкування із дитиною в присутності матері [PERSON], з можливістю відвідування дитиною місця проживання [PERSON] з 16-00 год. до 20-00 год. другої суботи в перший непарний місяць після набрання цим рішенням законної сили; - спілкування із дитиною без присутності матері [PERSON], з можливістю відвідування дитиною місця проживання [PERSON] кожної другої суботи по непарних місяцях з 16-00 год. суботи до 10-00 год. неділі починаючи з другого непарного місяця після набрання цим рішенням законної сили; - спілкування із дитиною без присутності матері [PERSON], з можливістю відвідування дитиною місця проживання [PERSON] та з можливістю спільного відпочинку дитини та [PERSON] в період з 10-00 год. першого липня по 10-00 год. шістнадцятого липня, починаючи з липня 2019 року і надалі щороку. З метою забезпечення зрозумілості судового рішення суд вважає за необхідне вказати, що під можливістю відпочинку батька із дитиною суд розуміє можливість виїзду батька на спільний відпочинок із дитиною без згоди матері, проте із урахуванням стану здоровя та потреб дитини, в межах території України, на якій органи державної влади здійснюють свої повноваження. Можливість такого виїзду в іноземні країни, на тимчасово окуповану територію чи на територію України, на якій органи державної влади не здійснюють свої повноваження, може бути реалізована батьком лише з дозволу і згоди матері. Також, з метою забезпечення зрозумілості судового рішення суд вважає за необхідне вказати, що під непарними місяцями в тексті цього рішення розуміються січень, березень, травень, липень, вересень, листопад. Також суд розяснює, що вищевказані способи участі батька у спілкуванні із дитиною не позбавляють його права спілкуватися із дитиною в будь-який інший час та спосіб за домовленістю із матірю та за згодою дитини. Крім того, з метою забезпечення ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне задовольнити вимогу про зобовязання не чинити позивачу перешкод у спілкуванні з дитиною шляхом покладення відповідного зобовязання на відповідача згідно встановленого цим судовим рішенням графіку. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі суд враховує, що позов задоволено частково, проте позивач в позовній заяві просив судові витрати покласти на нього. Отже, справедливим та розумним, враховуючи пряме прохання позивача, буде не стягувати будь-які судові витрати з відповідача на користь позивача. Відповідач, її представник, треті особи про наявність у них будь-яких судових витрат не повідомили. На підставі викладеного,

Outcome: partial