Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

[PERSON], діючи в особі представника [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та визнання права власності на будинок в порядку спадкування. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав та показав, що батьками позивача [PERSON] були [PERSON] та [PERSON], які померли: [PERSON] 12.01.2016 року, [PERSON] 31.01.2016 року. Після смерті останніх залишилася спадщина у вигляді будинку по вул.Малиновського, 2 м.Краматорську. Відповідно до заповіту від 03.09.2009 року [PERSON] заповідав все своє на день смерті майно дружині [PERSON] [PERSON] був зареєстрований за адресою: [INFO], а його дружина [PERSON] за адресою: м.Краматорськ, вул.Ярослава Мудрого, 54-12, де також був зареєстрований позивач. Батьки [PERSON] періодично проживали або в будинку, або в квартирі, однак на момент смерті [PERSON] його дружина [PERSON] проживала разом з ним за місцем його реєстрації у будинку по вул.Малиновського, 2, що підтверджується актом Красноторської селищної ради м.Краматорська. Таким чином, дружина [PERSON], яка пережила свого чоловіка, фактично прийняла спадщину на підставі ст.1268 ч.3 ЦК України. Враховуючи те, що позивач [PERSON] мав з матірю одне зареєстроване місце проживання [INFO], то він вважається таким, що прийняв спадщину після її смерті, в тому числі на будинок по вул.Малиновського, 2. Після збігу шестимісячного строку позивач звернувся до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, однак постановою нотаріуса від 25.08.2016 року йому було відмовлено за відсутністю підтвердження факту спільного постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем, а також за відсутністю державної реєстрації права власності на спадковий будинок. Разом з тим, житловий будинок по вул.Малиновського, 2 у м.Краматорську був побудований [PERSON] на законній підставі згідно із договором №117 від 27.04.1970 року про виділення відділом комунального господарства [PERSON] міської ради земельної ділянки для будівництва житлового будинку. На підставі наведеного представник позивача просить суд позов [PERSON] задовольнити, встановивши факт постійного проживання його померлої матері [PERSON] разом із померлим батьком [PERSON] на момент смерті останнього, а також визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок по вул.Малиновського, 2 у м.Краматорську. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] проти задоволення позову заперечувала, оскільки [PERSON] у шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини не звертався; рішення про встановлення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини відсутнє; позивач заявив вимоги щодо прав та інтересів померлих осіб, при цьому [PERSON] мала власне зареєстроване місце постійного проживання, у звязку з чим безпідставно заявлено про встановлення факту її спільного проживання зі спадкодавцем [PERSON]; наявність спадщини є недоведеною. Просила в позові відмовити. Суд, вислухавши сторони, дослідивши надані докази (а.с.4-24) вважає, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. Так судом встановлено, що [PERSON] доводиться сином подружжю [PERSON] і [PERSON], які перебували у шлюбі (а.с.4, 5). За життя [PERSON] відповідно до Договору №117 від 27.04.1970 року отримав від виконкому [PERSON] міської ради земельну ділянку площею 704,5 кв.м по вул..Малиновського, 2 у м.Краматорську для будівництва житлового приватного будинку (а.с.13), закінчив будівництво житлового будинку у 1971 році та господарських споруд у 1994 році (а.с.14-18), проживав та був зареєстрованим за вказаною адресою (а.с.19). Однак завершивши будівництво нерухомого майна [PERSON] не надав документи для здійснення державної реєстрації права власності на вказаний будинок (а.с.16). 03.09.2009 року [PERSON] склав нотаріально посвідчений заповіт, яким вусе майно, належне йому на день смерті, заповідав своїй дружині [PERSON] (а.с.6). 12.01.2016 року [PERSON] помер (а.с.7). Відповідно до довідки (а.с.9), [PERSON] була зареєстрована за адресою: [INFO] (раніше вул.19-го Партзїзду), 54-12 разом із сином [PERSON] Остання не встигла звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка та 31.01.2016 року померла (а.с.8). Як зазначалася вище позивач [PERSON], [INFO], будучи зареєстрованим за адресою: [INFO] та фактично проживаючи у м.Москва, РФ, (а.с.9, 10) в шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини після смерті батька не звертався. Після спливу шестимісячного строку, а саме 25.08.2016 року, до нотаріальної контори від імені [PERSON] звернулася [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON], померлого 12.01.2016 року. Постановою нотаріуса від 25.08.2016 року було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки [PERSON], який не проживав разом із спадкодавцем, своєчасно не надав зави про прийняття спадщини (а.с.10). Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, після смерті [PERSON] до першої черги спадкоємців за законом належать дружина померлого [PERSON] та син [PERSON] Крім того, [PERSON] мала права спадкувати на підставі заповіту від 03.09.2009 року. Згідно ст.1269 ч.1 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ст.1270 ч.1 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Враховуючи те, що дружина [PERSON] і син [PERSON] не були зареєстровані разом із спадкодавцем [PERSON], останні повинні були у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, чого зроблено не було, у звязку з чим вказані особи спадщину не прийняли. Позивач зазначає, що батьки періодично проживали то в будинку по вул.Малиновського, 2, то в квартирі по вул.Я.Мудрого, 54-12, зокрема на день смерті [PERSON] його дружина [PERSON] проживала з чоловіком саме на вул.Малиновського, 2, в підтвердження чого надав акт (а.с.12). Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені такі факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, тобто встановлюються факти, що мають юридичне значення. Згідно ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Як встановлено [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, у звязку з чим складали сімю. Однак останні мали різні адреси реєстрації у встановленому законом порядку постійного проживання у м.Краматорську: [PERSON] по вул.Малиновського, 2, [PERSON] по вул.Я.Мудрого, 54-12. Як зазначив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму узагальненні «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13: «Щодо визнання особи такою, що прийняла спадщину, зокрема в спорах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, у випадках, коли спадкоємці постійно проживали разом зі спадкодавцем, проте зареєстровані за іншою адресою, судам слід враховувати таке. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч.1 ст.29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.\~\~\~\~\~\~\~ Заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи.» З огляду на вказане, враховуючи те, що [PERSON], яка відноситься до числа спадкоємців першої черги, мала відповідну реєстрацію місця її постійного проживання, яке є іншим від місця реєстрації спадкодавця [PERSON], то вимоги про встановлення факту її постійного проживання зі спадкодавцем є юридично безпідставними. Крім того юридично безпідставними є вимоги [PERSON], які стосуються прав та інтересів померлих осіб. Так позивач просить суд встановити факт того, що його матір [PERSON], померла 31.01.2016 року, постійно проживала разом із батьком [PERSON], померлим 12.01.2016 року, за місцем його реєстрації по вул.Малиновського, 2 у м.Краматорську, на день смерті останнього. Суд не вправі приймати рішення щодо померлих осіб, оскільки такі спори не вирішуються в порядку цивільного судочинства. Відсутні підстави для вирішення питання про визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за законом на будинок по вул.Малиновського, 2 у м.Краматорську, оскільки позивач не набув статусу спадкоємця, оскільки не звернувся в шестимісячний строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після батька [PERSON] З вимогами в порядку ст.1272 ч.3 ЦК України позивач не звертався. З померлою матірю позивач був зареєстрований за однією адресою, однак сама [PERSON] спадщину після смерті чоловіка [PERSON] також не прийняла. На підставі наведеного в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» у звязку з прийняттям рішення про відмову в задоволенні позову, судові витрати (а.с.1) позивачу не відшкодовуються.

Outcome: dismissed