Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] макіївської державної нотаріальної контори та відділу державної виконавчої служби Гірницького районного управління юстиції м. Макіївки про зняття заборони та виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запису про обтяження за №2371768 від 09.09.2005 року щодо будинку №6 по вул.. Шахтаря у м. Макіївка Донецької області. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 25.02.2016 року дізнався про накладене відповідачем 09.09.2005 року обтяження (заборону) на будинок №6 по вул.. Шахтаря у м. Макіївці Донецької області, який належить йому на праві власності. До того часу про існування та причину обтяження йому було невідомо, в отриманій з Реєстрів Інформаційній довідці зазначено, що запис про обтяження є архівним та інформації про підстави внесення запису не міститься. У виконавчій службі інформацію про обтяження зясувати неможливо, оскільки всі виконавчі провадження за 2005 рік знищено у звязку із закінченням терміну зберігання. На теперішній час встановити причини та підстави обтяження неможливо, а його існування порушує право власності позивача, так як останній не має можливості вільно розпорядитись своїм майном. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідачі [PERSON] макіївська державна нотаріально контора та відділ державної виконавчої служби Гірницького районного управління юстиції м. Макіївки в судове засідання представників не направили. У відповідності з ч.2 ст.224 ЦПК України суд, вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи та подані докази в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне: На підставі Договору від 27.05.1988 року, посвідченого державним нотаріусом Пятої макіївської державної нотаріальної контори [PERSON] (реєстраційний номер 2-1437), [PERSON] купив жилий будинок №6 по вул.. Шахтаря у м. Макіївка з належними до нього надвірними будівлями, право особистої власності на який зареєстровано Макіївським БТІ 07.12.1988 року. Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, реєстратором - [PERSON] макіївською державною нотаріальною конторою 09.09.2005 року до Реєстру, без зазначення підстав обтяження, перенесено запис про обтяження заборону, за реєстраційним номером обтяження 2371768, який виник 17.11.1989 року за заявою Нотаріальної державної контори №5 м. Макіївки на будинок №6 по вул. Шахтаря, м. Макіївка Донецької області, власником якого є [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається із змісту позовної заяви, позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів: [PERSON] макіївської державної нотаріальної контори, відділу державної виконавчої служби Гірницького районного управління юстиції м. Макіївки про зняття заборони та виключення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна - житлового будинку, що розташований по вул. Шахтаря, 6, у м. Макіївка Донецької області, посилались на те, що запис про обтяження є архівним та інформації про підстави внесення запису не міститься, а у виконавчій службі інформацію про обтяження зясувати неможливо, оскільки всі виконавчі провадження за 2005 рік знищено у звязку із закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч.1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Крім того, підстави для зняття заборони відчуження обєкту нерухомого майна визначені статтею 74 Закону України «Про нотаріат», якою передбачено, що одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовити накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаражу, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Пунктом 5.1 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок) передбачено, що нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв'язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, після припинення договору іпотеки у зв'язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п'ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Пунктом 6.1 Порядку передбачено, що про зняття заборони, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на майно нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. Однак, зважаючи на вимоги ст. 3 ЦПК України, відповідачами у справах є особи, якими порушено, не визнано або оспорено права, свободи чи інтереси позивача. Також, відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.08.1976 року «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. У тих випадках, коли опис проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач притягується відповідна державна податкова інспекція. Заяви боржників про неправильність включення майна в опис розглядаються в порядку, передбаченому ст.409 КПК, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі або в порядку, передбаченому ст.373 ЦПК, якщо опис проводився судовим виконавцем. Так, відповідачами у справах про зняття арешту з майна є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, особа, якій передано майно (якщо воно реалізоване). Позивачем у позовній заяві не зазначено причину, по якій 17.11.1989 року на належний йому будинок №6 по вул. Шахтаря, м. Макіївка Донецької області накладено обтяження заборону, а також не доведено, що заборону було накладено під час виконавчого провадження та на теперішній час відпали обставини на підставі яких виникло це обтяження. На запит суду [PERSON] макіївська державна нотаріальна контора 11.05.2016 року відповіла, що повідомити правову підставу та надати копії документів, на підставі яких накладено арешт на спірний будинок не має можливості, оскільки архів знаходиться у м. Макіївка, до якого не має доступу, а Відділ державної виконавчої служби Краснолиманського міського управління юстиції повідомив суд, що в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень відсутня інформація стосовно [PERSON], та встановити за яким виконавчим провадженням накладено арешт неможливо, у звязку з чим суд позбавлений можливості з'ясувати осіб, на права та інтереси яких прямо та безпосередньо вплине рішення суду, а саме: осіб, в інтересах яких накладено обтяження, про зняття якого просить позивач. Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна обтяження заборони відчуження нерухомого майна, яке належить позивачу на праві власності, реєстраційний номер обтяження 2371768, підстави обтяження не зазначено, б/н, 17.11.1989 року, Нотаріальна державна контора №5 м. Макіївки, за реєстром. Оскільки виникнення, реалізація та захист права власності не залежить від державної нотаріальної контори, яка була уповноважена державою як Реєстратор здійснювати реєстрацію обтяжень, та виконавчої служби, причетність якої до виниклого обтяження майна на підставі наданих доказів не встановлено, то зазначені органи не можуть бути відповідачами у справі про зняття заборони та виключення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, за винятком випадків, коли ними допущені порушення в процедурі реєстрації таких прав та їх обтяжень. Таким чином, суд вважає, що позивачем не доведено, що припинені обставини, на підставі яких виникло обтяження на його будинок, у звязку з чим на теперішній час відсутні достатні правові підстави для задоволення позову [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed