Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд дітей за кордон без згоди одного з батьків. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він з відповідачем по справі, перебував у шлюбі, який було розірвано рішенням Рівненського міського суду по справі №569/15846/14-ц від 19 листопада 2014 року. Від спільного подружнього життя, у них є двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які рішенням суду залишені проживати з матір'ю. З моменту розлучення відповідач майже самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню сина, з ним майже не спілкується, участі у його житті не приймає. Хлопчик на даний момент проживає з ним. Маючи можливість оздоровити дітей за кордоном позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням про надання дозволу на виготовлення проїзних документів та виїзду їх сина та доньки на відпочинок до Республіки Туреччини, Єгипту, Польщі, проте отримував безпричинні відмови, що і змусило його звертатись з даним позовом до суду. Представник позивача, адвокат [PERSON], подав до суду заяву, в якій частково змінивши позовні вимоги щодо дати виїзду дітей за кордон, просить суд надати дозвіл [PERSON] на виготовлення документів та дозвіл для виїзду за межі України малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] [PERSON], [INFO] без згоди та супроводу матері [PERSON], на період з 01 листопада 2018 року по 01 березня 2019 року до Польщі, з 20 червня 2019 року по 20 жовтня 2019 року до Туреччини, з 20 червня 2019 року по 20 жовтня 2019 року до Єгипту. Просить справу розглядати без участі позивача та його як представника позивача, не заперечує проти заочного розгляу справи. [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце судового засідання відповідач був повідомлений належним чином. Повідомлення про причини неявки від відповідача не надійшло. Відзив (заперечення проти позову) відповідач не подав. Враховуючи те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання не з'явилася в судове засідання без поважних причин, відзив не подала, неявка сторони не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд проводить розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку за згодою позивача, на підставі наявних у справі даних та доказів. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Рівненського міського суду по справі №569/15846/14-ц від 19 листопада 2014 року. Від спільного подружнього життя, у сторін є двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які рішенням суду залишені проживати з матір'ю. З моменту розлучення відповідач майже самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню сина. Хлопчик на даний момент проживає з батьком, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, складеним Білокриницькою сільською радою та затвердженим головою сільської ради Т.В.Гончарук за №135 від 15 травня 2018 року. Маючи можливість оздоровити дітей за кордоном позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням про надання дозволу на виготовлення проїзних документів та виїзду їх сина та дочки на відпочинок до Республіки Туреччини, Єгипту, Польщі, проте отримував безпричинні відмови, що і змусило його звертатись з даним позовом до суду. Позивач немає можливості отримати нотаріально завірену згоду матері на виїзд їх дітей за кордон для оздоровлення, що робить неможливим виїзд дітей за кордон. Статтею 7 СК України встановлено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією прав дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обовязковість надана Верховною радою України. Статтею 141 СК України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини. Згідно вимог частини третьої статті 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до частин першої та другої статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно принципів 4 та 7 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (Резолюция 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитині мають належати права на здоровий ріст та розвиток, належне харчування, житло, розваги, медичне обслуговування, отримання освіти. Як встановлено частиною третьою статті 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до вимог частини другої статті 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України. Згідно ст. 2, 4 вказаного Закону виїзд за кордон України громадянина, який не досяг 18 років здійснюється на підставі проїзного документу дитини. Оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно п. 18 Правил оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України для виїзду за кордон і постійного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним з таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон, що включає - виготовлення візи за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Крім того, з наведеного також вбачається, що чинним законодавством передбачена можливість і необхідність вирішення у судовому порядку питання про надання дозволу на оформлення документів на виїзд за кордон дитини. Позивач [PERSON] обґрунтовує свій позов необхідністю оздоровлення дітей за кордоном. Зазначені обставини суд визнає такими, що відповідають інтересам дітей та сприяють їх повноцінному розвитку, якнайкращому забезпеченню інтересів малолітніх дітей, створенню умов для найкращого розвитку її особистості, розумових і фізичних здібностей дітей в найповнішому обсязі, а також розвитку кругозору, що в свою чергу, сприятиме підготовці дітей до свідомого життя у вільному суспільстві в дусі розуміння, миру, терпимості, рівноправності чоловіків і жінок та дружби між усіма народами, етнічними, національними і релігійними групами. Жодних обставин, які могли б свідчити про зворотне, судом не встановлено. Враховуючи встановлені по справі обставини, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Outcome: approved