Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що він з відповідачем знаходився в шлюбних відносинах, від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Так, на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2011 року з нього стягують аліменти на користь [PERSON] на утримання сина у розмірі ? частини від усіх видів доходу але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення [PERSON] повноліття. З 23 лютого 2014 року син став проживати разом з батьком та повністю знаходитись на його утриманні. 19 червня 2014 року рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, залишеного в силі ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2014 року, визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] з його батьком [PERSON] та вирішено стягувати з [PERSON], аліменти на утримання [PERSON] [INFO] на користь батька [PERSON], в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, до досягнення [PERSON] повноліття, починаючи стягнення з 20 березня 2014 року. Незважаючи на те що з лютого 2014 року син став проживати з ним, однак він продовжує сплачувати аліменти на користь відповідача на утримання сина. Тому позивач просить суд припинити стягнення з нього аліментів та відкликати виконавчий лист про стягнення аліментів на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2011 року. Окрім того позивач просить суд стягнути з відповідача безпідставно отриманні грошові кошти в розмірі 3 064,05 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі, судові витрати з відповідача просила не стягувати. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував проти припинення з жовтня 2014 року стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина в решті позовних вимог просив відмовити. Представник третьої особи державної виконавчої служби Красногвардійського районного управління юстиції в судове засідання не з*явився про день, час та місце розгляду справи повідомленні належним чином причин неявки суду не повідомили. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими та такими що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що з 21 липня 2001 року по 28 листопада 2005 року сторони знаходились в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2011 року задоволено позовні вимоги [PERSON] та вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від всіх видів доходу (заробітку), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з серпня 2011 року до досягнення дитиною повноліття /а.с. 8/. 19 червня 2014 року рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від, залишеного в силі ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2014 року, визначено місце проживання [PERSON], [INFO] з його батьком [PERSON] та вирішено стягувати з [PERSON], аліменти на утримання [PERSON] [INFO] на користь батька [PERSON], в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, до досягнення [PERSON] повноліття, починаючи стягнення з 20 березня 2014 року /а.с.9/. Незважаючи на те, що [PERSON] з лютого 2014 року став проживати разом з батьком [PERSON], даний факт встановлено рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2014 року та підтверджено сторонами в судовому засіданні, а тому відповідно ст. 61 ЦПК України данні обставини не підлягають доведенню, з [PERSON] продовжують стягувати аліменти на користь [PERSON] на утримання сина. Стаття 273 СК України передбачає, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь - кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати Враховуючи те, що на даний час [PERSON] проживає разом з батьком, знаходиться повністю на його утриманні, окрім того на користь [PERSON] стягуються аліменти з [PERSON] на утримання сина, а отже існують обставини які мають істотне значення, суд вважає позовні вимоги [PERSON] в частині припинення стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] згідно рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2011 року такими що підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача безпідставно отриманих аліментів в сумі 3 064,05 грн. суд вважає за необхідне відмовити з наступних підстав. Стаття 1212 ЦК України передбачає, що особа яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстави, на якій воно було набуте, згодом відпала. Враховуючи те, що грошові кошти в розмірі 3 064,05 грн. [PERSON] отримала на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2011 року, яке набрало чинності 15 листопада 2011 року, а отже дані кошти не є безпідставно отримані, оскільки стягненні на користь [PERSON] на правовій підставі. У відповідності до положень статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає їх належними та достатніми для вирішення справи по суті, та такими, що відповідають вимогам статей 59-60 ЦПК України, згідно яких належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Враховуючи викладене суд вважає позовні вимоги [PERSON] такими що підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial