Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 15.08.1987 року житловий будинок, розташований по [ADDRESS], належав колгоспному двору, головою якого був батько позивача [PERSON]. Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0,12 га, що доводиться довідкою Ясеневопільнівської сільської ради № 126 від 27.01.2017р. Будівництво житлового будинку було здійснено у 1975 році, господарські будівлі зведені у 1975 та в 1990 роках, що стверджується технічним паспортом. У відповідності до технічної документації житлове господарство складається з житлового будинку загальною площею 85,4 кв.м, житловою площею 56,8 кв. м, літньої кухні, стайні, стодоли, сараю, шопи, вбиральні, колодязя, воріт та огорожі. [PERSON] помер [INFO] року. Заповітного розпорядження на випадок своєї смерті він не залишив. На час його смерті діяв Цивільний кодекс України 1963 року. З метою реалізації спадкових прав позивач звернувся до Городенківської районної державної нотаріальної контори з приводу оформлення права власності на спадкове майно. При вивченні документів з'ясувалося, що у свідоцтві про народження позивача тато записаний як «[PERSON]», хоча фактично за документами від був «[PERSON]». У зв'язку з цим, позивач був змушений звертатися до суду. Рішенням Городенківського районного суду від 14.11.2017р. по цивільній справі № 342/881/17 встановлено факт родинних відносин між позивачем та [PERSON], як сином та батьком. Після отримання копії судового рішення позивач повторно звернувся до Городенківської районної державної нотаріальної контори. Однак, Постановою в.о. державного нотаріуса від 05.12.2017 р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв'язку з реєстрацією спадкового житлового господарства, як колгоспного двору. З довідки Ясеневопільнівської сільської ради № 689 від 28.08.2017р. вбачається, що станом на 15.04.1991р. у житловому господарстві проживали: [PERSON], [PERSON] (померла [INFO].), позивач та його дружина [PERSON], яка не зверталася із заявою про прийняття спадщини чи про виділ частки у колгоспному дворі. Спадкодавець був батьком позивача, на час його смерті вони проживали разом та вели спільне господарство, що доводиться довідкою Ясеневопільнівської сільської ради № 342 від 28.03.2017р. Після смерті батька позивач фактично вступив в управління спадковим майном: продовжує проживати у житловому будинку, утримує його в належному стані, виготовив технічну документацію за власні кошти, обробляє земельну ділянку, тобто своїми діями фактично прийняв спадщину, однак оформити свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок в нотаріальній конторі не може через реєстрацію житлового господарства як колгоспного двору. Згідно висновку суб'єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] житловий будинок по [ADDRESS] перебуває у задовільному стані, його вартість становить 139579 грн. За результатами проведення технічного обстеження згаданого будинковолодіння встановлено його відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], дочка позивача, позовну заяву підтримала з наведених у ній підстав, просить задовольнити. Пояснила, що житловий будинок по [ADDRESS] відносився до колгоспного двору, а дід [PERSON] був головою даного двору. [INFO] року дід [PERSON] помер. Заповіту він не залишив. На час його смерті у даному житловому будинку проживали: позивач [PERSON], його дружина [PERSON] та баба [PERSON],яка померла у 2001 році. Ствердила, що позивач фактично спадщину після смерті свого батька прийняв, на час смерті спадкодавця проживав разом з ним, після смерті батька продовжує проживати у даному будинку, обробляє земельну ділянку. У зв'язку з тим, що даний житловий будинок відносився до колгоспного двору, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок в нотаріальній конторі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечує щодо визнання права власності на житловий будинок та носподарські споруди, розташовані по [ADDRESS], в цілому за [PERSON]. Частина 3 ст. 200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідачка визнає позов, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у підготовчому засіданні. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За змістом ч.ч. 4, 5 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України - відносини спадкування регулюються нормами цього ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1.01.2004 р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01.01.2004) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності згаданим Кодексом, його положення застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Копією Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 15 серпня 1987 р., виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 173 від 12 серпня 1987 р., посвідчено, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] - дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. довідкою № 127, виданою 27 січня 2017 року виконавчим комітетом Ясеневопільнівської сільської ради Городенківського району стверджено, що житловий будинок, який до смерті належав [PERSON], 1927 р.н., знаходиться по [ADDRESS] За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Станом на 15 квітня 1991 року в господарстві по [ADDRESS] були зареєстровані: голова двору [PERSON], [INFO], дружина [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], невістка [PERSON], [INFO], що доводиться довідкою № 689, виданою виконавчим комітетом Ясеневопільнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області 28.08.2017 р. [PERSON] помер [INFO] р. у віці 64 років в с. Ясенів-Пільний Городенківського району, актовий запис № 17 від 18.07.1991 р., про що свідчить повторне Свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане 07 березня 2017 року Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківської області. Довідкою Ясеневопільнівської сільської ради № 342 від 28.03.2017 р. стверджено, що на час смерті [PERSON] в [ADDRESS]), разом з ним були зареєстровані: його дружина [PERSON], 1921 р.н., син [PERSON], 1960 р.н., невістка [PERSON], 1964 р.н.; головою двору був [PERSON]. [PERSON] померла [INFO] р. у віці 80 років в с. Ясенів-Пільний Городенківського району, актовий запис № 1 від 03.01.2001р., про що свідчить Свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане 03 січня 2001 року у виконкомі Ясеневопільнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. На час смерті вона проживала та була зареєстрована по [ADDRESS], разом з нею були зареєстровані: син [PERSON], 1960 р.н., невістка [PERSON], 1964 р.н., внучка [PERSON], [INFO], внучка [PERSON], [INFO], та внук [PERSON], [INFO], що стверджено довідкою Ясеневопільнівської сільської ради № 128 від 27.01.2017 р. Статтею 524 Цивільного кодексу УРСР 1963 р., який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, визначалось, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Ст. 548 ЦК України (1963 р.) встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини або фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Про те, що позивач після смерті матері прийняв спадщину, свідчить видане 08.05.2003 р. Свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 721 (спадкова справа № 303). Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Городенківського районного суду від 14 листопада 2017 року по справі № 342/881/17 (провадження № 2-о/342/76/2017) встановлено факт родинних відносин між [PERSON], [INFO] та [PERSON], який помер [INFO] р., як сином і батьком. На час смерті батька [PERSON] позивач [PERSON] проживав разом з ним. Отже, він вважається таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом. До складу спадщини [PERSON] входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані в [ADDRESS]. З технічного паспорта на садибний житловий будинок [ADDRESS] та з довідки про об'єкт нерухомого майна № 1 від 04.04.2017р. встановлено, що житловий будинок збудований в 1975 р., інші господарські будівлі збудовані в 1975, 1990 роках. Як вбачається із Звіту про оцінку житлового будинку (загальною площею 85,4 кв.м.) ФОП [PERSON] № 11122017_00228, складеного згідно договору № 00228/С від 11.12.2017 року, вартість житлового будинку з господарськими спорудами за адресою [ADDRESS] Городенківського району на дату оцінки - 11.12.2017 р. становить 139579 грн. За даним господарством закріплена земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору площею 0,12 га, що стверджується довідкою № 126, виданою 27.01.2017 року виконавчим комітетом Ясеневопільнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України 2003 р. спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину позивач звертався до Городенківської районної державної нотаріальної контори. Постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 2308/02-31 від 05.12.2017 р. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька [PERSON], померлого [INFO] року, на житловий будинок [ADDRESS] з посиланням на те, що житловий будинок належав колгоспному двору, однак частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем, як спадкоємцем за законом спадкодавця [PERSON], права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами не встановлено, відповідач, колишній члени колгоспного двору, не заперечує відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] Городенківського району Івано-Франківської області, як спадкоємцем за законом спадкодавця [PERSON] та співвласником колишнього колгоспного двору, судом не встановлено, відповідачка [PERSON] даний позов визнає, на частку у колишньому колгоспному дворі не претендує, за її виділом не зверталася до нотаріальної контори, тому суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення. На підставі ст.ст. 120, 123, 548, 549, 551 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328, 346, 392, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved