Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

[PERSON] (далі Позивачка) просить суд позбавити [PERSON] (далі Відповідач) батьківських прав відносно їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що Відповідач, не зважаючи на те, що він є батьком неповнолітньої дитини, з лютого 2011 року ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, не цікавиться його життям, не піклується про його здоров'я, про його фізичний та моральний розвиток. В серпні 2011 року вона вдруге одружилася з [PERSON], від даного шлюбу мають неповнолітню дочку. Чоловік достатньо приділяє уваги вихованню та утриманню обох дітей. Син [PERSON] достатньо часу проводить з [PERSON], разом вони відвідують тренувально-оздоровчі секції. Відношення між сином та другим чоловіком склалися як між батьком та чином,Син називає другого чоловіка батьком. А тому в інтересах дитини, для її нормального фізичного та психологічного розвитку позивачка просить позовні вимоги задоволити. В судовому засіданні Позивачка позовні вимоги про позбавлення Відповідача батьківських прав підтримала. Відповідач проти позову заперечує та суду показав, що після розлучення в 2011 році Позивачка з сином проживала в іншій області. З метою спілкування з сином він декілька раз їздив зі знайомими в с. Плисків, Погребищенського району Вінницької області до будинку батьків Позивачки, але бувша дружина всілякими методами не дозволяла йому зустрічатися з сином та приймати участь у його вихованні. По питанню участі у вихованні сина він не звернувся до служби у справах дітей. Лише після рішення Служби у справах дітей Тетіївської райдержадміністрації в листопаді 2013 року він усвідомив свою відповідальність та намагався зустрітися з сином. Після звернення Позивачки до суду він декілька раз їздив у село де мешкав син, але йому не вдалося зустрітися та поспілкуватися з сином. Матеріальну допомогу на сина він надавав, хоч і не регулярно через специфіку роботи. Представник третьої особи: Служби у справах дітей при Тетіївській районній державній адміністрації Гончарова О.В. підтвердила, що в листопаді служба у справах дітей не заперечувала проти позбавлення Відповідача батьківства, але в даний час вона вирішення цього питання покладає на розсуд суду. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, представника служби у справах дітей при Тетіївській райдержадміністрації, покази свідків, та пояснення малолітнього сина сторін [PERSON] в присутності дитячого психолога та дослідивши письмові вважає, що позовні вимоги обґрунтовані виходячи з наступних обставин. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони одружилися 10.06.2006 року. Від даного шлюбу у них, [INFO] народився син [PERSON]. Спочатку сторони проживали в [ADDRESS] у батьків Відповідача, а після народження дитини Позивачка разом з дитиною, за згодою Відповідача, переїхала проживати до своїх батьків у [ADDRESS]. В лютому 2011 року рішенням Тетіївського районного суду шлюб між сторонами був розірваним та поставлено стягнути з Відповідача на користь Позивачки аліменти на утримання сина. В грудні 2011 року за позовом Відповідача, рішенням Тетіївського районного суду визнано Позивачку такою, що втратила право на проживання у квартирі [ADDRESS], та разом з неповнолітнім сином знято з реєстрації, в якому також зазначено, що Відповідачка з 14.05.2009 року без поважних причин не проживає в м. Тетієві. Окрім того, судом встановлено, що Позивачка 05.08.2011 року зареєструвала шлюб з [PERSON], від якого [INFO] у них народилася дочка [PERSON]. Позивачка з новим чоловіком проживала деякий час у с. Плисків Погребищенського району Вінницької області., а в 2014 році переїхала з сім'єю у м. Вінниця. Встановлені обставини підтверджуються: поясненнями сторін, копіями свідоцтв про народження сина сторін (а.с. 9), копією рішення Тетіївського райсуду від 16.02.2011 року про розлучення сторін (а.с.10), копією Рішення Тетіївського районного суду від 09.12.2011 року визнання Позивачки такою, що втратила право на проживання (а.с.11), копією свідоцтва про одруження Позивачки з [PERSON] (а.с.8), довідкою про склад сім'ї Позивачки (а.с.16). Крім того, в судовому засіданні із пояснень Позивачки, які підтверджуються рішенням Тетіївського райсуду від 16.02.2011 року та довідками №5518 від 20.09.2013 року та від 15.07.2014 року встановлено, що Відповідач не регулярно надавав матеріальну допомогу на утримання сина, що змусило Позивачку звернутися до суду, але і після рішення суду до звернення Позивачки в суд з даним позовом, станом на 21.03.2014 року Відповідач мав заборгованість по аліментах в сумі 10353 грн.(а.с. 18, 131). Також із пояснень свідка [PERSON] судом установлено, що дійсно в 2013 році до її сина в с. Плисків Погребищенського району Вінницької області з товаришем приїжджав Відповідач, який був в нетверезому стані. Вона запропонувала йому відвідати свого сина [PERSON], але Відповідач відмовився вказавши, що у нього немає подарунка для сина. Свідок [PERSON] показала, що вона працює в дитячому закладі в с. Плисків, який відвідує син Відповідача [PERSON]. З вересня 2010 року Відповідач в дитячий садок до сина не приходив, не цікавився його життям, не приймав участі у його вихованні. Ці ж самі обставини підтверджуються довідкою - актом про невідвідування дітей батьками від 15.07.2013 року. Із показів свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] встановлено, що вони разом з Відповідачем в 2013 році та в червні 2014 року їздили в с. Плисків Погребищенського району Вінницької області , де їх товариш, Відповідач по даній справі хотів зустрітися з сином, але зустріч не відбулася, оскільки син був відсутній в будинку своєї бабушки. Із довідки 3 20 від 16.07.2013 року, що Відповідач за вчинення хуліганських дій 11.04.2013 року притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення дрібного хуліганства. Крім того, придачі пояснень з участю психолога малолітній син Відповідача в судовому засіданні пояснив, що Відповідача він не знає, а його татом є [PERSON], з яким гуляє та ходить на тренування. Таж судом встановлено із копії заяв від 10 та 12 червня 2014 року Відповідач звертався в Службу у справах дітей та сім'ї Погребищенської РДА Вінницької області, та до завідуючої дитячим навчальним закладом в с. Плисків Погребищенського району Вінницької області в яких просив надання йому можливості спілкуватись з сином та приймати участь у його вихованні. Із висновку Служби у справах дітей та сім'ї Тетіївської райдержадміністрації за № 01-13/512 встановлено, що станом на 1.11.2013 року, Відповідач не виконував жодних покладених законом на батька обов'язків по відношенню до свого сина, не спілкувався з сином, не турбувався про його здоров'я, фізичний духовний та моральний розвиток, не допомагав матеріально, не проявляв інтерес в подальшій долі дитини. На підставі вищезазначених обставин, служба у справах дітей та сім'ї прийшла до висновку, виходячи з інтересів дитини про доцільність позбавлення Відповідача батьківських прав, щодо свого неповнолітнього сина [PERSON]. Аналізуючи в судовому засіданні установлені обставини суд приходить до слідую чого висновку. Так, відповідно до ч.1-3 ст.150 Сімейного кодексу України одними із основних обов'язків батька є виховання дитини в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечувати здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Як встановлено в судовому засіданні Відповідач не виконував своїх батьківських обов'язків по утриманні і вихованні свого сина Як зазначив Відповідач в позові до суду про втрату Позивачкою права на житло в м. Тетієві, та в рішенні суду від 09.12.2011 року сторони фактично не проживають з 14.05.2009 року, Відповідач не регулярно надавав матеріальну допомогу синові, що змусило позивачку звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на неповнолітнього сина. Не зважаючи на прийняте рішення Відповідач аліментів повністю не виплачував і станом на час подачі Позову в суд має заборгованість по аліментах в сумі 10353 грн. Крім того суд вважає, що відповідач не піклувався про здоров'я дитини про його фізичний, духовний та моральний розвиток. Як встановлено судом малолітньому сину [PERSON] йде 7 рік. За своє життя хлопчик батька не бачив та не знає його, що він підтвердив в судовому засіданні. На думку суду Відповідач не бажав приймати участь у вихованні сина. Ствердження Відповідача, що він в 2013 році та 2014 році намагався зустрітись з сином, поспілкуватись з поцікавитись його життям на думку суду не знайшли свого підтвердження в судовому засідання. Дійсно в суді встановлено, що Відповідач декілька раз приїжджав у с. Плисків Погребищенського району Вінницької області до сина, але як пояснила свідок [PERSON] був в стані алкогольного сп'яніння та відмовився побачитись з сином через відсутність подарунку. Що стосується поїздки Відповідача в теж село після подачі позову до суду, то суд розцінює дану поїздку, як не з метою виконання з батьківського обов'язку, а з метою переконати суд, що Відповідач усвідомив свої помилки, хоч самі дії Відповідача, а саме спілкування з матір'ю Позивачки, яке фіксувалося фотоапаратом, а перебуваючи в дитячому садку та сільській раді Відповідач просив підтвердити сам факт перебування в цих установах, а не бажання побачитись з сином. А тому в силу вищенаведених обставини, враховуючи висновку Служби у справах дітей та сім'ї Тетіївської райдержадміністрації за № 01-13/512 від 01.11.2013 року та в силу вимог п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved