Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі по тексту - відповідач), відповідно до якого просив стягнути з відповідача на свою користь вклад за Договором від 26.01.2015 № 300937/7671/07-15 у розмірі 5000, 00 доларів США у валюті зобов'язання; стягнути з відповідача на свою користь відсотки за користування грошовими коштами відповідно до ставки Договору 10 % за період з дня, наступного за днем витребування вкладу 27.04.2015 до дня ухвалення судового рішення, у валюті зобов'язання; стягнути з відповідача на користь позивача нарахування майнової відповідальності в розмірі 3%річних за період з дня, наступного за днем витребування вкладу 27.04.2015 до дня ухвалення судового рішення, у валюті зобов'язання; стягнути з відповідача на користь позивача суму пені за прострочення виконання зобов'язання у розмірі 3 % за кожний день прострочення за період з дня, наступного за днем витребування вкладу 27.04.2015 до дня ухвалення судового рішення; стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування завданої порушенням зобов'язання моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.01.2015 між позивачем та відповідачем був укладений договір [NUMBER] про банківський строковий вклад «Блискуча сімка» (надалі - Договір) відповідно до якого банк прийняв від позивача на депозитний рахунок [NUMBER] у сумі 5000,00 доларів США строком до 27.04.2015 із виплатою відсотків в розмірі ставок за різні періоди, передбачені п.1.1 Договору згідно ставок, визначених п.1.2 Договору. Після закінчення дії Договору позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами про повернення вкладу та нарахованих відсотків, проте відповідачем вказані заяви залишались поза увагою. За таких обставин позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Крім того, позивач вважає, що відповідачем також порушено положення Закону України «Про захист прав споживачів», а тому у відповідності до ч. 5 ст. 10 вказаного Закону має сплатити пеню за прострочення виконання зобов'язання, а також моральну шкоду. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15.07.2015 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь позивача 5140,69 доларів США (сума заборгованості за Депозитним договором, відсотки за користування грошовими коштами в розмірі 10 % річних, 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦК України, з 27.04.2015 по день винесення рішення - 15.07.2015). Відмовлено в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені у відповідності до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» та щодо стягнення з відповідача моральної шкоди. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 01.09.2015 заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15.07.2015 залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.01.2016 заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15.07.2015 та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 01.09.2015 залишено без змін. Постановою Верховного суду України від 13.03.2017 заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15.07.2015, ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 01.09.2015, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.01.2016 скасовано в частині стягнення пені, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. При цьому, Верховним судом України зроблено відповідний правовий висновок, згідно з яким вкладник за договором банківського вкладу (депозиту) є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем і несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену частиною п'ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме сплату пені в розмірі 3 % вартості послуги за кожен день прострочення. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з тих підстав, що у відповідача з 18.09.2015 по 17.12.2015 включно запроваджено тимчасову адміністрацію, а пізніше - з 18.12.2015 запроваджено процедуру ліквідації, у зв'язку з цим на вказані правовідносини розповсюджує свою дію Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відтак чинним законодавством визначено, що при запровадженні ліквідаційної процедури у Банку не здійснюється відшкодування вкладникам сум вкладів у судовому порядку та шляхом примусового стягнення коштів, а виплата сум вкладів таким вкладникам проводиться за участю Фонду гарантування вкладів фізичних осіб через відповідні позасудові механізми, передбачені чинним законодавством України. На підставі вище вказаного просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15.07.2015 встановлено, що між сторонами 26.01.2015 був укладений договір [NUMBER] про банківський строковий вклад «Блискуча сімка», відповідно до якого банк прийняв від позивача на депозитний рахунок грошові кошти у сумі 5000,00 доларів США, строком до 27.04.2015 із виплатою відсотків в розмірі ставок за різні періоди, передбачені п.1.1 Договору згідно ставок, визначених п.1.2 Договору. При цьому розмір процентної ставки з 20.04.2015 по 26.04.2015 становить 10%. Рішенням суду зокрема встановлено, що позивач вніс грошові кошти на депозитний рахунок, встановлено, що позивач звертався до відповідача з вимогою про повернення грошових коштів, проте відповідач належним чином взяті на себе зобов'язання не виконав, кошти у передбачені Договором строки не повернув. Суд враховує Правовий висновок, викладений в постанові Верховного суду України від 13.03.2017 по справі 6-2128цс16, відповідно до якого за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (частина перша статті 1058 ЦК України). За положеннями статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За пунктом 4.1 вказаного договору банківського вкладу у випадку невиконання або неналежного виконання умов цього договору сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України. Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов'язання, яка, крім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов'язання, передбачає додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов'язання. За положеннями статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб; послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; виконавець - це суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги. Відповідно до частини п'ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі. Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що вкладник за договором банківського вкладу (депозиту) є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем і несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену частиною п'ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме сплату пені в розмірі 3 % вартості послуги за кожен день прострочення. Отже, з наведеного вбачається, що відповідач несе відповідальність за неналежне виконання Депозитного договору, в тому числі і відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що 17.09.2015 на підставі постанови Національного банку України №612 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) 17.09.2015 прийнято рішення №171 про запровадження тимчасової адміністрації строком на 3 місяці з 18.09.2015 по 17.12.2015 (включно). 17.12.2015 правлінням Національного банку України прийнято Постанову № 898 «Про відкликання банківської ліцензії ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ», а 18.12.2015 на підставі рішення Виконавчої дирекції Фону гарантування вкладів фізичних осіб № 230 у відповідача розпочато процедуру ліквідації з 18.12.2015 по 17.12.2017 включно. Таким чином, станом на даний час Банк здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», частиною першою статті першої якого встановлено правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Положеннями ч. 5 ст. 35 вказаного Закону визначено, що під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання. Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, передбачений ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до п. 1,3 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку. Положеннями п. 1 ч. 6 ст. 36 вказаного Закону визначено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Положеннями ч. 5 ст. 45 вказаного Закону передбачено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. Згідно ч. 3 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Отже, враховуючи все вище викладене та ту обставину, що на момент винесення рішення в ПАТ КБ «Фінанси та Кредит» триває процедура ліквідації, а також ту обставину, що у відповідності до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено спеціальний порядок погашення заборгованості перед кредиторами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з Банку пені у відповідності до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», - не підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed