Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до Берегівського районного суду з позовом до [PERSON] про встановлення режиму окремого проживання подружжя та визначення місця проживання дитини. Позов мотивований тим, що 06 липня 2011 року позивач уклав шлюб з відповідачкою, який вони зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Берегівського районного управління юстиції Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис за № 53. Від шлюбу вони мають двох доньок - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Протягом всього часу подружнього життя сторони відмінно ладнали один з одним, між ними завжди було порозуміння, проте з кінця 2014 року їх відносини почали стрімко погіршуватися. Все частіше стали виникати сварки та скандали. Відповідачка почала звинувачувати позивача в тому, що в нього зявилася коханка в м. Ужгороді, куди він останнім часом дуже часто їздить. Спочатку він намагався її переконати в тому, що в нього нікого немає, але остання продовжує наполягати на своєму. На початку березня 2015 року позивач покинув відповідачку та переїхав жити до себе додому в с. Велика Бакта Берегівського р-ну. Тоді за взаємною домовленістю між ним та відповідачкою старша донька [PERSON] залишилася проживати з позивачем, а молодша [PERSON] з відповідачкою. Втім, останнім часом відповідачка почала вимагати від нього, щоб позивач віддав їй старшу доньку. Наразі позивач самостійно виховує свою старшу доньку, яка повністю перебуває на його утриманні. Позивач переконаний, що шлюб між ним та відповідачкою ще можна зберегти, але разом з тим вважає, що їм слід встановити режим окремого проживання, щоб їхні сімейні відносини не зіпсувалися остаточно. На даний час позивач не бажає спільно проживати з відповідачкою, яка постійно безпідставно звинувачує його у подружній зраді. Він не хоче, щоб їх малолітні діти щодня ставали свідками скандалів, які через ревнощі влаштовує відповідачка. У звязку з тим, що на даний час між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання їхньої старшої доньки [PERSON], вирішення якого в позасудовому порядку є неможливим, вважає, що вказане питання необхідно вирішувати в судовому порядку. Враховуючи вік малолітньої [PERSON], її особисту прихильність до позивача та інші обставини, що мають істотне значення, вважає, що останню слід залишити проживати з ним. [PERSON] є приватним підприємцем, а також є адвокатом, отримує постійний стабільний дохід, а тому має можливість створити своїй доньці всі необхідні умови для її виховання та розвитку. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, однак подав заяву, відповідно до якої позов підтримав та просив справу розглянути за його відсутності. Відповідачка [PERSON] у судове засідання також не зявилася, згідно поданої заяви, позовні вимоги визнала. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 119 Сімейного кодексу України, за заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. Згідно з частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідачка визнала позов в повному обсязі. Частиною 1 ст.\~61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову (ч.\~4 ст.\~174 ЦПК України). За відсутності будь-якого застереження, факт, визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст.\~61 ЦПК України, є обовязковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні встановлено, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, суд приймає визнання позову відповідачем у справі і з цих підстав задовольняє позов.

Outcome: approved