Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом про визнання права власності, в якому вказує, що дідові [PERSON] належали земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,85\~га. та 0,12\~га. на території [PERSON] сільської ради на підставі державного акта. 21 травня 2014 року [PERSON] склав заповіт, згідно якого заповів [PERSON] все належне майно. 23 травня 2014 року [PERSON] помер. Державний акт на земельні ділянки втрачено, підтверджується оголошенням в газеті «Свобода». [PERSON] звернувся до нотаріуса для оформлення права власності на спадкове майно, йому відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Просить визнати за ним право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,85\~га. та 0,12\~га., на території [PERSON] сільської ради, належали [PERSON] на підставі державного акта. В судовому засіданні представник позивача згідно витягу з договору про надання правової допомоги від 04 липня 2016 року позовні вимоги підтримав, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] сільська рада в судове засідання подала відзив на позов, згідно якого щодо задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує, просить справу розглядати за їх відсутності. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, приймаючи до уваги відзив на позов відповідача, дослідивши матеріали справи, надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, [PERSON] належали земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,85\~га. та 0,12\~га. на території [PERSON] сільської ради на підставі державного акта серії Р2 №707807 від 01 листопада 2002 року, підтверджується копією державного акта, довідкою відділу Держгеокадастру у Козівському районі №34-1909-99.61-2563/2-16 від 22 липня 2016 року. 21 травня 2014 року [PERSON] склав заповіт, згідно якого заповів [PERSON] все належне майно (а.с.3). 23 травня 2014 року [PERSON] помер, підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ИД\~№166891 (а.с.2). Згідно довідки [PERSON] сільської ради №166 від 11 квітня 2016 року, з [PERSON] до дня смерті проживали та були зареєстровані дружина [PERSON] та онук [PERSON] (а.с.4). Державний акт на право власності на земельну ділянку серії Р2 №707807 від 01 листопада 2002 року втрачено, підтверджується оголошенням в газеті «Свобода» №45 від 10 червня 2016 року (а.с.7). [PERSON] звернувся до нотаріуса для оформлення права власності на спадкове майно, йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, підтверджується відмовою нотаріуса №565/01-16 від 01 червня 2016 року (а.с.6). [PERSON] відмовляється приймати спадщину після смерті [PERSON], підтверджується заявою від 18 квітня 2016 року (а.с.9). Відповідно ч.1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Оскільки визнання позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності слід задовольнити. На підставі викладеного

Outcome: approved