Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

[PERSON] звернувся в Канівський міськрайонний суд в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи таким, що втратив право користування жилим приміщенням. В позовній заяві вказала, що він є власником житлового будинку [ADDRESS], який належить йому на праві приватної особистої власності відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. В даному будинку зареєстрований відповідач [PERSON], 1988 року народження, який є племінником позивача та з 2015 року і по даний час в зареєстрованому помешканні не проживає. Просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням: будинком [ADDRESS] зі зняттям його з реєстраційного обліку. У судове засідання представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON], який діє на підставі ордеру серії ЧК №69434 від 11.06.2018 (а.с.8) не з'явився, надав до суду заяву згідно якої позов підтримує повністю, просить його задовольнити, справу розглядати у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання, не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Повідомлення про причину неявки в засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не надано, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного та житлового законодавства. [PERSON] на праві власності належить житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14.04.2014, зареєстрованого в реєстрі за №800 (а.с.9) та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.04.2017 (а.с.11). З довідки Конончанського сільського голови №418 від 11.06.2018 (а.с.12) вбачається, що відповідач [PERSON], 1988 р.н., за місцем реєстрації по [ADDRESS] не проживає з 2015 року. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме: подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не є членом сім'ї позивача, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає за необхідне застосувати вимоги ст. 267 ЦПК України та встановити порядок виконання цього рішення суду, зокрема, вказавши що дане рішення є підставою для зняття особи з реєстрації за місцем мешкання. Суд, оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved