Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON], 25.06.2016 року, близько 10:55 год., керуючи власним технічно справним автомобілем [NUMBER], рухаючись по вул. Мамсурова в напрямку вул. Боженка, перебуваючи в районі перехрестя вул. Мамсурова - Боженка, проявив безпечність та неуважність, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, де зіткнувся з автомобілем марки «Пежо Експерт», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], [INFO], який рухався в зустрічному напрямку зі сторони вул. Боженка в м. Луцьку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а пасажири автомобіля [NUMBER], отримали наступні тілесні ушкодження: [PERSON], [INFO], отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, лінійного зламу лобної кістки зліва, рани на лобній ділянці голови зліва. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 683 від 12.07.2016 року перелом кісток черепа відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, а решта тілесних ушкоджень відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я, оскільки для їх загоєння необхідний час більше 6 діб. [PERSON], [INFO], отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого естеоепіфізіозу (підокістевий перелом) основної фаланги 5-го пальця правої кисті, закритий перелом основної фаланги 5-го пальця правої стопи, закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 665 від 07.07.2016 року переломи відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров'я, оскільки для їх загоєння необхідний час більше 21 доби, решта тілесних ушкоджень відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я, оскільки для їх загоєння необхідний час більше 6 діб. В прямому причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали, стало грубе порушення обвинуваченим [PERSON] вимог п.п.2.3 (б), 11.2, 114 Правил дорожнього руху України. Вироком Луцького міськрайонного суду від 06.01.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, та призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 90 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1530 гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами. Вказує, що внаслідок зіткнення транспортних засобів, належний йому автомобіль ««Пежо Експерт», реєстраційний номер [NUMBER], було пошкоджено, згідно висновку № 153 експертного товарознавчого дослідження від 02.03.2017 року розмір матеріальних збитків становить 217645,60 грн. Проте, добровільно завдані матеріальні збитки відповідачем не відшкодовано. Позивач просить суд стягнути з відповідача в його користь суму за завдану матеріальну шкоду в розмірі 217645,60 грн., суму в розмірі 10000,00 грн. за завдану моральну шкоду. Крім того, просить суд стягнути з відповідача в її користь понесені витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу адвоката. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Зі згоди позивача, представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. В судовому засіданні позивач та його представник позовну заяву підтримали з підстав в ній зазначених. Просили суд позов задовольнити. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши та оцінивши представленні по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що [PERSON], 25.06.2016 року, близько 10:55 год., керуючи власним технічно справним автомобілем [NUMBER], рухаючись по вул. Мамсурова в напрямку вул. Боженка, перебуваючи в районі перехрестя вул. Мамсурова - Боженка, проявив безпечність та неуважність, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, де зіткнувся з автомобілем марки «Пежо Експерт», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], [INFO], який рухався в зустрічному напрямку зі сторони вул. Боженка в м. Луцьку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а пасажири автомобіля [NUMBER], отримали наступні тілесні ушкодження: [PERSON], [INFO], отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, лінійного зламу лобної кістки зліва, рани на лобній ділянці голови зліва. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 683 від 12.07.2016 року перелом кісток черепа відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, а решта тілесних ушкоджень відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я, оскільки для їх загоєння необхідний час більше 6 діб. [PERSON], [INFO], отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого естеоепіфізіозу (підокістевий перелом) основної фаланги 5-го пальця правої кисті, закритий перелом основної фаланги 5-го пальця правої стопи, закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 665 від 07.07.2016 року переломи відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров'я, оскільки для їх загоєння необхідний час більше 21 доби, решта тілесних ушкоджень відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я, оскільки для їх загоєння необхідний час більше 6 діб. В прямому причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали, стало грубе порушення обвинуваченим [PERSON] вимог п.п.2.3 (б), 11.2, 114 Правил дорожнього руху України. Вироком Луцького міськрайонного суду від 06.01.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, та призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 90 (дев'яносто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1530 (одна тисяча п'ятсот тридцять) гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені цією особою. Відповідно до положень ч.ч.2, 5 ст. 1187 ЦК України - шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України - розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Ст. 1166 п. 1 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. П. 2 ст. 1166 ЦК України передбачає, що особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдано не з її вини. Згідно висновку № 153 експертного товарознавчого дослідження від 02.03.2017 року,розмір матеріальних збитків, нанесених власнику автомобіля ««Пежо Експерт», 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], пошкодженого внаслідок ДТП, становить 217645,60 грн. (а.с. 10-33). Таким чином, враховуючи, що з вини відповідача заподіяно шкоду позивачу та враховуючи докази по справі, суд знаходить позовні вимоги про відшкодування відповідачем майнової шкоди підставними, а тому позов в частині стягнення з останнього 217645,60 грн. за завдану майнову шкоду підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Із роз'яснень, даних в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», вбачається, що розмір моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Вирішуючи питання про стягання моральної шкоди, суд прийшов до висновку, про наявність підстав для стягнення моральної шкоди, однак в розмірі, що є значно меншим від заявлених вимог, тобто в розмірі - 4000,00 грн. Також, в порядку ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача в користь позивача суму в розмірі - 640,00 грн. судового збору. При цьому, вимога щодо стягнення витрат на правову допомогу не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. За правилами ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат пов'язаних з розглядом судової справи, зокрема належать витрати на правову допомогу. Разом з тим, стягненню підлягають лише документально підтверджені судові витрати (ст. 88 ЦПК України). Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), акт виконаних робіт, фінансові документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ). Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Суд вважає, що в даному випадку позивачем не надано належних доказів на підтвердження понесених ним витрат за надання правової допомоги, зокрема не надано договору про надання юридичних послуг, акту виконаних робіт, підписаного сторонами. За таких обставин суд вважає, що у задоволенні вимог [PERSON] про стягнення судових витрат за надання правової допомоги слід відмовити за необгрунтованністю.

Outcome: partial