Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», у якій, уточнивши свої позовні вимоги, просить суд стягнути з відповідача на його користь наступні суми: 76695,16 грн. в рахунок відшкодування витрат на лікування; 3834,76 грн. в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди за ушкодження його здоров'я; 8723,71 грн. пеню; 6612,04 грн. збитки від інфляції; 827,36 грн. 3 % річних від простроченої суми, а всього 96693,03 грн. В обґрунтування зазначених позовних вимог [PERSON] посилається на те, що 05 березня 2014 року [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись в м. Дніпропетровську по вул. Богдана Хмельницького з боку вул. Косіора в напрямку пр. Газети «Правда», здійснив на нього наїзд. 26.06.2014 року вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська водія [PERSON] було визнано винним та притягнуто до кримінальної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України. Внаслідок наїзду він отримав тілесні ушкодження здоров'я у вигляді політравми: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку (крововиливи в речовину мозку з проривом у шлуночки), масивних субарахноідальних та внутрішньочерепних крововиливів, садна потиличної області праворуч, закритої травми грудної клітини, забою лівої легені з переломом 4, 5, 6, 7 та 8-го ребер ліворуч по задньо-аксилярній лінії, закритого підголовчатого перелому малогомілкової кістки праворуч з задовільним стоянням відламків, закритого перелому внутришньої лодижки правого гомілковостопного суглобу, забою та садна лівого ліктьового суглобу. В результаті отриманих політравм він зазнав значних витрат на лікування та моральної шкоди. Він був змушений проходити лікування у періоди: з 06.03.2014 року по 25.04.2014 року у лікарні КЗ Обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова; з 25.04.2014 року по 30.05.2014 року у неврологічному відділені КЗ Дніпропетровська Шоста міська клінічна лікарня; 30.05.2014 року по 21.06.2014 року у Васильківському районному центрі первинної медико-санітарної допомоги. На момент дорожньо-транспортної пригоди третя особа мала діючий поліс обовязкового страхування володільців наземних транспортних засобів серії АС № 3960139, виданого Приватним акціонерним товариством Страхова компанія Україна. Згідно цього страхового полісу ПрАТ СК УКРАЇНА взяла на себе зобовязання відшкодувати потерпілим особам завдану шкоду здоровю у розмірі, що не перевищує 100 тис.грн. Задля покриття своїх витрат він звертався до ПрАТ СК УКРАЇНА з заявою про виплату страхового відшкодування на підставі страхового полісу АС № 3960139, але відповідач свої зобовязання не виконав, чим порушив його права, як потерпілої особи в результаті дорожньо-транспортної пригоди. 12.06.2014 року ним, відповідно до вимог ст. 24.1 та ст. 35 Закону Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, було повідомлено страхову компанію про страховий випадок, що підтверджується копією повідомлення про страховий випадок, надано виписки з історії хвороби з зазначенням отриманих травм, переліком призначеного лікування (копії виписок додаються) та платіжних документів, які підтверджують закупівлю необхідних ліків і медичних матеріалів, згідно призначеного лікування. Всього, ним за період лікування з 05.03.2014 по 27.06.2014 року, було витрачено 76695,16 грн., що підтверджується чеками та квитанціями, які додаються до позовної заяви. Крім того, йому було завдано моральної шкоди, що полягає у душевних стражданнях через перенесений біль, внаслідок ушкодження здоровя, у результаті дорожньо-транспортної пригоди та відповідно до ст. 26-1 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідач повинен відшкодувати завдану моральну шкоду у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю, тобто у розмірі 3834,76 грн., що розраховується: 3834,76 = 76695,16 *5/100, де 76695,16 грн. страхова сума, що складає витрати на лікування. Отже, сума страхового відшкодування (основне зобовязання), яку повинен був сплатити відповідач, з урахуванням вимог ст. 12.1 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, складає 80529,92 грн., що розраховується: 80529,92 = 76695,16 + 3834,76, де 76695,16 грн. - витрати на лікування; 3834,76 - моральна шкода, у звязку з ушкодженням здоровя. Щодо пені, то відповідно до ст. 36.2. Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правоюї відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідач, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про виплату або відмовити в виплаті страхового відшкодування. У разі прострочення виконання зобовязання, то згідно з ст. 36.5 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Ним 06.08.2014 року до відповідача було подано заяву про виплату страхового відшкодування, тобто останній документ необхідний для прийняття рішення відповідачем. Відповідач повинен був виконати обовязок по сплаті страхового відшкодування до 04.11.2014 року. Тобто за період з 05.11.2014 року по 09.03.2015 року відповідач повинен сплатити пені 8723,71 грн. Додатково слід зазначити, що ним були використані позасудові заходи впливу щодо належного виконання зобовязань відповідачем. Він неодноразова звертався зі скаргами на бездіяльність відповідача до контролюючого органу у сфері страхової діяльності - Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг ([PERSON]). [PERSON] жодних заходів реагування не застосував, а відповідач зобовязання не виконав. Щодо інфляційних втрат та 3%річних. Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки сума основного зобовязання складає 80529,92, то за період з листопада 2014 року по січень 2015 року відповідач повинен компенсувати: збиток від інфляції у розмірі 6612,04 грн., 3 % річних у розмірі 827,36 грн. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню наступні суми: витрати на лікування 76695,16 грн., 3834,76 грн. - моральна шкода завдана внаслідок ушкодженню здоровя; 8723,71 грн. - пеня; 6612,04 грн. - збиток від інфляції; 827,36 грн. - 3% річних від прострочено суми, а всього у розмірі 96693,03 грн. Позивач та його представник у судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином про місце та час судового засіданні, представник позивача 05 червня 2015 року через канцелярію суду надавав заяву, у якій позов підтримує, просить його задовольнити та розгляд справи проводити у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач повідомлявся належним чином про місце та час розгляду справи, але в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заперечень проти позову не надав, свого представника до суду не направив, на підставі чого з урахуванням згоди представника позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням даного рішення заочно. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про місце та час судового розгляду, завчасно поданою письмовою заявою сповістив про неявку та можливість розгляду й вирішення справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані письмові докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 05 березня 2014 року в місті Дніпропетровську сталася дорожньо-транспортна пригода, за обставин якої водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись в м. Дніпропетровську по вул. Богдана Хмельницького з боку вул. Косіора в напрямку пр. Газети «Правда», здійснив наїзд на [PERSON]. Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.06.2014 року водія [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, потерпілим від якого є позивач. Згаданим вироком суду, який долучено до матеріалів справи у копії, встановлено, що внаслідок наїзду на позивача автомобілем, яким керував [PERSON], позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді полі травми: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку (крововиливи в речовину мозку з проривом у шлуночки), масивних субарахноідальних та внутрішньочерепних крововиливів, садна потиличної області праворуч, закритої травми грудної клітини, забою лівої легені з переломом 4, 5, 6, 7 та 8-го ребер ліворуч по задньо-аксилярній лінії, закритого підголовчатого перелому малогомілкової кістки праворуч з задовільним стоянням відламків, закритого перелому внутрішньої лодижки правого гомілковостопного суглобу, забою та садна лівого ліктьового суглобу. В результаті отриманих політравм позивач був вимушений лікуватися у медичних закладах та самостійно витрачати власні кошти на відновлення стану здоров'я. Зокрема, з доданих до позову медичних документів встановлено, що позивач з 06.03.2014 року по 25.04.2014 року проходив лікування у Комунальному закладі Обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова, з 25.04.2014 року по 30.05.2014 року проходив лікування у неврологічному відділені Комунального закладу Дніпропетровська Шоста міська клінічна лікарня, з 30.05.2014 року по 21.06.2014 року проходив лікування у Васильківському районному центрі первинної медико-санітарної допомоги. В період лікування позивач витратив на ліки 76695,16 грн., що підтверджується долученими до матеріалів справи квитанціями. В момент дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] керував легковим автомобілем [NUMBER], який був забезпеченим транспортним засобом у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Україна» згідно полісу обовязкового страхування володільців наземних транспортних засобів серії АС № 3960139. Ліміт відповідальності за полісом в разі завдання шкоди життю і здоров'ю 100\~000,00 грн. На момент ДТП поліс був чинний. 12 червня 2014 року позивач повідомив відповідача про ДТП, та 06 серпня 2014 року звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування за шкоду завдану життю і здоров'ю. Проте, доказів того, що відповідачем сума страхового відшкодування була виплачена на користь позивача надано у судове засідання не було. Так, відповідно до ст. 3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів встановлено, що обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст. 6 вищевказаного Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та майну потерпілого. На підставі ст. 24.1 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхова компанія зобов'язана відшкодувати обґрунтовані витрати, повязані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоровя, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Всього, позивачем за період лікування з 05.03.2014 по 27.06.2014року, було витрачено 76695,16 грн., що підтверджується чеками та квитанціями, які містяться в матеріалах справи. Крім того, відповідно до ст. 26-1 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідач зобовязаний відшкодувати завдану моральну шкоду у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю, тобто у розмірі 3834,76 грн. (3834,76 = 76695,16 * 5 / 100). Суд погоджується із доводами позивача про те, що в результаті ДТП він зазнав болю, душевних страждань та переживань у зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями. Через тривале лікування був порушений його спосіб життя, а розрахована сума відповідає зазначеним вимогам Закону. Відповідно до ст. 36.2. Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правоюї відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідач, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про виплату або відмовити в виплаті страхового відшкодування. У разі прострочення виконання зобовязання, то згідно з ст. 36.5 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. 06 серпня 2014 року позивачем до відповідача була подана заява про виплату страхового відшкодування. Відповідач повинен був виконати обовязок по сплаті страхового відшкодування до 04.11.2014 року. Отже, розмір розрахованої пені становить за період з 05.11.2014 року по 09.03.2015 року (125 днів) з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ становить 8723,71 грн. Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки сума основного зобовязання складає 80529,92 грн. то за період з листопада 2014 року по січень 2015 року відповідач повинен компенсувати позивачу збитки від інфляції у розмірі 6612,04 грн. Розмір 3 % річних від простроченої суми, за період з 05.11.2014 року по 09.03.2015 року розраховується в сумі 827,36 грн. Наданий позивачем розрахунок було перевірено у судовому засіданні та він відповідає вимогам чинного законодавства України. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Завдання матеріальної та моральної шкоди іншій особі, з огляду на п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України є підставою виникнення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. За змістом ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі… відшкодовується особою, яка її завдала… Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, яка створює підвищену небезпеку для особи, що цю діяльність здійснює, та інших осіб. За встановлених в судовому засіданні обставин, враховуючи, що позивач в результаті ДТП зазнав тілесних ушкоджень, проходив довготривалий курс лікування, витратив велику кількість коштів на відновлення стану здоров'я, придбання ліків, а цивільно-правова відповідальність особи, що керувала автомобілем, який здійснив наїзд на позивача, була застрахована у ПрАТ «СК «Україна», позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню. До наданих позивачем розрахунків грошових сум, що підлягають стягненню немає підстав відноситися критично, такі розрахунки були перевірені у судовому засіданні на їхню відповідність чинному Законодавству України. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, сума судового збору в розмірі 966,93 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved