Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в липні 2017р. до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі від 23 травня 2013 року в сумі 42670грн, інфляцію в розмірі 32782,90 грн., три проценти річних в розмірі 3434,15 грн., що в сумі становить 78887,05 грн. та судовий збір. 30 січня 2018 року представник позивача [PERSON] долучив до матеріалів справи заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності сторони позивача, які підтримують позовні вимоги в повному обсязі. Також долучив оригінал договору позики, посвідчений нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу [PERSON] Відповідач двічі в судові засідання 20.11.2017р. та 30.01.2017р. не зявилася, хоч про час і місце судового розгляду повідомлялася у встановленому порядку а саме за адресою підтвердженою адресним бюро по місцю її проживання. Причину неявки суду не повідомлено. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23 травня 2013 року позивач надав за договором позики грошові кошти відповідачу на суму 65200 грн, які відповідач зобовязувалась повернути до 31 грудня 2014 року (п.3 договору позики). За вимогами ст.1046 ЦК України за договором одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Факт укладання договору у вигляді розписки свідчить про отримання цього ж дня позичальником всієї грошової суми. Як слідує зі ст.1049 ЦК України (ч.1,2) позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договором позики передбачено строк надання позики, а також порядок та місце повернення суми позики. У позовній заяві позивач зазначив, що відповідач частково повернула кошти. 24 квітня 2015 року [PERSON] передала [PERSON] 1000 доларів США, що за курсом НБУ на день повернення складало 22530 грн. Таким чином, розмір заборгованості по позиці на момент звернення до суду складав 42670 грн. Даючи оцінку наданим позивачем на підтвердження укладення договору позики письмових доказів (оригіналу розписки), суд дійшов висновку, що ці докази є підтвердженням факту укладення сторонами договору позики, а саме того, що між ними виникли правовідносини з підстав, передбачених ч.2 ст.11 ЦК України. Отже, між сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договорів позики й розписки свідчать про їх укладення відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України. Статтею 527 ЦК України передбачено зобовязання боржника виконати свій обовязок, а кредитора - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту, а також право кожної із сторін у зобовязанні вимагати доказів того, що обовязок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і ризик наслідків непредявлення такої вимоги. Тому вимоги в частині стягнення коштів в сумі 42670,00 грн., є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Що стосується стягнення 3% річних за період з 01.01.2015 року по 10.07.2017 року в сумі 3434,15 грн. (919 днів), та інфляційних втрат в розмірі 32782,90 грн. то дані вимоги також підлягають до задоволення, про що слід зазначити таке. Так, згідно частини другої статті 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Зобовязання про повернення коштів виникли у відповідача з часу визначеного договором позики повернення коштів до 31.12.2014 року. З дати невиконання цього обовязку сума вважається простроченою з 01.01.2015 року. Тому, за період з 01.01.2015 року. по 24.04.2015 року. що становить 114 днів, сума нарахованих судом 3% річних складає 610,92 грн. (65\~200 грн. * 3% * 114 / 365). 24 квітня 2017 року позивач частково погасила заборгованість, сплативши позивачу 22530 грн, про що зазначено у позовній заяві. Тому за період з 25 квітня 2015 року по 10 липня 2017 року (805 днів) розмір трьох процентів річних складає 2823,23 грн. (4267 грн. * 3% * 805 / 365). Розмір інфляції складає 32\~782,90 грн. За період з 31 грудня 2014 року по 24 квітня 2015 року 21\~646,40 грн. за січень 2015 року 2\~021,20 грн. (розмір заборгованості 65\~200,00 грн. Х індекс інфляції за січень 2015 року 103,1 / 100 65\~200,00 грн.). за лютий 2015 року 3\~455,60 грн. (розмір заборгованості 65\~200,00 грн. Х індекс інфляції за лютий 2015 року 105,3 / 100 65\~200,00 грн.). за березень 2015 року 7\~041,60 грн. (розмір заборгованості 65\~200,00 грн. Х індекс інфляції за березень 2015 року 110,8 / 100 65\~200,00 грн.). за квітень 2015 року 9\~128,00 грн. (розмір заборгованості 65\~200,00 грн. Х індекс інфляції за квітень 2015 року 114,0 / 100 65\~200,00 грн.). За період з 24 квітня 2015 року по січень 2016 року 3\~242,50 грн. за травень 2015 року 938,70 грн. (розмір заборгованості 42\~670,00 грн. Х індекс інфляції за травень 2015 року 102,2 / 100 42\~670,00 грн.). за червень 2015 року 170,70 грн. (розмір заборгованості 42\~670,00 грн. Х індекс інфляції за червень 2015 року 100,4 / 100 42\~670,00 грн.). за вересень 2015 року 981,40 грн. (розмір заборгованості 42\~670,00 грн. Х індекс інфляції за вересень 2015 року 102,3 / 100 42\~670,00 грн.). за листопад 2015 року 853,00 грн. (розмір заборгованості 42\~670,00 грн. Х індекс інфляції за листопад 2015 року 102,0 / 100 42\~670,00 грн.). за грудень 2015 року 298,70 грн. (розмір заборгованості 42\~670,00 грн. Х індекс інфляції за грудень 2015 року 100,7 / 100 42\~670,00 грн.). За 2016 рік 5\~291,10 грн. (розмір заборгованості 42\~670,00 грн. Х індекс інфляції за 2016 рік 112,4 / 100 42\~670,00 грн.). За період з січня 2017 року по даний час 2\~602,90 грн. за січень 2017 року 469,40 грн. (розмір заборгованості 42\~670,00 грн. Х індекс інфляції за січень 2017 року 101,1 / 100 42\~670,00 грн.). за лютий 2017 року 426,70 грн. (розмір заборгованості 42\~670,00 грн. Х індекс інфляції за лютий 2017 року 101,0 / 100 42\~670,00 грн.). за березень 2017 року 768,10 грн. (розмір заборгованості 42\~670,00 грн. Х індекс інфляції за березень 2017 року 101,8 / 100 42\~670,00 грн.). за квітень 2017 року 384,00 грн. (розмір заборгованості 42\~670,00 грн. Х індекс інфляції за квітень 2017 року 100,9 / 100 42\~670,00 грн.). за травень 2017 року 554,70 грн. (розмір заборгованості 42\~670,00 грн. Х індекс інфляції за травень 2017 року 101,3 / 100 42\~670,00 грн.). Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Таким чином, порушення, невизнання, оспорювання субєктивного права є підставою для звернення кожної особи до суду за захистом свого особистого права із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.82 цього Кодексу. Відповідно до ст..89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 15, 16, 625, 1046-1049 ЦК України,

Outcome: approved