Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

[PERSON] звернувся від імені [PERSON] до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 91 у будинку 34-А по вулиці Будівельників у місті Рубіжне Луганської області. Про місце, день та час розгляду справи по суті, особи, які беруть участь у справі повідомлялись належним чином. У судове засідання 15 листопада 2017 року для розгляду справи по суті особи, які беруть участь у справі, не зявились. Представник позивача та позивач подали заяву, якою просили розглянути справу без їх участі, а у випадку неявки відповідача розглянути справу у заочному порядку та ухвалити заочне рішення. Відповідач причини неявки у судове засідання не повідомив, а правом на подачу заперечень та доказів, якими вони обґрунтовуються не скористався. У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу положень частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У звязку з повторною неявкою в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про проведення судового засідання 31 жовтня 2017 року та 15 листопада 2017 року, та від якого заяви про розгляд справи за його відсутністю не надходило і причини неявки ним не повідомлені, а позивач та її представник не заперечували проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати, та у порядку частини пятої статті 209 Цивільного процесуального кодексу України занесена до журналу судового засідання. Обґрунтовуючи необхідність задоволення позову, представник позивача вказав на те, що [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS]. У цій квартирі має зареєстроване місце проживання її син [PERSON]. [PERSON] з 2007 року не проживає у вказаній квартирі. А реєстрація відповідача у квартирі заважає реалізувати [PERSON] право користування та розпорядження квартирою у повному обсязі. На основі всебічного, повного, обєктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, суд встановив наступні обставини, та відповідно до них визначив такі правовідносини: Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а також згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно[ADDRESS] у будинку № 34-А, що знаходиться по вулиці Будівельників у місті Рубіжне Луганської області, належить на праві приватної власності [PERSON] з 07 грудня 2006 року (а.с. 9,10,11). У вказаній квартирі, має зареєстроване місце проживання син [PERSON]: [PERSON], який отримав право користування квартирою № 91 у будинку №34-А, що розташований по вулиці Будівельників у місті Рубіжне Луганської області, як член сім`ї [PERSON] (а.с.12). Відповідно до акту встановлення факту не проживання осіб за місцем реєстрації, від 09 листопада 2017 року (складеним депутатом Рубіжанської міської ради Луганської області [PERSON], в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON]) [PERSON], у квартирі № 91, що знаходиться у будинку № 34-а по вулиці Будівельників в місті Рубіжне Луганської області, не проживає з 2015 року (а.с.35). Із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли цивільні правовідносини у сфері права власності, в межах яких між ними виник спір щодо наявності у відповідача, як члена сім`ї власника, права користування квартирою у звязку з його відсутністю понад один рік. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів: Відповідно до положень частини першої статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно з частиною першою статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Також положення частин перших статей 383 і 405 Цивільного кодексу України (надалі за текстом ЦК України) прямо встановлюють, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. При цьому житлове приміщення, яке члени сім`ї мають право займати визначається власником. Отже, член сім`ї власника квартири може отримати право користування нею від власника, який при цьому, може визначити конкретне житлове приміщення у квартирі яким може користуватись член його сім`ї. Судом встановлено, що відповідач отримав право користування квартирою № 91, що знаходиться у будинку №34-а, по вулиці Будівельників у місті Рубіжне Луганської області, саме як член сім`ї власника, оскільки відповідач являється сином позивача (а.с.4-5,12). [PERSON] згідно з положеннями частини другої статті 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Тож з огляду на те, що відповідач продовжує бути зареєстрованим у квартирі №91, яка знаходиться в будинку №34-а, що розташований по вулиці Будівельників в місті Рубіжне Луганської області, але позивачем доведена його відсутність у квартирі без поважних причин понад один рік, суд констатує що така обставина дійсно створює перешкоди позивачу у користуванні своєю власністю, які слід усунути. Способом усунення таких перешкод буде визнання відповідача таким, що втратив право користування названою квартирою, про що власне і просить позивач. Тому, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Отже,

Outcome: approved