Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовною заявою до Вінницького регіонального управління водних ресурсів про скасування наказів, стягнення коштів та моральної шкоди. Позов мотивований тим, що 25.10.2016 року наказом Вінницького регіонального управління водних ресурсів № 91-К [PERSON] оголошено догану за систематичне запізнення на роботу, самовільне залишення робочого місця, невиконання наданого доручення у встановлений строк, перевищення своїх повноважень щодо підпису документів, прийняття неузгоджених із керівництвом рішень. Пунктом 2 наказу № 93-к від 26.10.2016 року [PERSON] скасовано надбавку «За високі досягнення у праці». Пунктом 2 наказу №117 від 28.10.2016 року [PERSON] позбавлено премії за листопад 2016 року. Пунктом 2 наказу № 125 від 27.12.2016 року [PERSON] позбавлено премії за грудень 2016 р. З оголошеною доганою, скасуванням надбавки, позбавленням премії за листопад і грудень 2016 року позивач категорично не згоден, вважає наказ № 91-К, та пункт 2 наказу № 93-К, п.2 наказу №117 від 28.10.2016 року, п.2 наказу № 125 від 27.12.2016 року такими, що видані безпідставно, без належного з'ясування обставин, які стали підставою для оголошення догани. Вінницьким міським судом Вінницької області прийнято рішення про поновлення позивача на роботі з 27.05.2016 року. 12.10.2016 року Вінницьким регіональним управлінням водних ресурсів видано наказ про його поновлення. 13.10.2016 року Вінницьким міським судом Вінницької області прийнято рішення про стягнення на користь [PERSON] заробітної плати за час затримки виконання судового рішення від 27.05.2016 року про поновлення на роботі. 12.10.2016 року Вінницьким РУВР видано наказ № 87-К, в пункті 4 якого було зазначено про призначення [PERSON] на посаду заступника начальника Вінницького регіонального управління водних ресурсів та виконання обов'язків з наступного дня після ознайомлення з цим наказом. Враховуючи, що 14-16.10.2016 року були вихідні дні, саме з 17.10.2016 року позивач перший день прибув на роботу та приступив до виконання своїх функціональних обов'язків. Однак, позивач стверджує, що у його перший робочий день (до початку робочого часу) його ніхто не ознайомив з розпорядком робочого часу, як того вимагає законодавство України та п.2, п.п.2.2., п.8, п,п. 8.3 додатку № 1 до Колективного договору, який діяв на момент його поновлення у Вінницькому РУВР. Відповідно до п.2, п.п.2.2 колективного договору при прийнятті працівника на. роботу, переведення його у встановленому порядку на другу роботу адміністрація зобов'язана: а) ознайомити працівника під розпис з посадовою інструкцією, умовами і оплатою праці, роз'яснити його права і обов'язки; б) визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами; в) ознайомити його з правилами внутрішнього трудового розпорядку і колективним договором, діючим в управлінні. Відповідно до п.8, п.п.8.3 Колективного договору правила внутрішнього трудового розпорядку доводяться до відома кожного працівника. Відтак, на думку позивача, звинувачення, що стали підставою для оголошення догани є незаконними та необґрунтованими, оскільки в його діях відсутні порушення трудової дисципліни. 25.10.2016 року [PERSON] поїхав на 16.00 годину до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці зареєструватися як працюючий пенсіонер згідно з вимогами ст. 16 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Про те, що необхідно реєструватися у відповідних журналах, чи повідомляти про своє відлучення з робочого місця, хто веде облік робочого часу та реєструє відсутність працівника на робочому місці у робочий час він не знав, і йому не доведено до відома керівництвом Вінницького РУВР, оскільки він керувався виключно наказом № 32 від 31.03.2016 року «Про розподіл функціональних повноважень між начальником управління та заступником начальника управління», згідно з пунктом 2 якого зазначено, що у разі відсутності начальника Вінницького РУВР його обов'язки виконує заступник начальника. У телефонній розмові з [PERSON] 17.10.2016 року [PERSON] стало відомо, що рішенням Вінницького міського судом Вінницької області [PERSON] поновлено на посаді начальника Вінницького РУВР, та оскільки на той момент [PERSON] перебував на лікарняному, відтак згідно з пунктом 2 наказу № 32 від 31.03.2016 року «Про розподіл функціональних повноважень між начальником управління та заступником начальника управління», на думку позивача, він був зобов'язаний виконувати обов'язки начальника Вінницького РУВР. Про те, що 17.10.2016 року буде виданий Наказ № 201-ос про покладення виконання обов'язків начальника Вінницького РУВР на [PERSON] позивачу не було відомо. Лише 19.10.2016 року під час проведення виробничої наради [PERSON] повідомила по наявність Наказу № 201-ос про покладення на неї виконання обов'язків начальника Вінницького РУВР на час відсутності [PERSON] Таким чином, [PERSON] вважав, що 17.10.2016 року та 18.10.2016 року обов'язки начальника Вінницького РУВР виконував він, згідно з наказом про розподіл функціональних повноважень. А тому давати будь-які пояснення підлеглим працівникам щодо своєї відсутності на робочому місці він не повинен. Окрім того, причини його відсутності на робочому місці з 15:10 год. до 17:00 год. 17.10.2016 року та з 08:00 год. до 08:30 год. 18.10.2016 року є поважними, що підтверджується наступним. 18.10.2016 року в нього була робоча зустріч із власником будівлі, в якій розташовуються робочі кабінети працівників Вінницького РУВР щодо опалення приміщення у зимовий період. Що стосується обговорення з директором ПАТ «СБК «Водпроект» питань правових підстав розташування працівників Вінницького РУВР в адмінприміщенні, то це не відповідає дійсності. Відтак, позивач вважає звинувачення в його сторону щодо прийняття неузгоджених із керівництвом рішень, що також стало підставою оголошення йому догани - безпідставні та незаконні. А надавати пояснення щодо відсутності на робочому місці о 8:00 годині при виконанні своїх функціональних обов'язків він не повинен, оскільки про те, що на [PERSON] покладено обов'язки начальника Вінницького РУВР до його відома належним чином не доведено. Звинувачення відповідача щодо невиконання доручення керівництва, як одна з підстав оголошення [PERSON] догани, на думку позивача, не мають жодних підтверджень, безпідставні і не відповідають дійсності, зважаючи на наступне. 19.10.2016 року під час виробничої наради, що підтверджується наданою копією протоколу, виконувачем обов»язки начальника Вінницького РУВР [PERSON], позивачу доручено з'ясувати питання, які в районах діють програми з охорони навколишнього природного середовища, питній воді або інші, для залучення фахівців управління до цієї програми. На виконання цього доручення [PERSON] стверджує, що звернувся до голови Вінницької районної ради щодо надання йому необхідної інформації з метою вчасно виконати доручення керівництва. В результаті спілкування із спеціалістом, до компетенції якого належить вирішення цього питання, йому було запропоновано прийняти участь у семінарі шляхом направлення до Вінницької районної ради звернення. Для підготовки такого листа (звернення) [PERSON] дав доручення підлеглому працівнику [PERSON] підготувати відповідного листа за його підписом, тому що в той час виконувач обов»язки начальника [PERSON] була відсутня, а лист був терміновий. Однак, цей документ позивачем підписаний не був з причини передання проекту листа на підпис виконувачу обов»язки начальника Вінницького РУВР [PERSON] Тому жодних незаконних дій, на думку позивача, він не здійснював, оскільки в його діях відсутнє перевищення наданих повноважень, а звинувачення зі сторони керівництва відповідача є безпідставними, зважаючи на ту обставину, що цей лист ним не був підписаний. Позивач також вважає безпідставними звинувачення відповідача, що також стало підставою оголошення йому догани - невиконання доручення керівництва, оскільки, будучи на посаді лише третій день керівництвом невірно розписано до його виконання лист щодо подання звіту про виконання умов контракту керівником за 9 місяців. В усній розмові [PERSON] повідомила, що лист Південно-Бузького БУВР за № 05/1969 від 17.10.2016 року буде переписано для виконання іншому працівнику [PERSON], який і раніше готував відповідну звітність і володіє усією необхідною для підготовки звіту інформацією. Позивач одразу звернувся до [PERSON] та передав йому для виконання лист Південно-Бузького БУВР № 05/ 1969 від 17.10.2016 року. На той момент [PERSON] вважав, що питання вирішено і виконання листа довірено спеціалісту, що володіє необхідною інформацією. Про те, що він не знає як виконати доручення чи з інших питань [PERSON] до [PERSON] не звертався і не інформував. Хоча позивач стверджує, що неодноразово нагадував йому про необхідність своєчасного виконання доручення. Крім того, до повноважень, як заступника начальника управління, не входить підготовка звітності за контрактами керівника. [PERSON] вважає, що з його сторони невиконання доручень керівництва не має, оскільки в подальшому вищезазначений лист [PERSON] був виконаний за підписом виконувача обов»язки начальника [PERSON] Жодних незаконних дій, чи дій, що перевищують посадові обов'язки, на думку позивача, він не здійснював, так як жодним нормативним документом заступник начальника не позбавлений підпису вихідної документації, що пов'язана з виконанням функціональних обов'язків. Позивач вважає, що в його діях відсутнє перевищення наданих повноважень, а звинувачення керівництва відповідача є безпідставними, зважаючи на те, що цей лист в кінцевому результаті ним не був підписаний, а лише здійснювалось виконання рішення протоколу виробничої наради від 19.10.2016 року. 20.10.2016 року о 7.30 годині [PERSON] знаходився на своєму робочому місці, щоб підготуватися до семінару, який був запланований на 10.00 годину в приміщенні Вінницької районної ради. Брати участь у підготовці до цього семінару було запрошено представника від Вінницького МУВР. Що стосується відмови від надання пояснень щодо відсутності [PERSON] на робочому місці з 15:10 год. до 17:00 год. 17.10.2016 року та з 08:00 год. до 08:30 год. 18.10.2016 року, то такі звинувачення позивач вважає взагалі безпідставними та упередженими, оскільки ненадання пояснень у письмовій формі не є порушенням трудової дисципліни і не може слугувати підставою для оголошення йому догани. Оскільки отримати пояснення в усній формі виконувач обов»язки начальника не бажала і не намагалася їх вислухати, що виражається всіляким намаганням принизити [PERSON] в очах колективу при тому, що в галузі водного господарства він працює більше 45 років, в даний час займає посаду заступника начальника управління, у його підпорядкуванні знаходяться усі відділи управління згідно з розподілом повноважень установи, і він зобов'язаний здійснювати їх належне керівництво та контролювати їхню роботу. Також виконувач обов»язки начальника [PERSON] у неприпустимій формі фіксує відмову у наданні письмових пояснень актом, що в свою чергу є непристойним з її сторони та незаконним, оскільки лише з 17.10.2016 року він був поновлений на посаді за рішенням суду. Тому зазначені дії зі сторони виконувача обов»язки начальника [PERSON] позивач розцінює як моральний тиск, перешкоджання виконувати свої функціональні обов'язки та всіляким приниженням його честі та гідності як заступника начальника Вінницького РУВР, не зважаючи на його вік та посаду. А тому вважає справедливим на відшкодування йому моральної шкоди стягнути з відповідача 5000 грн. Позивач вважає, що начальником Південно-Бузького БУВР на основі неперевірених фактів, без з'ясування усіх обставин ситуації, погоджено накладення на нього дисциплінарного стягнення у виді догани. В результаті безпідставних звинувачень та нез'ясованих належним чином обставин, 26.10.2016 року видано наказ № 93-к, пунктом 2 якого [PERSON] скасовано надбавку «За високі досягнення у праці» у сумі 639 грн., в той час, коли він працював практично 9-тий день після призначення (17.10.2016 року), позбавлено премії за листопад у сумі 1871 грн. і грудень у сумі 1760 грн. 2016 року. Враховуючи вищезазначене, позивач вважає прийнятий наказ 91 -К від 25.10.2016 року, пункт 2 наказу № 93-к від 26.10.2016 року, п.2 наказу №117 від 28.10.2016 року, п.2 наказу № 125 від 27.12.2016 року незаконними та безпідставними, винесеними з порушенням норм закону, прийнятих виконувачем обов»язки начальника Вінницького РУВР [PERSON] одноособово, упереджено, на основі неперевірених фактів, без з'ясування усіх обставин, та такими, що потребують скасування. Оскільки він не вчиняв жодних дисциплінарних проступків, не порушував трудової дисципліни та належним чином і в повному обсязі виконував свої функціональні повноваження. Ці обставини і стали підставою для звернення до суду з відповідною позовною заявою. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні, оскільки викладені доводи позивача є безпідставними та такими, що не відповідають обставинам справи. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що на виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27.05.2016 року в справі №127/6187/16-ц та ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 13.07.2016 року та з урахуванням ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 11.10.2016 року в справі №127/6187/16-ц, 12 жовтня 2016 року виконувачем обов'язки начальника Вінницького РУВР [PERSON] було видано наказ №87-К про поновлення на роботі [PERSON] Відповідно до п. 6.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку Басейнового управління водних ресурсів річки Південний Буг (далі Правил), в БУВР Південного Бугу встановлено такий порядок початку та закінчення роботи, перерви для відпочинку та харчування: -З понеділка по четвер: початок роботи о 8:00 год., закінчення роботи о 17:00 год.; -У п'ятницю: початок роботи о 8:00 год., закінчення роботи о 16:00 год.; -Перерва на відпочинок о 13:00 год. до 13:48 год. Відповідно до п. 8.3 Правил правила внутрішнього трудового розпорядку доводяться до відома кожного працівника БУВР Південного Бугу. Згідно з актом про порушення трудової дисципліни від 17.10.2016 року заступник начальника Вінницького РУВР [PERSON] 17.10.2016 року був відсутній на робочому місці (у т.ч. в управлінні в цілому) з 8:00 год. до 8:30 год. Згідно з актом про порушення трудової дисципліни від 17.10.2016 року заступник начальника Вінницького РУВР [PERSON] 17.10.2016 року був відсутній на робочому місці (у т.ч. в управлінні в цілому) з 15:10 год. і до кінця робочого дня - 17:00 год. Згідно з актом про порушення трудової дисципліни від 18.10.2016 року заступник начальника Вінницького РУВР [PERSON] 18.10.2016 року був відсутній на робочому місці (у т.ч. в управлінні в цілому) з 8:00 год. до 8:30 год. 25.10.2016 року наказом Вінницького регіонального управління водних ресурсів № 91-К оголошено догану заступнику начальника Вінницького регіонального управління водних ресурсів [PERSON] за систематичне запізнення на роботу (17-19.10.2016), самовільне залишення робочого місця (17-18.10.2016), невиконання наданого доручення у встановлений строк, перевищення своїх повноважень щодо підпису документів, прийняття неузгоджених із керівництвом Вінницького РУВР рішень щодо звернення від імені Вінницького РУВР до третіх осіб. Пунктом 2 наказу № 93-к від 26.10.2016 року Вінницького регіонального управління водних ресурсів за порушення трудової дисципліни, неналежне виконання правил внутрішнього трудового розпорядку, несвоєчасне виконання завдань згідно листа Південно-Бузького БУВР, несумлінне виконання своїх посадових обов'язків щодо права підпису документів, прийняття неузгоджених із керівництвом рішень щодо звернення від імені Вінницького РУВР до третіх осіб [PERSON] скасовано надбавку «За високі досягнення у праці». Пунктом 2 наказу №117 від 28.10.2016 року Вінницького регіонального управління водних ресурсів позбавлено премії повністю (листопад 2016 року) заступника начальника Вінницького РУВР [PERSON] у зв'язку із наявністю дисциплінарного стягнення, за порушення трудової дисципліни, за невиконання доручень. Пунктом 2 наказу № 125 від 27.12.2016 року Вінницького регіонального управління водних ресурсів позбавлено премії повністю (грудень 2016 року) заступника начальника Вінницького РУВР [PERSON] у зв'язку із наявністю дисциплінарного стягнення, за порушення трудової дисципліни, за невиконання доручень. Відповідно до розрахунку надбавка знята на підставі п.2 наказу №93-К від 26.10.2016 року становить 638,55 грн. премія за листопад 2016 року скасована на підставі п. 2 наказу №117 від 28.11.2016 року становить 1 871,00 грн., премія за грудень 2016 року скасована на підставі п.2 наказу №125 від 27.12.2016 року становить 1 278,46 грн. Відповідно до вимог ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Відповідно до вимог ст. 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовується органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) працівника. Відповідно до вимог ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у звязку з тимчасовою непрацездатністю або перебуванням його у відпустці. Відповідно до вимог ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівнику під розписку. Підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення трудової дисципліни. Закон не вимагає, щоб таке порушення обов'язково призводило до будь-яких шкідливих наслідків. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності досить, щоб був зафіксований сам факт порушення. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів визначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з'ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо. Трудовим законодавством передбачено додержання працівниками норм, закріплених КЗпП України, правил внутрішнього трудового розпорядку, посадових інструкцій, за порушення якої до працівника можливо застосування положень ст. 147 КЗпП України. Ця стаття передбачає застосування до працівників за порушення трудової дисципліни таких стягнень як догана і звільнення. Судом встановлено, що згідно з наказом Вінницького регіонального управління водних ресурсів №87-К від 12.10.2016 року [PERSON] поновлено на посаді заступника начальника Басейнового управління водних ресурсів річки Південний Буг. До роботи приступити наступного після ознайомлення із цим наказом робочого дня. [PERSON] ознайомився з цим наказом 13.10.2016 року. Оскільки 14.10.2016 року був вихідним днем у зв'язку святкуванням Дня захисника України, позивач приступив до роботи 17.10.2017 року та пройшов інструктаж з охорони праці і пожежної безпеки, що підтверджується контрольним листом проходження інструктажу з охорони праці і пожежної безпеки. Того ж дня і наступного відносно [PERSON] були складені акти про порушення трудової дисципліни (відсутність на робочому місці з 08:00 год. до 08:30 год., з 15:10 год. до 17:00 год.). В той же час, суд звертає увагу, що матеріали цивільної справи не містять доказів про те, що [PERSON] був належним чином ознайомлений з Правилами внутрішнього трудового розпорядку, в п.6 яких визначений робочий час і його використання. Відповідно ж до п.8.3 яких Правила внутрішнього трудового розпорядку доводяться до відома кожного працівника. Також варто зазначити, що відповідачем не надано до суду доказів на підставі яких були складені зазначені акти. Зокрема, не надано витягу з реєстру початку та закінчення робочого дня всіх працівників, в тому числі і [PERSON] та які при цьому використовувалися засоби фіксування: електронна картка, відео з камер спостереження тощо. Крім того, з наданих актів, суд не може встановити повноваження осіб, що їх склали та підписали. Акти не затвердженні керівником Вінницького РУВР. Як вбачається з наказу №91-К від 25.10.2016 року Вінницького РУВР однією з підстав оголошення [PERSON] догани стали зазначені акти. З наказу №91-К від 25.10.2016 року Вінницького РУВР також встановлено, що крім актів підставами для притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності стали невиконання ним доручення у встановлений строк, перевищення повноважень щодо підпису документів, прийняття неузгоджених із керівництвом рішень щодо звернення від імені Вінницького РУВР до третіх осіб. Проте при судовому розгляді справи відповідачем не надано до суду достатніх доказів на підтвердження зазначених підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що наказ №91-К від 25.10.2016 року Вінницького РУВР про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] винесений безпідставно, оскільки зазначені підстави хоч і містять ознаки дисциплінарного проступку, проте належним чином не оформлені та не підтвердженні достатніми доказами, а тому оскаржуваний наказ та п.2 наказу №93-к від 26.10.2016 року, п.2 наказу№117 від 28.10.2016 року, п.2 наказу №125 від 27.12.2016 року підлягають скасуванню. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд вважає за доцільне залишити її без задоволення, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом незалежно від характеру правопорушення, глибини душевних та фізичних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральну шкоду, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року зазначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Суд звертає увагу, що позивачем не надано до суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтвердили заподіяння діями відповідача моральної шкоди, а тому у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди необхідно відмовити у повному обсязі. Позивачем сплачено 551,20 грн. судового збору за позовну вимогу щодо стягнення моральної шкоди. Враховуючи, що така вимога залишена без задоволення, сплачений судовий збір стягненню з відповідача не підлягає. Разом з тим, позивачем заявлено ряд позовних вимог майнового та немайнового характеру які в силу ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави в розмірі 3 200 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial