Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15 серпня 2003 року у Червонозаводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції уклав шлюб з [PERSON] , від подружнього життя з якою спільних дітей не мають. Протягом останніх років сімейне життя з відповідачем поступово погіршувалось, з ініціативи останньої виникали сварки, що тяжким чином впливало на психічний стан позивача. Також вказав, що на даний час ведення спільного господарства та проживання з [PERSON] припинено, оскільки з березня 2020 року він переїхав на постійне місце проживання до м. Тернопіль, майнових спорів з відповідачем немає. Посилаючись на викладені обставини, позивач просив розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем. Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 березня 2021 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце цього засідання, не з`явився, надіславши до Червонозаводського районного суду м. Харкова засобами поштового зв`язку заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог, які просив задовольнити. У судове засідання [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час і місце цього засідання, не з`явилась, подавши через канцелярію Червонозаводського районного суду м. Харкова заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позову, якою зазначила, що з березня 2020 року шлюбні відносини з позивачем припинені, з цього часу мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, майновий спір відсутній, після розірвання шлюбу виявила бажання надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] ». Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їхній сукупності та надавши їм належну правову оцінку, приходить до наступного. Згідно матеріалів справи, 15 серпня 2003 року у Червонозаводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Кульчицький З.В.уклав шлюбз [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 264. Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] , повторно видане 01 квітня 2021 року). Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Встановлено, що з березня 2020 року сторони припинили шлюбні відносини, з цього часу мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, майновий спір між ними відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судовим розглядом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За наведених обставин, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Положеннями ст. 113 СК України закріплено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Враховуючи, що у зв`язку з реєстрацією шлюбу відповідачем змінено прізвище та після розірвання шлюбу остання виявила бажання надалі іменуватися ним, суд залишає відповідачу прізвище « [PERSON] ». Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Понесені позивачем судові витрати підтверджуються квитанцією № 0.0.2073470002.1 від 01 квітня 2021 року про сплату судового збору в розмірі 908,00 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України, враховуючи, що відповідачем визнано позов, суд дійшов висновку щодо повернення позивачу з державного бюджету суми сплаченого судового збору в розмірі 454,00 грн. (50 відсотків від загального розміру судового збору), а також щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору в розмірі 454,00 грн. (50 відсотків від загального розміру судового збору). На підставі викладеного,

Outcome: approved