Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (далі - відповідачі), такими, що втратили право користування жилим приміщенням - житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначено, що зазначений будинок належить позивачу на праві приватної власності, в ньому, окрім позивача та інших її родичів, зареєстровані відповідачі, які з 2017 року в будинку не проживають, в будинку відсутні належні відповідачам речі та майно. Позивач в судове засідання не прибула, надала до суду заяву, за змістом якої просить розглянути справу без її участі та позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися в порядку, визначеному ст.128 ЦПК України, а саме, шляхом направлення за місцем їх реєстрації судових повісток разом із копіями позовних документів рекомендованими листом з повідомленням про вручення, відповідні поштові відправлення повернуті на адресу суду із відміткою працівника пошти «адресат відсутній»; а також шляхом, враховуючи приписи ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідачі викликались до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Третя особа - Зміївська міська рада, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове за сідання не прибула, причини неявки не повідомила, клопотання про відкладення судового засідання не надала. Враховуючи приписи ч.4 ст.223 ЦПК України та повторну неявку відповідачів, по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів; про заочний розгляд справи судом постановлена ухвала від 22.10.2019. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі фактичні обставини. Житловий будинок [ADDRESS] , належить позивачу на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу від 27.03.2002, посвідченим Приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Гаврильєвим В.І. та зареєстрованим в реєстрі за номером 751, а також в Зміївському БТІ за №3-262 від 08.08.2002 (а.с.7). Факт реєстрації у вказаному будинку відповідачів, підтверджується довідкою відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради від 16.08.2019 №4818, за змістом якою відповідачі вказані як сторонні особи позивачу (а.с.8). Відповідно до Акту обстеження від 19.08.2019 за підписом міського голови Кучкова П.В. , депутата Зміївської міської ради Пархоменко С.С. та двох свідків, які є сусідами позивача, відповідачі не проживають у вказаному домі з 2017 року (а.с.9). Суд, вирішуючи заявлений спір, виходить з таких норм права. Зважаючи на приписи ст.334 ЦК України, позивач набула право власності на спірний житловий будинок. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За приписами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ч.1 ст.16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених законодавчих приписів дозволяє дійти висновку, що у разі будь-яких обмежень у здійснені права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про визнання особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням. За змістом абз.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Враховуючи, що право власності на спірний житловий будинок перейшло до позивача, відповідачами не надано доказів на підтвердження поважності причини, за якою вони не проживають в спірному житловому приміщенні, а також доказів вчинення позивачем перешкод для проживання відповідачами за спірною адресою, позов підлягає задоволенню. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved