Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України, в якій просить встановити, що [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Миколаївка Малосердобинського району Пензенської області, постійно проживає на території України з 1982 року по даний час. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що з 1982 року по даний час він постійно проживає на території України і не виїжджав за її межі, але водночас ніколи не отримував паспорта громадянина України або іншої країни. Зокрема заявник з 1982 року по листопада 1991 року проживав в с. Буштино Тячівського району Закарпатської області, звідки в грудні 1991 року переїхав в с. Угля Тячівського району Закарптської області. Заявник вказує, що з 1987р. по 1996р. він навчався в Солотвинській спеціальній загальноосвітній школі-інтернат. З 1999р. по даний час він постійно проживає в с. Кочубеївка Чутівського району, закінчив Чутівське ПТУ №55 в 2003 році. Заявник зазначає, що в даний час він має намір отримати паспорт громадянина України, у зв`язку з чим потребує врегулювання в судовому порядку питання встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року. Представник заінтересованої особи подала письмові пояснення по даній цивільній справі, у яких вказала, що 23.08.19р. до Чутівського РС УДМС України в Полтавській області дійсно звернувся [PERSON] із заявою про видачу паспорта громадянина України, але в ході проведення перевірки не було встановлено належність останнього до громадянства будь-якої держави, про що було складено висновок за результатами процедури встановлення особи від 16.10.2019 року, та прийнято рішення про тимчасову відмову в оформленні паспорта громадянина України. Заявник у судовому засіданні підтримав вищевказану заяву, просив суд її задовольнити.Крім того зазначив, що після отримання відмови Чутівського РС УДМС України в Полтавській області щодо видачі паспорта, оскільки згідно довідок Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області та Буштинської сільської ради Тячівського району Закарпатської області ні він, ні його мати не були зареєстровані у вказаних сільських радах, він особисто поїхав на місце свого попереднього проживання у Буштинську сільську раду Тячівського району та до Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області та при особистому спілкуванні з головами зазначених сільрад та свідками його проживання, були видані довідки, якими підтверджується факт його проживання на території Буштинської сільської ради Тячівського району та Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області. Представник заінтересованої особи - Управління держаної міграційної служби України в Полтавській області у судовому засіданні вказала, що дійсно в ході проведення перевірки не було встановлено належність [PERSON] до громадянства будь-якої держави, а також були виявлені розбіжності у довідках, що підтверджують факт проживання [PERSON] на території України у неповнолітньому віці, а саме у письмових відповідях Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області та Буштинської сільської ради Тячівського району Закарпатської області про те, що відомості щодо реєстрації заявника та його матері станом на 24.08.1991 року відсутні, у зв`язку з чим не вдалося врегулювати питання отримання [PERSON] паспорта громадянина України. Крім того зазначила, що у зв`язку з тим, що мати заявника - [PERSON] має паспорт громадянки України, а також те, що заявник надав атестат про закінчення Солотвинської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат №5 від 19.02.2020 року, то можна дійти висновку про те, що заявник дійсно, у малолітньому віці станом на 24.08.1991 р. проживав на території України. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення заявника та представника заінтересованої особи, допитавши свідка, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно довідки Чутівського РС УДМС України в Полтавській області №45 від 2019 року [PERSON] дійсно звертався із заявою щодо видачі паспорта громадянина України вперше (а.с.17). Згідно висновку Чутівського РС УДМС України в Полтавській області за результатами процедури встановлення особи [PERSON] від 16.10.20190 року особу [PERSON] , [INFO] , встановлено, але не встановлено належність до громадянства України, оскільки згідно довідок Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області №219 від 26.09.2019 року та Буштинської сільської ради Тячівського району Закарпатської області №219 від 26.09.2019 року відомості щодо реєстрації заявника та його матері [PERSON] на території зазначених сільрад станом на 24.08.1991 року - відсутні. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] дійсно звертався до Чутівського РС УДМС України в Полтавській області із заявою щодо видачі паспорта громадянина України, та особа [PERSON] була встановлена, але не було встановлено його належність до громадянства України. Також судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] (в перекладі з російської на українську мову та посвідченого приватним нотаріусом Полєжаєвою Н.П . ) [PERSON] народився [INFO] в с. Миколаївка Малосербинського району Пензенської області (а.с.3-4). Згідно довідки Буштинської селищної ради Тячівського району №71/02-31 від 17.02.2020 року [PERSON] з 1982 року по листопад 1991 року проживав в [ADDRESS] (а.с.8). Згідно довідки Углянської сільської ради Тячівського району №39 від 18.02.2020 року [PERSON] з грудня 1991 року до 1999 року проживав в [ADDRESS] (а.с.9). Згідно довідки Солотвинської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат №5 Тячівського району Закарпатської області від 19.02.2020 року [PERSON] з 1987 по 1996 роки дійсно навчався в даному навчальному закладі та закінчив школу та вибув по місцю проживання (а.с.10). В матеріалах справи наявне свідоцтво серії [NUMBER] від 01.06.1996 року про закінчення [PERSON] допоміжної школи-інтернату Солотвинської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат Тячівського району Закарпатської області (а.с.11). Згідно довідки Черняківської сільської ради Чутівського району Полтавської області №67 від 20.02.2020 року [PERSON] дійсно з 1999 року по даний час проживає на території сільської ради (а.с.6). Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] підтвердив факт проживання [PERSON] на території України в неповнолітньому віці станом на 24.08.1991 року, а саме на Закарпатті . Також, свідок зазначив, що в подальшому [PERSON] переїхав до Чутівського району Полтавської області. З вищезазначеного вбачається, що станом на 24.08.1991 року [PERSON] , якому на той час виповнилось повних 12 років, дійсно проживав на території України, а саме - в Закарпатській області. Відповідно до ч.7 ст. 19 ЦПК України, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердженнянаявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ст. 293 ч.1 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно ст. 293 ч.2 п.5 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Частиною 1 статті 3 Закону України «Про громадянство України» визначено, що громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України, 24 серпня 1991 року, постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 р. чи 13.11.1991 року. Відповідно до п.7 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР», відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 р. або 13.11.1991 року. У п. 44 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Згідно із ст. 9 Закону України «Про громадянство України» безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Наведений у ст.315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Згідно ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання паспорта громадянина України. Враховуючи вищезазначене, зважаючи на те, що [PERSON] на момент проголошення незалежності України ( 24 серпня 1991 року) проживав в неповнолітньому віці на території України, що підтверджується матеріалами цивільної справи, суд дійшов висновку про задоволення заяви про встановлення факту постійного проживання на території України. На підставі викладеного,

Outcome: approved