Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Заявник зазначив, що 20 лютого 2018 року до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори звернулась представник заявника - [PERSON] , щодо отримання на ім`я [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом, що залишилась після смерті його бабусі - [PERSON] (спадкодавця), померлої [INFO] , яка на момент смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Проте, [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , було відмовлено, у зв`язку з тим, що неможливо встановити факт родинних відносин. Тому, заявник просить суд встановити факти, що мають юридичне значення, а саме: факт того, що [PERSON] і [PERSON] є однією і тією ж особою; факт того, що [PERSON] і [PERSON] , є однією і тією ж особою; та встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт родинних відносин між фізичними особами: [PERSON] (онуком) та [PERSON] (бабусею), та між фізичними особами: [PERSON] (онуком) та [PERSON] (дідусем). Представник заявника надав до суду заяву, у якій просив заяву про встановлення факту проводити без його участі, заяву підтримав у повному обсязі. Від представника заінтересованої особи до суду надійшло клопотання, у якому останній просить розглядати справу без його участі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши подані заявником матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до таких висновків. Згідно із ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження. За умовами ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Судом було встановлено, що [INFO] помер батько [PERSON] [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданий Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 24 липня 2009 року, актовий запис №1393. [INFO] помер дідусь заявника - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданий Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 08 жовтня 2010 року, актовий запис №1323. [INFO] померла бабуся заявника - [PERSON] (спадкодавець), що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданий Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області 27 липня 2018 року, актовий запис № 278. [PERSON] - спадкоємець після бабусі - [PERSON] , замість свого померлого батька - [PERSON] , [INFO] . Згідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00020506154 від 06 липня 2018 року батьками померлого [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Як встановлено рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2010 року справа № 2о-150/2010 про становлення юридичного факту, розбіжності у літерах в прізвищах виникли через те, що раніше при оформленні російською мовою свідоцтва про одруження була допущена помилка у написанні прізвища і замість « [PERSON] », прізвища [PERSON] та [PERSON] були зазначені «[PERSON]» - на російській мові, тобто « [PERSON] » - на українській мові. Відповідно до свідоцтва про одруження, запис №882 від 19 жовтня 1958 року прізвища подружжя зазначено як [PERSON] (рос. ) - [PERSON] (укр.) [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до вказаного свідоцтва про одруження, при складанні актового запису про народження дитини [PERSON] та [PERSON] , в графі прізвища дитини було записано - « [PERSON] (Витяг [NUMBER] від 06 липня 2018 року). В свою чергу у сина [PERSON] в графі прізвища було вписано також прізвище - [PERSON] . Відповідно до ст. 28 ЦК України (ім`я фізичної особи) фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається з прізвища, власного імені та по батькові. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦК України у разі перекручення імені фізичної особи воно має бути виправлене. Якщо перекручення імені було здійснене у документі, такий документ підлягає заміні. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пункт 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказує, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п. 12 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Тоді, 20 лютого 2019 року до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори звернулась представник заявника - [PERSON] , щодо отримання на ім`я [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом, що залишилась після смерті його бабусі - [PERSON] (спадкодавця), померлої [INFO] , яка на момент смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Проте, [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті - [PERSON] , померлої [INFO] , було відмовлено, у зв`язку з тим, що неможливо встановити факт родинних відносин. В свою чергу з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20 лютого 2019 року стало відомо, що [INFO] після смерті [PERSON] , померлої [INFO] за заявою [PERSON] , про прийняття спадщини за законом, заведено спадкову справу № 550/2018. У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Оцінюючи усі докази які було досліджені судом у ході судового засідання в їх сукупності, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості даної заяви, у зв`язку з чим вважає за можливе задовольнити її у повному обсязі. Суд вважає доведеним факт родинних відносин між [PERSON] (бабусею), [PERSON] (дідусем) та [PERSON] , який є їх онуком. Тоді ж, факт того, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , є однією і тією ж особою, а також факт того, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , є однією і тією ж особою. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved