Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого, уточнивши вимоги, зазначив, що на підставі свідоцтва про право власності № 746 від 30.06.1994 року йому та його дружині [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] У спірній квартирі також зареєстрований відповідач [PERSON], який шість років тому поїхав на заробітки до Росії. З того часу будь-який зв'язок з [PERSON] втрачений, фактичне місце знаходження його позивачу невідоме. Усі витрати по користуванню квартирою здійснює позивач та його дружина [PERSON] Крім того, останні мають намір продати квартиру та купити собі дім, але реєстрація відповідача перешкоджає у повній мірі реалізувати право власності. Перешкоди у користуванні квартирою відповідачу не чинилися. Вирішити питання щодо добровільного зняття [PERSON] з реєстраційного обліку немає можливості. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням- квартирою [ADDRESS] Ухвалою судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 13.09.2018 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 27.08.2018 року прийняті до розгляду уточнені позовні вимоги [PERSON] Ухвалою суду від 29.10.2018 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та, з урахуванням уточнень, підтвердив вищевикладені обставини. Відповідач [PERSON] про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України, що підтверджується поштовими конвертами з відповідними відмітками «за незапитом» (а.с. 26, 27, 37, 38). Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, то за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Позивач надав свою згоду на заочний розгляд справи. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовни х вимог. Представник третьої особи- Сектора реєстрації Енергодарської міської ради Запорізької області, в судове засідання не з'вився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с. 16). Повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, суд встановив на їх підставі такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] що підтверджується копією свідоцтва про право власності № 746 від 30.06.1994 року (а.с. 5). Згідно довідки № 2349/01-23-12 від 14.09.2018 року, виданої Сектором реєстрації Енергодарської міської ради, [PERSON] значиться зареєстрованим у [ADDRESS] (а.с. 12). Відповідач шість років не проживає за місцем своєї реєстрації, що перешкоджає позивачу в повній мірі реалізувати право на користування квартирою. Допитані в судовому засіданні у якості свідків [PERSON], [PERSON] також підтвердили факт непроживання [PERSON] у спірній квартирі за обставин, зазначених у позові, та відсутність у ній особистих речей останнього. Суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Згідно ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї. Згідно ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки. Згідно із вимогами ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. В Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13, 41 Конституції України). Відповідно до статті 13 Конституції України, власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. У такій редакції конституційна норма не лише покладає на власника обов'язки, а й орієнтовно вказує на його зобов'язання. Основоположні принципи здійснення повноважень власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не пов'язана з використанням його властивостей. Право користування власністю- це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпоряджатися розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна. Відповідно до пункту № 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 р. «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя»- наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди, як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки, відповідач [PERSON] не проживає у квартирі понад один рік без поважних на те причин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved