Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), відповідно до якого просив усунути перешкоди в користуванні 1/2 частини будинку шляхом вселення позивача, який зареєстрований в приватному житловому будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та зобов`язати відповідача не чинити перешкоди в користуванні позивачем своїм майном, стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням суду від 18.05.2018 по справі № 761/30977/14-ц за позивачем визнано право власності в порядку спадкування на 1/2 частину будинку за адресою: [ADDRESS] , що складається з 1/6 частини цього будинку, в порядку спадкування за законом після смерті матері та 2/6 частини будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті батька. Разом з тим, відповідачем було встановлено грати на вікна, броньовані двері, замінила замки, чи створила перешкоди у користуванні будинком, у зв`язку з чим позивач вимушений проживати в іншому помешканні. В добровільному порядку відповідач не надає можливості позивачу користуватись своїм майном, доступу до будинку позивач позбавлений. Також позивач звертався до правоохоронних органів, однак це не дало бажаного результату. За таких обставин, оскільки відповідач порушує право власності позивача, останній звернувся до суду з вказаним позовом. Відповідач в своєму відзиві заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає їх неправомірними та необґрунтованими та такими, що мають бути залишені без задоволення. Зазначає, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, є надуманими та неправдивими. Так, позивач проживає після одруження в квартирі дружини. Крім того, грати і броньовані двері були встановлені ще за життя батька сторін. Позивач також не був позбавлений отримати ключі від будинку. Крім того, позивачем не доведено тієї обставини, що відповідач не пропускала останнього до їх спільного будинку. Відповідач зазначає, що не заперечує право власності позивача, жодних перешкод у користуванні не чинить останньому. Крім того, до матеріалі справи не надано жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував зазначені позивачем у своєму позові обставини. 16.03.2020 ухвалою суду по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановлено сторонам строки для надання заяв по суті справи. 21.05.2020 від відповідача надійшов відзив. 03.06.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив. 10.06.2020 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив. 16.06.2020 від позивача надійшла відповідь на заперечення. Відповідно до ч. 5 ст. 247 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. При цьому, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України, після закінчення строків для надання сторонами відповідних заяв по суті справи, визначених в ухвалі про відкриття Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] на праві власності належить 1/2 частина будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18.05.2018, яке набрало законної сили 04.12.2018, Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 37215014 від 07.05.2015). Відповідно до Довідки про реєстрацію місця проживання особи № 11021236 від 13.11.2019, позивач зареєстрований за вказаною адресою з 13.01.2016 по теперішній час. Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач позбавлений можливості вселитись до будинку, 1/2 частина якого належить йому на праві власності, що підтверджується зверненнями останнього до правоохоронних органів та відповідним Висновком інспектора поліції Шевченківського району ГУ НП України в м. Києві від 10.02.2016, Довідкою Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві від 05.06.2019. Крім того, з пояснень позивача вбачається, що відповідач не надає останньому ключі для входу до спірного будинку, на вікна якого встановила металеві грати, а на вхід - броньовані двері. Відповідач, в свою чергу, стверджує, що жодних перешкод позивачу у користуванні спільним майном не чинить, однак зазначені позивачем в своєму позові обставини також не спростовує. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України). Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст.317 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.1, 2 ст.319 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Положеннями ч. 3 ст. 358 ЦК України визначено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. За положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Задовольняючи позов про захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, суд має право як заборонити відповідачу вчиняти певні дії, так і зобов`язати відповідача усунути наслідки порушення права позивача (п. 35 Постанови ) При цьому, згідно вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що відповідач своїми діями, яка виражається у відмові надати доступ до спірного житлового будинку та дублікати ключів від нього, чинить перешкоди в користуванні позивачу спірним майном. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині усунення перешкод в користуванні 1/2 частини будинку шляхом вселення позивача до належної останньому частини будинку за адресою: [ADDRESS] , та зобов`язати відповідача не чинити перешкоди в користуванні позивачем своїм майном є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо зобов`язання відповідача не чинити позивачу перешкоди в користуванні будинком, то в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки суд може захистити вже порушене право особи, в той час коли вказана вимога є передчасною, доказів того, що відповідач буде порушувати права позивача в майбутньому до матеріалів справи на надано. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 420, 00 грн. (пропорційно задоволеним позовним вимогам). Виходячи з наведеного та

Outcome: partial