Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Слобідської сільської ради, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що будинковолодіння [ADDRESS] належало на праві власності колгоспному двору, головою якого була мати позивача [PERSON]. Станом на 01 липня 1990 року в житловому будинку по [ADDRESS] проживали: голова двору [PERSON] та син [PERSON]. [PERSON] померла [INFO] року. На момент смерті вона проживала у вищевказаному господарстві одна. За життя, 03 грудня 2001 року [PERSON] склала заповіт, за яким все своє майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалося, взагалі все те, що належатиме на день смерті і на що за законом вона матиме право, - заповіла своєму синові, [PERSON]. Заповіт зареєстрований секретарем виконкому Слобідської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області за реєстровим № 95. З метою оформлення спадщини позивач звернувся до державного нотаріуса з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинковолодіння. У зв'язку із втратою Свідоцтва про право власності на житловий будинок, позивач подав оголошення в газету «Галичина», щоб вважати вказане свідоцтво недійсним. Згідно з технічним паспортом зазначений будинок має загальну площу 37,9 кв.м, житлову площу 17,5 кв.м. Ринкова вартість житлового будинку та господарських будівель і споруд в [ADDRESS] В підготовчому засіданні позивач позов підтримав з наведених в ньому підстав, просить задовольнити. Пояснив, що він прийняв спадщину після смерті матері, [INFO]. в Городенківській районній державній нотаріальній конторі він отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку пай. Слобідська сільська рада подала до суду заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, одночасно вказала, що визнає позов [PERSON]. Частина 3 ст. 200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідач визнає позов, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у підготовчому засіданні. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, вислухавши позивача, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Копією Свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 16 серпня 1988р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 148 від 10 серпня 1988 р., посвідчено, що в цілому будинковолодіння, яке складається з житлового будинку, службових будівель і споруд, розташованих в [ADDRESS] - дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Довідкою № 232, виданою 26.06.2018 року виконавчим комітетом Слобідської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області стверджується, що на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві по [ADDRESS] яке відносилось до колгоспного двору, були зареєстровані: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] За заповітом, посвідченим 03.12.2001 р. секретарем виконкому Слобідської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, [PERSON], [INFO], жителька с. Слобідка Городенківського району Івано-Франківської області, все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося, взагалі все те, що буде їй належати на день смерті, і на що вона за законом матиме право, - заповіла своєму синові [PERSON], [INFO]; заповіт зареєстровано за № 95. [PERSON] померла [INFO] року у віці 68 р. в с. Слобідка Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 5 від 30.04.2008 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 30.04.2008 року виконавчим комітетом Слобідської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. [PERSON] на час смерті ([INFO] р.) була зареєстрована та проживала одна [ADDRESS] що стверджується довідкою № 231, виданою 26.06.2018 року виконавчим комітетом Слобідської сільської ради. Копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 02.12.2008р. відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського РУЮ стверджено, що [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до положень ч.3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для отримання свідоцтва про право на спадщину позивач, як спадкоємець за заповітом, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернувся до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно, як передбачено ч. 1 ст.1296 ЦК України. Копією спадкової справи № 205/2018, наданою суду в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори доводиться, що позивач подав до Городенківської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON]. Копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 травня 2018 р., зареєстрованого в реєстрі за № 542 стверджує, що [PERSON] після смерті матері - [PERSON] успадкував право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СС «Слобідська», належне померлій на підставі сертифікату серії [NUMBER], виданого Городенківською РДА. До складу спадщини [PERSON] також входить також житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS]. З копії технічного паспорта на згаданий садибний (індивідуальний) житловий будинок встановлено, що [ADDRESS], де розташований зазначений житловий будинок, мала колишню назву - вул. Руднєва; будинок збудований в 1947 р., інші господарські будівлі та споруди збудовані в 1947, 1988 роках. Як вбачається із Висновку про вартість житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, складеного оцінювачем, ПП [PERSON], вартість житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] Городенківського району станом на 04.07.2018 р. становить 45480 грн. Постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 1809/02-31 від 12 червня 2018 р. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року, на житловий будинок по [ADDRESS] Городенківського району з посиланням на те, що спадкоємець не надав документ, який посвідчував право власності померлої на будинок, що успадковується. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Досліджені судом документи підтверджують, що спадкодавцю [PERSON] був виданий документ, який посвідчував її право власності, як голови колгоспного двору, на житловий будинок та господарські будівлі [ADDRESS] Зазначений документ - втрачений. В газеті «Кур'єр» розміщено оголошення про те, що свідоцтво про право власності на домоволодіння у с. Слобідка, яке належало колгоспному двору, головою якого була [PERSON], видане Городенківським РВК 16.08.1988 р. - вважається недійсним. Через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу про власність спадкодавця на вищезгаданий житловий будинок, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем, як спадкоємцем за заповітом, права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами судом не встановлено, відповідач позов визнає, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України (2003р.),

Outcome: approved