Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд до ТДВ «Охтирський хлібокомбінат» з позовом про стягнення понесених збитків, в якому просить стягнути з ТДВ «Охтирський хлібокомбінат» на його користь понесені збитки в результаті пошкодження автомобіля FORD Transit державний номер [NUMBER] в розмірі 6000,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 01.02.2014 року о 10 год.30 хв. в м. Охтирка по вул. Батюка водій ПАТ «Охтирський хлібокомбінат», керуючи автомобілем «ТАТА», через раптову поломку не впорався з керуванням, виїхав на зустрічну смугу та допустив зіткнення з іншим транспортним засобом під керуванням позивача [PERSON] При даному ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. По факту даного ДТП відносно винної особи - водія ПАТ «Охтирський хлібокомбінат» [PERSON] було складено адміністративний протокол за ст. 124 КУпАП та постановою Охтирського міськрайонного суду від 27.03.2014 року [PERSON] визнаний винним у скоєнні ДТП. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07.10.2014 року, що набрало законної сили,було стягнуто з ПАТ «Охтирський хлібокомбінат» на користь [PERSON] матеріальну шкоду завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 13299,74 грн. [PERSON] є фізичною особою-підприємцем та здійснює підприємницьку діяльність за основним видом економічної діяльності 47.19 - Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах. В результаті ДТП було значно пошкоджено власний автомобіль позивача FORD Transit державний номер [NUMBER]. Даний автомобіль позивач використовує для здійснення своєї господарської діяльності. На момент виникнення ДТП позивач розвозив товар на торгівельні точки. Даний автомобіль позивача перебував на ремонті з 06.02.2014 року по 12.03.2014 року, тому позивач не мав можливості здійснювати підприємницьку діяльність, тобто доставляти товар до торгівельних точок. Для здійснення безперебійної роботи торгівельних точок позивач вимушений був скористатися послугами фізичної особи-підприємця [PERSON], який здійснює господарську діяльність по наданню послуг з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів, багажу автомобільним транспортом. [PERSON] здійснював перевезення та доставку товару [PERSON] протягом лютого та березня 2014 року, що підтверджується товарними чеками про надання транспортних послуг [PERSON] Ним (позивачем) було сплачено фізичній особі-підприємцю [PERSON] за транспорті послуги за лютий 2014 року грошові кошти в сумі 4200,00 грн., за березень 2014 року - 1800,00 грн. Внаслідок пошкодження його (позивача) автомобіля він (позивач) поніс збитки в розмірі 6000,00 грн. для використання автомобіля фізичної особи-підприємця [PERSON] для доставки товару, яку просить стягнути з відповідача на його (позивача) користь. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Представник позивача - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, та пояснив, що позивачу [PERSON] були заподіяні збитки як фізичній особі, так як саме як фізичною особою [PERSON] були сплачені кошти фізичній особі-підприємцю [PERSON] за транспортні послуги. Представник відповідача ТДВ «Охтирський хлібокомбінат» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає, що позовна заява є необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Пояснив, що отримання транспортних послуг навіть за умови користування цими послугами з огляду на неможливість користування своїм майном (автомобілем), понесені позивачем добровільно і не мають обов'язкового характеру, до того ж позивачем не надано доказів, що їх необхідність була пов'язана з заподіянням шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, отже ці витрати не пов'язані з реальними збитками в змісті, вжитому в ст. 22 ЦК України, а отже, згідно ЦК України такі витрати не можуть вважатися майновою шкодою. Відтак, навіть якщо були здійснені позивачем витрати на оплату перевезення вантажу у період неможливості використання автомобіля, не можуть вважатися шкодою або збитками, заподіяними його майну в розумунні статей 22, 386, 1166 і 1192 ЦК України, а факт їх наявності та розмір не знаходяться у безпосередньому причинному звязку з вчиненням ДТП. Також дані витрати, навіть якщо вони б були реально здійснені, не можуть вважатися збитками, оскільки позивач не втратив якусь частину свого майна, а в результаті отримання транспортних послуг одержав певний прибуток від продажу перевезених товарів. Надані позивачем товарні чеки не відповідають нормам чинного законодавства щодо оформлення господарських операцій і відповідно до ст. 57-59 ЦПК України не можуть бути ні підтвердженням наданих послуг, ні підтвердженням оплати за транспортні послуги. Тому просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, при цьому суд виходить з наступного. Постановою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27.03.2014 року та матеріалами перевірки, проведеної Охтирським МВ УМВС України в Сумській області за фактом ДТП, [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушеня, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме в тому, що він 01.02.2014 року о 10.30 год.на вул. Батюка м. Охтирка, керуючи автомобілем «ТАТА» держаний номер [NUMBER], через раптову поломку транспортного засобу не впорався з керуваням та виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з іншим транспортним засобом - з автомобілем FORD Transit державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], в результаті чого автомобілі зазнали механічних ушкоджень. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07.10.2014 року, що набрало законної сили, по цивільній справі за позовом [PERSON] до ПАТ «Охтирський хлібокомбінат» про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, позовні вимоги [PERSON] задоволено, стягнуто з ПАТ «Охтирський хлібокомбінат» (правонаступником якого є ТДВ «Охтирський хлібокомбінат») на користь [PERSON] матеріальну шкоду завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди в ромірі 13299,74 грн. Даним рішенням суду встановлено, що [PERSON] на момент ДТП працював на посаді водія ПАТ «Охтирський хлібокомбінат», і що власником автомобіля «ТАТА» держаний номер [NUMBER] є ПАТ «Охтирський хлібокомбінат». Також встановлено, що [PERSON] на час вчинення ДТП, тобто 01.02.2014 року, керував автомобілем на підставі посвідчення водія від 12.06.2001 р., свідоцтва про реєстрацію транспотрного засобу від 25.07.2001 р., виданого на імя [PERSON], та довіреності, виданої в порядку передоручення [PERSON] на експлуатацію, ремонт, керування, розпорядження належним [PERSON] автомобілем FORD Transit державний номер [NUMBER]. В наступному [PERSON] став власником вказаного автомобіля відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 04.09.2014 р. Крім того, рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07.10.2014 року встановлено, що згідно висновку автотоварознавчого дослідження в результаті ДТП матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля FORD Transit державний номер [NUMBER] становить 13299,74 грн., і що автомобіль ремонтувався з 06.02.2014 року по 12.03.2014 року. У відповідності до ч.3, 4 ст.61 ЦПК України - обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно зі ст. 1166 ЦК України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). З огляду на положення норм чинного законодавства України, для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 № 4 - обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Звертаючись з позовом до суду позивач посилається на те, що він займається підприємницькою діяльність з роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах. У звязку з пошкодженням внаслідок ДТП його автомобіля він був змушений найняти автомобіль підприємця [PERSON] для здійснення перевезення та достаки товару до торгівельних точок в м. Тростянець. Як вказує позивач, витрати, понесені ним на оплату транспортних послуг, наданих підприємцем [PERSON], складають 6000,00 грн. Цю суму позивач відносить до збитків і просить стягнути її з відповідача. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, перердбачених статтею 61 цього Кодексу. Позивач, відносячи до збитків в результаті ДТП понесені ним витрати на оплату транспортних послуг, наданих підприємцем [PERSON], у встановленому законом порядку не довів, що інший автомобіль ним було найнято саме у звязку з пошкодженням власного, що він використовував свій автомобіль для підприємницької діяльності і що саме у звязку з його пошкодженням ним було найнято для перевезення автомобіль підприємця [PERSON] Тобто позивачем не було доведено безпосереднього причинного звязку між неправомірними діями заподіювача шкоди і понесеними витратами на оплату транспортних послуг підприємцю [PERSON] Надані позивачем товарні чеки, відповідно до змісту яких [PERSON] сплатив підприємцю [PERSON] 6000,00 гривень за транспортні послуги, не є достатнім підтвердженням спричинення внаслідок пошкодження автомобіля реальних збитків. Враховуючи викладене, суд вважає, що в позові слід відмовити у зв'язку з його недоведеністю. На підставі викладеного, ст.ст. 22, 1166 ЦК Украни, постанови Пленуму ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 № 4,

Outcome: dismissed