Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з цивільним позовом в якому просить визнати інформацію, яку відповідач, громадянин України [PERSON], починаючи з 17:42 години 14.11.2014 року до 12:24 години 22.07.2015 року поширював на веб ресурсі «Харківфорум» у гілці «Хобби Авто» у темі : «Берегитесь серый фольксваген АМАРОК (автоподставы и мошенничество со страховими)» у частині вчинення позивачем шахрайських дій недостовірною та такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію позивача. Зобовязати відповідача, громадянина України [PERSON], спростувати цю інформацію шляхом розміщення повідомлення на веб ресурсі «Харківфорум» у гілці «Хобби Авто» у темі : «Берегитесь серый фольксваген АМАРОК (автоподставы и мошенничество со страховими)» наступного змісту : «Інформаційні повідомлення та коментарі, що стосувалися звинуваченняПарамонова [PERSON] у вчиненні шахрайських дій зі страховими компаніями та повязана із цим інформація, яка була поширена у мережі після відкриття теми «Берегитесь серый фольксваген АМАРОК (автоподставы и мошенничество со страховими) користувачем з акантом (імя на форумі) timpak починаючи з 17:42 години 14.11.2014 року до 12:24 години 22.07.2015 року у частині вчинення шахрайських дій, базувалися на недостовірній інформації та є такими, що порушують честь, гідність та ділову репутацію» [PERSON]. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилається на те, що протягом листопада 2014 лютого 2015 року громадянин України [PERSON] оприлюднював у мережі Інтернет недостовірну інформацію про громадянина України [PERSON], а також протиправно поширював конфіденційну інформацію, субєктом якої є Позивач, чим порушив вимоги чинного законодавства, втрутився у приватне життя, завдав шкоду честі, гідності та діловій репутації Позивача. Представник позивача також вказала в судовому засіданні, що [PERSON] під час допиту свідка на досудовому розслідування підвердив, що він є користувачем інтернет провайдера «Триолан» за адресою мешкання [INFO] і зареєструвався під псевдонімом timpak на веб ресурсі «Харківфорум» з 2008 року. Також [PERSON] вказав, що саме він відкрив (зареєстрував) у розділі «авто» на веб сайті «Харківфору» тему «Берегитесь серый фольксваген АМАРОК (автоподставы и мошенничество со страховыми)», у якій розповсюдив інформацію про ДТП від 13.11.2014 року за участю [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог посилаючись на то, що [PERSON] бачив лише один раз під час ДТП, [PERSON] невідомо місце мешкання [PERSON], особисті дані та місце роботи. Ніякого наміру звинувачувати його в шахрайстві в нього не було, оскільки він не знайомий з його родом діяльності. Хоча він і являється користувачем мережі інтернет, в ніяких темах, форумах він не бере участь, а відомості які він надавав слідчому не підтвердив. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін цивільного провадження, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що протягом листопада 2014 лютого 2015 року у мережі Інтернет оприлюднювалась інформація на веб-сайті «Харківфорум», якій належить у гілці «ХоббиАвто» було створено тему: «Берегитесь серый фольксваген АМАРОК (автоподставы и мошенничество со страховыми)» У цій темі «користувачі теми» звинувачували Позивача у тому, що з метою протиправного заволодіння майном інших осіб (страхових компенсацій) займається шахрайською діяльністю. Суд, вважає що досліджені судом докази надані ТОВ «ТЕЛЕСВІТ» , ПрАТ «Київстар», ТОВ «Воля» не підтверджують, що [PERSON] розповсюджував конфіденціальну інформації стосовно [PERSON], а навпаки спростовують причетність відповідача до розповсюдження інформації в мережі інтернет, так як дані відомості не містять відомості стосовно [PERSON]. Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. За змістом ст. 277 ЦК України, ч. 4 ст. 32 Конституції України, ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію. Відповідно до ч.1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Вимогами ст. 4 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. В абзаці 1 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009 року позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред'явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім'ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права. Право кожного на повагу до його гідності визначено в ст. 38 Конституції України. Як зазначено у роз'ясненнях Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи» чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихологічної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Як випливає із змісту ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його честі та гідності. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до ст. 299 ЦК України, фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації . Згідно з ч.3 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Судом встановлено, що інформація викладена в позовній заяві не знайшла свого підтвердження. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009 року юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі, гідності, ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Також, поширенням інформації є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009 року зазначено, що до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. У випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. Відповідно до Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 23.12.1993 № 3781-XIIправоохоронні органи - органи прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, митні органи, органи охорони державного кордону, органи державної податкової служби, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державної контрольно-ревізійної служби, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції. Відповідно до рішення КСУ від 10.04.2003р. № 1-9/2003 (справа про поширення відомостей) викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу відомостей особою, на думку якої посадовими чи службовими особами цього органу при виконанні функціональних обов'язків порушено її право, не може вважатись поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам цих осіб. Таким чином, згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено саме його особисті немайнові права. Суб'єктивна думка про характер цих відомостей (впевненість у тому, що вони відповідають дійсності) виключає відповідальність за їх поширення. Суд вважає, що представник позивача в ході судового розгляду справи висловив своє субєктивне ставлення до відповідача. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про захист честі та гідності, ділової репутації фізичної особи задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed