Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ТОВ «АНАТОЛ» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Свої вимоги мотивує тим, що 04.09.2017 року прийнятий на посаду головного інженера Товариства з обмеженою відповідальністю «АНАТОЛ». 25 квітня 2019 року звільнений з займаної посади, на підставі п.1 ч.1\~ст. 40 КЗпП України. Таке звільнення вважає незаконним та безпідставним, оскільки одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. Звільнення з підстав, за значених в п.п. 1, 2, 6 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, допускається у разі неможливості перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Разом з тим, відповідачем не враховано переважне право позивача на залишення на роботі, передбачене законодавством, яке враховуючи положення ч. 1, 2 ст. 42 КЗпП України, надається працівникові з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, а за наявності рівних умов продуктивності праці та кваліфікації сімейним при наявності двох і більше утриманців. Як зазначає позивач, порівнюючи з іншими інженерами на товаристві, його кваліфікація та продуктивність праці є високими. Окрім того, на його утриманні двоє неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З урахуванням уточнених позовних вимог, просить поновити його на роботі головним інженером ТОВ «АНАТОЛ», стягнути на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 462\~065, 85 грн. та витрати за послуги адвоката у розмірі 12\~000, 00 грн. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили суд позов задоволити повністю. Зазначили, що позивач був попереджений про звільнення з товариства у зв`язку з реорганізацією ТОВ «АНАТОЛ», однак згідно Наказу № 17-К від 25.04.2019 року підставою звільнення зазначено «перепрофілювання підприємства». Крім того, позивачу на момент звільнення не було запропоновано всі вакантні посади, наявні на той момент на підприємстві, а саме інженер конструктор 1, 2, 3 категорій та провідний інженер конструктор. Представники відповідача у судовому засіданні проти позову заперечили. Разом з тим пояснили, що на підприємстві відбулась реорганізація в системі організації праці, яка передбачає наявність командної роботи, де група з двох трьох осіб працівників працює над проектом до його завершення під контролем директора підприємства, який оцінює результат на підставі одержаних звітів. Позивач був звільнений, оскільки не відповідав кваліфікаційному рівню, неодноразово був знятий з роботи над проектами як відповідальна особа у зв`язку з затягуванням строків їх здачі та невідповідності технічним завданням. Від запропонованих на момент звільнення вакантних посад інженера конструктора та кур`єра позивач відмовився. Протягом двох місяців після повідомлення про звільнення на роботу не з`являвся, що підтверджується складеними актами. В подальшому, при розмові з директором товариства просив, щоб його не звільняли за прогул, оскільки має на утриманні двох дітей, та погодився на звільнення з підстави скорочення штату працівників. Враховуючи наведене, просили суд відмовити в задоволенні позову. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] повідомили, що на ТОВ «АНАТОЛ» відбулась реорганізація в системі організації праці. Директор ТОВ «АНАТОЛ» не був задоволений роботою [PERSON] . Однак пропонував позивачу певний період попрацювати під наглядом іншого інженера на підприємстві, підвищити навики та кваліфікацію, відвідати семінар з метою вдосконалення роботи. Позивач відмовився та повідомив, що не буде працювати під керівництвом інженера, який підпорядковувався йому ж. На семінар з підвищення кваліфікації так і не прибув. Після одержання попередження про звільнення 21 лютого 2019 року спокійно попрощався з колективом, покинув місце роботи, та протягом двох місяців не з`являвся на підприємстві. Повернувшись в кінці квітня 2019 року на ТОВ «АНАТОЛ» за трудовою книжкою, просив директора, щоб його звільнили з підстави скорочення штату працівників, оскільки думав, що до винесення наказу про звільнення йому більше не потрібно виходити на роботу. Вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків в судовому засіданні, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3\~ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з запису в трудовій книзі [PERSON] , позивач прийнятий на роботу головним інженером Товариства з обмеженою відповідальністю «АНАТОЛ» 04.07.2017 року, підстава Наказ № 2-К від 04.07.2017 року. У зв`язку з реорганізацією в системі праці товариства Наказом № 2 від 21 лютого 2019 року прийнято скоротити штат працівників, а від так перелік окремих посад, в тому числі посаду головного інженера. Разом з тим, Наказом № 3 від 21 лютого 2019 року [PERSON] попереджено про скорочення посади головного інженера, із пропозицією переведення його на вакантну посаду кур`єра, про що свідчить підпис позивача та його письмова відмова від запропонованої посади. Наказом від 25.04.2019 року № 17-К позивача звільнено з роботи на підставі п. 1\~ч. 1 ст. 40 КЗпП України\~у зв`язку із скороченням штату працівників. Згідно ч. 1\~ст. 49-2 КЗпП України,\~про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Відповідно до викладеної позиції Верховного Суду в постанові справи\~6-1264цс17 від 09.08.2017 року, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди мають з`ясувати питання про те, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Враховуючи пояснення представника відповідача про те, що в Наказі № 17-К від 25.04.2019 року була допущена описка у зазначеній підставі звільнення, оскільки на підприємстві відсутній юрист, ТОВ «АНАТОЛ» не міняло профіль роботи, однак відбулась реорганізація в системі організації праці, що мало наслідком скорочення штату працівників, суд приймає аргументи сторони відповідача, що така описка не впливає на дотримання вимог процедури вивільнення позивача та не має наслідком незаконності останньої. Таким чином, відповідач виконав вимоги ч. 1\~ст. 49-2 КЗпП України\~та повідомив позивача про вивільнення за два місяці до такого, вказавши у відповідному повідомленні підставу такого вивільнення, а саме п.1\~ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Разом з тим, проаналізувавши процедуру оформлення скорочення працівників, Накази директора ТОВ «АНАТОЛ» № 2 «Про скорочення штату працівників» від 21.02.2019 та № 36-ш «Про внесення змін до штатного розпису товариства» від 01.03.2019 року, слід дійти висновку, що у зв`язку із скороченням чисельності працівників, одночасно відбулися зміни у штатному розписі товариства, що мало наслідком вивільнення відповідної кількості працівників. Судом встановлено, що при повідомленні про звільнення відповідач повідомив позивачу про наявні вакантні посади в ТОВ «АНАТОЛ». Зазначені обставини підтверджуються, зокрема письмовою відмовою [PERSON] від запропонованої посади кур`єра, Актом від 21.02.2019 року «Про відмову від підпису та переведення на запропоновану посаду інженера - конструктора [PERSON] , головного інженера ТОВ «АНАТОЛ», складеним в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та показами самих свідків. Враховуючи наведене, суд не бере до уваги те, що на думку позивача йому не було запропоновано всі наявні вакантні посади, а саме інженер конструктор 1, 2, 3 категорій та провідний інженер конструктор. Як вбачається з посадової інструкції інженера конструктора, дана посада передбачає можливість підвищення кваліфікаційного рівня працівника, враховуючи стаж його роботи, наявність професійних навиків, та як наслідок встановлення відповідної категорії. З матеріалів справи вбачається, що в процесі виконання технічних завдань Наказами № 1/1- ТЗ, 2/1 ТЗ, 7/1 ТЗ від 21.01.2019 року позивач був знятий як відповідальна особа за роботу над проектами у зв`язку із затягуванням строків їх здачі, встановленню невідповідності технічному завданню, відсутності організаційного процесу. Наказом № 12 від 01.03.2019 року, [PERSON] був скерований на навчання та семінари з метою вдосконалення роботи та підвищення її ефективності. Однак, як встановлено в судовому засіданні показами свідків [PERSON] та [PERSON] , на проведене навчання [PERSON] не прибув. Окрім того, 10 квітня 2019 року позивач не пройшов атестацію ТОВ «АНАТОЛ», Положення про порядок проведення якої затверджено Наказом № 11 від 01.03.2019 року, так як згідно протоколу № 1 засідання комісії на проведення такої не з`явився. Враховуючи наведене вище, оскільки позивач відмовився від запропонованих вакантних посад, не підтвердив свій кваліфікаційний рівень та продуктивність праці, не пройшов проведену роботодавцем атестацію працівників, суд приходить до висновку про встановлення відсутності у позивача достатньої кваліфікації та професійних навичок для можливості зайняти посаду інженера конструктора із зазначенням певної категорії або посаду провідного інженера конструктора. Зазначена правова позиція відображена в постанові Верховного Суду України від 09.08.2017 року у справі № 760/3664/15-ц. Щодо переважного права позивача на залишення на роботі суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1\~ст. 42 КЗпП України,\~при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Отже, при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці в першу чергу підлягає оцінці кваліфікація та продуктивність праці працівників, що підлягають скороченню. За умови рівноцінності кваліфікації та продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, зазначені у ч. 2\~ст. 42 КЗпП України. За змістом\~статті 42 КЗпП України\~коло працівників, серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на роботі, та які не мають такого права, стосується всіх працівників, які займають таку ж посаду. При визначенні працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці використовуються ознаки, які в сукупності характеризують виробничу діяльність працівників: наявність певної освіти, стаж і досвід роботи, ставлення до роботи, якість виконуваної роботи тощо. Доказами більш високої продуктивності праці можуть бути: виконання значно більшого обсягу робіт порівняно з іншими працівниками, які займають аналогічну посаду чи виконують таку ж роботу, накази про преміювання за високі показники у роботі тощо. Така позиція відображена в постанові Верховного Суду України від 05.09.2019 року у справі № 462/2447/16-ц. Дослідивши письмові докази та покази свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] суд встановив, що позивач неодноразово порушував правила трудової дисципліни, протягом двох місяців безпідставно був відсутнім на робочому місці, притягувався до дисциплінарної відповідальності, а саме Наказом № 7 від 21 лютого 2019 року [PERSON] оголошено догану. Були випадки неналежного виконання своїх трудових обов`язків у зв`язку з чим позивача неодноразово знімали з роботи над проектами. Враховуючи наведені обставини, суд приходять висновку, що рівень кваліфікації та рівень продуктивності праці позивача в порівнянні з іншими працівниками на зазначених посадах не був рівним, а навпаки був нижчим. За змістом частини 2\~статті 42 КЗпП України,\~перевага в залишенні на роботі надається лише при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації працівників. Позивачу не могли бути надані переваги на залишення на роботі, визначені ч. 2.\~ст. 42 КЗпП України, оскільки між такими працівниками та позивачем були відсутніми рівність кваліфікації та продуктивності праці. Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем дотримано порядку вивільнення позивача з роботи, а тому не має підстав для скасування наказу про звільнення позивача від 25.04.2019 року № 17-к та поновлення його на роботі. Інші позовні вимоги, а саме про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та витрат на адвокатські послуги, в даному випадку є похідними від заявленої вимоги про незаконне звільнення позивача, а тому такі також не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed