Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що 10.07.2014 року [PERSON] під розписку позичив у нього гроші у розмірі 220\~000 грн. 00 коп. терміном трохи більше, ніж на один місяць. Зазначена розписка містить кінцеву дату повернення боргу, а саме відповідач зобовязався повернути борг до 25.08.2014 року. У встановлений договором термін борг відповідачем повернуто не було. Більш того, не зважаючи на численні звернення позивача до відповідача з вимогами повернути гроші, відповідач борг не повертав, посилаючись на труднощі. До сьогоднішнього часу відповідач ухиляється від повернення боргу, чим порушив взяті на себе зобовязання. Посилаючись на ст.ст. 525, 526, 625, 1046-1049, 1050 ЦК України просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь борг у сумі 220\~000 грн. та понесені ним судові витрати. В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав наведених в ньому, просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, підтвердив факт того, що позичав у позивача гроші у розмірі 220\~000 грн., не заперечував проти його задоволення. При цьому пояснив, що борг не повертав, оскільки не має зайвих коштів та перебуває у скрутному матеріальному становищі. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши та всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що дійсно 10.07.2014 року відповідач [PERSON] позичив у позивача [PERSON] грошові кошти у сумі 220\~000 грн. та зобовязався повернути всю суму грошей до 25.08.2014 року, що підтверджується розпискою (а.с.15). Але у зазначений строк вказану суму відповідач позивачу не повернув. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони та підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Ч. 2 ст. 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановленого договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином згідно умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні не інакше як на підставі доказів сторін. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2200,00 грн., що підтверджується оригіналом квитанції, яка міститься в матеріалах справи (а.с.4), та який у відповідності до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved