overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути на його користь аліменти на його утримання на період навчання в твердій грошовій сумі, по 600 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення навчання. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [PERSON] та [PERSON] є його батьки. Шлюб між ними розірвано. Він є повнолітнім і продовжує навчання в Національному університеті водного господарства та природокористування. Потребує матеріальної допомоги. Знаходиться на утриманні мами. Батько добровільно допомоги не надає, хоча зобов'язаний це робити. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності та визнання позовних вимог. Додатково повідомив, що отримує пенсію. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про підставність позову. У відповідності до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом має син, який продовжує навчання. Матеріалами справи стверджено, що [PERSON], [INFO], батьком якого є [PERSON] навчається на 2 курсі напряму підготовки «Правознавство» навчально-наукового інституту права Національного університету водного господарства та природокористування, денної форми навчання. Навчання платне. Закінчує навчання 30.06.2016 року. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При цьому, відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки сина, та інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи встановлено, що матеріальне становище відповідача задовільне, він має постійне місце проживання, отримує пенсію, стан здоров'я задовільний, отже має можливість сплачувати аліменти, про що він визнав. Враховуючи також вік дитини, її стан здоров'я, матеріальне становище, а також те, що він навчається та обставини, викладені вище, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання сина у розмірі, зазначеному в позовній заяві, задовольнивши позов. Судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 487 грн.20 коп., на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України в розмірі 487 грн.20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] в якому просить стягувати щомісячно з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON] [INFO], визначивши їх у твердій грошовій сумі в розмірі 750 гривень. Пізніше позивач зменшив розмір позовних вимог та просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 480 гривень щомісячно. Відповідач позов визнала, про що надала суду відповідну заяву. Згідно з частинами 4 та 5 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов задовольняє в повному обсязі. У відповідності до частини 2 статті 367 ЦПК України рішення в частині стягнення всієї суми боргу по аліментах суд допускає до негайного виконання. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується пунктом 3 частини 1 статті 5 ЗУ «Про судовий збір», відповідно до якого позивач звільнений від сплати судового збору. У звязку з цим суд стягує судовий збір з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] в якому просить усунути перешкоди у користуванні належною йому земельною ділянкою площею 0,0528 га., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] шляхом зобов?язання відповідачки [PERSON] не користуватись зазначеною ділянкою та не перешкоджати доступу до неї йому та іншим особам, які діють згідно домовленості (укладеного договору) з ним. В судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив, що він має у власності земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] Однак відповідач користується його земельною ділянкою та не допускає туди інших осіб. У зв?язку з цим просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась. У зв'язку з цим, за згодою позивача, справа розглядається за правилами ст. ст. 224-233 Цивільного процесуального кодексу України. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що позивач має у власності земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0528 га., яка знаходиться [ADDRESS]. 03 липня 2015 року позивач уклав з ТОВ «Науково-виробниче проектно-будівельне об'єднання «Будпластик» договір на виконання робіт з складання проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки при зміні її цільового призначення (а.с. 8-12). Згодом листом № 79 від 12.08.2016 року ТОВ «Науково-виробниче проектно-будівельне об'єднання «Будпластик» повідомило позивача про те, що воно не може виконати обумовлені роботи в тому числі і у зв?язку з тим, що сторонні особи не допустили їх на земельну ділянку (а.с. 13). З цього приводу позивач також звертався до органів поліції, однак проведеною перевіркою не вдалось встановити, що саме відповідач [PERSON] чинить позивачу перешкоди в користуванні його земельною ділянкою (а.с. 7). Інших доказів, які б підтверджували доводи позивача, суду не надано. Оскільки відповідно до ст. 60 ЦПК України позивач не довів ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог, то суд відмовляє в задоволенні позову повністю за безпідставністю.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], в якому просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 04.10.2005 року виконкомом Чернятинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 16. В позовній заяві зазначив, що у шлюбі в них народилася дочка - [PERSON], [INFO], яка є малолітньою, проживає з відповідачкою. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони протягом 8 років фактично проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не поєднані спільним побутом, не живуть шлюбним життям. В даний час кожен з сторін має власне коло спілкування і їхні інтереси не перетинаються. А тому їхній шлюб існує формально, лише згідно свідоцтва про одруження, подальше збереження сім'ї з відповідачкою неможливе та суперечить інтересам позивача, а тому строк для примирення просить не надавати, шлюб розірвати, малолітню дочку [PERSON], [INFO], залишити проживати біля матері [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. На розірванні шлюбу наполягає. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилася повторно, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що стверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін з ухваленням, відповідно до ст. 224 ЦПК України, заочного рішення. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 04.10.2005 року виконкомом Чернятинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 16, що стверджено повторним свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим 25.12.2015 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO], що стверджено копією повторного свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 24.12.2015 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Ч. 2 ст. 3 СК України передбачено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, дитина проживає з відповідачкою. Сім'я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому позов слід задовольнити. Малолітню дочку, приймаючи до уваги її інтереси, слід залишити на проживанні з відповідачкою. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], в якому просить ухвалити судове рішення, яким розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем, що зареєстрований 8 листопада 2006 року відділом РАЦСу Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис за № 1972. В позовній заяві зазначив, що від спільного проживання мають дочку - [PERSON], [INFO]. [PERSON] проживає з матір'ю і позивач не заперечує щодо цього й після розірвання шлюбу. Причиною розірвання шлюбу є те, що близько двох років сторони не живуть сім'єю, не ведуть спільного господарства, не мають спільного побуту та спілкуються виключно з питань щодо дитини. За час окремого проживання між сторонами втрачена взаємоповага та взаєморозуміння. Відносини між ними існують формально - згідно актового запису в свідоцтві про шлюб. Подальше збереження сім'ї не відповідатиме інтересах позивача, а тому вжиття заходів примирення зі сторони суду буде недоцільним. Сторони в судове засідання не зявилися. Подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач позовні вимоги визнає, після розірвання шлюбу просить неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO] залишити проживати з нею та залишити їй прізвище - [PERSON]. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне прізвище Маркевич) [PERSON], [INFO], зареєстрований 08.11.2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 1972, що стверджено свідоцтвом про шлюб серії 1-НМ № 028179, виданим 08.11.2006 р. Від шлюбу сторони мають дочку - [PERSON], [INFO], що доводиться копією свідоцтва про народження серії 1-НМ № 059850, виданого 17.03.2007 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не ведуть спільного господарства, не піклуються про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дитина проживає з відповідачем. Сімя розпалась повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на прохання відповідача, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Балагура». На підставі ст.ст. 112-114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON]Г про розірвання шлюбу мотивуючи свою позовну заяву тим, що подружнє життя не склалось, з причин відсутності взаєморозуміння та різних життєвих цінностей та поглядів на життя, не сумісності характерів, Разом не проживають з 29 серпня 2015 року, шлюбних відносин не підтримують. Примирення між ними бути не може і збереження сімї неможливе. Строк для примирення надавати непотрібно. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO].. Позивач в судове засідання не зявилася, надавши до початку судового засідання заяву, в якій позов підтримала та просила справу слухати у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши до початку судового засідання заяву, в якій позов визнав та просив справу слухати у його відсутність. Як встановлено в судовому засіданні сторони 19 жовтня 2013 року зареєстрували шлюбу в відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис - № 313. Дані висновки суду підтверджуються свідоцтвом про укладення шлюбу. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, разом вони не проживають, сімейних відносин не підтримують, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечить інтересам сторін, моральним засадам суспільства, що мають істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], Делятинської селищної ради про визнання незаконним рішення селищної ради та визнання недійсними Державного акту на право власності, свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. \~ \~ \~ \~Зважаючи на складність у викладенні рішення в повному обсязі, повязану з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну і резолютивну частини. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], де третя особа відділ ДРАЦСу Тячівського районного управління юстиції про оспорювання батьківства. Позовні вимоги мотивує тим, що перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 27 січня 2011 року до його розірвання 1 жовтня 2014 року. А [INFO] у відповідачки народився син [PERSON], який після розірвання шлюбу залишився проживати з відповідачкою. Фактично розірвання шлюбу спричинило непорозуміння між ними з приводу його батьківства, оскільки відповідачка не спростувала і не заперечила його сумніви в цьому. А тому в нього є підстави вважати, що він не є біологічним батьком [PERSON]. Просить виключити відомості про його батьківство з актового запису, вчиненого виконкомом Вільховецької сільської ради за №34 від 26 липня 2013 року про народження [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явився і надіслав суду письмову заяву, за якою просив розглянути справу у його відсутності і позов задоволити, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала і пояснила, що вона з позивачем фактично не проживали і він не є біологічним батьком її дитини. Батьком же дитини являється особа, з якою вона на даний час проживає. Представник відділу ДРАЦСу Тячівського рай управління юстиції в судове засідання не з'явився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши всі обставини справи , суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 27 січня 2011 року до його розірвання 1 жовтня 2014 року( а.с. 5-9). Згідно даних свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] , уродженця с. Вільхівці Тячівського району Закарпатської області України батьком його значиться [PERSON], а мати [PERSON]( а.с.4). За змістом ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Згідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57?60 ЦПК України. А згідно до ст. 61 цього Кодексу обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Оскільки в судовому засіданні відповідачки позов визнала і це не суперечить іншим обставинам справи, суд вважає, що позов слід задоволити і виключити з актового запису про народження [PERSON], [INFO] відомості про батьківство позивача. Судові витрати в частині сплати судового збору покласти на позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] - дружини колишнього власника домоволодіння і просить визнати її такою, що втратила право користування жилим приміщенням - будинком [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він купив цей будинок 07 листопада 2007 року у [PERSON], який після продажу будинку відразу знявся з реєстрації та, забравши свої речі, виїхав з будинку, а його дружина - відповідачка у справі - не проживає в будинку з 1990 року, але до цього часу зареєстрована в ньому, в зв'язку з чим позивач не може скористатись субсидією на комунальні послуги. Відповідачка в судове засідання не з'явилася з невідомих суду причин, хоча про час і місце його проведення була повідомлена належним чином. Представник позивача не заперечує проти розгляду справи по суті у відсутності відповідачки та ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів. Позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Жилий будинок з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 07 листопада 2007 року [PERSON] - позивачу у справі. Судом встановлено, що відповідачка дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується адресною довідкою та будинковою книгою. Оскільки відповідачка не являється членом сім'ї позивача - власника будинку, тому до даних правовідносин слід застосувати положення ст. 167 ЖК Української РСР, яким регулюються відносини між власником і наймачем жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянину на праві приватної власності. Відповідно до ч.2 ст. 167 ЖК Української РСР у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Відповідно до акту обстеження домоволодіння [ADDRESS], складеного комісійно сусідами 05 травня 2014 року, відповідачка у вище вказаному домоволодінні з 1990 року не проживає і її особисті речі в ньому відсутні. Цей факт підтверджується також довідкою квартального комітету № 16 Смілянської міської ради від 05 травня 2014 року № 104198. За таких обставин суд вважає, що відповідачка втратила право користування жилим приміщенням - будинком з надвірними спорудами [ADDRESS]. На підставі наведеного, ч.2 ст. 167 ЖК Української РСР,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] - дружини сина позивача та [PERSON] підопічної позивача і просить суд визнати їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме: домоволодінням за адресою: вул. Пирогова, буд. 1а м. Сміла Черкаської області, посилаючись на те, що в середині серпня 2013 року відповідачі залишили цей будинок і з того часу в ньому не проживають та їх особисті речі в ньому відсутні, але вони продовжують бути в ньому зареєстрованими, в звязку з чим позивач не може реалізувати своє право власності на це житло. Позивач в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій на позові наполягає та просить справу розглядати без його участі, у випадку неявки відповідачів - не заперечує проти розгляду справи по суті у відсутності відповідачів та ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідачі в судове засідання не зявилися з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи повторно повідомлялися належним чином. Позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 1/2 частина домоволодіння за адресою: вул. Пирогова, буд. 1а м. Сміла Черкаської області належить на праві власності [PERSON] позивачу у справі на підставі ухвали Смілянського міського народного суду від 20 лютого 1992 року. Відповідно до комісійного акту від 22 березня 2014 року обстеження домоволодіння за адресою: вул. Пирогова, буд. 1а м. Сміла, складеного сусідами та затвердженого головою кварткому № 22 Смілянської міської ради, відповідачі в цьому будинку не проживають з середини серпня 2013 року, але зареєстровані в ньому, їх особисті речі в цьому домоволодінні відсутні. Цей факт підтверджується також довідкою квартального комітету № 22 Смілянської міської ради від 19 грудня 2015 року № 111166. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідачі відсутні в домоволодінні за адресою: вул. Пирогова, буд. 1а м. Сміла з серпня 2013 року без поважних причин, домовленість між сторонами стосовно користування цим будинком судом не встановлена, за таких обставин суд вважає, що відповідачі втратили право користування цим жилим приміщенням. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача належить стягнути витрати на сплату судового збору в розмірі 487,20 грн. по 243,60 грн. На підставі наведеного, ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] з вимогою про встановлення факту проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу позивача [PERSON] з відповідачем [PERSON] з 1992 року по січень 2017 року та визнання квартири яка розташована в [ADDRESS] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] як членів сім»ї. в ході судового розгляду справи позивач [PERSON] збільшив позовні вимоги та просить суд встановити факт проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 року по січень 2017 року та визнати за ним право власності на квартиру, яка розташована в [ADDRESS]. У зв`язку із складністю справи суд вважає за необхідне складання повного рішення відкласти до 22 вересня 2017 року і оголосити в даному судовому засіданні вступну та резолютивну частину рішення.

Outcome: partial