Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], відкритого акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення страхового відшкодування, відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ( а. с. 2-5). Позивач у позовній заяві та його представник у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог посилались на те, що 19 вересня 2012 року у м. Дніпропетровську по пр. ім. Г. Правди відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «KIA PREGIO», реєстраційний номер [NUMBER], належного позивачу, та автомобіля ВАЗ 2107, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Винуватцем даної дорожньо-транспортної пригоди за рішенням суду був визнаний [PERSON] Відповідно до страхового акту ВАТ «НАСК «Оранта», якою застрахована цивільно-правова відповідальність [PERSON], сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті потерпілі стороні, тобто [PERSON], становить 16 541,60 грн., проте дані грошові кошти так і не були сплачені позивачу. У зв'язку з зазначеним [PERSON] звернувся до суду з даним позовом та просив суд стягнути на свою користь з ВАТ «НАСК «Оранта» страхову відшкодування у сумі 16 541,60 грн. та пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у сумі 2 273,69 грн.; стягнути з [PERSON] франшизу у розмірі 510,00 грн. та моральну шкоду у сумі 7 000,00 грн., а також - покласти судові витрати на відповідачів. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на його задоволенні у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідач ВАТ «НАСК «Оранта» у судове засідання для участі в розгляді даної цивільної справи свого представника не направив, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. За викладених обставин суд, відповідно до ч. 1, 2 ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, судом були встановлені наступні факти. Судом встановлено, що 19 вересня 2012 року у м. Дніпропетровську по пр. ім. Г. Правди відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «KIA PREGIO», реєстраційний номер [NUMBER], належного позивачу, та автомобіля ВАЗ 2107, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Викладені обставини підтверджуються матеріалами справи (а. с. 8, 9, 10). Згідно з постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2012 року у зазнана дорожньо-транспортної пригода відбулась з вини [PERSON] (а. с. 10). Судом також було встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована ВАТ «НАСК «Оранта» згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АВ/4146252 від 25липня 2012 року, ліміт відповідальності за яким встановлено у 50 000,00 грн., сума франшизи - 510,00 грн. (а. с. 11). З листа ВАТ «НАСК «Оранта» від 23 травня 2013 року за вих.. № 09-02-09/10772, адресованого на ім'я [PERSON], вбачається, що сума страхового відшкодування внаслідок події від 19 вересня 2012 року становить 16 541,60 грн. (а. с. 12). Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані нормами Цивільного Кодексу України. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Зокрема збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Частиною 1 ст. 1192 встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її внатурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Згідно з положеннями п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, тощо. Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Статтею 12 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» визначено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до п. 36.6. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Оцінюючи дослідженні у судовому засіданні докази у їх сукупності щодо вимог позивача до відповідачів стосовно стягнення з відповідача ВАТ «НАСК «Оранта» страхового відшкодування у сумі 16 541,60 грн. внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась 19 вересня 2012 року, та стягнення з відповідача [PERSON] суми франшизи у розмірі 510,00 грн. суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача в цій частині у повному обсязі з огляду на те, що в ході судового розгляду даної цивільної справи знайшов підтвердження факт наявності у позивача права вимоги суми страхового відшкодування за настання страхової події, а також - факт ігнорування відповідачами свого обов'язку з виплати [PERSON] зазначених грошових коштів. Крім того, враховуючи положення п. 36.5. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Станом на 22 квітня 2014 року прострочення ВАТ «НАСК «Оранта» із виплати позивачу страхового відшкодування у розмірі 16 541,60 грн. складає 452 днів. Оскільки згідно із п. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік встановлюється до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), то пеня розраховується за період з 23 квітня 2013 року по 22 квітня 2014 року, тобто за 365 днів. За вказаний період розмір облікової ставки НБУ складав: - з 23.04.2013р. по 09.06.2013р. - 7,5%; - з 10.06.2013р. по 12.08.2013р. - 7,0%; - з 13.08.2013р. по 14.04.2014р. - 6,5%; - з 15.04.2014р. по 22.04.2014р. - 9,5%. Таким чином: 16 541,60 грн. х (2 х 0,075 / 365 днів) х 48 днів = 326,30 грн. 16 541,60 грн. х (2 х 0,07 / 365 днів) х 64 днів = 435,07 грн. 16 541,60 грн. х (2 х 0,065 / 365 днів) х 245 днів = 1443,43 грн. 16 541,60 грн. х (2 х 0,095 / 365 днів) х 8 днів = 68,89 грн. Отже, розмір пені за прострочення виплати страхового відшкодування становить: 326,30 грн. + 435,07 грн. + 1443,43 грн. + 68,89 грн. = 2 273,69 грн. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною першою ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Вирішуючи вимоги позивача до відповідача [PERSON] щодо відшкодування моральної шкоди суд виходить з того, що внаслідок ДТП, позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає у втраті душевного спокою позивача, перебуванні у стані стресу, витраті часу та зусиль для відновлення попереднього стану здоров'я, враховуючи ступінь душевних страждань позивача, суд вважає можливим позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково, стягнувши з [PERSON] як з винуватця дорожньо-транспортної пригоди на користь позивача у рахунок відшкодування моральної шкоди 2 000, 00 грн. Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 88 ЦПК України і приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача понесення останнім витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним вимогам, а саме: стягнути з відповідача ВАТ «НАС «Оранта» 213,15 грн., з [PERSON] - 30,45 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial