Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом, у якому просив визначити йому додатковий строк у два місяці для подання до Любомльської нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась 15.10.2014 року після смерті його матері [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом, до складу якої входить земельна ділянка, а її спадкоємцями є діти останньої: позивач [PERSON] та треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON] Оскільки протягом останнього року свого життя спадкодавець [PERSON] хворіла та догляд за нею здійснював позивач, тому оформити спадкові права на земельну ділянку було вирішено за усною домовленістю між усіма спадкоємцями саме за позивачем. Усі спадкоємці спадщину у встановленому порядку не прийняли. Позивач, маючи намір оформити спадщину, вважає, що шестимісячний строк звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини він пропустив з поважних причин, оскільки, здійснюючи постійний догляд за матірю при її житті та обробляючи земельні ділянки після її смерті, тим самим фактично здійснюючи управління спадковим майном, вважав себе таким, що спадщину прийняв. За відсутності інших спадкоємців, які б прийняли спадщину та могли дати письмову згоду на подання ним заяви про прийняття спадщини, реалізація його спадкових прав можлива лише в судовому порядку. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились. Позивач у позовній заяві одночасно просив розглядати справу у його відсутності. Від відповідача Вишнівської сільської ради Любомльського району Волинської області в канцелярію суду надійшло повідомлення від 04.09.2017 року за вих.№483/2-16, про підтримання позовних вимог [PERSON] та розгляд справи у відсутності представника сільської ради. Треті особи: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], кожен зокрема, в канцелярію суду подали заяви про визнання позову та розгляд справи у їх відсутності. За таких обставин, розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення в повному обсязі, виходячи з наступного. У справі встановлені наступні факти та обставини. З копії свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №162647, виданого виконавчим комітетом Ладинської сільської ради Любомльського району Волинської області 17.10.2014 року, встановлено, що [PERSON] померла 15.10.2014 року в с.Ладинь Любомльського району Волинської області (а.с.4). Копією Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ВЛ №024593 та копією рішення Любомльського районного суду Волинської області від 13.12.2016 року про встановлення юридичного факту доводиться та обставина, що до складу спадщини [PERSON] входить земельна ділянка площею 2,58 га, яка розташована на території Ладинської сільської ради Любомльського району (а.с.5, 7). З Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 29.08.2017 року за №48891259 та зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 29.08.2017 року за №48891267, наданими приватним нотаріусом Любомльського районного нотаріального округу Волинської області [PERSON], встановлено, що заповіту за життя [PERSON] не укладала та після її смерті спадкова справа в нотаріальному порядку не заводилась (а.с.17, 18). Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є її діти: позивач [PERSON] та треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON] , а ступінь їх родинних звязків доводиться доданими до позову копіями свідоцтв про народження останніх (а.с.6 на звороті, 8, 9). Довідкою Вишнівської сільської ради Любомльського району Волинської області від 16.08.2017 року за №318/4 стверджено, що спадкодавець [PERSON] до дня своєї смерті постійно була зареєстрована та проживала [INFO], та догляд за нею здійснював її син позивач [PERSON] (а.с.6). Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України встановлено шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Аналізом доказів у справі стверджено, що догляд за спадкодавцем [PERSON] до дня її смерті здійснював позивач. Крім цього, як зазначив позивач, після смерті матері він вступив у фактичне управління спадковим майном, яким є земельна ділянка, шляхом її оброблення. Зазначені обставини не заперечені та визнані відповідачем, тому, в силу ст.ст.60, 61 ЦПК України, вважаються доведеними та такими, що доказуванню не підлягають. Проти таких обставин не заперечили й інші спадкоємці треті особи по справі. Відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, проаналізувавши фактичні обставини справи, з врахуванням відсутності будь-яких заперечень зі сторони органу місцевого самоврядування по місцю відкриття спадщини та позиції третіх осіб, а також з огляду на причини та строк пропуску позивачем терміну подання заяви про прийняття спадщини, суд вважає необхідним визначити йому додатковий строк для вчинення такої дії терміном у два місяці. З огляду на підставу позову, судові витрати у справі слід залишити за позивачем.

Outcome: approved