Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом в якому просить скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташований по [ADDRESS] ( запис про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 30230977 від 05 лютого 2019 року) та зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні [PERSON] житловим будинком та присадибною ділянкою, що розташовані по [ADDRESS] , шляхом зобов`язання [PERSON] за власний рахунок демонтувати (знести) самочинно збудовані господарські будівлі: сарай-літню кухню «Б», сарай «В» та самочинно споруджений впритул до сараю «Б» вольєр для птиці, що розташовані на земельній ділянці по [ADDRESS] . Позивач посилається на те, що він є власником житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки, площею 0,10 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Належне йому будинковолодіння межує із будинковолодінням [PERSON] , яка є власником житлового будинку та присадибної земельної ділянки, що розташовані по [ADDRESS] . [PERSON] збудувала на своїй земельній ділянці, з істотним порушенням будівельних норм і правил, господарську будівлю - сарай, що використовується для утримання птиці. У ході проведеної перевірки встановлено, що на відстані близько 8 м від вікон житлового будинку [PERSON] та на відстані 4 м до його огорожі [PERSON] збудовано сарай, що використовується [PERSON] для розміщення птиці. На час перевірки птиця знаходилась за огорожею (металічною сіткою) на відкритій земельній ділянці вздовж стін сараю. На присадибній земельній ділянці [PERSON] відчувається різкий неприємний запах. Комісією встановлено порушення вимог Державних будівельних норм «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» 360-92. Відстань між житловим будинком та господарськими будівлями (сараями для худоби, свійських тварин і птахів площею до 50 кв.м.) повинна становити не менше 15 метрів. Також п. 3.26 ДБН 360-92 передбачено, що відповідно до санітарних вимог майданчики для компосту, дворові вбиральні та очисні споруди каналізації повинні знаходитись у глибині двору, не ближче 15 м від вікон житлових будинків, в тому числі сусідніх садиб, сараї для утримання худоби і птиці - не ближче 12 м. Генпланом забудови земельної ділянки забудовника [PERSON] , що затверджений рішенням виконкому Почаївської міської ради № 95 від 28 червня 1991 року, передбачено, що відстань від господарського будинку (позначений № 2 на генплані) до межі земельної ділянки повинна становити 8,02 м. Отже, відповідач [PERSON] в порушення вимог ДБН 360-92 та генплану забудови своєї ділянки збудувала господарську будівлю на відстані лише 4 метрів від межі між земельними ділянками сторін, та лише 8 метрів від вікон житлового будинку [PERSON] , чим допустила істотне порушення будівельних норм і правил. У спірній будівлі [PERSON] вирощує птицю, а частину земельної ділянки, що знаходиться у проміжку між сараєм та огорожею, яку [PERSON] збудував на межі між їхніми ділянками, [PERSON] обгородила металевою сіткою, та облаштувала її як курник, де також розташована свійська птиця. Утримання [PERSON] свійської птиці на відкритій земельній ділянці на відстані близько 8 метрів від вікон належного [PERSON] житлового будинку (безпосередньо за огорожею) та у самочинно збудованій господарській будівлі створює останньому перешкоди у користуванні належним йому майном - житловим будинком та присадибною земельною ділянкою, оскільки різкий неприємний запах від життєдіяльності свійської птиці не дає змоги [PERSON] та членам його сім`ї перебувати на подвір`ї будинку, відчиняти вікна для провітрювання житлових кімнат. На його неодноразові прохання демонтувати курник чи перенести його в інше місце [PERSON] не реагує, а продовжує надалі грубо порушувати його права та вимоги чинного законодавства України. Генпланом забудови земельної ділянки забудовника [PERSON] , що затверджений рішенням виконкому Почаївської міської ради № 95 від 28 червня 1991 року, передбачено лише одну господарську будівлю, що повинна розташовуватись на відстані 8.02 м. до межі земельної ділянки, сарай - літня кухня генпланом забудови взагалі не передбачений. Отже, невідомо на якій підставі відповідачем [PERSON] здійснено будівництво двох господарських будівель, якщо такі не передбачені генеральним планом забудови її земельної ділянки, та не відомо у який спосіб [PERSON] здійснила реєстрацію двох декларацій про готовність об`єкта до експлуатації, якщо такі декларації відсутні у Реєстрі дозвільних документів Держархбудінспекції України. Окрім того, обидві самовільно збудовані господарські будівлі [PERSON] споруджені з порушенням протипожежних та санітарних норм. Разом з тим зміщення вказаних капітальних споруд на декілька метрів від його земельної ділянки неможливе без проведення їх демонтажу. У судовому засіданні [PERSON] та його представник - адвокат Сідорова І.А. позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просить їх задовольнити. Окрім того, заперечили проти позовних вимог [PERSON] та пояснили, що справу про адміністративне правопорушення, розпочату адміністративною комісією при виконавчому комітеті Почаївської міської ради відносно [PERSON] за її заявою, закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 152 КУпАП. Окрім того, Правила благоустрою, санітарного утримання територій забезпечення чистоти і порядку Почаївської міської ради об`єднаної територіальної громади, на які посилається [PERSON] , якими передбачено висоту та коефіцієнт прозорості огорожі, затверджені рішенням сесії Почаївської міської ради № 726 від 28 березня 2018 року. Огорожа між земельними ділянками сторін споруджена [PERSON] в жовтні - листопаді 2016 року, а тому на час встановлення огорожі таких Правил не існувало. Отже, для задоволення позову [PERSON] остання повинна довести протиправність дій [PERSON] , а також факт спричинення цими протиправними діями їй перешкод у користуванні та розпорядженні її майном. Жоден із цих фактів не доведений [PERSON] за зустрічним позовом, що свідчить про його безпідставність та необґрунтованість. Вважають, що вказаний зустрічний позов [PERSON] подала з метою змусити [PERSON] відмовитися від заявлених ним позовних вимог, які ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Просять відмовити у задоволенні зустрічного позову [PERSON] .. [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому просить усунути перешкоди їй у користуванні земельною ділянкою по [ADDRESS] , шляхом зобов`язання [PERSON] , демонтувати огорожу, встановлену останнім на межі його та [PERSON] земельних ділянок по [ADDRESS] . У поданій заяві [PERSON] посилається на те, що вона є власником двох земельних ділянок, які знаходяться по [ADDRESS] . Одна земельна ділянка площею 0,1000 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, інша площею 0,0589 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. По сусідству із вказаними земельними ділянками, через межу знаходиться земельна ділянка, розташована по [ADDRESS] , і яка на даний час належить [PERSON] . Так, в жовтні-листопаді 2016 року [PERSON] на межі між належними їм земельними ділянками збудував бетонну огорожу, висотою понад 2,30 м. Крім того, що дана огорожа є надто високою, так вона ще й повністю глуха, тобто не прозора. У зв`язку з цим утворилася велика тінь від вказаної огорожі на її земельні ділянки, зважаючи ще і на те, що огорожа встановлена по відношенню до її земельної ділянки південніше. На неодноразові усні звернення зменшити висоту забору, [PERSON] відповідав категоричною відмовою. Будь-якої домовленості між сторонами щодо встановлення [PERSON] огорожі на межі між їхніми земельними ділянками не існує. Тобто [PERSON] самовільно збудував огорожу вказаної висоти. Таким чином, [PERSON] , встановивши повністю глуху (не прозору) огорожу, висотою понад два метри, на межі між їхніми земельними ділянками, без будь-якого погодження зі сторони [PERSON] , порушив Правила благоустрою, санітарного утримання територій, забезпечення чистоти і порядку Почаївської міської об`єднаної територіальної громади. Відповідачка [PERSON] та її представник - адвокат Корф П.К. в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги та просять їх задовольнити в повному обсязі. Проти позовних вимог [PERSON] заперечили та пояснили, що висновки комісійного обстеження, на який посилається [PERSON] , не відповідають дійсності так як відстань від сараю, в якому [PERSON] утримує домашню птицю, а саме кури в кількості 15 особин, до бетонної огорожі, висотою понад 2,5 метра, розташованої на межі її та [PERSON] земельних ділянок становить близько 10 метрів. Відповідно відстань до вікон житлового будинку [PERSON] ще більша, як мінімум на 4 метри. Сарай, який частково використовує [PERSON] для утримання домашньої птиці, на належній їй земельній ділянці збудований ще в 1997 році, задовго до того моменту як [PERSON] в 2014 році збудував свій житловий будинок на земельній ділянці, яку купив. Тобто, в той час, коли [PERSON] здійснювала забудову своєї земельної ділянки, а саме в 1997 році, на місці нинішнього житлового будинку [PERSON] був пустир та росли бур`яни. Таким чином, саме [PERSON] порушив вимоги Державних будівельних норм. Окрім того, спірну господарську будівлю - сарай, яку [PERSON] самочинно побудувала в 1997 році, в січні - лютому 2019 року нею узаконено на підставі ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» зі змінами від 22.03.2018. Свій житловий будинок [PERSON] збудувала в 1994 році. В тому ж році поряд з житловим будинком був збудований господарський будинок, який на даний час є найближчим об`єктом до межі земельної ділянки зі сторони [PERSON] 28.06.1995 вказані об`єкти були прийняті до експлуатації приймальною комісією, а 23 жовтня 1995 року було виготовлено свідоцтво про право власності на домоволодіння і того ж дня право власності зареєстровано в Кременецькому міжрайонному бюро технічної інвентаризації. Пізніше, в 1997 році поряд з житловим будинком, в глибині вищевказаної земельної ділянки [PERSON] збудувала сарай для птиці, сільськогосподарського інвентарю та інших побутових речей. А ще через рік до господарського будинку, який був прийнятий в експлуатацію разом із житловим будинком, був побудований гараж, який використовується за прямим призначенням. В цьому господарському будинку на даний час [PERSON] облаштувала літню кухню. Тому найближчим будинком до огорожі [PERSON] є будівля, в якій розміщенні літня кухня і гараж, на відстані 2,5 м. Сарай же розташований на відстані близько 10 м. від вказаної огорожі. В 2005 році [PERSON] здійснила приватизацію земельної ділянки, на якій розташовуються її житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями по [ADDRESS] . Після набрання чинності Порядку обстеження та прийняття в експлуатацію житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, який визначив механізм реалізації права на узаконення самочинно збудованих будинків та будівель, передбаченого Законом, в січні 2019 року [PERSON] подала в Управління Державної архіректурно-будівельної інспекції у Тернопільській області дві декларації про готовність об`єктів до експлуатації, а саме двох господарських будівель, тобто літньої кухні з гаражем та сараю. На підставі цих декларацій орган Держархбудконтролю ухвалив рішення про прийняття об`єктів в експлуатацію. Після цього, вже на підставі вказаних декларації 05 лютого 2019 року Державним реєстратором було проведено реєстрацію права власності на вищевказані будівлі. Таким чином, самочинно збудовані господарські будівлі на даний час узаконенні відповідно до встановленої державою процедури, тому усі порушення вимог Державних будівельних норм під час будівництва господарських будівель на даний час знівельовані законом. Комісією, з дозволу власників, оглянуто межі та території земельних ділянок, забудови. Скарги [PERSON] на сморід від курника, курей, вигрібної ями на ділянці [PERSON] не відповідають дійсності - ніякого запаху немає, все на його подвір`ї в порядку і чистоті. Окрім того, наявність металевої сітки, натягнутої на металевих стовпах, що раніше використовувалося як вольєр для птиці, не може сама по собі чинити перешкоди [PERSON] у користуванні його житловим будинком та земельною ділянкою, оскільки жодні домашні тварини там не утримуються, а також інші предмети, які можуть генерувати неприємні запахи, не зберігаються. На даний час домашня птиця утримується в іншому вольєрі, встановленому і облаштованому з дотриманням усіх санітарних та протипожежних норм. Також просять врахувати, що [PERSON] перемістила свою домашню птицю в інше місце, а саме у вольєр, який розміщений на більшій відстані від житлового будинку [PERSON] в порівнянні з попереднім, і його розміщення узгоджується з санітарними та протипожежними нормами, на даний час відсутні перешкоди зі сторони [PERSON] для користування [PERSON] своїм житловим будинком та присадибною ділянкою. Тобто, право [PERSON] на комфортне користування своїм майном є відновлене. Відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] , оскільки самі по собі господарські будівлі не створюють йому перешкод у користуванні будинком та земельною ділянкою. Тому просять в задоволенні позову [PERSON] відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю. Представник державного реєстратора відділу державної реєстрації Кременецької районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності. При прийнятті рішення покладаються на думку суду. У наданих суду поясненнях вказує, що реєстрація, від 05.02.2019 житлового будинку з господарськими будівлями, здійснювалась за адресою [ADDRESS] , на підставі заяви [PERSON] , яка була подана до Центру надання адміністративних послуг Кременецької РДА. До даної заяви також було подано такі документи: свідоцтво про право власності на житловий будинок до проведення реконструкції (самовільної забудови); дві декларації про готовність об`єкта до експлуатації на господарську будівлю 33.10 кв.м та господарську будівлю 79.80 кв.м; відповідний технічний паспорт на будинок та господарські будівлі з відміткою про погашення самовільної забудови на підставі вищевказаних декларацій. Дана державна реєстрація проводиться на підставі статті 45 постанови КМУ № 1127 від 25.12.2015. Всі передбачені даною нормою документи були наявні у заявника, що відповідно унеможливило відмовити у державній реєстрації. Копій документів знаходяться у реєстраційній справі та можуть бути надані суду, відповідно до частини 6 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Оригінали даних документів повинні знаходиться у власника об`єкта нерухомого майна. Представником самостійно проведено пошук у єдиному реєстрі документів і вся інформація про вищевказані декларації у реєстрі присутня. Також між державним реєстром речових прав на нерухоме майно та єдиним реєстром документів існує електронна взаємодіє, передбачена наказом Міністерства юстиції України та Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України № 675/5/37 від 27.02.2017, що технічно унеможливлює проведення державної реєстрації у разі відсутності декларації у єдиному реєстрі документів. Що стосуються позовних вимог [PERSON] про скасування відомостей державного реєстру, то в разі прийняття рішення про скасування запису, відбудеться скасування права власності, не тільки господарських будівель, а також і самого будинку, право на яке виникло на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння від 23.10.1995, виданого виконавчим комітетом Почаївської міської ради, але державна реєстрація у реєстрі речових прав на нерухоме майно проведена тільки у 2019 році разом із самовільно збудованими будівлями, які є складовою частиною даного будинку. У свою чергу це призведе до порушення статті 47 Конституції України. Представник управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області в судове засідання не з`явився, однак подав заяву в якій просить справу слухати у його відсутності. Разом з тим повідомляють, що управлінням зареєстровано декларації про готовність об`єкта до експлуатації на об`єкт « [ADDRESS] » за № ТП 191190210533 від 21.01.2019 та № ТП 191190180714 від 18.01.2019. Представник Почаївської міської ради в судове засідання не з`явився, однак надіслав заяву в якій просить розгляд справи проводити у відсутності їх представника. [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог [PERSON] , надав суду пояснення аналогічні поясненням [PERSON] , та пояснив, що запаху від курника ніякого не має, тому немає підстав для суперечки. 02.07.2019 судом відкрито провадження по даній справі та справу призначено до розгляду. 24.07.2019 [PERSON] подано зустрічну позовну заяву. Ухвалою суду від 26.07.2019 зустрічний позов [PERSON] прийнятий до спільного розгляду із первісним позовом [PERSON] .. 01.07.2019 [PERSON] подано клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи. 07.10.2019 [PERSON] подав клопотання про залучення його до участі у даній справі в якості третьої особи. Ухвалою суду від 19.11.2019 вищевказане клопотання задоволено. 03.01.2020 [PERSON] подано заяву про залишення позовної заяви [PERSON] без руху. Ухвалою суду від 03.01.2020 в задоволенні заяви [PERSON] про залишення без руху позовної заяви [PERSON] відмовлено. 03.01.2020 ухвалою суду у справі призначено будівельно-технічну експертизу. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено. 14.09.2020 ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області поновлено провадження у даній справі. 04.11.2020 представником [PERSON] - адвокатом Корфом П.К. подано клопотання про призначення додаткової судової будівельно-технічної експертизи. 23.12.2020 представником [PERSON] - адвокатом Сідоровою І..А. подано доповнення до клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи. 01.03.2021 ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області у справі призначено додаткову судову будівельно-технічну експертизу. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено. 22.06.2021 ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області поновлено провадження у даній справі. 09.08.2021 представником [PERSON] - адвокатом Сідоровою І.А. подано заяву про уточнення позовних вимог. Ухвалою суду від 30.08.2021 закрито підготовче провадження та призначено дану справу до розгляду. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини: Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10.05.2014; витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 21446363 від 10.05.2014; договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.12.2012 та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 469121, [PERSON] є власником житлового будинку та земельної ділянки площею 0,1 га, що знаходяться за адресою [ADDRESS] . Із листа Кременецького районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області від 10.08.2018 № 142; розпорядження міського голови Почаївської міської ради № 92 від 04.09.2018; інформаційної довідки за результатами комісійної перевірки, яка була проведена згідно розпорядження Почаївського міського голови № 178 від 17.09.2018 та повідомлення Почаївської міської ради за № 1144 від 20.09.2018 слідує, що комісією, створеною розпорядженням Почаївського міського голови № 92 від 04.09.2018, проведено перевірку щодо порушення меж розташування свійських птиць [PERSON] , жительки [ADDRESS] , в ході якої встановлено, що на відстані близько 8 м від вікон житлового будинку [PERSON] та на відстані близько 4 м до його огорожі, збудовано сарай [PERSON] . Дане господарське приміщення використовується для розміщення птиці. На час перевірки птиця знаходиться за огорожею (металічна сітка) та на відкритій земельній ділянці вздовж стін сараю. На присадибній ділянці [PERSON] відчувається неприємний запах, що є порушенням вимог Державних будівельних норм «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» 360-92, затверджених наказом Державного Комітету України у справах містобудування і архітектури від 17.04.1992 року № 44, зокрема: пункту 3.21* та пункту 3.26. Згідно листа Почаївської міської ради від 17.10.2018 року № 1284 та повідомлення управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області від 19.11.2018, посадовою особою Управління було здійснено виїзд на об`єкт будівництва за адресою: [ADDRESS] та встановлено, що замовник [PERSON] або її представник, на час виїзду, на об`єкті були відсутні. Відповідно до п. 9 Порядку № 553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється під час виконання підготовчих і будівельних робіт у присутності суб`єктів містобудування або їх представників, які будують або будували об`єкт будівництва. Враховуючи вищенаведене, Управління немає можливості провести захід державного архітектурно-будівельного контролю. Із заяви [PERSON] від 21 березня 2019 року та довідки Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області від 08.04.2019 слідує, що Кременецький ВП ГУНП в Тернопільській області проведено перевірку за зверненням [PERSON] , жителя [ADDRESS] , про те, що його сусідка [PERSON] , на думку заявника, збудувала господарську будівлю не дотримуючись відповідних норм будівництва. Дана подія зареєстрована в ЖЄО Кременецького ВП за № 1089 від 22.03.2019 року. Для вирішення даного спору по суті [PERSON] рекомендовано звернутися з цивільним позовом до Кременецького районного суду. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.. за № 170028365 від 11.06.2019: свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 23.10.1995 року; реєстраційного напису на документі про право особистої власності від 23.10.1995; акту прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку і господарських будівель індивідуального забудовника від 28.06.1995 року; технічного паспорта на індивідуальний житловий будинок; декларацій про готовність об`єкта до експлуатації (господарських будівель за адресою: [ADDRESS] та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 155779030 від 11.02.2019, житловий будинок з господарськими будівлями загальною площею 142,8 кв.м. (складові частини житловий будинок, А; прибудова, а; підвал, пд.; веранда а1; ганок, а2; сарай- літня кухня, Б; сарай, В; огорожа, Н; ворота з хвірткою, Н-1) зареєстровані за [PERSON] . Із державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 356563, слідує що [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0,1000 га, що розташована за адресою [ADDRESS] . Згідно повідомлення Почаївської міської ради № 643 від 22.04.2019, 17.04.2019 проведено обстеження бетонної огорожі [PERSON] на факти законності її встановлення та, зробивши необхідні обміри паркану (огорожі) встановлено: нижня, цокольна частина огорожі [PERSON] є глухою (бетонна основа), висота якої змінюється в міру зміни нахилу земельної ділянки [PERSON] в межах показників 25-40 см, що відповідає планувальним вимога встановлення огорож. Висота огорожі 200 см (2м), що також відповідає вищезазначеним нормам. Верхня частина огорожі є глухою та складається з чотирьох бетонних блоків, що суперечить підпункту 8.2 пункту 8 Розділу VІ Правила благоустрою, санітарного утримання території, забезпечення чистоти і порядку Почаївської МОТГ. Враховуючи вищевикладене, в діях [PERSON] , жителя [ADDRESS] вбачається порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій і населених пунктів, відповідальність за які передбачена статтею 152 КУпАП. Із постанови № 13 від 07 травня 2019 року слідує, що адміністративна комісія при виконавчому комітеті Почаївської міської ради, розглянувши адміністративний матеріал відносно [PERSON] , постановила закрити справу про порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правила благоустрою територій населених пунктів щодо [PERSON] у зв`язку з частиною 1 статті 247 КУпАП. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 17 травня 1986 року, [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] 17 травня 1986 року, про що зроблено актовий запис № 469. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Із акту обстеження № 4 земельної ділянки по [ADDRESS] від 04 жовтня 2019 року та плану-схеми до нього слідує що погоджувальною комісію з питань земельних відносин Почаївської міської ради проведено обстеження земельної ділянки по [ADDRESS] місті Почаїв по встановленню відстані між наявними на вказаній території господарськими будівлями та бетонною огорожею, що розташована на межі даної земельної ділянки та земельної ділянки, що належить [PERSON] .. Проведено візуальне обстеження території та здійсненні деякі геометричні заміри, що проводилися за допомогою обмірювального пристрою - рулетки. Заміри є орієнтовними, допускається похибка. Об`єкти нерухомості, щодо яких проводиться огляд гараж/літня кухня (об`єк №1), господарська будівля в якій утримуються кури (об`єкт № 2). Результати обстеження: об`єкт № 1 (гараж/літня кухня) - будівля що належить на праві приватної власності [PERSON] , розташована від огорожі на відстані 2.56 м; об`єкт № 2 (господарська будівля в якій утримується кури) - будівля, що належить на праві приватної власності [PERSON] , розташована від огорожі на відстані 9,00 м. В ході обстеження також було встановлено висоту бетонної огорожі, яка становить 2,27 м на відстані від цієї ж огорожі до вольєру для птиці. Згідно повідомлення Почаївської міської ради № 1624 03.11.2020, було проведено обстеження земельної ділянки по [ADDRESS] по встановленню відстаней між наявною на вказаній території господарською будівлею (сараєм для ведення тваринництва) та бетонною огорожею, що розташована на межі даної земельної ділянки та земельної ділянки, що належить [PERSON] , В ході візуального обстеження території було здійснено деякі геометричні заміри, що проводилися за допомогою обмірювального пристрою-рулетки. Господарська будівля (сарай) - розташована від бетонної огорожі на відстані 9.05 м. Відстань від цієї ж огорожі до вольєру для птиці становить 11,80 м. Відповідно до висновку експерта за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи № 160/20-22 від 27.08.2020, станом на день проведення обстеження, відстань між житловим будинком [PERSON] по [ADDRESS] та господарськими будівлями [PERSON] літ. «Б» та «В» по [ADDRESS] становить від 5,97м. та 12,5м, відповідно. Відстань між житловим будинком [PERSON] по [ADDRESS] та господарською будівлею літ. «Б» [PERSON] по [ADDRESS] не відповідає протипожежним та санітарним нормам, а саме: п. 3.25*, 3.25а* та 3.35 Державних будівельних норм України «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» ДБН 360-92**. Відстань між житловим будинком [PERSON] по [ADDRESS] та господарською будівлею літ. «В» [PERSON] по [ADDRESS] не відповідає протипожежним та санітарним нормам, а саме: п. 3.25а* та 3.35 Державних будівельних норм України «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» ДБН 360- 92**. Згідно генплану забудови земельної ділянки забудовника [PERSON] , затвердженого рішенням Почаївської міської ради №95 від 18.06.1991, відстань від господарської будівлі до межі суміжної ділянки передбачалась 8,02м., станом на день проведення дослідження, відстань становить від 2,35м. до 2,56м., а тому влаштована господарська будівля літ. «Б» не відповідає генплану забудови. Слід зазначити, що у рішенні Почаївська міська Рада народних депутатів рішенням №95 від 28.06.1991 зазначено, що земельну ділянку [PERSON] «виділено згідно з затвердженим генпланом забудови..., а будівельні роботи можна розпочинати тільки після розбивки червоних ліній і контурів фундаментів дозволених будівель і одержання письмового дозволу районного архітектора, після перевірки правильності копання траншей під фундаменти стін відповідно до проектної документації». Встановлення вини особи (забудовника) не є предметом дослідження судової будівельно-технічної експертизи. Станом на день проведення обстеження на присадибній земельній ділянці [PERSON] по [ADDRESS] наявність майданчика для компосту не встановлена. Із висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 1452 від 09.06.2021 слідує, що відстань між житловим будинком літер А, належним [PERSON] та влаштованим на дату огляду вольєром для птиці становить 16,27 м, що відповідає п.п. 3.25, 3.25а* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень». При натурному обстеженні встановлено, що приміщення для утримання птиці розміщено у господарській будівлі літер В на рівні з вольєром для утримання птиці, розташованим із зовнішньої сторони цієї ж господарської будівлі, відстань від житлового будинку [PERSON] до приміщення для утримання птиці у будівлі літер В становить 16, 27 м, що відповідає п.п. 3.25, 3.25а* ДБН 360-92** «МіетабУДУвання. Планування і забудова міських і сільських поселень». Оскільки житловий будинок по [ADDRESS] на дату натурного обстеження завершений будівництвом (доступу до прихованих конструктивних елементів немає) та введений в експлуатацію, не надається можливим відповісти на питання про дотримання будівельних норм при будівництві житлового будинку. За результатами натурного обстеження встановлено, що на межі між земельними ділянками, належними [PERSON] та [PERSON] , по [ADDRESS] на дату огляду встановлена огорожа з бетону на з/б фундаменті. Висота зазначеної огорожі за результатами виконаних промірів становить: - з боку земельної ділянки, належної [PERSON] - 2,0 м; з боку земельної ділянки, належної [PERSON] - 2,35 м (враховуючи висоту фундаменту). Висота дослідженої огорожі із залізобетонних плит з боку земельної ділянки, належної [PERSON] відповідає п. 6.7 ДБН Б.2.2-5:2011 «Планування та забудова міст, селищ і функціональних територій. Благоустрій територій.», а з боку земельної ділянки, належної [PERSON] не відповідає п. 6.7 ДБН Б.2.2-5:2011 «Планування та забудова міст, селищ і функціональних територій. Благоустрій територій.» В результаті співставлення документальних даних, наданих для дослідження та даних натурного обстеження, експерт приходить до наступних висновків: розташування господарської будівлі літер Б на відстані від 6,1 м до 6,34 м не відповідає п.3.25 п.3.25а ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень»; розташування господарської будівлі літер В на відстані 12,5 м відповідає протипожежним нормам, викладеним у п.3.25 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», але не відповідає санітарним нормам п.3.25а ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень»; розміщення приміщення для утримання птиці у господарській будівлі літер В та вольєра для птиці на відстані 16,27 м відповідає п. 3.25 та п.3.25а ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень»; розміщення та експлуатація варильної плити в господарській будівлі будинковолодіння не нормується. За результатами натурального обстеження та виконаних при цьому контрольних промірів встановлена відстань від існуючого на дату огляду вольєру для птиці по [ADDRESS] до житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] становить 16,27 м, що відповідає протипожежним та санітарним нормам п.п. 3.25, 3.25а ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень». Надвірний туалет та вигрібна яма до нього, на дату огляду не використовуються, відстань від надвірного туалету до стіни житлового будинку по [ADDRESS] становить 11,79 м, що відповідає п.п. 3.25, 3.25а* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» . За змістом статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 319 ЦК України визначає загальні засади здійснення права власності. Так, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдасться найменше незручностей(затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров`я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше (стаття 104 ЗК України). Стаття 15 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» встановлює, що підприємства, установи, організації та громадяни при розробленні і використанні нових технологій, проектуванні, розміщенні, будівництві, реконструкції та технічному переобладнанні підприємств, виробничих об`єктів і споруд будь-якого призначення, плануванні та забудові населених пунктів, курортів, проектуванні і будівництві каналізаційних, очисних, гідротехнічних споруд, інших об`єктів зобов`язані дотримувати санітарного законодавства. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (частина друга статті 152 ЗК України). Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє земельною ділянкою з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, ураховує характер порушення та дає можливість захистити таке право. Власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням (стаття 375 ЦК України). Стаття 39 ЗК України також встановлює, що використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм. Згідно з вимогами Державних будівельних норм № 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» розміри санітарно-захисних зон від сільськогосподарських виробничих об`єктів і комплексів до меж житлової забудови установлюються згідно з нормативами. Малі тваринницькі ферми (фермерські господарства) у селищах міського типу, селах з утриманням великої рогатої худоби або свиней від 10 до 250 голів, овець - до 500 голів, птиці - до 1 000 голів слід розміщувати на відокремлених ділянках з дотриманням розмірів санітарно-захисних зон, наведених у таблиці 4.2 цих норм. Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. За частиною сьомою цієї ж статті у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує прав інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Як вбачається з матеріалів справи, облаштовані [PERSON] господарські будівлі, не є самочинно збудовані, оскільки прийняті в експлуатацію та узаконенні, відповідно, до встановленої державою процедури (за [PERSON] зареєстровано право власності на спірні господарські будівлі). Вказані господарські будівлі відповідають нормам та вимогам чинного законодавства, що не створює [PERSON] перешкоди у користуванні його власністю, при їх будівництві не було відхилень від проекту, на даний час птиця знаходиться на дозволеній відстані. [PERSON] не доведений факт істотного порушення будівельних норм і правил спорудженням вищевказаних будівель, порушення його прав саме існуванням цих будівель. Саме по собі знаходження цих будівель на певній відстані від будинку [PERSON] не порушує його прав та не створює для нього незручностей. [PERSON] не наведено будь-яких інших обставин в обґрунтування своїх позовних вимог та в обґрунтування порушення його права власності на житловий будинок та земельну ділянку. Окрім того, [PERSON] не доведено належними та допустимими доказами наявності того, що дії [PERSON] , а саме - облаштування ним беттоної огорожі між їхніми земельними ділянками, створюють їй перешкоди щодо здійснення нею права користування і розпорядження належним їй майном. [PERSON] не доведено якими саме діями [PERSON] їй створюються перешкоди у користуванні земельною ділянкою. Враховуючи вищенаведене суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог [PERSON] та [PERSON] .. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що в задоволені позову [PERSON] та в задоволенні зустрічного позову [PERSON] необхідно відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed