Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] сільської ради Глибоцького району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно за набувальною давністю, посилаючись на те, що 10 квітня 1989 року було оформлено свідоцтво про право власності на тітку позивача - [PERSON] на будинковолодіння № 3 на вулиці Великодорожній в с.Луковиця Глибоцького району Чернівецької області. Позивач проживав у вказаному будинковолодінні, а тому, починаючи з того часу користувався цим майном на рівні з [PERSON] 26 травня 1995 року [PERSON] померла. Позивач продовжив там проживати та володіти майном. Його володіння полягало в тому, що він постійно проживав там, постійно вживав заходів до збереження приміщень у належному стані: проводив ремонтні та відновлювальні роботи тощо. Оскільки [PERSON] померла під час дії норм Цивільного кодексу Української PCP, то позивач не являється спадкоємцем за законом. У звязку з цим позивачу було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва на спадщину та надано відповідне розяснення. Позивач вважає себе єдиною особою, яка окрім [PERSON], за її життя, добросовісно заволоділа майном і продовжувала відкрито, безперервно володіти ним більше двадцяти років, а тому може набути права власності на це майно. Даний факт підтверджується довідками сільської ради, згідно яких позивач користувався майном (будинковолодіння № 3 на вулиці Великодорожній в с. Луковиця Глибоцького району Чернівецької області) на рівні з його власником [PERSON] та після її смерті продовжив безперервне користування цим майном по теперішній час. Згідно поточної інвентаризації будинковолодіння № 3 на вулиці Великодорожній в с. Луковиця Глибоцького району Чернівецької області складається з: житлового будинку - літ. «А»; сараїв - літ. «Б», «В», «Г», вбиральні - літ. «Д», огорожі - № 1-2, загальною вартістю 115 858 грн. Відповідно до висновку експертного будівельно-технічного дослідження будівництво житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами № 3 на вулиці Великодорожній в с. Луковиця Глибоцького району Чернівецької області проведено з дотриманням державних будівельних, протипожежних, санітарних норм і подальша їх експлуатація за призначенням можлива. Тому просить суд, ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON] право власності на будинковолодіння № 3 на вулиці Великодорожній в с.Луковиця Глибоцького району Чернівецької області. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі і просили суд позов задовольнити. В судове засідання представник відповідача [PERSON] сільської ради Глибоцького району Чернівецької області не зявився, проте сільська рада надала суду листа, в якому позовні вимоги визнає повністю і просить суд розглянути справу без участі їх представника. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно постанови пленуму Верховного суду України від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» та відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Судом встановлено, 10 квітня 1989 року було оформлено свідоцтво про право власності на тітку позивача - [PERSON] на будинковолодіння № 3 на вулиці Великодорожній в с.Луковиця Глибоцького району Чернівецької області. Позивач проживав у вказаному будинковолодінні,з 1989 року і з того часу користувався цим майном на рівні з [PERSON] 26 травня 1995 року [PERSON] померла. Позивач продовжив там проживати та володіти майном. Його володіння полягало в тому, що він постійно проживав там, постійно вживав заходів до збереження приміщень у належному стані: проводив ремонтні та відновлювальні роботи тощо. Даний факт підтверджується довідками сільської ради, згідно яких позивач користувався майном (будинковолодіння № 3 на вулиці Великодорожній в с. Луковиця Глибоцького району Чернівецької області) на рівні з його власником [PERSON] та після її смерті продовжив безперервне користування цим майном по теперішній час. Оскільки [PERSON] померла під час дії норм Цивільного кодексу Української PCP, то позивач не є спадкоємцем за законом. У звязку з цим позивачу було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва на спадщину та надано відповідне розяснення. Згідно поточної інвентаризації будинковолодіння № 3 на вулиці Великодорожній в с. Луковиця Глибоцького району Чернівецької області складається з: житлового будинку - літ. «А»; сараїв - літ. «Б», «В», «Г», вбиральні - літ. «Д», огорожі - № 1-2, загальною вартістю 115 858 грн. Відповідно до висновку експертного будівельно-технічного дослідження будівництво житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами № 3 на вулиці Великодорожній в с. Луковиця Глибоцького району Чернівецької області проведено з дотриманням державних будівельних, протипожежних, санітарних норм і подальша їх експлуатація за призначенням можлива. Як вбачається з довідки виконкому [PERSON] сільської ради Глибоцького району Чернівецької області № 319 від 27 березня 2018 року позивач [PERSON] щорічно сплачує податок за користування земельними ділянками загальною площею 0,6507 га по вул. Великодорожній № 03 в с. Луковиця Глибоцького району Чернівецької області. З наданих в судовому засіданні квитанцій та копій абонентських книжок вбачається, що на імя позивача відкрито рахунки за природній газ та на сплату за електроенергію, які він оплачує за користування майном по вул. Великодорожній № 3 в с. Луковиця Глибоцького району Чернівецької області. Вказані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили обставини, які викладені в позовній заяві, а саме той факт, що позивач з 1995 року, після смерті тітки, добросовісно, відкрито, безперервно володіє нерухомим майном по вул. Великодорожній № 3 в с. Луковиця Глибоцького району Чернівецької області. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved