Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

[PERSON] (далі також - [PERSON] , позивач) звернувся в суд з позовом до [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідач), третя особа: Канівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) про звільнення від сплати заборгованості за аліментами. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що сторони мають від шлюбу спільних дітей, зокрема - синів [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення суду від 28.11.2019 у справі № 697/2677/19 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей - задоволено повністю. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] 2010 року народження, [PERSON] 2014 року народження, [PERSON] 2018 року народження, у розмірі ? (половини) заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісяця, починаючи з 18.10.2019, до досягнення старшою дитиною повноліття. Позивач вказує, що з липня 2019 року припинив спільне проживання з відповідачем. З того часу кожного місяця позивач перераховує гроші на утримання трьох спільних неповнолітніх дітей в сумі 4000 грн. Станом на лютий 2020 року сплатив аліментів в сумі близько 32000 грн. З 14.01.2020 він виконує боргові зобов`язання згідно виконавчого листа виданого Канівським міськрайонним судом Черкаської області 10.01.2020 та постанови про відкриття виконавчого провадження № 60973065 від 14.01.2020, яке перебуває у провадженні державного виконавця Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) Гладкової Т.М. Згідно виконаного державним виконавцем розрахунку про розмір заборгованості по аліментам встановлено, що станом на 01.02.2020 боржник [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів в сумі 14391 грн. Дана заборгованість утворилася виходячи з того, що державний виконавець обрахував розмір сплати аліментів боржника, виходячи з приписів ст. 195 СК України, в якій визначено, що заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Позивач з 2018 року є приватним підприємцем, господарську діяльність здійснює як платник єдиного податку другої групи, постійно проживає на території утвореної у листопаді 2018 року адміністративно-територіальної одиниці - Таганчанської окремої територіальної громади Черкаської області, у нього на утриманні перебувають ще двоє неповнолітніх дітей один з яких навчається у навчальному закладі за контрактною формою навчання. Крім цього, позивач не має доходу в тому розмірі яким визначив розмір середньої заробітної плати працівника для цієї місцевості державний виконавець Гладкова Т.М., а саме: в сумі 16311 грн. та не має на даний час більшого доходу сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі більшому, ніж 4000 грн. Застосування розрахунку заборгованості виконаного державним виконавцем Гладковою Т.М. виходячи з розміру визначеного середнього розміру заробітної плати працівника для даної місцевості у розмірі 16311 грн. не може відповідати дійсним обставинам справи, оскільки такий розрахунок повинен здійснюватися виключно виходячи з особливостей адміністративно-територіального устрою території Таганчанської ОТГ Черкаської області і сукупність доходів отриманої середньої заробітної плати загальною кількістю працездатного населення ОТГ не може утворювати таку суму. У зв`язку з цим, позивач просить звільнити його повністю від сплати заборгованості за аліментами в сумі 14391 грн. за іншою обставиною, що має істотне значення. У ході розгляду справи проведено наступні процесуальні дії: Ухвалою судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області Русакова Г.С. від 24.03.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.20-21). Згідно розпорядження Канівського міськрайонного суду Черкаської області № 132 від 15.04.2020, у зв`язку із припиненням повноважень судді Русакова Г.С., та з метою недопущення порушення строку розгляду справи, 15.04.2020 було проведено повторний автоматичний розподіл справи, справу передано для подальшого розгляду судді Льон О.М. (а.с.28, 29). Ухвалою судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області Льон О.М. від 05.05.2020 справу прийнято до свого провадження, призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 12.06.2020 (а.с.31). Ухвалами Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 12.06.2020, 22.07.2020 розгляд справи неодноразово відкладався у зв`язку з необхідністю витребування додаткових доказів, які мають значення для вирішення даної справи (а.с.41, 64-65), а також в судовому засіданні 17.08.2020 оголошувалася перерва в зв`язку з тим, що суддя перебувала у нарадчій кімнаті по кримінальному провадженню № 695/4097/15-к за обвинуваченням [PERSON] , про що Канівським міськрайонним судом Черкаської області складено відповідну довідку (а.с.73). Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, представником позивача адвокатом Гончаруком А.В. подано до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить вирішити справу за наявними в ній матеріалами. Відповідач та його представник у судове засідання також не з`явилися, представником відповідача адвокатом Потієнко Т.М. подано до суду заяву, в якій просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі та розглянути справу без її участі. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони мають від шлюбу спільних дітей, зокрема - синів [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки Таганчанської сільської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області від 25.02.2020 № 147, до складу сім`ї [PERSON] , крім нього входять: [PERSON] (бувша дружина), [INFO] (зареєстрована, але не проживає); [PERSON] (син), [INFO] (зареєстрований, але не проживає); [PERSON] (син), [INFO] ; [PERSON] (син), [INFO] ; [PERSON] (син), [INFO] ; [PERSON] (дочка), [INFO] ; [PERSON] (син), [INFO] (не проживає); [PERSON] (син), [INFO] (не проживає); [PERSON] (син), [INFO] (не проживає) (а.с.5). Згідно довідки Черкаського художньо-технічного коледжу від 25.02.2020 № 192, син позивача - [PERSON] навчається у вказаному навчальному закладі на ІІ курсі за денною, контрактною формою навчання (а.с.4). Постановою головного державного виконавця Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладковою Т.М. відкрито виконавче провадження з виконавчого листа № 697/2677/19 виданого 10.01.2020 Канівським міськрайонним судом Черкаської області (ВП № 60973065) про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] у розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 18.10.2019 (а.с.8). Згідно виконаного державним виконавцем розрахунку про розмір заборгованості по аліментам встановлено, що станом на 01.02.2020 боржник [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів в сумі 14391 грн. (а.с.9-зв.). Позивач зазначає, що добровільно розпочав сплачувати аліменти ще з липня 2019 року та станом на жовтень ним було сплачено близько 16000 грн., що підтверджується відповідними банківськими квитанціями про переведення грошових коштів (а.с.6), однак державний виконавець безпідставно не приймає до уваги вказану обставину. Як вбачається з податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2019 рік, обсяг доходу [PERSON] за 2019 рік склав 300762,63 грн. (а.с.7). Позивач вказав, що не має доходу в тому розмірі, яким визначив розмір середньої заробітної плати працівника для цієї місцевості державний виконавець Гладкова Т.М., а саме: в сумі 16311 грн. та не має на даний час більшого доходу сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі більшому, ніж 4000 грн., у зв`язку з чим, звернувся до суду з позовом про звільнення його від сплати заборгованості за аліментами. Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому такий обов`язок є особистим, індивідуальним, а не солідарним. Частиною 1 статті 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Аналіз зазначеної правової норми дає підстави для висновку про те, що платника аліментів може бути звільнено за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами у разі, якщо він доведе суду наявність у нього тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення. При цьому вказана норма права не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для повного або часткового звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Вочевидь, звільнення від сплати заборгованості по аліментам на неповнолітню дитину повинно мати місце лише у виключних випадках. Тобто, в розумінні цих положень закону підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у ВП № 60973065, виданого головним державним виконавцем Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладковою Т.М., заборгованість по аліментах [PERSON] станом на 01.02.2020 становить 14391 грн. (а.с.9-зв.). Даний факт позивачем не спростований належними та допустимими доказами. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] просить суд звільнити його повністю від сплати заборгованості за аліментами в сумі 14391 грн. за іншою обставиною, що має істотне значення. Проте, жодними належними, допустимими та переконливими доказами позивачем не доведено обставин, які є підставою для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами в сумі 14931 грн., що утворилася за період з листопада 2019 року по січень 2020 року. З матеріалів справи вбачається, що в квітні 2019 року позивач придбав нерухоме майно - приміщення магазину, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (підстава: договір купівлі-продажу від 17.04.2019, реєстровий № 325), про що свідчить довідка Таганчанської сільської ради ОТГ від 24.06.2020 № 307 (а.с.51). Разом з тим, з листа Головного управління Держприродспоживслужби в Черкаській області від 23.06.2020 № 14-Г/162-20 також вбачається, що відповідно до Єдиного реєстру машин за станом на 23.06.2020 за [PERSON] зареєстрована сільськогосподарська техніка, а саме: два колісні трактори 2011 та 2017 років випуску (а.с.55). Також як вбачається з листа Територіального сервісного центру № 7145 РСЦ МВС в Черкаській області від 23.06.2020 № 31/23/45-188п, згідно даних Єдиного державного реєстру МВС, станом на 23.06.2020 за позивачем зареєстровано один транспортний засіб: автомобіль ЗАЗ VIDA, 2015 р.в. Дата реєстрації - 06.05.2015 (а.с.58). Таким чином, з аналізу наявних у матеріалах справи доказів та наявності зареєстрованого у позивача майна можливо зробити висновок про його спроможність своєчасно сплачувати встановлені рішенням суду аліменти. Матеріальний стан позивача дозволяє в повному обсязі виконувати рішення суду, адже він збільшує обсяги своєї господарської діяльності. Всі обставини, зазначені позивачем як підстави для звільнення від сплати заборгованості по аліментам не є обставинами, що мають істотне значення та не можуть бути безумовною підставою для звільнення від сплати заборгованості по аліментам в порядку ч. 2 ст. 197 СК України. Інших істотних обставин для звільнення від заборгованості по сплаті аліментів, позивач не зазначає та відповідних доказів не надає. При цьому, суд звертає увагу на те, що, розглядаючи дану цивільну справу, суд виходить з інтересів, в тому числі дітей, та повинен дотриматися балансу права платника аліментів на звільнення його від сплати заборгованості за аліментами та права дітей на утримання з боку батька. Так, згідно з частиною першою статті 3 Конвенції ООН про права дитини, від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року частинами сьомою, восьмою статті 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. В усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У статті 18 Конвенції про права дитини зазначено про необхідність докладання всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної і однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищенаведене, а також те, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини, тому вважає, що в задоволенні позову [PERSON] про звільнення від сплати заборгованості за аліментами необхідно відмовити, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження існування передбачених ч. 2 ст. 197 СК України підстав для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 2 статті 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджене порушення було обґрунтованим. Зважаючи на викладене, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі в зв`язку з їх недоведеністю. Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір». Пунктом 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Однак, позивач звернуся до суду з позовом про про звільнення від сплати заборгованості за аліментами та в позовній заяві просив звільнити його від сплати судового збору як батька багатодітної сім`ї на підтвердження чого надано відповідне посвідчення № [NUMBER] (а.с.3). Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24.03.2020 клопотання позивача було задоволено та звільнено його від сплати судового збору (а.с.20-21). Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до частини сьомої статті 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, судові витрати (судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.), слід компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed