Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позову зазначив, що 25 жовтня 2010 року рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області у справі № 2-483/2010р. з нього було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.04.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 19.06.2014 року, з позивача також було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи наведені обставини, позивач зазначає, що має двох дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] на утримання яких було винесено судові рішення про стягнення аліментів без врахування частини 5 статті 183 Сімейного кодексу України (далі СК України), у зв`язку з чим просив суд: зменшити розмір аліментів за рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 25 жовтня 2010 року про стягнення 1/4 всіх видів заробітку (доходів) на користь [PERSON] на 1/6 всіх видів заробітку (доходів). Ухвалою суду від 11.03.2019 року суддею було прийнято справу до свого провадження, призначено підготовче судове засідання. 18 березня 2019 року на адресу суду надійшли пояснення третьої особи, з яких вбачається, що виконавче провадження щодо стягнення з позивача аліментів по одному провадженню закрито у зв`язку з досягненням особи повноліття. Ухвалою суду від 02.04.2019 року підготовче судове засідання було закрито, призначено справу до розгляду справи по суті. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, просив його задовольнити зменшивши розмір аліментів або визначивши тверду грошову суму до стягнення. Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечувала повністю, просила в їх задоволенні відмовити. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату. Час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та доведених обставин, приходить до такого висновку. Судом встановлено, що рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06.12.2004 року було стягнуто з позивача на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше Ѕ неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 08 жовтня 2004 року і до досягнення повноліття. На момент пред`явлення позовних вимог, донька позивача досягла повних 22 років, тобто є повнолітньою. З доданих до позовної заяви рішення апеляційного суду Полтавської області від 19.02.2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.07.2015 року вбачається, що після досягнення повноліття доньки, з позивача було стягнуто аліменти на користь [PERSON] в розмірі 400,00 грн., щомісячно, на утримання повнолітньої доньки на період навчання, починаючи з 28.03.2014 року і по 30.06.2017 року включно. Також, судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , про що в Книзі реєстрації народжень вчинено актовий запис за № 33 від 02.04.2005 року. В графі батьки вказаного свідоцтва зазначено, мати [PERSON] та батька [PERSON] . Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 25.10.2010 року, з позивача було стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.04.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Тобто, на момент звернення до суду із даним позовом, позивач є платником аліментів лише відносно свого сина [PERSON] . Оцінюючи встановлені обставини та надані сторонами докази в сукупності, суд вважає відсутніми підстави для задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Відповідно до\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 2\~статті 141 СК України\~розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. З огляду на частину 3\~статті 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів,\~визначений за\~рішенням суду\~або домовленістю\~між батьками,\~може бути\~згодом зменшено\~або збільшено\~за рішенням\~суду за\~позовом платника\~або одержувача\~аліментів у\~разі зміни\~матеріального або\~сімейного стану,\~погіршення або\~поліпшення здоров`я\~когось із\~них та\~в інших\~випадках,\~передбачених цим\~Кодексом. У відповідності до частини 2 статті 182\~СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зміну розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я. Згідно статтей 12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів позивач в позові посилається на неврахування Казанківським районним судом Миколаївської області того факту, що на момент його винесення позивач вже був платником аліментів по відношенню до своєї першої дитини доньки, однак доводів та доказів на підтвердження своїх вимог відповідно до статті 192 СК України, які б слугували саме підставою для зменшення розміру аліментів (зміни матеріального становища, сімейного стану та стану здоров`я або інших істотних обставин) суду надано не було. Натомість, в судовому засіданні суд встановив припинення сплати аліментів позивачем на утримання своєї доньки, через досягнення нею повноліття та закінченням нею навчання, у зв`язку з чим припинились зобов`язання по сплаті аліментів у позивача стосовно своєї доньки. Таким чином, наведені позивачем доводи на підтвердження заявлених вимог, в розумінні норм матеріального закону (статті 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області розміру аліментів, а тому суд відмовляє в задоволенні позову. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд звертає увагу, що сторонами не було надано суду розрахунків понесених ними судових витрат у зв`язку із розглядом даної справи. При зверненні до суду із позовом, позивачем було понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 704,80 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Враховуючи наведене, витрати позивача зі сплати судового збору при зверненні до суду покладаються на його рахунок.

Outcome: dismissed