Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], в якій із урахуванням уточнених вимог просив про визнання вищевказаних осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись на наступне. [PERSON] є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Сердюк Н.І. № 960 від 11.04.1998 року. В спірній квартирі зареєстровані відповідачі, [PERSON], [PERSON], які з квітня 2016 року не проживають без поважних причин. Збереження реєстрації відповідачів у належній позивачу квартирі змушує його нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг та перешкоджає її вільному користуванню та розпорядженню. У зв'язку із викладеним позивач просив визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги уточнив, а саме відмовився від вимоги про виселення відповідачів. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи без їх участі до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідачів. У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідачів, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб В судовому засіданні було встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири, посвідченого державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Сердюк Н.І. № 960 від 11.04.1998 року. Згідно із копією довідки № 1919, виданої КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» від 16.06.2016 року, в квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS], зареєстровані позивач - [PERSON], 1942 року народження, відповідач по справі - [PERSON], [INFO], відповідач по справі -[PERSON], [INFO]. З копії Акту, затвердженого КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» від 17.06.2016 року, вбачається, що окрім позивача жодна особа не проживає за місцем реєстрації в квартирі [ADDRESS] з квітня 2016 року. Таким чином, враховуючи, що відповідачі [PERSON], [PERSON] за місцем реєстрації не проживають з квітня 2016 року без поважних причин, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги позивача стосовно визнання [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS], є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved