Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом в обґрунтування якого зазначив, що за договором позики передав [PERSON] кошти в сумі 76000,00 грн. строком до 10.09.2013, що підтверджується відповідною розпискою, проте до теперішнього часу відповідач борг не повернув, отже позивач просить стягнути з останнього 76000,00 грн. [PERSON] подав зустрічний позов, в якому просив визнати недійним правочин - розписку від 05.09.2014, як такий що укладений під впливом обману; відмовити в задоволенні первісного позову та стягнути з [PERSON] завдані збитки в сумі 2000 грн., моральну шкоду - 10000,00 грн. та постановити окрему ухвалу, якою повідомити правоохоронні органи м. Києва про злочинні дії останнього. В суді позивач підтримав позов та просив задовольнити його в повному обсязі, про що дав відповідні пояснення. Проти зустрічного позову, як безпідставного, заперечував. Відповідач проти первісного позову заперечував, зазначивши, що дійсно заповнював бланк розписки, на яку посилається позивач, проте ніяких коштів за нею не отримував і взагалі з [PERSON] не знайомий. 05.09.2013 він, за попередньою домовленістю з [PERSON], генеральним директором ТОВ «Мега-поліграф», з газетного паперу вказаного товариства вартістю 76000,00 грн., який привіз комерційний директор ТОВ «Мега-поліграф» [PERSON], виконав печатне замовлення. Бланк спірної розписки був наданий йому [PERSON] начебто на прохання [PERSON], як гарантія виконання замовлення. Розписка, як безгрошова, повинна була бути розірвана після виконання замовлення, як це робилось до того часу при подібних взаємовідносинах з керівництвом ТОВ «Мега-поліграф», натомість цього зроблено не було, розписка не була знищена, в чому вбачається обман, та потрапила до [PERSON], який звернувся до суду. Отже, [PERSON] не має жодного відношення до його взаємовідносин з [PERSON] та [PERSON], намагається шахрайським шляхом заволодіти його коштами на підставі безгрошової розписки, підписаної в наслідок введення в оману. Своїми діями [PERSON] завдав [PERSON] моральної шкоди, а також матеріальних збитків, які полягають у витратах на поїздки до м. Харкова, на отримання правової допомоги. Суд, заслухавши сторони, допитавши свідка, дослідивши надані докази встановив наступні обставини і відповідні правовідносини: матеріали справи містять розписку від 05.09.2013, згідно якої [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти в розмірі 76000,00 грн. строком до 10.09.2013 (а.с. 4, 105). Факт заповнення та підписання розсипки відповідачем не заперечується. Допитаний в якості свідка [PERSON] показав, що у вересні 2013 року на прохання [PERSON] виступав посередником при поставці на підприємство останнього газетного паперу. Порядок розрахунків між [PERSON] та постачальниками йому не відомий, претензій до нього від жодної з сторін не надходило. Про взаємовідносини між [PERSON] та [PERSON] з питань позики грошей йому нічого не відомо. З погляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що будь яких доказів, які б спростовували факт складання спірної розписки і, відповідно, отримання коштів за нею, [PERSON] не надано. Наявність взаємовідносин між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON], на яких наполягає відповідач, не спростовують факту отримання останнім грошових коштів за спірною розпискою. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частина 2 ст. 1047 ЦК України зазначає, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору та вимог ЦК України, а невиконання зобов'язання, згідно ст. 610 ЦК України, є його порушенням. Як встановлено судом, боржник не виконав умови договору позики, що є підставою для задоволення первісного позову в повному обсязі. Підстав для задоволення зустрічного позову суд не вбачає, так як вони є безпідставними і необґрунтованими.

Outcome: approved