Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вимогами про визнання недійсними кредитних договорів № SAMDN52000061967986 від 25.04.2012 року, № ODXRR408080916 від 25.04.2012 року укладені між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк». У подальшому позивачем було збільшено позовні вимоги та додано вимоги, у яких він просить визнати недійсною анкету (для індивідуальних клієнтів, приватних підприємств та керівників корпоративних клієнтів) від 27.05.2012 року, визнати недійсною заяву позичальника №00Х1111408080916 від 25.04.2012 року, визнати недійсною довідку про умови кредитування ПриватБанку та сукупну вартість споживчого кредиту від 25.04.2012 року, визнати недійсним графік погашення кредиту договору № ODXRR408080916 від 25.04.2012 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що ним зазначені договори не підписувались, а підпис, що стоїть у договорі йому не належить, на підставі чого договори повинні бути визнані недійсними. Представником позивача була надана заява про розгляд справи без його участі, просить позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача надав до суду заяву,у якій просив справу розглядати за його відсутності, просить у задоволенні позову відмовити. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні і доказів, що є в справі, позов не підлягає задоволенню. Суд встановив, що згідно з частиною 3 статті 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Положеннями ст. 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог та заперечень. Докази надаються сторонами та іншими особами, що приймають участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для прийняття рішення по справі і за якими у сторін та інших осіб, які приймають участь у справі, виникає спір. Частиною 4 ст. 60 ЦПК України закріплено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 143 ЦПК України, для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п. 1.1 розділу ІІ Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року за №53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 26.12.2012 №1950/5), основним завданням почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (буквених та цифрових) і підпису. Цією експертизою вирішуються і деякі неідентифікаційні завдання (установлення факту виконання рукопису під впливом будь-яких (природних, штучних) збиваючих факторів; у незвичних умовах або в незвичайному стані виконавця, навмисно зміненим почерком, з наслідуванням почерку іншої особи; визначення статі виконавця, а також належності його до певної групи за віком тощо). У звязку з чим, з метою повного та обєктивного розгляду справи, ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 11.09.2014 року було задоволено клопотання представника позивача про призначення судової почеркознавчої експертизи на вирішення якої були поставлені наступні питання: Чи належить підпис на кредитному договорі № SAMDN52000061967986 від 25.04. 2012 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» - [PERSON]? - Чи належить підпис на кредитному договорі ODXRR408080916 від 25/04/2012 року укладений між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» - [PERSON]? - Чи може належати підпис на кредитному договорі № SAMDN52000061967986 від 25.04. 2012 року та на кредитному договорі ODXRR408080916 від 25/04/2012 року іншій особі, а нT [PERSON]? - Чи належить підпис на Анкеті (для індивідуальних клієнтів, приватних підприємств та керівників корпоративних клієнтів) від 27.05.2012 року на 2-х аркушах - [PERSON]? - Чи належить підпис на Заяві позичальника № ODXRR408080916 від 25.04.2012 року - [PERSON]? - Чи належить підпис на Довідці про умови кредитування ПриватБанку та сукупну вартість споживчого кредиту від 25.04.2012 - [PERSON]? - Чи належить підпис [PERSON] на графі погашення кредиту № Договору ODXRR408080916 від 25.04.2012 року? - Чи може належати підпис на Анкеті (для індивідуальних клієнтів, приватних підприємств та керівників корпоративних клієнтів) від 27.05.2012 року на 2-х аркушах, на Заяві позичальника № ODXRR408080916 від 25.04.2012 року, на Довідці про умови кредитування ПриватБанку та сукупну вартість споживчого кредиту від 25.04.2012 року на графі погашення кредиту № Договору ODXRR408080916 від 25.04.2012 року іншій особі, а не [PERSON]? 25.08.2016 року до Приморського районного суду міста Одеси була повернута цивільна справа без виконання експертизи та з повідомленням експерта про неможливість проведення експертизи у звязку з неотримання додаткових документів. У звязку з чим ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 05.09.2016 року провадження по справі було відновлено. Після повернення справи з експертної установи без проведення судової почеркознавчої експертизи, ні [PERSON], ні його представником крім клопотань про відкладення розгляду справи інші не заявлялись, у звязку з чим, суд був позбавлений можливості повторно призначити по справі судово-почеркознавчу експертизу. У відповідності до ст. 145 ЦПК України, призначення судової почеркознавчої експертизи для встановлення обставин на які посилався [PERSON] не є обовязком суду, та у даному випадку, судом навпаки здійснювались усі можливі дії для проведення такої експертизи. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] не підтверджено та не доведено його посилання щодо того, що він не підписував оскаржувані документи, на підстав чого суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed