Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до Козельщинського районного суду з позовом до [PERSON] і прохав розірвати з нею шлюб, зареєстрований у Кременчуцькому палаці шлюбів Полтавської області 27 квітня 1991 року за актовим записом № 614. При цьому вказував, що подружні стосунки між ними не склалися, вони припинили їх і продовження спільного проживання суперечить його інтересам, зазначив, що від спільного шлюбу вони неповнолітніх дітей не мають. В судове засідання позивач [PERSON] направив заяву, в якій позов підтримував і наполягав на його задоволенні, прохав справу розглядати без його участі, стверджуючи, що з відповідачем розірвані усі зв»язки, протягом перших чотирьох місяців після подання позову жодного разу вони не зустрічались, дружина вивезла із спільного будинку все майно, за цей час він створив нову сім»ю на категорично відмовляється примирятись, вказуючи, що для примирення необхідне обопільне бажання, а він його не має, бо причиною розпаду сім»ї стала втрата почуттів любові та поваги. Відповідач [PERSON] в судові засідання протягом червня жовтня поточного року не з»являлась з різних причин, в запереченнях проти позову зазначила, що в сім»ї відбуваються тимчасові розлади, які не свідчать про розпад сім»ї та суперечать їх інтересам, прохала надати строк на примирення. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх допустимість, належність, достовірність, достатність та об»єктивність, вважає можливим розглянути справу за відсутністю сторін без фіксування процесу технічними засобами в порядку ст. 224 ЦПК України та задовольнити позов з наступних підстав. Встановлено, що сторони уклали шлюб у Кременчуцькому палаці шлюбів Полтавської області 27 квітня 1991 року за актовим записом № 614 ( аркуш - 15). Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO] (аркуш - 40). Сторони у червні 2017 року припинили подружні стосунки і ведення спільного господарства, проживають окремо, не ведуть спільного господарства, мають окремі бюджети. У позивача склалась нова сім»я і він категорично протягом тривалого часу не змінив наміру розірвати шлюб, посилаючись на втрату почуттів один до одного, та бажання припинити становище, в якому перебуває, так як воно суперечить моральним засадам суспільства. Вважає, що відповідач також розуміє, що відновлення шлюбних стосунків між ними неможливе. Вона намагається дошкулити йому, створюючи штучні перепони, затягуючи розгляд справи. Суд прийшов до переконання, що відповідач жодного разу не прибула в судове засідання, щоб запропонувати позивачу примирення, висловити своє розуміння шляхів до нього. Справа тривалий час відкладалась розглядом, що давало можливість подружжю прийти до згоди у вирішенні сімейних проблем. На даний час позивач не бажає примирятись, про що заявив у своїй заяві, що свідчить про його переконання у неможливості відновити подружні стосунки. Згідно із змісту ст.11 ЦПК України, справа розглядається у межах заявлених вимог і наданих сторонами доказів. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Всупереч положенням ст. 60 ЦПК України відповідач не надала суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що є можливість зберегти сім»ю та відновити подружні стосунки. Суд вважає, що сім»я у сторін розпалась, що свідчить, що примирення між ними протягом чотирьох місяців не відбулось, а подальше продовження подружніх стосунків суперечить моральним засадам суспільства. З врахуванням викладеного ст.ст. 104, 110 - 112 Сімейного кодексу України і

Outcome: approved