Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до Люботинського міського суду Харківської області з позовною заявою до Люботинської міської ради Харківської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, в порядку спадкування Позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими за адресою м. Люботин, вул. Пантелеймона Куліша (колишня Котлова),38 в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], померлої 11 вересня 2006 року. Сторони про час та місце розгляду справи були повідомленні належним чином та своєчасно, в судове засідання не зявилися. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, направив до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, та задовольнити його позовні вимоги. Від представника відповідача - Люботинської міської ради Харківської області на адресу Люботинського міського суду надійшов лист, в якому він просив розглядати справу у його відсутності, відповідно до вимог чинного законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню повністю. Судом встановлені такі факти, що не оспорюються сторонами, підтверджуються наданими суду доказами, та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, житловий будинок, розташований за адресою м. Люботин, вул. Пантелеймона Куліша (колишня Котлова),38 належить [PERSON], з них 1/3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом та 2/3 частини на підставі договору дарування (а.с.11-14). [PERSON], померла 11 вересня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть І-ВЛ № 082622, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції в Харківській області на підставі актового запису № 3931 від 12 вересня 2006 року (а.с.8). Враховуючи, що [PERSON] померла 11 вересня 2006 року, суд вважає за доцільне керуватися нормами ЦК України в редакції 2003 року, в звязку з тим, що вказані правовідносини виникли після 01 січня 2004 року, тобто після набрання чинності Цивільного кодексу України в редакції 2003 року. Згідно зі ст. 1220 ЦК України внаслідок смерті особи або оголошення її померлою відкривається спадщина. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими за адресою м. Люботин, вул. Пантелеймона Куліша (колишня Котлова),38. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до вимог ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями першої черги на відкриту після смерті [PERSON] спадщину є її син позивач по справі. Чоловік [PERSON] та її другий син брат позивача, померли раніше за неї. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом та за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В частині 3 ст. 1268 ЦК України вказано, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. А відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як вбачається із відповіді Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 01 березня 2017 року після смерті [PERSON] з заявами про прийняття або відмову від прийняття спадщини в шестимісячний строк до нотаріальної контори ніхто не звертався (а.с.27). Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 09 серпня 1961 року Люботинським ЗАГС на підставі актового запису № 352 (а.с.7). Позивач не був зареєстрований за однією адресою, але постійно мешкав разом з матірю, після її смерті доглядав за будинком, здійснював ремонт помешкання. Оскільки, зазначені обставини сторонами визнані та не оспорюються, суд відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України вважає їх встановленими та такими, що не підлягають доказуванню. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач прийняв спадщину після смерті матері. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши зібрані по справі докази та враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне: позовні вимоги [PERSON] задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved