Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому зазначив наступне. На підставі рішень Енергодарського міського суду Запорізької області були видані виконавчі листи № 316/2396/14ц від 24.11.2014 року та № 316/2493/14ц від 24.11.2014 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів. Постановою старшого державного виконавця ВДВС Енергодарського МУЮ в Запорізькій області Кулбаєвою Ю.Г. за № 45771439 від 29.01.2015 року був накладений арешт на все рухоме майно, яке належить позивачу по справі, та заборонено його відчуження. Таким майном є автомобіль марки «LANOS DAEWOO», зеленого кольору, номер шасі [NUMBER]. Вважає, що таке обтяження у вигляді арешту автомобіля обмежує його у реалізації прав власника майна та просить суд усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом зняття арешту. У судове засідання сторони та третя особа не з'явилися. Позивач надав заяву, у котрій просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 7 ). Представник відповідача Кулбаєва Ю.Г. надіслала заяву, у якій просить справу розглянути у її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с. 19 ). Третя особа [PERSON] також надала суду заяву, у якій просить справу розглянути у її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с. 20). Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля марки «LANOS DAEWOO», зеленого кольору, номер шасі [NUMBER], що підтверджується копією технічного паспорта на вказаний автомобіль (а.с. ). Постановою старшого державного виконавця ВДВС Енергодарського МУЮ в Запорізькій області Кулбаєвою Ю.Г. за № 45771439 від 29.01.2015 року був накладений арешт на все рухоме майно, яке належить позивачу по справі, та заборонено його відчуження. Згідно листа ВДВС Енергодарського МУЮ в Запорізькій області № 10863 від 28.04.2015 року заборгованість за виконавчим листом відсутня (а.с. 6 ). Ст. 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права, у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства ( ч. 2ст. 15 ЦК України). Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 325 ЦК України, суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт на майно боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення, який накладний шляхом винесення постанови про арешт із забороною на його відчуження. Згідно із ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», у незавершеному виконавчому провадженні арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved