Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом до Вовнянської сільської ради Миргородського району, посилаючись на те, що після смерті [PERSON] який був його батьком, відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,415 га по вулиці Новоселівська,15 в селі Вовнянка Миргородського району, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства, право власності на яку було підтверджено державним актом на право власності на земельну ділянку. Він є спадкоємцем по закону після смерті батька, інших спадкоємців не має. При зверненні до органів нотаріату для оформлення спадщини, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину зв'язку з тим, що із земельної ділянки, що належала батькові на підставі Державного акту №055285 виданого 26.02.2001 року Вовнянською сільською радою площею 0,4154 га, сформовано дві земельних ділянки площею 0.1654 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER], за адресою [ADDRESS] та площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер [NUMBER] Однак при формуванні витягу з Державного земельного кадастру [NUMBER] від 19.03.2015 року не було внесено даних про власника земельної ділянки та документ, що посвідчує право власності, тому позивач з метою захисту своїх прав змушений звернутися до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування на сформовані земельні ділянки. Ухвалою суду від 29.02.2016 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено Управління Держгеокадастру у Миргородському районі Полтавської області (а.с.41). За поданою заявою позивача, ухвалою суду від 15.03.2016 року позовну вимогу про визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 0.1654 га кадастровий номер [NUMBER] залишено без розгляду. В ході судового розгляду позивач неодноразово уточнював позовні вимоги. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] підтримуючи частково позовні вимоги просили позов задовольнити з підстав викладених в позові, і визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом, після смерті його батька [INFO] року [PERSON], право власності на земельну ділянку, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,2500 гектара, кадастровий номер [NUMBER], розташовану за адресою [ADDRESS] що належала [PERSON] згідно Державного акту на право приватної власності на землю від 26.05.1993 року, відповідно до положень ст. ст. 1216.1218,1225 ЦК України. Зобов'язати Управління Держгеокадастру у Миргородському районі Полтавської області внести до Державного земельного кадастру дані про власника земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], розташовану на території Вовнянської сільської ради Миргородського району Полтавської області, за адресою [ADDRESS] Представник Управління Держгеокадастру у Миргородському районі Полтавської області заявлені позовні вимоги визнав, суду пояснив, що на даний час саме управління Держгеокадастру здійснює ведення Державного земельного кадастру, оскільки управління Держземагенства в Миргородському районі перебуває в стані припинення. Насправді при формуванні витягу з Державного земельного кадастру [NUMBER] від 19.03.2015 року на земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER], позивачу [PERSON] з вини працівника відповідача не було внесено даних про власника земельної ділянки та документ, що посвідчує право власності. Однак оскільки управління володіє офіційними даними, що спірна земельна ділянка належала спадкодавцю [PERSON], на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER] виданого Вовнянською сільською радою Миргородського району Полтавської області 26.05.1993 року і внести дані на даний час до Державного земельного кадастру можливо лише на підставі рішення суду, тому вважала вимоги позивача обґрунтованими. Представник відповідача Вовнянської сільської ради в судове засідання не з'явився, в направленій на адресу суду заяві зазначив, що заперечень проти позову не має (а.с. 50). Представник третьої особи, управління Держземагенства в Миргородському районі , в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду повідомлений належним чином (а.с.48). Заслухавши позивача, його представника та представника відповідача Управління Держгеокадастру у Миргородському районі Полтавської області , дослідивши письмові докази по справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з виходячи з наступного. Як встановлено судом, за життя [PERSON] у своїй власності мав земельну ділянку площею 0,4154 гектара для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства, розташовану згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER] виданого на підставі рішення Вовнянської сільської ради Миргородського району Полтавської області №6 від 26.05.1993 року, в [ADDRESS] ( а с. 5). Відповідно до пояснень представника Управління Держгеокадастру у Миргородському районі Полтавської області, що об'єктивно підтверджується повідомленням Управління Держземагенства у Миргородському районі Полтавської області від 22.07.2015 року та Витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, із земельної ділянки 0,4154 га сформовано дві земельні ділянки: площею 0,1654 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] та площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7,8,10). [INFO] року спадкодавець [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть (а.с. 6), внаслідок чого відкрилася спадщина. Позивач [PERSON] є спадкоємцем, що підтверджується свідоцтвом про народження останнього та повідомленням нотаріуса (а.с.13,35,36). У строк встановлений законом, після смерті спадкодавця, позивач звернувся до органів нотаріату із заявою про наміри прийняти спадщину, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку розміром 0,25 га, після померлого спадкодавця [PERSON] відмовлено в зв'язку із відсутністю у витязі із земельного кадастру даних про власника земельної ділянки та документ, що посвідчує право власності (а.с.8). Видати свідоцтво про право на спадщину (на земельну ділянку, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,2500 гектара, кадастровий номер [NUMBER]), після смерті [INFO] року [PERSON] немає можливості, оскільки у витязі з Державного земельного кадастру [NUMBER] від 19.03.2015 року на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] не внесено даних про власника земельної ділянки та документ, що посвідчує право власності (а.с.7). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності відбувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також: у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вбачається зі змісту ст. 1225 ч. 1 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб(не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачами не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є безумовним,тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved