Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

[PERSON] (далі - позивачка) звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі-відповідач) про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, сімейні відносини між ними припинені через конфлікти на ґрунті різних поглядів на життя, втрати почуття взаєморозуміння один до одного, відповідач постійно проявляв їй необґрунтовані претензії, ображав та принижував її честь та гідність, що робить неможливим подальше спільне проживання однією сім'єю. Позивачка в судове засідання не з'явилася, проте надала до суду заяву в якій просить слухати справу у її відсутність, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте надав до суду заяву в якій просить розглядати справу у його відсутність, з позивними вимогами погоджується. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України - в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, за таких обставин судове засідання по справі було проведено без засобів технічної фіксації судового процесу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних встановлених судом обставин і визнаних відповідно до них правовідносин. 20 вересня 2014 року позивачка зареєстрував шлюб з відповідачем, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції за актовим записом №2344. Від спільно шлюбу подружжя мають доньку, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Подружнє життя позивачки з відповідачем не склалося, у них різні погляди на життя, вони перестали розуміти один одного, дані обставини приводили до сварок, внаслідок чого між ними було втрачено почуття взаємоповаги та любові. Примирення між позивачкою та відповідачем неможливе. Про наявність спору про розподіл майна, що є їх спільною власністю сторони під час розгляду справи суду не повідомили. Дитина, [PERSON] проживає разом з матір'ю, та після розлучення залишиться проживати разом з нею, про що сторони не заперечують. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я існує формально, примирення між подружжям неможливе і є всі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З ч.1 ст.24 СК України вбачається, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України. Позивачкою при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 551 гривня 20 копійок, які суд стягує з відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного та

Outcome: approved