Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до церковної общини Свято-Миколаївського Храму Української Православної церкви с. Жидичин Ківерцівського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що указом Української Православної Церкви Митрополитом Луцьким Волинським Ніфонтом з 1990 року його було обрано настоятелем громади с. Жидичин Ківерцівського району Волинської області. Його сімї ніде було проживати, громадою було виділено житловий будинок № 4 по вул. Ковельській у с. Жидиичн Ківерцівського району Волинської області, у який його разом із сімєю було заселено. Будинок був неновий і потребував значного ремонту, який був проведений ним за особисті кошти. Вказаний житловий будинок надавався громаді і тому право власності на нього на підставі свідоцтва, виданого Ківерцівською районною державною адміністрацією 13.03.1989 року, зареєстровано за громадою в Комунальному підприємстві «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації». Позивач з 1989 року разом із сімєю зареєстрований та проживає у вказаному житловому будинку, тому просить визнати за ним право власності на вказаний житловий будинок за набувальною давністю. В судове засідання позивач та його представник не зявилися, згідно поданої представником заяви просять проводити розгляд справи у їх відсутності, заявлені вимоги підтримують з підстав наведених у позовній заяві, просять задоволити позов в повному обсязі, щодо винесення заочного рішення не заперечують. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі, заяв про розгляд справи у відсутності представника відповідача до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши представлені письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що з 29 грудня 1990 року позивач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], що стверджується відміткою у паспорті громадянина України та будинковій книзі (а.с. 8;16-17). Як вбачається із реєстраційного посвідчення на домоволодіння, яке належить державним, кооперативним і громадським підприємствам і організаціям № 4 від 13.03.1989 року (а.с. 9) житловий будинок № 4 по вул. Ковельській у с. Жидичин Ківерцівського району Волинської області належить церковній общині на підставі рішення виконкому Ківерцівської районної Ради народних депутатів № 51 від 09.03.1989 року. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] заволодів майном добросовісно і продовжує володіти ним відкрито і безперервно з 1989 року. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться у с. Жидичин вул. Ковельській, 4 Ківерцівського району Волинської області за набувальною давністю.

Outcome: approved