Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Маїнського районного суду Донецької області з позовною заявою про звернення стягнення на предмет застави. У судове засідання позивач та відповідач не зявились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Позивач подав заяву про розгляд справи без її присутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. [PERSON] ([INFO], паспорт серія ВЕ731549, виданий Марїнським РВ УМВС України в Донецькій області, 14.03.2002 року) позичила для особистих потреб у [PERSON] гроші в сумі 25 000 грн., які зобовязаль повернути не пізніше першого січня 2018 року. В якості застави передано [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 727164, відповідно до якого їй належить земельна ділянка площею 7,9900 га. У разі не повернення нею боргу в зазначений строк [PERSON] має право розпоряджатись земельною ділянкою вказаною в державному акті ЯГ № 727164 на свій розсуд. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобовязаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобовязання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобовязанням її повернення та дати отримання коштів. Відповідно до ст. 576 ЦК України зазначена земельна ділянка відповідно до державного акту серія ЯГ № 727164, є предметом застави і забезпечує виконання [PERSON] боргового зобовязання. Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання позичальником свого зобовязання, забезпеченого заставою, заставоутримувач отримує право звернення щодо стягнення на предмет застави. Відповідно до ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється на підставі рішення суду, якщо інше не встановлено угодою або законом. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved