Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Новоайдарського районного суду Луганської області з даним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] року вони з [PERSON] зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини фактично припинені, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Спільне життя не склалося через протилежні погляди на сумісне життя та сімейні обов'язки, відсутність взаєморозуміння, втрату почуття взаємної поваги та любові один до одного. Позивач вважає, що подальше перебування у шлюбі суперечитиме його інтересам, примирення є недоцільним. Спір про сумісно нажите майно та місце проживання дітей на час розгляду даної справи у сторін відсутній. На підставі вищенаведеного, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем, оскільки подальше спільне життя суперечитиме їх інтересам. Позивач - [PERSON] у судове засідання не з'явився, в позовній заяві просив суд розглядати справу за його відсутності. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого [INFO] року Новоайдарським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області, актовий запис №7, [INFO] року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб, після чого подружжю присвоєне спільне прізвище - [PERSON] (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.7, 8). Спір про сумісно нажите майно та місце проживання дітей на час розгляду даної справи у сторін відсутній. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Статтею 105 СК України визначено, що однією із підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 СК України. Судовим розглядом встановлено, що шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені, сторони проживають окремо, спільне життя не склалося через протилежні погляди на сумісне життя та сімейні обов'язки, відсутність взаєморозуміння, втрату почуття взаємної поваги та любові один до одного. Подальше перебування у шлюбі суперечитиме їх інтересам. Строк для примирення сторони просили не надавати. Спір про сумісно нажите майно та визначення місця проживання дітей на час розгляду даної справи у сторін відсутній. Зважаючи на те, що між сторонами сімейні відносини припинені, жодних дій з боку подружжя, спрямованих на примирення та збереження сім'ї не здійснюється, суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами. На підставі ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. Відповідно до ст. ст. 21, 24, 56, 105, 112, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved