Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду з позовом до Акціонерного товариства «Таскомбанк» (далі по тексту - відповідач), відповідно до якого просив стягнути з відповідача на свою користь 337, 00 грн. та 50 000, 00 грн. на відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем у вказаній банківській установі було укладено договори банківського вкладу на своє та на ім`я інших осіб. 21.07.2017 позивач звернувся до відповідача з проханням щодо виплати депозитних коштів за вказаними договорами. При цьому, цього ж дня позивач мав намір звернутись до іншої банківської установи ПАТ «Банк інвестицій і заощаджень», щоб укласти два депозитні договори. Проте працівники відповідача 21.07.2017 своєчасно вклади не повернули, мотивуючи свою відмову тим, що позивач намагається отримати вклади за паспортом, який був втрачений. Через це між сторонами виник конфлікт, в ході якого позивач викликав поліцію. Так, вклади були повернуті позивачу 21.07.2017 о 18 годині. Через вказані дії відповідача позивач не встиг оформити два депозитні договори в ПАТ «Банк інвестицій і заощаджень» на суму 300000, 00 грн., відсоткова ставка 17 % річних. Нарахування вказаних відсотків за можливими вкладами розпочалось би 25.07.2017 та за три дні вказана сума становила б 337, 00 грн., проте через незаконні дії відповідача позивач вказаний дохід не одержав та вважає його упущеною вигодою. При цьому, вказаними протиправними діями працівників відповідача позивачу було також завдано моральну шкоду, яку останній оцінив у 50 000, 00 грн. та просив стягнути з відповідача. Представник відповідача в своєму відзиві заперечував проти позову, просив відмовити в його задоволенні, оскільки позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними. Зазначив, що позивачем наданими до матеріалів справи доказами не доведено тієї обставини, що відповідачем в будь-який спосіб було порушено права позивача. Всі договори вкладу були укладені строком до 21.07.2017 включно, кошти позивачу повернуті 21.07.2017. Крім того, розміру завданої шкоди у вигляді упущеної вигоди, 14.12.2019 Шевченківський районний суд м. Києва своєю ухвалою відкрив провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання. 05.03.2019 представником відповідача подано клопотання про поновлення строку для подання відзиву. 05.03.2019 представником відповідача подано відзив. 05.03.2019 Шевченківський районний суд м. Києва своєю ухвалою прийняв продовжити розгляд справи в закритому судовому засіданні. 17.04.2019 від представника відповідача надійшло клопотання про роз`єднання позовних вимог. 17.04.2019 від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив. 18.04.2019 від позивача надійшла відповідь на відзив. 18.04.2019 Шевченківський районний суд м. Києва своєю ухвалою відмовив у задоволенні клопотання позивача про допит свідків. 18.04.2019 Шевченківський районний суд м. Києва своєю ухвалою відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про роз`єднання позовних вимог. 21.05.2019 від позивача надійшли додаткові пояснення. 21.05.2019 від позивача надійшла заява щодо стягнення з відповідача судових витрат. 21.05.2019 Шевченківський районний суд м. Києва своєю ухвалою закрив підготовче засідання та призначив справу до розгляду по суті. 04.07.2019 від позивача надійшли пояснення. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити в його задоволенні. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, згідно п.3 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України). В судовому засіданні встановлено, що 19.07.2016 між ПАТ «Таскомбанк» та [PERSON] , паспортні дані: серія [NUMBER] , виданий 21.10.1995 Шевченківським РУГУ МВС України в м. Києві укладено Договір № ДВ-006/159262 банківського вкладу для фізичних осіб «Стабільний», строком до 21.07.2017 включно, відсоткова ставка 20 % річних, сума вкладу - 70 000, 00 грн. 19.07.2016 між ПАТ «Таскомбанк» та [PERSON] укладено Договір № ДВ-006/159265 банківського вкладу для фізичних осіб «Стабільний», строком до 21.07.2017 включно, відсоткова ставка 20 % річних, сума вкладу - 170 000, 00 грн. 19.07.2016 між ПАТ «Таскомбанк» та [PERSON] укладено Договір № ДВ-006/159274 банківського вкладу для фізичних осіб «Стабільний», строком до 21.07.2017 включно, відсоткова ставка 20 % річних, сума вкладу - 170 000, 00 грн. 19.07.2016 між ПАТ «Таскомбанк» та [PERSON] укладено Договір № ДВ-006/159277 банківського вкладу для фізичних осіб «Стабільний», строком до 21.07.2017 включно, відсоткова ставка 20 % річних, сума вкладу - 170 000, 00 грн. Відповідно до заяви на видачу готівки № 223199745, 21.07.2019 о 13:52 позивачу за Договором № ДВ-006/159262 були виплачені кошти з урахуванням відсотків в розмірі 70 619, 02 грн. Відповідно до заяви на видачу готівки № 223214935, 21.07.2019 о 17:48 позивачу як представнику [PERSON] за Договором № ДВ-006/159265 були виплачені кошти з урахуванням відсотків в розмірі 171 500, 36 грн. Відповідно до заяви на видачу готівки № 223228303, 21.07.2019 о 17:50 позивачу як представнику [PERSON] за Договором № ДВ-006/159277 були виплачені кошти з урахуванням відсотків в розмірі 171 509, 24 грн. Відповідно до заяви на видачу готівки № 223215169, 21.07.2019 о 17:43 позивачу як представнику [PERSON] за Договором № ДВ-006/159274 були виплачені кошти з урахуванням відсотків в розмірі 171 500, 36 грн. Так, позивач вказує, що 21.07.2017 відповідач своєю відмовою своєчасно видати позивачу вклад на підставі паспортного документу Серія та № 041671, який був нібито втрачений позивачем зі слів працівників Банку, завдав останньому матеріальних збитків, оскільки позивач отримав вклад майже о шостій годині та не встиг того ж дня в іншу банківську установу, щоб укласти інший договір банківського вкладу. При цьому, позивач мав намір розмістити на депозитному рахунку іншого банку 300000, 00 грн., з відсотковою ставко 17 % річних з помісячною виплатою. Нарахування вказаних відсотків за можливими вкладами розпочалось би 25.07.2017 та за три дні вказана сума становила б 337, 00 грн., проте через незаконні дії відповідача позивач вказаний дохід не одержав та вважає його збитками, а саме упущеною вигодою. На підтвердження вказаних обставин надає відповідь УОАЗОР ГУ НП у м. Києві від 20.10.2017, з якої вбачається, що позивач 21.07.2017 звертався до Національної поліції у м. Києві з приводу того, що працівники ПАТ «Таскомбанк» не хочуть видавати вклад; відповідь Управління інформаційної підтримки та координації поліції «102» ГУ НП у м. Києві від 30.08.2017, з якої вбачається, що під час розгляду заяви позивача встановлено, що на обліку ІП «Утрачені (викрадені) документи» перебуває паспортний документ СН [NUMBER] як втрачений іншою особою. Також з матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача з відповідними скаргами від 27.07.2017, від 11.08.2017 щодо затримки виплати вкладу протягом дня - 21.07.2017, а також із заявою від 01.08.2017, 18.03.2019 щодо надання інформації про втрачений паспорт [NUMBER] На вказані звернення позивача Банком надавались відповіді про відсутність такого документа, а також про наявність відповідних джерел та сервісів перевірки дійсності документів. З матеріалів справи також вбачається, що 20.07.2017 позивач, який діяв від імені [PERSON] та [PERSON] на підставі довіреності, підписано заяви про прийняття пропозиції Банку укласти договори комплексного обслуговування (згідно листа ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень» від 01.04.2019 № 02-5/3/1941). На підтвердження розміру упущеної вигоди надає укладений 22.07.2017 між ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень» та [PERSON] , від імені якого діяв позивач на підставі довіреності, Договір строкового банківського вкладу № 5105/25, сума вкладу 103 000, 00 грн., строком на 521 день, з 22.07.2017 по 24.12.2018 включно, відсоткова ставка 17, 00 % річних з помісячною виплатою, а також укладений 22.07.2017 між ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень» та [PERSON] , від імені якої діяв позивач на підставі довіреності, Договір строкового банківського вкладу № 5104/25, сума вкладу 197 000, 00 грн., строком на 521 день, з 22.07.2017 по 24.12.2018 включно, відсоткова ставка 17, 00 % річних з помісячною виплатою. Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (ч. 2 ст. 22 ЦК України). При цьому, відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Відповідно до ст. 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Згідно ч. 4 ст. 623 ЦК України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Кредитор, який вимагає відшкодування збитків, має довести: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. З іншого боку, боржник має право доводити відсутність своєї вини (ст. 614 ЦК України). Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані. Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані. Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18.05.2016 у справі № 6-237цс16, у постанові Верховного суду від 07.05.2019 у справі № 904/8832/17, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 750/8676/15-ц (провадження № 14-79цс18). Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України). Поряд з цим, ст. 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Крім того, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Враховуючи все вище викладене, позивачем не надано належних та допустимих доказів в розумінні положень ЦПК України, які підтверджували б ту обставину, що 21.07.2017 під час видачі вкладу дії Банку, в частині перевірки документів позивача з метою його ідентифікації, носили неправомірний характер. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що всі чотири Договори банківського вкладу для фізичних осіб «Стабільний» від 19.07.2016 № ДВ-006/159265, № ДВ-006/159274, № ДВ-006/159277, № ДВ-006/159262, укладені між ПАТ «Таскомбанк» та позивачем від свого імені, а також в інтересах інших осіб на підставі довіреності з відповідачем, укладені строком до 21.07.2017 включно. При цьому, грошові кошти за вкладами виплачені позивачу у визначені Договорами строки, а саме 21.07.2017. При цьому, сам лише намір укласти Договір банківського вкладу в іншій банківській установі не підтверджує того, що позивач міг і повинен був отримати доходи в розмірі 337, 00 грн. В свою чергу, договори строкового банківського вкладу від 22.07.2017, які позивач уклав, діючи на підставі довіреності та в інтересах своїх довірителів, також не підтверджують завданих позивачу збитків у вигляді упущеної вигоди, оскільки перш за все вказані договори укладені в інтересах інших осіб, а саме [PERSON] та [PERSON] . Також не підтверджується наданими до матеріалів справи доказами і та обставина, що позивачу було завдано моральної шкоди в тому розмірі, який зазначає в свої позовних вимогах позивач. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, факт порушення відповідачем прав позивача не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Виходячи з наведеного та

Outcome: dismissed