Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до Піщанського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів , в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання їхнього спільного неповнолітнього синах [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі, що становить не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі мають спільного неповнолітнього сина [PERSON] , який проживає разом з ним та повністю знаходиться на його утриманні. Відповідач разом зі сім`єю не проживає більше року, ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість, та у зв`язку з тим, що батьки рівні у своїх обов`язках щодо утримання дітей, з метою забезпечення належного рівня життя та розвитку дитини просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання сина. В судове засідання 19 травня 2020 року позивач [PERSON] не з`явився, проте від нього на адресу суду надійшла заява, відповідно до якої він просить розгляд справи здійснювати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання 19 травня 2020 року не з`явився, проте про дату, час та місце проведення судових засідань, які були призначені на 23 березня 2020 року та на 21 квітня 2020 року була повідомлена належним чином, що підтваерджується її підписом про отримання судових повісток на вказані дати в рекомендованих повідомленнях про вручення поштових відправлень № 2470000533690 та № 2470000544578. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, двічі не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин неявки, відзив на позовну заяву не подала, суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до положень ч. 1 ст. 280, ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі являються батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.4). Відповідно до довідки Кукулівської сільської ради Піщанського району Вінницької області № 343 від 12 вересня 2019 року про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб та землекористування, [PERSON] зареєстрований та проживає в [ADDRESS] , та до складу його сім`ї входить син [PERSON] , [INFO] (а.с.6). З довідки Управління праці та соціального захисту населення Піщанської РДА від 12 вересня 2019 року № 02-05/2412 вбачається, що позивач [PERSON] , житель с. Кукули Піщанського району Вінницької області на обліку в управлінні не перебуває та не отримує ніяких видів допомог (а.с.6). Відповідач по справі [PERSON] - мати дитини, проживає окремо, що підтверджується довідкою Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області № 02-17/121 від 06 березня 2020 року (а.с.46), та добровільно коштів на утримання своєї неповнолітньої дитини не надає. Відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною першою ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В положеннях ст.184 СК України зазначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви (ч.1 ст.191 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум дітей віком від дітей віком до 6 років з 1 січня 2020 року встановлено в розмірі 1779 гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років в розмірі 2218 гривень. Згідно положень абз. 3 ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2 ст. 179 СК України). Вирішуючи питання про стягнення аліментів, суд бере до уваги, що відповідач є працездатною особою, оскільки зворотнього під час судового розгляду встановлено не було, та враховуючи, що мінімальний розмір аліментів, відповідно до ч.2 ст.182 СК України, не може бути меншим за 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а дитині має забезпечуватися такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя та повноцінного розвитку, беручи до уваги рівний обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення повноліття, виходячи з системного аналізу наведених вище норм чинного законодавства, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі, яка становитиме 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за вибором позивача, з яким проживає неповнолітня дитина, в силу вимог ч.3 ст.181 СК України, оскільки стягнення аліментів в даному розмірі суд, вважає, розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При вирішенні питання про судові витрати суд бере до уваги норми ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, яка визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Суд виходить із того, що відповідно до ст.4, 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому у порядку ст.141 ЦПК України, враховуючи, ціну позову, яка у позовах про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців, має підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 768 гривень 40 копійок, який підлягалав сплаті на день звернення до суду із вказаним позовом.

Outcome: approved