Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з означеним позовом, покликаючись на те, що після смерті бабці [PERSON], яка померла [INFO], відкрилась спадщина, що складається з двох земельних ділянок загальною площею 3,1084 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Гумниської сільської ради Буського району Львівської області. Відповідач є батьком позивача та сином померлої, від своїх спадкових прав відмовляється в користь позивача, про що подав відповідну письмову заяву. У нотаріальній конторі в оформленні прийняття спадщини позивачу відмовлено, оскільки відсутній оригінал державного акту на право приватної власності на земельні ділянки. У відділі Держгеокадастру у Буському районі у видачі дублікатів таких відмовлено, мотивуючи що згідно чинного законодавства, не передбачено видачі дублікату державного акту на право приватної власності на землю. [PERSON], до початку судового засідання, подав заяву з проханням справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об'ємі, просить позов задовольнити. [PERSON] також подав письмову заяву з проханням справу слухати у його відсутності, позов визнає, просить задоволити, на спадщину не претендує. Представник третьої особи Відділу Держгеокадастру у Буському районі в судове засідання не з»явився, хоча був належним чином судом повідомлений про день та час розгляду справи. Клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника, пояснень чи заперечень, не подав. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, представника третьої особи, суд, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до наступного висновку. На підставі ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Свідоцтвом серії [NUMBER], виданим Гумниською сільською радою Буського району Львівської області 09.04.2015 року, підтверджується факт смерті [PERSON], про що зроблено актовий запис № 4. Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 28.02.2000 року, виданий на підставі розпорядження голови Буської райдержадміністрації від 14.02.2000 року № 72, реєстровий № [NUMBER], на земельні ділянки [NUMBER] площею 0,4699 га., [NUMBER] площею 2,6385 га., загальною площею 3,1084 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Гумниської сільської ради Буського району Львівської області, виданий на ім'я [PERSON]. Судом встановлено, що спадкодавець заповіту не залишила. Згідно ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування визначається в порядку черговості, згідно ст. 1258 ЦК України. Позивач є спадкоємцем п»ятої черги спадкування за законом. Спадкоємцем першої черги до даного спірного майна, є батько позивача та відповідач по справі [PERSON], який на спадщину не претендує, від своїх спадкових прав відмовляється в користь позивача. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Також спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь - кого із спадкоємців за законом, незалежно від черги. До спадкового майна належать вище згадані земельні ділянки. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, тобто до набрання чинності ЦК України, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються Кодексом УРСР. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивач фактично вступив у володіння і розпорядження спадковим майном, несе витрати по його утриманню. Згідно ст.131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування. Оскільки земельні ділянки належали [PERSON], після її смерті переходять до позивача, спадкоємця померлого, який фактично прийняв спадщину. Інших спадкоємців, які могли б претендувати на зазначене вище майно немає. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач набув права власності на земельні ділянки після смерті бабці на законних підставах, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved