Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

[PERSON], діючи в інтересах [PERSON] 23.07.2018 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, як чоловіка та жінки, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ. Посилається на те, що 27.03.2013 року рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], з яким позивачка проживала у зареєстрованому шлюбі з 19.10.1997 року. У травні 2014 року позивачка [PERSON] познайомилась із відповідачем [PERSON], який також на той час був розлучений та не проживав зі своєю дружиною. Сторони почали зустрічатись, а з січня 2015 року вони розпочали спільне проживання в квартирі за місцем реєстрації позивачки, розташованій за адресою: вул. [PERSON] (Горького), буд.3 А[ADDRESS]. У період з січня 2015 року по червень 2018 року позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] проживали як чоловік та жінка однією сімєю, були повязані спільним побутом та мали взаємні права та обовязки. На початку липня 2018 року у звязку з виниклими між сторонами непорозуміннями, сторони припинили спільне проживання. \~ \~ \~ \~Однак, під час спільного проживання з відповідачем однією сімєю, у квітні 2015 року позивачкою за спільні кошти, було придбано для її сина від попереднього шлюбу - [PERSON], [INFO], транспортний засіб: мотоцикл марки «VIPER», модель «V150А», номер шасі (кузова, рами) LZEPCKLA1E9C00270, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 37000 грн., реєстрацію якого за погодженням, враховуючи на той час вік сина, 21.05.2015 року було проведено на відповідача. \~ \~ \~ \~На даний час позивачка позбавлена права законним шляхом володіти, користуватись та розпоряджатись майном придбаним під час спільного проживання з відповідачем однією сімєю, а останній категорично відмовляється в добровільному порядку здійснити розподіл такого та компенсувати його вартість. \~ \~ \~ \~Просив з підстав, передбачених ст.ст. 15, 16, 317, 319, 368, 372 Цивільного кодексу України, ст.ст. 59-74 Сімейного кодексу України: \~ \~ \~ \~- встановити факт проживання однією сімєю без шлюбу позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON] в період часу з січня 2015 по липень 2018 року; \~ \~ \~ \~- визнати спільною сумісною власністю сторін транспортний засіб: мотоцикл марки «VIPER», модель «V150А», номер шасі (кузова, рами) LZEPCKLA1E9C00270, реєстраційний номер [NUMBER]; \~ \~ \~ \~- визнати право власності на частки у спільній сумісній власності, на ? частини зазначеного транспортного засобу за позивачкою та відповідачем; \~ \~ \~ \~- припинити право власності на частку у праві спільної часткової власності позивачки [PERSON] на 1/2 транспортного засобу \~ \~ \~ \~ та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] суму грошових коштів, що відповідає 1/2 вартості зазначеного транспортного засобу. \~ \~ \~ \~Крім того, просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у підготовчому та судовому засіданнях позовні вимоги визнав частково, однак у встановлений судом строк відзив до суду не подав. Зокрема, не заперечує щодо встановлення факту проживання однією сімєю без шлюбу з позивачкою [PERSON] у період часу з січня 2015 по липень 2018 року, однак не визнає позовні вимоги щодо визнання спільною сумісною власністю сторін транспортний засіб: мотоцикл марки «VIPER», модель «V150А», номер шасі (кузова, рами) LZEPCKLA1E9C00270, реєстраційний номер [NUMBER], оскільки вважає, що дане майно було придбано ним за його особисті кошти. Крім того, не визнає позовні вимоги щодо визначення часток та стягнення з нього на користь позивачки ? частини вартості даного майна. Крім того,\~допитаний в\~якості свідка\~відповідач [PERSON]\~надав суду\~наступні показання.\~У період\~з січня 2015 по липень 2018 року включно він проживав з позивачкою [PERSON] у її квартирі за адресою: [ADDRESS], як чоловік та жінка, однак без реєстрації шлюбу. Однак, він заробляв набагато більше коштів, оскільки займався веденням фермерського господарства, а позивачка отримувала лише заробітну плату. При цьому, всі зароблені ним кошти вони зберігали разом з коштами позивачки, тобто вони були спільними. Однак, за свої особисті кошти у квітні 2015 року для робіт в полі ним було придбано за 37000 грн. транспортний засіб: мотоцикл марки «VIPER», модель «V150А», номер шасі (кузова, рами) LZEPCKLA1E9C00270, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 37000 грн., реєстрацію якого 21.05.2015 року було проведено на нього. На даний час мотоцикл перебуває у володінні позивачки, а свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу знаходиться у нього. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дала наступні пояснення, згідно яких перший чоловік позивачки [PERSON] та чоловік свідка є рідними братами. З січня 2015 року [PERSON] почала проживати спільно з [PERSON], як чоловік та жінка, у них були спільні кошти та майно. Свідок та позивачка постійно спілкуються та щонеділі бачаться. Зі слів позивачки та сина позивачки від першого шлюбу свідок зрозуміла, що мотоцикл марки «VIPER» було придбано як подарунок сину позивачки [PERSON], який їздив на ньому. Свідок не бачила, щоб відповідач [PERSON] користувався даним мотоциклом. Свідок [PERSON], яка проживає по сусідству з позивачкою в одному підїзді житлового будинку, у судовому засіданні дала наступні пояснення. Наприкінці 2014 року на початку 2015 року свідку стало відомо зі слів позивачки, що вона почала проживати разом однією сімєю з відповідачем [PERSON], якого свідок постійно зустрічала у їхньому підїзді. Починаючи з липня 2018 року, свідок перестала бачити відповідача [PERSON] у даному підїзді. Заслухавши вступні слова сторін та представника позивачки, а також допитавши відповідача в якості свідка, допитавши свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]П з 19.10.1997 року, який на підставі рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 27.03.2013 року було розірвано (номер провадження 2/722/251/13). Дане рішення набрало законної сили 08.04.2013 року. Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 27.05.2014 року було розірвано шлюб відповідача [PERSON] з [PERSON] (номер провадження 2/722/256/14). Дане рішення набрало законної сили 06.06.2014 року. Починаючи з 01.01.2015 року по 31.07.2018 року, позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу в належній позивачці на праві приватної власності квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується поясненнями відповідача, допитаного як свідка, поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON], наданими під час судового розгляду, а також актом від 16.07.2018 року, складеним депутатом Сокирянської міської рад [PERSON] з участю [PERSON] та [PERSON] За таках обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ 959942, судом встановлено, що 21.05.2015 року на відповідача [PERSON] зареєстрований на праві власності транспортний засіб: мотоцикл марки «VIPER», модель «V150А», номер шасі (кузова, рами) LZEPCKLA1E9C00270, реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З пояснень відповідача [PERSON], під час допиту його в якості свідка вбачається, що грошові кошти сторін під час їхнього спільного проживання зберігалися ними разом і він їх вважав спільними. Саме з даних коштів, а не з будь-яких інших особистих коштів ним був придбаний зазначений транспортний засіб. При цьому, мотоцикл не використовувався відповідачем і по даний час перебуває у володінні позивачки, ним користувався її син від першого шлюбу, що підтверджується поясненнями свідка [PERSON], тоді як відповідачем не заявлялися будь-які вимоги щодо витребування даного майна з чужого незаконного володіння або будь-які інші зустрічні позовні вимоги щодо спірного майна. Таким чином, оцінюючи в сукупності з іншими доказами зазначені пояснення відповідача, зокрема вважаючи його заперечення непослідовними та суперечливими, суд приходить до висновку, що спірне майно було придбано саме за спільні кошти сторін в період їхнього спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу. Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України (далі СК України). Відповідно до частин першої та другої ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Положення глави 8 СК України регулюють право спільною сумісної власності подружжя. Відповідно до частин першої та другої ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. За таких обставин та враховуючи вищезазначені положення СК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання спільною сумісною власністю сторін майна, яке було придбано сторонами під час їхнього спільного проживання однією сімєю та за їхні спільні кошти, є обгрунтованими та підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визнання за сторонами права власності по ? частині спірного майна є обґрунтованими та підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~Відповідно до частин першої та другої ст. 71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними \~ \~ \~ \~Враховуючи положення ч.1 ст.71 СК України та обставини фактичної реєстрації даного транспортного засобу на відповідача та його відмову щодо вирішення спору у добровільному порядку, відсутність заперечень відповідача щодо оцінки дійсної вартості даного майна на час вирішення справи та варіанту розподілу даної неподільної речі шляхом стягнення з нього на користь позивачки ? частини вартості належної їй частки даного майна у розмірі 37000/2 = 18500 (грн.)., дають суду підстави для висновку, що з метою остаточного вирішення даного спору, позовні вимоги в даній частині є також обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно право часткової власності позивачки на 1/2 частки у даному майні підлягає припиненню. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги в даній частині також є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України у звязку з задоволенням позовних вимог у повному обємі з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею витрати по сплату судового збору у розмірі 1057,20 грн., а також відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу її представника [PERSON] у розмірі 4230 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 23 від 20.07.2018 року, а також актом прийому-передачі наданих послуг від 20.07.2018 року та розрахунком розміру витрат на надану правничу допомогу, який є додатком до додаткового договору про надання правової допомоги від 20.07.2018 року. Положеннями ч.3 ст.141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1)чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2)чи є розмір таких витрат обгрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3)поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4)дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадії розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При вирішенні питання про стягнення вищезазначених витрат, у відповідності до положень ч.3 ст.141 ЦПК України судом враховано, що дані витрати пов`язані з розглядом даної справи, їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, а також суд враховує значення справи для сторін. На підставі наведеного та

Outcome: approved