Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з даним позовом і просив визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований у [ADDRESS], що укладений між ним та [PERSON] та визнати за ним право власності на вказаний житловий будинок. Позовну заяву обґрунтував ти, що у вересні 2013 року він домовився з [PERSON] про купівлю належного їй на праві власності житлового будинку [ADDRESS]. 01 жовтня 2013 року вони зустрівся в будинку [PERSON] та він передав їй гроші за будинок в сумі 15 000 грн., про що йому дали розписку. Гроші за будинок він передав у присутності її сина - [PERSON], який на той час перебував у неї так як вона захворіла та двох свідків [PERSON] і [PERSON]. Поскільки [PERSON] не змогла розписатись, підпис поставив її син [PERSON]. Вони також домовились про оформлення договору купівлі-продажу і для цього відповідач зобов'язався зареєструвати право власності та виготовити технічний паспорт на будинок після чого повідомити дату укладання договору за оформлення якого витрати він повинен був взяти на себе. Через два тижні [PERSON] повідомив, що він забрав маму у с.Колоденка Томашпільського району у зв'язку з тим, що її стан здоров'я раптово погіршився і 9 жовтня 2013 року вона померла. Також повідомив, що приїхати для оформлення договору купівлі-продажу та отримання свідоцтва про право на спадщину він не може. А згодом зателефонувала його дружина і повідомила, що він знаходиться на лікуванні і не може взагалі пересуватися та займатися прийняттям спадщини вони не будуть. В даний час він користується будинком та розпоряджається ним, так як [PERSON] передав йому ключі, але без належного оформлення. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов по підставах наведених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав суду повідомлення про розгляд справи в його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій строні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. В справі наявні копія договору купівлі-продажу жилого будинку від 4 квітня 2001 року. Згідно якого [PERSON] продала, а [PERSON] купив жилий будинок , що розташований в [ADDRESS] (а.с. 11). Згідно копії рішення Тростянецького районного суду від 21.08.2009 року по цивільній справі №2-480-2009 р. за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним визнано дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований в [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON]. Визнано право власності за [PERSON] на цей житловий будинок загальною площею 50,4 м.кв. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації (частини третя та четверта статті 334 ЦК України). Так, відповідно до пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» (далі - Прикінцеві положення Закону) до 01 січня 2013 року державна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, проводилась реєстраторами бюро технічної інвентаризації, створеними до набрання чинності цим Законом та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно. Відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно являється ознакою відсутності самого права на це майно. Згідно ст. 331 Цивільного кодексу України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то право власності виникає з моменту державної реєстрації. Так, у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Отже, право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації такого права. Представник позивач не навів доказів в підтвердження того, що [PERSON] належав на праві власності житловий будинок, що розташований в [ADDRESS]. Відповідач по справі [PERSON] в шестимісячний строк після смерті матері [PERSON] подав до нотаріальної контори заяву, підпис на якій нотаріально не завірений, про прийняття спадщини на майно матері померлої 9 жовтня 2013 року. Ця обставина підтверджується оглянутою в судовому засіданні спадковою справою №205/2014 р. до майна померлої 09.10.2013 р. [PERSON]. З якої також вбачається, що він не отримав свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 1299 ЦК України встановлено, що якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. [PERSON] свідоцтво про право на спадщину на зазначений житловий будинок не отримав і відповідно не зареєстрував право на спадщину. Отже він не є власником даного житлового будинку. Крім того, укласти договір купівлі-продажу позивач [PERSON] мав з [PERSON] Факт передачі [PERSON] грошей [PERSON] не створює набуття права власності на житловий будинок за позивачем. Оскільки продавець може продати нерухоме майно власником якого він є. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно із ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідченні, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Судом встановлено, що 1 жовтня 2013 року позивач передав матері відповідача [PERSON] гроші в суми 15000 грн. за придбання будинку [ADDRESS]. При цьому у простій письмовій формі не оформляли договір купівлі-продажу житлового будинку. Згідно із ч. 2 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину встановлена законом, такий правочин є нікчемним. У випадках, встановлених Цивільним кодексом України, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Відповідно до ст. 220 ЦК України в разі недоодержання сторонами вимог про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Правила ст. 220 ЦК України щодо можливості визнання договору купівлі-продажу дійсним не поширюється на договори купівлі-продажу, предметом яких є земельна ділянка, єдиний майновий комплекс, житловий будинок (квартира) або інше нерухоме, оскільки такий правочин підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Це пов'язано із тим, що момент вчинення такого правочину, відповідно до положень ст. ст. 210, 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому правочин є неукладеним і таким, що не породжує для сторін прав та обов'язків. У зв'язку з цим, не будучи укладеним, договір не може бути визнаний судом дійсним на підставі ст. 220 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed