Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів та стягнення аліментів, посилаючись на те, що між сторонами 18.07.1999 року було зареєстроване шлюб, який рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 25.12.2015 р. розірвано. Від спільного життя сторони мають трьох дітей: [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO]. В мотивувальній частині рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25.12.2015 року зазначено про наявність домовленості між позивачем та відповідачем про місце проживання дітей, а саме: [PERSON] проживає разом з позивачем, а [PERSON] та [PERSON] разом з відповідачем. Зазначений факт встановлений судом та відповідає дійсності. Порядок утримання дітей під час шлюбу визначався між сторонами за згодою сторін. Під час та після розірвання шлюбу питання щодо стягнення аліментів на утримання дітей не вирішувалось в судовому порядку, а ні за ініціативи позивача, а ні за ініціативи відповідача. 19.08.2017р. позивач отримав судовий наказ Деснянського районного суду м. Києва від 10.08.2017 р. у справі № 754/9946/17 про стягнення з нього аліментів на користь відповідача на утримання доньки [PERSON] в розмірі ј частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з 02.08.2017 р. до досягнення дитиною повноліття. 29.08.2017р. позивач отримав судовий наказ Деснянського районного суду м. Києва від 17.08.2017 р. у справі № 754/10072/17 про стягнення з нього аліментів на користь відповідача на утримання сина [PERSON] у розмірі ј частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з 03.08.2017 р. до досягнення дитиною повноліття. Отже, за зазначеними двома судовими наказами встановлено обов'язок позивача сплачувати аліменти на користь відповідача на утримання двох дітей в загальному розмірі Ѕ частини від його заробітку, при винесенні яких судом не досліджувались обставини про утримання позивачем старшого сина, який проживає разом з ним тобто дані судові накази винесені без врахування інтересів зазначеної дитини. Враховуючи, що відповідач не приймає матеріальної участі в утриманні сина [PERSON] та викладені вище осбтавини, позивач просить зменшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача на утримання двох дітей, який встановлено судовими наказами та стягнути на утримання двох дітей аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач підтримав позовну заяву за викладеними в ній обставинами та просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні в задоволенні позовних вимог заперечувала та пояснила, що дійсно в них від шлюбу є троє дітей, старший син проживає з колишнім чоловіком, який виселив його до бабусі, батько з дитиною не проживає та не спілкується. На даний час вже є заборгованість зі сторони позивача по сплаті аліментів за лютий місяць 2019 р. майже 1000 грн. на обох дітей. Представник відповідача пояснила, що в 2015 році відбулося розлучення. відповідач [PERSON] була змушена звернутись до суду з заявами про стягнення аліментів, а позивач приховує фактичний розмір доходів та не має право на отримання аліментів, оскільки на даний час дитина з ним не проживає, даний факт позивач не заперечуває. Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З 18.07.1999 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 25.12.2015 р. було розірвано. Від шлюбу сторони мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до копії судового наказу Деснянського районного суду м. Києва від 10.08.2017 р. у справі № 754/9946/17, з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ј частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.08.2017 р. до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до копії судового наказу Деснянського районного суду м. Києва від 17.08.2017 р. у справі № 754/10072/17 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього [PERSON] в розмірі ј частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.08.2017 р. до досягнення дитиною повноліття. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] звернулась з заявою про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] - 02 серпня 2017р., а з заявою про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] - 03 серпня 2017р. Отже, при зверненні з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], відповідач [PERSON] жодним чином в заяві не повідомляла суд про наявність спільних у сторін трьох дітей та обставину звернення за заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] 02 серпня 2017р. Відповідно до копії трудової книжки [PERSON], останній з 01.07.2014р. працює на посаді начальника цеху ПП «АСФ». Згідно копії довідки від 07.09.2017р., позивач [PERSON] от римав в період з березня по серпень 2017р. сукупний дохід в сумі 22732,37 грн. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Абзацом 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В судовому засіданні встановлено, що неповнолітній син сторін [PERSON] проживає разом з бабусею в сусідній квартирі від позивача [PERSON] З огляду на вимоги ч.3 ст. 181 СК України, суд приходить до висновку про відсутність права позивача [PERSON] на стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], оскільки дитина проживає разом з бабусею. Щодо позовної вимоги про зміну розміру аліментів, слід зазначити наступне. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи наявність двох судових наказів про стягнення з позивача аліментів на користь відповідача на утримання доньки [PERSON], [INFO] з 02 серпня 2017р., та на утримання сина [PERSON], [INFO] з 03 серпня 2017р., в яких судом не було враховано наяність у стоірн інших дітей, матеріального та сімейного стану, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] про зменшення розміру аліментів, встановлених судовими наказами Деснянського районного суду м. Києва та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення старшою дитиною повноліття. Щодо періоду, з якого відбувається зміна розміру аліментів, слід зазначити, що ч.1 ст. 191 СК України передбачений час з якого присуджуються аліменти, однак при зміні розміру аліментів дана норма не може бути застосовано, а тому суд присуджує зміну розміру аліментів з моменту постановлення рішення суду по справі. Відповідно до ч. 3 ст.141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 320 грн . На підставі наведеного та,

Outcome: partial