Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

[PERSON], діючи на підставі ордеру на надання правової допомоги [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], 4.04.2018 року звернувся до суду з позовом в якому просить суд визнати за кожним з позивачів право власності на ј частину житлового будинку з господарськими будівлями по вулиці Будівельна,52 у с. Загатка Чернігівського району Чернігівської області, а саме: на 4/20 частини, як за колишніми членами колгоспного двору та на 1/20 частин, як за спадкоємцями за законом після смерті [PERSON], який помер 9.03.2002 року. Позов обґрунтовується наступним. Згідно по господарської книги [PERSON] сільської ради Чернігівського району будинок по вул. Будівельна,52 у с. Загатка Чернігівського району Чернігівської області мав статус «колгоспного двору» і станом на 1990-1991 роки в ньому проживали та були зареєстровані [PERSON], [PERSON] Демянівна, [PERSON], [PERSON], [PERSON], а тому кожний мав право на 1/5 частину вищевказаного домоволодіння, як члени колгоспного двору. Після смерті 9.03.2002 року [PERSON] його спадщину прийняли дружина і діти, які є позивачами по справі, оскільки у встановлений законом строк звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, але перепоною в отриманні свідоцтва про право на спадщину є той факт, що на будинок відсутній правовстановлюючий документ. В звязку з вище викладеним позивачі змушені звернутись до суду за захистом своїх прав. У судове засідання позивачі не зявились, від представника позивачів надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивачів та їх представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. /а.с.115/ Представник відповідача [PERSON] сільської ради Чернігівського району Чернігівської області у судове засідання не зявився, оскільки сільський голова подав до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, у вирішенні справи покладаються на розсуд суду. /а.с.112/ Згідно положень ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобовязана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, що закріплено в статті 43 ЦПК України. Суд повно, всебічно та обєктивно дослідивши і оцінивши наявні у справі матеріали та докази вважає позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню. Дослідженням свідоцтва про смерть серії «І-ЕЛ» №138057 встановлено, що 9.03.2002 року помер [PERSON] у віці 51 року у с. Дніпровське Чернігівського району Чернігівської області. /а.с.10/ За життя [PERSON] та [PERSON] Демянівна перебували в зареєстрованому шлюбі, підтвердженням чого є свідоцтво про укладення шлюбу серії «І-ЕЛ» №421374. /а.с.11/ Згідно свідоцтва про народження серії «ІІ-ЕЛ» №331376, свідоцтва про народження серії «ІІ-ЕЛ» №371766, свідоцтва про народження серії «ІІ-ЕЛ» №398870, [PERSON] та [PERSON] Демянівна є батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] / а.с.15, 17, 20/ Свідоцтво про одруження серії «І-ЕЛ» №037903 свідчить, що [PERSON] 24.02.2001 року уклала шлюб з [PERSON] і отримала прізвище чоловіка «Кирієнко». /а.с.15/ Відповідно до свідоцтва про шлюб серії «І-ЕЛ» №017176 [PERSON] 21.10.2006 року уклала шлюб з [PERSON] і отримала прізвище чоловіка «Скоромець». /а.с.18/ Згідно свідоцтва про шлюб серії «1-ЕЛ» №036351 [PERSON] 13.09.2008 року уклала шлюб з [PERSON] і отримала прізвище чоловіка «Кравченко». /а.с.21/ Таким чином [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом до спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON], в силу приписів статті 529 ЦК УРСР, положення якої діяли на момент відкриття спадщини. З досліджених у судовому засіданні довідок виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Чернігівського району №№43, 45 від 01.02.2018 року встановлено, що згідно даних погосподарських книг [PERSON] сільської ради домоволодіння по вул. Будівельна,52 у с. Загатка Чернігівського району Чернігівської області знаходиться на земельній ділянці яка надавалась [PERSON] колгоспом під забудову. Цей будинок він будував, володів ним, але свідоцтво на право власності не отримував. Земельна ділянка та житловий будинок за вищезазначеною адресою були зареєстровані за [PERSON] з 1982 року і по день його смерті 9.03.2002 року. /а.с.27, 87/ Довідка виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Чернігівського району Чернігівської області №122 від 30.03.2018 року свідчить, що домоволодіння по вулиці Будівельна,52 у с. Загатка Чернігівського району Чернігівської області відноситься до категорії господарств «колгоспний двір» і станом на 01.07.1990 року та на 15.04.1991 року в ньому були зареєстровані та проживали голова колгоспного двору [PERSON], члени колгоспного двору [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] /а.с.28/ За даним КП «Чернігівське РБТІ» право власності на спірне домоволодіння не зареєстроване, а дані технічного паспорта свідчать, що його дійсна вартість становить 110998 грн. /а.с.22-26, 29/ Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.6 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року N20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст.120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. Відповідно до ч.2 ст.123 ЦК УРСР частки кожного члена колгоспного двору рівні, включаючи неповнолітніх та непрацездатних членів двору. Достовірними доказами встановлено, що після 15 квітня 1991 року, із вступом в силу Закону України «Про власність», майно вказаного колгоспного двору не змінилося і не зменшилося, а тому суд дійшов висновку, що голова колгоспного двору та його члени [PERSON], [PERSON] Демянівна, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] мали право кожний на 1/5 частину спірного домоволодіння, на праві спільної сумісної власності, адже стороною відповідача не доведено ту обставину, що вони втратили право на частку у майні колгоспного двору. Доказів того, що спірний житловий будинок станом на 15 квітня 1991 року було переведено до іншої суспільної групи, матеріали цивільної справи не містять. Підстав вважати його самочинно збудованим майном суд не вбачає. Згідно приписів ст.548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно вимог ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як вбачається з копії спадкової справи №952/2002 [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] прийняли спадщину після померлого [PERSON], подавши відповідні заяви до Чернігівської районної державної нотаріальної контори та 24.12.2002 року отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові вклади з відповідними відсотками та сумами компенсації, а 16.03.2017 року вони отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку пай. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1045/02-31 від 16.03.2018 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок №52 з господарськими будівлями, який знаходиться у селі Загатка, Чернігівського району, Чернігівської області по вулиці Будівельна, у звязку з відсутністю реєстрації права власності на дане домоволодіння. /а.с.30/ Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна. Ураховуючи, що за життя спадкодавець [PERSON] та інші члени колгоспного двору не оформили та не зареєстрували своє право власності на вказане вище нерухоме майно, це унеможливлює реалізацію їх прав, як власників майна (колишніх членів колгоспного двору) та спадкоємців за законом першої черги і перешкоджає у реєстрації їх речових прав. Отже, виходячи з наведеного, позивачі позбавлені можливості відновити свої права у позасудовому порядку, а тому їх права підлягають судовому захисту, шляхом визнання права власності на ј частину житлового будинку з господарськими будівлями по вулиці Будівельна,52 у с. Загатка, Чернігівського району, Чернігівської області за кожним, як за колишніми членами колгоспного двору та спадкоємцями за законом після смерті [PERSON]. Суд бере до уваги особливість забудови спірного будинку, який було збудовано у системі колгоспного двору. Зокрема, ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Підсумовуючи викладене, суд дійшов обєктивного висновку, що наявні у справі докази та їх правова оцінка підтверджують обґрунтованість позову та є достатніми для його задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved