Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] та просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем 21 листопада 2006 року у Бурівській сільській раді Городнянського району Чернігівської області, актовий запис № 03. З позовної заяви виходить, що 21 листопада 2006 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований у Бурівській сільській раді Городнянського району Чернігівської області, актовий запис № 3. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який періодично проживає то з бабусею [PERSON] в с. Бурівка по вул. Центральна, 99, то з позивачем. Мати з моменту виїзду за кордон сином не опікувалась. У липні 2014 року відповідач виїхала жити на постійне місце проживання до Азербайджану. Проживає там з 2014 року з іншим чоловіком, від якого у 2016 року народила дитину. У звязку з цим, позивач вирішив припинити шлюбні стосунки та розірвати шлюб. Враховуючи вищевикладене, позивач просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем 21 листопада 2006 року у Бурівській сільській раді Городнянського району Чернігівської області, актовий запис № 03. Ухвалою судді від 29 травня 2018 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у даній справі. У судове засідання позивач [PERSON]А не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи останній повідомлявся належним чином, надав до суду письмову заяву від 31.07.2018 року про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить суд позов задовольнити. Також у поданій заяві позивач вказав, що у разі неявки відповідача, повідомленого належним чином, просить суд провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце судового розгляду справи остання повідомлялась належним чином та їй три рази направлялись рекомендованим листом судові повістки про виклик до суду за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. За даними Бурівського старостинського округу Тупичівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області відповідач зареєстрована проживаючою за адресою : [INFO]. Судові повістки про виклик в судове засідання повернуті без вручення відповідачу, оскільки остання за вказаною адресою не проживає ( а.с. 34, 39, 41 ). Відповідно до ст. 128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно приписів ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідач [PERSON] не повідомляла суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи, а тому судові повістки направлялись відповідачу за адресою її місця проживання зареєстрованою у встановленому законом порядку. З огляду на викладене, а також враховуючи положення ст. 128, 130, 131 ЦПК України, відповідачу [PERSON] належним чином вручено судові повістки і вона вважається такою, що належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів ( постановляє заочне рішення ). Враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] належним чином тричі повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання повторно не зявилась, не подала відзив на позов, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд, виходячи з приписів ст. 280 ЦПК України, приходить до висновку щодо можливості провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що винесено відповідну ухвалу від 18.12.2018 року. Наявних у справі матеріалів про права та обовязки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, зясувавши позицію позивача по суті заявлених позовних вимог, перевіривши матеріали справи та дослідивши в судовому засіданні докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З дослідженого в судовому засіданні повторного свідоцтва про шлюб серії І-ЕЛ № 097498, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городнянського районного управління юстиції у Чернігівській області 18 грудня 2015 року, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21 листопада 2006 року, про що виконавчим комітетом Бурівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області зроблено відповідний актовий запис за № 03. Прізвище подружжя після реєстрації шлюбу : [PERSON], [PERSON] ( а.с. 4 ). Згідно довідки Бурівського старостинського округу Тупичівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області від 24.04.2018 року за вих. № 207 [PERSON] дійсно зареєстрований в [INFO] ( а.с. 5 ). Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 55 СК України передбачає, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. При цьому стаття 56 СК України визначає, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги відсутність у сторін спільних дітей. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу позивач у позовній заяві зазначає те, що вони з відповідачем з 2014 року не живуть разом, оскільки дружина виїхали за кордон на постійне місце проживання та має там іншу сімю. З огляду на викладене, а також враховуючи фактичні взаємини подружжя, наведені позивачем причини розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін у звязку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved