Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до Оратівського районного суду Вінницької області з позовною заявою до [PERSON], Антонця [PERSON] про встановлення факту купівлі-продажу та визнання права власності на нерухоме майно. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи в судове засідання не з'явився, надавши заяви, щоб справу розглянули без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], будучи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи в судове засідання не з'явилися, надавши заяви про розгляд справи без їх участі, не заперечують проти задоволення позовних вимог. Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у звязку з чим в силу ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст.174 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із слідуючого. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до технічного паспорта від 28.10.2015 року на жилий будинок індивідуального житлового фонду по вул. Перемоги, 2 в с. Животівка Оратівського району Вінницької області власником житлового будинку є [PERSON]. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №47290446 від 10.11.2015 року власником житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований вул. Перемоги, 2 в с. Животівка Оратівського району Вінницької області є [PERSON]. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №49356529 від 08.12.2015 року власником 1/2 частини земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,1022 га, розташованої по вул. Перемоги, 2 в с. Животівка Оратівського району Вінницької області є [PERSON]. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №49357077 від 08.12.2015 року власником 1/2 частини земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,1022 га, розташованої по вул. Перемоги, 2 в с. Животівка Оратівського району Вінницької області є [PERSON]. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №49352012 від 08.12.2015 року власником 1/2 частини земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га, розташованої по вул. Перемоги, 2 в с. Животівка Оратівського району Вінницької області є [PERSON]. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №49352547 від 08.12.2015 року власником 1/2 частини земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га, розташованої по вул. Перемоги, 2 в с. Животівка Оратівського району Вінницької області є [PERSON]. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-0503642622015 від 10.12.2015 року власниками земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,1022 га, що розташована по вул. Перемоги, 2 в с. Животівка Оратівського району Вінницької області є [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині кожен. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-0503642662015 від 10.12.2015 року власниками земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га, що розташована по вул. Перемоги, 2 в с. Животівка Оратівського району Вінницької області є [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині кожен. Відповідно до ч.1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Враховуючи те, що житловий будинок з господарськими будівлями та земельні ділянки, розташовані по Перемоги, 2 в с. Животівка Оратівського району Вінницької області, тому справа підсудна Оратівському районному суду Вінницької області. Відповідно до договору-розписки від 02.02.2016 року укладеної в смт. Оратів відповідачі [PERSON] та [PERSON] отримали 40000 грн. за проданий житловий будинок з погосподарськими будівлями, земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд кадастровий номер: 0523181300:01:002:0062 та земельну ділянку площею 0,1022 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 0523181300:01:002:0063, розташованих по Перемоги, 2 в с. Животівка Оратівського району Вінницької області. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] передали позивачу [PERSON] ключі від будинку,господарських будівель та споруд, дали дозвіл на користування земельними ділянками, передали всі правовстановлюючі документи необхідні для подальшого оформлення купівлі-продажу. Претензій до нього не мають. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №74/02-31 від 09.03.2016 року виданою в.о. державного нотаріуса Оратівської державної нотаріальної контори Вінницької області [PERSON] сторонам відмовлено у посвідченні договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельних ділянок, що розташовані по вул. Перемоги, 2 в с. Животівка Оратівського району Вінницької області. На даний час позивач [PERSON] в свою чергу у зв'язку з самостійно не може оформити право власності на вказане нерухоме майно, що перешкоджає йому здійснювати своє право власності на фактично належне йому за договором купівлі-продажу нерухомим майно. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 6 ст. 234 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Враховуючи те, що встановлення відповідного факту пов'язане з подальшим вирішенням спору про право, зокрема права позивача [PERSON] на нерухоме майно, суд вважає, що справу слід вирішувати в позовному провадженні. Згідно приписів ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. \~ Позивач [PERSON] оплатив вартість придбаного нерухомого майна, а відповідачі [PERSON], [PERSON] написали розписку від 02.02.2016 року про отримання коштів. Таким чином, встановлено, що позивач виконав умови договору, оплативши вартість придбаного майна, а відповідачі позбавлені можливості нотаріального посвідчення договору. Статтею 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 2 ст. 218 ЦК України якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до цивільного законодавства, однією із умов виникнення прав та обов'язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду. Суд може застосувати до правовідносин сторін ч.2 ст.220 ЦК України, відповідно до якої у випадку, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним, так як по укладеному між сторонами договору відбулося часткове його виконання. За таких обставин, суд вважає, що необхідно встановити юридичний факт укладення між [PERSON], як покупцем, і [PERSON], [PERSON], як продавцями 02.02.2016 року договору купівлі-продажу за ціною 40000 грн. 00 коп. житлового будинку, земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га, земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,1022 га, що розташовані по вул. Перемоги, 2 в с. Животівка Оратівського району Вінницької області та визнати за позивачем право власності на нерухоме майно. На підставі ст.ст. 16, 346, 202, 328, 334 ЦК України,

Outcome: approved