Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Обухівської районної державної адміністрації (далі - відповідач-1) та [PERSON] (далі - відповідач-2), уточнивши який, просив визнати незаконним та скасувати розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області № 938 від 10.06. 2008 року в частині, що стосується [PERSON]; визнати незаконним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯЖ № 407922 від 11.06.2008 року виданий Обухівською районною державною адміністрацією Київської області. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 12.08.2009 року він звернувся до Управління Держкомзему в Обухівському районі Київської області, правонаступником якого є Управління Держземагенства ( далі по тексту - третя особа) з заявою зареєстрованою за вхідним № 3559 про внесення інформації до бази даних автоматизованої системи державного земельного кадастру згідно з технічною документацією по земельно-кадастровій інвентаризації земельної ділянки та інформацією на магнітному носії, а також про присвоєння електронного кадастрового номеру щодо земельної ділянки площею 0,120 га, що розташована на території Підгірцівської сільської ради, [ADDRESS], власником якої він є на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії КВ, виданого Підгірцівською сільською радою народних депутатів 27 серпня 1996 року, зареєстрованого в Книзі Записів державних актів на право приватної власності на землю за № 17, але заяву з пакетом документів було повернено позивачу без виконання. В подальшому позивачу стало відомо з постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.09.2010 року у справі № 2-а-13222/09/2670, що межі належної йому земельної ділянки накладаються на межі земельної ділянки відповідача -2, [PERSON], яка набула право власності на земельну ділянку площею 21, 7353 га на підставі Державного акту серії ЯЖ № 407922 від 11.06.2008 року, виданого на підставі розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області № 938 від 10.06.2008 року. Зважаючи на вищевикладене, позивач вважає, що Обухівська районна державна адміністрація приймаючи оскаржуване розпорядження вийшла за межі своєї компетенції та розпорядилась землями приватної власності належними позивачу в частині, що стосується [PERSON], а виданий на підставі цього розпорядження Державний акт є незаконним і підлягає скасуванню. В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та заяві про зміну предмету позову. Представник Обухівської районної державної адміністрації Київської області Кисленко Н. К. в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те, що Обухівська РДА при прийнятті оскаржуваного розпорядження діяла в межах своїх повноважень, зазначивши, що ним було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо зміни цільового призначення використання земельних ділянок, а питання про передачу у власність земельної ділянки [PERSON] не вирішувалось, оскільки остання набула право власності на земельні ділянки на підставі договорів купівлі-продажу. Також представником відповідача-1 було надано письмові заперечення проти позову, в яких вона просить у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи, Управління Держземагенства в Обухівському районі, в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Відповідач -2 [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, заяв, клопотань та заперечень на адресу суду не подала. Вислухавши учасників по справі, які з'явились в судове засідання, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що Рішенням виконавчого комітету Підгірцівської сільської ради народних депутатів Обухівського району Київської області від 28 червня 1996 року № 3 [PERSON] передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0, 12 га для ведення особистого господарства, будівництва індивідуального жилого будинку (а.с. 15). В подальшому на підставі зазначеного рішення № 3 від 28 червня 1996 року позивач отримав Державний акт серії КВ від 27.08.1996 року на право власності на земельну ділянку площею 0,120 га, для будівництва індивідуального житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства , що розташована на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 17 (а.с. 7). Рішенням ХХХVІІІ сесії V скликання Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області від 17 березня 2009 року було затверджено технічну документацію по земельно-кадастровій інвентаризації земельної ділянки, що знаходиться у власності [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства на [ADDRESS], Обухівського району Київської області (а.с. 16). Розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації Київської області № 938 від 10.06.2008 року було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо зміни цільового ( функціонального) призначення використання земельних ділянок з ведення особистого селянського господарства на ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області чотирьом громадянам, в тому числі і відповідачу [PERSON] та надано дозвіл на виготовлення державних актів на право власності на землю (а.с. 91-92). На підставі договорів купівлі-продажу земельної ділянки № 4000, № 4007, № 4014, № 4021, № 4035, №4042, № 4049, № 4056, № 4063, № 4070, № 4077, № 4084, № 4091, № 4098, № 4105, № 4112 та № 4119 від 22.05.2008 року та розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області № 938 від 10.06.2008 року [PERSON] отримала Державний акт серії ЯЖ № 407922 від 11.06.2008 року на право приватної власності на земельну ділянку площею 21, 7353 га, розташовану на території Підгірцівської сільської ради з цільовим призначенням для ведення садівництва (а.с.6). У серпні 2009 року позивач звернувся до Управління земельних ресурсів, правонаступником якого є Управління Держземагенства, з заявою про внесення інформації до бази даних автоматизованої системи державного земельного кадастру згідно з технічною документацією по земельно-кадастровій інвентаризації земельної ділянки та інформацією на магнітному носії, а також про присвоєння електронного кадастрового номеру щодо земельної ділянки площею 0,120 га, що розташована на території [ADDRESS], що належить йому підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії КВ, виданого Підгірцівською сільською радою народних депутатів 27 серпня 1996 року, зареєстрованого в Книзі Записів державних актів на право приватної власності на землю за № 17 . Заяву позивача було зареєстровано за вхідним № 3559 від 12.08.2009 року Управлінням земельних ресурсів в Обухівському районі Київської області. Управління земельних ресурсів в Обухівському районі Київської області повернуло позивачу поданий ним пакет документів, не внісши інформацію щодо земельної ділянки позивача до бази даних АС ДЗК та не присвоївши земельній ділянці електронний кадастровий номер не надавши жодних письмових відповідей або пояснень своїх дій. Враховуючи вищезазначені обставини, позивач подав до Управління земельних ресурсів в Обухівському районі Київської області заяву від 24.09.2009 року, в якій просив надати письмову відповідь щодо присвоєння електронного кадастрового номеру належній йому на праві власності земельній ділянці чи неможливість присвоєння електронного кадастрового номеру з обґрунтуванням неможливості, з посиланням на відповідні нормативні акти (а.с.8). Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.09.2010 року у справі № 2-а-13222/09/2670 [PERSON] було відмовлено у задоволенні його позову до Управління Держкомзему в Обухівському районі Київської області про зобов»язання присвоїти кадастровий номер земельній ділянці та внесення змін до автоматизованої системи державного земельного кадастру. В мотивувальній частині вказаної постанови зазначено, що Управлінням Держкомзему в Обухівському районі Київської області надано письмову відповідь на запит суду за № 03-15/3659 від 06.09.2010 року відповідно доякої повідомляється про те, що при внесенні інформації щодо земельної ділянки [PERSON], площею 0,12 га, яка знаходиться в [ADDRESS] до програмного забезпечення ведення державного земельного кадастру відбувається накладення вищевказаної земельної ділянки на земельну ділянку [PERSON] площею 21,7353 га. Відомості про земельну ділянку [PERSON] внесено до програмного забезпечення ведення державного земельного кадастру 03.06.2008 року, на підставі технічної документації щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку, розробленої ТОВ «Земельно-кадастровий офіс»( а.с. 10-11). Відповідно до листа Управління земельних ресурсів в Обухівському районі Київської області від 22.04.2009 року технічна документація щодо складання правовстановлюючих документів на земельну ділянку відповідача [PERSON] площею 21,7353 га, яка розташована на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області в архіві управління відсутня та не значиться (а.с. 14). Суд встановивши обставини справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.ст.125, 126 ЗК України в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку - державного акту. Відповідно до ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону, а згідно ст.19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, таким чином основним документом, який підтверджується право власності особи на земельну ділянку є відповідний державний акт на право приватної власності на земельну ділянку. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Ця норма Конституції кореспондується з ч. 1 ст. 321 ЦК України, якою теж передбачено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно статті 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а згідно статті 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Судом встановлено, що [PERSON] набула права приватної власності на земельну ділянку площею 21,7353 га, яка розташована на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області на підставі тринадцяти договорів купівлі-продажу від 22.05.2008 року у первинних власників земельних ділянок. Доказів того, що дані правочини визнавались би недійсними суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЗК України, власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених Земельним кодексом та іншими законами України. Відповідно до ст. 393 Цивільного кодексу України правовий акт органу державної влади, Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним і скасовується. Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України « Про місцеві державні адміністрації» виконавчу владу в областях та районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації. Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України « Про місцеві державні адміністрації» передбачено, що місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою. Статтею 13 зазначеного закону визначено, що до відання державних адміністрацій у межах і формах визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань, пов'язаний з використанням землі, природних ресурсів і охорони довкілля та віднесено розпорядження землями державної власності відповідно до закону. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» на виконання вимог Конституції України, законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, власних і делегованих повноважень голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники управлінь, відділів та інших структурних підрозділів - накази. Отже, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що прийнятим розпорядженням № 938 від 10.06.2008 року Обухівська РДА Київської області затвердила технічну документацію із землеустрою щодо зміни цільового (функціонального) призначення використання земельних ділянок з ведення особистого селянського господарства на ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області чотирьом громадянам, в тому числі і відповідачу [PERSON], та надала дозвіл на виготовлення державних актів на право власності на землю. При цьому при прийнятті оскаржуваного розпорядження Обухівська РДА діяла у відповідності до ст.ст.19, 20, 22, 186, п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України та Постанови Кабінету Міністрів України від 11.04.2002 року № 502 «Про затвердження Порядку зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб». Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Тобто, позовні вимоги щодо визнання незаконним і скасування оскаржуваного розпорядження в частині що стосується [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки позивачем належними та допустимими доказами не було доведено, що прийняттям вказаного розпорядження Обухівська РДА вийшла за межі своїх повноважень та порушила права та інтереси позивача. Відповідно до статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права та інтереси. Оскаржуваний позивачем державний акт на право власності на земельну ділянку ЯЖ № 407922 від 11.06.2008 року [PERSON] було видано на підставі договорів купівлі-продажу, які є чинними та розпорядження Обухівської РДА № 938 від 10.06.2008 року , яким було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, а не її передачу у власність [PERSON] і судом не встановлено підстав для визнання державного акту недійсним та доказів, що видання зазначеного акту порушує права та інтереси позивача, з огляду на вищевикладені обставини.

Outcome: dismissed