Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до Автозаводського районного суду м.Кременчука з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позов обгрунтований тим, що 28.08.2012 року та 19.08.2013 року між ним та [PERSON] було укладено договори позики, відповідно до яких відповідачу було передано грошові кошти в розмірі 64000 грн. на строк до 28.11.2012 року та 94 000 грн. на строк до 19.11.2013 року відповідно. [PERSON] борг вчасно не повернув, його звернення щодо повернення коштів залишаються поза увагою відповідача. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договорами позики від 28.08.2012 року, від 19.08.2013 року з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних в розмірі 162054,66 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити з підстав, визначених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.08.2012 року та 19.08.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договори позики, відповідно до яких відповідачу було передано грошові кошти в розмірі 64000 грн. на строк до 28.11.2012 року та 94 000 грн. на строк до 19.11.2013 року відповідно. Вказане підтверджується розписками про отримання грошових коштів від 28.08.2012 року та від 19.08.2013 року, які містять підпис відповідача. Після закінчення строків, на які були укладені договори позики, [PERSON] не повернув [PERSON] грошові кошти відповідно до умов укладених між ними договорів. З метою врегулювання спору, позивач звертався до відповідача з письмовою вимогою про повернення коштів від 25.11.2013 року, але вимоги позивача про повернення боргу були залишені відповідачем без задоволення. Згідно статей 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинно виконуватись належним чином в порядку встановленому договором або законом та в установлений строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.ст. 1048, 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій сумі у строк та в порядку, що були встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Стаття 625 Цивільного кодексу України визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В результаті неналежного виконання [PERSON] своїх обов'язків за договором позики від 28.08.2012 року, утворилась заборгованість перед позивачем, яка станом на 01.02.2013 року становить 66831,72 грн. і складається: сума позики - 64000 грн.; індекс інфляції - 575, 07 грн.; 3% річних - 2256,65 грн. В результаті неналежного виконання [PERSON] своїх обов'язків за договором позики від 19.08.2013 року, утворилась заборгованість перед позивачем, яка станом на 01.02.2013 року становить 95222,94 грн. і складається: сума позики - 94000 грн.; індекс інфляції - 658,94 грн.; 3% річних - 564 грн. Вказані суми заборгованості підтверджуються розрахунками заборгованості за договорами позики від 28.08.2012 року та 19.08.2013 року, які суд вважає належними та допустимими доказами позовних вимог. Станом на день розгляду справи [PERSON] борг за договорами позики [PERSON] не сплатив. Доказів, які б спростували позовні вимоги [PERSON] відповідач суду не надав. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і підтверджуються наданими суду доказами, які є належними та допустимими, а тому підлягають задоволенню. За таких обставин, суд стягує з відповідача на корить позивача заборгованість за договорами позики від 28.08.2012 року, від 19.08.2013 року з урахування індексу урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних в розмірі 162054,66 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в сумі 1620,55 грн.

Outcome: approved