Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в позовній заяві посилався на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 11 жовтня 2013 року, від цього шлюбу подружжя має дитину [PERSON], [INFO], який проживає разом з відповідачем. Причиною розпаду сімї вказував відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства, різні погляди на життя. Зазначив, що фактичні шлюбні відносини припинені з вересня 2016 року, спільне господарство не ведеться, спору про поділ майна немає. Відповідач [PERSON] 23 травня 2017 року звернулася з зустрічним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1500 грн. до досягнення дитиною повноліття, а також на особисте утримання в розмірі 1500 грн. щомісяця до досягнення сином [PERSON] трирічного віку. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що їх з позивачем по первісному позову спільна дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. [PERSON] відмовився від договірного врегулювання питання щодо своєї участі в утриманні спільної дитини, але протягом декількох місяців перед поданням первісного позову надсилав щомісяця по 1500 грн. на утримання дитини. Маючи всі підстави вважати, що надання таких коштів може бути припинено одразу після вирішення питання про розірвання шлюбу, як було з попередньою дружиною відповідача по зустрічному позову [PERSON], після розлучення з якою [PERSON] припинив виплату будь-яких коштів на утримання їх спільної дитини, її виховання, піклування про здоровя та її фізичний розвиток і з метою не повторення такої ситуації бажала вирішити питання сплати аліментів у процесі справи про розірвання шлюбу. Також зазначила, що на даний час вона ніде не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, отримує допомогу в розмірі 860 гривень. З наданої відповідачем по зустрічному позову [PERSON] інформації в особистій розмові, що він отримує заробітну плату у розмірі 10000 грн., вважала, що він має можливість також сплачувати аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Зважаючи на вказані обставини була змушена звернутися до суду з зустрічним позовом. Ухвалою суду від 30 травня 2017 року відкрито провадження у цивільній справі за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину та дружину, з якою проживає дитина та обєднано в одне провадження з цивільною справою за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. 41). Ухвалою суду від 23 червня 2017 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено [PERSON] (а.с. 109). В судовому засіданні позивач по первісному позову та відповідач по зустрічному позову [PERSON] та його представник адвокат [PERSON], що діє на підставі договору про надання правової допомоги (а.с.16), позовні вимоги [PERSON] підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Зустрічні позовні вимоги [PERSON], відповідач по зустрічному позову [PERSON] визнав частково у розмірі 1/6 частини доходу щомісячно до досягнення сином повноліття та у розмірі 1/8 частини доходу на утримання [PERSON] до досягнення сином трирічного віку. Суду пояснив, що з вересня 2016 року з відповідачкою по первісному позову та позивачкою по зустрічному позову не проживають разом і не підтримують ніяких відносин у звязку з чим просив розірвати шлюб укладений між ними 11 жовтня 2013 року у Виконавчому комітеті Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 319. Факти викладені в зустрічній позовній заяві [PERSON] вважав такими що не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства. Суду пояснив, що з [PERSON] була усна домовленість, що кожного місяця він буде надсилати на її картку кошти, що він і робив починаючи з осені 2016 року, що підтверджується випискою по надходженню по картці. І він має великі сумніви, що [PERSON] вказані кошти витрачає на їх спільну дитину. Також наголосив, що ним також надається матеріальна допомога на утримання старшого сина [PERSON] [PERSON], [INFO], але з настанням військових дій на Донбасі офіційно пересилати допомогу в зону ЛНР стало проблематично, тому по домовленості з колишньою дружиною [PERSON] через знайомих і близьких передавалися гроші і [PERSON] була прямим свідком цього. Крім того рішенням Алчевського міського суду Луганської області від 16 травня 2011 року стягнуто з нього на користь [PERSON] щомісячно аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття. Його середньомісячний сукупний дохід з травня 2017 року складає 3300 грн., а сума до виплат після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування склала 2656,50 грн., тому розмір аліментів, які просить позивачка за зустрічним позовом [PERSON] перевищує розмір його заробітку. Також зауважив, що прожитковий мінімум для їх спільної дитини якому ще не має і двох років складає 1426 грн. відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік» і стягнення з нього на утримання сина аліментів у розмірі 1500 грн., вважав таким, що суперечить законодавству. Вказані обставини виклав у письмовому запереченні проти зустрічного позову (а.с.59-63). Представник [PERSON] адвокат [PERSON] у судовому засіданні підтримав позицію свого довірителя щодо первісного та зустрічного позову, також направив до суду письмові заперечення проти зустрічного позову, аналогічні запереченням відповідача (а.с.97-99). Відповідач по первісному позову і позивач по зустрічному [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала, про бажання після розірвання шлюбу змінити прізвище на дошлюбне не заявляла. Свої позовні вимоги про стягнення аліментів підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. Пояснила, що крім офіційної заробітної плати [PERSON] отримує й інші доходи, тому вона вважає що він має можливість сплачувати аліменти у зазначеній нею сумі, а у разі відсутності такої можливості розмір аліментів у твердій грошовій сумі на дитину повинен становити не менше 1/4 частини його заробітку, а на її утримання - не менше 1/6 частини його заробітку. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, до суду електронною поштою подала заяву, в якій при винесенні рішення по справі просила врахувати інтереси її неповнолітнього сина [PERSON] та стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі 1/8 частини доходу щомісячно до досягнення [PERSON], [INFO] повноліття та у розмірі 1/8 частини доходу на утримання [PERSON] до досягнення сином трирічного віку. Справу просила розглянути у її відсутність (а.с. 149-150). Також електронною поштою направила до суду пояснення по позову, в яких зазначила, що з [PERSON] у них була домовленість про її відмову від аліментів в обмін на його обіцянку висилати гроші на сина, але з 2016 року [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків відносно сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею, та не надає матеріальної підтримки сину з березня 2016 року, а з травня 2016 року взагалі розірвав усі контакти з сином (а.с.147-148). Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони 11 жовтня 2013 року зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 319 (а.с.4). Сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5), який проживає з матірю, що позивачем за первісним позовом не заперечується і спору про місце проживання дитини між сторонами немає. На даний час сімя фактично розпалася, шлюбні відносини припинені з вересня 2016 року, отже сім'ю зберегти не можливо, умов для примирення немає, тому суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу, отже позов [PERSON] підлягає до задоволення. Оскільки відповідачем по первісному позову не заявлено про бажання змінити після розірвання шлюбу прізвище на дошлюбне , що передбачено ст.113 СК України, суд вважає що підстав для зміни її прізвища на дошлюбне немає. Щодо позовних вимог [PERSON] суд вважає наступне. Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], проживає з матірю [PERSON] у квартирі її батьків в м.Миргороді. [PERSON] на даний час не працює та отримує державну допомогу на дитину в розмірі 860,00 грн. щомісяця (а.с.186). Як вбачається з матеріалів справи, зокрема індивідуальних відомостей про застраховану особу з Пенсійного фонду України (а.с.141), відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків (а.с.142), довідки про заробітну плату, виданої ПП «Житлово-будівельна компанія «Ріел» (а.с.183) [PERSON] за останні шість місяців отримав дохід у виді заробітної плати в сумі 21306,17 грн., а його щомісячна заробітна плата за останні три місяці становить 3300,00 грн. За рішенням Алчевського міського суду Луганської області від 16 травня 2011 року зобовязаний сплачувати аліменти на користь [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) на утримання сина [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття (а.с. 88), але з 17.06.2013 року в примусовому порядку аліменти з нього не стягуються в звязку з поверненням виконавчого документа стягувачу, що підтверджується копією ухвали державного виконавця (а.с.147). Суд вважає що доказів виконання цього обовязку в добровільному порядку у даний час [PERSON] не надано, оскільки надані ним копії квитанцій про перерахування коштів [PERSON] та товарно-транспортних накладних про відправку вантажів належать до періоду 2012-2013 років (а.с.90-96). Інформації про інші обставини, які повинні враховуватись судом при визначенні розміру аліментів, та підтверджуючих її доказів, сторонами не надано. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» установлено у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2017 року - 1544 гривні, з 1 травня - 1624 гривні, з 1 грудня - 1700 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень; працездатних осіб: з 1 січня 2017 року - 1600 гривень, з 1 травня - 1684 гривні, з 1 грудня - 1762 гривні. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини в розмірі 825,00 грн. на місяць, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, що, на думку суду, разом з коштами державної допомоги на дитину, забезпечить прожитковий мінімум, необхідний для розвитку дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від того чи працює дружина та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Доказів того, що відповідач за зустрічним позовом має можливість надавати матеріальну допомогу позивачці у зазначеному нею розмірів останньою відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України не надано. Отже, враховуючи визнання відповідачем можливості сплачувати аліменти на дружину, з якою проживає дитина, в розмірі 1/8 частини заробітку, виходячи з принципів змагальності та диспозитивності судового розгляду справ, суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу позивачці в розмірі 413,00 грн. на місяць, що на даний час еквівалентно зазначеній частці. Згідно з ст. 88 ЦПК України судовий збір за подання позову про стягнення аліментів, від сплати якого відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнена [PERSON], підлягає стягненню з [PERSON] на користь держави.

Outcome: partial