Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до ПрАТ СК «К'ю Бі І Україна», [PERSON], про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 14.05.2014 року приблизно о 14 годині 50 хвилин його дружина [PERSON], керуючи легковим автомобілем «MAZDA-3», державний номер [NUMBER], рухалась на зелене світло світлофору на перетині проспекту Металургів та проспекту Леніна. На пішохідному переході, пропускаючи пішоходів, пригальмувала, та відчула удар легкового автомобіля «Skoda Fabia», державний номер [NUMBER], що рухався позаду, під керуванням [PERSON] Було викликано ДАІ для оформлення ДТП. Працівниками ДАІ була складена схема ДТП та протокол про адміністративне правопорушення, де зазначено, що ДТП сталося внаслідок порушення водієм [PERSON] пунктів 2.3(Б), 13.1 Правил дорожнього руху України. Матеріали про адміністративне правопорушення були направлені до Київського районного суду м. Донецька за місцем реєстрації правопорушника [PERSON] На теперішній час позивачеві невідомі результати розгляду зазначених матеріалів щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, оскільки м. Донецьк знаходиться на непідконтрольній Україні території. На неодноразові дзвінки позивача до Київського районного суду м. Донецька йому було повідомлено, що суд не працює. Вважає, що вина водія [PERSON] у вчиненні ДТП підтверджується зібраними та долученими до матеріалів справи доказами, тому просить византи вину [PERSON] у скоєному ДТП. З ПрАТ СК «К'ю Бі І Україна» просить стягнути суму відновлювального ремонту автомобіля за мінусом франшизи в розмірі 9654,95 гривень, витрати, пов'язані з проведенням автотоварознавчої експертизи, у розмірі 600,00 гривень, моральну шкоду в розмірі 2500,00 гривень, а також судові витрати: судовий збір в сумі 243,60 гривень та витрати на оплату правової допомоги в розмірі 800,00 гривень. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача - ПрАТ СК «К'ю Бі І Україна» - у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги вважав обґрунтованими та не заперечував проти їх задоволення, зазаначив, що вину у скоєному ДТП визнає. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Дослідивши матеріали справи в їхній сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АВ2 №911848, 14.05.2014 року о 14 годині 50 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем «Skoda Fabia», державний номер [NUMBER], по проспекту Леніна у м. Маріуполі - вул. Енгельса, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної дистанції, у результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем «MAZDA-3», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] У результаті ДТП автомобілі отримали технічні пошкодження, власникові автомобіля спричинена матеріальна шкода. Факт правопорушення також підтверджується довідкою №9386384 МВС України про дорожньо-транспортну пригоду від 06.11.2014 року, в якій зазначено, що ДТП сталася внаслідок порушення [PERSON] ПДР України, а саме: недодержання дистанції. З даних зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, вбачається, що останній направлено до Київського районного суду м. Донецька за місцем реєстрації правопорушника [PERSON], для розгляду. Суд враховує ту обставину, що м. Донецьк у даний час знаходиться на непідконтрольній Україні території, що результати розгляду зазначених матеріалів щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, сторонам невідомі. Тому, з урахуванням того, що [PERSON] визнав свою вину у скоєному ДТП, суд вважає необхідним встановити вину [PERSON] у ДТП, яке сталося 14.05.2014 року о 14 годині 50 хвилин на перехресті проспекту Леніна у м. Маріуполі з вул. Енгельса у м. Маріуполі за участю автомобіля «Skoda Fabia», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілю «MAZDA-3», державний номер [NUMBER]. Внаслідок ДТП був технічно пошкоджений автомобіль позивача [PERSON] Відповідно довідки Маріупольського міського управління ГУМВС України в Донецькій області, у результаті дорожньо-транспортної пригоди 14.05.2014 о 14-50 годині, автомобіль марки Mazda-3, номерний знак [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Сума відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових частин колісного транспортного засобу - легкового автомобіля «MAZDA-3», державний номер [NUMBER], 2006 року випуску, згідно з висновком ТОВ «Експертна компанія «УКРАВТОЕКСПЕРТИЗА» від 21.10.2014 року № 412 становить 10654,95 гривень. За загальними правилами відшкодування заподіяної джерелом підвищеної небезпеки матеріальної шкоди, відповідно до вимог ст.ст. 1166, 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно із роз'ясненнями, викладеними у постанові № 4 пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. За змістом положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 1194 ЦК України питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування; у разі відсутності такої згоди за її заявою до субсидіарної відповідальності залучається страховик. Правовідносини у сфері страхування регулюються главою 67 Цивільного кодексу України та Законом України «Про страхування» від 07.03.1996 року № 85/96-ВР. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Так, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України, ст. 16 Закону України «Про страхування»). Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/6257936, цивільно-правову відповідальність ТОВ «САТЕЛЛИТ» перед третіми особами на випадок ДТП у період часу з 05.05.2014 року по 04.05.2015 року застраховано страховиком ПрАТ СК «К'ю Бі І Україна». Забезпечуваним транспортним засобом за вказаним договором є автомобіль «Skoda Fabia», державний номер [NUMBER], яким [PERSON] керував в момент ДТП. Відповідно до умов вказаного договору страхування, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом). Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані, в тому числі, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно із роз'ясненнями, наданими у Постанові № 4 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», необхідною умовою виникнення обов'язку страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Пунктом 4 Поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/6257936, яким застраховано цивільно-правову відповідальність ТОВ «САТЕЛЛИТ» перед третіми особами, встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну на одного потерпілого в розмірі сто тисяч гривень. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортною пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно з поважних причин помістити на стоянку, то до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Оскільки цивільно-правова відповідальність ТОВ «САТЕЛЛИТ» перед третіми особами, як власника автомобіля «Skoda Fabia», державний номер [NUMBER], на момент ДТП була застрахована, то за завдану позивачеві шкоду, яка виразилась у витратах пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, має відповідати ПрАТ СК «К'ю Бі І Україна». При цьому суд враховує, що позивач був позбавлений можливості сам звернутися до страхової компанії за отриманням страхового відшкодування, оскільки провина [PERSON] не була встановлена у передбаченому законом порядку. Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Пунктом 5 Поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/6257936, яким застраховано цивільно-правову відповідальність ТОВ «САТЕЛЛИТ» перед третіми особами, визначено розмір франшизи у 1000 гривень. Таким чином, сума страхового відшкодування, що підлягає стягненню на користь [PERSON] з ПрАТ СК «К'ю Бі І Україна», складає за вирахуванням суми франшизи 9654,95 гривень (10654,95 грн. - 1000 грн. = 9654,95 грн.). Обговорюючи питання про компенсацію моральної шкоди, заявленої позивачем, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. За положеннями п. 22.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні ДТП. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема за пунктом 3 у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Суд зазначає, що положення ст. 1172 ЦК України стосуються відшкодування як майнової, так і моральної шкоди. Суд, вважаючи доведеним факт спричинення моральної шкоди потерпілому [PERSON] знаходить переконливими його доводи щодо незадовільного психологічного стану, душевних страждань і переживань, змушену зміну звичного укладу життя через пошкодження власного транспортного засобу. Суд в даному випадку враховує тривалість, обсяг і характер спричиненої шкоди, суб'єктивну оцінку самим потерпілим його порушених благ, і, зважаючи на положення ст.ст. 23, 1172 ЦК України і розділу ІІІ Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за адекватне відшкодувати потерпілому моральну шкоду у сумі 2000 гривень шляхом стягнення з ПрАТ СК «К'ю Бі І Україна». Питання про розподіл судових витрат по справі суд вирішує наступним чином. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно із ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведення судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрат, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, відповідно до ч. 3 ст. 79 ЦПК України. Позивачем при поданні позовної заяви до суду було сплачено судовий збір у розмірі 487,20 гривень, про що свідчить квитанція № 54 від 25.12.2014 року, та сплачено 800,00 гривень за юридичну консультацію, складення адвокатського запиту та складення позовної заяви, про що свідчить квитанція від 25.11.2014 року. Також до витрат у вказаній цивільній справі відносяться витрати, понесені [PERSON] з оплати послуг з оцінки відновлюваного ремонту колісного транспортного засобу від 21.10.2014 року № 412 у розмірі 600 гривень. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно п.п. 47, 48 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Як вбачається із наданого акту прийому-передачі виконаних робіт від 25.11.2014 року, позивачеві надавалася правова допомога, вартість якої склала 800,00 гривень. З огляду на вищезазначене з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати, понесені на сплату судового збору, з розмірі 487,20 гривень, витрати на правову допомогу у вигляді юридичної консультації, складення адвокатського запиту та складення позовної заяви у розмірі 800,00 гривень та витрати з оплати послуг з оцінки відновлюваного ремонту колісного транспортного засобу у розмірі 600 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial