Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 29 квітня 2018 року позичив відповідачу грошову суму в розмірі 7845,00 гривень з терміном повернення до 03 травня 2018 року. Оскільки, відповідач покладені на себе зобов`язання не виконав, суму позики за договорами позики не повернув, позивач вимушений звернутись з позовом до суду. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просить суд задовольнити їх в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання на повторний виклик до суду не з`явилась, про день, час, місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 29 квітня 2018 року [PERSON] позичив [PERSON] грошову суму в розмірі 7845,00 гривень з терміном повернення до 03 травня 2018 року, що підтверджується розпискою складеною відповідачем на ім`я позивача. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] підтвердила факт укладення між сторонами договору позики та передачі коштів. [PERSON] покладені на себе зобов`язання не виконав, суму позики не повернув. Відповідно до ст. 1046 ЦК Украины за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З наданого розрахунку заборгованості за договором позики від 29.04.2018 року, вбачається, що станом на 01.12.2019 року заборгованість складає: 7845,00 гривень - сума позики; 371,00 гривень - три проценти річних з простроченої суми; 749,66 гривень - інфляційні нарахування; а всього 8965 гривень 66 копійок. За таких обставин суд вважає можливим стягнути з [PERSON] ( [INFO] ) на користь [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) заборгованість за договором позики від 29.04.2018 року в сумі 8965 гривень 66 копійок. Водночас, аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення процентів за користування позикою в сумі 4320,15 гривень, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та не підлягають задоволенню, оскільки розмір процентів не встановлений договором позики, тому в задоволенні цих позовних вимог слід відмовити.

Outcome: partial