Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 23 липня 1992 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу дітей не мають. Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що подружнє життя не склалося по причині несумісності характерів та різні погляди на життя та сімейні цінності. З червня 2014 року шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, оскільки кожен з них має іншу сім`ю, а він має дитину від іншої жінки. На пропозицію позивача розірвати шлюб через органи РАЦС відповідач не погоджується. Тому позивач змушений звернутися до суду. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 липня 2020 року справу передано на розгляд судді Ковальчук Т.А. Ухвалою судді Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 08 липня 2020 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу прийнято до свого провадження та відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду в порядку загального позовного провадження. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, проте надав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явилася,про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином. Оскільки учасники справи на судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. [PERSON] та [PERSON] 23 липня 1992 року уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Магдалинівському, Петриківському, Царичанському районах Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1172. (а.с.3). Від шлюбу сторони дітей не мають. Позивач в судове засідання не з`явився, проте надав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі та підтримання позову. (а.с.22). Відповідач в судове засідання також не з`явилася, про дату та час розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується списком № 223 від 03.09.2020 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів, а також оголошенням про виклик до суду на веб-сайті Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області. (а.с.24,26). Також, судом встановлено, що починаючи з червня 2014 року шлюбні відносини між сторонами припинені, разом не проживають, кожен з них має іншу родину, спільне господарство не ведуть. Відповідач має дитину від іншої жінки, з якою проживає багато років. Спір про майно, що спільною сумісною власністю, відсутній. Таким чином, суд вважає, що сімейно-шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної з сторін, тому дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя № 11 від 21 грудня 2007 року шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. При таких обставинах, враховуючи те, що з часу припинення шлюбних відносин, окремого проживання та часу знаходження позову в суді, примирення між сторонами не відбулось, шлюбні відносини між сторонами фактично припинені та вони не бажають поновлювати стосунки, суд приходить до висновку, що надання сторонам строку для примирення є недоцільним і шлюб необхідно розірвати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved