Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 12 березня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського МУЮ зареєстрував шлюб з відповідачкою, про що зроблено відповідний актовий запис за № 303. В шлюбі народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стало те, що сторони не змогли створити міцної сім'ї. Стосунки які на даний час існують між ними виключають можливість її збереження. За наведених обставин просить шлюб розірвати. 05 червня 2014 року через канцелярію суду від [PERSON] поступив зустрічний позов до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. В заяві позивачка за зустрічним позовом вказує що усі витрати пов'язані з утриманням синів несе виключно вона, а відповідач з моменту припинення шлюбних стосунків допомоги на дітей не надає. За наведених обставин просила стягувати з [PERSON] в свою користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, а саме 310 грн. на кожну дитину. Також просила про стягнення аліментів за останні три роки. Позивач за первісним позовом - відповідач за зустрічним [PERSON] в судовому засіданні вимоги первісного позову підтримав в повному обсязі з мотивів викладений в позовній заяві. Додатково повідомив про згоду на спільне проживання дітей з матір'ю. Зустрічний позов визнав частково. Погодився на сплату аліментів в розмірі 250 грн. щомісячно на кожну дитину, оскільки працює не офіційно. В решті вимог зустрічного позову (в тому числі стягнення аліментів за минулі три роки) просив відмовити. Відповідачка за зустрічним позовом - позивачка за первісним [PERSON] первісний позов визнала, зустрічний підтримала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. За змістом ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 12 березня 2008 року (а.с.2) сторони зареєстрували шлюб 12 березня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського МУЮ, про що зроблено відповідний актовий запис за № 303. В шлюбі народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сторони є батьками дітей, що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження, які містяться в матеріалах справи (а.с.3,4). Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують сімейних стосунків, шлюб їх існує формально, миритися не бажають. Збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. З огляду на викладене та з врахуванням того, що відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, дітей залишити на проживанні з матір'ю. Вирішуючи вимоги зустрічного позову суд виходить із того, що сторони про способи добровільного виконання обов`язку утримувати дітей в досудовому порядку не домовилися, нотаріальних договорів не укладали, відповідач є інвалідом другої групи, отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується довідкою Управління ПФУ в Надвірнянському районі (а.с.9). Окрім пенсії відповідач має нерегулярний заробіток, що визнано сторонами в судовому засіданні. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. З урахуванням наведених положень та встановлених вище обставин, суд дійшов висновку, що аліменти, які підлягають стягненню з відповідача за зустрічним позовом в користь позивачки на утримання дітей слід визначити в твердій грошовій сумі, а не в частці від заробітку. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. За приписами ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у нього інших дітей. Відповідно до положень ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на викладене, суд вважає за доцільне стягувати з [PERSON] аліменти в користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей в розмірі 310 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня подачі зустрічного позову до суду. За змістом ч. 2 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Як встановлено судом, доказів того, що позивачка за зустрічним позовом зверталась до відповідача з вимогою про надання коштів на дітей до моменту звернення з даним позовом, суду не надано, а тому вимога зустрічного позову про стягнення з [PERSON] аліментів за минулі три роки є недоведеною, а тому задоволенню не підлягає. Згідно із ч. 2 ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі наведеного, ст. ст. 104, 110, 112, 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», ст. ст. 11, 88 Цивільно-процесуального кодексу України,

Outcome: partial