Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

[PERSON] (далі позивачка) звернулася до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, терміном 90 календарних днів, яка відкрилася після смерті матері [PERSON] , що померла [INFO] . В позові вказала, що після смерті матері постало питання про прийняття спадщини за законом, однак в приватного нотаріуса Ємільчинського районного нотаріального округу їй відмовили у зв`язку з пропущенням строку встановленого для подання заяви про прийняття спадщини. Причиною пропуску строку звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини стало те, що вона є особою похилого віку, інвалідом ІІ групи, часто хворіє, проживає віддалено від місця відкриття спадщини в Херсонській області. Позивачка в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву та просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву та просила справу розглянути без його участі, позовні вимоги заявлені позивачкою визнав у повному обсязі та не заперечив задоволенню позову. На підставі статей 211, 223 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності учасників справи та здійснити судовий розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами. Дослідивши зібрані по справі письмові докази, суд приходить до наступного. Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15.03.2011 вбачається, що спадкодавець майна [PERSON] померла [INFO] . Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] стверджується, що [PERSON] , народилася [INFO] , матір`ю вказана [PERSON] . З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюбу № 00021606259 слідує, що [PERSON] (спадкодавець майна) під час реєстрації шлюбу 02.05.1951 змінила прізвище на « [PERSON] ». Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00019871374 слідує, що під час реєстрації шлюбу 22.01.1965 позивачка змінила прізвище на « [PERSON] », шлюб розірвано 18.03.1980. Реєструючи шлюб 04.08.1981, позивачка змінила прізвище на « [PERSON] » (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] ). Отже, вищенаведеним документом підтверджено родинні зв`язки між спадкодавцем [PERSON] та спадкоємцем [PERSON] . Згідно довідки Барашівської сільської ради № 490 від 20.03.2018, [PERSON] , [INFO] на день смерті [INFO] була зареєстрована і постійно проживала одна за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до постанови приватного нотаріуса Ємільчинського районного нотаріального округу № 545/02-31 від 05.12.2018, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском нею визначеного законом строку для подання заяви про прийняття спадщини та роз`яснено право на звернення до суду за захистом своїх прав. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. В судовому засіданні було встановлено, що позивачка [PERSON] є дочкою спадкодавця [PERSON] . Будь-який інший спадкоємець за законом спадщину у встановленому законом порядку не прийняв. Довідкою Барашівської сільської ради № 75 від 29.07.2019, свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER] , свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER] стверджується, що спадкоємці які мають право на обов`язкову частку у спадковому майні відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємця і місцем знаходження спадкового майна, встановлення з 21.03.2001 ІІ групи інвалідності, триваючі курси лікувань у медичних закладах є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постановах від 23.08.2017 року № 6-1320цс17 та від 26.06.2019 року по справі № 565/1145/17. Отже, встановивши, що [PERSON] проживає у іншому населеному пункті віддаленому від місця відкриття спадщини, з 21.03.2001 є інвалідом ІІ групи, періодично проходить курси лікувань у медичних закладах, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачкою строку прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved