overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Золочівського районного суду Львівської області з позовом до [PERSON] про реальний поділ будинку №32 по вул. Панаса Мирного у м. Золочеві Львівської області. 01.10.2015 року у звязку з отриманням висновку експертизи, позивачем подана уточнена позовна заява, згідно якої він фактично просив здійснити поділ вказаного будинку згідно варіанту №1, висновку судової інженерно-технічної експертизи №2300/2301 від 06.10.2014 року. 20.10.2015 року позивач подав заяву про уточнення позовної заяви від 01.10.2015року, за якою змінив пункти 3,4 та 6 уточненої позовної заяви. Зі змісту вказаної заяви вбачається, що позивач просить залишити горище в спільному користуванні та в порядку статті 217 ЦПК України визначити порядок виконання п. 6 рішення надавши відстрочку виконання в тій частині рішення до 01.09.2016 року. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON], 20.10.2015 року в судовому засіданні уточнений позов підтримали в повному обсязі. Відповідач [PERSON]. в судовому засіданні 20.10.2015року , позов в редакції від 01.10.2015року з уточненням від 20.10.2015 року, визнав. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні щодо визнання відповідачем позову не заперечував. Відповідач просив надати відстрочку виконання ним робіт до 01.09.2016 року. Відповідачу та представнику відповідача розяснено можливі наслідки визнання позову. Однак відповідач наполягав на його визнанні. Судом встановлено, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, держави. Тому суд вважає за можливим прийняти рішення на підставі визнання позову відповідачем. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до Золочівського районного суду Львівської області з позовом до [PERSON], Територіальної громади с. Богутин в особі Поморянської селищної ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку (пай). В обґрунтування позову вказує, що 19.02.1997 року помер [PERSON]. Позивач проживав з померлим та в 6-ти місячний термін з дня смерті вступив в управління та володіння майном померлого, взявши в користування речі домашньої обстановки та вжитку, який був зареєстрований та проживав із спадкодавцем-своїм батьком однією сімєю що підтверджується довідкою Поморянської селищної ради №411 від 18.05.2016 р На даний час він не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки Державний акт про належність на праві власності майна померлому, серія ЛВ №074419 від 01.10.2004 року не відповідає вимогам Закону України «Про нотаріат», оскільки виданий після смерті батька, що суперечить ст.25 ЦПК та ст. 9 ЦПК(1963 р.). Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину та претендували на дану земельну ділянку, чи заявили б в установленому законом порядку про своє право на спадкування після померлої, щодо вказаної земельної ділянки немає. Позивач подав до суду заяву в якій просить розглядати справу в його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідачі в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви про розгляд справи в їх відсутності. Суд оцінивши належність та допустимість наявних у справі доказів, а також кожного доказу окремо, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо, а також всі докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого: Позивач є спадкоємцем після померлого [PERSON]. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину та претендували на дану земельну ділянку після померлої немає. Позивач спадщину після померлого прийняв. Згідно ст. 328 ЦК України Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. Згідно ст.549 ЦК Української РСР, 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно ч.2. та 4 ст. 25 ЦК України Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Аналогічно визначено в Цивільному кодексі 1963 р. Таким чином враховуючи те, що [PERSON] помер до прийняття рішення про державну реєстрацію, він не могла набути право власності на вказане майно саме 01.10.2004 року. А тому відсутність правовстановлюючого документа, що відповідає вимогам Закону України «Про нотаріат» унеможливлює відносини спадкування. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. А відтак суд приходить до висновку про підставність вимог позивача до їх задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до Золочівського районного суду Львівської області з позовом до [PERSON], Територіальної громади с. Богутин в особі Поморянської селищної ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку (пай). В обґрунтування позову вказує, що 21.02.2000 року померла [PERSON]. Позивач проживав з померлою та в 6-ти місячний термін з дня смерті вступив в управління та володіння майном померлої, взявши в користування речі домашньої обстановки та вжитку, що підтверджується довідкою Поморянської селищної ради №410 від 18.05.2016 р На даний час він не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки Державний акт про належність на праві власності майна померлій, серія ЛВ №052788 від 01.10.2004 року не відповідає вимогам Закону України «Про нотаріат», оскільки виданий після смерті матері, що суперечить ст.25 ЦПК та ст. 9 ЦПК(1963 р.). Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину та претендували на дану земельну ділянку, чи заявили б в установленому законом порядку про своє право на спадкування після померлої, щодо вказаної земельної ділянки немає. Позивач подав до суду заяву в якій просить розглядати справу в його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідачі в судове засідання не зявилися, подали до суду заяву про розгляд справи в їх відсутності. Суд оцінивши належність та допустимість наявних у справі доказів, а також кожного доказу окремо, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо, а також всі докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого: Позивач є спадкоємцем після померлої [PERSON]. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину та претендували на дану земельну ділянку після померлої немає. Позивач спадщину після померлої прийняв. Згідно ст. 328 ЦК України Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. Згідно ст.549 ЦК Української РСР, 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно ч.2. та 4 ст. 25 ЦК України Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Аналогічно визначено в Цивільному кодексі 1963 р. Таким чином враховуючи те, що [PERSON] померла в 2000 році, тобто до прийняття рішення про державну реєстрацію, вона не могла набути право власності на вказане майно саме 01.10.2004 року. А тому відсутність правовстановлюючого документа, що відповідає вимогам Закону України «Про нотаріат» унеможливлює відносини спадкування. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. А відтак суд приходить до висновку про підставність вимог позивача до їх задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до Золочівського районного суду Львівської області з позовом до Територіальної громади смт. Поморяни в особі Поморянської селищної ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку (пай). В обґрунтування позову вказує, що 21.04.1996 року помер його батько [PERSON]. Позивач в 6-ти місячний термін з дня смерті вступив в управління та володіння майном померлого, взявши в користування речі домашньої обстановки та вжитку, що підтверджується довідкою Поморянської селищної ради №409 від 18.05.2016 р На даний час він не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки Державний акт про належність на праві власності майна померлому, серія ЛВ №052950 від 01.10.2004 року не відповідає вимогам Закону України «Про нотаріат», оскільки виданий після смерті батька, що суперечить ст.25 ЦПК та ст. 9 ЦПК(1963 р.). Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину та претендували на дану земельну ділянку, чи заявили б в установленому законом порядку про своє право на спадкування після померлої, щодо вказаної земельної ділянки немає. Позивач подав до суду заяву в якій просить розглядати справу в його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності. Суд оцінивши належність та допустимість наявних у справі доказів, а також кожного доказу окремо, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо, а також всі докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого: Позивач є спадкоємцем після померлого [PERSON]. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину та претендували на дану земельну ділянку після померлого немає. Позивач спадщину після померлого прийняв. Згідно ст. 328 ЦК України Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. Згідно ст.549 ЦК Української РСР, 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно ч.2. та 4 ст. 25 ЦК України Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Аналогічно визначено в Цивільному кодексі 1963 р. Таким чином враховуючи те, що [PERSON] помер до прийняття рішення про державну реєстрацію, він не міг набути право власності на вказане майно саме 01.10.2004 року. А тому відсутність правовстановлюючого документа, що відповідає вимогам Закону України «Про нотаріат» унеможливлює відносини спадкування. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. А відтак суд приходить до висновку про підставність вимог позивача до їх задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до Золочівського районного суду Львівської області з позовом до Територіальної громади с. Торгів в особі Поморянської селищної ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку (пай). В обґрунтування позову вказує, що 09.03.2000 року померла його мати [PERSON]. Позивач проживав з померлою та в 6-ти місячний термін з дня смерті вступив в управління та володіння майном померлої, взявши в користування речі домашньої обстановки та вжитку, а також похоронив померлу, що підтверджується довідкою Поморянської селищної ради №419 від 18.05.2016 р На даний час він не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки Державний акт про належність на праві власності майна померлій, серія ЛВ №052909 від 01.10.2004 року не відповідає вимогам Закону України «Про нотаріат», оскільки виданий після смерті матері, що суперечить ст.25 ЦПК та ст. 9 ЦПК(1963 р.). Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину та претендували на дану земельну ділянку, чи заявили б в установленому законом порядку про своє право на спадкування після померлої, щодо вказаної земельної ділянки немає. Позивач подав до суду заяву в якій просить розглядати справу в її відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності. Суд оцінивши належність та допустимість наявних у справі доказів, а також кожного доказу окремо, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо, а також всі докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого: Позивач є спадкоємцем першої черги після померлої [PERSON]. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину та претендували на дану земельну ділянку після померлої немає. Позивач спадщину після померлої прийняв. Згідно ст. 328 ЦК України Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. Згідно ст.549 ЦК Української РСР, 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно ч.2. та 4 ст. 25 ЦК України Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Аналогічно визначено в Цивільному кодексі 1963 р. Таким чином враховуючи те, що [PERSON] померла до прийняття рішення про державну реєстрацію, вона не могла набути право власності на вказане майно саме 01.10.2004 року. А тому відсутність правовстановлюючого документа, що відповідає вимогам Закону України «Про нотаріат» унеможливлює відносини спадкування. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. А відтак суд приходить до висновку про підставність вимог позивача до їх задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Івано-Франківського міського суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства. Позивач та його представник за дорученням про безоплатну вторинну правову допомогу [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали і просили позов задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві. Відповідач та його представник за дорученням про безоплатну вторинну правову допомогу [PERSON] позовні вимоги визнали повністю, просили позов задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що у 2011 році сторони познайомилися, та пізніше почали проживати разом, вели спільне господарство, перебували у фактичних шлюбних відносинах. [INFO] у них народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Батьком хлопчика записаний [PERSON], зі слів матері за вимогою ст..135 СК україни. Як слідує зі ст..128 СК України за відсутності заяви, про подання якої встановлено ст..126 цього кодексу за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст..126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що посвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути предявлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідач визнала позов, та підтвердила що батьком дитини є позивач. Враховуючи вищезазначене, а також визнання позову у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову та визнання [PERSON], жителя [ADDRESS], батьком [PERSON], народженого [INFO] [PERSON]. На підставі наведеного, відповідно до ст. 128 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до Івано-Франківського міського суду з позовом до органу опіки і піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання батьківства. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали і просили позов задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві. Представник відповідача позовні вимоги визнала повністю, просила позов задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що з 2008 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, в т.ч. з 2010 року у квартирі за адресою [ADDRESS], що належала [PERSON], іздили в подальшому як сімя за кордон на відпочинок. Дані факти підтверджено і свідченнями свідків [PERSON], [PERSON] наданих в судовому засіданні. [INFO] року у них народився син [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.9). Батьком хлопчика записаний [PERSON] , зі слів матері за вимогою ст..135 СК України. [PERSON] 06.08.2011 року змінила прізвище на [PERSON] (а.с.8). [INFO] року [PERSON] померла (а.с.7). Як слідує зі ст..128 СК України за відсутності заяви, про подання якої встановлено ст..126 цього кодексу за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст..126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що посвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути предявлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позивач та свідки підтвердили, що батьком дитини є саме позивач. Враховуючи вищезазначене, а також визнання позову у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову та визнання [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою [ADDRESS], фактично проживаючого за адресою [ADDRESS], батьком дитини [PERSON], [INFO] року народження. На підставі наведеного, відповідно до ст. 128 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з заявою про встановлення факту належності [PERSON] правовстановлюючого документу довідки, виданої 07.11.2014 року Ізюмським МВ ГУМВС України в Харківській області за №81/14344-2 про безпосередню участь особи в антитерористичної операції, забезпеченні її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України оперуповноваженому відділу БНОН УМВС України в Івано-Франківській області майору міліції [PERSON], про те, що він дійсно в період з 08.10.2014 року по 06.11.2014 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції в районах проведення на території Донецької та Луганської областей. В судовому засіданні заявник повністю підтримав заяву і просив суд її задовольнити, посилаючись на те, що йому Ізюмським міськвідділом ГУМВС України в Харківській області видана довідка про участь в антитерористичній операції, однак допущено помилку в по батькові, замість «Євгенійовичу» вказано «Євгеновичу». Згідно із п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Проаналізувавши викладені в заяві [PERSON]. обставини, виходячи з вимог чинного законодавства, судом встановлено наступне. В матеріалах справи міститься копія паспорта [PERSON], [INFO] (а.с.4). Згідно Свідоцтва про одруження по батькові [PERSON], [INFO], вказано як «Євгенійович» (а.с.6). Також на підтвердження правильності написання по батькові «Євгенійович» заявник долучив до матеріалів заяви копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера (а.с.7) та копію довідки Управління кадрового забезпечення УМВС України в Івано-Франківській області від 03.06.2015 року №4/4254 (а.с.8). В судовому засіданні заявник, обґрунтовуючи відмінність в написанні по батькові посилався на допущену помилку в довідці Ізюмського міськвідділу ГУМВС України в Харківській області від 07.12.2014 року №81/14344-2. Враховуючи вищезазначене, вислухавши пояснення заявника, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки дослідженими в сукупності доказами підтверджується, що в довідці Ізюмського міськвідділу ГУМВС України в Харківській області від 07.12.2014 року №81/14344-2 допущено помилку в написанні по батькові [PERSON] вказано «Євгеновичу» замість правильного «Євгенійовичу». Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе встановити факт належності заявнику правовстановлюючого документу, що має для заявника юридичне значення (отримання статусу учасника бойових дій).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Заявник подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримав. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] подали до суду заяву, в якій не заперечували проти задоволення заяви, просили розглянути заяву без їх участі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] народився [INFO], що підтверджується наявною у матеріалах справи копією паспорта громадянина України (а.с.7). Заявником до матеріалів позову також долучено копію військового білету серії НК № 1909869 від 16.12.1964 року, Свідоцтво про народження (а.с.5) та Свідоцтво про одруження (а.с.5) в яких вказано прізвище заявника «Матвейчук» (а.с.6). Однак у Свідоцтві про право власності на жилий будинок по вул.. Ботанічній 7 у м.Івано-Франківську від 03.01.1977 року (а.с.3) та Державному акті на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0498 га на території Угорницької сільської ради серії ІІ-ІФ №007080 (а.с.4) прізвище заявника зазначено «Матвійчук». Допущена описка у написанні прізвища заявника у правовстановлюючих документах не дозволяє заявнику [PERSON] скористатися своїм правом розпорядитися власним майном. Відповідно до ч.2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З огляду на викладене, та встановлення судом певного факту, суд дійшов висновку, що заяву [PERSON] слід задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved