Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що він є власником земельної ділянки площею 0,15 га, розташованої по [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]. Як зазначає позивач, між його земельною ділянкою від А до Б та дорогою знаходиться інша земельна ділянка, якою від добросовісно та відкрито користувався для ведення особистого селянського господарства, яка також використовувалася як проїзд до власної земельної ділянки. Як стверджує позивач, Рішенням Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області № 280 від 20 листопада 2008 року йому надано право на приватизацію земельної ділянки площею 0,15 га, при цьому позивач не може приватизувати дану земельну ділянку, оскільки, на думку [PERSON], відповідач самовільно зайняв спірну земельну ділянку, побудувавши на ній будинок та огородивши його парканом. За таких підстав, позивач просить суд зобов'язати Крушинську сільську раду скасувати рішення Крушинської сільської ради ХХХІІ сесії V скликання №370 від 01 грудня 2009 року, яким надано дозвіл на приватизацію земельної ділянки площею 0,005 га для ОСГ в [ADDRESS] видане [PERSON] та дозвіл на розробку технічної документації по складанню державного акта на право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 12 серпня 2010 року, а також визнати за позивачем право на приватизацію земельної ділянки та зобов'язати [PERSON] за власний рахунок знести житловий будинок, господарські будівлі та паркан і повернути позивачу його земельну ділянку по [ADDRESS] у придатному для використання за цільовим призначенням стані, як особу, яка самовільно зайняла земельну ділянку. У судовому засіданні представники [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Представник [PERSON]- [PERSON] щодо задоволення позову заперечував, посилаючись на його безпідставність. Представник Крушинської сільської ради Київської області систематично не з'являвся в судові засідання, направляючи до суду заяви, в яких просив слухати справу за його відсутності, тим самим уникнув забезпечення належного захисту інтересів територіальної громади. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом установлено, що на підставі Рішенням Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області № 255 від 20 серпня 2008 року передано [PERSON] безоплатно у приватну власність земельну ділянку, на підставі якого видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] площею 0,15 га по [ADDRESS], кадастровий № [NUMBER]. Рішенням Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області № 280 від 20 листопада 2008 року надано дозвіл на приватизацію земельної ділянки [PERSON] площею 0,15 га для ОСГ в [ADDRESS] . Як вбачається з витягу з рішення Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області №809-35-6 від 15 серпня 2014 року, [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,11 га, для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] Рішенням Крушинської сільської ради ХХХІІ сесії V скликання №370 від 01 грудня 2009 року надано дозвіл [PERSON] на приватизацію земельної ділянки площею 0,005 га для ОСГ в [ADDRESS] . Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] [PERSON] на підставі рішення Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області № 303 від 23 грудня 2005 року є власником земельної ділянки площею 0,20 га, розташованої по [ADDRESS], кадастровий № [NUMBER]. Межі цієї земельної ділянки погоджені актом встановлення на місцевості та погодження зовнішньої межі земельної ділянки. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області №362/3951/13-ц; провадження №2/362/150/14 від 23 січня 2014 року, що набрало законної сили, [PERSON] відмовлено у позові до [PERSON], третя особа: Крушинська сільська рада Васильківського району Київської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Також, вищезазначеним рішенням суду від 23 січня 2014 року встановлено, що зі змісту листа Крушинівської сільської ради Васильківського району Київської області № 23974 від 19 листопада 2013 року вбачається, що документи на підставі яких приймалося рішення № 280 від 20 листопада 2008 року, чи які свідчать про місце розташування цієї земельної ділянки, а також документи які свідчать про користування [PERSON] спірною земельною ділянкою переданою цим рішенням та земельно-шнурова книга в сільській раді відсутні, а за цією адресою [PERSON], як замовником, розпочато будівництво індивідуального житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами про що свідчить декларація про початок будівельних робіт Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області від 16 серпня 2012 року. Відповідно до вимог ст. 14 Конституції України, право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 116 ЗК України, в редакції, що діяла на момент прийняття рішення Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області № 280 від 20 листопада 2008 року, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Пунктами «а» і «в» ч. 3 1 ст. 116 ЗК України встановлювалося, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначався ст. 118 ЗК України, відповідно до змісту якої громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Громадяни - працівники державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонери з їх числа, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні цих підприємств, установ та організацій, звертаються з клопотанням про приватизацію цих земель відповідно до сільської, селищної, міської ради або районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації. Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель. Передача земельних ділянок у власність громадянам - працівникам державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонерам з їх числа провадиться після затвердження проекту приватизації земель у порядку, встановленому цим Кодексом. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву про вибір місця розташування земельної ділянки до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. До заяви додаються матеріали, передбачені частиною п'ятою статті 151 цього Кодексу, а також висновки конкурсної комісії (у разі відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Вибір місця розташування земельної ділянки та надання дозволу і вимог на розроблення проекту її відведення здійснюються у порядку, встановленому статтею 151 цього Кодексу. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку. Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 125 ЗК України, в редакції закону на час виникнення спірних правовідносин, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України (ч. 1 ст. 126 ЗК України). Статтею 152 ЗК України визначено, способи захисту прав на земельні ділянки, зокрема ч. 2 передбачено, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Також, у п. 5 Рішення № 7-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. За таких обставин, суд позбавлений можливості зобов'язати орган місцевого самоврядування скасовувати свої попередні рішення. Крім того, враховуючи, що однією з обов'язкових умов для зобов'язання судом усунути перешкоди в користуванні майном є доведеність права чи законного інтересу позивача щодо цього майна, а під час судового розгляду позивачем не доведено права власності чи користування земельною ділянкою по [ADDRESS], суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення цієї позовної вимоги. Посилання позивача на рішення Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області № 280 від 20 листопада 2008 року не можуть бути прийняті судом як доказ наявності у нього права на приватизацію саме цієї земельної ділянки, оскільки в указаному рішенні не зазначено конкретної адреси земельної ділянки, а вказано лише її площу. Будь-яких належних доказів які би свідчили про користування [PERSON] спірною земельною ділянкою суду надано не було. Також, суд не має підстав для зобов'язання відповідача усунути позивачу перешкоди у користуванні земельною ділянкою по вул. Удотівській, 14а у с. Крушинка Васильківського району Київської області шляхом знесення спірної нерухомості за недоведеністю можливості в інший спосіб, визначений законом, вирішити це питання. При цьому суд критично ставиться до актів Державної інспекції сільського господарства в Київській області перевірки вимог земельного законодавства та обстеження земельної ділянки від 13 лютого 2013 року, оскільки з їх змісту вбачається, що вони складені у відсутність власника земельної ділянки по [ADDRESS] [PERSON] й отримання від нього пояснень. За таких обставин,суду не були надані докази перебування у позивача на праві власності чи користуванні спірної земельної ділянки, та що він має право на приватизацію спірної земельної ділянки, а відповідач надав документ, який засвідчує його право власності на земельну ділянку, а тому позов [PERSON] є необгрунтованим та задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed