Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

[PERSON], звернувся до Люботинського міського суду Харківської області з позовною заявою до Люботинської міської ради Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування та встановлення факту, що має юридичне значення. [PERSON] просить визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті батьків [PERSON] та [PERSON]. Крім того, позивач просив встановити факт родинних відносин, а саме, що він є сином померлого [PERSON] В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити, з підстав зазначених в позові, та враховуючи обставини, встановлені під час судового розгляду. Від відповідача - Люботинської міської ради Харківської області на адресу Люботинського міського суду надійшов лист, в якому зазначено, що проти задоволення позову не заперечують, просили розглядати справу у відсутності їх представника. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають задоволенню повністю. Судом встановлені такі факти, що не оспорюються сторонами, підтверджуються наданими суду доказами, та відповідні їм правовідносини. Житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] згідно довідки КП «Люботинське БТІ» від 20 червня 2007 року в бюро не зареєстрований. (а.с.24). Вказаний житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами в 1953 році був збудований батьками позивача [PERSON] та [PERSON], що вбачається із копії технічного паспорту, долученого до справи. Документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, збудованого до 05 серпня 1992 року, є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна. Як вбачається з технічного паспорту вказаний житловий будинок та надвірні будівлі на земельній ділянці за адресою [ADDRESS], побудовані до 1992 року. Як вбачається із посвідки про шлюб, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 02 січня 1941 року (а.с.6) Розглянувши матеріали справи, суд вважає встановленим той факт, що забудовниками житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 22 КУпШС майно, нажите подружжям за час шлюбу, є спільною сумісною власністю подружжя. А отже, житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], є спільною сумісною власністю подружжя, тому [PERSON] та [PERSON] мали рівні права володіти, користуватися і розпоряджатися спільним майном. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Люботинського міського управління юстиції в Харківській області на підставі актового запису № 308 від 10 липня 2002 року (а.с.26). Враховуючи, що [PERSON], помер [INFO], тобто в період дії Цивільного кодексу України 1963 року, суд вважає за доцільне керуватися нормами ЦК України в редакції 1963 року, так як відповідно до п.4 Перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, Цивільний кодекс України 2003 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відносно цивільних правовідносин, які виникли до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, його положення застосовуються до тих прав і обов'язків, які виникли та продовжують існувати після вступу його в силу. В зв'язку з тим, що вказані правовідносини виникли та продовжували існувати до 01 січня 2004 року, тобто до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, суд вважає за необхідне застосувати до правовідносин між сторонами по справі правові норми, передбачені Цивільним кодексом України в редакції 1963 року. Згідно зі ст. 525 ЦК України (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Тобто спадщина, яка складається з 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON] відкрилася [INFO]. Відповідно до ст. 524 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК України при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно з ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємець, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав в нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Поряд з тим, прізвище позивача та його покійної матері написано через літеру «и». В судовому засіданні, допитані в якості свідків [PERSON], [PERSON], які є сусідами позивача та незацікавлені в розгляді справи, повідомили наступне. Позивач разом з батьками [PERSON] та [PERSON] все життя проживає за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] доглядав за батьками, постійно проживав в їхньому будинку, та самостійно займався похованням матері та батька. Тобто, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], а помилка в написанні прізвища виникла через неправильний переклад з російської на українську мову. Спадкоємцями на відкриту після смерті [PERSON] спадщину є його дружина [PERSON] та син [PERSON], які на момент смерті спадкоємця мешкали разом з ним, були зареєстровані у вказаному будинку та після смерті [PERSON] здійснювали догляд за будинком. Як вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 16 червня 2017 року, державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори харківського району Харківської області відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька, оскільки право власності на будинок не оформлено (а.с.9) Крім того, відповідно до довідки Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області після смерті [PERSON] до нотаріальної контори з заявами про прийняття / відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався. В свідоцтві про смерть батька позивача його прізвище зазначено як [PERSON], інші документи [PERSON] складені російською мовою, тому не можливо визначити правильність написання. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] були виконані вимоги ст. 549 ЦК України, тому вони вважаються такими, що прийняли спадщину. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області від 08 липня 2008 року на підставі актового запису № 282 (а.с.25). Враховуючи, що [PERSON] померла [INFO], суд вважає за доцільне керуватися нормами ЦК України в редакції 2003 року, в зв'язку з тим, що вказані правовідносини виникли після 01 січня 2004 року, тобто після набрання чинності Цивільного кодексу України в редакції 2003 року. Згідно зі ст. 1220 ЦК України внаслідок смерті особи або оголошення її померлою відкривається спадщина. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 3/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими за адресою [ADDRESS] У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до вимог ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем першої черги, після смерті [PERSON] є її син [PERSON]- позивач по справі. Факт родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем ніким не оспорюється, копії документів про народження спадкоємця знаходяться в матеріалах справи. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом та за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В частині 3 ст. 1268 ЦК України вказано, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. А відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Позивач на час смерті матері постійно мешкав разом з нею, після її смерті доглядав за будинком, де проживає і на теперішній час, зазначене також підтвердили свідки. Як вбачається із відповіді Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 31 липня 2017 року після смерті [PERSON] з заявою про прийняття/ відмову від прийняття спадщини в шестимісячний строк до нотаріальної контори ніхто не звернувся (а.с.37-41). Оскільки, зазначені обставини сторонами визнані та не оспорюються, суд відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України вважає їх встановленими та такими, що не підлягають доказуванню. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved