Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначив, що з відповідачкою перебував в зареєстрованому шлюбі і від шлюбу мають троє дітей, двоє з яких неповнолітні: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які перебувають на його утриманні і вихованні, а відповідачка не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, не приймає участі у їх вихованні і ухиляється від виконання своїх обовязків щодо виховання і утримання дітей. Відповідачка має нерегулярний дохід, який в значній частині складають доходи з нерегулярних джерел, інших утриманців немає і спроможна сплачувати аліменти у визначеній ним сумі. А тому просить стягнути з відповідачки на його користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 гривень щомісячно на утримання кожної дитини. Позивач в судовому засіданні позов підтримав посилаючись на викладені в письмовій позовній заяві обставини і просить позов задоволити. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала частково і пояснила, що вона тільки раніше періодично працювала продавцем у магазині, оскільки повинна була віддавати борги, які брала на організацію весілля для старшої доньки. На даний час постійного місця праці немає, на обліку у центрі зайнятості не перебуває, спроможна сплачувати аліменти у сумі не більше як по 500 гривень на утримання кожної дитини. На продовження розгляду справи відповідачка не зявилася, так як згідно до поданої письмової заяви просила розглянути справу у її відсутності, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши всі обставини справи , суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони [PERSON] і [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі і від шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], батьком в свідоцтвах про народження яких значиться позивач [PERSON], а мати відповідачка [PERSON](а.с.6, 7, 12). Діти перебувають на утриманні і вихованні у позивача [PERSON], що стверджується даними акту обстеження матеріально-побутових умов позивача та довідкою виконкому Нижньоапшанської сільської ради від 25.01.2016 року за №121(а.с. 10, 11). Згідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідачка в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає , що стверджується заявою позивача. Враховуючи наведене, суд вважає , що є підстави для застосування до відповідки примусового порядку стягнення аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може проводитися судом за наявності заяви платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України). В інших випадках аліменти визначаються у частці від заробітку платника (ч. 1 ст. 183 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Оскільки доходи відповідачки не є регулярними, носять мінливий характер, то стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів на утримання дітей повинно проводитися у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів на утримання дітей , суд враховує майновий стан сторін , де відповідачка є людиною працездатного віку, її доходи мають нерегулярний характер та у неї відсутні інші утриманці. А тому , із урахуванням середньомісячної заробітної плати по району та розміру прожиткового мінімуму на дитину, суд вважає, що вимоги позивача слід задовольнити частково і стягнути з відповідачки на його користь аліменти в розмірі по 700 гривень щомісячно на утримання кожної дитини, так як виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, постійного зростання цін на споживчі товари і послуги, така сума з урахуванням доходів відповідачки є найбільш наближено достатньою для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку цих дітей. При цьому, оскільки позов предявлено 23.03.2016 року, то в силу ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти слід стягувати із цієї дати, а на підставі ст.. 367 ч.1 п.1 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. Судові витрати в частині сплати судового збору покласти на відповідачку.

Outcome: partial