Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про усунення спадкоємця першої черги за законом від права на спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 12 квітня 2010 року померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належний їй жилий будинок з надвірними будівлями, розташовані по вул. Миру, 4 в с. Богданівцях Деражнянського району. На момент її смерті в спадковому будинку проживав позивач та його рідний брат [PERSON], проте вони обидва, будучи хворими, не оформили своїх спадкових прав. 27 листопада 2014 року [PERSON] помер. Спадкоємцем першої черги за законом до майна останнього є його син - відповідач по справі [PERSON], котрий за життя батька не надавав йому допомоги, хоча той потребував такої, знаходячись у безпорадному стані, оскільки хворів на туберкульоз та хронічний алкоголізм, а догляд за померлим здійснювався частково позивачем, а частково сусідами, тому позивач просить задовольнити його позов, усунувши відповідача від права на спадкування. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали. Відповідач в судове засідання 12 вересня 2016 року на зявився, проте, беручи участь в засіданні 17 березня 2016 року, позову не визнав та пояснив, що як спадкоємець першої черги за законом до майна померлого батька він має право на спадщину і підстави для усунення його від права на спадкування відсутні, тому вважає позовні вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. Представник третьої особи Деражнянської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи Богдановецької сільської ради Деражнянського району підтвердив наведені у позовній заяві обставини і просить задовольнити позов. Вислухавши доводи сторін, представника третьої особи та дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступного. Згідно із ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Таким чином, суд при вирішенні такого спору має встановити, чи мало місце ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, чи перебував спадкодавець в безпорадному стані та чи мав він потребу в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Відповідно до роз'яснень даних в п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Як встановлено судом, [PERSON] помер 27 листопада 2014 року і на момент смерті він мав 51 рік, отже не був особою похилого віку. Відповідно до довідки Деражнянської центральної районної лікарні від 15 січня 2016 року [PERSON] перебував на обліку у лікаря-фтизіатра з 16 квітня 2013 року, діагноз: вперше діагностований туберкульоз легень (дисемінований), лікування не завершив, перервавши його. Крім того, він перебував на обліку у лікаря-нарколога з 12 лютого 2014 року, діагноз: хронічний алкоголізм в стадії залежності. Із довідки управління Пенсійного фонду України в Деражнянському районі вбачається, що [PERSON] перебував на обліку в управлінні з 9 липня 2013 року по 31 липня 2014 року та отримував пенсію по ІІ групі інвалідності внаслідок загального захворювання. Однак суд вважає, що наявність у [PERSON] інвалідності у наведений період не свідчить про те, що він перебував у безпорадному стані. Як вбачається із пояснень свідка [PERSON], вона, будучи сусідкою [PERSON], який проживав одиноко, готувала йому їжу та надавала одяг, однак такий факт сам по собі не є доказом того, що [PERSON] не міг забезпечити умов свого життя та потребував стороннього догляду. Будь-яких інших доказів на підтвердження доводів позивача, які б заслуговували на увагу суду, ним не подано, не здобуто таких і судом, тому суд не вбачає визначених законом обовязкових умов для усунення відповідача, який є сином померлого [PERSON] та спадкоємцем першої черги за законом до його майна, від права на спадкування, у звязку з чим підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed