Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 02.09.2015 року він передав [PERSON] грошові кошти в сумі 5000 доларів США в рахунок подальшого придбання ним автомобіля Hyundai Santa FE д/н [NUMBER] , який належав сину відповідача [PERSON] . На підтвердження цього факту була складена розписка. Сторони домовилися, що решту суму в 5000 доларів США [PERSON] передасть [PERSON] згодом, а син останнього у свою чергу, перереєструє вказаний автомобіль на позивача. У приміщенні нотаріальної контори була посвідчена довіреність від імені сина відповідача [PERSON] на право користування автомобілем дружиною позивача [PERSON] . У липні 2016 року [PERSON] дізнався, що 24.05.2016 року заочним рішенням Краматорського міського суду позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] були задоволені та вищезазначений автомобіль було витребувано виконавчою службою, а довіреність на право користування автомобілем була скасована. На час звернення позивача до суду, домовленостей щодо передачі вказаного автомобіля між сторонами не досягнуто, відповідач відмовляється повертати позивачеві грошові кошти за розпискою. Просить суд на підставі ст.ст. 1212, 1214 ЦК України за розпискою стягнути з відповідача на його користь суму грошових коштів в розмірі 133400 грн., що еквівалентно 5000 доларів США станом на 24.04.2019 року. Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 30.09.2019 року, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів, задоволені та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 133400,00 грн., що еквівалентно 5000 доларів США станом на 24.04.2019 року та судовий збір в розмірі 1334,00 грн. Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 19.11.2019 року, заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення Краматорського міського суду від 30 вересня 2019 року у цивільній справі № 234/7255/19 (провадження № 2/234/2294/19) за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів, задоволено та заочне рішення Краматорського міського суду Донецької області від 30 вересня 2019 року скасовано, справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 21.01.2020 року підготовче провадження продовжено до 12.02.2020 року. Ухвалою суду від 12.02.2020 року підготовче провадження продовжено до 04.03.2020 року. Ухвалою суду від 04.03.2020 року витребувано у [PERSON] оригінал розписки [PERSON] від 02.09.2015 року. Ухвалою суду від 04.03.2020 року підготовче провадження продовжено до 30.04.2020 року. Ухвалою суду від 30.04.2020 року підготовче провадження продовжено до 05.05.2020 року. Ухвалою суду від 05.05.2020 року підготовче провадження продовжено до 13.05.2020 року. Ухвалою суду від 13.05.2020 року підготовче провадження продовжено до 19.05.2020 року. Ухвалою суду від 19.05.2020 року по справі призначена судово-технічна експертиза, провадження по справі зупинено. Ухвалою суду від 20.07.2020 року провадження по справі поновлено. Ухвалою суду від 29.01.2021 року підготовче судове засідання по вказаній цивільній справі закрито та справа призначена до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 29.03.2021 року по справі призначена судово-технічна експертиза, провадження по справі зупинено. Ухвалою суду від 11.06.2021 року провадження по справі поновлено. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що відповідач [PERSON] спірну розписку не складав, грошових коштів від позивача не отримував, при складенні розписки та підписанні її свідками присутнім не був. Зазначена розписка була сфальсифікована позивачем. Наявний в ній підпис відповідачу не належить. Також вказує, що відповідач [PERSON] звернувся до правоохоронних органів з повідомленням про те, що невстановленою особою було підроблену розписку, яку останній надав до суду, внаслідок чого було винесено заочне рішення про стягнення з нього грошових коштів. За цим фактом були внесені відомості до ЄРДР. Крім того зазначив, що 02.09.2015 року саме відповідач [PERSON] передавав [PERSON] у борг 5000 доларів США та рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 11.06.2018 року, зміненого постановою Донецького апеляційного суду від 05.03.2019 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнута не повернута частина боргу за договором позики від 02.09.2015 року. Тому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що приблизно п`ять років тому, точну дату він вже не пам`ятає, коли він знаходився на роботі, його покликав до себе в кабінет директор [PERSON] . Коли він прийшов, то в кабінеті був [PERSON] та ще якийсь чоловік, який себе не називав. [PERSON] сказав йому, що це [PERSON] , якому він передав 5000 доларів США за автомобіль, про що потрібно розписатись в розписці. На прохання [PERSON] він підписав напечатану розписку. Крім них трьох у кабінеті більше нікого не було. Факту передачі грошей він не бачив. Чоловік, якого [PERSON] представив як [PERSON] , по факту передачі грошів та по змісту розписки нічого не казав. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони послалися як на підставу своїх вимог і заперечень, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступних висновків: Відповідно до вимог ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з ч.1 ст.1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні розписки від 02.09.2015 року, яка була надана позивачем на підтвердження його позовних вимог, [PERSON] отримав від [PERSON] (1965 р.н. паспорт серії [NUMBER] ) грошові кошти у розмірі 5000 доларів США у рахунок часткового погашення вартості проданого ним [PERSON] автомобіля марки Hyundai Santa FЕ, д.н. [NUMBER] , який оформлений на його сина [PERSON] і коштує 10 000 доларів США. Для гарантії погашення залишку суми [PERSON] зобов`язується написати власноручну розписку. Для керування автомобілем його син надасть довіреність на право керування на [PERSON] або його дружину [PERSON] . Строк повернення решту коштів за автомобіль встановлений до 01.01.2016 року. Судом встановлено, що вищевказаний текст повністю виконаний печатним способом. Крім того, на зазначеній розписці надруковано прізвище відповідача, біля якого наявний рукописний підпис. Також дана розписка підписана свідками [PERSON] та [PERSON] . Відповідач [PERSON] категорично заперечує факт підписання спірної розписки та отримання від позивача зазначених у ній грошових коштів. На підтвердження або спростування достовірності наданого доказу по справі призначалася фізико-хімічна експертиза давнини документу, з метою з`ясування дати складення спірної розписки, однак представником позивача не надано дозвіл на пошкодження даного документу, що є обов`язковою умовою для надання висновку експертом. Відповідно до ст.109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні позивачем не було достовірно доведено факт підписання наданої суду розписки саме відповідачем [PERSON] , у зв`язку з чим відноситься критично до цього доказу. Крім того, суд зауважує, що питання укладання даної спірної розписки було також предметом розгляду у цивільній справі №234/12780/16-ц та при прийнятті рішення судом не було взято її до уваги через відсутність належних доказів на підтвердження зазначених у ній обставин. Як вбачається з копії рішення Краматорського міського суду Донецької області від 11.06.2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнута не повернута частина боргу за договором позики від 02.09.2015р в розмірі 3717 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 01.01.2016р еквівалентно 89210,48грн.; проценти за користування позикою за період з 01.01.2016р по 05.08.2016р в розмірі 5938,54грн; 3% річних з простроченої суми за період з 01.01.2016р по 05.08.2016р в розмірі 1598,46грн.; суму нарахованого індексу інфляції за період з 01.01.2016р по 30.06.2016р в розмірі 4414,71грн; у рахунок повернення сплаченого судового збору в розмірі 551,20грн, а всього в розмірі 101162,19грн. Постановою Донецького апеляційного суду від 05.03.2019 року, рішення Краматорського міського суду Донецької області від 11 червня 2018 року змінено, виключено із судового рішення вказівку про здійснення перерахунку суми, що підлягає сплаті у гривнях за офіційним курсом долара США на 01 січня 2016 року. У частині стягнення 5938 грн. 54 коп. процентів за користування позикою; 1598 грн. 46 коп. - 3% річних; 4414 грн. 71 коп. інфляційних втрат; судового збору - рішення суду скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 62,93 доларів США - 3% річних. В іншій частині щодо стягнення 3717 доларів США основного боргу рішення Краматорського міського суду Донецької області від 11 червня 2018 року залишено без змін. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Також суд відноситься критично до показань свідка [PERSON] в тій частині, що він підписував розписку в присутності [PERSON] , оскільки свідок у судовому засіданні не зміг достовірно підтвердити факт перебування [PERSON] при підписанні ним розписки, а також не підтвердив факту передачі грошових коштів від [PERSON] до [PERSON] . Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суду не надано достатніх та достовірних доказів на підтвердження позовних вимог. У зв`язку з наведеним суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт отримання відповідачем [PERSON] від позивача [PERSON] грошових коштів в сумі 5000 доларів США відповідно до наданої суду розписки від 02.09.2015, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed