Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом до ТОВ «Лізингова компанія [PERSON]» про захист прав споживачів, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ним та відповідачем 15.12.2016 року укладено договір фінансового лізингу № 2111. За попередньою домовленістю між сторонами, відповідач взяв на себе зобов'язання продати позивачу предмет лізингу - автомобіль марки Fiat Doblo Combi за 150\~000 грн., а позивач мав сплатити авансовий платіж в розмірі 48\~000 грн., після сплати якого, автомобіль мав бути переданий останньому. Того ж дня, будучи впевненим, що частково сплачує вартість автомобіля «Fiat Doblo Combi», позивачем було сплачено 48 000 грн., однак автомобіль він не отримав. Натомість відповідач йому повідомив, що необхідно ще доплатити 62\~000 грн. Після доплати вказаної суми, лізингодавець не виконав домовленостей та транспортний засіб не передав. Після вивчення умов договору, позивачем було зясовано, що ціна автомобіля в договорі становить не 150\~000 грн, як про це домовлялися сторони, а 476\~000 грн. В звязку з цим, позивач вважає, умови договору не відповідають попереднім домовленостям із відповідачем. Вважає, що укладений договір є несправедливим відповідно до ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки нечесна підприємницька практика забороняється та включає до себе будь-яку діяльність, що вводять споживача в оману… Можливості детально ознайомитися з умовами договору до його укладення він не мав, так як представник лізингодавця поспішав, спонукав його до підписання договору, завіряв у тому, що всі істотні умови договору він пояснив. Крім того, в супереч вимогам ЗУ «Про фінансовий лізинг» та норм ЦК України, у договорі і у сертифікації відсутня обовязкова істотна умова щодо його предмету, визначена індивідуальними ознаками, у обсягах, визначених законом. Вважає, що зазначений договір фінансового лізингу підлягає визнанню недійсним зі стягненням сплачених на його користь коштів. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву, відповідно до якої просить розглядати справу без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідача до суду жодного разу не зявися, хоча був повідомлений завчасно та належним чином, про що свідчать конверти, які містяться в матеріалах справи. У звязку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. 15.12.2016 року між [PERSON] та ТОВ «Лізингова компанія [PERSON]» був укладений договір фінансового лізингу № 2111 з додатками. За умовами цього правочину лізингодавець зобов'язався придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування автомобіль марки «Fiat Doblo Combi» а лізингоодежувач зобов'язався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові та інші платежі згідно із умовами цього договору. Згідно п. 8.2 договору вартість предмета лізингу визначена в сумі 17568 дол. 27 центів США, з урахуванням ПДВ, згідно з обмінним курсом долара США до української гривні, гривневий еквівалент вартості предмета лізингу становить 476100 грн. Авансовий платіж складає частину від вартості предмета лізингу у розмірі 50% від вартості предмета лізингу Відповідно до п.п. 2.1., 2.2 договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами, та д іє протягом 78 календарних місяців, строк лізингу починається з моменту передачі лізингу та підписання акту прийому-передачі предмета лізингу та закінчується через 60 календарних місяців з моменту підписання акту прийому-передачі предмета лізингу та останньому місяці сплати лізингового періодичного платежу за додатком № 3 до договору. Судом встановлено, що позивачем на виконання правочину в день укладання договору, 15.12.2016 року, було сплачено відповідачу 48 000 грн. авансового платежу. Відповідно до ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). За змістом статей 1, 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» від 16.12.1997 року № 723/97- ВР, фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Договір лізингу має бути у письмовій формі. Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 16 згаданого вище Закону України передбачено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.\~\~\~\~ Згідно з ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України, частиною першою ст. 215 ЦК України. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (частина перша ст. 216 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року № 1023-XII продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Дослідивши умови правочину щодо прав та обов'язків лізингодавця та лізингоодержувача, суд приходить до висновку, що ряд його умов є несправедливими за змістом частини третьої статті 18 вказаного вище Закону України, зокрема: За умовами розділу статті 1 Договору лізингу, предметом лізингу є транспортний засіб, зазначений у даній статті та у Специфікації (Додаток № 2 Договору), в якому визначаються детальні особливості Предмету Лізингу. Як вбачається із умов Договору лізингу, в ньому повно не зазначено особливості предмету лізингу, а саме не зазначені рік випуску, колір, індивідуальні технічні характеристики, тощо. Згідно п. 5.8 вказаного договору, лізингоодержувач свідомо обирає предмет лізингу, який визначається у п. 1.1 даного договору. В результаті цього лізингодавець не несе відповідальності за будь-які особливі характеристики або придатність предмета лізингу для будь-якої мети. Відповідно до умов п. 8.2 Договору фінансового лізингу, вартість предмету лізингу на момент укладення договору становить 17\~568 дол. 26 центів США з урахуванням ПДВ, гривневий еквівалент вартості предмета лізингу становить 476\~100, 00 грн. У пункті 8.3 договору зазначено, що гривневий еквівалент вартості предмета лізингу, який визначений на дату даного договору, може змінюватись у випадку зміни обмінного курсу долара США до української гривні або в разі зміни відпускної ціни транспортного засобу у продавця. Пунктом 8.5 вказаного договору передбачено, що всі платежі, які визначаються у додатку № 1 та Додатку № 3 до даного договору сплачуються лізингоодержувачем на умовах, передбачених договором. Планові платежі зараховуються лізингодавцем згідно обмінного курсу долара США до української гривні на фактичну дату зарахування платежу на рахунок лізингодавця. Із змісту договору випливає, що лізингоодержувач в жодному разі не може вплинути на вибір продавця та підбір товару за вигідною для нього ціною. Таке обмеження лізингоодержувача та невизначеність з обсягом майбутніх лізингових платежів ставить позивача в повну залежність від відповідача, інтерес якого полягає в отриманні більшого прибутку від якомога дорожчого предмета лізингу. Згідно п. 1.7 договору, лізингодавець передає у користування лізингоодержувачу предмет лізингу протягом терміну, який становить не більше 30 (тридцяти) робочих днів з моменту сплати Лізингоодержувачем на рахунок Лізингодавця: Комісії за організацю Угоди, Авансового платежу; Комісії за передачу Предмета лізингу; у разі наявності, сплати різниці до вже сплаченого Авансового платежу на умовах викладених у п. 9.5. даного Договору. Пунктом 3.4.3 передбачено, що лізингоодержувач зобов`язаний відмовитись або розірвати договір у передбачених даним договором або чинним законодавством випадках. Зі змісту п. 12.1 слідує, що лізингоодержувач, який не отримав транспортний засіб, має право розірвати даний договір за власним бажанням, про що має повідомити лізингодавця у письмовій формі з чітким волевиявленням щодо наміру розірвання договору, шляхом направлення відповідного листа та зазначенням реквізитів особистого банківського рахунку для здійснення повернення коштів. В такому випадку поверненню підлягає 60% від сплаченого Авансового платежу та/або частини Авансового платежу, 41% лізингодавець утримує в якості штрафу за дострокове розірвання договору . комісія за організацію угоди в такому випадку не повертається. Оспорюваний договір фінансового лізингу не встановлює жодної відповідальності (компенсації) у випадку невиконання лізингодавцем його обов`язків (не поставка, несвоєчасна поставка предмета лізингу). Аналіз змісту спірного договору фінансового лізингу дає підстави дійти висновку, що в договорі виключені та обмежені права лізингоодержувача як споживача стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обов'язків, передбачених договором та законом, звужені обов'язки лізингодавця, які передбачені Законом України «Про фінансовий лізинг» та правовими нормами ЦК України, повністю виключена відповідальність лізингодавця за невиконання або неналежне виконання обов'язків щодо передачі предмета лізингу та передачі цієї речі неналежної якості, одночасно значно розширені права лізингодавця, які суперечать вимогам чинного законодавства. Таким чином, забезпечено захист інтересів лише лізингодавця, що свідчить про очевидну диспропорцію між правами та обов'язками сторін. Наведені вище обставини в своїй сукупності свідчать про наявність підстав для визнання укладеного між сторонами договору недійсним. За змістом ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими й доведеними зібраними по справі доказами, які знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а тому вони підлягають задоволенню. Підлягає визнанню недійсним договір фінансового лізингу із стягненням із відповідача сплачених позивачем грошових коштів в сумі 112\~980 грн. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позовної заяви судовий збір в сумі 1769,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved