Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з вказаним позовом, посилаючись на те, що він працював в ПАТ «Вінницяобленрего» в структурній одиниці «Вінницькі високовольтні електричні мережі» на посаді електромонтера з обслуговування підстанції «Могилів-Подільська - 110/10 кВ» І ступеня складності V групи Південного району високовольтних електричних мереж. Наказом №100 - к від 28 серпня 2014 року його було звільнено з роботи 27 серпня 2014 року за ст. 40 п. 4 КЗпП України за прогули без поважних причин 21 серпня 2014 року та 22 серпня 2014 року. 26.08.2014 позивач надав письмові пояснення про причини своєї відсутності на робочому місці 21 та 22 серпня 2014 року та про їх поважність, які не були враховані роботодавцем, а саме те, що 21.08.2014 позивач був відсутній на роботі, оскільки на нього о 10 год. 25 хв. був складений адміністративний протокол за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП і його транспортний засіб було поставлено на штрафний майданчик, в другій половині робочого дня позивач був на робочому місці. 22.08.2014 позивача викликали у Могилів-Подільське відділення ДАІ, де він перебував з 9 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв. Позивач вважає своє звільнення незаконним та просить суд ухвалити рішення, яким поновити його на посаді електромонтера з обслуговування підстанції «Могилів-Подільська - 110/10 кВ» І ступеня складності V групи Південного району високовольтних електричних мереж ПАТ «Вінницяобленерго». В судовому засіданні позивач позов підтримав, надав пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві, просив суд позов задовольнити. Пояснив, що на підприємстві він працює по змінах: чергування відбувається сутки - троє. 17.08.2014, під час чергування, він звернувся до керівництва, щоб його замінив на робочому місці інший працівник, оскільки він перебував в стані сильного душевного хвилювання через сварку з дружиною, а не в стані алкогольного сп'яніння, та поїхав додому. Розпорядженням керівника підприємства його відсторонили він чергування в змінах. Зазначав, що 21.08.2014 він вчасно прийшов на роботу для переоформлення документів для переведення на іншу підстанцію, а згодом поїхав на підстанцію, де розташовано його фактичне місце роботи, з метою забрати своє посвідчення, але керуючи мопедом порушив ПДР та був зупинений працівниками ДАІ, які склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП та забрали мопед на штрафний майданчик. О 13:00 годині того ж дня він повернувся на роботу та знаходився на території підприємства до кінця робочого дня. 22.08.2014 перебував у відділенні ДАІ, оскільки під час складання протоколу про адміністративне правопопрушення, працівники ДАІ повідомили, що 22.08.2014 він може забрати свій мопед зі штрафного майданчику. При цьому позивач підтвердив, що 21.08.2014 не повідомляв роботодавця про те, що 22.08.2014 року він буде перебувати в ДАІ, так само як не повідомив про цей факт і безпосередньо 22.08.2014. Представник відповідача проти задоволення позову заперечила. Зазначила, що 17.08.2014 позивач, під час чергування, перебував на робочому місці у стані сильного алкогольного сп'яніння, в зв'язку з чим розпорядженням керівника підприємства позивача було тимчасово відсторонено від чергування в змінах на підстанції «Могилів-Подільська - 100/10 кВ» та зобов'язано 21.08.2014 прибути для навчання для підготовки для позачергової перевірки знань, а не для оформлення документів для його переведення на інше місце роботи. 21.08.2014 позивач прибув на підприємство, йому було надано літературу та виділено кімнату для підготовки до позачергової перевірки знань з техніки безпеки, яка мала відбутись 27.08.2014 в м. Вінниця, проте приблизно о 10:00 год. позивач покинув робоче місце і до кінця робочого дня не з'являвся. 22.08.2014 позивач протягом всього робочого дня на роботі не з'являвся, а тому його, за згодою профспілкової організації, було звільнено з роботи за прогули без поважних причин. Зазначила, що оскільки позивач був відсторонений від чергувань, на нього розповсюджувались загальні правила внутрішнього трудового розпорядку, згідно яких початок роботи - о 8-й годині; закінчення роботи - о 17-й годині, в п'ятницю - о 15 годині 45 хв.; перерва на відпочинок і харчування - 45 хвилин: з 12-00 до 12-45. Вважає, що звільнення позивача відбулось з дотриманням норм КЗпП України, а відтак просила суд у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] працював у відповідача з 21.06.1984, з 15.01.2014 на посаді електромонтера з обслуговування підстанції «Могилів-Подільська - 110/10 кВ» І ступеня складності V групи Південного району високовольтних електричних мереж по 27.08.2014, що підтверджується копією трудової книжки позивача. Розпорядженням № 31 по ПРВЕМ від 18.08.2014 позивача в зв'язку з порушенням виробничої дісциплини під час перебування на зміні 17.08.2014 тимчасово відсторонено від чергувань в змінах. 21.08.2014 прибути в ПРВЕМ для позачергової перевірки знань. З даним розпорядженням позивач ознайомлений, що підтверджується його підписом на розпорядженні (а.с.24) та спростовує посилання позивача, що він прибув в зазначений день на робоче місце в зв'язку з його переведенням на роботу на іншу підстанцію. В зв'язку з прийняттям вказаного розпорядження, внесено зміни в графік чергування електромонтерів по обслуговуванню ПС «Могилів-Подільський» на серпень 2014 року (а.с. 64, 65). Також суд погоджується з посиланнями представника відповідача на те, що, оскільки позивач був відсторонений від чергувань на змінах, на нього розповсюджувались загальні правила внутрішнього трудового розпорядку, а не змінний режим роботи, що визначені розділом VII Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників СО ВВЕМ ПАТ «Вінницяобленерго». Так, згідно розділу VII Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників СО ВВЕМ ПАТ «Вінницяобленерго» тривалість робочого часу працівників СО становить 40 годин на тиждень з двома вихідними днями: субота та неділя. Час початку і закінчення роботи, перерви для відпочинку і харчування встановлюються такими: а) початок роботи - о 8-й годині; закінчення роботи - о 17 годині, в п'ятницю - о 15 годині 45 хвилин; б) перерва на відпочинок і харчування - 45 хвилин: з 12-00 до 12-45 (а.с.73-79). Наказом відповідача № 100-к від 28.08.2014 позивача звільнено 27.08.2014 за прогули, здійснені 21.08.2014 та 22.08.2014 без поважних причин п. 4 ст. 40 КЗпП України (а.с.8). Пунктом 4 статті 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду трудових спорів» при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Вчинення позивачем зазначених вище прогулів підтверджується: - доповідними записками та актами начальника ПРВЕМ [PERSON], провідного інженера [PERSON] та старшого майстра [PERSON] від 21.08.2014 та від 22.08.2014, з яких вбачається, що позивач 21.08.2014 прибув на роботу, проте о 10:00 год. самовільно покинув робоче місце, до кінця робочого дня не з'являвся; 22.08.2014 - позивач на роботу не вийшов, до кінця дня на робочому місці не з'являвся (а.с. 19, 21, 22, 26); - табелем обліку робочого часу (а.с. 69); - графіками чергувань електромонтерів по обслуговуванню ПС «Могилів-Подільський» на серпень 2014 (а.с. 64, 65); - показаннями в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Посилання ж позивача на те, що 21.08.2014 він з 13:00 год. та до кінця робочого дня знаходився на робочому місці, на території підприємтва, не були підтверджені в судовому засіданні належними та допустимими доказами. В ході розгляду справи судом також встановлено, що згоду на звільнення позивача за ст. 40 п.4 КЗпП України надано первинною профспілковою організацією ПАТ «Вінницяобленерго» цеховим комітетом СО Вінницькі високовольтні електричні мережі, протокол № 8 від 27.08.2014 (а.с. 14), що свідчить про виконання відповідачем вимог ч. 1 ст. 43 КЗпП України. Разом з тим, для кваліфікації прогулу, необхідним є встановлення двох ознак винних дій працівника: фактичної - не перебування на робочому місці (у тому числі більше трьох годин протягом робочого дня) та оціночної - відсутність поважності причин неявки на роботу. Поважними причинами відсутності працівника на роботі можна визначити такі причини, що виключають його вину, проте судом в ході розгляду справи таких доказів не здобуто. Суд не вважає поважною причиною відсутність позивача на робочому місці 22.08.2014 в зв'язку з його перебуванням в відділенні ДАІ Могилів-Подільського УМВС України у Вінницькі області з 9:00 год. до 15:00 год. (а.с.6), оскільки, як встановлено в судовому засіданні та вбачається з дослідженого в судовому засіданні протоколу про адміністративне правопорушення від 21.08.2014, позивач вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП України - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп'яніння, в зв'язку з чим у нього був вилучений транспортний засіб (мопед) та через повернення якого, зі слів позивача, він 22.08.2014 і перебуваів в ДАІ. Вказане, на думку суду, свідчить, що такі обставини не можуть свідчити про поважність причин відсутності позивача на робочому місці 22.08.2014. Також суд бере до уваги факт неповідомлення позивачем роботодавця про необхідність його перебування у відділенні ДАІ 22.08.20147 та відсутності належних доказів неможливості здійснення позивачем такого повідомлення. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Належні та допустимі докази відсутності прогулів чи відсутності на роботі з поважних причин у зазначений період часу позивачем суду не надані. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що звільнення позивача за п.4 ст.40 КЗпП України здійснено відповідачем правомірно, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позову. На підставі викладеного вище та

Outcome: dismissed