Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з вищевказаним позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи: Дергачівська державна нотаріальна контора Харківської області, приватний нотаріус Дергачівського нотаріального округу Харківської області [PERSON], Служба у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області про визнання договору - дарування недійсним, визнання іпотечного договору недійсник, договору про задоволення вимог іпотекодержателя недійсним. В підтвердження своїх позовних вимог [PERSON] посилається на те, що [PERSON] є її старша дочка, [PERSON] - працював в міліції разом з її зятем [PERSON], померлим 03 березня 2004 року. [INFO] року помер її чоловік [PERSON], з яким вона побудувала в період сумісного шлюбу житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS]. З 1993 року вона являється інвалідом 2-ї групи, у зв'язку з переломом позвоночника, а також знаходилася на обліку у лікарів у зв'язку з цукровим діабетом. В 2002 році її стан здоров'я значно погіршився і її донька запропонувала допомогти оформити спадщину після смерті батька, а потім оформити з нею договір довічного утримання. Розуміючи те, що їй потрібна стороння допомога, тобто допомога доньки по уходу за нею, вона змушена було погодитися на запропоновану допомогу дочки. Після підготовки пакета документів на оформлення спадщини, її дочка повезла її в м. Дергачі, де поставила підпис на свідоцтві про право власності на спадщину. Про те, що дочка ще при оформленні спадщини завела в оману нотаріуса і її вона не звернула уваги. Нотаріус в даній ситуації повинна була оформляти на половину будинку свідоцтво про право власності в порядку сумісної забудови, а друге свідоцтво в порядку спадкування за законом 1 -ї черги після смерті чоловіка. Вона не звернула уваги на даний факт у зв'язку з хворобливим станом організму. 09 червня 2002 року її донька знову повезла в м. Дергачі для оформлення договору довічного утримання. Приїхавши в м. Дергачі вона підписала уже готовий договір, розуміла, що підписує договір довічного утримання. Договір-дарування вона не могла оформляти, так як на той час потребувала постійного уходу, іншого помешкання не мала і коштів для покупки іншого будинку також у неї не було. В силу свого хворобливого стану, так як на той час хвороба особливо прогресувала вона повністю довірилась доньці і не відчула, що в її діях присутній обман. Той факт, що вона підписала в Дергачівській державній нотаріальній конторі не договір довічного утримання, а договір дарування їй стало відомо про це тільки в 2011 році. В 2010 році її донька прийшла на роботу в кафе до [PERSON] Весною 2010 року її донька розповідала, що сім'я [PERSON] проживає в Америці і що він запропонував їй вступити в зареєстрований шлюб. Вона не вмішувалася в особисте життя доньки, коли вона могла тривалий час бути відсутня вдома, вона займалась вихованням та утриманням онуки сироти - [PERSON], [INFO], єдиної дитини її доньки. 06 грудня 2010 року потайки від неї [PERSON] оформила договір займу з [PERSON] на суму 285960 гривень, строком на один рік. Вона вважає, що даний договір-займу є фіктивним і маючим ціль виселити її та внучку з будинку де вони зараз проживають. Договір фіктивним вважає з наступних підстав: Її дочка в 1997 році продала квартиру в м. Полтава та мала все необхідне, щоб нормально проживати. Ніяких покупок з грудня 2010 року вона не робила. Даючи оцінку сумі займу, такі суми до мілких грошей як правило не займають. Ця сума можливо складається із недостачі, але мати недостачу за такий короткий період роблячи в кафе неможливо. Ніяких мір, щоб повернути гроші донька не приймала. Продовжує і до теперішнього часу працює в кафе у [PERSON] та проживає там же. [PERSON] свою доньку [PERSON], коли тій виповнилося 16 років, 08 грудня 2010 року зняла її з реєстрації за адресою [ADDRESS] та зареєструвала в аварійному будинку [ADDRESS] без відому та згоди на те власника будинку № 26, цим самим підготовлюючи передачу власності [PERSON], що в подальшому було і зроблено. 07 грудня 2011 року відповідачі підписали і останній договір, ціль якого була та є виселити її з неповнолітньою онукою з будинку, щоб потім його продати. Лист-претензію від 18 червня 2012 року на добровільне виселення з будинку вони з онукою отримали вже 20.06.2012 року. Той факт, що [PERSON] готує будинок на продажу їй стало відомо зі слів працівників БТІ, які планують виїзд для обстеження домоволодіння у зв'язку з заявою [PERSON] для підготовки документів на продажу будинку. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, в заяві підтримують позовні вимоги і просять їх задовольнити в повному обсязі, просять розглядати справу у його відсутність в заочному судовому засіданні. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, причину неявки суд не повідомили, про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Представник третьої особи: Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області в судове засідання не з'явився, згідно заяви просить суд слухати справу у їх відсутність та прийняти рішення на розсуд суду. Представник третьої особи: приватний нотаріус Дергачівського нотаріального округу Харківської області [PERSON] в судове засідання не з'явилася, згідно заяви просить суд слухати справу у її відсутність на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Представник третьої особи: Служба у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не з'явився, згідно заяви просить суд слухати справу у їх відсутність та прийняти рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом було достовірно встановлено, що відповідно договору дарування від 09.10.2002 року, посвідченого Дергачівською державною нотаріальною конторою Харківської області Задоріною Т.В., зареєстровано в реєстрі за № 1-2626, [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці розміром 1182,00 кв.м. Згідно іпотечного договору від 06.12.2010 року посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського нотаріального округу Харківської області [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 5295 між [PERSON] та [PERSON], відповідно якого [PERSON] передав у власність, а [PERSON] прийняла 285 960,00 грн., які зобов'язалася повернути до 06.12.2011 року. На забезпечення виконання зобов'язання, що викладено в п. 1 цього договору, укладено договір іпотеки. Предметом іпотеки є житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою:[ADDRESS] Судом було встановлено, що [INFO] року помер чоловік позивачки - [PERSON], з яким вона побудувала в період сумісного шлюбу житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS]. З 1993 року вона являється інвалідом 2-ї групи, у зв'язку з переломом позвоночника, а також знаходилася на обліку у лікарів у зв'язку з цукровим діабетом, що підтверджується копією довідки МСЕ № 009356. В 2002 році стан здоров'я [PERSON] значно погіршився і її донька [PERSON] запропонувала допомогти оформити спадщину після смерті батька, а потім оформити з нею договір довічного утримання, на що остання погодилася. Після підготовки пакета документів на оформлення спадщини, [PERSON] повезла її в м. Дергачі Харківської області, де поставила підпис на свідоцтві про право власності на спадщину. Про те, що [PERSON] ще при оформленні спадщини завела в оману нотаріуса і [PERSON] яка не звернула уваги на даний факт. Той факт, що вона підписала в Дергачівській державній нотаріальній конторі Харківської області не договір довічного утримання, а договір дарування їй стало відомо про це тільки в 2011 році. 06 грудня 2010 року потайки від неї [PERSON] оформила договір займу з [PERSON] на суму 285960 гривень, строком на один рік. Суд вважає, що даний договір-займу є фіктивним і маючим ціль виселити [PERSON] та онуку з будинку де вони зараз проживають. [PERSON] свою доньку [PERSON], коли тій виповнилося 16 років, 08 грудня 2010 року зняла з реєстрації за адресою [ADDRESS] та зареєструвала в аварійному будинку [ADDRESS] без відому та згоди на те власника будинку № 26, цим самим передала власність [PERSON] 07 грудня 2011 року відповідачі склали договір, ціль якого була та є виселити [PERSON] з неповнолітньою онукою з будинку, щоб в подальшому його продати. Лист-претензію від 18 червня 2012 року на добровільне виселення з будинку [PERSON] з внучкою отримали вже 20.06.2012 року. Вказані факти підтверджені вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 30 вересня 2013 року,згідно якого [PERSON] засуджено за ст. 190 ч.4 КК України було до 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст.. 75 КК України звільнено з іспитовим строком 3 роки. . Згідно вироку, восени 2002 року [PERSON], маючи умисел на заволодіння правом на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS], який належить її матері [PERSON], переслідуючи при цьому корисливі цілі, заздалегідь домовилась із останньою про підписання договору пожиттєвого утримання. Реалізуючи свій злочинний намір, [PERSON] 09 жовтня 2002 року, під наміром підписання вказаного договору, привезла [PERSON] до державного нотаріуса державної нотаріальної контори Задоріної Т.В. в м. Дергачі Харківської області. [PERSON], повністю довіряючи своїй донці, не вникаючи в суть договору, замість договору пожиттєвого утримання підписала договір дарування вказаного житлового домоволодіння, вартістю 27 127 гривень, [PERSON] Таким чином, [PERSON] розпорядилась даним майном на свій розсуд, чим спричинила потерпілій [PERSON] матеріальний збиток у розмірі 27 127 гривень. Вирок набрав чинності. Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства , його моральним засадам. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержанням в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до ч.1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визначається судом недійсним. Таким чином, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved