Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України з 1992 року по теперішній час. В підтвердження заяви [PERSON] посилається на те, що він народився 28.08.1971 року в Вірменській РСР Обовянського району с. Балавіт, що підтверджується свідоцтвом про народження, серії 1-СЛ № 255906, видане 28.04.1972 р., вказує, що також мав паспорт громадянина [PERSON] Союзу, а в 1996 році даний паспорт загубив . В травні 1989 року переїхав в Україну до рідного дядька [PERSON], що проживає за адресою:Харківська область с.Козача Лопань вул. Шлях індустрії - 100, де жив до осені 1989 року. За цей період працював на посаді скотника в радгоспі « Шлях індустрії», що підтверджується відповідним записом в трудовій книжці. 05.12.1989 році був призваний до лав [PERSON] армії .Служив в Казахстані впродовж 2 років , був демобілізований 07.12.1991 р. Після служби в [PERSON] приїхав на постійне місце проживання в Україну до дядька із грудня 1991 р. до теперішнього часу впродовж 22 років живе за адресою: Харківська область с.Козача Лопань вул.Шлях Індустрії, 100. З приводу втрати паспорта неодноразово звертався до паспортного столу Дергачівського району Харківської області до Міграційної службу України, але йому було відмовлено у зв язку з тим , що йому необхідно встановити факт постійного проживання на території України - станом на 1991 р., та не було встановлено його належність до громадянства України,так як раніше був громадянином СРСР. Зідно довідки № К- 583 виданої Посольством республіки Вірменії від 12.08.2014 року, він не є громадянином республіки Вірменії. Заявник [PERSON] в судове засідання зявився, просить задовольнити заяву. Представник Головного Управління міграційної служби Українив Харківській області [PERSON] проти задоволення заяви заперечує. Вказує, що будь-яких документальних підтверджень, про те що [PERSON]постійно проживав на території України з 1991 року не має. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що [PERSON] народився 28.08.1971 року в Вірменській РСР, Обовянського району с. Балавіт, що підтверджується свідоцтвом про народження, серії 1-СЛ № 255906, видане 28.04.1972 р . В травні 1989 року переїхав в Україну до дядька [PERSON], що проживає за адресою:Харківська область с.Козача Лопань вул. Шлях індустрії 100, де жив до осені 1989 року. За цей період працював на посаді скотника в радгоспі « Шлях індустрії», що підтверджується відповідним записом в трудовій книжці. 05.12.1989 року [PERSON] було призвано до армії із республіки [PERSON]. Служив в Казахстані впродовж 2 років , був демобілізований 7.12.1991 р. [PERSON] в судовому засіданні заявив, що після служби приїхав на постійне місце проживання в Україну до дядька 1992 р. і до теперішнього часу впродовж проживає за адресою: [INFO] - 100. У військовому квитку № 5618156 [PERSON], зазначено про те, що його прийнято на облік Козачолопанською селищною радою Дергачівського району Харківської області з 02 лютого 1993 року. Вказаний факт є безперечним доказом фактичного, постійного проживання заявника на території України. Відповідно до висновку ДІМ ВМ Дергачівського РВ ГУМВС України від 16.10.2013 року зазначено , що [PERSON] переїхав до с.Козача Лопань з 1993 року по 2005 рік мешкав та був зареєстрований там з родиною. Зідно довідки № К- 583 виданої Посольством республіки Вірменії від 12.08.2014 року, [PERSON] не є громадянином республіки Вірменії. Відповідно до ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного, цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, які мають значення для охорони прав і інтересів особи або створення умов здійснення ним особистих немайнових або майнових прав або підтвердження наявності або відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення. Постанова Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 г «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розяснено, що такі справи розглядаються якщо: відповідно до закону, такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов'язане з подальшим вирішенням суперечки про право. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 р. № 5 « Про судову практику у справах про встановлення фактів, шо мають юридичне значення», наведений в ЦПК України перелік фактів, шо встановлюються судом не є вичерпним. За наявності умов суд може встановити й інші факти, шо мають юридичне значення. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про громадянство України», громадянами України є зокрема всі громадяни колишнього СРСР які на момент оголошення незалежності України, тобто 24 серпня 1991 року постійно проживали на території України, та особи, які на момент набрання чинності ЗУ «Про громадянство України» 13 листопада 1991 року проживали в Україні та не були громадянами інших держав. Аналізуючи вказане, суд вважає,що заява [PERSON] є такою, що підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial