Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

[PERSON], діючи на підставі довіреності та в інтересах позивача, 01.12.2015 року звернулась до суду з позовом, в якому просить суд зняти арешт зі всього нерухомого майна [PERSON], накладений Відділом державної виконавчої служби Чернігівського районного управління юстиції на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження №б/н від 30 жовтня 2009 року, зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна 04.11.2009 року за №9215990. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 09.11.2014 року помер [PERSON] і позивач, як дружина померлого прийняла його спадщину, однак постановою державного нотаріуса позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, зокрема видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки на підставі постанови ВДВС Чернігівського РУЮ від 30.10.2009 року на все нерухоме майно померлого було накладено арешт, який не можливо зняти, так як матеріали виконавчого провадження вже знищені і відновити їх неможливо. До судового засідання від представника позивача подано заяву про розгляд справи за її відсутності, з проханням задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача до судового засідання подала заяву з проханням справу розглянути за її відсутності. Перевіривши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Достовірно встановлено, що позивач [PERSON] була дружиною [PERSON], який помер 09.11.14 року і якому за життя належав будинок №38 по провулку Новий у смт Олишівка Чернігівського району Чернігівської області, і на який накладений арешт Відділом державної виконавчої служби Чернігівського районного управління юстиції на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження б/н від 30 жовтня 2009 року, зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна 04.11.2009 року за №9215990. /а.с.6-10, 27, 28/ Як вбачається з листа начальника Відділу ДВС Чернігівського районного управління юстиції Чернігівської області від 27.11.15 року матеріали виконавчого провадження за 2009 рік знищені. /а.с.13/ У свою чергу постановою державного нотаріуса Чернігівської районної державної нотаріальної контори від 24.11.15 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, зокрема видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки на підставі постанови ВДВС Чернігівського РУЮ від 30.10.2009 року на все нерухоме майно її померлого чоловіка накладено арешт. /а.с.11/ Однак як вбачається з довідки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» померлий [PERSON] повністю погасив заборгованість по кредитному договору, а позовна заява вказаного банку до [PERSON] залишена без розгляду і заходи забезпечення позову, прийняті на підставі ухвали судді Жовтневого району м. Дніпропетровська від 23.06.2009 року скасовані. /а.с.21, 22/ Згідно зі ч.ч.1, 2, 5 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до\~ст.317 ЦК України\~власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності із\~ст.319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1\~ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із\~ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 6 Закону України «Про виконавче провадження»\~визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Приймаючи рішення у даній справі суд враховує розяснення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що викладені у п.5 постанови №5 від 07.02.2014 року «Про суду практику в справах про захист права власності та інших речових прав», згідно яких вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Отже, оскільки померлий [PERSON] не має боргових зобовязань, виконавче провадження, згідно якого було накладено арешт на його нерухоме майно знищене, а заходи забезпечення позову скасовані, то суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, оскілки ґрунтується на нормах права, є обґрунтованим та повністю доведеним належними і допустими доказами. На підставі викладеного, й у відповідності ст.ст.6, 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.317, 319, 321, 391 ЦК України,

Outcome: approved