Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду в порядку ч. 2 ст. 317 ЦПК України із заявою про встановлення факту смерті діда - [PERSON], який [INFO] року на тимчасово окупованій території України у [ADDRESS]. У проведенні реєстрації факту смерті діда, Біловодським районнимвідділом державної реєстрації атів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, йому було відмовлено, оскільки пред'явлено документ, форма якого не відповідає вимогам законодавства України. Встановлення зазначеного факту зумовлене необхідністю отримання свідоцтва про смерть для реалізації спадкових прав. Заявник у судове засідання не з'явився, просив розглянути справу без його участі. Представник заінтересованої особи - Біловодський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області - у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення вимог виходячи з наступних підстав. Як вбачається зі свідоцтва про народження [NUMBER] від 02.08.1990 року, заявник доводиться сином [PERSON] (а.с. 7), згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 14.08.1968 року (а.с. 8) [PERSON] доводиться сином [PERSON], тобто померлий доводиться Заявнику дідом. Таким чином заявником підтверджено родинний зв'язок з [PERSON], яка доводиться йому дідом. Згідно свідоцтва про смерть від 28.11.2018 року [PERSON], [INFO] помер [INFO] року в [ADDRESS]. (а.с. 9) Згідно довідки про смерть № 724 від 28.11.2018 року (а.с.19), яке було видано на тимчасово непідконтрольній території України у м. Свердловськ Луганської області, [PERSON]помер[INFO] року, причина смерті - аневризма брюшной аорти, розірвана. Суд оцінює свідоцтво про смерть і довідку про смерть як докази, на підставі якого можливо встановити наявність факту смерті не зважаючи на те, що документи видані на тимчасово непідконтрольній території України і не відповідають встановленому зразку. Згідно ст. 76 ЦПК України «Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.» Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факт у смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ч.1 ст. 317 ЦПК України вбачається, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. За змістом ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою, 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання». Відповідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що суди можуть встановити факти реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадського стану». Факт такої відмови підтверджується листом Біловодського районного відділу РАЦС (а.с.12). Згідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті за умовами підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Таким чином, заявником було доведено, що він є онуком померлого[PERSON], який помер [INFO] року на непідконтрольній території України, тому його вимоги законні та підлягають задоволенню. Стосовно відповіді заінтересованої особиБіловодського районного відділу РАЦС з проханням вказати в рішенні суду громадянство та причину смерті померлого, то суд вказує на те, що рішення приймається в межах заявлених вимог, як то визначено ЦПК України. Крім того, Заявник в своїй заяві просить встановити місце проживання померлого: [ADDRESS], однак при цьому жодного доказу з даного приводу суду не надано, а тому суд приходить до висновку, що в цій частині заяви слід відмовити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial