Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, яку обґрунтовує тим, що [INFO] в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області померла його баба [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі, на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області, розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), що видавалися райдержадміністрацією Вінницького району Вінницької області по Мізяківсько-Хутірській сільській раді, за № 1132 від 13.11.1997, серія ВН № 0448574. Спадкоємицею першої черги за законом після смерті [INFO] [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину була її дочка та мати позивача - [PERSON] . Однак у свідоцтві про її народження в графі мати зазначено « [PERSON] », тоді як в свідоцтві про смерть вона значиться як « [PERSON] ». Спадщину після смерті [INFO] [PERSON] фактично прийняла її дочка [PERSON] , так як на момент смерті постійно проживала та була зареєстрована з спадкодавицею за однією адресою. Інші спадкоємці після смерті [PERSON] , які прийняли спадщину, відсутні. Однак за життя [PERSON] не оформила свої спадкові права після смерті [INFO] своєї матері [PERSON] . [INFO] в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області померла його мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі, на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області, розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), що видавалися райдержадміністрацією Вінницького району Вінницької області по Мізяківсько-Хутірській сільській раді, за № 146 від 13.11.1997, серія ВН № 0448958. Однак оригінали вищевказаних правовстановлюючих документів втрачені, в зв`язку з чим позивач не має можливості оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі. Також зазначає, що він є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [INFO] [PERSON] . Інші спадкоємці після смерті [INFO] [PERSON] відсутні. Спадщину після смерті [INFO] [PERSON] він фактично прийняв, оскільки постійно проживав та був зареєстрований за однією адресою з померлою. Для оформлення своїх спадкових прав він звертався до Вінницької районної державної нотаріальної контори, однак постановою нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії йому було відмовлено За вказаних обставин позивач [PERSON] просить суд встановити факт, що [PERSON] , 1919 року народження, яка померла [INFO] , дійсно була рідною матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] матері [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину, але за життя не оформила своїх спадкових прав після смерті [INFO] свої матері [PERSON] , на: право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП в с. Мізяківські Хутори Вінницького району Вінницької області, розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлій [PERSON] відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай), що видаються райдержадміністрацією Вінницького району Вінницької області по Мізяківсько-Хутірській сільській раді, за № 146 від 13.11.1997, серія ВН № 0448958; право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП в с. Мізяківські Хутори Вінницького району Вінницької області, розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлій [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), що видаються райдержадміністрацією Вінницького району Вінницької області по Мізяківсько-Хутірській сільській раді, за № 1132 від 13.11.1997, серія ВН № 0448574. Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 12.08.2021 відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання; витребувано з Вінницької районної державної нотаріальної контори копії спадкових справ після смерті [INFO] [PERSON] та після смерті [INFO] [PERSON] . Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 19.10.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд. В судове засідання 17.11.2021 учасники справи не з`явились, однак попередньо подали до суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, при цьому представник позивача [PERSON] згідно з ордером [PERSON] в поданій заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі, а представник відповідача - селищний голова Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області Демченко М. в поданій заяві зазначив, що при вирішенні даної справи покладається на розсуд суду. Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 17.11.2021 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думки учасників справи, викладені у поданих до суду письмових заявах, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Судом установлено, що [INFO] в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.10.1998 (а.с. 8). Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі, на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області, розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) за № 1132 від 13.11.1997 серія ВН № 0448574 (а.с. 17). З довідки-виписки № 505, виданої старостою сіл Мізяківські Хутори, Переорки, Тютюнники 21.05.2021, убачається, що із списку членів КСП с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області, правонаступником якого є ТОВ «Мізяківські Хутори», діючого на підставі Статуту зареєстрованого Вінницькою райдержадміністрацією 20.05.1993 за № 173 та перереєстрованого Вінницькою райдержадміністрацією 08.02.2000 за № 04050975 Ю 0011440, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю, виданого КСП с. Мізяківські Хутори Вінницького району Вінницької області, від 29.05.1996, згідно з список колгоспних пенсіонерів КСГП с. Мізяківські Хутори від 01.07.1997, під порядковим номером 529 - [PERSON] , яка проживала в [ADDRESS] , згідно з сертифікатом серії ВН №0448574 від 11.11.1997 належить право на земельну частку (пай) розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж земельної ділянки в натурі (а.с. 20). Спадщину після смерті [INFO] [PERSON] фактично прийняла її дочка [PERSON] , [INFO] , яка на день смерті [INFO] була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 514, виданою старостою сіл Мізяківські Хутори, Переорки, Тютюнники [PERSON] 24.05.2021 (а.с. 38). В акті від 21.05.2021, затвердженому старостою сіл Мізяківські Хутори, Переорки, Тютюнники Вінницького району Вінницької області [PERSON] , зазначено, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , була рідною донькою [PERSON] , яка померла [INFO] . [PERSON] , [INFO] , з моменту народження і до дня її смерті постійно проживала за адресою: [ADDRESS] разом зі своєю матір`ю [PERSON] (а.с. 37). З копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] від 31.10.1984 убачається, що матір`ю останньої вказана « [PERSON] » (а.с. 10). В погосподарських книгах зазначено, що [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується виписками з даних погосподарських книг (а.с. 40-51). Після реєстрації шлюбу 21 листопада 1976 року з [PERSON] , [PERSON] змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 31.10.1984 (а.с. 11). В заяві [PERSON] , посвідченої старостою сіл Мізяківські Хутори, Переорки, Тютюнники, Мізяківсько-Хутірського старостинського округу Вінницького району Вінницької області Панасюк Л.В., від 12.10.2021 зазначено, що вона знає родину [PERSON] вже давно, оскільки проживає по сусідству; вона підтверджує той факт, що [PERSON] , 1919 року народження, яка померла [INFO] , дійсно була рідною матір`ю [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , її дочка [PERSON] та онук [PERSON] постійно проживали за однією адресою: [ADDRESS] (а.с. 80). В заяві [PERSON] , посвідченої старостою сіл Мізяківські Хутори, Переорки, Тютюнники, Мізяківсько-Хутірського старостинського округу Вінницького району Вінницької області Панасюк Л.В., від 12.10.2021 зазначено, що вона знає родину [PERSON] вже давно, оскільки проживає по сусідству; вона підтверджує той факт, що [PERSON] , 1919 року народження, яка померла [INFO] , дійсно була рідною матір`ю [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , її дочка [PERSON] та онук [PERSON] постійно проживали за однією адресою: [ADDRESS] (а.с. 81). Судом також установлено, що [INFO] в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.08.2002 (а.с. 7). Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі, на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області, розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) за № 146 від 13.11.1997 серія ВН № 0448958, що підтверджується листом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 785 від 01.07.2021 (а.с. 19). Постановою державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори Каблучко Ю.В. № 1130/02-31 від 17.07.2021 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] позивачу [PERSON] було відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналів документів, які посвідчують право на спадкове майно, а також відсутністю підтвердження факту родинних відносин з спадкодавцем (а.с. 52). На виконання вимог ухвали від 12.08.2021 на адресу Вінницького районного суду Вінницької області надійшов лист з Вінницької районної державної нотаріальної контори, з якого вбачається, що відповідно до Спадкового реєстру спадкоємці померлої [INFO] [PERSON] та померлої [INFO] [PERSON] до нотаріальної контори та приватних нотаріусів по питанню відкриття спадщини не зверталися, спадкові справи не заводились (а.с. 68). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. З досліджених судом письмових доказів убачається, що [PERSON] 1919 року народження, яка померла [INFO] , дійсно була рідною матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Встановлення вищевказаного факту родинних відносин необхідно заявнику для подальшого кінцевого оформлення в нотаріальному порядку своїх спадкових прав, без доведення цього факту в судовому порядку заявник буде позбавлений можливості оформити свої спадкові права, що дає суду законні підстави для задоволення вимоги щодо встановлення факту родинних відносин. Щодо позовної вимоги про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом суд зазначає таке. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно з п. 3 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ч. 4 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», відмова у вчиненні нотаріальної дії за загальним правилом здійснюється в усній формі, а у випадку наявності вимоги особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, - виноситься відповідна постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Положеннями статті 5 Земельного кодексу України (1991 року) передбачалося, що земля може належати громадянам на праві колективної власності. Суб`єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 ЗК України. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. В результаті проведеної процедури паювання земель колективної власності передбачалася видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та проведення їх реєстрації відповідною районною державною адміністрацією. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) зокрема мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Отже, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією, а також свідоцтво про право на спадщину або рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Право на отримання земельної частки (паю) регулюється зокрема Указом Президента України від 08 серпня 1995 року за №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», відповідно до якого член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифікату, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею 548 ЦК Української РСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно зі ст. 549 ЦК Української РСР, спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом установлено, що після смерті [INFO] [PERSON] єдиною спадкоємицею була її дочка [PERSON] , яка прийняла спадщину, вступивши у володіння спадковим майном, однак за життя не оформила своїх спадкових прав. Позивач [PERSON] , являючись єдиним спадкоємцем першої черги, прийняв спадщину після смерті [INFO] матері [PERSON] , вступивши в управління спадковим майном, відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року). Також судом є установленим, що позивач [PERSON] не взмозі отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно, а іншого способу захисту своїх спадкових прав, окрім судового, у нього немає, тому суд вважає позов в частині визнання права в порядку спадкування за законом обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. За клопотанням представника позивача суд вважає залишити судові витрати по справі за позивачем [PERSON] .

Outcome: approved