Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, треті особи: [PERSON], Новомосковська міська державна нотаріальна контора, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], а саме: будинок А, площею 122,3 кв.м, Б - літню кухню, площею 31 кв.м, б - прибудову, площею 3,4 кв.м., б - прибудову, площею 1,4 кв.м, В - сарай, площею 3,2 кв.м, Д - сарай, площею 12,9 кв.м., Ж- вбиральню, з - сарай, площею 5,2 кв.м., І -навіс, Уг частину К - колодязь з бетонних кілець, К1 - колодязь з металопластикових труб, Я -зливну яму, № 4 - хвіртку, № 5 - хвіртку, № 6 - ворота, №7 - огорожу, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька - [PERSON], померлого [INFO]. В обґрунтування заявленого позову, позивач посилається на те, що [INFO] помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними побудовами, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Спадкове майно померлий заповів позивачу згідно заповіту від 20.08.1985 року, посвідченого державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Копиловою Г.Г., зареєстрованого у реєстрі за № 3430. Позивач являється спадкоємцем першої черги за заповітом. Спадкоємцем першої черги за законом являється його мати [PERSON]. У 6-місячний строк [PERSON] не зміг вчасно звернутися до нотаріальної контори у зв'язку із тим, що в березні 1995 року виїхав в район Крайньої Півночі, для працевлаштування і в день смерті батька, [INFO], він тільки приїхав в м. Каталин, Тюменської області, Російської федерації і працевлаштувався в АОЗТ «Кагалинінтербуд». Про смерть свого батька дізнався лише, коли приїхав до м. Новомосковська в 1996 році, оскільки мати не хотіла, щоб позивач втратив роботу виїхавши на поховання батька. Позивач зазначає, що приїхавши додому він вступив у володіння житловим будинком, тим самим фактично прийняв спадщину у відповідності до вимог ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року). Рішенням суду від 22.11.2012 року йому було визначено додатковий строк для прийняття спадщини. Однак державним нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що договір купівлі-продажу домоволодіння розташованого по [ADDRESS] від 01.06.1957 року, у відповідності до якого [PERSON] продав [PERSON] домоволодіння, зареєстрований в БТІ у реєстрі за № 2657, не приймається нотаріусом як правовстановлюючий документ на спадкове домоволодіння, розташоване по [ADDRESS]. Позивач зазначив, що в нього не має документів, які б свідчили про перейменування вулиці Новоселівської на Белінського, та перенумерацію будинку з [NUMBER] на [NUMBER]. Також позивач стверджує, що його батько [PERSON] був добросовісним покупцем домоволодіння згідно договору купівлі-продажу і, таким чином являвся власником домоволодіння. В 1985 році отримав дозвіл на будівництво будинку та службових приміщень, а тому померлий являвся законним забудовником будівель і споруд, розташованих по [ADDRESS]. За таких обставин позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом для захисту своїх прав. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити, мотивуючи його обставинами, викладеними в позовній заяві. Представник відповідача - Новомосковської міської ради в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, причин неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України провів заочний розгляд справи. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність. З позовом згодна у повному обсязі. Представник третьої особи - Новомосковської міської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що стверджується свідоцтвом про його смерть (а.с.12). За життя, а саме 29.08.1985 року, [PERSON] склав заповіт, посвідчений держаним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Копиловою Г., згідно якого все своє майно заповів [PERSON] (а.с.11). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.11.2012 року [PERSON] визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], терміном 3 місяці (а.с.34). На виконання вимог ч.1 ст.1268 ЦК України, [PERSON] 11.01.2013 року звернувся до Новомосковської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] (а.с.32), однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки заявником не було надано нотаріусу правовстановлюючого документа на спадкове майно. Інших спадкоємців судом не встановлено (а.с.60-61). Суду надано копію договору купівлі-продажу від 01.06.1957 року, згідно якого [PERSON] придбав у власність від [PERSON] житловий будинок розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Новоселівська, 54 (а.с.14). В судовому засіданні було оглянуто домову книгу, згідно з записами якої домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS], переіменоване на адресу: [ADDRESS], по що свідчить той факт, що [ADDRESS] - закреслено, а написано - [ADDRESS]. Крім того, дана домова книга містить дані про реєстрацію [PERSON] (продавця за договором купівлі-продажу) та [PERSON] (покупця за договором купівлі-подажу), а також позначку про те, що адреса домоволодіння перереєстрована на вул.Белінського, з 07.08.1958 року. Крім того, суду надано Генеральний план (схему) домоволодіння від 13.05.1957 року, згідно якого домоволодіння, яке розташоване по [ADDRESS] і належало [PERSON], 06.04.1962 року її прізвище вичеркнуто працівниками МБТІ і вказаний власником [PERSON], про що мається відповідний запис начальника Новомосковського МБТІ від 20.11.1954 року (а.с.18). З дослідженого поетажного плану будинку вбачається, що прізвище власника будинку, розташованого по вул. Новоселівська, 54 в місті Новомосковську, а саме [PERSON] прізвище вичеркнуте працівниками МБТІ і вказаний власником [PERSON], про що мається відповідний запис начальника Новомосковського МБТІ від 06.04.1957 року (а.с.19). Суду надано також ситуаційний план вул. Бєлінського та вул. Новосельвської в м. Новомосковську, складений Новомосковським УЕГГ, в якому видно як перехрещуются вул. Бєлінського та вул. Новосельвська (а.с.28). Згідно довідки міського відділу в справах будівництва і архітектури від 06.09.1985 року, [PERSON] наданий дозвіл на будівництво будинку і службових приміщень на земельній ділянці, розташованій по [ADDRESS] (а.с.17). Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] за життя набув право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS], переіменоване на адресу: [ADDRESS]. А тому, аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, і за позивачем слід визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], оскільки судом знайшло своє підтвердження перейменування вулиці «Новоселівська» на «Белінського», та зміни нумерації будинку з [NUMBER] на [NUMBER], в період з 1957 роком по 1962 роком. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved