Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду з позовом до ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що він з 18.10.2005 р. по 21.06.2013 р. перебував у трудових відносинах з відповідачем, працюючи прохідником 5 розряду, з повним робочим днем у шахті, у шкідливих та небезпечних умовах. За час роботи на вугільному підприємстві отримав професійне захворювання: хронічна вертеброгенна попереково-крестцова радікулопатія, у зв'язку з чим підприємством було видано акт №4 розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 20.06.2013 року. Згідно довідок Обласної МСЕК № 439247 та 247402 від 16.07.2013 року він визнаний інвалідом 3-ї групи та йому встановлено втрата професійної працездатності у розмірі 40% з черговим переоглядом через два роки . Після встановлення йому втрати професійної працездатності він з усіма необхідними документами звернувся до відділення виконавчої дирекції ФСС від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Добропіллі для відшкодування матеріальної шкоди, де йому були призначені страхові виплати, а саме: одноразова допомога і щомісячні регресні виплати. Він вважає, що внаслідок отриманого професійного захворювання йому заподіяні фізичний біль і душевні страждання. Ушкодження здоров'я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров'я, на безпечну працю. У зв'язку з захворюванням цілком порушена його нормальна життєдіяльність, він тривалий час знаходився на лікуванні. Він не може виконувати певні роботи у побуті, вся важка праця лягла на плечі рідних. Дуже втомлюється після навіть нетривалої ходьби, рухів. Був змушений звільнитися з роботи за станом здоров'я. Йому приходиться фізично і морально пристосовуватися до життя з урахуванням його фізичних обмежень. У судовому засіданні позивач повністю підтримав позовні вимоги, просить суд стягнути з відповідача ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» в рахунок відшкодування моральної шкоди на свою користь 16000 гривень виходячи з того, що він має серйозні порушення здоров'я зі стійким розладом функцій організму, обумовленим наслідками професійного захворювання, які призводять до обмеження життєдіяльності, моральним стражданням, втраті нормальних життєвих зв'язків. Представник відповідача , діючий на підставі довіреності, позов не визнав, вважає , що згідно зі ст. 153 КЗпПУ в ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» створені безпечні і нешкідливі умови праці, а умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, інших засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови відповідають вимогам нормативних актів про охорону праці. Крім того вважає, що обов'язок по встановленню факту спричинення моральної шкоди заподіяну працівникові каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я , пов'язанним з виконанням ним трудових обов'язків покладено на МСЕК. Що стосується спричинення моральної шкоди, то позивачем не надано доказів спричинення йому моральної шкоди. Надав письмові заперечення. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обгрунтовані і підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач з 18.10.2005 р. по 21.06.2013 р. перебував у трудових відносинах з відповідачем, працюючи прохідником 5 розряду, з повним робочим днем у шахті, у шкідливих та небезпечних умовах. За час роботи на вугільному підприємстві отримав професійне захворювання: хронічна вертеброгенна попереково-крестцова радікулопатія, у зв'язку з чим підприємством було видано акт №4 розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 20.06.2013 року. Згідно довідок Обласної МСЕК № 439247 та 247402 від 16.07.2013 року він визнаний інвалідом 3-ї групи та йому встановлено втрата професійної працездатності у розмірі 40% з черговим переоглядом через два роки . Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Статтею 13 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. У судовому засіданні встановлено, що шкоду здоров'ю [PERSON] заподіяно з вини ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» , що підтверджується актом розслідування хронічного професійного захворювання, невиконанням обов'язків відповідальних працівників підприємства щодо нагляду за охороною праці, низьким рівнем механізації допоміжних процесів. Крім того, у п.16 та 17 акту вказано, що причиною захворювання є умови виробництва та порушення власником діючого законодавства. Згідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03. 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду України № 5 від 25.05.2001 року) заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як вбачається із рішення Конституційного суду від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 по справі № 1-32/2008, право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та ст. 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. З врахуванням викладеного, суд вважає підставними та обґрунтованими вимоги [PERSON] до ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» про відшкодування моральної шкоди, так як внаслідок отримання професійного захворювання на виробництві позивачу заподіяні фізичний біль і душевні страждання. Ушкодження здоров'я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров'я, на безпечну працю. Все це призвело до порушення його звичного образу життя, вимагають від [PERSON] додаткових зусиль для організації свого життя, що належним чином має бути компенсовано. Дані обставини знайшли своє підтвердження в поясненнях представника позивача, матеріалах справи, дослідженими та проаналізованими у ході судового розгляду. Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд виходить з розміру позовних вимог, ступеню втрати професійної працездатності, порушення нормального укладу життя, характеру та ступеня моральних страждань, а також розумності та справедливості, вважає позов підлягаючим частковому задоволенню і стягненню з ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» на користь [PERSON] 12000 грн. В іншій частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved