Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення аліментів на дитину, що продовжує навчання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач являється його рідним батьком. За рішенням Глухівського міського суду від 29 серпня 2000 року у справі № 2-615/2000 відповідач сплачував аліменти на його утримання, його матері. Після досягнення повноліття, він ніде не працює, не одружений та проживає з матірю, водночас навчається на ІІІ курсі Глухівського агротехнічного інституту імені [PERSON] Сумського НАУ на денній формі навчання, а тому потребує матеріальної підтримки. З урахуванням наведеного, посилаючись на норми матеріального права, просить суд стягнути з відповідача на його користь, як повнолітньої дитини, що продовжує навчання, аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) на весь період навчання, починаючи з дня предявлення позову до закінчення навчання. Ухвалою суду від 13 лютого 2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за останнім відомим місцем реєстрації відповідача та повідомлено останнього про надходження до нього вказаного позову, шляхом розміщення оголошення на офіційній сторінці веб-порталу судової влади України від 14.02.2018. Від відповідача відзиву на позов не надійшло. Враховуючи, що від позивача не надходила заяви про відсутність заперечень проти заочного розгляду справи та розгляд справи в спрощеному порядку без виклику сторін, суд вирішив розглянути справу в загальному порядку без винесення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до частини третьої статті 12 та частини першої статті 13 ЦПК України, сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено, відповідач [PERSON] являється батьком позивача [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9). За виконавчим листом від 29.08.2000 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнено аліменти на утримання сина [PERSON] до його повноліття (а.с. 8). З довідки Глухівського агротехнічного інституту імені [PERSON] Сумського НАУ від 27.11.2017 № 580 вбачається, що Позивач є студентом ІІІ курсу денної форми навчання спеціальності «Експлуатація та ремонт машин і обладнання АПВ» (а.с. 7). Згідно статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно частини третьої статті 199 ЦПК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз'яснено Пленумом Верховного Суду України в п.20 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до частин першої та другої статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. В частині першій статті 182 СК України вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Проаналізувавши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що Позивач дійсно потребує матеріальної допомоги, так як навчається у вказаному вище навчальному закладі на денній формі навчання. Водночас позивач не навів обставин за яких з Відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини від його заробітку, проте в позовній заяві зазначає, що відповідач є працездатним і має можливість надавати матеріальну допомогу. Враховуючи, що відповідач є батьком Позивача, який навчається і потребує матеріальної допомоги, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що відповідач, дійсно, має можливість надавати певну матеріальну допомогу на утримання сина, однак, у розмірі, меншому, ніж той, про який просить позивач. Тому позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти на користь позивача в розмірі 1/6 частини від його заробітку щомісячно до закінчення навчання Позивача, але не більше як до досягнення ним 23 років, тобто до 15.01.2023 року, починаючи з 19.01.2018, який буде справедливим, співмірним, реальним, достатнім і відповідатиме потребам повнолітнього сина, який продовжує навчання та платоспроможності самого відповідача. Вирішуючи питання про стягнення судового збору, суд враховує, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Враховуючи те, що позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь держави, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», необхідно стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial