Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

[PERSON], діючи на підставі відповідної довіреності від 08.02.2017 року та в інтересах позивача [PERSON], звернувся в суд з позовом до Макишинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області та просить визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частину житлового будинку з побутовими та господарськими спорудами по [ADDRESS], зазначені в технічному паспорті на житловий будинок під літерами : «А-1» житловий будинок з «а» верандою площею 59,0 кв.м., в томі числі житловою площею 20,9 кв.м., «Б» сарай, «б» сарай, «В» сарай, «в» сарай, «Г» літня кухня, «г» сіни до літньої кухні, «Д» погріб, № 1 ворота з хвірткою, після смерті чоловіка позивача [PERSON], який помер [INFO]. Ухвалою судді від 29 травня 2017 року відкрито провадження у зазначеній справі. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи останній повідомлявся належним чином, надав до суду письмову заяву від 01.06.2017 року з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги, заявлені ним в інтересах позивача, підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити ( а.с. 58 ). Згідно положень ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача - Макишинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином. Сільський голова Макишинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області [PERSON] надав до суду письмову заяву від 07.06.2017 року за вих. № 598 з проханням розглянути справу за відсутності представника сільської ради, проти позову [PERSON] сільська рада не заперечує ( а.с. 59 ). Третя особа по справі на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Городнянська районна державна адміністрація Чернігівської області про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, представник відповідача в судове засідання не з'явився. Голова Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області [PERSON] надала до суду письмову заяву від 06.06.2017 року за вих. № 02-16/527 з проханням розглянути справу без участі їх представника за наявними в матеріалах справи документами, проти позовних вимог [PERSON] третя особа не заперечує ( а.с. 60 ). Треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином. До позовної заяви долучені письмові заяви останніх від 23.05.2017 року з проханням розглянути справу без їх участі, позов своєї матері [PERSON] підтримують в повному обсязі ( а.с. 7-18 ). Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Городнянського районного нотаріального округу Чернігівської області Сова В.Ф. в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце судового розгляду справи остання повідомлялась належним чином. 10.07.2017 року надала до суду письмову заяву від 05.07.2017 року за вих. № 987/01-16 з проханням розглянути справу за позовом [PERSON] без її участі, оскільки її права за цією позовною заявою не порушуються та у зв'язку зі службовою зайнятістю ( а.с. 76 ). У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Позов обґрунтовується тим, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина за законом на все належне йому майно, в тому числі на 1/4 частину житлового будинку з побутовими та господарськими спорудами по [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги за законом є дружина спадкодавця ( позивач по справі ) та його діти : [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які у встановлений законом строк до нотаріальних органів із заявами про прийняття спадщини не звертались і відповідно до закону вважаються такими, що не прийняли спадщину. 08 лютого 2017 року позивачем була подана заява приватному нотаріусу Городнянського районного нотаріального округу Чернігівської області Сові В.Ф. про прийняття спадщини. Відповідно довідки виконкому Макишинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області будинок з побутовими та господарськими спорудами по [ADDRESS] відносився до колгоспного двору і померлому [PERSON] належала 1/4 частина вказаного домоволодіння. Право власності на вказаний будинок не зареєстровано, правовстановлюючий документ відсутній. Дані обставини стали перешкодою в оформленні права власності на спадкове майно в нотаріальному порядку і причиною необхідності звернення позивача до суду. Суд, дослідивши усі наявні матеріали справи, встановивши наявність обставин, якими обґрунтовуються вимоги, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] у віці 84 років у с. Макишин Городнянського району Чернігівської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] ( а.с. 19 ). Після його смерті відкрилася спадщина за законом на все належне йому майно. Той факт, що [PERSON] являється дружиною [PERSON], підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] ( а.с. 6 ). Отже, позивач [PERSON], виходячи з положень ст.ст. 1258,1261 ЦК України, є спадкоємцем за законом першої черги після смерті свого чоловіка [PERSON]. Після смерті [PERSON] - його дружина [PERSON], як спадкоємець за законом, 08.02.2017 року звернулась до приватного нотаріуса Городнянського районного нотаріального округу Чернігівської області Сови В.Ф. з відповідною заявою про прийняття спадщини за законом. 08.02.2017 року була заведена спадкова справа № 28/2017 до майна [PERSON]. Інші спадкоємці за законом першої черги, а саме діти спадкодавця : [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] подали нотаріусу заяви про відмову від своєї частки у спадщині на користь дружини спадкодавця [PERSON]( а.с. 76-82 ). Дослідженням довідок виконкому Макишинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області від 15.02.2017 року № 109 та від 07.07.2017 року № 658 встановлено, що згідно записів в погосподарській книзі № 1 за 1986-1990 роки, особовий рахунок [NUMBER], в будинку [ADDRESS] станом на 01.07.1990 року постійно були зареєстровані та проживали : [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], яким належало по 1/4 частині вказаного домоволодіння кожному. Вищезазначене домоволодіння мало статус колгоспного двору. Станом на 15.04.1991 року члени колгоспного двору: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], не втратили право на частку в його майні ( а.с. 22, 83 ). Ці дані підтверджуються записами в погосподарській книзі по Макишинській сільській раді Городнянського району Чернігівської області ( а.с. 24, 84-85 ). Статтею 120 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) було передбачено, що колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. За положеннями ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року N 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме : а ) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б ) розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. З інформаційної довідки, виготовленої фізичною особою - підприємцем [PERSON] від 10.02.2017 року № 186, встановлено, що право власності на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] не зареєстровано, самочинного будівництва, перепланування та переобладнання не виявлено, загальна площе будинку становить 59,0 кв.м., житлова площа будинку становить 20,9 кв.м.. Процент готовності житла 100 % ( а.с. 23 ). Згідно Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна відомості у вказаних реєстрах по будинку [ADDRESS] відсутні ( а.с. 72, 87 ). Суд бере до уваги особливість забудови спірного будинку, який було збудовано в 1967 році в системі колгоспного двору. Зокрема, ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року N 1952-IV передбачає, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов : якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, станом до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність», члени колгоспного двору [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] мали право на спірний будинок по 1/4 частині кожний. Підстав вважати домоволодіння, що є предметом позову, самочинно збудованим майном суд не вбачає. Наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.04.2015 року № 79, передбачає, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних ( присадибних ) житлових будинків, господарських будівель і споруд є технічний паспорт. З виготовленого експертом [PERSON] технічного паспорта на житловий будинок за адресою : [ADDRESS], встановлено, що відповідно до технічної характеристики будівель та споруд зазначено : -1 житловий будинок з а верандою, загальною площею 59,0 кв.м., в т.ч. житловою площею 20,9 кв.м., Б сарай, б сарай, В сарай, в сарай, Г літня кухня, г сіни до літньої кухні, Д погріб, № 1 ворота з хвірткою ( а.с. 25-26 ). Враховуючи, що за життя спадкодавець [PERSON] не зареєстрував своє право власності на частку нерухомого майна, це унеможливлює реалізацію позивачем своїх спадкових прав через нотаріальну контору. Підсумовуючи викладене, суд дійшов об'єктивного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON]. Враховуючи наведене,

Outcome: approved