Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

[PERSON], діючи на підставі довіреності та в інтересах [PERSON], 05.05.2017 року звернувся до суду з позовом в якому просить суд: - визнати за позивачем право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по вулиці Дружби,16-б у с. Кархівка Чернігівського району Чернігівської області, як за спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], який помер 29 вересня 2016 року; - встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу - сертифікату на право на земельну частку (пай) серії «ЧН» №0109390, виданого на підставі рішення Чернігівської районної державної адміністрації від 27.08.1996 р. №387, зареєстрованого у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 08.10.1996 року за №390 на імя [PERSON]; - встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу - сертифікату на право на земельну частку (пай) серії «ЧН» №0109395, виданого на підставі рішення Чернігівської районної державної адміністрації від 27.08.1996 р. №387, зареєстрованого у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 08.10.1996 року за №395 на імя [PERSON]; - встановити факт належності [PERSON] Петровичу правовстановлюючого документу - сертифікату на право на земельну частку (пай) серії «ЧН» №0109393, виданого на підставі рішення Чернігівської районної державної адміністрації від 27.08.1996 р. №387, зареєстрованого у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 08.10.1996 року за №393 на імя [PERSON]. Позов обґрунтовується наступним. Зазначений спірний житловий будинок відноситься до майна колгоспного двору і належав на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. 05.02.2010 року помер [PERSON] спадщину якого фактично прийняла його мати [PERSON], а 22.10.2012 року померла [PERSON], спадщину якої фактично прийняв її син [PERSON], а отже став єдиним власником домоволодіння. 29.09.2016 року помер [PERSON] і позивачка є спадкоємцем за законом до майна померлого дядька [PERSON] У встановлений законом строк позивач звернулась до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, а третя особа по справі [PERSON], який являється батьком позивача та рідним братом спадкодавця, відмовився від прийняття спадщини на користь позивача, про що було подано заяву до нотаріальної контори. Перепоною в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння є той факт, що за життя спадкодавець не отримав свідоцтво про право власності на зазначений вище будинок. Окрім того, у сертифікатах, які були видані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] невірно зазначено їх прізвища, вказано «Олексієнко» замість «Алексієнко», що у свою чергу перешкоджає позивачу в оформленні її спадкових прав. У судове засідання позивач не зявилась, від її представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, та з проханням задовольнити позовні вимоги. /а.с.61/ Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача Територіальної громади в особі Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області у судове засідання не зявився, оскільки селищний голова подав до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги селищна рада визнає повністю. /а.с.59/ Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявився, завчасно через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі. /а.с.60/ Суд, дослідивши усі наявні матеріали справи, встановивши наявність обставин, якими обґрунтовуються вимоги, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Достовірно встановлено, що [PERSON] є матірю [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії «ЯВ» №767466 та серії «ЯК» №535885 /а.с.12, 14- зворотна сторона/ Як вбачається з рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова справа від 19.12.2016 року [PERSON] є рідною матірю [PERSON], [INFO], а [PERSON] та [PERSON] є рідними братами [PERSON]. /а.с.17, 18/ Відповідно до положень ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Свідоцтво про смерть серії «І-ЕЛ» №135477 свідчить, що [PERSON] помер 05.02.2010 року у віці 55 років у с. Кархівка Чернігівського району Чернігівської області. /а.с.12 зворотна сторона/ Як видно з довідки №159 від 3 березня 2017 року виконкому [PERSON] селищної ради Чернігівського району, станом на день смерті [PERSON], з ним по вулиці Дружби,16-б у с. Кархівка, були зареєстровані і проживали члени його родини: мати [PERSON], брат - [PERSON] /а.с.13/ Таким чином [PERSON] була спадкоємцем першої черги за законом до майна померлого [PERSON] в силу приписів ст.1261 ЦК України, положення якої діяло на момент відкриття спадщини. Свідоцтво про смерть серії «І-ЕЛ» №194618 свідчить, що [PERSON] померла 22.10.2012 року у віці 91 року у с. Кархівка Чернігівського району Чернігівської області. /а.с.13 зворотна сторона/ Згідно довідки виконкому [PERSON] селищної ради Чернігівського району Чернігівської області від 3.03.2017 року №157 [PERSON] на день смерті була зареєстрована та проживала разом з сином [PERSON] по вул. Дружби,16-б у с. Кархівка, Чернігівського району, Чернігівської області та вела спільне господарство. /а.с.14/ Таким чином [PERSON] та [PERSON] були спадкоємцем першої черги за законом до майна померлої [PERSON] в силу приписів ст.1261 ЦК України, положення якої діяло на момент відкриття спадщини. [PERSON] помер 29 вересня 2016 року у віці 65 років у м. Чернігові, підтвердженням чого є свідоцтво про смерть серії «І-ЕЛ» №282121. /а.с.15/ Свідоцтво про народження серії «І-ЕЛ» №296699, запис акту про укладення шлюбу №943 від 18.05.1991 року та повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00017598538 свідчать, що [PERSON] народилася 22.08.1973 року і її батьком є [PERSON]. 18 травня 1991 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] і отримала прізвище чоловіка «Віктор». /а.с.51, 52/ Таким чином [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом до майна померлого [PERSON] в силу приписів ст.1261 ЦК України, а [PERSON] є спадкоємцем третьої черги за законом до майна померлого [PERSON] в силу приписів ст.1263 ЦК України, положення яких діяло на момент відкриття спадщини. З досліджених у судовому засіданні довідок виконкому [PERSON] селищної ради Чернігівського району Чернігівської області №158 від 03.03.2017 та №233 від 14.04.2017, встановлено, що домоволодіння по вул. Дружби,16-б у с. Кархівка, Чернігівського району, згідно даних погосподарських книг за 1986-1995 р.р. відноситься до категорії «колгоспний двір», і станом на 01.07.1990 р. та 15.04.1991 р. головою колгоспного двору була [PERSON], а членами колгоспного двору були [PERSON] та [PERSON] На день смерті 29.09.2016 року [PERSON] за вище вказаною адресою був зареєстрований і проживав один. /а.с.8, 15 - зворотна сторона/. За даним КП «Чернігівське РБТІ» право власності на спірне домоволодіння не зареєстроване, а дані технічного паспорта свідчать, що його дійсна вартість становить 122214 грн. /а.с.8 зворотна сторона, 9-11/ Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.6 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року N20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст.120 ЦК УРСР (в редакції, що діяла до 10.11.1992 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. [PERSON] того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. Відповідно до ч.2 ст.123 ЦК УРСР частки кожного члена колгоспного двору рівні, включаючи неповнолітніх та непрацездатних членів двору. Достовірними доказами встановлено, що після 15 квітня 1991 року, із вступом в силу Закону України «Про власність», майно вказаного колгоспного двору не змінилося і не зменшилося, тому суд дійшов висновку, що голова колгоспного двору і його члени, а саме [PERSON], [PERSON] та [PERSON] мали право кожний на 1/3 частину спірного домоволодіння №16-б по вулиці Дружби у с. Кархівка, Чернігівського району, на праві спільної сумісної власності. Доказів того, що спірний житловий будинок станом на 15 квітня 1991 року було переведено до іншої суспільної групи, матеріали цивільної справи не містять. Підстав вважати його самочинно збудованим майном суд не вбачає. Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як вбачається з Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру №46534108 та №46534146 спадкові справи до майна померлого 05.02.2010 року [PERSON] та померлої 22.10.2012 року [PERSON], не заводилась. /а.с.56-58/ Так як станом на день смерті [PERSON] з ним по вулиці Дружби,16-б у с. Кархівка були зареєстровані і проживали його мати [PERSON] та брат [PERSON], то [PERSON] вважається такою, що фактично прийняла спадщину сина у відповідності до вимог ч.1 ст.1258 ЦК України. У свою чергу [PERSON] вважається таким, що фактично прийняв спадщину матері, оскільки також був зареєстрований та проживав на день її смерті за вищезазначеною адресою та вступив в управління і володіння нерухомим майном останньої, а отже відповідно він став одноособовим фактичним власником домоволодіння по вулиці Дружби, буд.16-б у с. Кархівка, однак юридично своє право власності не зареєстрував. [PERSON] того, судом встановлено, що позивач прийняла спадщину за законом після смерті 29.09.2016 року її дядька [PERSON] подавши 25.01.2017 року відповідну заяву до приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області [PERSON] і нотаріусом було заведено спадкову справу №4/2017, а [PERSON], який був спадкоємцем першої черги до майна [PERSON], на підставі ст.1274 ЦК України відмовився від належної йому спадщини на користь племінниці спадкодавця [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину за законом на домоволодіння не видавалось. /а.с.46-55/ Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Враховуючи, що за життя спадкодавець [PERSON] не оформив та не зареєстрував своє право власності на вказане нерухоме майно, це унеможливлює реалізацію спадкових прав позивача, як спадкоємця за законом і перешкоджає у реєстрації її речових прав. Суд бере до уваги особливість забудови спірного будинку, який було збудовано у системі колгоспного двору. Зокрема, ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. [PERSON] того, у відповідності до положень п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З оглянутого в судовому засіданні сертифікату на право на земельну частку (пай) серії «ЧН» №0109390 встановлено, що він виданий 08 жовтня 1996 року члену КСГП «Кархівське» (с. Кархівка Чернігівський район Чернігівська область) [PERSON], яка проживає у [INFO] і якій на підставі рішення №387 Чернігівської РДА від 27.08.1996 року належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСГП «Кархівське», розміром 4,64 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). /а.с.19/ [PERSON] того, з оглянутого в судовому засіданні сертифікату на право на земельну частку (пай) серії «ЧН» №0109395 встановлено, що він виданий 08 жовтня 1996 року члену КСГП «Кархівське» (с. Кархівка Чернігівський район Чернігівська область) [PERSON], який проживає у [INFO] і якому на підставі рішення №387 Чернігівської РДА від 27.08.1996 року належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСГП «Кархівське», розміром 4,64 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). /а.с.20/ З оглянутого в судовому засіданні сертифікату на право на земельну частку (пай) серії «ЧН» №0109393 встановлено, що він виданий 08 жовтня 1996 року члену КСГП «Кархівське» (с. Кархівка Чернігівський район Чернігівська область) [PERSON], який проживає у [INFO] і якому на підставі рішення №387 Чернігівської РДА від 27.08.1996 року належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСГП «Кархівське», розміром 4,64 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). /а.с.21/ Згідно розпорядження №387 Чернігівської РДА від 27.08.1996 року затвердженого розрахунки вартості земельної частки /паю/ та її розмірів в умовних кадастрових гектарах земель колективної власності сільськогосподарських підприємств та колгоспів, в тому числі КСП «Кархівське» на земельну частку /пай/ розміром 3429,5 в умовних кадастрових гектарах. /а.с.44, 45/ З повідомлення архівного відділу Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області вбачається, що копії протоколів жеребкування паїв власників сертифікатів та списки власників сертифікатів на земельну частку (пай) КСГП «Кархівське» с. Кархівка Чернігівського району до архівного відділу не надходили. /а.с.43/ Інформація в.о. старости сіл Кархівка, [PERSON] за №21 від 03.03.2017 свідчить, що [PERSON] (російською мовою), [INFO], [PERSON] (російською мовою), [INFO] та [PERSON] (російською мовою), [INFO] брали участь у розпаюванні земель КСГП «Кархівське». /а.с.22/ Як вбачається з довідки виконкому Кархівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області №679 від 04.10.2012 року [PERSON] і [PERSON], як зазначено в сертифікаті на право на земельну частку /пай/ серії «ЧН» №0109395 від 08.10.1996 року, одна і та особа. /а.с.22 зворотна сторона/ Згідно довідки виконкому Кархівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області №678 від 04.10.2012 року [PERSON] і [PERSON], як зазначено в сертифікаті на право на земельну частку /пай/ серії «ЧН» №0109393 від 08.10.1996 року, одна і та особа. /а.с.22 зворотна сторона/ Як вбачається з довідки виконкому Кархівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області №393 від 28.09.2012 року [PERSON] і [PERSON], як зазначено в сертифікаті на право на земельну частку /пай/ серії «ЧН» №0109395 від 08.10.1996 року, одна і та особа. /а.с.23/ Дослідивши наведені вище правовстановлюючі документи, суд дійшов переконання, що у них при оформленні не правильно було записано прізвище власників, яким за життя були саме «Алексієнко», а не «Олексієнко». Отже, написання прізвища спадкодавців як «Алексієнко» відповідає його написанню у свідоцтвах про народження серії «ЯК» №535885 /а.с.12/, серії «ЯВ» №767466 /а.с.14 зворотна сторона/ і свідоцтвах про смерть серії «І-ЕЛ» №135477 /а.с.12 зворотна сторона/, серії «І-ЕЛ» №194618 /а.с.13 зворотна сторона/, серії «І-ЕЛ» №282121 /а.с.15/. Як вбачається із п.п.11, 12 Наказу Державного комітету України по земельних ресурсах від 20.02.1996 р. №11 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» сертифікати на право на земельну частку (пай) громадянам України видаються відповідною районною державною адміністрацією (виконавчим комітетом міської Ради). Відновлення втрачених сертифікатів на право на земельну частку (пай) провадиться тими районними державними адміністраціями (виконавчими комітетами міських Рад), які здійснювали їх видачу. Втрачені сертифікати (у разі, коли їх знайдено) або зіпсовані бланки сертифікатів анулюються в установленому порядку. Статтею 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, крім іншого, державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом та інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Судом встановлено, що дійсно сертифікати на право на земельну частку (пай) [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зіпсовані, адже у них неправильно записано прізвища власників, однак внесення до цих документів виправлень не передбачено Наказом Держкомзему від 20.02.1996 р. №11. Досліджені судом належні та допустимі докази однозначно засвідчують факт належності правовстановлюючих документів [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Оскільки іншим шляхом виправити допущені помилки неможливо, суд рахує за можливе і необхідне встановити факт, що має юридичне значення, за правилами окремого провадження. Підсумовуючи викладене, суд дійшов обєктивного висновку про наявність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved