Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що будинковолодіння, розташоване по [ADDRESS] , побудоване батьками позивача в 70-х роках. Згідно свідоцтва на право власності на житловий будинок від 07.09.1989 вказаний будинок з господарськими будівлями та спорудами з належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого була мама позивача [PERSON] . У зв`язку з одруженням остання змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Після смерті чоловіка [PERSON] вона зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». За заповітом від 31 травня 2000 р. [PERSON] все своє майно заповіла своєму синові - [PERSON] . Заповіт не скасований та не відмінений. [PERSON] померла [INFO] . Реалізуючи своє право на спадщину за заповітом, позивач звернувся до нотаріуса з відповідною заявою, однак йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій з посиланням на те, що спадкове господарство зареєстровано як колгоспний двір. На час припинення колгоспного двору (15 квітня 1991 року) в спадковому господарстві були зареєстровані: голова господарства [PERSON] , [INFO]., яка померла [INFO] ; син - позивач [PERSON] , [INFO]., невістка [PERSON] , [INFO]., онука [PERSON] , [INFO], онука [PERSON] , [INFO] Із заявою про виділення частки члена колгоспного двору не звертався ніхто. З часу народження і по сьогодні позивач проживає у спадковому житловому будинку, разом з мамою вів господарство, обслуговував житло, обробляв земельну ділянку, оплачував комунальні послуги, здійснював поховання матері. На даний час позивач виготовив технічну документацію на будинок за власні кошти, продовжує утримувати будинок та прибудинкову територію в належному стані, однак не може належним чином реалізувати своє спадкове право на житло, що змушує його звертатися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 09 жовтня 2019 р. за клопотанням позивача до участі в справі залучено співвідповідача [PERSON] , [INFO], жителя с. Семаківці Городенківського району Івано-Франківської області. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з наведених в позові підстав, просить позов задовольнити. Відповідачі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в підготовче засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають. Співвідповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення розгляду справи був повідомлений відповідно до вимог ч.11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідачів та співвідповідача. Суд, заслухавши вступне слово позивача, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Згідно копії свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 07 вересня 1989 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 141 від 09 серпня 1989 р. - в цілому будинковолодіння, яке складається з житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташоване в [ADDRESS] , належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Про те, що в [ADDRESS] свідчить копія довідки № 675, виданої 20.11.2015 виконкомом Семаківської сільської ради Городенківського району. Станом на 15.04.1991 в господарстві в [ADDRESS] ) були зареєстровані та проживали: голова двору [PERSON] , [INFO]., син [PERSON] , [INFO]., невістка [PERSON] , [INFO]., внука [PERSON] , [INFO], внука [PERSON] , [INFO]; суспільна група господарства - колгоспники, що підтверджується копією довідки № 292, виданою 16.07.2018 виконкомом Семаківської сільської ради згідно погосподарської книги [NUMBER] за 1991-1995 роки. Голова двору [PERSON] у зв`язку з одруженням 16 листопада 1953 р. дошлюбне прізвище « [PERSON] » змінила на прізвище « [PERSON] », актовий запис № 6, що стверджується копією Витягу № 00020526621 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, сформованого 10 липня 2018 р. Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану. Після розірвання цього шлюбу 16 березня 1961 р. їй відновлено дошлюбне прізвище « [PERSON] », що стверджується копією Витягу № 00024045886 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу, сформованого 25 вересня 2019 р. Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану. 23 лютого 1995 р. [PERSON] у зв`язку з одруженням змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », запис за № 2 від 23 лютого 1995 р. в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу, що стверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Семаківською сільською радою. [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з одруженням змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », актовий запис за № 2 від 23 травня 2009 р., що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого виконкомом Семаківської сільської ради. [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з одруженням змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », актовий запис за № 2 від 17 липня 2010 р., що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого виконкомом Семаківської сільської ради. За заповітом, посвідченим 31 травня 2000 р. секретарем Семаківської сільської ради, зареєстрованим в книзі під № 18, [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, все те, що належатиме їй на день її смерті і на що вона за законом матиме право, - заповіла своєму сину [PERSON] , [INFO], жителю с. Семаківці Городенківського району. Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 42140866 (номер в реєстрі нотаріальних дій 18), що доводиться копією Інформаційної довідки № 49919712 зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданої 17.11.2017 Першою Снятинською державною нотаріальною конторою у зв`язку з відкриттям спадкової справи. Те, що позивач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 03 жовтня 1960 р. Семаківською сільською радою; запис за № 36 від 15 вересня 1960 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження. Мати позивача [PERSON] померла [INFO] у віці 85 років, актовий запис № 14 від 02 жовтня 2017 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Семаківської сільської ради Городенківського району. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1273 ЦК спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. [PERSON] на день смерті ( [INFO] ) була зареєстрована по [ADDRESS] ; разом з нею в будинку за вказаною адресою був зареєстрований син [PERSON] , [INFO], що підтверджується копією довідки № 731, виданої 20.11.2017 виконкомом Семаківської сільської ради. Про те, що фактично на день смерті, на [INFO] , [PERSON] проживала по [ADDRESS] разом з сином [PERSON] , [INFO]., з яким вели спільне господарство; та що [PERSON] проводив похорон своєї матері, - свідчить копія довідки № 649, виданої виконкомом Семаківської сільської ради 11.10.2017. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Із копії спадкової справи № 479/2017, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою, встановлено, що спадкоємець за заповітом, позивач [PERSON] 17.11.2017, до спливу визначеного ч.1 ст.1270 ЦК України шестимісячного строку, подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Йому 31 серпня 2018 р. видано чотири свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстровані в реєстрі за № 978, № 979, № 980, № [NUMBER] , на: житловий будинок по [ADDRESS] , дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Семаківської сільської ради, площами: 0,5025 га, 0,6072 га та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Під могилою» на території села Семаківці площею 0,1304 га. Відповідач [PERSON] , будучи спадкоємцем, який відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, як повнолітня непрацездатна особа має обов`язкову частку в спадщині [PERSON] , спадщину після смерті матері не прийняв, оскільки не проживав разом з нею на час відкриття спадщини і не подав нотаріусу в шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця заяву про прийняття спадщини. До складу спадщини [PERSON] входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 700/02-31 від 14 травня 2019 р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , на житловий будинок [ADDRESS] з посиланням на те, що господарство відносилось до колгоспного двору, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку, проте частки в спадковому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. З копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , виготовленого 18.07.2018, вбачається, що житловий будинок збудований в 1950 році, господарські будівлі та споруди - в 1970 р. Їх ринкова вартість станом на 25.06.2019 становить 80100 грн., що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТВО «Придністров`я». Судом встановлено, що позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті матері [PERSON] , фактично став власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , користується ними, сплачує комунальні послуги, що підтверджується копіями квитанцій. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] не встановлено, колишні члени колгоспного двору - відповідачі не заперечують відносно задоволення позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved