Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Першотравневого районного суду Донецької області з позовом до [PERSON] в якому просить визнати право власності на 20/50 частин житлового будинку літ.А-1 загальною площею 51,1 кв.м., житловою площею 32,6 кв.м., а саме: на житлову кімнату 1-5 площею 10,1 кв.м., сарай літ.Б-1, літ.В-1, літ.Г-1, розташовані по [ADDRESS] на земельній ділянці Ялтинської селищної ради, які складаються з 5/50 частин, успадкованих після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та 15/50 частин - частки [PERSON] , яка отримала грошову компенсацію її частки, успадкованої після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що за рішенням Народного суду Першотравневого району Донецької області від 15.10.1984 власниками житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] були [PERSON] та [PERSON] -2/3 частки, що складає в ідеальних частках 30/50 частин; [PERSON] - 1/3 частка, що складає в ідеальних частках 20/50 частин.Житлове будівництво було розділено в натурі. Рішення суду зареєстровано Жданівська БТІ 12.11.1984 за № 627, де за [PERSON] зареєстровані 20/50 частин, а за [PERSON] і [PERSON] - 30/50 частин житлового будівництва. Відомості про 1/3 і 2/3 частини в реєстраційному штампі БТІ від 12.11.1984 відсутні.2 березня 1992 року [PERSON] подарувала належну їй частину будинку [ADDRESS] в рівних частках [PERSON] і [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] . На підставі дубліката свідоцтва про право на спадщину за законом спадкове майно [PERSON] у вигляді 15/50 частин будинку [ADDRESS] отримав позивач. Позивач в позові також зазначає, що 15/50 частин будинку він мав за рішенням суду і 15/50 частин отримав у спадок після матері, в результаті чого став власником 30/50 частин вищевказаного будинку. [INFO] помер [PERSON] , після його смерті залишилося спадкове майно у виді 1/6 частини вищевказаного будинку, що належало йому на підставі договору дарування, яку прийняли [PERSON] та [PERSON] по 1/12 частини спірного житлового будинку (1/6: 2 = 1/12). 03.03.2015 нотаріусом Четвертою маріупольської державної нотаріальної контори відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] на ім`я [PERSON] після смерті його рідного дядька [PERSON] , обгрунтоване тим, що за спадкодавцем [PERSON] зареєстрована 1/6 частина житлового будівництва, що відповідає 10/50 ідеальної частки, а в договорі дарування вказана тільки 1/6 частина, але немає підтвердження 10/50 частин ідеальної частки. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , її майно успадкувала - відповідач по справі [PERSON] .Діти померлої спадок матері не прийняли, відмовившись від нього на користь [PERSON] . За життя [PERSON] володіла 1/6 частиною ідеальної частки домоволодіння, що відповідає 10/50 частин, а 1/12 частина успадкувала після смерті [PERSON] , внаслідок чого її частка становила 3/12 частини (1/6 + 1/12 = 3/12), що відповідає 15/50 частин ідеальної частки (10/50 + 5/50 = 15/50). Частка позивача в цілому житловому домоволодінні складає 35/50 частин, в тому числі 30/50 за правовстановлюючими документами і 5/50 успадковані після смерті [PERSON] , що в сумі з часткою відповідача [PERSON] (15/50) становить 50/50 частин ідеальної частки, тобто ціле житлове будівництво (35/50 + 15/50 = 50/50 = 1). Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення, оскільки отримала грошову компенсацію за належну їй частку. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Рішенням Народного суду Першотравневого району Донецької області від 15.10.1984 власниками житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] були [PERSON] та [PERSON] -2/3 частки, що складає в ідеальних частках 30/50 частин; [PERSON] - 1/3 частка, що складає в ідеальних частках 20/50 частин, яке було зареєстровано Жданівська БТІ 12.11.1984 за № 627, де за [PERSON] зареєстровані 20/50 частин, а за [PERSON] і [PERSON] - 30/50 частин житлового будівництва. На підстав договору дарування від 2 березня 1992 року, посвідченого секретарем виконкому Ялтинської селищної Ради народних депутатів Першотравневого району Донецької області 02.03.1992, в реєстрі № 78, зареєстрованого Маріупольським БТІ 07.04.1992 за №627, [PERSON] подарувала належну їй частину будинку [ADDRESS] в рівних частках [PERSON] і [PERSON] . На підставі дубліката свідоцтва про право на спадщину за законом № 4651 від 04.07.2008, виданого 04.09.2012 за № 1206 державним нотаріусом Першотравневої державної нотаріальної контори, спадкове майно після смерті [PERSON] у вигляді 15/50 частин будинку [ADDRESS] отримав [PERSON] . Після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , відкрилася спадщина у виді 1/6 частини будинку [ADDRESS] , яку прийняли [PERSON] та [PERSON] по 1/12 частини. Відповідно до копії заяви [PERSON] , остання відмовилася від належної їй частки спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] , на користь [PERSON] . Постановою нотаріуса Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори Одерій Г.В. від 03.03.2015 відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини зха законом на частину житлового будинку [ADDRESS] на ім`я [PERSON] після смерті [PERSON] , у зв`язку з тим, що за спадкодавцем зареєстрована 1/6 частина житлового будівництва, що відповідає 10/50 ідеальної частки, а в договорі дарування вказана тільки 1/6 частина, але немає підтвердження 10/50 частин ідеальної частки. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , її майно успадкувала - [PERSON] . За життя [PERSON] володіла 1/6 частиною ідеальної частки домоволодіння, що відповідає 10/50 частин, а 1/12 частина успадкувала після смерті [PERSON] , внаслідок чого її частка становила 3/12 частини, що відповідає 15/50 частин ідеальної частки (10/50 + 5/50 = 15/50). Отже, частка позивача в цілому житловому домоволодінні складає 35/50 частин, в тому числі 30/50 за правовстановлюючими документами і 5/50 успадковані після смерті [PERSON] , що в сумі з часткою відповідача [PERSON] (15/50) становить 50/50 частин ідеальної частки, тобто ціле житлове будівництво (35/50 + 15/50 = 50/50 = 1). Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Частиною 1 ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 355-358 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ч.2 ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Відповідно до ч. 2 ст. 1279 ЦК України спадкоємці, які разом із спадкодавцем були співвласниками майна, мають переважне право перед іншими спадкоємцями на виділ їм у натурі цього майна, у межах їхньої частки у спадщині, якщо це не порушує інтересів інших спадкоємців, що мають істотне значення. Частиною 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. У відповідності до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину, не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі, оскільки отримала грошову компенсацію за належну їй частку, обставини в справі сторонами визнаються та не потребують доказуванню і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved