Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 20 серпня 1992 року Луківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 3. В позовній заяві зазначив, що шлюб зареєстрував з [PERSON], при реєстрації шлюбу відповідачці присвоєно прізвище [PERSON]. За час спільного проживання в сторін 03.06.1993 р. народився син [PERSON], який на даний час є повнолітній. До виїзду відповідачки на роботу в Італію спільне життя в сторін було нормальним. В 2010 р. відповідачка виїхала на роботу і з того часу додому більше не приїздила. Вже чотири роки не спілкується з позивачем. На прохання позивача повернутися додому, в телефонній розмові відповідачка повідомила, що не приїде, оскільки має чоловіка, згідна на розлучення. Сімя фактично розпалася ще в 2010 р. Подальше спільне проживання з відповідачкою та збереження шлюбу стали неможливим. Шлюб носить формальний характер та суперечить інтересам позивача, тому він просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не зявилася повторно, про час та місце розгляду справи повідомлялася згідно вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін з ухваленням, відповідно до ст. 224 ЦПК України, заочного рішення. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON], [INFO], зареєстрований 20 серпня 1992 року Луківською сільською Радою Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 3, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-НМ № 262655, виданим 20 серпня 1992 р. Луківською сільською Радою Городенківського району Івано-Франківської області. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя, визначає ч. 1 ст. 36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обовязок подружжя турбуватись про сімю, в т.ч.: дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в сімї, та зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї. Судом встановлено, що неповнолітніх дітей у сторін немає, сторони спільно не проживають з 2010 р., не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Сімя розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка не зявилася в судове засідання та не подала до суду заяву, в якій би зазначила, яким прізвищем бажає іменуватися після розірвання шлюбу, тому суд вважає, що відсутні підстави для зміни прізвища відповідачці. На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 112-114, 160 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved