Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

[PERSON] , звернувся в суд з позовом про визнання права на земельну частку (пай), мотивуючи тим, що загальними зборами колгоспників колгоспу «40-річчя Жовтня» с. Воловодівка Немирівського району Вінницької області (протокол № 1 від 09 лютого 1990 року ) його було прийнято в члени колгоспу. Загальними зборами колгоспників колгоспу «40-річчя Жовтня» с. Воловодівка Немирівського району Вінницької області (протокол № 3 від 27 листопада 1992 року) колгосп «40-річчя Жовтня» с. Воловодівка Немирівського району Вінницької області реорганізовано в колективне сільськогосподарське підприємство «Сібок» с. Воловодівка Немирівського району Вінницької області. Загальними зборами членів колективного сільськогосподарського підприємства «Сібок» с. Воловодівка Немирівського району Вінницької області (протокол № 1 від 15 лютого 1997 року) колективне сільськогосподарське підприємство «Сібок» с. Воловодівка Немирівського району Вінницької області реорганізовано в сільськогосподарське закрите акціонерне товариство «Воловодівка» с. Воловодівка Немирівського району Вінницької області. Відповідно до ст. 22 Земельного кодексу України в редакції від 13 березня 1992 року, який діяв на час розпаювання земель колективної власності, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникало після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі на місцевості і одержання документа, що посвідчує це право. Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року визначено коло осіб, які мають право на земельний пай, а саме «право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю». Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Згідно роз`яснень викладених в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», члени колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну ділянку частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Оскільки [PERSON] на час одержання колективним сільськогосподарським підприємством «Сібок» с. Воловодівка Немирівського району Вінницької області державного акта на право колективної власності на землю залишався членом даного КСП, то має право на земельний пай, тобто на його ім`я помилково не видали Сертифікат на право на земельну частку (пай) при розпаюванні землі. Загальновідомим є факт, що колишні члени КСП «Сібок» вже отримали Сертифікати на право на земельну частку (пай) та в послідуючому державні акти на земельну частку (пай). Згідно інформації Ковалівської сільської ради, розмір земельної частки паю по «Сібок» с. Воловодівка Немирівського району становить 5.05 га. В зв`язку з цим позивач [PERSON] , просить суд визнати за ним право на земельну частку (пай). Позивач та представник позивача до судового засідання не з`явилися, однак надали до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримують та просять суд розглянути справу за їх відсутності. Представник відповідача - Ковалівської сільської ради Немирівського району до судового засідання не з`явився, однак надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає, та просить справу слухати за його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення про задоволення позову у випадку визнання позову відповідачем. За умовами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 10.11.1989 року був прийнятий в члени колгоспу 40 річчя Жовтня с. Воловодівка Немирівського району та був членом цього підприємства, що підтверджується копією трудової книжки [NUMBER] . Відповідно ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно до ст. 3 ЦК України, із змісту якої випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Таким чином, враховуючи, що позивач не може реалізувати своє право на вищевказану земельну ділянку, тому у відповідності до ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право позивача шляхом винесення рішення про визнання за позивачем права на земельну частку (пай). Тому, за викладених обставин позовні вимоги про визнання права на земельну частку (пай) є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved