Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в позовом до [PERSON] про стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні, припинення права власності на частку та визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог позивач з 06 січня 1988 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який у 2006 році було розірвано. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 09 березня 2011 року було розділено майно подружжя та виділено у власність [PERSON] 1/2 частину квартири [ADDRESS] , а іншу 1/2 частину вищевказаної квартири було виділено у власність [PERSON] . Після розлучення між сторонами склалися неприязні стосунки, в зв`язку з чим спільне користування квартирою є неможливим. Квартирою користуються відповідачка та їх спільна з позивачем донька [PERSON] . Позивача до квартири вони не пускають, змінили замки, тим самим позбавивши його права користування, володіння та розпорядження своєю власністю. Таким чином, позивач просив припинити право власності на частину квартиру, а також стягнути з відповідачки ринкову вартість його частки у праві власності на квартиру. (Т.1, а.с. 1-4) Заочним рішенням суду від 28.03.2019р. позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні, припинення права власності на частку та визнання права власності були задоволені. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості 1/2 частки квартири [ADDRESS] у розмірі 328246 гривень, припинено право власності [PERSON] на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 09 березня 2011р., після сплати [PERSON] коштів у розмірі 328246 гривень згідно п. 2 даного рішення, а стягнуто судового збору у розмірі 3900 гривень. (Т.1, а.с. 119-121) 25.07.2019р. [PERSON] подала заяву про перегляд заочного рішення суду від 28.03.2019р.. (Т.1, а.с. 132-135) Ухвалою суду від 13.02.2020р. заочне рішення суду від 28.03.2019р. було скасовано та справу призначено до розгляду у підготовче судове засідання на 21.03.2020р. (Т.1, а.с. 193) Ухвалою суду від 27.10.2020р. було закрите підготовче провадження. (Т.1, а.с. 256) В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі, а також пояснила, що відповідачка не дає можливості користуватись квартирою, а всі спроби вирішувати питання мирним шляхом були безрезультатними. Позивач також пропонував укласти мирову угоду шляхом визнання за відповідачкою право власності на його частку, проте просив погасити заборгованість за комунальними послугами. В судовому засіданні представник відповідачки пояснила, що відповідачка позовні вимоги не визнає, оскільки вона людиною з інвалідності, має невеликий дохід, а також не має іншого житла. Отже сплати грошову компенсацію за належну позивачку частку квартири вона не має можливості. В той же час, відповідачка не заперечую, щоб позивач подарував належну йому частку дочці [PERSON] . Комунальні платежі вона сплачує за наявною можливістю. Судом встановлені наступні обставини справи, а також відповідні правовідносини. Так судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить у рівних частках [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частки за кожним. (а.с. 7-9) Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14.11.2011р. було зобов`язано [PERSON] та [PERSON] не чинити [PERSON] у користуванні квартирою [ADDRESS] . (Т.1,а.с. 10-11) В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] , незважаючи на вищевказане рішення суду не має можливості користуватись квартирою [ADDRESS] , оскільки спільне користування квартирою, враховуючи наявність особистого конфлікту між позивачем та відповідачкою є неможливим. Правові підстави ухваленого рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Частиною 1 ст. 356 ЦК України встановлено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч. 2 ст. 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Частиною 3 ст. 364 ЦК України встановлено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Статтею 365 ЦК України встановлено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Верховний суд України у постанові від 16 січня 2012 року № 6-81цс11 визначив, що частиною першою статті 365 ЦК України передбачено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні: частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї Аналіз цієї норми свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1 - 3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] постійно проживає та зареєстрована у квартирі [ADDRESS] , іншого житла вона не має. (Т.1, а.с. 137) Окрім того, вона є особою з інвалідністю 2- ої групи, отримає пенсію по інвалідності, інших доходів не має. (Т.1,а.с. 146-147) Суд вважає, що у разі задоволення позову відповідачка фактично не зможе виконати рішення суду в частині стягнення з неї грошової компенсації, оскільки у неї не має необхідних коштів, а розмір її доходу є недостатнім, при цьому єдиним майном у відповідачки є лише спірна квартира. На підставі викладеного, суд вважає, що задоволення позовних вимог позивача завдасть істотної шкоди інтересам співвласника. Суд також вважає, що у позивача є можливість іншим шляхом розпорядитись належною часткою у праві спільної часткової власності, у тому числі шляхом її продажу, дарування ін.. Враховуючи вищевказані обставини, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: dismissed