Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві зазначено, що 27 квітня 1991 року між ним і відповідачкою по справі [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області було зареєстровано шлюб, про що було зроблено актовий запис за №976. В шлюбі народилася дочка [PERSON], [INFO], яка досягла повноліття. Спільне проживання між ними склалося невдало. У них різні погляди на життя та на взаємовідносини у сім'ї. Тривалий час спільно не проживають, не ведуть спільного господарства. Просив шлюб розірвати, не надавати їм терміну для примирення, оскільки примирення між ними і подальше спільне проживання неможливе. Позивач позовні вимоги підтримав повністю із підстав, наведених у позовній заяві, у судове засідання, призначене на 29.04.2014 року не прибув, направив на адресу суду клопотання про слухання справи у його відсутності (а.с.26). Відповідно до ст.27 ЦПК України - участь у судових засіданнях - це право, а не обов'язок сторін по справі. Відповідачка у судове засідання не прибула і про причину своєї неявки суд не повідомила, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку через оголошення у пресі (а.с.38). Суд, з письмової згоди позивача по справі, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, 27 квітня 1991 року було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], про що було зроблено актовий запис за № 976. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.5). [PERSON], [INFO] року народження, уродженка м.Рогатина 29.09.2010 року знята з місця реєстрації в м.Донецьк, що підтверджується довідкою №20/60/14, виданою 08.02.2014 року Рогатинським РС УДМС України в Івано-Франківській області (а.с.10). За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Донецькій області від 18.03.2014 року [PERSON], [INFO] року народження в Донецькій області зареєстрованою не значиться (а.с.28). Відповідно до вимог ст.112 СК України при розірванні шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову. Бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дані положення закріплені у ст.55 Сімейного кодексу України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їхзбереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Суд не зобов'язаний призначати сторонам строк для примирення. Це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на почуттях любові та поваги, підтримки один одного. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружні стосунки, у позивача наявне стійке волевиявлення, направлене на припинення сімейних відносин, неповнолітніх дітей на утриманні в подружжя немає. З урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин відсутні підстави для надання сторонам строку на примирення. Викладені обставини свідчать про те, що подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї неможливе, суперечитиме інтересам, що має істотне значення, а тому позов підлягає до задоволення. На підставі ст.ст.109, 110, 112 ч.2 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved