Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

[PERSON] \~звернувся до\~Дергачівського районного\~суду Харківської\~області з\~позовом до [PERSON] у якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики у розмірі 337 588,80 грн. (триста тридцять сім тисяч п`ятсот вісімдесят вісім гривень 80 копійок) та судові витрати. В підтвердження своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 04.02.2018 укладений договір строкової позики, відповідно до якого [PERSON] надав [PERSON] грошові кошти у сумі 8000,00 дол. США зі строковим поверненням до 02.03.2018. Також, 22.02.2018 укладений договір строкової позики, відповідно до якого [PERSON] надав [PERSON] грошові кошти у сумі 4000,00 дол. США зі строковим поверненням до 24.02.2018. На підтвердження укладеного договору позики [PERSON] написав відповідні розписки. Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, у зазначені в розписках строк кошти не повернув, у зв`язку з чим змушений звернутися до суду з даним позовом. Заборгованість [PERSON] перед позивачем за договорами позики складає 12\~000,00 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 01.02.2021 складає 337\~588, 80 грн. В судове засідання позивач надав заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, без фіксації технічними засобами, у разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, поважність причини неявки суд не повідомив, при цьому не надав відзив на позов, тому справа розглядається в заочному судовому засіданні без фіксації судового засіданні, відповідно до ст. 247 ч.2 КПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~ \~ \~ Судом\~було встановлено,\~що відповідно розписки від 04.02.2018 року [PERSON] отримав позику від [PERSON] в розмірі 8000,00 дол. США на строк до 02.03.2018 та зобов`язується повернути вказану суму позики в обумовлений строк. Також, відповідно розписки від 22.02.2018 року [PERSON] отримав позику від [PERSON] розмірі 4000,00 дол. США на строк до 24.02.2018 та зобов`язується повернути вказану суму позики в обумовлений строк. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Наслідки порушення договору позичальником визначені статтею 1050 ЦК України, відповідно до частини першої якої, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Як встановлено\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 99\~Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України\~гривня (ч. 1 ст. 192 ЦК України). Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192 ЦК України). За нормою ч. 1 ст.\~533\~ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Разом із тим, ч. 2 ст.\~533 ЦК України\~передбачено, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Як встановлено ч. 3 ст. 533 ЦК України\~використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов`язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов`язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня. Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами, які є фізичними особами, виник спір з приводу порушення зобов`язань за договорами позики. Позивач як позикодавець за своїм правовим статусом не відноситься до суб`єктів, яким вказаними законами надано право на здійснення валютних операцій. Заборгованість [PERSON] перед позивачем за договорами позики складає 12 000,00 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 01.02.2021 складає 337 588, 80 грн. Згідно\~ст.\~530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене вище позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.\~141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.192, 202, 207, 526, 530, 533, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.99 Конституції України,

Outcome: approved