Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Гайворонського районного суду з позовом до фермерського господарства «Ятрань» про витребування майна-земельної ділянки із чужого незаконного володіння. Позов мотивований тим, що у [PERSON], на праві власності є земельна ділянка кадастровий номер 3521184400:02:000:0614, площею 2,9612 га, (державний акт серія ЯК № 411133), що знаходиться на території Вікнинської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області. Вищевказану земельну ділянку він отримав у спадщину на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 травня 2012 року № 612, виданого Гайворонською державною нотаріальною конторою, після смерті батька, [PERSON], який помер [INFO] Поміж його покійним батьком, [PERSON] та Фермерським господарством «Ятрань» в особі голови Войтенка Григорія Вікторовича 23 жовтня 2008 року було укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки, згідно з яким його покійний батько, [PERSON], як «Орендодавець» передав на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ІІІ-КР № 014485, а «Орендар» прийняв у строкове платне володіння і користування вказану земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Вікнинської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області. Згідно пункту 7.1. договору оренди землі від 23 жовтня 2008 року даний договір було укладено терміном на п'ять років. Після перереєстрації Державного акта на його ім'я, він виявив, що договорі оренди землі від 23 жовтня 2008 року внесено виправлення, а саме в пункті 7 вказано, що договір укладено терміном не на 5 років, а на 15 років. Але це не так, адже йому відомо, що договір було укладено терміном на 5 років, але в договорі він побачив виправлення терміну дії, а саме дописано « 1» перед « 5» і виправлено дату до якої діє вищевказаний договір, а саме « 2013» виправлено на « 2023» (« 1» виправлено на « 2»). В листопаді 2013 року він звернувся до голови ФГ «Ятрань» Войтенка Григорія Вікторовича і повідомив, що він не бажає пролонговувати вказаний договір на новий термін, а бажає сам обробляти свою земельну ділянку. Головою ФГ «Ятрань» йому було категорично відмовлено. На даний час відповідач і надалі користується його земельною ділянкою без достатньої правової підстави. У разі, якщо на виконання юридично ще не укладеного договору передано майно, (земельну ділянку), то між сторонами виникли правовідносини внаслідок набуття, збереження майна без достатньої правової підстави. А тому не дотримавшись даних умов чинного земельного законодавства відповідач не має права користуватися його земельною ділянкою. Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Тому він змушений звернутися до суду з позовною вимогою про витребування майна (земельної ділянки) із чужого незаконного володіння ФГ «Ятрань» в особі голови Войтенка Григорія Вікторовича, адже договір по-суті являється не укладеним, тобто не має юридичної сили. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав і просить його задовільнити. Представник відповідача фермерського господарства «Ятрань» Лесько І.І. в судовому засіданні позов не визнав, надав суду письмове заперечення в якому вказав, що 23 жовтня 2008 року між ФГ «Ятрань» та [PERSON] укладено Договір оренди земельної ділянки №614 від 23 жовтня 2008 року за яким земельна ділянка кадастровий номер якої 3521184401:02:000:0474, площею 2,96га, що знаходиться на території Вікнинської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області передана орендодавцем відповідачу у строкове платне володіння та користування строком на 15 років, про що свідчить п. 1.1., п. 7.1. Договору. Вказана вище земельна ділянка перейшла у спадок до [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 травня 2012 року № 612, виданого Гайворонського державною нотаріальною конторою у зв'язку зі смертю орендодавця у [INFO] року і на сьогодні належить позивачу на підставі Держаного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №411133 від 17 вересня 2012 року. 26 листопада 2013 року позивач, не бажаючи в майбутньому виконувати умови, укладеного його покійним батьком, договору, звернувся до суду з вимогою зобов'язати відповідача повернути належну йому земельну ділянку, мотивуючи це тим, що останній користується нею без належної правової підстави, оскільки нібито договір було укладено на 5 років і термін дії закінчився 23 жовтня 2013 року та зауважив, що у його тексті мало місце виправлення терміну дії, а саме дописано « 1» перед « 5» та « 2013» змінено на « 2023» і тим самим дію договору продовжено, однак жодні виправлення до нього не вносились, про що свідчить наявний у відповідача оригінал договору. Така позиція позивача є безпідставною, абсолютно надуманою та суттєво порушує право відповідача на правомірне користування земельною ділянкою відповідно до умов Договору, який укладений та зареєстрований у встановленому законом порядку з огляду на наступне. Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Стаття 629 ЦК України зазначає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Припис ч. 1 ст. 631 ЦК України вказує на те, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про оренду землі» строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Договір набирає чинності з моменту його укладення (ч. 2 ст. 631 ЦК України). Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (ч. 1 ст. 210 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України передбачено, що договір, який підлягає державній реєстрації, є укладеним з моменту державної реєстрації. Згідно ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. П. 1.ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про оренду землі» зазначає, що договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про оренду землі» право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи-орендаря, якщо інше не передбачено договором оренди, до спадкоємців, а в разі їх відмови чи відсутності таких спадкоємців - до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем і виявили бажання стати орендарями в разі, якщо це не суперечить вимогам Земельного кодексу України та цього Закону. П. 3.1.6. Договору зазначає, що на випадок смерті орендодавця, спадкоємці, на яких переходить право розпорядження земельною ділянкою і орендар, виконують умови цього договору в повному обсязі і в терміни, передбачені договором. Згідно з вимогами ст. 204, ч. 1 ст. 215 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Договір, який є предметом спору, не визнаний недійсним судом. Зважаючи на те, що договір зареєстрований у встановленому законом порядку, він є укладеним з моменту його державної реєстрації, а отже - оспорюваним й витребування спірної земельної ділянки із чужого незаконного володіння без визнання цього договору оренди недійсним не грунтується на вимогах, встановлених ст. ст. 210, 640 ЦК України, ст. 125 ЗК України і ст. 18 Закону України «Про оренду землі». Така правова позиція, зокрема, викладена Верховним Судом України у постанові від 18 вересня 2013 року (у справі 6-99цс/13). прийнятій за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених 355 ЦПК України. Таким чином, у даному випадку відповідач являється правомірним користувачем земельної ділянки кадастровий номер якої 3521184401:02:000:0474, загальною площею 2,96 га на підставі договору оренди земельної ділянки №614 від 23 жовтня 2008 року, укладеного на 15 років, термін дії якого станом на сьогодні ще не закінчився, даний договір зареєстрований у встановленому законом порядку у ГВ №6 КРФДП «Центр ДЗК» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 12.01.2009 року №040936700003. Оскільки позивач отримав спірну земельну ділянку у спадок, то до нього перейшли усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, отже у нього виник обов'язок виконувати укладений його покійним батьком договір, а тому підстави для звернення з позовом відсутні. Позивач не був стороною договору на момент його підписання, а відтак достеменно не може знати про домовленості сторін договору. Сторонами договору визначені його умови у письмовій формі, а відтак твердження позивача не можуть бути взяті до уваги і спростувати письмові домовленості сторін договору; Виправлення про які стверджує позивач відсутні у примірнику договору, що є у розпорядженні ФГ «Ятрань», що свідчить про їх навмисне нанесення на примірнику позивача. Також, якщо взяти до уваги твердження позивача, та звірити їх із наданою позивачем копією договору чітко вбачається, що виправлення містяться лише у написі років і лише у останній цифрі. Однак, якщо договір укладений на п'ять років до він дійсний до 2013 року, а якщо на п'ятнадцять років то до 2023 року, тобто остання цифра не змінюється, а відтак такі виправлення не співпадають з твердженнями позивача і спростовують його доводи; В оренді у ФГ «Ятрань» перебуває земельна ділянка площею 2,96га та кадастровим номером 3521184401:02:000:0474. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, наданого позивачем, останній є власником земельної ділянки площею 2,9612га та кадастровим номером 3521184400:02:000:0614. Згідно п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №749 від 18 серпня 2010 року «Про затвердження тимчасового порядку присвоєння кадастрового номера земельній ділянці» (був чинний до 01.01.2013 року, тобто під час отримання позивачем державного акту на право власності на земельну ділянку), кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальний цифровий код (номер) земельної ділянки, що не повторюється на всій території України, присвоюється земельній ділянці під час проведення її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування такої ділянки. Таким чином, просте співставлення кадастрових номерів земельних ділянок що перебуває у власності Позивача і перебуває в оренді у відповідача, свідчить, що це різні земельні ділянки. Крім того, якщо проаналізувати свідоцтво про право на спадщину за законом та виданий на підставі цього свідоцтва державний акт на право власності на земельну ділянку, вбачається, що в свідоцтві йде мова про земельну ділянку з іншим кадастровим номером та іншою площею. Можливо, при оформленні державного акту на право власності на земельну ділянку були допущені помилки, однак це не може знівелювати те, що власником земельної ділянки Позивач є на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, а не свідоцтва про право на спадщину. Вказане свідоцтво є лише проміжним документом при оформленні права власності на земельну ділянку. Таким чином, правовстановлюючим документом для позивача є державний акт на право власності на земельну ділянку яка є відмінною від земельної ділянки, що перебуває в оренді у відповідача, а відтак, питання про витребування земельної ділянки не може розглядатися взагалі, оскільки відповідач не володіє земельною ділянкою, власником якої є позивач. Крім викладеного, позивач просить стягнути з відповідача витрати, пов'язані зі складанням позовної заяви надання правової допомоги у суді, проте жодних доказів, які б могли підтвердити факт понесення зазначених ґрат не надав, тому дана вимога також є необґрунтованою та не підлягає задоволенню. Крім того, такі вимоги є похідними від попередніх, а відтак не можуть бути задоволені окремо. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], на праві власності належить земельна ділянка кадастровий номер 3521184400:02:000:0614, площею 2,9612 га, (державний акт серія ЯК № 411133), що знаходиться на території Вікнинської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області (а.с. 13). Земельну ділянку він отримав у спадщину на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 травня 2012 року № 612, виданого Гайворонською державною нотаріальною конторою (а.с. 15), після смерті батька, [PERSON], який помер [INFO] року (а.с.14). Між [PERSON] та Фермерським господарством «Ятрань» в особі голови Войтенка Григорія Вікторовича 23 жовтня 2008 року було укладено договір оренди земельної ділянки, згідно з яким [PERSON], як «Орендодавець» передав на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ІІІ-КР № 014485, а «Орендар» прийняв у строкове платне володіння і користування вказану земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Вікнинської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області (а.с. 6-8). Згідно пункту 7.1. договору оренди землі від 23 жовтня 2008 року даний договір було укладено терміном на п'ятнадцять років (а.с. 7). В судовому засіданні оглянуті оригінали договорів оренди земельної ділянки №614 від 23.10.2008, укладеному між [PERSON] та ФГ «Ятрань» екземпляри ФГ «Ятрань» та Держземагенства у Гайворонському районі з яких вбачається, що згідно пункту 7.1. договору оренди землі від 23 жовтня 2008 року даний договір було укладено терміном на п'ятнадцять років. Згідно висновку судово-технічної експертизи документів № 229 в договорі оренди земельної ділянки №614 від 23.10.2008, укладеному між [PERSON] та ФГ «Ятрань» (примірник [PERSON]). в рукописних записах, які містяться у п. 7.1., первинно був виконаний цифровий запис « 28», який означає рік « 2028», змінений на теперішній « 2023» шляхом виправлення цифри « 8» на цифру « 3». У всіх інших рукописних записах, які містяться у п. 7.1 трьох примірників договору оренди земельної ділянки № 614 від 23.10.2008 року, укладеного між [PERSON] та ФГ «Ятрань» виправлень не має. (а.с.72-75). Таким чином в судовому засіданні встановлено, що в оспорюваному договорі оренди виправлення не вносились і згідно п. 3.1.6 договору він є обов'язковим для позивача. Оскільки згідно ст. 60 ЦПК України позивач не надав доказів для підтвердження того, що відповідач без достатніх правових підстав користується земельною ділянкою то позов не підлягає задоволенню Згідно ст.88 ЦПК України, у разі відмови в задоволенні позову не підлягають стягненню з відповідача судові витрати по справі - судовий збір - 229.40 грн., за складання позовної заяви та надання правової допомоги в суді - 2300 грн..

Outcome: dismissed