Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-03 00:00:00

[PERSON] звернувсь до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області про визначення додаткового строку для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], яка сталася 05.12.2005 року. Вимоги мотивує тим, що після смерті батька, його будинок успадкував [PERSON] за заповітом, оскільки сестра [PERSON] відмовилася від своєї частки спадщини на користь чоловіка. Після смерті матері [PERSON] дізналися про наявність Державного акту на право приватної власності на землю, виданий на імя померлого батька [PERSON], відповідно до якого останньому належала земельна ділянка площею 2.21 га. Зазначене майно не було охоплене заповітом померлого, вони про нього нічого не знали, тому і не вживали заходів щодо його спадкування. Крім того, [PERSON] подав заяву про доповнення до позовної заяви, в якій просив встановити факт, що померлий 05.12.2005 року [PERSON] був батьком [PERSON], [INFO] Вказує, що у свідоцтві про смерть прізвище батька вказане як [PERSON], в той час, як прізвище заявника в паспорті зазначено як [PERSON]. Вказане створює йому перешкоди у оформлені спадщини Позивач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити з підстав зазначених в ньому. Третя особа [PERSON] не заперечувала проти задоволення позову. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області не зявився, суду надав клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що: - батьком у свідоцтві про народження [PERSON] (Серія ЯК № 148733) зазначений на російській мові «Велигорский Петр Григорьевич», матірю «Велигорская Анастасия Семеновна». - батьками [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) [PERSON] являються: [PERSON] та [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження останньої (Серія ІV-УР № 219881) та свідоцтвом про укладення шлюбу (Серія І-ЕЛ № 437646); - [PERSON], на підставі договору дарування від 25.11.1994 р., належав житловий будинок, з надвірними спорудами за адресою: м.Чернігів, вул.Старостриженська, 15; - [PERSON], на підставі заповіту від 25.11.1994 р., заповів належний йому житловий будинок, з надвірними спорудами за адресою: м.Чернігів, вул.Старостриженська, 15 в рівних частинах [PERSON] та [PERSON]; - 18.12.2001 р. [PERSON] сільською радою Ріпкинського району Чернігівської області на імя [PERSON] видано Державний акт на право приватної власності на землю, відповідно до якого останньому належала земельна ділянка площею 2.21 га для ведення товарного сількогосподарського виробництва (Серія ІІІ-ЧН № 033839) /предметом даного судового спору належність вказаного державного акту померлому [PERSON] не є/; - [PERSON] помер 05.12.2005 року, що вбачається зі Свідоцтва про смерть [PERSON] І-ЕЛ № 020707; - 9 грудня 2005 р. [PERSON] подав до Другої чернігівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], який помер 05.12.2005 року, а 9 грудня 2005 р. [PERSON] подала до Другої чернігівської державної нотаріальної контори заяву про відмову від цієї спадщини на користь [PERSON]; - 14 липня 2006 р. державним нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на [PERSON] на житловий будинок, з надвірними спорудами за адресою: м.Чернігів, вул.Старостриженська, 15; - [PERSON], згідно заповіту від 25.10.1999 р., який посвідчений секретарем Новоукраїнської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області, заповіла все майно, де б воно не находилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати і на, що вона по Закону матиме право в рівних частинах своїм дітям [PERSON] та [PERSON]; - [PERSON], на підставі заповіту від 24.07.2007 р., заповіла належну їй земельну ділянку площею 2,21 га, розташовану в с.Новоукраїнське Ріпкинського району своїй дочці [PERSON]; - [PERSON] померла 22.02.2015 року, що вбачається зі Свідоцтва про смерть (Серії І-ЕЛ № 246601); - спадкоємцями після смерті [PERSON], яка померла 22.02.2015 року являються [PERSON] та [PERSON], як такі, що 10 червня 2015 р. та 4 грудня 2015 р. подали до Ріпкинської районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини; - в спадкову масу після смерті [PERSON] входять житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: с.Новоукраїнське Ріпкинського району, вул.Пушкіна, 3, земельна ділянка площею 0,6000 га, з цільовим призначенням: для ведення підсобного сільського господарства, розташовану за адресою: с.Новоукраїнське Ріпкинського району, вул.Пушкіна, 3, кадастровий номер 7424486000:01:001:0108, спадкоємцями цього майна є [PERSON] та [PERSON] за законом, частка кожного 1/2; - в спадкову масу після смерті [PERSON] входять земельна ділянка площею 2,2100 га, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території [PERSON] сільської ради Ріпкинського району, кадастровий номер 7424486000:04:001:0003, спадкоємцем даної земельної ділянки за заповітом є [PERSON]; - 4 грудня 2015 р. державним нотаріусом Ріпкинської районної державної нотаріальної контори видані свідоцтва №№ 606-609 про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], яка померла 22.02.2015 року на імя [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частки на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: с.Новоукраїнське Ріпкинського району, вул.Пушкіна, 3 та на земельну ділянку площею 0,6000 га, з цільовим призначенням: для ведення підсобного сільського господарства, розташовану за адресою: с.Новоукраїнське Ріпкинського району, вул.Пушкіна, 3, кадастровий номер 7424486000:01:001:0108 та свідоцтво № 610 про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 22.02.2015 року на імя [PERSON] на земельну ділянку площею 2,2100 га, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території [PERSON] сільської ради Ріпкинського району, кадастровий номер 7424486000:04:001:0003. Положеннями ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних, передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, зокрема таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Враховуючи те, що встановлення факту, що [PERSON], який помер 05 грудня 2005 року був батьком [PERSON] має юридичне значення, суд вважає за необхідне захистити права [PERSON] в спосіб, який відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням, а саме шляхом встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON], який помер 05 грудня 2005 року був батьком [PERSON] в позовному провадженні, так як вони повязані з вимогами про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Виходячи з наведеного, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. В п. 24 Постанови № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України дав розяснення, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року в справі № 6-85 цс 12, предметом якої був спір про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, згідно ч. 1 ст. 360-7 КПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Суд вважає, що, в даному випадку, слід відступити від правової позиції Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року в справі № 6-85 цс 12. Судом враховується, що: -спадщина за заповітом після смерті [PERSON], який помер 05.12.2005 року оформлена на [PERSON] на житловий будинок, з надвірними спорудами за адресою: м.Чернігів, вул.Старостриженська, 15; -в силу ст. 1241 ЦК України, [PERSON] мала право на обовязкову частку у спадщині після смерті [PERSON], який помер 05.12.2005 року, а не тільки спадкоємці за заповітом [PERSON] та [PERSON]; -державний нотаріус не зясував наявність спадкової маси не охопленої заповітом, коло спадкоємців за законом на спадщину не оформлену заповітом; -інший спадкоємець, а саме [PERSON] категорично не заперечує проти прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] за законом після смерті [PERSON], який помер 05.12.2005 року та не має інтересу в отриманні даної спадщини; -позивач не подавав заяву про відмову від спадщини за заповітом; -спадщина не визнавалась відумерлою, в судовому порядку; -ст. 64 Конституції України передбачає, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України; -прийняття спадщини є правом особи, що позивач в інший спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє порушене право не може. Враховуючи наведене в сукупності, суд знаходить, що позов слід задовольнити та за позивачем слід визначити додатковий строк тривалістю в 2 місяці з моменту набрання законної сили рішенням суду для подання заяви про прийняття спадщини до відповідної нотаріальної контори, після смерті батька [PERSON], сталася 05 грудня 2005 року.

Outcome: approved