Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до Плескачівської сільської ради Смілянського району Черкаської області про продовження строку для відчуження земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він, відповідно до державних актів на право приватної власності на землю серії ЯЖ № 119361 від 28 серпня 2008 року та серії ЯБ №179221 від 16 грудня 2008 року є власником двох земельних ділянок площею відповідно 1,20 та 1,02 га в межах згідно з планом, розташованих на території Плескачівської сільської ради Смілянського району Черкаської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданих йому на підставі рішення Смілянського міськрайонного суд Черкаської області від 28 травня 2008 року (справа №2-1323/2008р.). На час отримання державних актів на право приватної власності на землю він був громадянином України. Проте, невдовзі, після отримання державних актів на землю він виїхав на заробітки до [PERSON] Федерації. В подальшому він влаштував своє особисте сімейне життя і залишився постійно проживати з адресою: [ADDRESS]. 10 листопада 2015 року позивачу, як громадянину [PERSON] Федерації, видано паспорт серії № [NUMBER]. Після зміни громадянства України, він приїжджав в Україну з метою продажу зазначених земельних ділянок, але кожного разу здійснити продаж не зміг, так як в Україні діє мораторій на відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення, у зв'язку з чим відсутній ринок продажу землі, і як наслідок, механізм відчуження земельних ділянок для іноземців. За цих обставин потенційні покупці утримувались від купівлі земельних ділянок. Він і на даний час має намір добровільно відчужити належні йому земельні ділянки, але на сьогодні збіг річний строк коли він мав би відчужити земельні ділянки. Тому просить із посиланням на положення статей 145,152 Земельного Кодексу України, ч. 1 ст. 2 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» продовжити йому, як громадянину [PERSON] Федерації, строк для відчуження вказаних земельних ділянок на один рік, який обчислювати з дня наступного після набрання рішення суду законної сили. В попереднє судове засідання ні позивач, ні його представник не з'явились, але представник позивача [PERSON] надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без участі позивача та її участі, як представника позивача. Одночасно наполягала на задоволенні позовних вимог, з наведених у позові підстав. Відповідач в попереднє судове засідання також не з'явився, звернувся до суду із заявою в якій просив справу розглянути без його участі. Вказав, що позовні вимоги визнає повністю. Згідно з ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В матеріалах справа в наявності підтверджуючі документи того, що позивачу на праві приватної власності на землю відповідно до державних актів на право приватної власності на землю серії ЯЖ № 119361 від 28 серпня 2008 року та серії ЯБ №179221 від 16 грудня 2008 року є власником двох земельних ділянок площею відповідно 1,20 та 1,02 га в межах згідно з планом, розташованих на території Плескачівської сільської ради Смілянського району Черкаської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданих йому на підставі рішення Смілянського міськрайонного суд Черкаської області від 28 травня 2008 року (справа №2-1323/2008р.). На час отримання державних актів на право приватної власності на землю позивач був громадянином України. Проте, невдовзі, після отримання державних актів на землю він виїхав на заробітки до [PERSON] Федерації. В подальшому він влаштував своє особисте сімейне життя і залишився постійно проживати з адресою: село Пертово Чучковського району Рязанської області, вулиц Совхозна[ADDRESS]. 10 листопада 2015 року позивачу, як громадянину [PERSON] Федерації, видано паспорт серії № [NUMBER]. Згідно з ч.1 ст. 3 Земельного кодексу України відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Частиною 5 ст. 22 Земельного кодексу України встановлено, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземним громадянам, особам без громадянства. Також ч.2 ст. 81 цього Кодексу дозволяється іноземним громадянам та особам без громадянства набувати права власності на земельні ділянки лише несільськогосподарського призначення. Водночас ч.4 ст. 81 Земельного кодексу України допускається можливість отримання такими особами земель (земельних ділянок) сільськогосподарського призначення у спадщину, але з умовою їх наступного відчуження. Так, згідно статті 81 цього Кодексу землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземними громадянами, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Особливостей (уточнень) щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення особами, які отримали у власність ці ділянки за часів перебування у громадянстві України, а згодом змінили таке громадянство, статті 22, 81 та ін. Земельного кодексу України не містять. Разом з тим слід зазначити, що статтею 145 цього Кодексу встановлено вимогу припинення права власності на земельну ділянку особи, якій земельна ділянка не може належати на праві власності. Так, відповідно до статті 145 Земельного кодексу України, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягає примусовому відчуженню за рішенням суду. Особа, до якої переходить право власності на земельну ділянку і яка не може набути право власності на землю, має право отримати її в оренду. З викладеного випливає, що землі сільськогосподарського призначення на постійній основі можуть належати лише тільки громадянину України. Таким чином, після отримання в 2015 році громадянства [PERSON] Федерації, позивач мав би протягом року відчужити належні йому земельні ділянки громадянину України. Позивач на даний час має намір добровільно відчужити належні йому земельні ділянки. Відповідно до пункту 15 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України, до набрання чинності законом про ринок земель не допускається купівля-продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб, купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами. На даний час закон про ринок земель не прийнятий, а тому наразі відсутнє законодавче врегулювання порядку відчуження земель з цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», а також відсутній ринок земель вказаного цільового призначення. Відповідач - Плескачівська сільська рада Смілянського району Черкаської області не зверталась до суду з позовом про примусове відчуження вказаної земельної ділянки, і, на даний час не заперечує проти продовження позивачу терміну на добровільне відчуження вказаної земельної ділянки. Таким чином, враховуючи неврегульованість чинним законодавством правовідносин щодо продажу земельних ділянок товарного сільськогосподарського призначення, які є власністю позивача, як іноземця, який в терміни визначені чинним законодавством не зміг відчужити належні йому земельні ділянки, беручи до уваги, що законодавством не встановлено заборони на продовження строку для укладення договору відчуження земельної ділянки іноземцем, суд вважає, що продовження строку для укладення договору позивачем не суперечить діючому законодавству та не порушує прав та інтересів інших осіб. На підставі викладеного, ст.ст. 41, 64 Конституції України, ст. 81, 145,152 Земельного Кодексу України, ч. 1 ст. 2 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»,

Outcome: approved