Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] , третя особа Кредитна спілка «Кредит-Союз» про стягнення боргу в порядку регресу. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 15.02.2018 між Кредитною спілкою «Кредит-Союз» та відповідачем було укладено договір кредиту № Зл-0055 на суму 12\~000,00 грн. строком на 24 місяці. Згідно з умовами вказаного договору, відповідач зобов`язаний повернути отриману суму та сплатити проценти за користування грошима в строки, встановлені договором. По даному договору було укладено договір поруки № Зл-0055 від 15.02.2018, відповідно до якого позивач є поручителем за зобов`язанням відповідача. 13.12.2019 Кредитна спілка «Кредит-Союз» звернулась до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом про стягнення боргу за кредитним договором, загальна сума позовних вимог становила 29\~174,28 грн. 17.02.2020 позивач погасив заборгованість за кредитним договором № Зл-0055 перед Кредитною спілкою «Кредит-Союз» в сумі 24\~240,00 грн. Тому 10.03.2020 позов Кредитної спілки «Кредит-Союз» ухвалою суду залишено без розгляду. 26.02.2020 з метою досудового врегулювання спору, позивачем відповідачу направлено лист-вимогу щодо погашення заборгованості, однак відповідачем відповіді на лист-вимогу не надано, заборгованість перед позивачем не погашено. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача в порядку регресу кошти в сумі 24\~240,00 грн. та судові витрати, які складаються з сплати судового збору та витрат на правову допомогу. У судове засідання [PERSON] не з`явився, представник позивача адвокат Бочаров О.М. скерував до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та представника, позовні вимоги підтримують, проти заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, місце і час судового засідання повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву суду не надала. Третя особа - Кредитна спілка «Кредит-Союз» явку свого представника в судове засідання не забезпечила, матеріали справи містять заяву представника [PERSON] про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з тим, що належним чином повідомлений відповідач не з`явився в судове засідання, про причини неявки суду не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе, відповідно до вимог\~ст.280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до договору кредиту № Зл-0055, укладеного між Кредитною спілкою «Кредит-Союз» (спілка) та [PERSON] (позичальник), спілка надає грошові кошти у кредит позичальникові у сумі 12000,00 грн., а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти спілці відповідно до умов цього договору. Згідно з п. 2.1 вказаного договору кредиту, строк дії договору 24 місяці з моменту його укладення. Відповідно до договору поруки № Зл-0055-п від 15.02.2018, укладеного між Кредитною спілкою «Кредит-Союз» (кредитор) та поручителями [PERSON] , [PERSON] , поручителі беруть на себе обов`язок відповідати за зобов`язаннями [PERSON] , що випливають із договору кредиту № Зл-0055 від 15.02.2018, згідно з яким кредитор надає кредит боржнику в сумі 12000,00 грн. Згідно з п. 3.5 договору поруки № Зл-0055-п від 15.02.2018, у випадку, якщо виникла заборгованість за договором кредиту, кредитор має право звернутись до будь-кого із поручителів з вимогою погасити прострочену заборгованість боржника. Відповідно до квитанції № 36 від 17.02.2020 позивач погасив заборгованість за кредитним договором № Зл-0055 від 15.02.2018 в сумі 24\~000,00 грн. Згідно з квитанцією № 36/КЗ від 17.02.2020 позивачем сплачено 240,00 грн. комісії банку. З довідки від 18.02.2020 № 11, виданої Кредитною спілкою «Кредит-Союз» вбачається, що у зв`язку з досягненням домовленості та частковим погашенням заборгованості кредитна спілка «Кредит-Союз» не має претензій за договором кредиту № Зл-0055 від 15.02.2018 і не наполягає на поверненні залишку заборгованості щодо поручителів [PERSON] та [PERSON] . На адресу відповідача позивачем направлено лист-вимогу від 26.02.2020, в якій останній запропонував [PERSON] добровільно сплатити кошти в сумі 24\~240,00 грн. до 10.03.2020. Однак, доказів сплати заборгованості перед позивачем матеріали справи не містять та відповідачем не надано. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 556 ЦК України, після виконання поручителем зобов`язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов`язок боржника. До поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника, зокрема, поручителем. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи слідує, що 17.02.2020 позивачем було здійснено погашення заборгованості за кредитним договором № Зл-0055 від 15.02.2018 в сумі 24 240,00 грн. Вказана обставина підтверджується квитанцією № 36 від 17.02.2020, квитанцією № 36/КЗ від 17.02.2020 та довідкою № 11 від 18.02.2020, виданою Кредитною спілкою «Кредит-Союз», відповідно до якої остання претензій за договором кредиту до поручителів не має. Відтак, з урахуванням ст. 556 ЦК України, позивач набув всіх прав кредитора по виконаному зобов`язанню. Таким чином, з відповідача в порядку регресу підлягає стягненню на користь позивача сплачені останнім борг та комісію банку в загальному розмірі 24\~240,00 грн. З урахуванням наведеного, системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення повністю. Разом із тим, з прохальної частини позовної заяви вбачається, що позивачем при подачі позовної заяви понесені судові витрати, які складаються з витрат на правничу допомогу в сумі 5\~000,00 грн. та судового збору в сумі 840,00 грн. Суд, вирішуючи питання стягнення понесених судових витрат, зазначає наступне. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (536/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст.133 ЦПК України). Частинами 1, 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч. 3 ст.141 ЦПК України). Згідно з ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких втрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Судом встановлено, що представництво інтересів позивача в суді першої інстанції здійснювалося адвокатом Бочаровим О.М. на підставі ордеру серії ЧК № 167057 та згідно з Договором про надання правової допомоги № 4 від 10.02.2020. Відповідно до п. 2.4 Договору про надання правової допомоги № 4 від 10.02.2020, на підтвердження факту надання адвокатом клієнту правової допомоги відповідно до умов цього договору, складається акт приймання-передачі адвокатських послуг. Пунктами 4.1, 4.2 Договору про надання правової допомоги № 4 від 10.02.2020 визначено, що вартість послуг адвоката становить 5\~000,00 грн. Клієнт за домовленістю у строк з моменту підписання Договору, сплачує за надання послуги в розмірі, що становить 100% від загальної вартості послуг. Після надання правової допомоги адвокат подає клієнту детальний опис виконаних робіт та акт прийому-передачі наданих послуг. Так, згідно з детальним описом робіт (надання послуг), наданих відповідно до Договору про надання правової допомоги № 4 від 10.02.2020 клієнту [PERSON] , адвокатом Бочаровим О.М. надано такі юридичні послуги: - надання усної консультації (1 год) 700 грн.; - зустріч з представниками Кредитної спілки «Кредит-Союз» 12.02.2020 (1 год.) 700 грн.; - зустріч з представниками Кредитної спілки «Кредит-Союз» 17.02.2020 (1 год.) 700 грн.; - пошук законодавства та аналіз судової практики (2 год.) 1400 грн.; - складення позовної заяви (2,15 год) 1500 грн. Відповідно до акта приймання-передачі виконаної роботи до Договору про надання правової допомоги № 4 від 10.02.2020, підписаного адвокатом Бочаровим О.М. та клієнтом [PERSON] , роботи по договору про надання правової допомоги № 3 виконано якісно, в повному обсязі та в строк, згідно з умовами договору. За виконану роботу клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі 5000 грн. У клієнта претензій до якості виконаних робіт немає. Зарахування від позивача на рахунок адвоката Бочарова О.М. гонорару в сумі 5 000,00 грн. підтверджується квитанцією від 10.03.2020 (Призначення платежу: «За юридичні послуги від [PERSON] »). Зважаючи на те, що позов у вказаній справі задоволено повністю та позивач надав належні докази понесених ним судових витрат, враховуючи відсутність від відповідача клопотань у порядку ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, суд дійшов висновку стягнути за рахунок відповідача витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу в сумі 5\~000,00 грн. Окрім того, з платіжного доручення, що міститься у матеріалах справи, судом встановлено, що позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 840,80 грн., тому на підставі ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути судовий збір у сумі 840,80 грн.

Outcome: approved