overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог, позивач покликається на те, що з відповідачкою проживає окремо протягом року, сімейні стосунки не підтримує, спільне господарство не ведуть. Фактично, шлюб носить формальний характер. Просив суд, в зв'язку з неможливістю зберегти шлюб, розірвати його в судовому порядку. В судове засідання позивач не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, подала до суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсуності. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12.11.1995 року у Малостидинській сільській раді Костопільського району, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис №9. Протягом року проживають окремо спільного господарства не ведуть, щлюбні відносини не підримують. Наміру поновлювати шлюбні стосунки та спільне сімейне життя не мають. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На думку суду, подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін, а тому суд вважає, що збереження шлюбу за таких обставин є недоцільним. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог, позивач покликається на те, що з відповідачкою проживає окремо, сімейні стосунки не підтримує з вересня 2014р, спільне господарство не ведуть. Фактично, шлюб носить формальний характер. Також, позивач, вказує, що їх неповнолітні діти проживають з дружиною, і він не заперечує проти цього. Просив суд, в зв'язку з неможливістю зберегти шлюб, розірвати його в судовому порядку. В судове засідання позивач не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд ссправи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, подала заяву про визнання позову та про розгляд справи у її відсутності. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14.05.2007 року у Відділі РАЦС Костопільського РУЮ, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис №100. Від подружнього життя мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони з вересня 2014 року проживають окремо, не підтримують подружні відносини, спільне господарство не ведуть. Наміру поновлювати шлюбні стосунки та спільне сімейне життя не мають. На думку суду, подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін, а тому суд вважає, що збереження шлюбу за таких обставин є недоцільним. Сторони прийшли до спільного рішення про місця проживання дитини з матір'ю [PERSON], що свідчить про відсутність спору між ними з цього приводу . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог, позивач покликається на те, що з відповідачкою проживає окремо, сімейні стосунки не підтримує понад 6 місяців, спільне господарство не ведуть. Фактично, шлюб носить формальний характер. Просив суд, в зв'язку з неможливістю зберегти шлюб, розірвати його в судовому порядку. В судове засідання позивач не з'явився, представник позивача в письмовій заяві просив проводити розгляд справи у відсутності позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутності. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15.11.1994 року у Відділі ДРАЦС Костопільського РУЮ, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис №248. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони понад 6 місяців проживають окремо, не підтримують подружні відносини, спільне господарство не ведуть. Наміру поновлювати шлюбні стосунки та спільне сімейне життя не мають, доказів іншого суду не надано. На думку суду, подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін, а тому суд вважає, що збереження шлюбу за таких обставин є недоцільним. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог, позивач покликається на те, що з відповідачкою проживає окремо, сімейні стосунки не підтримує, спільне господарство не ведуть, між ними постійно виникають сварки, втратилось почуття любові та поваги. Фактично, шлюб носить формальний характер. Також, позивач, вказує, що їх неповнолітня дитина проживає з дружиною, і він не заперечує проти цього. Просив суд, в зв'язку з неможливістю зберегти шлюб, розірвати його в судовому порядку. В судове засідання позивач не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03.09.2009 року у Відділі РАЦС Костопільського РУЮ Рівненської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис №169. Від подружнього життя мають малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з жовтня 2014 року проживають окремо, не підтримують подружні відносини, спільне господарство не ведуть. Наміру поновлювати шлюбні стосунки та спільне сімейне життя не мають. Сторони прийшли до спільного рішення про місця проживання дитини з матір'ю [PERSON], що свідчить про відсутність спору між ними з цього приводу . На думку суду, подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін, а тому суд вважає, що збереження шлюбу за таких обставин є недоцільним. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог, позивач покликається на те, що з відповідачкою проживає окремо, сімейні стосунки не підтримує, спільне господарство не ведуть. Фактично, шлюб носить формальний характер, позивач має намір створити нову сім'ю. Також, позивач, вказує, що їх неповнолітні діти проживають з дружиною, і він не заперечує проти цього. Просив суд, в зв'язку з неможливістю зберегти шлюб, розірвати його в судовому порядку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач та її представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов визнала. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06.01.2001 року у Відділі ДРАЦС Костопільського РУЮ у Рівненській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис №2. Від подружнього життя мають малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони з грудня 2012 року проживають окремо, не підтримують подружні відносини, спільне господарство не ведуть. Наміру поновлювати шлюбні стосунки та спільне сімейне життя не мають. Суд вжив заходів щодо збереження шлюбу встановивши строк на примирення подружжя, однак примирення не настало. На думку суду, подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін, а тому суд вважає, що збереження шлюбу за таких обставин є недоцільним. Сторони прийшли до спільного рішення про місця проживання дітей з матір'ю [PERSON], що свідчить про відсутність спору між ними з цього приводу . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог, позивач покликається на те, що з відповідачкою проживає окремо, сімейні стосунки не підтримує, спільне господарство не ведуть. Фактично, шлюб носить формальний характер. Також, позивач, вказує, що їх неповнолітня дитина проживає з дружиною, і він не заперечує проти цього. Просив суд, в зв'язку з неможливістю зберегти шлюб, розірвати його в судовому порядку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнала. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07.04.1998 року у Малолюбашанській сільській раді Костопільського району, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис №4. Від подружнього життя мають малолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони з січня 2014 року проживають окремо, не підтримують подружні відносини, спільне господарство не ведуть. Наміру поновлювати шлюбні стосунки та спільне сімейне життя не мають. Суд вжив заходів щодо збереження шлюбу встановивши строк на примирення подружжя, однак примирення не настало. На думку суду, подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін, а тому суд вважає, що збереження шлюбу за таких обставин є недоцільним. Сторони прийшли до спільного рішення про місця проживання дитини з матір'ю [PERSON], що свідчить про відсутність спору між ними з цього приводу . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог, позивач покликається на те, що з відповідачкою протягом останніх півтора роки проживає окремо, сімейні стосунки не підтримує, спільне господарство не ведуть. Фактично, шлюб носить формальний характер. Також, позивач, вказує, що їх неповнолітня дитина проживає з дружиною, і він не заперечує проти цього. Просив суд, в зв'язку з неможливістю зберегти шлюб, розірвати його в судовому порядку. В судове засідання позивач не з'явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив проводити розгляд справи у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася, звернулась до суду з письмовою заявою про визнання позову. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24.07.2004 року у Костопільському РАЦС Рівненської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис №110. Від подружнього життя мають малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони останні 1 рік 6 місяців проживають окремо, не підтримують подружні відносини, спільне господарство не ведуть. Наміру поновлювати шлюбні стосунки та спільне сімейне життя не мають. На думку суду, подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін, а тому суд вважає, що збереження шлюбу за таких обставин є недоцільним. Сторони прийшли до спільного рішення про місця проживання дитини з матір'ю [PERSON], що свідчить про відсутність спору між ними з цього приводу . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог, позивач покликається на те, що з відповідачкою рік як проживає окремо, сімейні стосунки не підтримує, спільне господарство не ведуть. Фактично, шлюб носить формальний характер. Просив суд, в зв'язку з неможливістю зберегти шлюб, розірвати його в судовому порядку. В судове засідання позивач не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, в письмовій заяві просила проводити розгляд справи у її відсутності, позов визнала. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28.08.2004 року у Костопільському РВ РАЦС Рівненської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис №142. Від подружнього життя мають малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони рік як проживають окремо, не підтримують подружні відносини, спільне господарство не ведуть. Наміру поновлювати шлюбні стосунки та спільне сімейне життя не мають. На думку суду, подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін, а тому суд вважає, що збереження шлюбу за таких обставин є недоцільним. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог, позивач покликається на те, що з відповідачкою сімейні стосунки не підтримує, спільне господарство не ведуть. Фактично, шлюб носить формальний характер. Просив суд, в зв'язку з неможливістю зберегти шлюб, розірвати його в судовому порядку. В свою чергу [PERSON] подала в суд зустрічний позов до [PERSON] про стягнення аліментів, які просить стягувати з відповідача в розмірі по 1500грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги по первісному позову підтримав у повному обсязі, зустрічний визнав. Відповідач в судовому засіданні первісний позов визнала, зустрічний підтримала. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 08.07.2004 року у Костопільському РАЦС, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис №86. Від подружнього життя мають повнолітню дитину, доньку [PERSON] [INFO].н. та малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO].н. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружні відносини, спільне господарство не ведуть. Наміру поновлювати шлюбні стосунки та спільне сімейне життя не мають. На думку суду, подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін, а тому суд вважає, що збереження шлюбу за таких обставин є недоцільним. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, визнання відповідачем зустрічного позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача за зустрічним позовом судові витрати по справі . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог, позивач покликається на те, що з відповідачкою сімейні стосунки не підтримує, спільне господарство не ведуть. Фактично, шлюб носить формальний характер. Також, позивач, вказує, що їх неповнолітня дитина проживає з дружиною, і він не заперечує проти цього. Просив суд, в зв'язку з неможливістю зберегти шлюб, розірвати його в судовому порядку. В судове засідання позивач не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, в поданій до суду письмовій заяві позов визнала. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27.04.1999 року у Полицькій сільській раді Володимирецького району, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис №11. Від подружнього життя мають неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO]. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладання шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Сторони не підтримують подружні стосунки, спільне господарство не ведуть, тобто не бажають надалі підтримувати шлюбні відносини і зберегти шлюб, доказів іншого суду не надано. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх прав на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст.112 СК України , є підставами для розірвання шлюбу. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. На думку суду, подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін, а тому суд вважає, що збереження шлюбу за таких обставин є недоцільним. Сторони прийшли до спільного рішення про місця проживання дитини з матір'ю [PERSON], що свідчить про відсутність спору між ними з цього приводу . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог, позивач покликається на те, що з відповідачкою спільне життя не склалося. Шлюбні відносини на даний час фактично припинені. Спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю не має. Між ними досягнуто угоди про утримання дитини. Просив суд, в зв'язку з неможливістю зберегти шлюб, розірвати його в судовому порядку. В судове засідання позивач не з'явився, звернувся з письмовою заявою, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, розгляд справи просив проводити у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилась, в письмовій заяві позов визнала, просила проводити розгляд справи у її відсутності. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23.05.1998 року у Костопільському райвідділі РАГС, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис №83. Від подружнього життя мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], 19.02.1999р.н. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладання шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Сторони не підтримують подружні стосунки, спільне господарство не ведуть, тобто не бажають надалі підтримувати шлюбні відносини і зберегти шлюб, доказів іншого суду не надано. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх прав на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст.112 СК України , є підставами для розірвання шлюбу. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Сторони прийшли до спільного рішення про місця проживання дитини, що свідчить про відсутність спору між ними з цього приводу . На підставі викладеного,

Outcome: approved