Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою\~\~до [PERSON] з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про стягнення страхового відшкодування та відшкодування моральної шкоди, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що між [PERSON] з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» та ним, [PERSON], було укладено Договір (поліс) добровільного страхування від нещасних випадків № DNH0NS-179P3BL від 25 жовтня 2017 року на строк до 27 жовтня 2018 року. Договір було укладено із застосуванням Майданчика цивільно-правових договорів ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі публічної оферти Страховика та усної заяви (акцепту) Страхувальника. Договір страхування (поліс) підписано із використанням електронного підпису шляхом введення Страхувальником у програмні комплекси Майданчика ОТР-пароля, надісланого на мобільний телефон Страхувальника Провайдером. Предметом Договору є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов'язані з життям, здоровям та працездатністю застрахованої особи. Згідно з умовами цього Договору і Правил страхування, Страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування Страхувальнику або Вигодонабувачеві, а Страхувальник зобов'язується своєчасно сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови Договору і Правил страхування. За договором Страхувальник щомісячно на протязі дії Договору регулярно своєчасно сплачував та сплачує страхові платежі на рахунок Страховика. 06 серпня 2018 року з ним стався страховий випадок - термічний опік, про що було повідомлено страховика 07 серпня 2018 року засобами електронної пошти та додавалася копія довідки з медичного закладу. Через місяць після настання страхового випадку ним на адресу Відповідача було направлено письмову претензію про результати розгляду його заявки на страхове відшкодування по страховому випадку. 25 вересня 2018 року від Відповідача надійшла відповідь на претензію від 13 вересня 2018 року за №Є137.7.0.0/3896 за яким Позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування з наступної причини: «Травматичне ушкодження - опік правої стопи І-ІІ ст. 1% класифікується Страховиком , як не страхова подія. Згідно таблиці №1 «Пошкодження здоровя внаслідок нещасного випадку та розмір страхових виплат за страховими випадками», згідно ст.113 якого виплата страхового відшкодування проводиться за опіки II ступеня від 1% до 6% поверхні тіла.». Відповідно до п.п. а) ст.113 Додатку №1 до Правил Добровільного страхування від нещасних випадків №П-02 від 31 травня 2017 року при одержанні термічних поверхневих ушкоджень І-ІІ ступеня від 1% до 6% поверхні тіла розмір страхової виплати складає 1% від страхової суми, а не II ступеня як запевняє у відповіді Відповідач. З довідки лікувального закладу від 07 серпня 2018 року повідомляється, що він одержав опік правої ноги І-ІІ ступеня загальною площиною 1% поверхні тіла. За п.5 Договору страхування страхова сума складає 250000 грн., як слідство страхова виплата дорівнює 250000 грн. * 1% =2500 грн. Вважає відмову відповідача від виплати страхового відшкодування безпідставною. Просить суд стягнути з [PERSON] з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», код ЄДРПОУ 13622789 на його, [PERSON], користь страхову виплату у розмірі 2500,00 грн та моральну шкоду у розмірі 1000,00 грн. Відповідно до ч.5\~ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» повідомлявся про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у строк до 30 жовтня 2018 року надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив (а.с.18). У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про стягнення страхового відшкодування підлягають задоволенню з огляду на законність та обґрунтованість, а позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів. У відповідності до п. п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року « Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» «Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом ( ст. 129 Конституції) зобовязують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обовязків, передбачений пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку Держави. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 43, 81 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Особа, яка бере участь у справі, зобовязана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір. Судом встановлено, що 25 жовтня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» укладено Договір (поліс) добровільного страхування від нещасних випадків за № DNH0NS-179P3BL (а.с. 2). Страхувальником та вигодонабувачем за договором є [PERSON], страховиком є [PERSON] з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо». Відповідно п.7 Договору (полісу) добровільного страхування від нещасних випадків за № DNH0NS-179P3BL від 25 жовтня 2017 року, договір діє 12 місяців з 28 жовтня 2017 року до 27 жовтня 2018 року включно. Відповідно п.8 цього Договору страхова сума складає 250000 гривень. Згідно п.6.1 Договору (полісу) добровільного страхування від нещасних випадків за № DNH0NS-179P3BL від 25 жовтня 2017 року, страховими випадками згідно договору і Правил страхування є наступні події, які сталися внаслідок нещасного випадку, що мав місце під час дії договору страхування та підтверджені документами, виданими компетентними органами у встановленому законодавством порядку (медичними закладами, судом тощо). Пункт 6.1.2. Договору (полісу) добровільного страхування від нещасних випадків за №№ DNH0NS-179P3BL від 25 жовтня 2017 року визначає види пошкодження здоров'я застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, згідно Додатку №1 до Правил страхування. Відповідно п.6.2 Договору (полісу) добровільного страхування від нещасних випадків за № DNH0NS-179P3BL від 25 жовтня 2017 року, нещасним випадком за цим Договором слід вважати раптову, випадкову, короткочасну, незалежну від волі застрахованої особи (Страхувальника, Вигодонабувача, спадкоємця) подію, що фактично відбулась і внаслідок якої настав розлад здоров'я (травматичне пошкодження, опіки, відмороження, випадкове гостре отруєння отруйними рослинами, хімічними речовинами (промисловими або побутовими), недоброякісними харчовими продуктами (за винятком сальмонельозу, дизентерії), ліками, ботулізм; захворювання кліщовим енцефалітом (енцефаломієлітом), поліомієлітом, сказ внаслідок укусу тварини, правець) Застрахованої особи або її смерть. Не дає підстав для здійснення страхової виплати отримання внаслідок травми садн, припухлостей, м'яких тканин та ран до 2 кв.см. та глибиною до підшкірної клітковини, а також ушкоджень, що потребують безперервного стаціонарного та/або амбулаторного лікування строком менше 3 днів. Згідно приміток договору страхування, цей договір укладено із застосуванням Площадки цивільно-правових договорів ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі публічної оферти страховика та усної заяви (акцепту) Страхувальника. Страхувальник ознайомлений з Правилами та умовами страхування.\~Умови публічної оферти та страхування розміщені на площадці цивільно-правових договорів ПАТ КБ «Приватбанк» та на сайті страховика.\~Умови страхування є невід'ємною частиною цього договору. Відповідно ч.1\~ст.988 ЦК України, страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором особистого страхування здійснюється незалежно від сум, що виплачуються за державним соціальним страхуванням, соціальним забезпеченням, а також від відшкодування шкоди. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. 07 серпня 2018 року року [PERSON] з додатковою відповідальністю «Страхова компанія Кредо» від [PERSON] отримало повідомлення про те, що внаслідок нещасного випадку [PERSON] отримав травму 26 серпня 2018 року (а.с. 6). Відповідно до Довідки до страхової компанії, виданої 07 серпня 2018 року Комунально - лікувального закладу «Міська лікарня м. Словянська», вбачається, що травма [PERSON] є побутовою. На лікуванні у лікаря - травматолога він знаходився з 06 серпня 2018 року з діагнозом: опік окропом правої стопи І-ІІ ступеня, загальної площі 1% (а.с. 5). Відповідно до ч.2\~ст.8 Закону України «Про страхування»\~страховий випадок подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно з ч.2\~ст.9 Закону України «Про страхування»\~страхова виплата грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Відповідно до ч. 1\~ст. 25 Закону України «Про страхування»\~здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. За змістом\~ст. 990 ЦК України\~страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Відповідно до ч. 3 ст.\~991\~ЦК України рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. Так, 13 вересня 2018 року за № Є137.7.0.0/3896 товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» відмовила [PERSON] у страховому відшкодуванні, обґрунтовуючи свою відмову тим, що страховою компанією травматичне ушкодження «опік правої стопи 1-2 ст. 1%»класифікується страховиком не як страхова подія. Згідно Таблиці №1 «Пошкодження здоровя внаслідок нещасного випадку та розмір страхових виплат за страховими випадками», ст. 113 Таблиці, виплата страхового відшкодування проводиться за термічні та хімічні опіки поверхні ушкодження ІІ ступеня від 1 до 6 відсотків поверхні тіла та ІІІ, ІІІА ступеня до 1% поверхні тіла (а.с.11). Як зазначено в ч.ч. 1, 2\~ст. 26 Закону України «Про страхування»\~підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є: 1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов'язані з виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України; 2) вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку; 4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні; 5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) інші випадки, передбачені законом. Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону. Згідно з ч.ч.1,2\~ст.991 Цивільного кодексу України\~страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов'язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом. Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Виходячи зі змісту вищевказаних норм чинного законодавства України, можна зробити висновок, що коли виникає страховий випадок, страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись окремо у кожному випадку. Відповідно до положень ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Відповідно до п.3 ч.1 ст.20\~Закону України\~«Про страхування» страховик зобовязаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання повинно виконуватись належним чином в установлений строк і одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Суд не бере до уваги посилання страхової компанії \~ у відповіді на претензію\~ про те, що опік правої стопи І-ІІ ступеню, загальної площі 1% не є страховим випадком, оскільки кінцівки тіла людини є невідємною частиною її тіла. \~ За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що у позивача [PERSON] виникає право, а відповідач зобов'язаний був виплатити йому страхове відшкодування за отриману травму у виді опіку правої стопи І-ІІ ступеню 1% від площі тіла. З Довідки до страхової компанії, виданої 07 серпня 2018 року Комунально - лікувального закладу «Міська лікарня м. Словянська», вбачається, що травма [PERSON] є побутовою. На лікуванні у лікаря - травматолога він знаходився з 06 серпня 2018 року з діагнозом опік окропом правої стопи І-ІІ ступеня, загальної площі 1% (а.с. 5). В свою чергу підпункти «а» ст.113 Таблиці 1, Правила добровільного страхування від нещасних випадків № П-02, на яку послався відповідач у своїй відмові, зазначено, що травма: термічні та хімічні опіки, поверхові ушкодженні І,ІІ ступеня від 1% до 6% поверхні тіла, страхове відшкодування складає 1% (а.с. 9). Враховуючи, що відповідно до п.8 Договору страхова сума складає 250000,00 грн., розмір страхового відшкодування, яке підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 2500,00 грн. (250000,00*1%). Таким чином вимоги [PERSON] до [PERSON] з додатковою відповідальністю «Страхова компанія Кредо» про стягнення страхового відшкодування у розмірі 2500,00 підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з ч. 2\~ст. 23 ЦК України\~моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч.1\~ст.1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Також відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди в позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Однак, в позовній заяві [PERSON] не надав ніяких обєктивних доказів, якими б підтвердив спричинення йому моральної шкоди саме в розмірі 1000 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем [PERSON] не надано в судовому засіданні доказів спричинення йому діями відповідача моральної шкоди і тому його позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Згідно із частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог ст.4 Закону України Про судовий збір, за подання позовних заяв в порядку цивільного судочинства майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі один відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, за подання позовної заяви немайнового характеру 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Однак, відповідно Закону України «Про захист прав споживачів» позивачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що повязані з порушенням їх прав. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Суд дійшов\~висновку про\~часткове задоволення\~позовних вимог\~[PERSON] до\~[PERSON] з\~додатковою відповідальністю\~«Страхова компанія\~«Кредо» про\~стягнення страхового\~відшкодування та\~відшкодування \~моральної шкоди. Отже процентне співвідношення задоволених вимог становить 71,43% ((2500,00 грн. задоволені вимоги) / (3500,00 грн. заявлені позовні вимоги )*100%). З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 503 грн. 44 коп. (704,80 грн. сплачений судовий збір * 71,43 %), а тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 503,44 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial