Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до Запорізького районного суду Запорізької області з заявою про встановлення факту того, що в посвідці на постійне місце проживання для іноземців та осіб без громадянства серії [NUMBER] від 23.06.2012 помилково вказано прізвище [PERSON] , замість [PERSON] . Заяву мотивував тим, що з 2012 року він та його сім`я постійно проживають в Україні. Йому та його батькові з матір`ю були видані посвідки на постійне проживання для іноземців та осіб без громадянства. Коли йому в Управлінні Державної міграційної службі України в 2012 році видали посвідку на постійне проживання для іноземців та осіб без громадянства, то він не звернув уваги на те, що його прізвище вказане з помилкою - вказано « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Ні він, ні його сім`я не знають української мови і тому не розуміли, що посвідка була видана з помилкою в прізвищі. Як з`ясувалося, помилку допустив нотаріус, який робив переклади документів, необхідних для отримання посвідки з російської на українську мову. У батька в посвідці на цей час вказано прізвище вірно - [PERSON] . Виявив він цю помилку, коли його матір звернулась за обміном своєї посвідки, але їй в Управлінні Держаної міграційної служби в Запорізькій області відмовили та вказали на те, що потрібно вирішувати це питання через суд. Його матір при виявлені помилки в своїй посвідці вирішила це питання в судовому порядку. Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області визнано помилку та встановлено юридичний факт, що прізвище його матері « [PERSON] », а не « [PERSON] ». Він звернувся з заявою до Управління Державної міграційної служби України та отримав 16.10.2019 відповідь, що це питання вони не вирішують. Встановлення факту дасть йому змогу виправити помилку в написанні прізвища не тільки в посвідці, а також в офіційних документах, які виготовлялись після її отримання. Заінтересована особа скористалась своїм правом на подання пояснень. Так, УДМС України в Запорізькій області у письмових поясненнях заперечує проти встановлення факту. Свої заперечення мотивує тим, що в УДМС України в Запорізькій області знаходиться архівна справа №85044 [PERSON] , [INFO] , якій на підставі особистої заяви від 07.02.2012 щодо надання їй та її неповнолітнім дітям ( [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] ) дозволу на імміграцію в Україну, надано 18.05.2012 дозвіл на імміграцію відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про імміграцію». Після отримання дозволу на імміграцію в Україну, 02.06.2012 громадянин Російській Федерації [PERSON] звернувся до СГІРФО Запорізького РВ ГУМВС України в Запорізькій області з заявою щодо документування його посвідкою на постійне проживання в Україні. До заяви заявник надав засвідчений нотаріально переклад на українську мову сторінки паспортного документа громадянина Російської Федерації серії [NUMBER] з особистими даними, у якому у графі прізвище зазначено « [PERSON] ». Ураховуючи вищевикладене, 23.06.2012 заявник був документований посвідкою на постійне проживання серії [NUMBER] на прізвище « [PERSON] », відповідно до наданого дозволу на імміграцію в Україну та поданої заяви про документування його посвідкою на постійне проживання на території України. Таким чином, помилки при оформленні посвідки на постійне проживання не було. У судове засідання з`явились заявник [PERSON] та його представник [PERSON] , надали пояснення аналогічні тим, що викладені у заяві про встановлення факту. Представник заінтересованої особи у заяві, яка надійшла до суду 26.03.2020, просив розглянути справу за відсутності Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області. Вислухавши доводи заявника та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. У відповідності до паспорта № [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , є громадянином Російської Федерації. Наразі [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та задокументований посвідкою на постійне проживання для іноземців та осіб без громадянства серії [NUMBER]. Вказана посвідка була видана на підставі заяви [PERSON] від 02.06.2012. Матеріали справи містять заяву [PERSON] від 02.06.2012, у якій вона просить надати їй та її неповнолітнім дітям [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] дозвіл на імміграцію в Україну. Даний документ складений українською мовою й у ньому прізвище заявниці та її дітей зазначено саме як « [PERSON]», а не « [PERSON]». Разом із поданою заявою, [PERSON] подавався засвідчений нотаріусом переклад з російської мови та українську її паспорта. Так, прізвище « [PERSON] » (рос. мов.) перекладено українською мовою як « [PERSON] ». Також [PERSON] подавався засвідчений нотаріусом переклад з російської мови та українську паспорта [PERSON] . Так, прізвище « [PERSON] » (рос. мов.) перекладено українською мовою як « [PERSON] ». 18.05.2012 на ім`я [PERSON] видано дозвіл на імміграцію в Україну за № 8333, у якому зазначено про надання дозволу на імміграцію їй та її неповнолітнім дітям, зокрема, [PERSON] . Підстав вважати, що в оформленій [PERSON]. посвідці була допущена помилка немає, оскільки посвідка була видана у повній відповідності до наданого заявником перекладу свого імені українською мовою та з урахуванням того, що дозвіл на імміграцію в Україну надавався особі із прізвищем « [PERSON] », а не « [PERSON] ». Варто також урахувати й наступне. За приписами ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. За змістом ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно пп. 2 п. 7 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затв. постановою Кабінету Міністрів України № 321 від 25.04.2018 обмін посвідки здійснюється у разі виявлення помилки в інформації, внесеній до посвідки. Отже, вищевказаний порядок містить встановлену процедуру обміну посвідки у разі виявлення помилки в інформації, внесеній до посвідки. Аналогічний механізм був визначений у Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затв. постановою Кабінету Міністрів України № 251 від 28.03.2012. Так, обмін посвідки здійснювався у разі установлення розбіжностей у записах (невідповідності внесених до посвідки записів записам в інших документах) (п.п. 2 п. 14 Порядку). Отже, за наявності помилки у посвідці, вона підлягає обміну у встановленому законом порядку. При цьому, рішення відповідного органа про відмову в обміні посвідки може бути оскаржене у судовому порядку. Уповноважені на те органи наділені відповідними дискреційними повноваженнями і суд не може підміняти собою такі органи. Також підлягає урахуванню й те, що заява про встановлення факту не містить чітко визначеної мети встановлення такого факту. Необхідність внесення виправлення фактично зводиться до необхідності внесення змін до інших документів, виданих на ім`я [PERSON] , а також до необхідності усунення різниці у написанні прізвища заявника та його батьків. У цьому зв`язку суд зауважує, що посилання заявника на те, що наразі прізвище його батьків « [PERSON]», а не « [PERSON]» не може бути підставою для встановлення факту наявності помилки у написанні прізвища заявника у посвідці на постійне проживання в Україні, адже ст. 315 ЦПК України надає можливість встановити факт родинних відносин між фізичними особами, зокрема, за наявності різниці у написанні їх прізвищ. Підлягає урахуванню й те, що матеріали справи не містять посвідок на постійне проживання в Україні батьків заявника, виданих із зазначенням прізвищ « [PERSON]».

Outcome: dismissed