Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON], [INFO]. Мати дитини, [PERSON] померла [INFO]. Дитина проживає разом з позивачем, який є його рідним дядьком. Відповідач не виконує обов'язків, передбачених Сімейним кодексом України як батько дитини, не займається утриманням та вихованням дитини. Розпорядженням голови Верхньодніпровської районної державної адміністрації від [INFO] № Р-152 малолітньому [PERSON] встановлено статус дитини, позбавленої батьківського піклування та призначено позивача опікуном. На час призначення опікуна [PERSON] відбував покарання у Дніпропетровському слідчому ізоляторі за вчинення злочину, передбаченому ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України. Дитина батька взагалі не знає. Відповідач самоусунувся від виховання та утримання свого сина ще до свого засудження. Після відбуття покарання відповідач відмовився забирати сина до себе та надав заяву про відмову від свого сина. Позивач звернувся до комісії з питань захисту прав дитини при Верхньодніпровській районній державній адміністрації з проханням надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Позивачем створено всі умови для нормального розвитку та виховання дитини. Підставою даного позову позивач вважає необхідність захисту інтересів та соціальних прав малолітньої дитини. На підставі вищевикладеного позивач просив суд позбавити батьківських прав [PERSON] щодо його малолітнього сина [PERSON], [INFO] та стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання [PERSON] в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив суд задовольнити позовні вимоги, суду пояснив, що відповідач взагалі не цікавиться життям дитини, оскільки не вважає себе батьком дитини. [PERSON] не приймає участі у вихованні та утриманні дитини. Після смерті сестри, [PERSON], дитини постійно мешкає разом з позивачем та його родиною. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надав. У відповідності до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, орган опіки та піклування в особи Новомиколаївської селищної ради, в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, служби у справах дітей Верхньодніпровської державної адміністрації, суду пояснила, що до служби у справах дітей звернувся [PERSON] з метою вирішення питання про встановлення малолітньому [PERSON] статусу дитини позбавленої батьківського піклування. За наслідками розгляду заяви було прийнято рішення про встановлення дитини статусу дитини, позбавленої батьківського піклування та призначено опікуна - [PERSON], оскільки батько дитини - [PERSON] відбував покарання у виді позбавлення волі. Після відбуття покарання служба у справах дітей викликала [PERSON] з метою вирішення питання про повернення йому дитини, проте він до служби не з'явився та поїхав на заробітки та повідомив, що не буде займатися вихованням дитини. В листопаді 2014 року [PERSON] з'явився, підтвердив свою відмову від дитини, написавши відповідну заяву та повідомив, що вважає, що дитина не його. Зараз дитина постійно мешкає в родині позивача, який займається вихованням та утриманням [PERSON]. Представник третьої особи вважала за доцільне позбавлення батьківських прав відповідача щодо його малолітнього сина. Прокурор проти задоволення позовних вимог не заперечував, вважав за доцільне позбавити [PERSON] батьківських право щодо його малолітнього сина, оскільки відповідач фактично самоусунувся від виховання та утримання дитини. Суд вислухавши осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с.8). Згідно зі свідоцтвом про смерть [NUMBER] [INFO] померла [PERSON] (а.с.9). Після смерті матері, [INFO] розпорядженням голови районної державної адміністрації № Р-152 [PERSON] було встановлено статусу дитини, позбавленої батьківського піклування та призначено йому опікуна [PERSON], оскільки батько дитини, [PERSON], відбував покарання у виді позбавлення волі. Також цим розпорядженням було встановлено місце проживання дитини разом з [PERSON] за адресою : [ADDRESS] (а.с.6). Після відбуття покарання та звільнення з місць позбавлення волі в серпні 2014 року [PERSON] життям дитини не цікавиться, не приймає участь в його вихованні та утриманні. 28 листопада 2014 року [PERSON] написав заяву про відмову від утримання і виховання малолітнього сина - [PERSON]. Дана заява засвідчена приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області (а.с. 7). На засіданні комісії з питань захисту прав дитини Верхньодніпровської райдержадміністрації було ухвалено рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його малолітнього сина [PERSON] (а.с.45). Органом опіки та піклування в особі Новомиколаївської селищної ради суду було надано висновок від 11 лютого 2015 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його дитини [PERSON], оскільки встановлення опіки над дитиною буде сприяти захисту її прав та інтересів (а.с.48). Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, в тому числі, особа, в сім'ї якої проживає дитина. Судом встановлено, що [PERSON] свідомо не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, не забезпечує його медичним доглядом, лікуванням, не спілкується з ним, тобто свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, що, на думку суду, необхідно розцінювати як ухилення від виховання дитини, а тому позовні вимоги [PERSON], з яким проживає дитина, про позбавлення [PERSON] батьківських прав є законними та обґрунтованими. Відповідно до ч. 5 ст. 164 Сімейного кодексу України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає державному органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Також в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не виконує обов'язки по утриманню свого малолітнього сина, добровільно допомогу на його утримання не надає. Відповідно до ст. ст. 166, 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, навіть якщо вони позбавленні батьківських прав. Згідно з ч. 2 ст. 247 Сімейного кодексу України встановлення опіки та піклування не припиняє права дитини на отримання пенсії, аліментів, тощо, а також право власності дитини на ці виплати. Оскільки ч. 4 ст. 67 Цивільного кодексу України визначено обов'язок опікуна вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного, а малолітня дитина не може самостійно звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на його користь на утримання [PERSON] є законними та обґрунтованими. При визначені розміру аліментів, суд,

Outcome: partial