Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - заявник 1), [PERSON] (далі по тексту - заявник 2) звернулись до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою, відповідно до якої просили встановити факт смерті громадянина України [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у мі. Луганськ, заінтересована особа - Шевченківський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі по тексту - заінтересована особа, Відділ). Заява обґрунтована тим, що заявниця 1 є племінницею [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] на тимчасово окупованій території України в м. Луганськ. Заявник 2 є особою, на яку померлим складено заповіт. Заявник 2 звернувся до Відділу РАЦС для реєстрації смерті спадкодавця та отримання Свідоцтва про смерть, разом з тим заявнику 2 було відмовлено у здійсненні державної реєстрації смерті матері, оскільки останнім пред`явлено документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. У зв`язку з вище викладеним заявник звернувся до суду із вказаною заявою. Встановлення факту смерті необхідно заявникам для здійснення державної реєстрації смерті [PERSON] та оформлення спадкових прав. 17.12.2020 ухвалою суду заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. 01.03.2021 ухвалою суду по справі відкрито провадження. В судове засідання сторони не з`явились, судом вживались заходи щодо належного повідомлення учасників справи про дату, час та місце проведення судового засідання. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи, які підтверджені наданими сторонами доказами по справі. Відповідно до копії паспорта громадянина України серія та № [NUMBER] , виданого Московським РУГУ МВС України в м. Києві 10.07.2001, [PERSON] народилась [INFO] у с. Борсуків Козелецького району Київської області, місце реєстрації - [ADDRESS] . Судом встановлено, що батьками [PERSON] (дівоче прізвище « [PERSON] ») є [PERSON] та [PERSON] (Свідоцтво про народження серія [NUMBER] ). В подальшому 15.03.1978 між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] укладено шлюб, подружжю присвоєно прізвище « [PERSON] » (Свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER] ). Дівоче прізвище матері заявниці [PERSON] , [INFO] - « [PERSON] », батьки - [PERSON] та [PERSON] (Свідоцтво про народження Серія [NUMBER] ). 05.05.1957 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила дівоче прізвище на прізвище чоловіка « [PERSON] », Свідоцтво про одруження Серія [NUMBER] . Згідно Архівної довідки, виданої Державним архівом Чернігівської області від 01.02.2021 № Я-228, в книзі реєстрації актових записів про народження по Борсуківській сільській раді Остерського району Чернігівської області за 1937 рік є актовий запис № 1 від 02.01.1937 про народження [PERSON] , дата народження - [INFO] , батько - [PERSON] ., 30 років, українець, мати - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії паспорта громадянина України серія та № [NUMBER] , виданого Артемівським РВ ЛМУ УМВС України в Луганській області 29.12.2000, [PERSON] народився [INFO] у с. Борсуков Остерського району Чернігівської області, місце реєстрації - [ADDRESS] . За таких обставин з наданих суду матеріалів вбачається, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є рідним братом та сестрою, відповідно заявниця, [PERSON] є племінницею померлого [PERSON] . З матеріалів справи також вбачається, що [PERSON] , [INFO] було складено заповіт на користь [PERSON] , [INFO] , посвідчений державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори Гуляєвою Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 5-1521. В обґрунтування своїх вимог заявниця 1 вказує, що дядько помер [INFO] на тимчасово окупованій території України у м. Луганськ, причина смерті - дисциркуляторна енцефалопатія, атеросклероз судин головного мозку у віці 83 роки. Відповідно до листа від 10.12.2020 № 23307/20.2-41, Київський міський відділ державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відмовив [PERSON] (яка станом на день звернення до Відділу з відповідною заявою була законним представником [PERSON] ) у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки для підтвердження факту смерті пред`явлено неналежної форми документ, який виданий на території, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Частинами 2, 3, 4 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Зокрема, додатком 1 до вищезазначеного розпорядження таким населеним пунктом визначено м. Луганськ. Згідно положень Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 № 52/5 у зв`язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим, міста Севастополя та на тимчасово окупованих територіях, та території проведення АТО, проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення, анулювання здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території за місцем звернення заявника. Пунктом 1 розділу 5 зазначених вище Правил визначені підстави для державної реєстрації смерті, однією з підстав є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до роз`яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Отже, судом встановлено, що встановлення факту смерті має для заявниці 1 юридичне значення, оскільки безпосередньо породжує юридичні наслідки, зокрема, надасть можливість здійснити державну реєстрацію смерті її дядька, при цьому встановлення вказаного факту в позасудовому порядку за вищевказаних обставин неможливе. Разом з тим, оскільки заявником 2 [PERSON] не надано доказів того, що останній є родичом померлого, суд позбавлений можливості вирішити вимоги заяви в частині, що стосуються безпосередньо заявника, а тому у вказаній частині заява задоволенню не підлягає. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню (ч. 4 ст. 317 ЦПК України). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: partial