Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 1 липня 2006 року між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Мають спільну дитину - сина [PERSON] [INFO]. З лютого 2013 року припинено шлюбні відносини та ведення спільного господарства, що сталося через взаємне непорозуміння, в тому числі щодо виховання сина. З цього ж часу вони проживають окремо, син залишився на вихованні у позивача. Вважає збереження сім'ї неможливим через втрату почуттів кохання, поваги та довіри. Спору про поділ майна не має. У зв'язку з цим [PERSON] просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON]. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив суд задовольнити позовні вимоги. Позивач підтвердив, що не проживає разом з відповідачем майже рік, спільне господарство не ведуть. Причиною розладу сімейних стосунків вважає те, що його дружина почала ставитися до нього з неповагою, без його відома отримала кредит, якій він зараз сплачує, у зв'язку з чим виникла до неї недовіра, а також відповідач повідомила йому, що вона має відносини з іншим чоловіком. У зв'язку з чим позивач вважає подальше збереження шлюбу неможливим. За їх спільною згодою син залишився проживати разом з ним. Спору про поділ майна не має. Відповідач у судовому засіданні позов визнала, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Також підтвердила, що майже рік вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Вважає збереження шлюбу не можливим, просила суд не надавати час на примирення. За їх спільною згодою син залишився проживати з батьком. Спору про поділ майна не має. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 1 липня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 65 (а.с. 3). Сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER]. Сторони не проживають разом з лютого 2013 року, стосунки не підтримують, не ведуть спільне господарство. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння подружжя та небажання сторін зберегти шлюб. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. А тому вимоги позивач про розірвання шлюбу, укладеного між ним та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В судовому засіданні також встановлено, що малолітній [PERSON] за спільною згодою подружжя залишився жити з батьком. У зв'язку з чим суд вважає, що в частині позовних вимог про визначення місця проживання дитини з батьком слід відмовити через відсутність спору, оскільки сторони дійшли згоди з цього питання. Спору про поділ майна подружжя не має. Також на виконання вимог ст. 115 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне надіслати копію рішення суду після набрання ним законної сили органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Оскільки від відповідача не надійшло заяви про відновлення їй дошлюбного прізвища суд у відповідності до ст. 113 Сімейного кодексу України вважає за необхідне залишити їй прізвище «[PERSON]». Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. (а.с.1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial