Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON]. В позовній заяві посилався на те, що з 6 серпня 2006 року по 5 травня 2015 року перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], яка народилася [INFO], яка після припинення шлюбу проживала разом з матір'ю. 25 жовтня 2015 року рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області стягнуто з нього на користь [PERSON]. аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно. З червня 2016 року дочка за згодою матері переїхала на постійне місце проживання до нього і на даний час постійно проживає разом з ним та перебуває на його особистому утриманні, проте відповідач не відмовилась від отримання аліментів і вони продовжують з нього стягуватись на користь відповідача, що він вважав не доцільним, оскільки дитина проживає з ним і перебуває на повному його утриманні. У зв'язку з цим просив припинити стягнення з нього аліментів на користь його колишньої дружини на утримання їх неповнолітньої дочки. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити з підстав вказаних у позовній заяві. Відповідач [PERSON]. в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.15, 25). Відповідно до правил ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних доказів у справі, ухваливши заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що згідно рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25 лютого 2015 року з позивача [PERSON] стягнуто аліменти на користь відповідача [PERSON]., на утримання дитини - [PERSON], [INFO] народження, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 23 січня 2015 року і до повноліття дитини (а.с. 4). За повідомленням Миргородського МРВ ДВС від 14.11 2016р. у відділі перебуває виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2/541/263/2015 від 14.04.2015р. про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON]. на дочку [PERSON] [INFO]. Заборгованість вказаному виконавчому листу відсутня (а.с.7). Згідно довідки голови будинкового комітету від 31 жовтня 2016 року [PERSON] з червня 2016 року проживає разом з батьком [PERSON] в квартирі [ADDRESS] (а.с.6). Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршенням або поліпшенням здоров'я когось із них. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Згідно ч.2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Таким чином, оскільки дитина проживає з батьком, стягнення з останнього аліментів на утримання дитини на користь матері, яка проживає окремо, є необґрунтованим та не відповідає інтересам дитини, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved