Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

\~ [PERSON](далі-позивач)\~звернулася до\~суду з\~позовною заявою\~до[PERSON] (далі-відповідач) про розірвання шлюбу, укладеного ними 04 липня 2017 року. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через розходження характерів та різні погляди на життя, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. З липня 2018 року сторони проживають окремо. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Також позивач вважає, що примирення є неможливим, а подальше спільне життя та шлюбні відносини навіть такими, що суперечать їхнім інтересам. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяв чи клопотань не надала. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, просив задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази суд приходить до наступних висновків. Як встановлено, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04.07.2017 Чернігівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 26. Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії I-ЖС № 345873, виданого 15.09.2017 Чернігівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Шлюбні стосунки позивача та відповідача фактично припинилися, примирення між ними неможливе. У суду відсутні відомості про вагітність позивача чи наявність у неї дітей віком до 1 року. Частиною третьою статті 56\~Сімейного кодексу\~України (далі - СК України) передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до частини третьої статті 105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно пункту 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вище викладені вимоги законодавства регламентовані також ст. 112 СК України. Встановлені судом обставини життя позивача та відповідача свідчать, що між ними шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливе і подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача та відповідача. За таких обставин суд приходить до висновку, що шлюб, укладений між позивачем та відповідачем, необхідно розірвати, відповідно позов підлягає задоволенню повністю. Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, відповідно до частини першої статті 141\~Цивільного процесуального\~кодексу України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704 гривні 80 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved