Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що між ним та відповідачем [PERSON] був укладений договір, згідно якого відповідач зобовязався поставити йому будівельні матеріали та виконати будівельні роботи на його дачному будинку, розташованому в с. Дешки , вул. Л.Українки, 23/а, Богуславського району Київської області, за що отримує від нього передоплату у розмірі 18 661 гривень. Відповідач підтвердив свої зобовязання розпискою від 05 вересня 2015 року, відповідно до якої за невиконання даних зобовязань мав повернути отриману грошову суму до 01 жовтня 2015 року. Однак жодних зобовязань за даною розпискою відповідач у встановлений строк не виконав незважаючи на повідомлення про намір звернення до суду. Також по даному факту він звертався до Богуславського відділення національної поліції із заявою, на підставі чого було проведено перевірку та опитано сторони. А тому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість сумі 18 661 гривень заборгованості за договором та 3000 гривень моральної шкоди. Позивач в судове засідання не зявився, оскільки згідно до поданої письмової заяви просив розглянути справу у його відсутності, позов підтримав та просить його задоволити, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив , дійсно була відповідна домовленість між сторонами та була надана розписка відповідачем про отримання коштів. Відповідач також виконав певні роботи , за які позивач з ним до цього часу не розрахувався. В подальшому позивач з невідомих йому причин відмовився від подальшої співпраці. Отримані по розписці кошти вважає завдатком, який поверненню не підлягає, так як їх співпраця припинилася з вини позивача. Моральна шкода позивачу не заподіяна. Просить в задоволенні позову відмовити. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] 05.09.2015 року надав відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 18\~661 гривень, як аванс за поставку будівельних матеріалів та виконання будівельних робіт на його дачному будинку, про що відповідач надав розписку, згідно до якої відповідач мав виконати вказані зобовязання або повернути отримані кошти за їх невиконання до 01 жовтня 2015 року ( а.с.5). Відповідач вказані зобовязання не виконав та не повернув на вимогу позивача отримані кошти, про що позивач подавав заяву у Святошинського УП ГУНП у м.Києві(а.с.6). Відповідно достатті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до вимог ст.ст.525,526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п.1 ч. 1ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до змісту ст.ст.610,612 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до\~ст.570 ЦК України\~завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання.\~Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Відповідно до ст. 11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб , поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі. А згідно до ст.60 цього Кодексу кожна сторона зобовязана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. ст. 58 , 59 цього Кодексу докази повинні бути належними і допустимими. Обставини справи , які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування , не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Як встановлено в судовому засіданні відповідач свої зобовязання за розпискою не виконав та в обумовлений у ній строк отримані грошові кошти не повернув. Доказів виконання відповідачем обумовлених договором робіт суду не надано, хоча за клопотанням відповідача і його представника судом неодноразово відкладався розгляд справисаме для цієї мети. Не підтверджені жодними належними та допустимими доказами і доводи представника відповідача про припинення робіт саме з вини позивача. З урахуванням наведеного, суд вважає , вимоги позивача в цій частині є підставними і доведеними , а тому позов в цій частині слід задовольнити і стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 18 661 гривень. Що стосується вимог позивача про відшкодування у звязку з порушенням зобовязання моральної шкоди, то вимоги в цій частині до задоволення не підлягають, оскільки діючим законодавством не передбачений такий спосіб захисту цивільних прав у справах про порушення зобовязання за даним договором. А норми ст.. 1167 ЦК України, на яку посилається позивач, до договірних зобовязань між сторонами не застосовуються. Судові витрати в частині сплати судового збору покласти на відповідача.

Outcome: partial