Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, яку мотивував тим , що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04.10.1997р.. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], 10.08.1998р.н., та доньку - [PERSON], 29.06.2009р., які мешкають з відповідачкою. Ведення між сторонами спільного господарства та шлюбні відносини припинено з 2016р.. Позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося з причини розбіжності поглядів на сімейне життя, різниці характерів та відсутності між сторонами довіри. Подальше спільне життя та збереження сім'ї суперечить його інтересам , тому просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного рішення не заперечував. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки до суду не повідомила. У звязку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалось. Оскільки позивач [PERSON] в поданій до суду заяві не заперечував проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, судом 21.09.2016р. на підставі ст.ст.224, 225 ЦПК України було винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 224 ЦПК України , у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.112 СК України , суд виясняє фактичні взаємини подружжя, реальні причини позову про розірвання шлюбу. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу , якщо буде встановлено , що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них , інтересам їхніх дітей , що мають істотне значення. З матеріалів справи видно , що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04.10.1997р.. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], 10.08.1998р.н., та доньку - [PERSON], 29.06.2009р., які мешкають з відповідачкою. Ведення між сторонами спільного господарства та шлюбні відносини припинено з 2016р.. Позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося з причини розбіжності поглядів на сімейне життя, різниці характерів та відсутності між сторонами довіри, тобто збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Таким чином , матеріалами справи підтверджено , що сімя фактично розпалася , позивач примиритися не бажає і подальше сумісне життя і збереження шлюбу заперечує його інтересам. Спору про місце мешкання неповнолітніх дітей після розірвання шлюбу між сторонами не має , у звязку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved