Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області із позовом до Бахмутського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Головного управління Національної поліції в Донецькій області в якій просить стягнути з Державного бюджету України на свою користь моральну шкоду завдану йому бездіяльністю посадових осіб Бахмутського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області в розмірі 19000,00 гривень. Позовна заява обґрунтована тим, що 12.03.2021 року позивач подав заяву про кримінальне правопорушення дізнавачу СД Бахмутського районного відділу Національної поліції в Донецькій області Шевцовій K.M. в котрій просив згідно вказаних в його заяві обставин зареєструвати в Єдиному реєстрі досудових розслідувань і почати розслідування кримінального правопорушення. Дізнавач заяву прийняла, і відповідно до ч.1 ст. 214 КПК України дізнавач був зобов`язаний протягом 24 годин зареєструвати заяву в Єдиному реєстрі досудових розслідувань. 15.03.2021 в Бахмутському районному відділу поліції позивача повідомили, що його заяву в ЄРДР не внесли, в зв`язку, з чим дізнавач [PERSON] порушила ст. 214 КПК України. 15.03.2021 року позивач звернувся зі скаргою на бездіяльність дізнавача до слідчого судді Артемівського міськрайонного суду. 16.03.2021 року слідчий суддя Артемівського міськрайонного суду виніс ухвалу згідно якої скарга була задоволена та було зобов`язано відповідальних осіб Бахмутського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Донецькій області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості, викладені в заяві [PERSON] про кримінальне правопорушення від 12 березня 2020 року. В цій ухвалі суду було вказано що посадовими особами Бахмутського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Донецькій області не було додержано вимог ч.1 ст. 214 КПК України, принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свобода визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, тобто не були дотримані гарантовані Конституцією України права [PERSON] в частині не внесення в ЄРДР відомостей, викладених у його заяві від 16 квітня 2020 року, що підтверджується вище переліченими фактами та письмовими доказами, які були вивчені, проаналізовані слідчим суддею у даній ухвалі та які не спростував слідчий у судовому засіданні при розгляді даної скарги. Протиправна бездіяльність посадових осіб Бахмутського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Донецькій у зв`язку з тим що ними не були виконані вимоги ч.1 ст. 214 КПК України та не були додержані принцип верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свобода визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, тобто не були дотримані гарантовані Конституцією України мої права викликали у мене душевні страждання, психологічне напруження, розчарування та відчуття несправедливості. При цьому так як посадові особи Бахмутського відділу поліції не вносили відомості до ЄРДР згідно заяв позивача про кримінальний злочин вже 19 разів і 19 разів судді зобов`язували посадових осіб Бахмутського відділу поліції внести данні в ЄРДР згідно його заяв про кримінальний злочин то це вказує що посадові особи правоохоронного органу які повинні забезпечувати охорону прав і свобод людини, і протидіяти злочинності цілеспрямовано, неодноразово порушували вимоги закону не роблячи висновку із рішень суддів і такі безвідповідальні рішення посадових осіб Бахмутського відділу поліції з кожним разом збільшувало душевні страждання позивача, психологічне напруження, розчарування та відчуття несправедливості, і це спричинило йому моральну (не майнову) шкоду яку він оцінюю у 19 000 грн. (уточнено в підготовчому засіданні). 22.04.2021 року на адресу суду надійшов відзив Головного управління Національної поліції в Донецькій області на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначає, що ГУНП в Донецькій області, ознайомившись із позовом [PERSON] вважає його необґрунтованим та таким що не підлягає задоволенню з наступних підстав: позовну заяву мотивовано тим, що 12.03.2021 позивач звернувся до дізнавача Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області із заявою, в якій просив внести відповідні відомості до ЄРДР. Того ж дня працівниками Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області було зареєстровано заяву позивача у журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події від 12.03.2021 № 5323. Позивач не погодившись з цим звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просив слідчого суддю зобов`язати відповідальних осіб Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області внести до ЄРДР відомості, викладені його заяві про кримінальне правопорушення від 12.03.2021. Ухвалою слідчого судді Артемівського міськрайонного суду зобов`язано заповідальних осіб Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області внести до ЄРДР відомості, викладені в заяві позивача від 12.03.2021. Позивач вказав, що протиправною бездіяльністю посадових осіб Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області щодо невнесення відомостей до ЄРДР по суті заяви йому спричинено моральну шкоду. Відповідач в свою чергу пояснює наступне. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме - у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (стаття 1174 цього Кодексу). Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України. Згідно із вимогами статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданням, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості. Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Разом із тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї зі складових цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову. Отже, на думку відповідача, визначальним у вирішенні спору є доведення усіх складових деліктної відповідальності на підставі чого суд і може встановити наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлюються судом (суддею). Вказаний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 19 березня 2020 року у справі № 686/13212/19 (провадження № 61-21982св19). На думку відповідача позовні вимоги до задоволення не підлягають у зв`язку з їх недоведеністю, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження наявності заподіяної йому шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача. Однією із засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, гарантоване статтею 24 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Таким чином, в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування реалізується така засада кримінального судочинства, як реалізація особою права на оскарження їх процесуальних рішень, дій чи бездіяльності до суду. В свою чергу суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунення недоліків у такій діяльності. При цьому, наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої й, відповідно, не може бути підставою для безумовного стягнення відшкодування моральної шкоди. Звертаючись до суду із цим позовом, на думку відповідача, позивач не довів належними і допустимими доказами факт завдання йому моральної шкоди внаслідок невнесення посадовими особами Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області, відомостей про вчинення кримінального правопорушення за заявою позивача, причинний зв`язок між діями посадовими особами Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області та настанням тих негативних наслідків, на які посилається позивач. Факт того, що ухвалою слідчого судді Артемівського міськрайонного суду зобов`язано посадовими особами Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області внести до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення за заявою позивача, не доводить заподіяння йому шкоди та не підтверджує наявності причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю посадових осіб Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області. Права позивача у зв`язку із невнесенням посадовими особами Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області відомостей про вчинене кримінальне правопорушення в ЄРДР були відновлені ухвалою слідчого судді Артемівського міськрайонного суду від 19.03.2021, що на думку відповідача є достатньою сатисфакцією з урахуванням обставин цієї справи. Крім того, докази про душевні страждання, психологічне напруження, розчарування відсутні у матеріалах справи, це лише слова. Таким чином, відповідач вважає, що позовні вимоги до задоволення не підлягають у зв`язку з їх недоведеністю, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження наявності заподіяної йому шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, на підставі викладених у позовній заяві обставин. Крім того, позивач послався на правовий висновок викладений у Постанові Верховного суду від 27.11.2019 у справі №750/6330/17 з посилання на ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, практику Європейського Суду з прав людини, а саме порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей зокрема через порушення принципу належного врятування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди. Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди. В судовому засіданні представник відповідача Головного управління Національної поліції в Донецькій області Барабан В.В., заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись зокрема на відзив наданий на позовну заяву. Представник відповідача Бахмутського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст.81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, позивач неодноразово звертався до відповідача 1 із заявами про вчинення кримінальних правопорушень та ухвалами суддів було зобов`язано вчинити дії, а саме: Ухвалою слідчого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21.08.2015 року зобов`язано слідчого СВ Артемівського МВ (з обслуговування м.Артемівська та Артемівського району) УМВС України в Донецькій області Бірюкова О.М., внести відомості в ЄРДР по факту вчинення ДТП\~ 23.05.2015 року\~ приблизно о 23 годині, по вул. Некрасова в м. Артемівськ Донецької області за участю автомобіля\~ «GEELI» д.н. [NUMBER] (а.с.17); Ухвалою слідчого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11.01.2017 року зобов`язано уповноважену особу Бахмутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою [PERSON] про кримінальне правопорушення від 06 січня 2017 року (а.с.21); Ухвалою слідчого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22.03.2017 року зобов`язано відповідальних осіб Бахмутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань у відповідності до вимог ст.214 Кримінального процесуального кодексу України за заявою [PERSON] від 19 березня 2017 року (а.с.13-14); Ухвалою слідчого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 31.03.2017 року зобов`язано відповідальних осіб Бахмутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області, з дотриманням вимог ст. 214 КПК України, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості, викладені у заяві [PERSON] від 28 березня 2017 року (а.с.7-8); Ухвалою слідчого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14.04.2017 року зобов`язано слідчого Бахмутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області, з дотриманням вимог ст. 214 КПК України, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості, викладені у заяві [PERSON] від 10 квітня 2017 року щодо вчинення кримінального правопорушення слідчим СВ Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області Косаковським С.О. (а.с.9-10); Ухвалою слідчого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14.04.2017 року зобов`язано слідчого Бахмутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області, з дотриманням вимог ст. 214 КПК України, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості, викладені у заяві [PERSON] від 10 квітня 2017 року щодо вчинення кримінального правопорушення слідчим СВ Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області Симоненко С.О. (а.с.11-12); Ухвалою слідчого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14.04.2017 року зобов`язано слідчого Бахмутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області, з дотриманням вимог ст. 214 КПК України, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості, викладені у заяві [PERSON] від 10 квітня 2017 року щодо вчинення кримінального правопорушення слідчим СВ Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області Гончаровою О.П. (а.с.15-16); Ухвалою слідчого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18.04.2017 року зобов`язано відповідних осіб\~ Бахмутського\~ відділу\~ Національної\~ поліції, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення\~у відповідності до вимог\~ст. 214 КПК України відносно заяви [PERSON] від 10.04.2017 року про кримінальне правопорушення за ст. 367 ч.1 Кримінального кодексу України,\~ вчиненого\~ слідчим СВ Бахмутського\~ відділу\~ поліції\~ Горяйновим Р.В. (а.с.27); Ухвалою слідчого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21.04.2017 року зобов`язано відповідних осіб\~ Бахмутського\~ відділу\~ Національної\~ поліції, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення\~у відповідності до вимог\~ст. 214 КПК України відносно заяви [PERSON] від 18.04.2017 року про кримінальне правопорушення за\~ ст.ст.365, 366, 367 Кримінального кодексу України,\~ вчиненого\~ слідчим СВ Бахмутського\~ відділу\~ поліції\~ Кирильчуком Я.В. (а.с.18); Ухвалою слідчого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21.04.2017 року зобов`язано відповідних\~осіб\~ Бахмутського\~\~відділу\~ Національної\~\~поліції,\~внести до\~Єдиного реєстру\~досудових розслідувань\~відомостей про\~кримінальне правопорушення\~у\~відповідності до\~вимог\~ст.\~214\~КПК України\~відносно заяви\~ [PERSON] від\~18.04.2017\~року про\~кримінальне правопорушення\~за ст.\~367\~ч.1\~Кримінального кодексу\~України,\~\~вчиненого\~ слідчим\~СВ Бахмутського\~\~відділу\~ поліції\~\~Беседіною Л.О. (а.с.22); Ухвалою слідчого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25.04.2017 року зобов`язано уповноважену особу Бахмутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань у відповідності до вимог ст.214 КПК України за заявою [PERSON] від 20 квітня 2017 року (а.с.19); Ухвалою слідчого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26.04.2017 року зобов`язано слідчого\~ Бахмутського\~ відділу\~ Національної\~ поліції\~ Бірюкова О.М. внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення\~у відповідності до вимог\~ст. 214 КПК України за заявою [PERSON] від 20.04.2017 року про кримінальне правопорушення відносно відповідних осіб\~ Бахмутського\~ відділу\~\~ поліції\~ ГУ НП в Донецькій області (а.с.20); Ухвалою слідчого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14.12.2017 року зобов`язано уповноважену\~особу Бахмутського\~відділу поліції\~Головного управління\~Національної поліції\~в Донецькій\~області зареєструвати\~заяву [PERSON] \~\~від 08\~грудня 2017\~року про вчинення посадовими особами КП «Бахмутелектротранс» кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.4 ст.191 КК України та\~ внести відповідні відомості за вказаною заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань у відповідності до вимог ч.1 ст.214 КПК України (а.с.32); Ухвалою слідчого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08.04.2019 року зобов`язано відповідальну службову\~особу Бахмутського\~відділу поліції\~в Донецькій\~області,\~уповноважену на\~прийняття та\~реєстрацію заяв\~і повідомлень\~про кримінальні\~правопорушення,\~вирішити питання\~щодо\~внесення до\~Єдиного реєстру\~досудових розслідувань\~відомостей про\~кримінальне правопорушення\~у\~відповідності до\~вимог\~ст.\~214\~КПК України\~відносно заяви\~ [PERSON] від\~02.04.2019\~про кримінальні\~правопорушення,\~передбачене ст.\~157\~КК України,\~вчинене [PERSON] ,\~членами виборчої\~комісії та\~спостерігачами на\~виборчий дільниці\~№140636 (а.с.23); Ухвалою слідчого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17.05.2019 року зобов`язано відповідальну службову особу Бахмутського відділу поліції в Донецькій області, уповноважену на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, вирішити питання щодо\~внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення\~у відповідності до вимог\~ст. 214 КПК України відносно заяви [PERSON] від 02.05.2019 про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 158 ч.3 КК України, вчинене членами виборчої дільниці 140623 на першому турі виборів президента України 31.03.2019 року (а.с.24); Ухвалою слідчого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05.06.2019 року зобов`язано відповідальних осіб Бахмутського відділу поліції ГУ Національної поліції в Донецькій області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно до вимог статті 214 КПК України за заявою [PERSON] від 24 травня 2019 року (а.с.25-26); Ухвалою слідчого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05.06.2019 року зобов`язано відповідальних посадових осіб Бахмутського ВП ГУ НП Донецької області внести відомості до ЄРДР відповідно до вимог ст. 214 КПК України за заявою [PERSON] від 24.05.2019 року про кримінальне правопорушення передбачене ст. 375 КК України (а.с.28-29); Ухвалою слідчого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17.02.2020 року зобов`язано відповідальних осіб Бахмутського відділу Національної поліції, уповноважену на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлено про кримінальні правопорушення, невідкладно внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно заяви [PERSON] про вчинення кримінального правопорушення від 10 лютого 2020 року, про що повідомити заявника [PERSON] у відповідності до вимог ст. 60 КПК України (а.с.30-31); Ухвалою слідчого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16.03.2021 року зобов`язано відповідальних осіб Бахмутського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Донецькій області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості, викладені в заяві [PERSON] про кримінальне правопорушення від 12 березня 2020 року, про що повідомити заявника [PERSON] у відповідності до вимог ст. 60 КПК України (а.с.4). Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Вимога ефективності судового захисту перегукується з міжнародними зобов`язаннями України. Зокрема, стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. У справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (пункт 64, заява № 40450/04, від 15 жовтня 2009 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Отже, адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Відповідно до частини першої статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Згідно із частиною шостою статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Згідно з статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У пунктах 5.4, 6.9 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16 (провадження № 12-110цс18) вказано, що у випадку, коли шкода завдається органом державної влади, його посадовою або службовою особою, відшкодовувати таку шкоду зобов`язана держава, яка бере участь у справі через відповідні органи: орган, дії, бездіяльність якого призвели до негативних наслідків, та орган Державної казначейської служби України. Згідно із частиною першою статті 1 КПК порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Стаття 2 КПК України визначає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Кримінальне провадження досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (пункт 10 частини першої статті 3 КПК). За правилами частин першої четвертої статті 214 КПК слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання керівником органу досудового розслідування. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 303 КПК на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, -- заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування. Наведеними правовими нормами визначено суб`єктний склад, процедуру ініціювання і початку досудового розслідування, а також порядок оскарження дій чи бездіяльності слідчого або прокурора у разі нездійснення ними процесуальних дій, які вони зобов`язані вчинити у визначений цим Кодексом строк. Для наявності підстав для зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до вимог статті 1174 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій відповідача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому позивач у цій справі повинен довести належними та допустимими доказами завдання йому шкоди, і що дії або бездіяльність відповідача є підставою для відшкодування шкоди у розумінні статей 1167, 1174 ЦК України. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями заподіювача та шкодою, на яку посилається позивач. Обставини справи свідчать про те, що оскарження бездіяльності відповідачів щодо невнесення відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР на підставі його заяв про кримінальні правопорушення свідчить про реалізацію останнім оспорювання процесуальної діяльності відповідачів і не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності у розумінні статті 1176 ЦПК України. Сам факт зобов`язання ухвалою суду внести відповідні відомості до ЄРДР не свідчить про протиправність дій відповідачів та завдання моральної шкоди позивачу, враховуючи, що права та інтереси позивача були поновлені. Лише незгода позивача з прийнятими працівниками відповідачів процесуальними рішеннями, які були ним оскаржені в передбаченому КПК України порядку, не свідчить про наявність правових підстав для відшкодування йому моральної шкоди в межах відповідного кримінального провадження. Таким чином, судом не встановлено дій з боку відповідачів, які давали б правові підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] про відшкодування йому моральної шкоди на підставі статей 1173, 1174, 1176 ЦК України. При цьому сам факт винесення ухвали слідчим суддею, якою за результатами розгляду скарги позивача зобов`язано відповідачів внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, не тягнуть наслідків цивільно-правового характеру і не можуть бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідача заподіяли позивачу моральної шкоди. Судовий контроль на стадії досудового розслідування, внаслідок якого постановлені зазначені позивачем ухвали слідчих суддів, не є достатньою підставою для висновку про протиправність дій відповідачів і притягнення їх до цивільно-правової відповідальності. З огляду на зазначене, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту заподіяння йому моральних страждань чи втрат немайнового характеру, а отже, і заподіяння моральної шкоди. До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 21 грудня 2019 року у справі № 285/3475/18-ц (провадження № 48184св18), у постанові від 10 липня 2019 року у справі № 522/3429/17 (провадження № 28015св18), у постанові від 04 березня 2020 року у справі № 639/1803/18 (провадження № 18842св19). А тому повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, тож в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. \~ \~ \~ \~На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed