Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розподіл спільного майна подружжя. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 28 липня 2017 року № 186/757/17 між позивачем та відповідачем було розірвано шлюб. В період шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 12.06.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Першотравенського міського управління юстиції. За час перебування у шлюбі сторони придбали на сумісні кошти гараж [NUMBER] у товаристві «Нове», яке розташоване по [ADDRESS] та автомобіль КІА Rio, державний номерний знак [NUMBER]. Донька проживає разом з позивачем та перебуває на повному її утриманні. Відповідач останні три роки не надає матеріальної допомоги. За заявою позивача 20.04.2018 Першотравенський міський суд Дніпропетровської області видав судовий наказ № 186/576/18 про стягнення аліментів з відповідача, але оскільки той не працює, то коштів на утримання доньки позивач від відповідача не отримує. Спільної згоди щодо розподілу майна між сторонами не досягнуто. Шлюбний договір не укладався. Наразі між позивачем і відповідачем виник спір про поділ спільно нажитого майна. Оскільки від участі в утриманні доньки відповідач ухиляється, то позивач просить суд визнати за нею право власності на 2/3 частки гаражу гаражного товариства «Нове», визнати за нею право власності на 2/3 частки автомобіля КІА Rio, державний номер [NUMBER] та стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати. Позивач у судове засідання не з'явився, представник позивача надав суду заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі, справу розглянути без участі позивача та її представника, не заперечував проти винесення заочного рішення у справі. Оскільки відповідач був повідомлений про місце, день та час судового засідання належним чином в порядку, передбаченому статтями 128, 130 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України, в судове засідання не з'явився без поважних причин, відзив на позов не надав, суд відповідно до ст.ст.280-281 ЦПК України за згодою представника позивача постановив ухвалу про заочний розгляд справи та ухвалив у справі заочне рішення. Суд, дослідивши та проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Судом встановлено, що позивач звернулася до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідача про поділ спільного майна подружжя. Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 10.08.2018 вказану цивільну справу передано за підсудністю до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області. Першотравенський міський суд встановив, що згідно з інформаційною довідкою № 133953520 від 10 серпня 2018 на гараж [NUMBER] в гаражному товаристві «Нове» в місті Першотравенськ Дніпропетровської області відсутні відомості в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, тобто зазначене нерухоме майно відсутнє за вказаною адресою. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта № 133929164 від 10 серпня 2018 року за відповідачем будь-яке нерухоме майно на території міста Першотравенська Дніпропетровської області не зареєстроване. Позивач зазначила у позовній заяві зареєстроване місце проживання відповідача: [ADDRESS], що підтверджується копією паспорту серії [NUMBER], виданого 06 листопада 2001 року Петропавлівським РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області. Посилання позивача на акт № 289 ПП «Комунальщик -2», згідно з яким відповідач проживає, але не зареєстрований за адресою: [ADDRESS], суд не взяв до уваги, оскільки відповідно до вимог ч.1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (а.с. 25-28). Ухвалою судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 06.09.2018 року вказану цивільну справу прийнято до свого провадження. За заявою представника позивача постановлено ухвалу від 04.10.2018 про забезпечення позову у цивільній справі та накладено арешт на спірний автомобіль КІА Rio державний номерний знак [NUMBER]. Також судом встановлено, що заочним рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 28 липня 2017 року у цивільній справі № 186/757/17 між позивачем та відповідачем було розірвано шлюб (а.с. 7-8). В період шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 12.06.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Першотравенського міського управління юстиції (а.с. 5). Позивач вказує, що відповідач останні три роки не надає матеріальної допомоги. За її заявою 20.04.2018 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області видав судовий наказ № 186/576/18 про стягнення аліментів з відповідача в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але оскільки відповідач не працює, то коштів на утримання доньки позивач від нього не отримує (а.с. 9). Згідно з довідкою - розрахунком заборгованості, виданою головним державним виконавцем Першотравенського МВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, відповідач має заборгованість зі сплати аліментів на користь позивача за 7 місяців в розмірі 11167 грн. 13 коп.. За договором купівлі - продажу автомобіля № [NUMBER] від 23.10.2013 відповідач придбав у ПАТ «Дніпропетровськ - Авто» за ціною 154080 грн. автомобіль КІА Rio 1,6 EX 4dr 5М/Т, Vin-cod [NUMBER], двигун № [NUMBER], колір SАЕ карбоновий сірий (а.с. 10-13). Позивач зазначила, що дійсну вартість автомобіля КІА Rio державний реєстраційний номер [NUMBER] встановити неможливо, оскільки він знаходиться у відповідача. Орієнтована вартість автомобіля на час подання позову становить 200000 (двісті тисяч грн.) гривень 00 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу (далі - СК) України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Відповідно до ст. ст. 76, 77, ч.2 ст. 78, ст. 81 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України кожна сторона повинна довести допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ним. Відповідно до ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч.1ст. 69 СК). Згідно з ч.1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 71 СК України, неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Автомобіль КІА Rio 1,6 EX 4dr 5М/Т, Vin-cod [NUMBER], двигун № [NUMBER], колір SАЕ карбоновий сірий, був придбаний сторонами в період шлюбу, тому є їхньою спільною сумісною власністю. Щодо визнання за позивачем права власності на 2/3 частки гаражу в гаражному товаристві «Нове», вартість якого позивач визначила в розмірі 40000 (сорок тисяч) грн. 00 коп. суд зазначає наступне. Статтею 316 передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Стаття 328 зазначає, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з ч.4 ст.333 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Стаття 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» наголошує, що державній реєстрації прав підлягає право власності. Як було встановлено Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за відповідачем на території м. Першотравенська не зареєстровано права власності на нерухоме майно, тому вимога щодо визнання права власності на 2/3 частки гаража не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1). При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї (ч.2). За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування (ч.3). Вирішуючи справу по суті, суд дійшов висновку, що є підстави для відступу від рівності часток подружжя, оскільки позивач надала докази для збільшення її частки: копії судового наказу про стягнення з відповідача аліментів та довідки - розрахунку заборгованості по аліментах, які підтверджують факт проживання з позивачем неповнолітньої дитини сторін і факт ухилення відповідача від утримання дитини понад шість місяців. Розмір заборгованості відповідача по аліментах на час подання позову становив 11167,13 грн., а позивач просить суд збільшити її частку у спільно нажитому майні на 55499,54 грн. (200000 грн. (визначена позивачем вартість автомобіля) / 3 (частки спільного майна) = 66666,67 (вартість однієї частки в автомобілі)). Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях зазначав, що надана судам роль в ухваленні судових рішень якраз і полягає в розвіюванні тих сумнівів щодо тлумачення, які існують. Оскільки завжди існуватиме потреба в з'ясуванні неоднозначних моментів і адаптації до обставин, які змінюються (VYERENTSOV v. UKRAINE, № 20372/11, § 65, ЄСПЛ, від 11 квітня 2013 року; DEL RНO PRADA v. SPAIN, № 42750/09, § 93, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2013 року). Після дослідження й оцінки наданих позивачем доказів суд вважає необхідним задовольнити позовну вимогу в частині розділу спільного майна подружжя у вигляді легкового автомобіля із збільшенням частки позивача до 2/3, а в частині розділу гаража відмовити за необгрунтованістю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, а також з урахуванням роз'яснень, що містяться у п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, тобто з відповідача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 293,69 грн. (200 000/2 = 100 000 Х 100/240 000 =41,67 %Х704,80=293,69). На підставі викладеного ст.ст. 316, 328, 331, 333, 368, 372 ЦК України, ст.ст. 60, 68-72 СК України,

Outcome: partial