Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Кунисівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області та [PERSON] , в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивує тим, що його дідусь [PERSON] був головою колгоспного двору, у приватній власності якого був жилий будинок по [ADDRESS] . За вказаним домогосподарством закріплено земельну ділянку площею 1,44 га. [PERSON] помер [INFO] . Померлий заповіту не вчиняв, спадкоємцями першої черги за законом є його син [PERSON] та дружина [PERSON] . Проживаючи на день смерті разом із спадкодавцем, вони фактично прийняли спадщину, однак свої права юридично не оформили. [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті залишилося спадкове майно - частка вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями. [PERSON] заповіту не вчиняла, спадкоємцем першої черги за законом є її син [PERSON] , який, проживаючи на день смерті разом із матір`ю, фактично спадщину прийняв, однак свої права юридично не оформив. [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті залишилося спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] в частках, які він успадкував після смерті батька [PERSON] , матері [PERSON] , а також належна йому частка. На день смерті [PERSON] з ним у вказаному господарстві проживав його син - позивач [PERSON] , який є спадкоємцем першої черги за законом. Після смерті батька позивач звернувся до державного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, проте йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з тим, що невизначені частки між членами бувшого колгоспного двору. Технічним паспортом на житловий будинок та свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок стверджено, що житловий будинок, який належав [PERSON] , знаходиться по [ADDRESS] . Ринкова вартість будинку становить 117843 грн. В підготовчому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з наведених в позові підстав, просить позов задовольнити. Представник Кунисівської сільської ради в підготовче засідання не з`явився. Кунисівська сільська рада подала до суду заяву про розгляд справи без представника сільської ради, позовні вимоги визнає. Відповідачка [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує щодо задоволення позову. Передбачених ч.2 ст.198 ЦПК України підстав для відкладення підготовчого засідання судом не встановлено, судом прийнято рішення про проведення підготовчого засідання за відсутності відповідачів. Частина 3 ст.200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідачі визнають позов, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у підготовчому засіданні. Визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, заслухавши вступне слово позивача, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. З копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 15 грудня 1989 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради на підставі рішення цього ж виконкому № 246 від 13 грудня 1989 р., слідує, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Станом на 15.04.1991 в [ADDRESS] ) проживали та були зареєстровані: голова колгоспного двору [PERSON] , [INFO] , дружина [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , невістка [PERSON] , [INFO] , онук [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідкою № 101, виданою 23.04.2019 виконавчим комітетом Кунисівської сільської ради. [PERSON] помер [INFO] у віці 70 років в с. Кунисівці Городенківського району, запис за № 5 від 27 січня 1998 р. в книзі реєстрації актів про смерть, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Кунисівською сільською радою. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки [PERSON] помер до 01.01.2004, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. [PERSON] на день смерті ( [INFO] ) проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] ; разом з ним проживали: дружина [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , невістка [PERSON] , [INFO] , онук [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою № 21, виданою 25.01.2019 виконавчим комітетом Кунисівської сільської ради. Про те, що [PERSON] і [PERSON] з 12.11.1948 були подружжям, свідчить копія свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 30.05.1961 с/ЗАГС с. Чернелиця. Їх сином є [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією його свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26 березня 1949 р., запис за № 6 від 14.03.1949 в книзі записів актів громадянського стану про народження. Наведене свідчить, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] в рiвних частках є його дружина [PERSON] та син [PERSON] , які прийняли спадщину, оскільки фактично вступили в управління та володіння спадковим майном. Однак, документи про спадкування вони не оформили. Повідомленням Городенківської районної державної нотаріальної контори № 1691/01-16 від 24 вересня 2019 р. та Інформаційною довідкою № 57665811 зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 24.09.2019 підтверджується, що спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не заводилася. [PERSON] померла [INFO] у віці 82 роки в с. Кунисівці Городенківського району, актовий запис за № 4 від 23 лютого 2007 р. в Книзі реєстрації смертей, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Кунисівської сільської ради. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, визначено ч.1 ст.1267 ЦК Кураїни. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1273 ЦК спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. [PERSON] на день смерті ( [INFO] ) проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] ), разом з нею проживали і були зареєстровані: син [PERSON] , [INFO] , невістка [PERSON] , [INFO] , онук [PERSON] , [INFO] , невістка [PERSON] , [INFO] , правнук [PERSON] , [INFO] , правнук [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідкою № 201, виданою 20.06.2019 виконавчим комітетом Кунисівської сільської ради. Отже, спадкоємець першої черги за законом після смерті [PERSON] - її син [PERSON] прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Однак, документи про спадкування він не оформив. Повідомленням Городенківської районної державної нотаріальної контори № 1690/01-16 від 24 вересня 2019 р. та Інформаційною довідкою № 57665749 зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 24.09.2019 підтверджується, що спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилася. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 69 років в с. Кунисівці Городенківського району, актовий запис № 12 від 10 грудня 2018 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Кунисівської сільської ради. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Із довідки № 102, виданої 23.04.2019 виконавчим комітетом Кунисівської сільської ради, слідує, що [PERSON] на день смерті ( [INFO] ) проживав і був зареєстрований в [ADDRESS] ; разом з ним проживали і були зареєстровані: дружина [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , невістка [PERSON] , [INFO] , онуки: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Про те, що [PERSON] , 1949 року народження, та відповідачка [PERSON] , 1950 року народження, з 06 червня 1971 р. перебували в шлюбі, свідчить копія свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого Кунисівською сільською радою, запис за № 7 від 06 червня 1971 р. в книзі записів актів громадянського стану про одруження. Їх сином є позивач - [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] , виданого Кунисівською сільською радою Городенківського району, запис за № 4 від 29 січня 1981 р. в книзі реєстрації актів про народження. Наведене свідчить, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] в рiвних частках є його дружина [PERSON] та син [PERSON] . Із копії спадкової справи № 121/2019, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою, встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , як спадкоємець першої черги за законом [PERSON] , який помер [INFO] , після смерті батька прийняв спадщину, оскільки проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини за законом (19.04.2019). Копією Витягу № 55930734 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 19.04.2019 Городенківською районною державною нотаріальною конторою, підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 64089181 (номер у нотаріуса 121/2019), спадкодавець - [PERSON] , дата смерті: [INFO] . Дружина спадкодавця - відповідачка [PERSON] , [INFO] , до спливу шести місяців з часу відкриття спадщини (23.01.2019) подала нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка [PERSON] , в користь сина [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. До складу спадщини [PERSON] входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , що належав його батькові [PERSON] , спадкоємцем першої черги за законом якого були дружина [PERSON] та син [PERSON] , які прийняли спадщину, але не оформили своїх спадкових прав. [PERSON] фактично став власником цілого вищезгаданого житлового будинку, оскільки фактично прийняв спадщину як спадкоємець першої черги за законом після смерті матері [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 1014/02-31 від 13 червня 2019 р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , на житловий будинок [ADDRESS] , що належав його померлому батькові [PERSON] , після смерті якого фактично прийняв спадщину [PERSON] , з посиланням на те, що вищезгадане господарство відносилось до колгоспного двору, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку, проте частки в спадковому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. З копії технічного паспорта на вищезгаданий садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого 20.12.2018, вбачається, що житловий будинок збудований в 1964 р., господарські будівлі та споруди - до 1941, в 1988 та1990 роках. Ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] станом на 26.03.2019 становить 117 843 грн., що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] . За даним господарством закріплена земельна ділянка площею 1,44 га, що підтверджується довідкою № 196, виданою 20.06.2019 виконавчим комітетом Кунисівської сільської ради. Позивач [PERSON] фактично став власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , користується ними. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] не встановлено, відповідачі не заперечують відносно задоволення позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120, 123, 524-526, 529, 548, 549, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1222, 1223, 1258, 1261, 1267-1270, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved