Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], третьої особи на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог - служби у справах дітей Володимирецької РДА про усунення перешкод щодо участі у вихованні та визначенні регламенту спілкування з дитиною батьком, який проживає окремо від неї, мотивуючи слідуючим: 10.06.2006 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу народився син - [PERSON], [INFO]. 06.07.2011 року шлюб між сторонами розірвано, дитина залишилась проживати з матір»ю. Однак відповідачка перешкоджає його спілкуванню з сином, настроює дитину проти нього. А тому [PERSON] вимушений був звернутись в суд з даним позовом , де просить зобов»язати [PERSON] не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином, визначити регламент спілкування з дитиною. У судовому засіданні [PERSON] підтримав свої позовні вимоги і пояснив, що відповідачка настроює дитину проти нього, забороняє брати подарунки. Син від нього ховається, говорить, щоб не приїзджав. Він хоче вільно спілкуватися з дитиною, брати участь у вихованні. Просить встановити регламент спілкування з сином без присутності матері у вихідні дні та спільний відпочинок влітку - влаштовує будь-яка половина літніх канікул, також без присутності матері. У дитячому садочку йому ніхто не перешкоджає спілкуватися з дитиною, однак останній раз син сам не захотів з ним розмовляти. Відповідачка позов не визнала, пояснивши, що у неї інша сім»я. [PERSON] рік взагалі не цікавився дитиною. Залякує сина, останній сам не хоче спілкуватися з батьком. Коли сину було 4 роки, позивач забрав його до своїх батьків і там дитина дуже перелякалася, оскільки був залишений без нагляду. Вимушені були неодноразово звертатися до психолога. Вона не заперечує , щоб позивач бачився з сином, однак тільки в її присутності. Представник третьої особи - служби у справах дітей Володимирецької РДА, позовні вимоги підтримав частково. [PERSON] звертався у 2013 році до служби у справах дітей по питанню його участі у вихованні сина , однак сторони не змогли домовитися, а тому, враховуючи вік дитини, те, що в обох батьків створені належні умови для виховання, було рекомендовано для повного , об»єктивного та всебічного вирішення даного питання, звернутися в суд. Вважає, і це зазначено у висновку від 29.01.2014 р. №311-02/34/14, що [PERSON] не чинить перешкод позивачу у виховані та спілкуванні з сином. Враховуючи вік та інтереси дитини, рахує за доцільне побачення батька з сином в присутностиі матері, за місцем проживання дитини, а також необмежене спілкування батька з сином засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв»язку. Свідок [PERSON] ствердила, що вона працює психологом у дитячому садочку. У березні 2013 року до неї звернулася мама [PERSON], що дитина боїться. У хлопчика був страх самотності, втрати близьких. Відповідачка це пояснила тим, що батько забрав сина з собою і дитина дуже перелякалась, оскільки був залишений без нагляду. Той факт, що син на деякий час був залишений без нагляду і перелякався , не заперечує і сам позивач. Вислухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши і оцінивши інші докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного: Судом встановлено , що сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO] 06.07.2011 року шлюб між сторонами розірвано, дитина залишилась проживати з матір»ю. У сторін виникають конфлікти з приводу заперечень з боку відповідачки щодо участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею у відсутності матері. Відповідно до ст.. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов»язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина , не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч.2 ст. 155 СК України) Відповідно до ст.. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того батька, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків , їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] звернувся до органу опіки і піклування із заявою щодо участі у вихованні малолітньої дитини. З Висновку органу опіки і піклування Володимирецької РДА від 03.10.2013 року №2876-02/18 вбачається, що [PERSON] не заперечує проти того, щоб [PERSON] брав участь у вихованні їхнього сина. Однак вона заперечує проти побачень позивача з дитиною без її присутності та за місцем проживання, посилаючись на те, що батько залякує сина, мали місце випадки залишення дитини батьком без нагляду. Дитина відмовляється від будь-яких побачень з батьком. А тому з метою повного об»єктивного та всебічного вирішення даного питання та прийняття рішення , яке найбільше б відповідало інтересам малолітнього [PERSON], [INFO], сторонам рекомендовано звернутися в суд. Відповідно до ст.. 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов»язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров»я та інші обставини, що мають істотне значення. Як зазначено у ч.2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов»язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ч.8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. З системного тлумачення ч.1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини», ст..ст. 7,141,159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейний законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Як вбачається з висновку органу опіку та піклування Володимирецької РДА від 29.01.2014 р. №311-02-34/14 про можливість повного або часткового задоволення позову [PERSON], відповідачка не чинить перешкод позивачу у вихованні та спілкуванні з сином. А тому у цій частині позовні вимоги є безпідставними. Крім того, враховуючи вік дитини, особисту прихильність дитини до кожного з батьків, ставлення батьків до виконання своїх обов»язків , представник служби в справах дітей рахує за доцільне спілкування батька з сином у присутності матері, за місцем проживання дитини; необмежене спілкування батька з сином засобами зв»язку. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Однак позивачем не надано доказів, що відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином. Крім того, враховуючи небажання дитини спілкуватися з батьком, що підтвердив сам позивач у судовому засіданні, висновок органу опіки і піклування щодо часткового задоволення позову, думку представника служби у справах дітей, пояснення свідка [PERSON], з вразуванням положень ч.2 ст. 159 СК України, віку дитини та інших обставин , які пов»язані з фізичним та психічним станом дитини, суд рахує за правильне визначити слідуючий спосіб участі батька [PERSON] у вихованні дитини - [PERSON], [INFO], а саме: Побачення з сином у другу та четверту неділю місяця з 10-00 до 18-00 год., в присутності матері дитини - [PERSON], за місце проживання дитини; необмежене спілкування з сином засобами телефонного, поштового, електорнного та інших засобів зв»язку. Враховуючи вище викладені обставини, даний спосіб спілкування, на думку суду, є найбільш доцільним і відповідає інтересам дитини. В задоволені решти позовних вимог [PERSON] відмовити за безпідставністю. На підставі наведеного,

Outcome: partial