Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до Бериславського районного суду Херсонської області з позовною заявою до [PERSON] , про встановлення факту розірвання шлюбу, треті особи: Великоолександрівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Херсонської області, Приватний нотаріус Великоолександрівського районного нотаріального округу Херсонської області Гідулян Ірина Юріївна. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер його дядько, [PERSON] . За життя, [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , але вони з 1997 року, не вели спільного господарства, перебували в іншому незареєстрованому шлюбі. Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 02.04.2009 року шлюб [PERSON] та [PERSON] було розрізано. Дане рішення набрало законної сили 13.04.2009 року. З 1998 року по день смерті [PERSON] , а саме до 07.05.2016 року він проживав в громадському шлюбі з [PERSON] , яка і проводила його поховання. За життя [PERSON] заповів йому - [PERSON] земельну ділянку площею 10,04 га, яка знаходиться на території Степнянської сільської ради Бериславського району Херсонської області. Нотаріус відмовила йому у вичачи свідоцтва про право на спадщину за заповітом у повному обсязі, оскільки існує особа, яка має право на обов`язкову частку у спадщині, а саме дружина померлого [PERSON] В зв`язку з чим просить суд встановити факт розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] з дня набрання рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 02.04.2009 року законної сили та вважати шлюб розірваний. Ухвалою суду від 24.01.2019 року у вказаній справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. По справі було призначено підготовче зсідання з повідомленням учасників справи та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 08.04.2019 року по справі було залучено в якості третьої особи, на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса - Гідулян Ірину Юріївну. По справі оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні. Ухвалою суду від 18.06.2019 року справу було призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивач та його представник на позовних вимогах наполягали з підстав викладених в позовній заяві. Позивач суду пояснив, що [PERSON] є його рідним дядьком. [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , але сторони не проживають спільно з 1997 року. В 2009 році [PERSON] подала до Великоолександрівського районного суду Херсонської області позовну заяву про розірвання шлюбу, у якій зазначила, що сторони не проживають у шлюбі з жовтня 1997 року, шлюб носить формальний характер, зберегати його недоцільно, вона має іншу сім`ю. 02 квітня 2009 року рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської област,і шлюб між сторонами було розірвано. Дане рішення суду набрало законної сили 13.04.2009 року. З моменту, коли його дядько з [PERSON] перестали проживати разом, він деякий час проживав у свого рідного брата, тобто батька позивача. А через деякий час зустрів жінку [PERSON] , з якою проживали як одна сім`я та вели спільне господарство на протязі 18 років. [INFO] його дядько - [PERSON] помер. [PERSON] проводила поховання [PERSON] . Після смерті дядька, позивач дізнався, що останній на його ім`я залишив заповіт на земельну ділянку загальною площею 10,04 га, яка знаходиться на території Степнянської сільської ради Бериславського району Херсонської області. Він на ім`я [PERSON] склав довіреність, щоб той від його імені зайнявся оформленням спадщини. Від [PERSON] йому стало відомо, що спадкоємицею за законом є колишня дружина його дядька - [PERSON] , оскільки після розлученні, ні одна із сторін не звернулися до відділу державної реєстрації актів цивільного стану, для видачі свідоцтва про розірвання шлюбу. Вважає, що шлюб припинено. Просить суд встановити факт розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] з дня вступу рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 02.04.2009 року в законну силу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що вони з [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. З 1997 року вони з [PERSON] фактично перестали проживати разом. В 2009 році Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області шлюб їх було розірвано, про що їй відомо не було. Жоден з подружжя до відділу державної реєстрації актів цивільного стану не звертався. До 2016 року вважала, що вона з померлим не розлучена. Просить в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. Представник відповідача [PERSON] підтримала покази відповідачки. Представники третьої особи: Великоолександрівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Херсонської області та Приватний нотаріус Великоолександрівського районного нотаріального округу Херсонської області Гідулян Ірини Юріївни в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України суд визнав за можливе проводити розгляд справи без участі третьої сторони. Заслухавши учасників судового розгляду, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд, відповідно до ст. ст. 81, 13, ч.5 ст.263 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Положення ст.4 ЦПК України, ст. 15 ЦК Україні, а також положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантують кожній особі право на захист її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав а також охоронюваних законом інтересів судом. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, шлюб між якими 02 квітня 2009 року було розірвано Великоолександрівським районним судом Херсонської області. Дане рішення суду набрало законної сили 13.04.2009 року (а.с. 6). [INFO] у віці 83 років помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданий виконавчим комітетом Давидово-Брідської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області 10 травня 2016 року, актовий запис № 09 (а.с. 4). З довідки Давидово-Брідської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області вбачається, що [PERSON] проживала разом з [PERSON] та вела з ним спільне господарство з 1998 року по день його смерті та проводила його поховання (а.с. 3). Свідок [PERSON] в судовому засіданні, пояснив, що він проживає в с. Давидів Брід. [PERSON] дуже добре знав, він проживав в с. Давидів Брід разом з [PERSON] як одна сім`я близько 18 років. Після смерті [PERSON] - [PERSON] займалася його похованням. Йому не відомо чи в зареєстрованому шлюбі чи ні вони проживали. [PERSON] є племінником [PERSON] Свідок, [PERSON] в судовому засіданні суду пояснила, що [PERSON] розлучився з [PERSON] Довгий час [PERSON] , а саме до своєї смерті він проживав разом з [PERSON] в незареєстрованому шлюбі. У обох із сторін не було своїх дітей, і вони вирішили, кожен своє майно віддасть своїм племінникам. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХС №061538 виданого на підставі розпорядження голови Бериславської районної державної адміністрації від 05.03.2003 року №133, [PERSON] за життя належала земельна ділянка площею 10,04 га, розташована на території Степнянської сільської ради Бериславського району Херсонської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 7). З огляду на ч.1 ст.21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Частиною 3 ст.105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно частини другою ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області суду від 02 квітня 2009 року про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] набрало законної сили 13.04.2009 року. У разі розірвання шлюбу судом закон не пов`язує настання факту розірвання шлюбу з отриманням рішення суду чи реєстрацією розірвання шлюбу у органах РАЦСу або з відміткою у паспорті. День набрання чинності рішенням суду є днем, з якого шлюб вважається припиненим. Таким чином, з моменту набрання рішенням суду чинності шлюбу не існує. Особи, які знаходились у шлюбі з цього моменту вважаються такими, що не знаходяться у шлюбі, тому вони не спадкують один після іншого і все майно надбане після цього не є сумісною власністю подружжя. Шлюб, якщо він припинений, не може бути припиненим для одного з подружжя, а для іншого вважитися не припиненим. Відповідно до змісту статей 11, 15 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України. В абзаці дванадцятому цієї частини передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Обраний позивачем спосіб захисту цивільного права, має призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Визначаючи належність обраного позивачем способу захисту, слід оцінювати його ефективність для захисту того права чи інтересу, за захистом якого позивач звернувся до суду. Вимога про захист цивільного права або інтересу має відповідати змісту цього права чи інтересу, характеру його порушення, оспорювання або невизнання і повинна забезпечувати поновлення права чи інтересу, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати отримання відповідного відшкодування. Не є способом захисту вимога позивача про встановлення факту розірвання шлюбу, оскільки існує рішення суду, яке набрало законної сили. Статтею 129 Конституції України, передбачено, що однією із основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду. Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначає, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду. Таку правову позицію висловлено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 800/559/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 9901/152/18 та від 30 травня 2018 року у справі № 9901/497/18. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» («Peretyaka and Sheremetyev v. Ukraine») від 21 грудня 2010 року, заяви № 17160/06 та № 35548/06, § 33). За вищевикладених обставин суд вважає, що право позивача не є порушеним, а тому не підлягає захисту, внаслідок чого у задоволенні позову належить відмовити. На підставі викладеного, в межах заявлених вимог, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства,

Outcome: dismissed