Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк аваль», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] про визнання договору поруки недійсним. Позов мотивовано тим, що 09.06.2008року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/035-43/60272 від 09.06.2008року, згідно якого відповідач надав останній кредит в сумі 204 000 доларів США з терміном повернення 09.06.2019року. Згідно договору від 09.06.2008 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено договір поруки № б/н від 09.06.2008року. Проте, договір поруки позивач не читав та не підписував, а що існує такий договір позивачу стало відомо не так давно, зазначив, що відпис на договорі поруки підробний. Просив договір поруки № б/н від 09.06.2008 року згідно кредитного договору [PERSON] № 014/035-43 від 09.06.2008 року - визнати недійсним. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, аргументуючи їх мотивами викладеними в позові. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову з наступних підстав. При розгляді справи судом встановленні наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 09.06.2008року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/035-43/60272 від 09.06.2008року, згідно якого відповідач надав останній кредит в сумі 204 000 доларів США з терміном повернення 09.06.2019року (а.с.7-11). Із змісту договору поруки від 09.06.2008року вбачається, що 09.06.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладеного договір поруки, згідно умов якого поручитель поручається перед кредитором за виконання [PERSON] в повному обсязі усіх її обов'язків, що виникли з кредитного договору №014/035-43/60272 від 09.06.2008 року та за будь - якими додатковими угодами до нього, укладених між кредитором та боржником, згідно з умовами якого кредитором було надано боржнику кредит у розмірі 204000 доларів США, а боржник зобов'язався повернути кредит та сплачувати відсотки у розмірі 14%річних. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником як солідарний боржник. Представник позивача стверджує, що її довіритель [PERSON] зазначений договір поруки із відповідачем не укладав та не підписував. Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною, (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Відповідно до ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а у відповідності до ч.3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. За клопотанням позивача, на підтвердження своїх доводів щодо недійсності договору поруки з підстав, що вона даний договір не підписувала, у справі призначалася судово - почеркознавча експертиза. Згідно висновку судово - почеркознавчої та технічної експертизи № 2179/2180/13-21 від 22.01.2014року підписи в графі «Поручитель» договору поруки №б/н від 09.06.2008року - виконані не [PERSON], а іншою особою (а.с.43-49). Таким чином, з огляду на вищезазначене можна дійти висновку, що [PERSON] стала стороною правочину без вчинення будь - яких дій та за відсутності вільного волевиявлення, як це передбачено ст. 203 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Виходячи із положення ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Оскільки позивачем повністю доведено обставини, викладені в позовній заяві, суд дійшов висновку, що оспорюваний договір поруки слід визнати недійсними. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 114,70 гривень, та витрати по оплаті проведення судової почеркознавчої експертизи в розмірі 1530 гривень (а.с.49). На підставі викладеного, згідно ч.1 ст. 202, ч.1 ст. 215, ч.3 ст. 203, ст. 553 ЦК України та

Outcome: approved