Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд в інтересах [PERSON] із позовом до приватного підприємства «Тернопільська фірма «Будівельник», виконавчого комітету Тернопільської міської ради, про визнання незаконним і скасування правового акту індивідуальної дії. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 01 листопада 2010 року на все майно приватного підприємства «Тернопільська фірма «Будівельник» Державною виконавчою служ\-бою в інтересах [PERSON] накладено арешт, і з цієї дати відчуження майна бо\-ржника заборонено під загрозою кримінальної відповідальності за ст.388 КК України. 26 квітня 2011 року Господарський суд Тернопільської області порушив прова\-дження у справі про банкрутство приватного підприємства «Тернопільська фірма «Будівельник», ввів процедуру розпорядженням майном боржника і з цієї дати розпорядження майном боржника допускається виключно за згодою розпорядника май\-на. Однак, 27 вересня 2011 року приватне підприємство «Тернопільська фірма «Будівельник» подало виконавчому комітету Тернопільської міської ради заяву про оформлення права власності на новозбудовані квартири та комерційні приміщення по [ADDRESS] в м.Тернополі за іншими особами. 02 листопада 2011 року виконавчий комітет Тернопільської міської ради прийняв рішення №1845, пунктами 2-8 якого оформив право власності на майно приватного підприємства «Тернопільська фірма «Будівельник» за іншими особами. 29 лютого 2012 року виконавчий комітет Тернопільської міської ради прийняв рішення №325, яким теж оформив пра\-во власності на майно приватного підприємства «Тернопільська фірма «Будівельник» за іншою особою. Такі дії є відчуженням арештованого майна без згоди розпорядника майна, а це майно має реалізовуватися в інтересах позивача, як кредитора. Прийняття спірних рішень виконавчим комітетом Тернопільської міської ради є способом виведення майна приватного підприємства «Тернопільська фірма «Будівельник» з-під арешту для уникнення виплати боргу позивачу. Позивач вважає вказані рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради, прийняті за заявою приватного підприємства «Тернопільська фірма «Будівельник», такими, що порушують його права, як кредитора. За вказаних обставин, [PERSON], діючи в інтересах [PERSON], просить визнати незаконними і скасувати: пункти 2-8 рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1845 від 02 листопада 2011 року, прийнятого за заявою приватного підприємства «Тернопільська фірма «Будівельник»; рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №325 від 29 лютого 2012 року, прийнятого за заявою приватного підприємства «Тернопільська фірма «Будівельник». До початку розгляду судом справи по суті, за клопотанням представника виконавчого комітету Тернопільської міської ради, в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, судом залучено - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON], який діє в інтересах [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача виконавчого комітету Тернопільської міської ради в судовому засіданні проти позову заперечила, вважає його безпідставним та просить суд відмовити у задоволенні заявлених вимог. Вважає, що оспорювані рішення жодним чином не порушують прав та законних інтересів [PERSON] Представник відповідача приватного підприємства «Тернопільська фірма «Будівельник» заявлені позовні вимоги визнав, про що подав відповідну заяву, якою і обґрунтував в судовому засіданні свою позицію. Присутні в судовому засіданні треті особи, представник третіх осіб Черніцький І.Р. вважають заявлені вимоги необґрунтованими і безпідставними, оскільки будь-які докази на підтвердження того, що майно по [ADDRESS] в м.Тернополі, перебувало у власності приватного підприємства «Тернопільська фірма «Будівельник», відсутні. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступного. Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1861 від 19 листопада 2009 року вирішено погодити ПП «Тернопільська фірма «Будівельник» розпочате будівництво багатоповерхового житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення за адресою: [ADDRESS] (а.с.19). Постановою ВП №21259423 від 01 листопада 2010 року, винесено державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції, накладено арешт на все майно, що належить ПП «Тернопільська фірма «Будівельник» у межах суми звернення стягнення: 111032,14 грн. Заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику, лише у межах суми боргу (а.с.3). Згідно ухвали Господарського суду Тернопільської області від 26 квітня 2011 року в справі №10/Б-5022/1319/2011 порушено прова\-дження у справі про банкрутство приватного підприємства «Тернопільська фірма «Будівельник», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру розпорядженням майном боржника (а.с.4). З Декларації про готовність об'єкта до експлуатації №ТП1431101595, зареєстрованої Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Тернопільській області 11 липня 2011 року слідує, що багатоквартирний житловий будинок з вбудованими приміщеннями громадського призначення за адресою: м.Тернопіль, [ADDRESS], закінчений будівництвом та готовий до експлуатації. Замовником будівництва вказано ПП «ТФ «Будівельник» (а.с.20-22). 27 вересня 2011 року приватне підприємство «Тернопільська фірма «Будівельник» подало до Тернопільської міської ради заяву про оформлення права власності на новозбудовані квартири та комерційні приміщення по [ADDRESS], М.Тернопіль за фізичними особами, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.202-203). Постановою заступника начальника Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції ВП №25752942 від 01 листопада 2011 року знято арешт з нерухомого майна за адресою: м.Тернопіль, [ADDRESS] (а.с.25). 06 серпня 2014 року Львівським апеляційним адміністративним судом винесено постанову, якою визнано протиправною і скасовано постанову заступника начальника Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції від 01 листопада 2011 року про зняття арешту з нерухомого майна за адресою: м.Тернопіль, [ADDRESS] (а.с.26-28). Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1845 від 02 листопада 2011 року визнано оформити право власності за фізичними особами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на квартири в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] в м.Тернополі (а.с.36-37). На підставі рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1924 від 16 листопада 2011 року в п.8 рішення виконавчого комітету міської ради від 02 листопада 2011 року №1845 «Про оформлення права власності на квартири та приміщення громадського призначення за адресою [ADDRESS]» внесено зміни, викладено його в наступній редакції: «Оформити право власності за [PERSON] на торгово-офісне приміщення №33, загальною площею 69,6 кв.м., в житловому будинку за адресою [ADDRESS]» (а.с.204). 12 грудня 2011 року приватне підприємство «ТФ «Будівельник» звернулося до міського голови Надала С.В. з листом в якому просить, у зв'язку із закінченням будівництва багатоповерхового житлового будинку по [ADDRESS] в м.Тернополі, оформити право власності на квартиру №23 за [PERSON] (а.с.205). Згідно рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №325 від 29 лютого 2011 року вирішено оформити право власності за [PERSON] на трикімнатну квартиру №23, загальною площею 82,2 кв.м., житловою площею 46,8 кв.м. в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.38). Відповідно до Інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна АКО 637171 (індексний номер 32836666) від 29 січня 2015 року, в будинку по [ADDRESS] в м.Тернополі станом на 31 жовтня 2011 року зареєстровано заборону на нерухоме майно - нежиле приміщення, майнові права на нежитлове приміщення загальною проектною площею 69,0 кв.м., з 22 травня 2007 року (власник [PERSON], заявник - ВАТ КБ «Хрещатик»); нежиле приміщення, майнові права на нежитлове приміщення загальною проектною площею 69,0 кв.м. (власник [PERSON], заявник - ВАТ КБ «Хрещатик»); нежиле приміщення, майнові права на нежитлове приміщення загальною проектною площею 69,0 кв.м., з 22 травня 2007 року (власник [PERSON], заявник - ВАТ КБ «Хрещатик»); нежиле приміщення, майнові права на нежитлове приміщення загальною проектною площею 79,0 кв.м., з 22 травня 2007 року (власник [PERSON], заявник - ВАТ КБ «Хрещатик»). У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості відсутні (а.с.127-128). З відповіді Першого відділу Державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції №8990/06-34/-14 від 27 лютого 2015 року (а.с.140-141), адресованої адвокату Черніцькому І.Р. слідує, що нерухоме майно за адресою: [ADDRESS], ПП «Тернопільська фірма «Будівельник» не належало, що підтверджується повідомленнями ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» №14708/072 від 28 грудня 2012 року, №755/072 від 02 лютого 2011 року, №7197/072 від 03 листопада 2010 року, №5783//072 від 01 вересня 2010 року (а.с.133-136). Частиною першою ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Згідно ухвали Господарського суду Тернопільської області від 04 травня 2012 року в справі №10/Б-5022/1319/2011 про затвердження Реєстру вимог кредиторів, в четверту чергу Реєстру вимог кредиторів відносно приватного підприємства «Тернопільська фірма «Будівельник» під №1.64 включено [PERSON], [PERSON] (сума 111032,14 грн.) (а.с.29-34). Частиною шостою ст.14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (надалі - Закон) передбачено, що вимоги кредиторів, визнані боржником або господарським судом, включаються розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів. За змістом цієї норми до реєстру мають включатися визнані вимоги всіх конкурсних кредиторів, у тому числі безспірні вимоги кредитора (кредиторів), за заявою якого (яких) порушено справу про банкрутство. Таким чином, під час процедури ліквідації майна приватного підприємства «Тернопільська фірма «Будівельник», в порядку, визначеному Законом, [PERSON] забезпечив свою вимогу на отримання грошових коштів в сумі 111032,14 грн., а тому право останнього не є порушеним. З приводу твердження позивача про незаконність розпорядження майном приватного підприємства «Тернопільська фірма «Будівельник» без згоди розпорядника майна, суд вбачає за необхідне роз'яснити наступне. Так, в силу ч.13 ст.13 Закону (в редакції, що діяла на момент порушення справи про банкрутство), керівник або орган управління боржника виключно за погодженням з розпорядником майна укладає угоди щодо передачі нерухомого майна в оренду, заставу, внесення зазначеного майна, як внеску до статутного капіталу господарського товариства або розпорядження таким майном іншим чином; одержання та видачі позик (кредитів), поручительства і видачі гарантій, уступки вимоги, переведення боргу, а також передачі в довірче управління майна боржника; розпорядження іншим майном боржника, балансова вартість якого складає понад один відсоток балансової вартості активів боржника. На розпорядника майна покладений обов'язок вживати заходів для захисту майна боржника (п.4 ч.9 ст.13 Закону). Пунктом 39 постанови Пленуму ВСУ №15 від 18 грудня 2009 року «Про судову практику в справах про банкрутство» визначено, що дія мораторію не поширюється також на задоволення вимог кредиторів, що здійснюється боржником у порядку, встановленому ст.14 Закону або керуючим санацією згідно з планом санації, затвердженим господарським судом, або ліквідатором у ліквідаційній процедурі в порядку черговості, встановленому ст.31 Закону. Проте слід враховувати, що Законом України від 7 березня 2002 року «Про внесення змін до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» зі ст.14 Закону виключено норми, які дозволяли боржникові при проведенні процедури розпорядження майном одночасно задовольняти вимоги кредиторів відповідно до реєстру вимог кредиторів (далі - реєстр). Тому боржнику дозволяється під час процедури розпорядження майном задовольняти лише ті вимоги кредиторів, на які згідно з ч.6 ст.12 Закону не поширюється дія мораторію. Задоволення, отримане кредитором внаслідок дій боржника, що порушують правила про режим мораторію, за позовом арбітражного керуючого має повертатися боржникові (або в ліквідаційну масу) на підставі статей 1212-1214 ЦК. В матеріалах справи відсутні та в судовому засіданні не здобуті відомості про те, що [PERSON], який на час виникнення між сторонами спірних правовідносин, виконував обов'язки розпорядника майна приватного підприємства «Тернопільська фірма «Будівельник», не надавав згоди боржнику на розпорядження нерухомим майном за адресою: [ADDRESS] Твердження розпорядника майна вказаного підприємства, на даний час в.о. директора приватного підприємства «Тернопільська фірма «Будівельник» Окряка А.В. та подана ним заява про визнання позову не спростовують правомірність набуття третіми особами права власності на нерухоме майно по [ADDRESS] в м.Тернополі. Водночас, останній не обмежений Законом в наданому йому праві на звернення до суду із вимогою про повернення безпідставно набутого майна, в порядку ст.ст.1212-1214 ЦК України. Щодо покликання позивача на відчуження боржником арештованого майна без згоди розпорядника майна суд виходить з того, що Постановою ВП №21259423 від 01 листопада 2010 року, винесеною державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції, накладено арешт на все майно, що належить ПП «Тернопільська фірма «Будівельник» у межах суми звернення стягнення: 111032,14 грн. Заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику, лише у межах суми боргу. Дана постанова не містить інформації про те, що нерухоме майно за адресою: м.Тернопіль, [ADDRESS], являється об'єктом арешту у вказаному вище виконавчому провадженні. Акту опису й арешту майна сторонами до матеріалів справи не приєднано, а тому орган місцевого самоврядування приймаючи оспорювані рішення діяв правомірно, у відповідності до вимог Закону та наданих повноважень. Згідно ч.2 ст.2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст. Відповідно до статті 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» система органів місцевого самоврядування включає в себе зокрема виконавчі органи сільської, селищної, міської ради. Виконавчий комітет Тернопільської міської ради є виконавчим органом Тернопільської міської ради, діяльність якого спрямована на забезпечення виконання завдань покладених на міську раду, як на орган місцевого самоврядування. Відповідно до ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»; рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Так, як судом не здобуто доказів на підтвердження порушення прав [PERSON], які б підлягали захисту в судовому порядку, як і не отримано відомостей про те, що нерухоме майно за адресою: м.Тернопіль, [ADDRESS] перебувало під арештом та оформлено у власність третіми особами без згоди розпорядника майна приватного підприємства «Тернопільська фірма «Будівельник», прийняті виконавчим комітетом Тернопільської міської ради рішення є законними. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що підстав, встановлених законом, для визнання незаконним і скасування: пунктів 2-8 рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1845 від 02 листопада 2011 року, прийнятого за заявою приватного підприємства «Тернопільська фірма «Будівельник»; рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №325 від 29 лютого 2012 року, прийнятого за заявою приватного підприємства «Тернопільська фірма «Будівельник», за наслідками судового розгляду не встановлено, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed