Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

[PERSON] звернувсь до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, де просить стягнути із комунального підприємства «Чисте місто» Жовтоводської міської ради на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 10238 грн. 58 коп., а також грошове відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000 грн. 00 коп. Свої вимоги обґрунтував тим, що з 26.04.2013 року працював на посаді оператора компютерного набору, а з 01.12.2013 року інженером з охорони навколишнього середовища комунального підприємства «Чисте місто» Жовтоводської міської ради. 23.07.2014 року звільнився за згодою сторін на підставі п.1 ч.1ст.36 КЗпП України. Однак, на порушення ст. 116 КЗпП України, при звільненні роботодавець не здійснив із ним остаточного розрахунку, а виплатив заробгованість лише 10.12.2014 року. Позивач вважає, що у відповідності до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» в разі не проведення відповідачем розрахунку з ним, як працівником, до розгляду справи, суд на підставі ст. 117 КЗпП України повинен стягнути на його користь середній заробіток за весь період затримки розрахунку. Окрім того, зазначає, що не виплата відповідачем сум, що належали йому при звільненні, вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, унеможливлює своєчасну оплату комунальних платежів, придбання необхідних продуктів харчування, побутових речей, що принижує його та призводить до моральних страждань, а отже просить стягнути моральну шкоду у розмір 1000 грн. Позивач будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, в судове засідання не зявився. При цьому, до початку судового засідання, позивачем надана заява про підтримання позовних вимог та розгляду справи за його відсутності. Відповідач, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, свого представника в судове засідання не направив про причини неявки суд не повідомив як і не надав заперечення проти позову. Повно, всебічно та обєктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні. Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх\~ сум, належних\~ йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Із дослідженої копії трудової книжки позивача судом встановлено, що [PERSON] дійсно з 26 квітня 2013 року по 23 липня 2014 року включно перебував на посаді інженера з охорони навколишнього середовища комунального підприємства «Чисте місто» Жовтоводської міської ради та наказом №33-К від 23.07.2014 року звільнений з посади за згодою сторін на підставі п.1ч.1ст.36 КЗпП. (а.с.11). Фактичний розрахунок сум, що належало виплати [PERSON] при звільненні здійснено відповідачем 10.12.2014 року. Згідно ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, законодавець чітко визначив, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, власник повинен виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні підлягає стягненню на користь працівника, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 року №100, у разі обчислення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарних місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Відповідно до п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, нарахування виплат,\~\~що\~\~обчислюються\~\~із\~\~середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Суд погоджується з наданим розрахунком позивача.Так, при розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивач виходив з того,що відповідно до довідки КП «Чисте місто» Жовтоводської міської ради від 28.10.2014 року середньоденний заробіток становить 103,42 грн. З дня звільнення 23.07.2014 року по день фактичного розрахунку, що належало виплатити позивачу при звільнення здійснено 10.12.2014 року пройшло 99 днів. Таким чином середній заробіток за дні затримки розрахунку при звільненні складає:103,42х99 днів=10238,58 грн.,який має бути стягнутий з відповідача. Вирішуючи питання щодо стягнення моральної шкоди, суд вважає, що така шкода позивачу дійсна причинена, оскільки останній, своєчасно не отримавши спочатку заробітну плату, а потім і остаточний розрахунок, змушений був докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Позивачем доведено, що невиплата йому заробітної плати призвела до моральних страждань та втрати нормальних життєвих звязків. Однак, з урахуванням вимог ст.237-1 КЗпП України\~щодо підстав стягнення моральної шкоди\~та ст. 23 ЦК України щодо вимог розумності та справедливості її розміру, суд вважає за необхідне визначити розмір цієї моральної шкоди в розмірі 500 гривен, що менше ніж просив позивач. Оскільки позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору, він стягується із відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, відповідно ст.88 ЦПК України\~та Закону України «Про судовий збір». Зокрема, за вимогу майнового характеру про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні слід стягнути 243,60 грн. та за вимогу немайнового характеру про відшкодування моральної шкоди слід стягнути 243,60 грн., а всього розмір судового збору складає 487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial