Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивовано тим, що вони з відповідачкою перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.10.2001 року, який укладено у відділі реєстрації актів громадянського стану Хустського районного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 187. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: донька Ірина - 01.10.2003 р. н. та син [PERSON] - 07.11.2006 р. н. Більше року вони з відповідачкою не підтримують жодних стосунків, проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Позивач вважає, що їхній шлюб існує формально, оскільки вони припинили між собою будь-які звязки та відносини, зберігання шлюбу є недоцільним та суперечить його інтересам. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, подав до суду заяву в якій просив суд розглядати справу у його відсутності. Позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявився, з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином - рекомендованим листом з повідомленням про вручення ( а.с.20). З врахуванням наведеного, у відповідності до ст. 169 ч. 4 ЦПК України, беручи до уваги наявні у справі дані про права і взаємовідносини сторін, а також те, що позивач не заперечив проти вирішення справи без участі відповідачки, суд ухвалив провести заочний розгляд справи у відсутності [PERSON] Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За наведених обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який між ними укладено відділом реєстрації актів громадянського стану Хустського районного управління юстиції за актовим записом №187 від 20.10.2001 року. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей : донька Ірина - 01.10.2003 р. н. та син [PERSON] - 07.11.2006 р. н. Спору щодо утримання дітей та місця їх проживання сторонами не заявлено. В судовому засіданні з досліджених матеріалів справи вбачається, що більше року сторони проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть. В судовому засіданні від 19.07.2016 року (а. с. 13), відповідачка [PERSON] обставини вказані в заяві визнала, однак просила суд надати їм строк на примирення з метою збереження сімї. Судом вживались заходи, щодо примирення сторін в порядку ст.111 Сімейного кодексу України, однак такі заходи результату не дали і позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до вимог ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений, одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на встановлене, суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб існує формально, не виконує свого прямого призначення, позивач не бажає проживати в шлюбі з відповідачкою, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. Враховуючи наведене та

Outcome: approved