Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», [PERSON], уточнивши позовні вимоги, просив визнати договір поруки №738/76-Д-3 від 11 серпня 2008 року нікчемним. Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно умов оскаржуваного договору поруки передбачено, що він виступив поручителем та зобов'язався перед кредитором - ПАТ «Укрсоцбанк» у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником - [PERSON], зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі, строки та в порядку, передбаченому Договором кредиту №738/76-Д від 11 серпня 2008 року, про існування якого до серпня-вересня 2012 року він не знав та не мав, наміру укладати договір поруки на забезпечення його виконання, відповідно не укладав та не підписував. На кожній сторінці вказаного вище договору поруки навпроти графи «Від імені Поручителя» стояв виконаний рукописно підпис, який йому не належить. При цьому, в даному договорі від імені його дружини навпроти графи «[PERSON]» містився підпис про надання нею згоди на укладення цього договору, хоча зазначений підпис теж не належить його дружині. В судовому засіданні позивач підтримав позов в межах його доводів. Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, додатково пояснив, що з тих підстав, що договору поруки позивач не підписував було задоволено заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду, яким з [PERSON] солідарно з [PERSON] як поручителя стягнуто заборгованість по кредитному договору. Разом з тим, судом апеляційної інстанції визначено, що дані обставини є новими доказами, а рішення про визнання недійсним договору поруки може бути нововиявленою обставиною. Крім того, вказав, що по наявність договору поруки [PERSON] дізнався 20.08.2012р., від відділу ДВС, куди на виконання було направлено виконавчий лист про стягнення з нього боргу, після чого подав до суду позов, тому строку позовної давності не пропустив. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Як на підставу заперечення проти позову вказав, що згідно Ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 11 грудня 2013 року (справа №6-45280св13) має бути взято до уваги і підлягає оцінці по даній справі Рішення Рівненського міського суду від 18 січня 2011 року, що набрало законної сили, яким з позивача як поручителя солідарно вже стягнуто кредитну заборгованість. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши в сукупності докази в їх системному аналізі та взаємозв'язку, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що умовами оскаржуваного договору поруки передбачено, що позивач виступив поручителем та зобов'язався перед кредитором - ПАТ «Укрсоцбанк» у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником - [PERSON], зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі, строки та в порядку, передбаченому Договором кредиту №738/76-Д від 11 серпня 2008 року. Рішенням Рівненського міського суду від 18 січня 2011 року по цивільній справі №2-1301/11 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення заборгованості з [PERSON], як позичальника, та [PERSON], як поручителя за Договором поруки №738/76-Д-3 від 11 серпня 2011 року, було солідарно стягнуто на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту №738/76-Д від 11 серпня 2008 року у розмірі 567 599,22 грн. та судові витрати по справі в розмірі 1 820 грн., у зв'язку з чим в липні 2011 року до відділу ДВС Рівненського МУЮ на виконання було передано виконавчий лист. Ст. 62 ЦПК України встановлено, що сторони, треті особи та їхні представники за їх згодою можуть бути допитані як свідки про відомі їм обставини, що мають значення для справи. Так, допитаний в якості свідка [PERSON] пояснив, що договору поруки він не укладав і не мав наміру укладати, про його існування дізнався лише в серпні 2012 року, підписи від його імені та від імені його дружини вчиненні не ними, а іншими особами, що свідчить про недодержання письмової форми даного договору, у зв'язку з чим згідно ч.2 ст.547 ЦК України він є нікчемним. Також в межах даної цивільної справи було проведено дві судово-почеркознавчої експертизи за результатами яких зроблені висновки, що підписи, розташовані в графі «Від імені Поручителя» в Договорі поруки №738/76-Д-3 від 11 серпня 2008 року, укладеному між ПАТ «Укрсоцбанк», [PERSON] та [PERSON], виконанні не [PERSON], зразки підписів якого надані на експертизу, а іншою особою. Отже, вищевказаними доказами фактично підтверджується та обставина, що Договір поруки №738/76-Д-3 від 11 серпня 2008 року [PERSON] не підписувався і, відповідно, не укладався. Відповідно до вимог ч.І ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Двостороннім правочином є погоджена дія двох сторін, що визначено ч.4 ст.202 ЦК України. Як встановлено ч.ч.3,4 ст.203 ЦК України, до загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, відносяться волевиявлення учасника правочину, яке має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно ст.553 ЦК України визначено, що зміст договору поруки полягає у тому, що поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Положеннями ст.546 ЦК України визначено, що порука є одним з видів забезпечення виконання зобов'язання. Приписами ч.2 ст.547 ЦК України визначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до вимог ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). З наведеного слідує, що недодержання письмової форми оскаржуваного договору поруки - відсутність підпису сторони в договорі, тягне за собою його нікчемність згідно вимог ч.2 ст.207, ст.546, 547 ЦК України. Згідно ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до роз'яснень, які містяться в ч.2 п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Як визначено у ч.І ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.10, ч.ч.І, 2 ст.60 ЦПК України - сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлений цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.ч.І-З ст.212 ЦПК України). Відповідно до ч.І ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. При цьому, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, як того вимагає ч.4 ст.10 ЦПК України. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах, така правова позиція міститься в Рішенні Конституційного Суду України від ЗО січня 2003 року №3-рп/2003. Таким чином, враховуючи наведене, на підставі достовірних доказів суд приходить до висновку, що оспорюваний договір поруки [PERSON] не підписувався, тобто волевиявлення на його укладення останній не мав, у зв'язку з чим на підставі ч.І,4 ст.202, ч.3,4 ст.203, ч.2 ст.207, ч.2 ст.215, ст.ст.216, 546-547 ЦК України такий договір є недійсним в силу його нікчемності і його нікчемність встановлена законом, з чого слідує про наявність достатніх підстав для задоволення даного позову. Крім того, суд приймає до уваги ті факти, що у повідомленні ПАТ «Укрсоцбанк» на адресу ВДВС Рівненського МУЮ від 11 липня 2011 року вказано, що [PERSON] працює в TOB «Фіона» (вул. Київська, 34/122, м. Рівне), що дійсності не відповідає, оскільки з 2006 року останній постійно працює технічним директором на фірмі «Сінт Рівне», що підтверджується копією його трудової книжки та відповідною довідкою, та, беручи до уваги наявність матеріалів кримінального провадження за неодноразовими заявами [PERSON] до правоохоронних органів про вчинення злочину працівниками Рівненської філії ПАТ «Укрсоцбанк» по підробці підписів в договорі поруки від 11 серпня 2008 року, суд вважає, що наведене свідчить про те, що договір поруки [PERSON] не укладався. Варто зазначити, що твердження представника відповідача про наявність рішення суду, яким з [PERSON] як з поручителя за даним договором поруки солідарно вже стягнуто на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту №738/76 від 11 серпня 2008 року, у зв'язку з чим в позові слід відмовити, то суд наведені доводи оцінює критично, оскільки згідно ухвали Апеляційного суду Рівненської області від 29 серпня 2014 року визначено, що у випадку задоволення судом позовних вимог [PERSON] до ПАТ «Укрсоцбанк» і [PERSON] про визнання договору поруки недійсним рішення у цій справі може слугувати підставою для перегляду рішення Рівненського міського суду від 18 січня 2011 року, яке було ухвалено у цій справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] і [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки і набрало законної сили, у зв'язку з нововиявленими обставинами. Також суд прийшов до висновку, що посилання представника відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності не знайшло свого підтвердження, оскільки достовірних доказів того, що позивачу було відомо про наявність оспорюваного договору в період з 11.08.2008р. по 09.11.2012р. (дата подачі позову до суду), судом не встановлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved