Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Балтського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON], за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Балтського районного нотаріального округу [PERSON], Плосківської сільської ради Балтського району Одеської області про визнання заповітів нікчемними. В позовній заяві посилається на те, що 07.04.2014 року його матірю було складено заповіт, посвідчені посадовою особою Плосківської сільської ради Балтського району Одеської області, вдома у заповідача. Відповідно до зазначеного заповіту, [PERSON], зробила розпорядження, на випадок своєї смерті, а саме заповіла земельну ділянку площею 5,57 га, розташованої на території Плосківської сільської ради Балтського району Одеської області, державний акт на право приватної власності на землю серії ОД № 015294, [PERSON]. Однак в заповіті, в посвідчувальному записі, не зазначено, що заповіт посвідчено вдома у заповідача, при цьому в журналі реєстрації заповітів зазначено, що заповіт посвідчено 07.04.2014 року, посадовою особою вдома у заповідача. На думку позивача, зазначене вище є порушенням вимог закону і тому заповіт є нікчемним. Представник відповідача та сам відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що заповіт складений відповідно до вимог чинного законодавства та немає підстав визнавати його нікчемним. Представник третьої особи Плосківської сільської ради, заперечувала проти заявлених позовних вимог, посилаючись на те, що при посвідченні заповіту були дотримані всі вимоги діючого законодавства. На час складання заповіту заповідачка знаходилася в здоровому розумі та розуміла значення своїх дій. Після складання заповіту, особисто його прочитала та підписала в присутності секретаря сільської ради. Приватний нотаріус [PERSON] до судового засідання не зявилася, однак надала заяву, в якій просить суд розглядати справу за її відсутності. Розглянувши позов в межах заявлених вимог, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, надавши належну оцінку представленим доказам, судом встановлено слідуюче. Відповідно до фотокопії заповіту від 07.04.2014 року, посвідченого секретарем Плосківської сільської ради, зареєстрованого в реєстрі за № 192, [PERSON], на випадок своєї смерті, зробила таке заповітне розпорядження: «належну мені на праві власності земельну ділянку, згідно державного акту серії ОД № 015294 виданого на підставі розпорядження Балтської райдержадміністрації від 20.02.2004 року № 56-А/2004, загальною площе. 5,57 га, яка розташована на території Плосківської сільської ради Балтського району Одеської області я заповідаю [PERSON]». Відповідно до фотокопії заповіту від 24.12.2014 року, посвідченого секретарем Плосківської сільської ради, зареєстрованого в реєстрі за № 211, відповідно до якого [PERSON], на випадок своєї смерті, зробила таке заповітне розпорядження: «свій житловий будинок, який належить мені на праві особистої власності, що розташований на території Плосківської сільської ради Балтського району Одеської області я заповідаю [PERSON]». 25.02.2015 року [PERSON] померла, що підтверджується копіює свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 410678, виданого 08.03.2015 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Балтського районного управління юстиції Одеськоїобласті. У звязку зі смертю [PERSON], померлої 25.02.2015 року, відкрилася спадщина у вигляді вищезазначеної земельної ділянку та житлового будинку, яку позивач у визначений законодавством строк прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270\~ЦК України, оскільки звернувсь\~ до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, відповідно до чого заведено спадкову справу № 177/2015. Суд констатує, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами повязані з здійсненням позивачем права на спадкування, вирішуючи які суд виходить з наступного. Відповідно до норм цивільного закону до нікчемних заповітів відноситься заповіт, який складений фізичною особою, яка не має повної цивільної дієздатності (ч.1\~ст. 1234 ЦК України); заповіт вчинений через представника, заповіт посвідчений уповноваженою особою, але із порушенням вимог встановлених законом (ст.\~1247, ст.\~1248, ст.\~1251, ст.\~1252 ЦК України), тобто заповіт, що складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. Загальні вимоги до форми заповіту встановлені\~ст. 1247 ЦК України, а саме це письмова форма, нотаріальне посвідчення, або посвідчення особами, уповноваженими на це законом, зазначення у заповіті місця та часу його складання, вказівка у тексті заповіту про дату і місце народження заповідача, підписання заповіту заповідачем, підписання заповіту іншою особою у випадках, передбачених ч.4\~ст. 207 ЦК України. Відповідно до п. 2, 3 Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якій було затверджено Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 , якій було зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 нотаріальні дії вчиняються у приміщенні державної нотаріальної контори, у державному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем (конторою) приватного нотаріуса. В окремих випадках, коли фізична особа не може з'явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваного правочину, такі нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями, але в межах нотаріального округу. Якщо нотаріальна дія вчинюється поза приміщенням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приміщенням, яке є робочим місцем (конторою) приватного нотаріуса, у посвідчувальному написі та в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій зазначається місце вчинення нотаріальної дії (удома, у лікарні, за місцезнаходженням юридичної особи тощо) із зазначенням адреси, а також причин, з яких нотаріальна дія була вчинена поза вказаними приміщеннями. Запис про вчинення нотаріальної дії поза приміщенням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приміщенням, яке є робочим місцем (конторою) приватного нотаріуса, заноситься до Журналу (книги) обліку викликів нотаріуса за межі державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву чи робочого місця (контори) приватного нотаріуса згідно з додатком 14 до Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2010 року № 3253/5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 23 грудня 2010 року за № 1318/18613. Згідно ч.2\~ст. 1257 ЦК України,\~суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним та не відповідало його волі, тобто, що в силу ч.1\~ст. 225 ЦК України\~заповідач в момент складання заповіту не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що заповідач [PERSON] на момент складання заповітів мала необхідний обсяг цивільної дієздатності, її волевиявлення було вільним, відповідало її внутрішній волі та було спрямоване на настання наслідків, зазначених у заповіті на розпорядження належним їй майном на випадок смерті. Відсутність у заповіті [PERSON] від 07.04.2014 року зареєстрованим секретарем Плосківської сільської ради Балтського району Одеської області за № 192, посилання на те, що заповіт був посвідчений вдома у заповідача при наявності журналу реєстрації заповітів, в якому за № 192 зазначено, що заповіт складено вдома, на думку суду, не може служити підставою для визнання заповіту нікчемним, оскільки при його складенні дотриманні вимоги щодо процедури його посвідчення, змісту, волевиявлення спадкодавця добровільне, заповіт складений в межах одного нотаріального округу.

Outcome: dismissed