Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], вказавши третьою особою: Управління Держземагентства у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області; про визнання частково недійсним рішення Дніпропетровської міської ради, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та припинення права власності на земельну ділянку. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідно до договору купівлі - продажу від 19 серпня 2013 року, він придбав у [PERSON] домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. Під час оформлення документів на земельну ділянку за вищезазначеною адресою, йому стало відомо про те, що земельна ділянка на якій знаходиться під'їзна дорога, в'їзд у двір та подвір'я його домоволодіння, у 2008 році була приватизована [PERSON] Крім того, вищезазначена земельна ділянка була приватизована у складі земельної ділянки, частина якої зайнята жилим будинком з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON] на праві власності. 03 грудня 2013 року, він звернувся до Дніпропетровської міської ради з метою з'ясування всіх обставин приватизації [PERSON] вищезазначеної ділянки. 09 грудня 2013 року ним було отримано відповідь від виконкому Дніпропетровської міської ради, де зазначалося, що згідно з п. 8 додатку до рішення Дніпропетровської міської ради від 21 травня 2008 року № 135/32 «Про передачу у власність земельних ділянок громадянам у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська», [PERSON] було предано безоплатно у власність земельну ділянку, площею 0,0442 га, кадастровий номер 1210100000:02:377:0052, розташовану за адресою: [ADDRESS] для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) із затвердженням відповідної технічної документації із землеустрою, розробленої ТзОВ «Квартал» у 2008 році. На підставі вищезазначеного рішення Дніпропетровської міської ради [PERSON], було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку, Серія: ЯЖ №131491 від 19 грудня 2008 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01081011025. Пізніше йому стало відомо, що [PERSON], [INFO] померла, а її спадкоємцями стали [PERSON], [PERSON], [PERSON] Однак, позивач вважає, що рішення Дніпропетровської міської ради від 21 травня 2008 року № 135/32 «Про передачу у власність земельних ділянок громадян у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська» в частині пункту 8 Додатку та виданого на його підставі Державний акту на право власності на земельну ділянку, є незаконними та такими, що суперечать нормам чинного законодавства, оскільки вони порушують його право на користування та в подальшому володіння вищезазначеною частиною земельної ділянки. У зв'язку з чим він звернувся до суду з вказаним позовом та просив визнати незаконним рішення Дніпропетровської міської ради від 21 травня 2008 року № 135/32 «Про передачу у власність земельних ділянок громадянам у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська» в частині затвердження пункту 8 Додатку до цього рішення згідно з яким [PERSON] передано безоплатно у власність земельну ділянку, площею 0,0442 га, кадастровий номер 1210100000:02:377:0052, розташовану за адресою: [ADDRESS]; та скасувати його в цій частині, а також просив визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯЖ № 131491 від 19 грудня 2008 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01081011025 з дати його видачі та одночасним зобов'язанням відповідних посадових осіб внести виправлені відомості про це до Державного земельного кадастру та припинити право власності [PERSON] на земельну ділянку, площею 0,0442 га, кадастровий номер 1210100000:02:377:0052, розташовану за адресою: [ADDRESS], що посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку, серія ЯЖ № 131491 від 19 грудня 2008 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01081011025 (а.с. а.с. 3 - 10). [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, [PERSON] та його представник у задоволенні позову просили відмовити в повному обсязі та застосувати строк позовної давності, представник Дніпропетровської міської ради просив ухвалити рішення у відповідності до норм чинного законодавства (а.с. а.с. 223 - 226). [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не з'явилися про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до вказаних заяв у задоволенні позову просили відмовити в повному обсязі (а.с. а.с. 172, 173). Представник третьої особи Управління Держземагентства у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області до судового засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. а.с. 64, 65). Суд, вислухавши пояснення позивача, а також відповідача й представників відповідачів та дослідивши матеріали справи, доходить наступного висновку. Судом було встановлено, що рішенням виконавчого комітету Бабушкінської районної у місті ради від 17 листопада 2006 року, було виділено в окремі домоволодіння та закріплено земельні ділянки площею 892 м2 у користування громадянам [PERSON] та [PERSON] з індивідуальними жилими будинками літ. «А - 1» і літ. «Б - 1» з гаражем літ. «П» (з урахуванням перенесення його згідно з наданою схемою) і залишено домоволодінню поштову адресу: [ADDRESS]; виділено в окреме домоволодіння та закріплено земельну ділянку площею 446 м2 у користування [PERSON] з індивідуальними жилими будинками літ. «В - 1» і літ «Г - 1» та надано нову поштову адресу: [ADDRESS]; зобов'язано [PERSON], [PERSON] та [PERSON] влаштувати на межі між домоволодіннями по [ADDRESS] та [ADDRESS] огорожу висотою не вище 1,6 м, що забезпечила б вимоги щодо провітрювання та нормальної інсоляції території та житлових приміщень будинків; зобов'язано [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернутися в комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» для оформлення та реєстрації технічних та правових документів з видачею їм свідоцтв про право приватної власності на окремі домоволодіння по [ADDRESS] та [ADDRESS], а КП «ДМБТІ» просити оформити нові правові документи та внести зміни у технічну документацію згідно із проектом розділу домоволодіння та з даним рішенням, після чого попередні технічні та правові документи на домоволодіння по [ADDRESS] до його розділу вважати такими, що втратили чинність, а також зобов'язано власників домоволодіння постійно проводити роботи з придбання і благоустрою прилеглої до домоволодіння території вулиці та тротуару та підтримувати у належному стані фасад будинку та огорожу (а.с. 114). У відповідності до акту розділу земель від 31 жовтня 2006 року, було запропоновано виділити земельну ділянку площею 892 м2 у користування [PERSON] та [PERSON] з індивідуальними житловими будинками літ. «А - 1» і літ «Б - 1» та залишити поштову адресу [ADDRESS], а також виділити земельну ділянку площею 446 м2 у користування [PERSON] з індивідуальними житловими будинками літ. «В - 1» і літ. «Г - 1» та надати нову поштову адресу [ADDRESS] (а.с. а.с. 115 - 116). 04 травня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про зміну часток та про порядок користування, у відповідності до якого сторони домовились, що в користуванні [PERSON] знаходиться: у житловому будинку А - 1 приміщення: 3 - 2, 3 - 3, 3 - 4 пл. 39,6 м2 А? приміщення: 3 - 1, 3 - 5 пл. 12,9 м2, сходи а3, ? ч. веранди а2 - 1, житловий будинок Б - 1, підвал під Б - 1, підвал під Б - 1, ганок б, вхід у підвал б?, душ К, навіс Л, навіс З, навіс И, огорожі № 3, у загальному користуванні: споруди № 1, 4, 5; І, що складає 47/100 частин житлового будинку та господарських споруд вартістю 60 272 гривень 00 копійок та в користуванні [PERSON] знаходиться: у житловому будинку А - 1 приміщення: 1 - 3, 1 - 4, 1 - 7, 1 - 8, 1 - 9 пл. 51,0 м2, у житловому будинку А - 1 приміщення: 2 - 2, 2 - 3, 2 - 4, 2 - 5, 2 - 6 пл. 59,8 м2, у житловій прибудові А?- 1 приміщення: 2 - 1, 2 - 7 пл. 5,9 м2 ? ч. веранди а2 - 1, сіни а - 1, сіни а? - 1, веранда а3 - 1, сходи а2, сходи а?, ганок а, огорожі № 2,6, у загальному користуванні: споруди № 1, 4, 5, І, що складає: 53/100 частини житлового будинку та господарських споруд вартістю 69 332 гривень 00 копійок (а.с. 201). Рішенням Дніпропетровської міської ради № 135/32 від 21 травня 2008 року, було затверджено технічні матеріали, що підтверджують розміри земельних ділянок, розроблені ТзОВ «Квартал» та передано в тому числі й [PERSON] безоплатно у власність, земельну ділянку 1210100000:02:377:0052 для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с. а.с. 183 - 184, 185 - 188). 17 жовтня 2008 року, [PERSON] до ТзОВ «Квартал» була подана заява у відповідності до якої вона просила виконати роботи щодо підготовки технічної документації зі складання Державного акту на земельну ділянку (а.с. 35). Також, 17 жовтня 2008 року, директором ТзОВ «Квартал» було затверджено технічне завдання на використання робіт щодо складання Державного акта на право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] та внесення відповідної інформації до Державного земельного кадастру (а.с. 36). Згідно акту встановлення існуючих зовнішніх меж земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS], суміжними землекористувачами ніяких претензій при встановлені існуючих меж землекористування не заявлено (а.с. 40). У відповідності до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 131491, виданим Дніпропетровською міською радою 19 грудня 2008 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010810404025, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0442 га у межах згідно з планом, яка розташована на [ADDRESS] (а.с. 55). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 8110 (а.с. 11). У відповідності до заяв про прийняття спадщини, які були подані до Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори, спадкоємцями за законом [PERSON] є [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. а.с. 72, 76, 80). Також у відповідності до свідоцтв про право на спадщину за законом [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями майна після померлої [PERSON], в тому числі й земельної ділянки площею 0,0442 га, цільове призначення якої обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована [ADDRESS], яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЖ № 131491, виданого Дніпропетровською міською радою 19 грудня 2008 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010810404025. Крім того, у відповідності до вищезазначеного свідоцтва, свідоцтво про право на спадщину 1/3 частину земельної ділянки було видано лише [PERSON] Однак, у відповідності до матеріалів справи, право власності на зазначену земельну ділянку, а ні [PERSON], а ні іншими спадкоємцями оформлено не було (а.с. 88). Згідно договору купівлі - продажу від 19 серпня 2013 року, посвідченого завідуючою Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори Черновською Л.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № 2 - 4115, [PERSON] передала, а [PERSON] прийняв у власність 53/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS] (а.с. а.с. 14 - 16). Також [PERSON] було зареєстровано право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS], що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 17). 04 грудня 2013 року, [PERSON] на адресу міського голови Дніпропетровської міської ради був направлений запит про надання інформації стосовно передання земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS], безоплатно у власність [PERSON], відповідь на який він отримав 06 грудня 2013 року (а.с. а.с. 26, 27). 06 грудня 2013 року Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради на адресу [PERSON] була направлена відповідь на вищезазначену запитувану ним інформацію (а.с. 26). Вказані вище спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України, постановою Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», Постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 р. № 1021 «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі». Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ст. 392 Цивільного Кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. 17 ЗК України, до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить: а) розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом; б) участь у розробленні та забезпеченні виконання загальнодержавних і регіональних (республіканських) програм з питань використання та охорони земель; в) координація здійснення землеустрою та державного контролю за використанням та охороною земель; г) підготовка висновків щодо надання або вилучення (викупу) земельних ділянок; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб у межах, визначених законом; д) підготовка висновків щодо встановлення та зміни меж сіл, селищ, районів, районів у містах та міст; е) здійснення контролю за використанням коштів, що надходять у порядку відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, пов'язаних із вилученням (викупом) земельних ділянок; є) координація діяльності державних органів земельних ресурсів; ж) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. Згідно ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Частиною 1 статті 118 ЗК України, передбачено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок (крім багатоквартирного), який розташований на землях державної або комунальної власності, що перебувають у користуванні іншої особи, та необхідності поділу земельної ділянки площа земельної ділянки, що формується, не може бути меншою, ніж максимальний розмір земельних ділянок відповідного цільового призначення, визначених статтею 121 Земельного кодексу України (крім випадків, коли формування земельної ділянки в такому розмірі є неможливим). У відповідності до п. г ч. 1 та ч. 3 ст. 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара. Розмір земельної ділянки, що передається безоплатно громадянину у власність у зв'язку з набуттям ним права власності на жилий будинок, не може бути меншим, ніж максимальний розмір земельної ділянки відповідного цільового призначення, встановлений частиною першою цієї статті (крім випадків, якщо розмір земельної ділянки, на якій розташований будинок, є меншим). Статтею 125 ЗК України, передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь - яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до п. п. 7, 18 постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь - яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК). Власник земельної ділянки, права якого порушено, може вимагати відшкодування завданої цим моральної шкоди (частина третя статті 386 ЦК). При переході права власності на будівлі та споруди за цивільно - правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 р. в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 ЗК 2001 року на підставі цивільно - правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 р. № 997-V - і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. При переході права власності на будинок або його частину за договором довічного утримання до набувача переходило право на земельну ділянку, де вони розташовані, на умовах, на яких ця ділянка належала відчужувачу. В разі переходу права власності на будівлі та споруди до кількох осіб право на земельну ділянку визначалось пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено в договорі відчуження останніх, а при переході права власності на будівлі та споруди до фізичних або юридичних осіб, які не могли мати у власності земельні ділянки, до них переходило право користування земельною ділянкою. З 1 січня 2010 р. до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до статті 377 ЦК і статті 120 ЗК в редакції Закону України від 5 листопада 2009 р. № 1702-VІ. Відповідно до пунктів 22 - 23 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 № 1021 «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі» (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2009 № 1404), запис про державну реєстрацію документа, що посвідчує право на земельну ділянку, в розділі Книги записів скасовується (поновлюється) посадовою особою на підставі рішення суду. Скасування (поновлення) запису здійснюється шляхом внесення до автоматизованої системи відомостей про скасування (поновлення) із зазначенням дати та підстави скасування (поновлення), посади, прізвища та ініціалів посадової особи, яка скасувала (поновила) запис, і формування з використанням автоматизованої системи нових аркушів Книги записів. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права чи інтересу. Статтею 266 ЦК України, передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладання стягнення на заставлене майно тощо). Згідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, враховуючи встановлені обставин справи та приведені норми закону, а також зважаючи на ту обставину, що [PERSON] у 2013 році придбав домоволодіння по [ADDRESS], а тому у відповідності до норм чинного законодавства, він придбав й право користування земельною ділянкою, право власності на яку не було оформлено попереднім власником, а також зважаючи на те, що у відповідності до норм чинного законодавства, права [PERSON] були порушені, у зв'язку з тим, що площа земельної ділянки на якій розташоване придбане ним домоволодіння, менша, ніж максимальний розмір земельних ділянок відповідного цільового призначення, оскільки частина земельної ділянки, яка відноситься до домоволодіння [PERSON] була приватизована [PERSON], після смерті якої право власності на спірну земельну ділянку ніким переоформлено не було, а тому суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід частково задовольнити та визнати незаконним та скасувати рішення Дніпропетровської міської ради від 21 травня 2008 року № 135/32 «Про передачу у власність земельних ділянок громадянам у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська, в частині затвердження пункту 8 Додатку до цього рішення, щодо безоплатної передачі [PERSON] у власність земельної ділянки, площею 0,0442 га, кадастровий номер 1210100000:02:377:0052, розташованої за адресою: [ADDRESS], а також визнати незаконним державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯЖ № 131491 від 19 грудня 2008 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010810404025. При цьому, суд не може прийняти до уваги позовну вимогу [PERSON], щодо припинення права власності [PERSON] на вищезазначену земельну ділянку, оскільки ця вимога суперечить нормам чинного законодавства. Крім того, суд не може прийняти до уваги вимогу представника [PERSON] про застосування строку позовної давності, оскільки [PERSON] набув право власності на домоволодіння [ADDRESS] лише 19 серпня 2013 року, а тому право будь - якої вимоги у нього виникло з моменту реєстрації права власності на нерухоме майно.

Outcome: partial