Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом до [PERSON], та після остаточного уточнення позовних вимог просив встановити факт проживання з [PERSON] на час його смерті та визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом на буд.[ADDRESS], після смерті [PERSON] Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді приватного будинку [ADDRESS]. Позивач разом з відповідачем доглядали померлого, до дня смерті [PERSON] піклувався про його здоров'я, доглядав за ним, допомагав вести господарство. Оскільки [PERSON] був людиною похилого віку, тому не хотів лікуватися в лікарнях, просив позивача шукати лікарів нетрадиційної медицини. Під час останньої поїздки у с. Заводівка [PERSON] склав заповіт на ім'я позивача, тому що останнім часом між ним та [PERSON] стали відбуватися сварки за майно, яке залишиться у спадок [PERSON] після смерті [PERSON] Після смерті [PERSON], позивач поховав його. Хоча позивач фактично прийняв спадщину, але коли зібрався звернутись до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, то не зміг цього зробити, тому що дізнався від відповідача, що той забрав оригінали правовстановлюючих документів та не віддасть їх позивачеві до того часу, поки він не відмовиться від спадкового майна. Посилаючись на положення ст.392 ЦК України, позивач просив визнати за ним право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON]. в порядку спадкування за заповітом. Сторони, повідомлені належним чином, в судове засідання не з'явились, з заявами про відкладення розгляду справи не звертались. В матеріалах справи наявна заява представника позивача про підтримання позовних вимог в повному обсязі. Також в матеріалах справи наявна заява [PERSON] про невизнання позовних вимог, в якій він також просив розглядати справу без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом було встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори Рюміною О.О. від 05 травня 1987 р, спадкоємцем майна [PERSON], померлої [INFO], являється її онук - [PERSON], проживаючий в [ADDRESS] (а.с.3). Майно, на яке видане вказане свідоцтво складається з житлового будинку з господарськими та побутовами будовами і спорудами, яке знаходиться за адресою:[ADDRESS] та розташоване на земельній ділянці розміром 960 кв.м. На вказаній земельній ділянці розташований один кам'яний житловий будинок, житловою площею 31,83 кв.м., позначений в плані літерою «А», господарські та побутові забудови та споруди, позначені на плані літерами: літня кухня «Б», сарай «В», вбиральня «Г», огорожа 1-5 (а.с.3). Свідоцтво зареєстровано КП «ОМБТІ та РОН» 02.06.1987 р., кн. Реєстрації №193-119. 03 січня 2014 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 08 січня 2014 року, актовий запис №277, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції (а.с.4). Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку в [ADDRESS], який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори Рюміною О.О. від 05.05.1987 р.. Після смерті [PERSON], позивач, залишаючись проживати в будинку, вступив в управління спадковим майном. Факт проживання [PERSON] разом з [PERSON] у спадковому домоволодінні як на час смерті, так і після цього підтвердив допитаний в судовому засідання свідок [PERSON] Відповідно ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, вимога про встановлення факту проживання позивача з [PERSON] є законною, тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Згідно положень ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті - ст. 1223 ЦК України. Стаття 1247 ЦК України встановлює загальні вимоги до форми заповіту, а саме, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення, має бути особисто підписаний заповідачем. Як вбачається з відповіді завідувача Четвертої Одеської держнотконтори, спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] не заводилась, із заявою про прийняття спадщини та з заявою про відмову від прийняття спадщини спадкоємці [PERSON] до держнотконтори не звертались (а.с.34,35). Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Судом встановлено, що в управління спадковим майном після смерті [PERSON] вступив [PERSON] - позивач. У відповідність до п.4.15 пункту 4 глави 10 розділу II Положення про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно або видача свідоцтва про право власності на частку у спільному сумісному майні подружжя, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно п.4.18. пункту 4 глави 10 розділу II Положення, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Нормами статті 8 ЦК та ЦПК України регламентовано вирішення справ відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів. Якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини, а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад (цивільного) законодавства. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечності законодавства, що регулює спірні відносини. Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Однією з таких підстав є спадкування майна відповідно до ст.1217 ЦК України. Виходячи з наведеного, суд вважає, що до спірних правовідносин слід застосовувати Книгу третю ЦК України, зокрема Главу 24 «Набуття права власності» ст.328, оскільки Книга шоста «Спадкове право» ЦК України, не передбачає набуття права власності на спадкове майно за рішенням суду, а у нотаріуса, як особи, чия діяльність направлена на захист цивільних прав, відсутні правові підстави для видачі спадкоємцеві свідоцтва про право на спадщину за законом. Пленум Верховного Суду України в пункті 23 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року роз'яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як було судом встановлено оригінали правовстановлюючих документів у позивача відсутні. Не зважаючи на той факт, що [PERSON] є спадкоємцем, вчинив дії щодо прийняття спадщини, [PERSON] відмовляється йому надати оригінали правовстановлюючих документів на домоволодіння. Оскільки даних фактів він не спростовував, тому в цій частині позов також необхідно задовольнити. На підставі викладеного, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання за позивачем права власності на домоволодіння за адресою:[ADDRESS], що складається з житлового будинку житловою площею 31,83 кв.м., позначений в плані літерою «А», з господарськими та побутовими забудовами та спорудами, позначені на плані літерами: літня кухня «Б», сарай «В», вбиральня «Г», огорожа 1-5, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON].

Outcome: approved