Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу від 27 березня 2008 року дійсним. Посилається на те, що згідно договору купівлі-продажу від 27 березня 2008 року, він як продавець, в порядку та на умовах вказаного договору, передав у власність відповідачу належний йому на праві власності блок-контейнер, який згідно встановлених норм придатний для проживання, що підтверджується технічними характеристиками приміщення викладеними у технічному паспорті виданим Новодністровським бюро технічної інвентаризації. Згідно технічних характеристик приміщення, викладених у технічному паспорті на будинок, останній складається із 1-го поверху в складі 3-х кімнат житловою площею 37,54 кв.м, в тому числі: 1-ша кімната 13,60 кв.м, 2-га кімната 10,34 кв.м, 3-тя кімната 13,60 кв.м., коридор 1,26 кв.м та комори 0.50 кв.м.: загальна площа приміщення - 47,9 кв.м. Згідно попередньої домовленості, умов правочину та вимог чинного законодавства, він та відповідач погодились з тим, що договір підлягає нотаріальному посвідченню. Умовами вищевказаного договору купівлі-продажу (пункт 1) передбачено, що продавець в порядку та на умовах вказаних у договорі зобов'язується передати у власність покупцю майно, а останній зобов'язується прийняти його та оплатити. Виконуючи умови договору, 27 березня 2008 року він передав майно [PERSON], у зв'язку з чим була оформлена накладна, яка підтверджує передачу майна, а також у зв'язку з проплатою за майно ним була виписана квитанція про прийняття коштів. В подальшому, він неодноразово звертався на адресу відповідача з проханням визначитися коли їй зручно з'явитися до нотаріуса, для того щоб посвідчити договір, однак [PERSON] відповіді не надала та до нотаріуса не з'являлася, мотивуючи сімейними обставинами та тимчасовою відсутністю по місцю проживання. Пізніше, з метою своєчасного та належного повідомлення відповідача про дату та місце нотаріального посвідчення договору, ним було направлено на адресу відповідача лист-повідомлення з проханням з'явитися на 10 годину 21.01.2014 року до приватного нотаріуса [PERSON], однак відповідач до нотаріуса на вказаний час, а також і впродовж дня, не з'явилася та не повідомила причини своєї неявки. Зазначає, що підтвердженням того, що вони, як сторони договору купівлі-продажу, домовилися про всі істотні умови договору і відбулося повне його виконання - є підписана накладна, виписана квитанція до прибуткового касового ордеру, відмітка про зміну власника на технічному паспорті, а також виконання всіх інших умов договору. Однак, договір купівлі-продажу нотаріально так і не посвідчений. На неодноразові запрошення та його звернення до відповідача про необхідність з'явитися до нотаріуса для нотаріального його посвідчення, остання не з'являється та про причини не повідомляє. Дані обставини, на його думку, дають підставу вважати, що [PERSON] ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, чим не тільки порушує взяті на себе зобов'язання, а й ставить під сумнів правомірність та підстави отримання нею об'єкта продажу. Просить винести рішення, яким визнати дійсним договір купівлі-продажу, який укладений між фізичною особою-піприємцем [PERSON] та [PERSON], жителькою [ADDRESS] В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву в якій просить розглянути справи без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. З наведених у позовній заяві обставин, які згідно ст. 61 ч.1 ЦПК України не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами, а також з матеріалів справи вбачається, що згідно договору купівлі-продажу, укладеного 27 березня 2008 року, позивач, в порядку та на умовах вказаного договору, передав у власність відповідачу належний йому на праві власності блок-контейнер, який згідно встановлених норм, придатний для проживання. Згідно технічного паспорта на громадський будинок, останній є одноповерховою будівлею в складі трьох кімнат, житловою площею 37,54 кв.м, в тому числі: перша кімната - площею 13,60 кв.м; друга кімната - площею 10,34 кв.м; третя кімната - площею 13,60 кв.м.; кухні - площею 8,60 кв.м.; коридора - площею 1,26 кв.м. та комори - площею 0,50 кв.м. Загальна площа приміщення складає 47,9 кв.м. Відповідно до пункту 1 Договору купівлі-продажу від 27.03.2008 року, продавець в порядку та на умовах вказаних у договорі зобов'язується передати у власність покупцю майно, а останній зобов'язується прийняти його та оплатити. Виконуючи умови вказаного договору, 27 березня 2008 року позивач передав майно відповідачу, у зв'язку з чим була оформлена накладна, яка підтверджує передачу майна, а також у зв'язку з оплатою за користування даним майном, позивачем була виписана квитанція про прийняття коштів. Підтвердженням існуючих правовідносин між сторонами по виконанню договору купівлі-продажу від 27.03.2008 року є підписана накладна, квитанція до прибуткового касового ордеру, відмітка про зміну власника на технічному паспорті, а також виконання всіх інших умов договору. Однак, договір купівлі-продажу нотаріально так і не посвідчений. На неодноразові звернення позивача до відповідача про необхідність з'явитися до нотаріуса для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, остання не з'являлася та про причини не повідомляла. Крім того, на адресу відповідача було надіслано лист-повідомлення з проханням з'явитися на 10 годину 21.01.2014 року до приватного нотаріуса [PERSON], однак відповідач до нотаріуса не з'явилася та причини своєї неявки не повідомила. Відповідно ст.316 ч.1 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно) яким вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.325 ч.1,2 ЦК України, суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановленого судом. Із змісту ст.334 ч.1,2,3 ЦК України вбачається, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Передання майна вважається вручення його набувачеві. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідчення, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ст.130 ч.4 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України, згідно ч.4 якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають до повного задоволення. На підставі ст.ст.316 ч.1, 328, 334 ч1,2,3 та

Outcome: approved