Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 1 лютого 2012 року позивач визнаний батьком [PERSON], [INFO]. Згідно з цим рішенням з позивача стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини у розмірі 1/3 частини заробітку. Позивач зазначає, що він працює лікарем в комунальному закладі «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги №9». Середній заробіток становить 3901 грн. 17 коп. за шість місяців з нього було стягнуто 6666 грн. 92 коп. аліментів, тобто в середньому з нього стягується 1111 грн. 15 коп. на місяць. Аліменти у розмірі 1/3 частини від заробітку ставить позивача в скрутне матеріальне становище. Окрім того позивач зазначає, що змінився його стан здоров'я, останнім часом він хворіє та потребує лікування. Позивач посилається на те, що він знаходиться на диспансерному обліку з діагнозом: синдром Жильбера, хронічний гепатит не вірусної етіології, ускладнений печінково-клітинною недостатністю І-ІІ ст. з порушенням білірубіновидільної функції печінки, тромбоцитомія, хронічний гатродуоденіт в стадії нестійкої ремісії, хронічний панкреатит. На лікування змушений витрачати значну частину свого заробітку. Враховуючи вищевикладене позивач просив суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON] з 1/3 частини заробітку на ? частину заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали та просили суд задовольнити позовні вимоги. Позивач суду пояснив, що за рішенням суду з нього стягуються аліменти. За останній час в нього значно погіршився стан здоров'я і він вимушений витрачати кошти на лікування. Сімейний стан в нього не змінився, проте позивач зауважив, що в нього помер батько, який надавав йому матеріальну допомогу, оскільки його заробітної плати не вистачає на утримання себе і дитини. Окрім того позивач зазначив, що кожного місяця він зустрічається з сином, купує йому іграшки. Відповідач в судове засіданні не з'явилася про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що захворювання, яке має позивач не потребує лікування, а хворому необхідно лише дотримуватись відповідної дієти. Позивач не приймає участі в додаткових витратах на утримання дитини та вихованні дитини. Відповідач інших дітей не має, проживає з батьками та не працює, оскільки у зв'язку зі станом здоров'я дитини знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 6 років. А тому представник відповідача вважав, що не має підстав для зменшення розміру аліментів. Суд, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступних висновків. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 1 лютого 2012 року про визнання батьківства (а.с.7-8). На підставі даного рішення суду з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини - [PERSON],[INFO] у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 29 вересня 2011 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно з виписки з амбулаторної картки позивача та довідки комунального закладу «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 9» від 13 червня 2014 року [PERSON] з 2011 року перебуває на диспансерному обліку сімейного терапевта з діагнозом: синдром Жельбера, хронічний гепатит, ускладнений печінковою недостатністю І-ІІ ст. з порушеннями білірубіновидільною функцією печінки. В період з 10 грудня до 17 грудня 2012 року та з 27 серпня до 10 вересня 2013 року мали місце загострення хвороби та проводилось лікування хворого [PERSON] в умовах стаціонару. Також в період з 25 жовтня до 20 листопада 2013 року проводилось санаторно-курортне лікування в умовах санаторія «Поляна» (а.с. 30-31). Свідок [PERSON] суду пояснила, що дійсно за останні два роки значно погіршився стан здоров'я її сина, [PERSON]. У зв'язку зі станом здоров'я в 2013 році проходив санаторне лікування. Окрім того свідок зауважила, що вона з померлим батьком позивача приймали участь в утриманні онука. Вона відкрила рахунок в банку, куди щомісяця перераховує кошти для майбутнього навчання онука, а після її смерті грошові кошти буде перераховувати її син. Син щомісяця навідує сина, купує іграшки, гостинці. Згідно з ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками , може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Судом встановлено, що погіршився стан здоров'я платника аліментів, що підтверджується письмовими доказами та показаннями свідка, а тому позовні вимоги [PERSON] про зменшення розміру аліментів є законними та обґрунтованими. При цьому суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що змінився його сімейний стан у зв'язку зі смертю батька, який помер 17 листопада 2012 року (а.с.27), оскільки позивачем не доведено, що він знаходився на утриманні у батька, або ж він надавав матеріальну допомогу саме на його утримання, а не утримання онука. Суд вважає необґрунтованим доводи представника відповідача про те, що відсутні підстави для зменшення розміру аліментів, оскільки захворювання позивача не потребують лікування, з огляду на те, що позивачем на підставі належних та допустимих доказів, в тому числі показаннями свідка, доведено, що погіршився стан його здоров'я, що у відповідності до ч. 2 ст. 192 Сімейного кодексу України є підставою для зміни розміру аліментів, незалежно від того, скільки коштів на лікування витрачає платник аліментів. Доводи представника відповідача про те, що дитина має захворювання - затримка розвитку мовлення, а тому потребує витрат на лікування, і це є підставою для відмови у позові, на думку суду, не заслуговують на увагу з огляду на наступне. В судовому засіданні позивач та свідок, [PERSON], мати відповідача, підтвердили, що [PERSON] з минулого літа відвідує дитячий садочок. У зв'язку з захворюванням аденоідід 23 травня 2014 року було видано довідку № 467 про потребу дитини у домашньому догляді (а.с.66). На підставі даної довідки генеральним директором ПАТ «Дніпровський КПК» було видано наказ № 149-к від 2 червня 2014 року про надання [PERSON] відпустки без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку (а.с.49). Згідно з ч. 1 ст. 185 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, в тому числі її хворобою. Отже витрати на лікування дитини є додатковими витратами та не є аліментними зобов'язаннями. Відповідно до положень Сімейного кодексу України додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Вимога про участь батька в додаткових витратах на дитину [PERSON] не заявлялась, проте вона має право звернутися до суду з відповідним позовом у разі недосягнення домовленості з батьком дитини щодо цього питання. Інші докази з боку відповідача, в тому числі показання свідка [PERSON], також зводяться до обґрунтування додаткових витрат на утримання дитини, а тому не приймаються судом до уваги. Враховуючи встановлені судом обставини, з урахуванням матеріального становища та стану здоров'я сторін суд вважає аліменти у розмірі ? частини всіх видів заробітку позивача є достатніми та об'єктивно обґрунтованими для забезпечення участі позивача в утримання дитини. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України та приймаючи до уваги, що позивачем за подання позовної заяви було сплачено судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., суд приходить до висновку, що судові витрати, понесені позивачем підлягають стягненню з відповідача на його користь. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved