Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до відповідача 1: [PERSON] , до відповідача 2: [PERSON] про визнання права власності на 2/5 частини квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с. 1-4). 10.11.2021 року на адресу суду від [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява до відповідача 1: [PERSON] , до відповідача 2: [PERSON] про визнання права власності на 2/5 частини квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с. 62-64), яку ухвалою суду від 10.11.2020 року судом прийнято до розгляду (а.с. 73). 03.02.2021 року на адресу суду від [PERSON] надійшов уточнений первісний позов, який судом прийнято до розгляду. Свої вимоги позивач за первісним позовом обґрунтовує тим, що 06.12.1999 року родина у складі [PERSON] (мати), [PERSON] (батько), [PERSON] (син), [PERSON] (дочка), [PERSON] (онука) отримала у спільну сумісну власність шляхом приватизації трикімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] . 23.05.2000 року свідоцтво про приватизацію пройшло державну реєстрацію права власності в ОП «ЗМБТІ», про що здійснено запис у реєстровій книзі. [INFO] помер [PERSON] і після його смерті відкрилась спадщина на частку у спільній сумісній власності на зазначену вище квартиру. 27.06.2006 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадкування за законом на 1/5 частину квартири за адресою: [ADDRESS] після смерті [INFO] [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на 1/5 частину вказаної вище квартири, яка належала їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.06.2006 року, та частку у спільній сумісній власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями після смерті [PERSON] є її діти - [PERSON] та [PERSON] , які звернулись із заявами про відкриття спадкової справи до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори. 29.02.2020 року постановою державного нотаріуса відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/5 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з наявністю арешту на 4/5 частини квартири, накладеного державним виконавцем Комунарського ВДВС в рамках виконавчого провадження від 18.05.2017 року №53938209, боржником за яким є [PERSON] . Наявність арешту, накладеного на спільне сумісне майно, позбавляє позивача права розпоряджатися своїм майном та оформити власність шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті своєї матері. З огляду на викладене, [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на 1/5 частину квартири за адресою: [ADDRESS] в порядку виділу із спільної сумісної власності та на 1/5 частину вказаної квартири в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] (а.с. 146-147). Крім того, 03.02.2021 року на адресу суду від [PERSON] надійшла уточнена зустрічна позовна заява до відповідача 1: [PERSON] , до відповідача 2: [PERSON] про визнання права власності на 2/5 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , яку судом прийнято до розгляду. Свої вимоги позивач за зустрічним позовом обґрунтовує тим, що 06.12.1999 року родина у складі [PERSON] (мати), [PERSON] (батько), [PERSON] (син), [PERSON] (дочка), [PERSON] (онука) отримала у спільну сумісну власність шляхом приватизації трикімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] . 23.05.2000 року свідоцтво про приватизацію пройшло державну реєстрацію права власності в ОП «ЗМБТІ», про що здійснено запис у реєстровій книзі. [INFO] помер [PERSON] і після його смерті відкрилась спадщина на частку у спільній сумісній власності на зазначену вище квартиру. 27.06.2006 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадкування за законом на 1/5 частину квартири за адресою: [ADDRESS] після смерті [INFO] [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на 1/5 частину вказаної вище квартири, яка належала їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.06.2006 року, та частку у спільній сумісній власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями після смерті [PERSON] є її діти - [PERSON] та [PERSON] , які звернулись із заявами про відкриття спадкової справи до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори. 04.07.2020 року постановою державного нотаріуса відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/5 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з наявністю арешту на 4/5 частини квартири, накладеного державним виконавцем Комунарського ВДВС в рамках виконавчого провадження від 18.05.2017 року №53938209, боржником за яким є [PERSON] . Наявність арешту, накладеного на спільне сумісне майно, позбавляє позивача права розпоряджатися своїм майном та оформити власність шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті своєї матері. З огляду на викладене, [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на 1/5 частину квартири за адресою: [ADDRESS] в порядку виділу із спільної сумісної власності та на 1/5 частину вказаної квартири в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] (а.с. 151-153). Ухвалами суду від 31.03.2021 року, від 22.04.2021 року та від 11.05.2021 року залучено до участі у справі у якості третіх осіб 2,3,4,5 - Комунарський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», [PERSON] та [PERSON] (а.с. 164-165, 182-183, 189-190). Позивач за первісним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] в підготовче засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення засідання були повідомлені своєчасно та належним чином, надали суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, в якому просили суд задовольнити позовні вимоги. Крім того, зазначили про визнання зустрічної позовної вимоги, з урахуванням уточнень до неї (а.с. 160). Відповідач 1 за первісним позовом [PERSON] в підготовче засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення засідання була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву про визнання первісного позову та просила суд задовольнити її зустрічну позовну заяву, справу розглядати за її відсутності (а.с. 83). Відповідач 2 за первісним позовом [PERSON] в підготовче засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення засідання була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву про визнання первісного та зустрічного позову, в якій просила суд справу розглядати за її відсутності (а.с. 82). Представник третьої особи 1 в підготовче засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду лист про розгляд справи за його відсутності (а.с. 157). Представник третьої особи 2 в підготовче засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення засідання була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду лист про розгляд справи за її відсутності (а.с. 171). Представник третьої особи 3 в підготовче засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Третя особа 4 [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Третя особа 5 [PERSON] в підготовче засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення засідання була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З огляду на те, що відповідачі за первісним та зустрічним позовом визнали позовні вимоги, що підтверджується відповідними заявами, суд дійшов висновку про розгляд справи у підготовчому провадженні. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Згідно з п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Статтею 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (в редакції від 17.12.1997 року, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами,організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд (ч. 1). Передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням повноваженого власника квартири (будинку) (ч. 2). Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації,що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Судом встановлено, що 26.08.1972 року між [PERSON] , 1952 року народження, та [PERSON] , 1949 року народження, зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , актовий запис №460 (а.с. 92). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 21.06.1973 року народження серії [NUMBER] , актовий запис №1325 (а.с. 10), та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 27.06.1991 року серії [NUMBER] , актовий запис №1199, та свідоцтвом про одруження від 29.08.1998 року серії [NUMBER] , актовий запис №803 (а.с. 12). [PERSON] , [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 16.03.1999 року серії [NUMBER] , актовий запис №187 (а.с. 97). Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. 06.12.1999 року Комунарською районною адміністрацією Запорізької міської ради на підставі розпорядження від 06.12.1999 року №1180/25-р видано свідоцтво № 15275 про право власності на житло, яким посвідчено, що квартира за адресою: [ADDRESS] , дійсно належить на праві спільної сумісної власності громадянам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 6). Факт належності зазначеним вище особам на праві приватної спільної сумісної власності квартири за адресою: [ADDRESS] , також підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 06.04.2006 року №10313398 (а.с. 93), а також інформаційною довідкою з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.03.2021 року №250692041 (а.с. 161-162). Частиною 1 ст. 369 ЦК України визначено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом (ч. 1). У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду (ч. 2). Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу (ч. 3). Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом (ч. 1). У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення (ч. 2). У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ч. 3). Як вбачається із змісту позовних вимог, позивачем за первісним позовом [PERSON] та позивачем за зустрічним позовом [PERSON] заявлено вимоги про визнання права власності на 1/5 частину квартири (кожному) за адресою: [ADDRESS] в порядку виділу із спільної сумісної власності. Частиною 1 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Розглянувши заявлені позивачами за первісним та зустрічним позовами вимоги в цій частині, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, враховуючи визнання відповідачами за первісним та зустрічним позовами заявлених вище вимог, а також вимоги ст. 372 ЦК України, суд дійшов висновку, що первісний позов [PERSON] в частині визнання права власності на 1/5 частину квартири за адресою: [ADDRESS] в порядку виділу із спільної сумісної власності, а також зустрічна позовна заява [PERSON] в частині визнання права власності на 1/5 частину квартири за адресою: [ADDRESS] в порядку виділу із спільної сумісної власності, є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами, а тому задовольняються судом. При розгляді позовних вимог позивача за первісним позовом [PERSON] в частині визнання права власності на 1/5 частину квартири за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] , а також зустрічної позовної заяви [PERSON] в частині визнання права власності на 1/5 частину вказаної квартири в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] , суд виходить з наступного. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу) (ч. 2). З матеріалів справи слідує, що [PERSON] , 1952 року народження, помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 13.01.2000 року серії [NUMBER] , актовий запис №498 (а.с. 89). Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 3 ст.1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На момент смерті [PERSON] був зареєстрований та фактично проживав за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від серпня 2000 року (а.с. 92). Разом з [PERSON] на момент смерті останнього за адресою: [ADDRESS] , була зареєстрована його дружина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданий Комунарським РВ УМВС України в Запорізькій області 18.12.1997 року (а.с. 100-101). Сама лише реєстрація спадкоємця за місцем проживання спадкодавця на час смерті спадкодавця свідчить про «автоматичне прийняття спадкоємцем спадщини». Такий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 11.03.2020 року, винесеній за результатами розгляду справи № 360/2312/16-ц, який відповідно до статті 360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм. З огляду на те, що на момент смерті [INFO] [PERSON] проживав разом з [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , остання є такою, що фактично прийняла спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. 28.11.2000 року діти спадкодавця - [PERSON] та [PERSON] звернулись до Шостої Запорізької державної контори з заявою, в якій повідомили, що хоч і були прописані за однією адресою з померлим, спадщину не приймали та приймати не бажають (а.с. 89). 17.01.2001 року [PERSON] звернулась до Шостої Запорізької державної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, яку зареєстровано за № 55 та заведено спадкову справу №45 (а.с. 87). 10.06.2006 року [PERSON] звернувся до Шостої Запорізької державної контори з заявою, в якій зазначив, що володіє на праві спільної сумісної власності квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з померлим [INFO] [PERSON] , дає згоду на визначення частки померлого в квартирі, яка знаходиться у спільному сумісному майні, як 1/5 частку (а.с. 88). Крім того, 25.06.2006 року [PERSON] та [PERSON] , діючої за себе та від імені малолітньої [PERSON] , звернулись до Шостої Запорізької державної контори з заявою, в якій зазначили, що володіють на праві спільної сумісної власності квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з померлим [INFO] [PERSON] , дають згоду на визначення частки померлого в квартирі, яка знаходиться у спільному сумісному майні, як 1/5 частку (а.с. 88). 27.06.2006 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене державним нотаріусом Шостої Запорізької державної контори видано, зареєстроване в реєстрі за №5-1062, після смерті [INFO] чоловіка - [PERSON] на спадщину, яка складається з 1/5 частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 105). 07.03.2009 року [PERSON] , [INFO] , померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 09.03.2009 року серії [NUMBER] , актовий запис №2373 (а.с. 109), а також довідкою про причину смерті від 07.03.2009 року №70 (а.с. 109). 15.08.2009 року [PERSON] та [PERSON] складено заяви про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] матері - [PERSON] , яка проживала та була прописана в [ADDRESS] . Зазначені заяви посвідчені приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Щур М.А. та зареєстровані в реєстрі за №№3731, 3732 (а.с. 107-108). Відповідно до змісту повідомлень державного нотаріусу Шостої Запорізької державної нотаріальної контори від 19.08.2009 року №№2380/704/09, 2381/704/09, заяви [PERSON] та [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] матері - [PERSON] надійшли на адресу нотаріальної контори 18.08.2009року, зареєстровані в журналі реєстрації вхідної кореспонденції за №№2347/704/2009, 2347/704/2009, в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №№1706, 1707, спадкова справа №704 за 2009 рік (а.с. 114). 29.02.2020 року [PERSON] звернувся до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори з заявою, яка зареєстрована за №221, про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на 1/5 частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 122). Постановою державного нотаріуса Шостої Запорізької державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 29.02.2020 року №308/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/5 частку квартири за адресою: [ADDRESS] після померлої [INFO] матері - [PERSON] до зняття арешту, зі спадкового майна - квартири, 4/5 частини, адреса: [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження:20502864, власник: [PERSON] (а.с. 128-129). Позивач за зустрічним позовом [PERSON] 04.07.2020 року звернулась до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з заявою, зареєстрованою за №634, про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на 1/5 частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 129), однак, постановою державного нотаріуса Шостої Запорізької державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 04.07.2020 року №956/02-31, останній відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/5 частку квартири за адресою: [ADDRESS] після померлої [INFO] матері - [PERSON] до зняття арешту, зі спадкового майна - квартири, 4/5 частини, адреса: [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження:20502864, власник: [PERSON] (а.с. 137). Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, враховуючи встановлення факту належності спадкодавцю на момент смерті спадкового майна у вигляді 2/5 частини квартири, суд приходить до висновку про задоволення первісної позовної заяви [PERSON] в частині визнання права власності на 1/5 частину квартири за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] , а також зустрічної позовної заяви [PERSON] в частині визнання права власності на 1/5 частину вказаної квартири в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку задоволення первісного позову [PERSON] , судовий збір в розмірі 1 616,41 грн. судом покладається на відповідачів 1,2 за первісним позовом. Також, на підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядомзустрічного позову, у зв`язку з його задоволенням, в розмірі 1 616,41 грн. покладаються судом на відповідачів 1,2 за зустрічним позовом.

Outcome: approved