Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» (надалі - Банку) про стягнення 8053,03 доларів США депозитного вкладу та відсотків та судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 23.06.14 р. між ним та Банком укладено депозитний договір на розміщення 8003,06 доларів США з виплатою відсотків з розрахунку 10,6 % річних, строком на три місяці з терміном повернення до 23.09.14 р. Однак, в порушення вимог законодавства та умов договору, по закінченню строку дії договору суму депозитного вкладу та частину відсотків йому не повернуто. В судовому засіданні [PERSON] повністю підтримав вимоги позовної заяви та пояснив, що по закінченню дії строкового вкладу він неодноразово звертався до Банку з вимогою про його повернення, однак суму вкладу та частину нарахованих відсотків по ньому, а всього у загальній сумі 8053,03 доларів США, йому повернуто не було. При цьому Банк неодноразово пропонував йому укласти наступний депозитний договір, працівниками відділення банку складався його текст та проект договору подавався [PERSON], проте він відмовився від його підписання. Як пояснив заявник, кошти депозитного вкладу та частину відсотків по них, а всього у загальній сумі 8053,03 доларів США, йому не повернуто і по даний час. Враховуючи, що представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, про розгляд справи у відсутності представника не клопотав, судом ухвалено провести заочний розгляд справи на підставі доказів, наявних у справі. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Підставами для такого висновку суду стало наступне. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Статтею 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Судом встановлено, що 23.06.14 р. позивач [PERSON] шляхом заповнення та підписання договору-заяви № 300131/74057/3-14 прийняв Основні умови залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та кредит» (надалі - Основні умови), уклавши таким чином з позивачем договір про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» (надалі - Договір) в іноземній валюті з можливістю щомісячної виплати процентів, предметом якого було розміщення депозиту в сумі 8003,06 доларів США терміном з 23.06.14 р. по 23.09.14 р. та сплатою процентів банківського вкладу з розрахунку 10,6 % річних (пп.1-3, 6, 12 договору). Меморіальним ордером № 36760 від 24.12.14 р. підтверджується, що на вимогу [PERSON] вклад в сумі 8003,06 доларів США у зв'язку із закінченням строку дії депозиту перераховано на інший рахунок. Даним документом підтверджуються пояснення позивача про внесення до установи відповідача вкладу в сумі 8003,06 доларів США. Статтею 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі сплином встановленого договором строку (строковий вклад). Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі сплином строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором. Пунктом 6 договору передбачено, що після закінчення строку банківського вкладу, вклад повертається вкладникові в порядку та на умовах, визначених положеннями п.5.2 Основних умов. Згідно з п.5.2 Основних умов, у випадку закінчення строку розміщення строкового вкладу, визначеного у договорі-заяві, умовами якої передбачена можливість продовження строку розміщення строкового вкладу після закінчення строку розміщення строкового вкладу, визначеного у договорі-заяві, вкладник у випадку його бажання не продовжувати подальше розміщення вкладу, отримати кошти з строкового банківського рахунку шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий рахунок або інший вкладний рахунок, а дію договору припинити, зобов'язаний надати Банку письмову вимогу не пізніше дати закінчення строку строкового вкладу, визначеного договором-заявою. У разі ж, коли вкладник не надав Банку зазначену письмову вимогу та не вимагає повернення вкладу після закінчення строку, визначеного договором-заявою, строк розміщення строкового вкладу вважається продовженим з наступного дня після закінчення строку, визначеного договором-заявою, на строк, що дорівнює початковому строку розміщення строкового вкладу. З пояснень позивача, меморіального ордеру № 36760 від 24.12.14 р., згідно з яким на вимогу [PERSON] вклад в сумі 8003,06 доларів США у зв'язку із закінченням строку дії депозиту перераховано на інший рахунок, а також наданого позивачем проекту договору з відповідачем від 24.12.14 р. про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка», який підписано представником відповідача та позивачем не підписано, судом встановлено, що після закінчення терміну дії депозитного договору [PERSON] звертався до Банку з вимогою про повернення йому суми вкладу. Проте, як вбачається з пояснень позивача, сума вкладу та частина процентів йому повернуті не були. Так як строк депозитного договору, укладеного Банком з [PERSON], сплинув 24 вересня 2014 року, суд прийшов до висновку про правомірність вимоги позивача [PERSON] отримати в Банку депозитний вклад та невиплачені проценти, і обмежень у здійсненні ним такого права норма ст.1060 ЦК України не містить. Відповідно до ст.41 Конституції України, норми якої за змістом ст.8 основного Закону України є нормами прямої дії, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, якої ніхто не може бути протиправно позбавлений. Право приватної власності є непорушним. Зазначені права власника та їх гарантії передбачені також і ст.ст.319, 321 ЦК України, якими одночасно передбачено, що держава не втручається у здійснення власником права власності. Суд прийшов до висновку, що невиконання Банком умов депозитного договору в частині повернення позивачу суми депозитного вкладу та сплати відсотків після сплину терміну депозитного договору прямо порушує право позивача користуватись та розпоряджатись своїм майном - грошовими коштами, що були предметом договору депозитного вкладу. Сума депозитного вкладу, яка на момент розгляду справи не повернута позивачу, як встановлено судом, складає 8003,06 доларів США, сума несплачених позивачу процентів - 49,97 доларів США. Отже, суд вбачає підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь [PERSON] неповернутого депозитного вкладу та частини несплачених вілдсотків в розмірі 8053,03 долари США. Вирішуючи питання про розмір коштів, що підлягають стягненню з Банку на користь позивача, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. З огляду на зазначену норму, стягненню підлягає сума в розмірі 8053,03 долари США за курсом Національного банку України, який на день ухвалення рішення складає 2113,3059 грн. за 100 доларів США, тобто 171235,80 грн. Судові витрати слід покласти на відповідача з урахуванням того, що на момент подання позовної заяви [PERSON] сплачено судовий збір у розмірі 1862,67 грн. відповідно до курсу валют на день подання позову. Враховуючи викладене,

Outcome: approved