Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

[PERSON] заявила позов, за яким просила розірвати договір АІ-4159 L, що укладений нею з ФОП [PERSON], стягнути з останнього на її користь 7823 грн. передоплати за договором, 265,98 грн. пені, 312,92 грн. витрат на забезпечення договору, та 20000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Позов мотивовано тим, що відповідач не приступив до виконання зобов'язань за договором, що завдає позивачу збитків. Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 08.10.2018р., справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач відзив на позов не надіслав, клопотання про розгляд справи в іншому порядку не надходило. АТ «Акцент-Банк»(правонаступник ПАТ «Акцент Банк») надіслали письмові пояснення, за якими в задоволенні позову просили відмовити, у зв'язку з необгрунтованістю. Судом встановлено таке. 13.07.2018 року між ФОП [PERSON] (виконавець) та [PERSON] (замовник) було укладено договір АІ-4159 L, за яким виконавець зобов'язався на замовлення замовника організувати роботи з виготовлення і передачу у власність замовника ПВХ конструкцій (вироби) по розцінкам виконавця, а замовник зобов'язалась оплатити та прийняти готові вироби відповідно до умов договору. Вартість виробів замовником визначена в сумі 7823 грн. (п.2.1 договору). В п.2.4 договору зазначено, що вартість виробів сплачена, шляхом Договору споживчого кредиту з Банком. Такий договір позивачем укладено з ПАТ «Акцент-банк», що підтверджується заявою позичальника ABH0RG190600072425 від 13.07.2018 року. Крім того, позивачем сплачено банку єдиноразову винагороду за надання фінансового інструменту в сумі 312,92 коп. Відповідно до п. 3.2 договору, виконавець після оплати вартості виробів зобов'язується передати у власність замовника виготовлені вироби протягом 30 робочих днів з моменту укладення договору. Позивач вказує, що відповідач, станом на 01.10.2018 року, замовлені вироби не виготовив та не передав у власність позивача, сплачені за вироби кошти не повернув. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Договір, відповідно до ст. 651 ч.2 ЦК України, може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно зі ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі Закон) споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором. За відсутності іншого, суд приходить до висновку, що відповідач фактично не приступив до виконання договору, і розцінює ці обставини істотним порушенням умов договору, а відтак позивач на підставі наведених норм закону вправі вимагати розірвання договору і відшкодування завданих збитків. Віднесення до збитків передоплати за договором в сумі 7 823 грн., та пені, відповідно до п. 4.2 договору, що за період з 28.08.2018 року по 01.10.2018 року становить 265,98 грн., є правормірним, оскільки виплаває безпосередньо з договору і не суперечить приписам ст.ст. 22, 623 ЦК України. Суд також погоджується, що до збитків слід віднести і витрати позивача з отримання кредиту в сумі 312,92 грн., тому, що такі витрати позивачем понесено безпосередньо на забезпечення зобов'язань за договором. Отже, позов в частині розірвання договору та стягнення матеріальних збитків підлягає задоволенню. Що стосується вимог позову про відшкодування моральної шкоди, то в їх задоволенні слід відмовити, оскільки ці вимоги позивачем не обґрунтовані, а ні посиланням на спеціальний закон, як того вимагає ст. 23 ЦК України, а ні доказами, що така шкода заподіяна позивачу, а ні доказами, що вказували на розмір відшкодування. На ці ж обставини звернув увагу суду представник третьої особи в запереченнях до позову. Таким чином, позов підлягає задоволенню частково, відповідно до висновків суду, що наведені вище. Витрати у справі, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд покладає на відповідача пропорційно задоволеної частки вимог, а решту витрат відносить на рахунок держави. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: partial