Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаною заявою, в якій просить суд встановити факт належності йому правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 31.08.1999 року виданого військовою частиною [NUMBER] на квартиру [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (спільна сумісна власність). В обґрунтування\~поданої заяви\~ [PERSON] зазначив,\~що \~відповідно до\~свідоцтва про\~право власності\~на житло\~№ [NUMBER] \~від 31.08.1999\~року заявник\~володіє частиною\~нерухомого майна,\~розташованого за\~адресою:\~ [ADDRESS] \~Вказана квартира\~належить на\~праві спільної\~сумісної власності\~трьом особам:\~заявнику,\~ [PERSON] та [PERSON] . Вказане вище свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] від 31.08.1999 року видане військовою частиною [NUMBER] на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та згідно з розпорядженням № 384 від 25.08.1999 року, 31.08.1999 року зареєстровано в ЗМ БТІ, про що записано у реєстровій книзі за № 282 р. №38901 від 13.09.1999 року. Як зазначає заявник, у вказаному свідоцтві про право власності на житло від 31.08.1999 року та реєстраційному штампі ЗМ БТІ його прізвище, ім`я та по батькові вказане з помилкою, як « [PERSON] », однак в технічному паспорті на квартиру, прізвище, ім`я та по батькові заявника вказано вірно - « [PERSON] ». В свідоцтві про народження заявника, його прізвище, ім`я та по батькові зазначено російською мовою як « [PERSON] » У зв`язку з необхідністю встановлення часток у праві спільної сумісної власності та реалізації права власності на частину квартири [ADDRESS] заявник звернувся до нотаріуса з вказаним питанням, де отримав відмову та вказівку на необхідність уточнення по батькові за допомогою звернення з заявою до суду, оскільки відповідно до паспорту громадянина України він є « [PERSON] ». За твердженнями заявника, у зв`язку з вищевказаною невідповідністю його по батькові у правовстановлюючому документі паспорту громадянина України він не має можливості розпорядитися своїм майном, а тому вимушений звернутися до суду з даною заявою. Заявник в судове засідання не з`явився, надав суду заяву за змістом якої просив суд розглядати справу без його участі, заяву підтримує в повному обсязі. Заінтересовані особи: [PERSON] та [PERSON] також в судове засідання не з`явились, надали суду заяви за змістом яких просили суд розглядати справу без їх участі, зазначають, що підтверджують факти викладені в заяві [PERSON] та не заперечують проти задоволення заяви. У відповідності до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків. Відповідно до статей 77, 78, 79 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно зі статтею 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло від 31.08.1999 року, виданого військової частиною [NUMBER] квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності громадянам: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.22). Однак, як вбачається з матеріалів справи, а саме, копії технічного паспорту на вказану вище квартиру (а.с.23), копії свідоцтва про народження заявника, серія [NUMBER] виданого відділом РАЦС Шевченківського райвиконкому 13.02.1990 року (а.с.24), копії паспорта громадянина України серія [NUMBER] (а.с.25), копії свідоцтва про базову загальну середню освіту серія [NUMBER] від 24.06.2005 року (а.с.27), копії посвідчення водія серія [NUMBER] (а.с.28) по батькові заявника значиться як « [PERSON] ». Окрім того, відповідно до копії витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого Орендним підприємством Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації № 28078757 від 22.11.2010 року (а.с.26) зазначено заявниками: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а власниками квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , вказано: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . З копії свідоцтва про шлюб, виданого Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 18.11.2006 року серія [NUMBER] , долученого заінтересованою особою [PERSON] до своєї заяви, вбачається, що остання у зв`язку з укладенням шлюбу з громадянином [PERSON] змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.44). У відповідності з пунктом 5 частини 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про:\~встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 6 частини 1\~статті 315 Цивільного процесуального кодексу України\~передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до частини 1\~статті 319 Цивільного процесуального кодексу України\~у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких встановив цей факт. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги пояснення заінтересованих осіб, а також те, що встановлення зазначеного факту, про що просить заявник, породжує юридичні наслідки, а саме необхідне заявнику для реалізації своїх прав як власника нерухомого майна, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити.

Outcome: approved