Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до Балтського районного суду Одеської області з позовом до Балтської міської ради Одеської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Свої вимоги позивач мотивує тим, що згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 30.10.1996 року, виданого на підставі рішення Балтської районної державної адміністрації, його батькові [PERSON] належало право на земельну частку (пай) по КСП «Немирівське» на території Перелітської сільської ради Балтського району Одеської області, розміром3.54 в умовних кадастрових гектарах. [INFO] батько позивача [PERSON] помер. Після його смерті позивач його поховав і як спадкоємець за законом першої черги прийняв спадщину батька, так як проживав з ним на момент смерті. Однак нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану земельну частку (пай) і рекомендував звернутися до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай), так як у нього відсутній оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) спадкодавця. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Балтська міська рада Одеської області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, проте надав до суду заяву, в якій просить суд розглядати справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, ознайомившись з доводами позивача, оцінивши докази, що є у справі, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Перелітською сільською Радою народних депутатів Балтського району Одеської області від 04.05.1996 року. Згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 30.10.1996 року, виданого на підставі рішення Балтської районної державної адміністрації від 30.04.1996 року №224, [PERSON] належало право на земельну частку (пай) по КСП «Немирівське», розміром 3,54 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Перелітської сільської ради Балтського району Одеської області. Відповідно до довідки №29-1508-99.12-3253/2-16 виданої 10.10.2016 року Відділом Держгеокадастру у Балтському районі Одеської області [PERSON] був виписаний сертифікат серії [NUMBER] про право на земельну частку (пай) по КСП «Немирівське» на території Перелітської сільської ради, Балтського району, Одеської області, розміром 3,54 в умовних кадастрових гектарах, але з кихось причин він не отримав його, тому сертифікат до цього дня зберігається у Відділі Держгеокадастру у Балтському районі. Таким чином, після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно: - право на земельну частку (пай), площею 3,54 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території Перелітської сільської ради Балтського району Одеської області. Однак, як вбачається з довідки № 1711/01-16 від 08.11.2016 року, виданої приватним нотарісом Балтського районного нотаріального округу Пантілєєвою І.П.про відмову у вчиненні нотаріальної дії, [PERSON] відмовлено у оформленні спадщини, в зв'язку з тим, що у позивача відсутній оригінал вищевказаного сертифікату. Згідно з вимогами ст. ст. 46, п. 2 і. 1 ст. 49 Глави 7 ЗУ «Про нотаріат» та у відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Глави 10 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить не рухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами Цивільного кодексу України 2004 року, якщо спадщина відкрилась після 01.01.2004 року, у разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу України 1963 року. Оскільки спадкодавець - [PERSON] помер [INFO], до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після його смерті слід застосувати положення ЦК України в редакції 1963 року. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК України (в редакції 1963 року), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст.. 527 ЦК України (в редакції 1963 року), спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого, передбачено ст.. 529 ЦК України (в редакції 1963 року).До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Статтею 548 ч. 2 ЦК України (в редакції 1963 року), прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог с. 525 зазначеного Кодексу, визначається день смерті спадкодавця. Таким чином, виходячи зі ст.. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, державним нотаріусом Кодимської державної нотаріальної контори Одеської області спадкова справа не заводилася, спадкоємці не зверталися. Позивач проживав разом із спадкодавцем, користувався предметами домашнього вжитку, вони разом вели спільне господарство, тобто фактично спадщину прийняв, вступивши у фактичне володіння спадковим майном, що відповідно до ст.. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) свідчить про прийняття спадщини. Докази щодо інших спадкоємців, які здійснили дії по прийняттю спадщини спадкодавця, відсутні. Пленум ВСУ в постанові № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вказав, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання права власності на майно. Досліджені в судовому засіданні копія свідоцтва про смерть [PERSON], копія сертифікату про право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 30.10.1996 року, відмова нотаріуса та довідка, підтверджують, що перешкодою в реалізації прав позивача стала відсутність на ім'я померлого оригіналу правовстановлюючого документу на згадане спадкове майно. З вище зазначених причин позивач не може реалізувати своє право на спадкування майна спадкодавця та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказану земельну частку (пай) і у зв'язку з цим позов слід задовольнити у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved