Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду із цивільним позовом до Кредитної спілки «Рівненщина» про стягнення суми вкладу, процентів та відшкодування моральної шкоди. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14 серпня 2012 року між ним, як членом кредитної спілки, та Кредитною Спілкою «Рівненщина» був укладений договір № 828 про надання фінансової послуги - залучення строкового внеску (вкладу) члена Кредитної Спілки на депозитний рахунок строком на 15 місяців від 14.08.2012 року. Згідно з п. 2.1.1 Договору вкладник зобов'язується внести грошові кошти (внесок) члена кредитної спілки на депозитний рахунок в розмірі 12000,00 (дванадцять тисяч) грн. на строк, початком якого є дата внесення внеску, а закінченням 14 листопада 2013 року. Процентна ставка за внеском була встановлена у розмірі 26% річних з виплатою процентів в кінці дії договору. Спілка зобов'язується повернути суму внеску, а також нараховані на внесок проценти в день, визначений в п. 1.2 Договору в якості закінчення строку внеску. Після закінчення дії Договору він неодноразово звертався до відповідача про свій намір забрати належні йому вклади та нараховані відсотки, на що отримував необгрунтовані відмови у поверненні належних йому коштів. 29 жовтня 2014 року, він в котрий раз повідомив відповідача про свій намір забрати належний йому депозитний вклад та нараховані відсотки, шляхом письмового попередження листом, який вручив представнику відповідача 29.10.2014 р. Письмовий лист містив прохання повернути йому суму депозитного вкладу готівкою з нарахованими відсотками в зв'язку із закінченням строку дії договору. У порушення умов п. 1.1, 2.4 Договору КС «Рівненщина» не повернула йому суму внеску, а також нараховані проценти в сумі 3906,43 грн. - за період з 14.08.2012 року по 14.11.2013 року, та 3060,00 грн. за період з 14.11.2014 року по 29.10.2014 року. Відмова відповідача від повернення депозиту спричинили йому фізичні та душевні страждання, тяжкі переживання щодо долі своїх багаторічних заощаджень. Впродовж останніх місяців він та його родина знаходяться у скрутному матеріальному становищі. Порушився попередній уклад сімейного життя. Унаслідок матеріальних проблем та хвилювань стали виникати сварки, скандали, чого раніше у родині не було. Він вимушений витрачати свій вільний час на здійснення дій по відновленню свого порушеного права. Крім того, він не може забезпечити належний догляд та умови життя своїй родині. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Вказав, що позовні вимоги підтримує повністю, просив їх задоволити, у разі неявки відповідача не заперечу проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, заяву чи клопотання про перенесення розгляду справи не подавав, заперечень проти позову до суду не надходило. Суд, дослідивши докази належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, а також враховуючи, що позивач не заперечує щодо розгляду справи без участі відповідача, прийшов до висновку про розгляд справи без участі відповідача з постановленням заочного рішення по справі. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 14 серпня 2012 року між [PERSON], як членом кредитної спілки, та Кредитною Спілкою «Рівненщина» був укладений договір № 828 про надання фінансової послуги - залучення строкового внеску (вкладу) члена Кредитної Спілки на депозитний рахунок строком на 15 місяців від 14.08.2012 року. Згідно з п. 2.1.1 договору вкладник зобов'язується внести грошові кошти (внесок) члена кредитної спілки на депозитний рахунок в розмірі 12000,00 (дванадцять тисяч) грн. на строк, початком якого є дата внесення внеску, а закінченням 14 листопада 2013 року. Процентна ставка за внеском була встановлена у розмірі 26% річних з виплатою процентів в кінці дії договору. Спілка зобов'язується повернути суму внеску, а також нараховані на внесок проценти в день, визначений в п. 1.2 договору в якості закінчення строку внеску. Після закінчення дії Договору він неодноразово звертався до відповідача про свій намір забрати належні йому вклади та нараховані відсотки, на що отримував необгрунтовані відмови у поверненні належних йому коштів. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як слідує з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Як вбачається з п.1 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Змістом ст.ст.1058, 1060 ЦК України встановлено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Таким чином, відмова від повернення належних позивачу коштів є порушенням умов договору і прав позивача, як власника. Відповідно до п.2 Постанови Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» належать зокрема ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Верховний суд України в «Узагальненні практики вирішення судами спорів, що виникають із договорів про надання громадянам фінансово-кредитних послуг недержавними структурами підприємницької діяльності» від 01 грудня 1997 року також звертає увагу на те, що правовідносини в справах за позовами громадян до комерційних банків про стягнення внесених сум та нарахованих дивідендів регулюються загальними нормами зобов'язального права, відповідними актами, що регулюють діяльність кожної з цих структур, укладеними договорами про надання послуг і при вирішення таких справ слід враховувати положення вищевказаного роз'яснення Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів». Тому, враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення основної суми вкладу, відсотків, пені та 3 процентів річних знайшли своє повне підтвердження, є обґрунтованими, доведеними, а тому вони підлягають до повного задоволення. Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 2000,00 грн., суд вважає, що в цій частині позов не підлягає до задоволення, оскільки, в договорі про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 14 серпня 2012 року не передбачалось відшкодування моральної шкоди за порушення договірних зобов'язань будь-кого з сторін, а дана категорія справ не передбачає стягнення моральної шкоди за порушення договірних зобов'язань, тому з цих підстав в цій частині позову слід відмовити. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки рішення прийнято на користь позивача, який при подачі позову до суду звільнений від сплати судових витрат, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved