Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Автозаводського районного суду м.Кременчука із позовом до ТОВ «Максус Лізинг», в якому просив стягнути з ТОВ «Максус Лізинг» на його користь кошти в сумі 40000 грн та 10000 грн моральної шкоди. ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА 11.05.2018 між ним та ТОВ «Максус Лізинг» був укладений договір №02094 фінансового лізингу, предметом якого був автомобіль Renault Logan. На виконання умов договору ним було сплачено 40000 грн, які він вважав частиною вартості автомобіля. Звернувшись за юридичною допомогою він дізнався, що в порушення вимог законодавства, договір нотаріально не посвідчений. На його звернення щодо приведення договору у відповідність до вимог чинного законодавства, відповідач не реагував. Також, відповідач не повернув йому вартість авансового платежу. Своїми діями відповідач завдав йому моральної шкоди, яку він оцінює в 10000 грн. КЛОПОТАННЯ В судове засідання сторони не з`явились, від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач заяв та клопотань до суду не надав, відзив не подав. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН 11 травня 2018 року між ТОВ «Максус Лізинг» та [PERSON] було укладено договір №02094 фінансового лізингу(далі Договір). Відповідно до п.3.1.1, 3.1.2, 3.3.1, 3.3.2 Договору лізингодавець зобов`язується придбати та передати на умовах визначених Договором предмет лізингу, а Лізингоодержувач зобов`язується прийняти Предмет лізингу та сплатити лізингові платежі згідно з умовами Договору. В п.1.1, 1.2 Договору визначено, що предметом Лізингу по даному договору є автомобіль Renault Logan. Вартість предмета лізингу на момент укладення Договору зазначається у Договорі та Додатку №1. Позивачем було сплачено на рахунок відповідача 40000 грн, що підтверджується копією квитанції(а.с.14). Надіслані позивачем претензії не отримані відповідачем, що підтверджується копіями конвертів. НОРМИ ПРАВА Відповідно до ч.1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). В ст.1 ЗУ «Про фінансовий лізинг» зазначено, що за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Істотними умовами договору фінансового лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.2 ст.806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Зі змісту положень ст.ст.798, 799 ЦК України вбачається, що предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Такий договір не породжує тих прав і обов`язків, настання яких бажали сторони. В ст.216 ЦК України визначено наслідки недійсності правочину, зокрема у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Статтею 23\~ЦК України\~передбачено,\~що особа\~має право\~на відшкодування\~моральної шкоди,\~завданої внаслідок\~порушення її\~прав. Моральна\~шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4)\~у приниженні\~честі та\~гідності фізичної\~особи,\~а також\~ділової репутації\~фізичної або\~юридичної особи. Моральна\~шкода відшкодовується\~грішми,\~іншим майном\~або в\~інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода\~відшкодовується незалежно\~від майнової\~шкоди,\~яка підлягає\~відшкодуванню,\~та не\~пов`язана\~з розміром\~цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховують стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. ОЦІНКА СУДУ За своєю природою договір лізингу є змішаним договором і містить ознаки договорів оренди (найму), купівлі-продажу чи договору поставки. Аналіз положень Цивільного кодексу України у їх системному зв`язку, дає можливість зробити висновки про те, що у випадку, коли предметом договору фінансового лізингу є транспортний засіб, а стороною договору фізична особа, договір має бути нотаріально посвідчений і у випадку недодержання сторонами вимог щодо нотаріального посвідчення договору він є нікчемним. Спірний договір фінансового лізингу №02094 від 11 травня 2018 року укладено в простій письмовій формі, а тому він є нікчемним. Зі змісту ст.216 ЦК України вбачається, що суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Відповідачем не було надано суду доказів на спростування вимог позивача. З огляду на викладене суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача. З метою захисту прав позивача, суд вважає за можливе застосувати до даних правовідносин наслідки недійсності нікчемного правочину та стягнути з відповідача на користь позивача 40000 грн. Щодо вимог\~позивача про\~стягнення моральної\~шкоди суд відзначає, що позивачем не було надано суду доказів, які б підтверджували спричинення йому моральної шкоди. За таких обставин суд вважає за можливе відмовити у задоволенні вказаних вимог. Отже, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Outcome: partial