Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» Броварської районної ради Київської області та Броварської міської ради Київської області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 16.09.2019 між ним та Комунальним некомерційним підприємством «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» Броварської районної ради Київської області та Броварської міської ради Київської області (далі - Лікарня) укладено угоду № 3 про працевлаштування молодого спеціаліста на строк з 17.09.2019 по 17.09.2022. Наказом № 464-к від 16.09.2019 позивача прийнято на посаду сестри медичної (процедурної) підрозділу патології вагітних відділення «Перинатальний центр». В установлені законом строки він приступив до виконання своїх посадових обов`язків, які виконував сумлінно, з додержанням трудової дисципліни та усіх вимог внутрішніх нормативно-правових актів. З 25.11.2019 по 04.12.2019 позивач перебував у відпустці без збереження заробітної плати, попередньо повідомивши керівництво в особі керівника [PERSON] та інших співробітників відділу кадрів, юридичного відділу та бухгалтерії Лікарні про свої наміри вступити на військову службу за контрактом протягом періоду відпустки. 28.11.2019 [PERSON] прийнято на військову службу за контрактом на посаду курсанта та направлено до військової частини [NUMBER] . В подальшому позивач на робоче місце до Лікарні не з`явився у зв`язку з перебуванням на військовій службі. Разом з тим, з метою оперативного донесення інформації до керівництва Лікарні щодо обставин укладання контракту, зважаючи на тривалий час підготовки документів керівництвом військової частини, мати [PERSON] - [PERSON] 05.12.2019 з`явилась до Лікарні для інформування та передачі відповідних документів щодо перебування останнього на військовій службі. Після отримання усної відмови у прийнятті документів [PERSON] засобом поштового зв`язку на адресу Лікарні направлено лист з доданими до нього заявою [PERSON] про увільнення за ст. 119 КЗпП та копією контракту, який було отримано службовими особами Лікарні наступного дня, тобто 06.12.2019, за довіреністю 05300. 19.12.2019 після виготовлення у встановленому законом порядку витягу з наказу № 242 від 28.11.2019 про зарахування до списків особового складу частини [NUMBER] , з метою інформування керівництва про необхідність здійснення заходів щодо виконання вимог, передбачених ч. 3 ст. 119 КЗпП, позивачем [PERSON] було направлено до Лікарні листа, однак 06.01.2020 уповноважена службова особа відповідача відмовилась його приймати, про що вказано на сайті Укрпошти. Після вказаних подій на рахунок [PERSON] перестала надходити заробітна плата, у зв`язку з чим в нього виникли підозри щодо незаконного звільнення всупереч нормам чинного законодавства. 10.03.2020, під час перебування у відпустці, [PERSON] для з`ясування обставин затримки виплати заробітної плати з`явився до Лікарні, де був повідомлений про те, що наказом № 29-к від 20.01.2020 його звільнено з 05.12.2019. В той же день він отримав витяг з відповідного наказу, трудову книжку з відповідним записом та довідку про отриману заробітну плату. З тексту наказу № 29-к від 20.01.2020 вбачається, що підставою звільнення [PERSON] є рапорт ст. акушерки відділення «Перинатальний центр» [PERSON] , акт від 10.12.2019 та акт від 05.12.2019, тобто прогул (на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП). У зв`язку з цим позивач вважає, що наказ про його звільнення з займаної посади є незаконним, безпідставним та таким, що повинен бути скасованим, оскільки вже 22.11.2019 службові особи відділу кадрів, бухгалтерії, юридичного відділу та головний лікар знали, що позивач [PERSON] збирається вступати на військову службу за контрактом. 05.12.2019 мати позивача особисто повідомляла службових осіб, в тому числі керівника Лікарні, про причини неявки її сина на робоче місце. Позивач просив визнати протиправним та скасувати наказ № 29-к від 20.01.2020 в частині звільнення [PERSON] з посади сестри медичної (процедурної) підрозділу паталогії вагітних відділення «Перинатальний центр» відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України та поновити його на зазначеній посаді, а також стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» Броварської районної ради Київської області та Броварської міської ради Київської області на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05.12.2019. На виконання\~ухвали суду\~від 09.04.2020\~відповідачем КНП\~«Броварська БКЛ»\~БРР БМР\~було подано\~відзив на\~позовну заяву,\~в якому\~зазначено,\~що [PERSON] з 25.11.2019\~по 04.12.2019\~перебував у\~відпустці без\~збереження заробітної\~плати,\~усно повідомивши\~причину для\~такої відпустки\~-\~проходження медогляду\~для можливості\~проходження військової\~служби.\~05.12.2019\~у [PERSON] \~згідно з\~графіком передбачено\~планове чергування,\~однак позивач\~у відділенні\~так і\~не з`явився.\~Будь-яких\~виправдовуючих документів\~він не\~надав.\~На телефонні\~дзвінки старшої\~акушерки відділення\~не відповідав\~та не\~передзвонював.\~З`ясувати причину\~відсутності [PERSON] на роботі\~з 05.12.2019\~по 20.01.2020 виявилось неможливим, так як він на телефонні дзвінки не відповідав. Лише один раз 16.12.2019, відповівши на телефонний дзвінок, позивач [PERSON] повідомив, що 13.12.2019 він надіслав лист «Укрпоштою». Твердження позивача про отримання листа з заявою [PERSON] службовими особами лікарні 06.12.2019 за довіреністю 05300 та відмова отримати 06.01.2020 лист від [PERSON] , який начебто знаходився у відділенні «Укрпошти», не відповідають дійсності, оскільки в період часу з 15.10.2019 по 31.12.2019 єдиним отримувачем поштової кореспонденції був [PERSON] за довіреністю 3188. Довіреність за номером 05300 жодному з працівників лікарні не видавалася. Також жодного повідомлення про отримання листа у відділенні «Укрпошта» 06.01.2020 лікарня не отримувала. Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що наказ Комунального некомерційного підприємства «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» Броварської районної ради Київської області та Броварської міської ради Київської області № 29-к від 20.01.2020 відповідає п. 4 ст. 40 КЗпП України, оскільки позивач [PERSON] був відсутній на роботі без поважних причин, тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі. В судове засідання представник відповідача Комунального некомерційного підприємства «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» Броварської районної ради Київської області та Броварської міської ради Київської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. На підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується даними повідомлення про вручення поштового відправлення Комунальному некомерційному підприємству «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» Броварської районної ради Київської області та Броварської міської ради Київської області, про причину неявки в судове засідання суд не повідомив, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника КНП «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» Броварської районної ради Київської області та Броварської міської ради Київської області. 05.02.2021 допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що 21.11.2019 вона звернулася до юридичного відділу лікарні, в якій працював її син - позивач [PERSON] та попередила, що син піде до Збройних Сил України служити за контрактом. Юрист попросив її принести заяву та копію контракту про проходження військової служби. 05.12.2019 вона знову прийшла до лікарні, однак секретар директора лікарні повідомила, що [PERSON] повинен особисто принести зазначені документи. Однак позивач на той час вже проходив службу за контрактом. [PERSON] відмовився отримувати від неї заяву. Після цього вона пішла до відділення «Укрпошта» та направила на адресу лікарні листа з копією контракту [PERSON] . Згідно з повідомленням про отримання лікарня отримала зазначений лист 06.12.2019. Крім того, 19.12.2019 її син [PERSON] особисто з військової частини відправив на адресу лікарні листа з заявою та наказом, однак доставлений він не був у зв`язку з невдалою спробою вручення. [PERSON] дзвонила на відділення «Укрпошти» для отримання інформації, чому саме лист не був вручений, де їй повідомили про те, що можливо не було одержувача або він відмовився отримувати лист. Повторної спроби вручення поштою листа від 19.12.2019 не було. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з копією угоди № 3, укладеної 16.09.2019 між Комунальним некомерційним підприємством «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» Броварської районної ради Київської області та Броварської міської ради Київської області та [PERSON] , останній був працевлаштований на посаду медичної сестри зі строком дії угоди з 17.09.2019 по 17.09.2022. Згідно з копією витягу з наказу № 562-к від 20.11.2019 про відпустки Комунального некомерційного підприємства «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» Броварської районної ради Київської області та Броварської міської ради Київської області, [PERSON] , сестрі медичній (процедурна) підрозділу паталогії вагітних відділення «Перинатальний цент» було надано відпустку без збереження заробітної плати 10 к/д з 25.11.2019 по 04.12.2019 за сімейними обставинами. 05.12.2019 [PERSON] , сестру медичну (процедурну) підрозділу паталогії вагітних відділення «Перинатальний цент», на підставі рапорту ст. акушерки відділення «Перинатальний центр» Махнач Т.Ю., акту від 10.12.2019, акту від 05.12.2019 було звільнено з 05.12.2019 за прогул без поважних причин, п. 4 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується копією витягу з наказу № 29-к від 20.01.2020 та копією трудової книжки серії [NUMBER] , заповненої на ім`я [PERSON] . Як вбачається з копій рапортів від 05.12.2019, від 16.12.2019, від 20.01.2020, копій актів від 05.12.2019, від 10.12.2019, процедурна медсестра підрозділу паталогії вагітних [PERSON] 05.12.2019, 09.12.2019, 10.12.2019 по невідомій причині на робочому місці не з`явився, на телефонні дзвінки не відповідає. Відповідно до копії з витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) № 242 від 28.11.2019, [PERSON] прийнятий на військову службу за контрактом на посаду «курсант», відповідно до наказу командира 300 навчального танкового полку (по особовому складу) від 28.11.2019 № 134-РС, які прибули з військових комісаріатів, з 28.11.2019 зарахувати до списків особового складу частини та на всі види забезпечення, що також підтверджується копією контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу від 28.11.2019, копією довідки військової частини [NUMBER] Міністерства оборони України № 669/16 від 17.12.2019. Згідно з копією довідки про участь особи у здійсненні заходів з забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, виданої військовою частиною [NUMBER] Міністерства оборони України № 160 від 25.03.2020, молодший сержант [PERSON] в період з 11.01.2020 по теперішній час безпосередньо приймав участь в операції об`єднаних сил в районах її проведення у складі військової частини [NUMBER] . Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.\~36\~КЗпП України призов або вступ працівника на військову службу є підставою припинення трудового договору, крім випадків, коли за працівником зберігаються місце роботи, посада відповідно до ч. 3, 4 ст. 119 КЗпП України. Відповідно до положень ст.\~17\~Конституції України оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом. Збройні Сили України та інші військові формування ніким не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів влади чи перешкоджання їх діяльності. Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Визначення засад оборони України та підготовки держави до оборони, порядок та підстави призову на військову службу, умови її проходження, правове регулювання соціального і правового статусу військовослужбовців визначаються\~Законами України «Про оборону України», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» «Про військовий обов`язок та військову службу», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Указами Президента України\~та іншими підзаконними актами. Крім того, мають бути враховані рішення Ради національної безпеки і оборони України, яка відповідно до ст. 7 Закону України № 1932-XII, наділена повноваженнями з координації та контролю органів виконавчої влади з питань оборони в умовах воєнного або надзвичайного стану та при виникненні кризових ситуацій, що загрожують національній безпеці України. Зокрема, Рада національної безпеки, згідно зі ст. 3 Закону України «Про Раду національної безпеки і оборони України від 05 березня 1998 року № 183/98-ВР\~вносить пропозиції Президентові України щодо реалізації засад внутрішньої і зовнішньої політики у сфері національної безпеки і оборони; виконує функції координації та здійснення контролю за діяльністю органів виконавчої влади у сфері національної безпеки і оборони в умовах воєнного або надзвичайного стану та при виникненні кризових ситуацій, що загрожують національній безпеці України, а також у відповідності до ст. 4 цього Закону приймає рішення щодо невідкладних заходів із розв`язання кризових ситуацій, що загрожують національній безпеці України. Зазначені рішення згідно зі ст. 10 вищезазначеного Закону вводяться в дію Указами Президента України та є обов`язковими до виконання. Відповідно до ч. 3, 4\~ст. 119 КЗпП України\~за працівниками, які були призвані під час мобілізації, на особливий період та які підлягають звільненню з військової служби у зв`язку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом, але не більше ніж на строк укладеного контракту, зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, в яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до\~Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що роботодавець має право звільнити працівника у зв`язку з його призовом на військову службу, крім випадку призову під час мобілізації та на особливий період, коли за таким працівником зберігається місце роботи, посада, компенсується середній заробіток на підприємстві, в якому він працював на час призову. Застереження, закріплене у п. 3 ч. 1\~ст. 36 КЗпП України\~та у ч. 3\~ст. 119 КЗпП України\~щодо неможливості звільнення працівника, призваного під час мобілізації, на особливий період, не залежить від того, на строкову чи на інший вид військової служби (у тому числі служба за контрактом) призваний працівник. Частиною другою\~статті 39 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу»\~визначено, що громадяни України, призвані на військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими ч. 3, 4\~ст. 119 КЗпП України, а також ч. 1 ст. 51, ч. 5 ст. 53, ч. 3 ст. 57, ч. 5 ст. 61 Закону України «Про освіту». З положень зазначених норм законів вбачається, що гарантії, передбачені ч. 3, 4\~ст. 119 КЗпП України\~надаються не тільки особам, які були призвані на військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, але і тим, що були прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, на час дії особливого періоду. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Особливий період в Україні діє з моменту оприлюднення\~Указу Президента від 17 березня 2014 року № 30-3/2014 «Про часткову мобілізацію»\~та буде закінченим з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу. Згідно з роз`ясненнями Міністерства оборони України, викладеними у листах № 322/2/8417 від 01 жовтня 2015 року, № 316/1/906 від 20 жовтня 2016 року «Щодо дії особливого періоду», скасування особливого періоду буде здійснено окремим Указом Президента України «Про демобілізацію» після стабілізації обстановки на сході України. З огляду на зміст заходів мобілізації та демобілізації, визначених\~Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», закінчення заходів мобілізації, без прийняття рішення щодо проведення демобілізації, не припиняє особливий період. Висновки щодо дії в Україні особливого періоду з 17 березня 2014 року, після оприлюднення Указу Президента від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», викладені у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року в справі № 131/1449/16-ц (касаційне провадження № 61-4157св18); від 14 лютого 2018 року в справі № 727/2187/16-ц (касаційне провадження № 61-3951св18); від 20 лютого 2018 року у справі № 640/4439/16-ц (касаційне провадження № 61-4304св18); від 21 лютого 2018 року у справі № 211/1546/16-ц (касаційне провадження № 61-4255св 18); від 25 квітня 2018 року у справі № 205/1993/17 (касаційне провадження № 61-1664св 17) та інших. На час звільнення позивача та розгляду справи Президент України рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу та про демобілізацію не приймав. Оскільки на час укладення контракту з позивачем про проходження військової служби діяв особливий період діяльності усіх інституцій України, який не закінчився на час розгляду судового спору, то на нього поширюються гарантії, визначені ч. 3\~ст. 119 КЗпП України. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст.\~40\~КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Відповідно до ст.\~149\~КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин. З матеріалів справи вбачається, що факт відсутності позивача [PERSON] на робочому місці підтверджується копіями рапортів старшої акушерки відділення «Перинатальний центр» Махнач Т.Ю. від 05.12.2019, 16.12.2019, 20.01.2020 та копіями актів від 05.12.2019, 10.12.2019. В судовому засіданні встановлено, що позивач, перебуваючи у відпустці, а саме 28.11.2019 уклав з Міністерством оборони в особі командира 300 навчального танкового полку 169 навчального центру Сухопутних військ Збройних Сил України контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу строком на шість місяців. Як вбачається з копії повідомлення [PERSON] від 05.12.2019, остання повідомила директора Комунального некомерційного підприємства «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» Броварської районної ради Київської області та Броварської міської ради Київської області Багнюка В.В. про те, що її син [PERSON] перебуває у 300 навчальному танковому полку 169 навчального центру Сухопутних військ Збройних Сил України та проходить військову службу за контрактом. Нею було направлено заяву [PERSON] про увільнення за ст. 119 КЗпП України та копію контракту про проходження військової служби. 05.12.2019 вищезазначене повідомлення було направлено Укрпоштою на адресу Комунального некомерційного підприємства «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» Броварської районної ради Київської області та Броварської міської ради Київської області, а саме на адресу: 07400, Київська область, м. Бровари, вул. Шевченка, буд. 14. Однак під час дослідження в судовому засіданні наданих позивачем поштових відправлень, фіскальних чеків, службового чеку № 0100175024322, судом було встановлено, що [PERSON] 05.12.2019 дійсно відправила на адресу відповідача листа, однак при перевірці поштового трекінгу виявлено, що вищезазначений лист 06.12.2019 був доставлений за іншою адресою до м. Київ, а не до м. Бровари Київської області (поштовий індекс 05300 замість 07400). 19.12.2019 позивачем [PERSON] повторно на адресу Комунального некомерційного підприємства «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» Броварської районної ради Київської області та Броварської міської ради Київської області Укрпоштою було направлено листа із заявою про його увільнення з витягом з наказу № 242 від 28.11.2019. 06.01.2020 зазначений лист надійшов на адресу відповідача, однак 21.01.2020 у зв`язку з невдалою спробою вручення його було передано на зберігання до поштового відділення, що підтверджується роздруківкою трекінгу з сайту Укрпошти за № 1702401101827. Отже, з огляду на викладене вище судом встановлено, що позивач перед наданням йому відпустки усно попередньо повідомляв керівництво лікарні про те, що має намір вступити на військову службу за контрактом у період відпустки. Крім того, ним та його матір`ю [PERSON] двічі поштою надсилався до Комунального некомерційного підприємства «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» лист з повідомленням про перебування [PERSON] на військовій службі за контрактом. Проте, повідомлення про проходження позивачем військової служби за контрактом у Збройних Силах України Комунальним некомерційним підприємством «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» так і не було отримано через помилку працівників пошти, які першого разу 05.12.2019 невірно зазначили поштову адресу відповідача, а другого разу не змогли вручити відправлення з невідомих причин. Таким чином, відповідач Комунальне некомерційне підприємство «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» Броварської районної ради Київської області та Броварської міської ради Київської області, достовірно не знаючи про причину відсутності позивача [PERSON] з 05.12.2019 на робочому місці, мало право вважати його дії прогулом і застосувати до позивача дисциплінарне стягнення, але з дотриманням порядку, встановленого чинним КЗпП України. Як вбачається з копії трудової книжки серії [NUMBER] , заповненої на ім`я [PERSON] , його було звільнено з Комунального некомерційного підприємства «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» Броварської районної ради Київської області та Броварської міської ради Київської області на підставі наказу № 29-к від 20.01.2020 з 05.12.2019 за прогул без поважних причин. Частиною 1 статті 148 КЗпП України встановлено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Тобто позивача [PERSON] наказом від 20.01.2020 було звільнено з 05 грудня 2019 року, з дня коли він фактично не вийшов після відпустки на роботу, але факт його відсутності на робочому місці був зафіксований рапортами старшої акушерки відділення «Перинатальний центр» [PERSON] від 05.12.2019, 16.12.2019, 20.01.2020 та актами від 05.12.2019 та 10.12.2019. На думку суду, таке звільнення є незаконним, оскільки, по-перше, дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за прогул мало бути застосоване до [PERSON] відповідно до ч. 1 ст. 148 КЗпП України не пізніше одного місяця з дня його виявлення, тобто до 05.01.2020, а по-друге він мав бути звільнений не «заднім числом», а з дня видання відповідного наказу, за прогули у період з 05.12.2019 по день звільнення. Крім того, суд звертає увагу на те, що відсутність позивача на роботі з 05.12.2019 обумовлена поважною причиною укладенням контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України, яка є істотною та такою, що перешкоджала явці на роботу позивача. Про поважність причини відсутності на роботі позивач добросовісно двічі намагався повідомити роботодавця, однак з незалежних від нього причин такі спроби виявились безрезультатними. Отже, звільнення позивача [PERSON] з роботи з Комунального некомерційного підприємства «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» Броварської районної ради Київської області та Броварської міської ради Київської області відбулося під час проходження ним військової служби у Збройних Силах України. Суд вважає таке звільнення з роботи позивача незаконним, оскільки на спірні правовідносини поширюються правові норми та гарантії, передбачені ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч. 3 і 4 ст. 119 КЗпП України. Відповідно до ч. 1 ст.\~235\~КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на роботі органом, який розглядає спір. Оскільки суд дійшов висновку про те, що позивач [PERSON] звільнений з роботи незаконно, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити та поновити його на роботі на посаді сестри медичної (процедурної) підрозділу патології вагітних відділення «Перинатальний центр» Комунального некомерційного підприємства «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» Броварської районної ради Київської області та Броварської міської ради Київської області. Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Як вже встановлено судом, позивач [PERSON] звільнений незаконно і має бути поновлений на посаді сестри медичної (процедурної) підрозділу патології вагітних відділення «Перинатальний центр» Комунального некомерційного підприємства «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» Броварської районної ради Київської області та Броварської міської ради Київської області, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 235 КЗпП України, він має право на отримання середньої заробітної плати за весь час вимушеного прогулу. Згідно з довідкою про доходи, наданою Комунальним некомерційним підприємством «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» Броварської районної ради Київської області та Броварської міської ради Київської області, заробітна плата [PERSON] за останні два місяці роботи, що передували його звільненню, за жовтень 2019 року та листопад 2019 року складає 8\~473, 93 грн. Таким чином, середньомісячна заробітна плата позивача становить 4 236, 97 грн. (8 473, 93 грн.)/2 = 4 236, 97 грн.), середньомісячне число робочих днів - 19 днів ((22 робочі дні у жовтні 2019 року)+(21 робочий день у листопаді 2019 року - 5 днів відпустки без збереження заробітної плати = 16 робочих днів))/2 = 19 дн.), середньоденна заробітна плата - 223,00 грн. (4 236, 97 грн./19 дн. = 223,00 грн.). В даному випадку розмір середньої заробітної плати, яка підлягає стягненню на користь позивача, суд визначає наступним чином. Відповідно до абз. 3 п. 2 Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 р. «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьваний час. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Відповідно до п. 8 Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 р. «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календраних днів за цей період. Період вимушеного прогулу позивача [PERSON] , за який підлягає стягненню середній заробіток, складає з 05.12.2019 по день ухвалення рішення 19.03.2021. Загальна кількість робочих днів за період з 05.12.2019 по 19.03.2021 складає 322 дні. Отже, розрахунок середнього заробітку\~за час\~вимушеного прогулу має бути таким: 223,00\~грн.\~(середньоденна\~заробітна плата)\~? 322\~дні (кількість\~днів вимушеного\~прогулу)\~=\~71\~806\~грн.\~00\~коп.\~(сума\~середнього заробітку\~за час\~вимушеного прогулу,\~яка підлягає\~стягненню без\~утримання податків\~та інших\~обов`язкових платежів). Отже, стягненню з Комунального некомерційного підприємства «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» Броварської районної ради Київської області та Броварської міської ради Київської області на користь [PERSON] підлягає середня заробітна плата за час вимушеного прогулу за період з 05.12.2019 по 19.03.2021, визначена без утримання податків та інших обов`язкових платежів, у сумі 71 806 грн. 00 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду, а сума задоволених позовних вимог до відповідача склала 71\~806, 00 грн., тому відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України\~суд вважає\~за необхідне\~стягнути з\~відповідача на користь держави судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп. Відповідно до\~ст.\~430\~ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за один місяць.

Outcome: approved