Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 11 червня 2008 року, він уклав з відповідачкою шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Кременецького районного управління юстиції Тернопільської області, про що зроблено актовий запис №81. У шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .. Причиною розпаду сім`ї стали різні погляди на життя. Їхні ставлення до життєво важливих ситуацій та подій кардинально різняться, безпричинні взаємні докори призвели до втрати почуття любові та поваги. Більше двох років шлюбні відносини між ними фактично припинилися. Неодноразові спроби примирень бажаних результатів не дали, шлюб існує лише формально та суперечить його інтересам та інтересам їхніх неповнолітніх дітей. Просив розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Кременецького районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №81. Позивач [PERSON] згідно поданого клопотання просив розглянути справу за його відсутності, на підставі поданих доказів та пояснень, викладених у позовній заяві, позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити. Відповідачка [PERSON] до початку підготовчого судового засідання подала заяву в якій позовні вимоги визнала повністю, не заперечила проти їх задоволення та розірвання шлюбу. Просила розгляд справи проводити без її участі. Дослідивши надані письмові докази, суд у межах заявлених позовних вимог встановив наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Поданою до суду письмовою заявою відповідачка [PERSON] визнала пред`явлений до неї позов, що дає право суду в підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення. За приписами ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. За визначенням поняття шлюбу, наведеним у ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно вимог ст. 24 СК закріплено один із головних принципів шлюбу його добровільність. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як слідує з положень ст. 51 Конституції України, добровільність шлюбу відноситься до основних прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно із ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11.06.2008 р. Відділом РАЦС Кременецького районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 81. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , про що 12.08.2009 р. зроблено відповідний актовий запис № 18, зареєстрований Великобережецькою сільською радою Кременецького району Тернопільської області та [PERSON] , [INFO] , про що 01.09.2016 р. зроблено відповідний актовий запис № 13, зареєстрований Великобережецькою сільською радою Кременецького району Тернопільської області. Суд прийшов до висновку, що сторони на момент розірвання шлюбу фактично припинили шлюбні відносини , більше двох років, однією сім`єю не проживають, та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснили реальних дій щодо збереження родинних стосунків. Сторони не мають наміру зберегти свою сім`ю. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд, приймаючи до уваги існуючі взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання кожного з них продовжувати шлюбні відносини, дійшов висновку, що подальше подружнє життя сторін, збереження їх сім`ї є неможливим та суперечить інтересам кожного з них та неповнолітніх дітей, відтак шлюб підлягає до розірвання. На підставі викладеного, ст. ст. 55, 110, 112, 115 СК України,

Outcome: approved