Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» про захист прав споживачів та зобов`язання провести перерахунок за спожиті комунальні послуги. Свої вимоги мотивував тим, що він є власником квартири [ADDRESS] . Належна йому квартира розташована в багатоквартирному будинку, частина житлових помешкань якого до цього часу опалюється централізовано відповідачем - ОКПТГ «Лубнитеплоенерго». Не зважаючи на те, що його квартира від`єднана в передбачений законодавством спосіб від мереж центрального опалення і має автономний прилад опалення, відповідач щороку впродовж опалювального періоду надсилав йому вимоги щодо оплати вартості калорій теплової енергії, яку він начебто витрачав на опалення місць загального користування, а також жадав його оплати за втрати тепла в загальнобудинкових мережах. При розрахунку обліку теплової енергії, за які відповідачем нараховувалась йому заборгованість було використано Методику розрахунку кількості загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, яка була затверджена Наказом Мінжитлокомунгоспу 31.10.2006 №359, але Наказ Мінжитлокомунгоспу 31.10.2006 № 359 втратив чинність на підставі Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства №315 ( г 1502-18 ) від 22.11.2018 року. Достеменно володіючи інформацією, що Методика, яка була затверджена Наказом Мінжитлокомунгоспу 31.10.2006 №359 скасована, відповідач продовжував здійснювати нарахування вартості «послуг» і вимагати їх оплати від усіх споживачів - жителів багатоквартирних будинків. Таким чином відповідач, використовуючи норми скасованого галузевого нормативно-правового акту по відношенню до споживачів, в тому числі і до нього, порушував права споживачів, адже діяв з порушенням вимог законодавства. Протягом опалювального періоду 2019-2020 споживачу також здійснювалося донарахування до мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії відповідно до Методики. Вищевказана Методика №315 має використовуватися після укладення відповідних договорів, передбачених Законом України «Про житлово- комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189-УІІІ. Такий договір зі ним, як споживачем, укладено не було. Отже нарахування теплової енергії на опалення мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії споживачу (йому) в опалювальний період 2018 - 2019 роки проведено з порушенням вимог діючого законодавства, чим було порушено п.12., п.32 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 №630; ст.20, ст.21 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» від 24 06.2004 №1875-ІУ; ст.9, ст.14, ст.21 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189-УІІІ. ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів». Він розуміє, що відповідач не має безпосереднього впливу на орган, який затверджує Методики відшкодування втрат тепла, однак він не вважає себе винною стороною, яка має відшкодовувати втрати тепла відповідачу навіть за відсутності діючого нормативно-правового акту і прямих застережень від застосування новоприйнятої Методики. Відповідач, як природній монополіст, діяв всупереч вимог актів цивільного законодавства і здійснював нарахування вартості своїх послуг (втрат тепла) приховуючи від споживачів інформацію про протиправність такої поведінки і фактично реалізовуючи послуги за необґрунтованими цінами. Він вважає, що нарахування вартості втрат тепла були здійснені відповідачем поза межами повноважень та з порушеннями закону, не відповідають критерію добросовісності та не підлягають задоволенню виходячи зі змісту частини третьої статті 13 ЦК України, відповідно до якої не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах, та виходячи зі змісту частини третьої статті 16 ЦК України, відповідно до якої суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої-п`ятої статті 13 цього Кодексу. Прохав суд визнати дії відповідача щодо проведених позивачу нарахувань втрат тепла на загальнобудинкових мережах в період з 25.01.2019 року до дня винесення рішення по справі на підставі Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення затвердженої наказом Мінбуду №359 - протиправними. Зобов`язати відповідача повернути позивачу безпідставно набуті грошові кошти, які були отримані позивачем з 25.01.2019 року в сумі 2507,54 грн. Покласти на відповідача усі судові витрати. В судове засідання позивач не з`явився. Його представник [PERSON] звернувся до суду з клопотанням в якому прохав справу розглядати без його участі та без участі позивача. Позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з клопотанням, в якому прохав справу розглядати без його участі, надавши суду відзив на позов, в якому проти позову заперечує. Відзив на позовну заяву мотивував тим, що відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», підприємством виконавцем комунальних послуг з централізованого опалення / постачання теплової енергії/ багатоквартирного будинку [ADDRESS] , власником квартири [ADDRESS] якого є позивач. Позивачу присвоєно особовий номер споживача послуг з централізованого опалення - 597403. 23.06.2014 року постійно діючою Міжвідомчою комісією з розгляду питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж ЦО і ГВП при виконавчому комітеті Лубенської міськради, за заявою споживача, надано дозвіл на відключення квартири споживача від мереж ЦО і ГВП і влаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання. Питання відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання житлових будинків регулюється Правилами надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, та «Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання», затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року №4. Пункт 2.7 Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води передбачає, що після затвердження акту про відключення сторони укладають договір про надання послуг з опалення місць загального користування багатоквартирного будинку. Нарахування здійснюються згідно із пунктом 28 Правил, де зазначено, що споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальну (автономну) систему опалення, сплачують послуги з централізованого опалення МЗК будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. 27.06.2014 року споживач звернувся до підприємства із заявою про видачу технічних умов на відключення квартир від системи ЦО будинку, які отримав 09.07.2014. Пунктом 3 Технічних умов зазначено необхідність виготовлення споживачем проекту на реконструкцію існуючої системи теплопостачання та виконання розрахунків згідно Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 31.10.06. №359, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 листопада 2006 р. за № 1237/13111. Проектом передбачено розрахунок річних втрат теплової енергії розподільчими трубопроводами будинку, прокладеними в підвалі або на горищі, розрахунок річної нормативної кількості теплової енергії на опалення місць загального користування. Крім того, пунктом 11 Технічних умов встановлено проведення споживачем оплати за опалення місць загального користування на підставі проектних розрахунків, згідно п. 2.7. Порядку. На виконання пунктів 3 та 5 Техумов, проектною організацією (ФОП [PERSON] ), на замовлення споживача, виконано розрахунки кількості теплової енергії яка витрачається на опалення сходової клітини (0,049 Гкал/міс) та утрат теплової енергії розподільчими трубопроводами розташованими в підвалі/на горищі (0,266 Гкал/рік) при відключенні квартири споживача від системи опалення, (додаток 5) Позивач не оскаржував Технічні умови відповідача та розрахунки проектної організації, погодився з ними, встановивши систему індивідуального опалення та відключивши квартиру від внутрішньобудинкових мереж опалення, що підтверджується Актом про відключення, затвердженого рішенням міжвідомчої комісії. 11.09.2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перегляд умов договору теплопостачання, в зв`язку з відключенням квартири від ЦО будинку. 01.10.2014 року між підприємством та споживачем, у письмовій формі, укладено довір на опалення місць загального користування № 597403, із визначенням у пункті 1.4 обов`язку споживача оплачувати щомісячно послуги з централізованого опалення місць загального користування згідно з розрахунком кількості теплоти на рівні 0,049 Гкал/міс для сходової клітки, 0,266 Гкал/рік - для підвалу/горища. Преамбулою Договору на опалення МЗК визначено, що «при виконанні даного договору сторони керуються законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання», «Правилами надання послуг з централізованого опалення», Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359 «Про затвердження методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків». Відповідно до розрахунку заборгованості, борг за послуги з ЦО МЗК квартирою позивача з жовтня 2018 року по липень 2020 року складає 411,43 грн. Із квитанцій за опалення МЗК на особовий рахунок № [NUMBER] , який належить позивачу, за період з лютого 2019 року по липень 2020 року відповідачем було нараховано 1335,88 гривень з яких позивачем було сплачено 940,55 гривень. На виконання вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії водопостачання», Закону України від 09.11.2017 № 2189 «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 2189), наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315 затверджено Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг. Застосування цієї Методики можливе лише після укладання договорів, які відповідають типовим договорам про надання послуги постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21.08.2019 № 830. Методикою скасовано дію наказу Мінрегіонбуду від 31.10.2006 № 359 «Про затвердження Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення». Водночас, відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві та перед положення» Закону №2189, договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Нові договори мають бути укладені між споживачами та виконавцями комунальних послуг протягом п`яти місяців з дня завершення заходів щодо запобіганню виникненню поширенню короновірусної хвороби (СОVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України /постановою від 22.07.2020 №641 продовжено дію карантину до 31.08.2020). У разі якщо згідно з договорами про надання комунальних послуг, укладеними до введення в дію цього Закону, передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах. Відповідач надає позивачу послуги з опалення МЗК будинку, згідно з умовами та порядком надання послуг, узгодженими між сторонами договором від 01.10.2014 № 597403. Відтак, умовами вказаного договору узгоджено між сторонами розмір оплати, виходячи із розрахунку визначення теплоти, спожитої на опалення місць загального користування конкретно для квартири позивача та встановленого уповноваженим органом тарифу (з 13.01.2019 - 2028.11 грн./Гкал (з ПДВ) за рішенням Полтавської обласної ради від 21.12.2018 № 981). Оскільки житло позивача знаходиться у багатоквартирному будинку, свого часу споживач взяв на себе зобов`язання виконувати рішення Міжвідомчої комісії з розгляду питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж ЦО і ГВП при виконавчому комітеті Лубенської міськради від 23.06.2014, Технічні умови на відключення мереж опалення від 01.07.2014, Договір на опалення місць загального користування від 01.10.2014, тому він зобов`язаний нести всі витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку, оплачувати послуги згідно з встановленими тарифами, а тому підстави для визнання дій відповідача щодо нарахування плати за опалення місць загального користування незаконними відсутні. Також необґрунтованою та незрозумілою являється вимога позивача щодо зобов`язання відповідача повернути позивачу безпідставно набуті грошові кошти, які були отримані позивачем з 25.01.2019 року. На сьогоднішній день між ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» та [PERSON] , в зв`язку з продовженням карантину, не укладено нового договору про надання відповідних комунальних послуг, на умовах, передбачених ст.14 Закону №2189 та постановою КМУ від 21.08.2019 №830. Від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив. Вважає аргументи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву необґрунтованими та непереконливими. Просить задовольнити його позовні вимоги. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, суд вважає що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . 27.06.2014 року позивач [PERSON] звернувся до ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» із заявою про видачу технічних умов на відключення квартири від системи ЦО будинку, які отримав 09.07.2014. Позивач [PERSON] 11.09.2014 року звернувся до відповідача із заявою про перегляд умов договору теплопостачання, в зв`язку з відключенням квартири від ЦО будинку. 01.10.2014 року між підприємством та споживачем, у письмовій формі, укладено договір на опалення місць загального користування № 597403, із визначенням у пункті 1.4 обов`язку споживача оплачувати щомісячно послуги з централізованого опалення місць загального користування згідно з розрахунком кількості теплоти на рівні 0,049 Гкал/міс для сходової клітки, 0,266 Гкал/рік - для підвалу/горища(далі за текстом - Договір). Нарахування вартості послуг за опалення місць загального користування (МЗК) будинку проводиться відповідачем відповідно до пункту 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального коригування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, яка була затверджена наказом Мінжитлокомунгоспу 31.10.2006 №359. З 01.05.2019 в повному обсязі введено в дію ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189, практична реалізація норм і положень якого, зокрема, що регулюють надання та оплату комунальних послуг, здійснюватиметься з переходом на нові договірні відносини між виконавцями комунальних послуг і споживачами. Розділом VI Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189, передбачено, що до дати набрання чинності новими договорами про надання комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними Законом № 2189 та відповідно до типових договорів, затверджених ПКМУ від 21.08.2019 № 830, зберігають чинність старі договори (укладені до 01.05.2019), на умовах, визначених такими договорами /пункт 3 Розділу VI/. Також передбачено, що нові договори про надання комунальних послуг мають бути укладені між споживачами та виконавцями комунальних послуг протягом п`яти місяців з дня завершення заходів щодо запобіганню виникненню та поширенню короновірусної хвороби (СОVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінет Міністрів України (пункт 3 та 4 Розділу VI ). Також Законом встановлено, що не пізніш як протягом п`яти місяців з дня завершення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню короновірусної хворобі (СОVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України, співвласники багатоквартирних будинків незалежно від обраної ними форми управління багатоквартирним будинком зобов`язані прийняти рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг (крім послуг з постачання електричної енергії та природного газу) щодо кожного виду комунальної послуги згідно з частиною першою статті 14 цього Закону(пункт 4 Розділу VI ). У разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не приймуть рішення про вибір моделі організації договірних відносин з виконавцем комунальної послуги протягом строку, визначеного в пункті 4 цього розділу, між виконавцем та кожним співвласником укладається індивідуальний договір про надані комунальної послуги відповідно до частини сьомої статті 14 цього Закону (пункт 5 Розділу VI). Судом встановлено, що на даний час, між ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» та [PERSON] , зв`язку з продовженням карантину, не укладено нового договору про надання комунальних послуг, на умовах, передбачених ст. 14 Закону № 2189 та постановою від 21.08.2019 № 830. Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Питання відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання житлових будинків регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2007 року №1268) (далі - Правила), та «Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання», затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року №4 (із змінами, внесеними наказом Мінжитлокомунгоспу від 06 листопада 2007 року №169, який набув чинності з 09 грудня 2007 року) (далі - Порядок). Пункт 2.7 Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води передбачає, що після затвердження акту про відключення сторони укладають договір про надання послуг з опалення місць загального користування багатоквартирного будинку. Адже за рахунок тепловиділень від розподільчих трубопроводів, які розташовані в місцях загального користування будинку, створюються сприятливі умови для нормального функціонування мереж водопостачання, водовідведення та інших комунікацій. Разом з тим, в проекті міститься розрахунок кількості теплової енергії необхідної на опалення місць. Нарахування здійснюються згідно із пунктом 28 Правил, де зазначено, що споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальну (автономну) систему опалення, сплачують послуги з централізованого опалення МЗК будинку відповідно до Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва від 31 жовтня 2006 року №359 (яка діяла у період жовтень 2017 року до листопада 2018 року), а в подальшому відповідно до Методики. Відповідно до якої зазначено, якщо ж кількість теплової енергії на опалення окремого приміщення місць загального користування дорівнює нулю, тобто на сходових клітинках радіатори холодні або ж взагалі відсутні, то оплата за цю складову не нараховується. Однак, окрім опалення під`їздів плата за МЗК враховує частку за розподільчі трубопроводи, які знаходяться в підвалі або на горищі й саме за них нараховуватиметься оплата. До МЗК відносяться підсобні приміщення багатоквартирного житлового будинку, тобто, це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (сходові клітки, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні переходи, колясочні, комори, горища, підвали, шахти та ін.). Згідно чинного законодавства споживачі, які встановили в квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послугу з централізованого опалення МЗК будинку. Також власники квартир є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних із утриманням будинку та прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення та гарячого водопостачання належать до інженерного проекту житлового будинку і є його невід`ємною частиною. Підтримання температури вище 0° C протягом всього року, особливо в зимовий час, в загальних і технічних приміщеннях будинку є важливим чинником для підтримання належного технічного стану багатоквартирного будинку, де знаходиться квартира позивача, та інженерних споруд, системи водопроводу та каналізації всього будинку, з метою уникнення їх промерзання та руйнування самого будинку від різкої зміни температур. В будинку, де знаходиться квартира позивача, належний температурний режим вище 0° C підтримується за рахунок тепловтрат трубопроводів розподільчої системи, яка знаходиться в підвальному приміщенні будинку. Такого висновку дійшов і Верховний суд у справі №703/58/16-ц від 26.09.2018. За правилами ст.77, 78, 81 ЦПК України, на сторони у справі покладається обов`язок по наданню належних та допустимих доказів як на підставі своїх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Позивач [PERSON] є споживачем, який при відключенні окремого приміщення багатоквартирного будинку від мереж ЦО і ГВП замовив проект на відключення своєї квартири від ЦО та ГВП відповідній спеціалізованій організації (проектувальнику). Крім того отримав згоду сусідів на таке відключення. Також, серед інших розрахунків в проекті міститься розрахунок кількості теплової енергії, необхідної на опалення МЗК - тобто для квартири замовника визначена кількість теплової енергії, що необхідна на опалення МЗК зазначеного багатоквартирного будинку, в якому він проживає. Таким чином, виконання робіт по відключенню квартири від ЦО та ГВП відповідно до проекту, підтверджує згоду споживача на правильність усіх розрахунків, вказаних в проекті. Ставлячи під готовим документом свій підпис, замовник зобов`язується виконувати всі технічні умови, виписані в проекті. Одною з них є зобов`язання оплачувати опалення МЗК. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця -надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а відповідно до частин 1-3 ст.32 зазначеного Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, відповідно до умов договору. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Матеріали справи не містять письмового договору про надання послуг з постачання теплової енергії, проте позивачем надаються такі послуги, а відповідач їх приймає, що є підставою для виникнення між сторонами цивільних прав і обов`язків. Відповідно до ч.6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Цей обов`язок кореспондується споживачу теплової енергії також вимогами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до якого споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказана правова позиція зазначена у постанові Верховного суду України від 30 жовтня 2013 року за № 6-59 цс13. Отже, обов`язок позивача оплачувати послуги з теплопостачання зберігається навіть за відсутності договору на надання житлово-комунальних послуг. Окрім того, між відповідачем та позивачем було укладено Договір, який є діючим згідно п.6.3. вказаного договору(щодо його автоматичної пролонгації). Доказів розірвання або припинення вказаного Договору суду сторонами не надано. За змістом даного Договору (п.1.1.) позивач повинен сплачувати відповідачу послуги теплопостачання за опалення місць загального користування(МЗК), при цьому, як вбачається з преамбули, сторони керуються, серед іншого, Наказом №359 від 31.10.2006 року «Про затвердження методики розрахунку кількості теплоти, спожитих на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх користування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 27 листопада 2006 року за №1237/13111 Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача, оскільки житло позивача знаходиться у багатоквартирному будинку, свого часу він взяв на себе зобов`язання виконувати технічні умови та умови Договору № 597403 від 01.10.2014 року, тому він зобов`язаний нести всі витрати по утриманню та обслуговуванню будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку, а отже, оплачувати послуги з централізованого опалення МЗК згідно з діючими тарифами.

Outcome: dismissed