Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», [PERSON], третя особа приватний нотаріус Самсонюк О.А. про визнання недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна загальною площею 114,5 кв.м., в т.ч. торгова площа - 43,6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] від 16.032015 року посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Самсонюк О.А., крім того визнати незаконними дії ПАТ КБ «Приватбанк», щодо звернення до нотаріуса для укладення від імені [PERSON] договору купівлі- продажу нерухомого майна від 16.03.2015 року без достатніх та законних підстав та повноважень на такі дії та скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення підвального поверху, загальною площею 114,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 16.03.2015 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу було посвідчено та зареєстровано договір купівлі-продажу нерухомого майна (на далі - Договір купівлі-продажу), а саме: Нежитлове приміщення підвального поверху, загальною площею 114,5 кв.м., в т.ч. торгова площа - 43,6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Зазначене майно належить [PERSON] (на далі - Позивач) на підставі договору купівлі-продажу від 06.10.2003р. посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Сивоглаз С.С.. Продаж нерухомого майна від імені Позивача здійснив представник - Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» (на далі - Відповідач 1) на підставі довіреності №104-Н від 14.01.2014 року та рішення Рівненського міського суду по справі №1715/2539/12 від 24.10.2013 року. Вищезазначене нерухоме майно було придбане за 1 596 001,00 гривень громадянином [PERSON] (на далі - Відповідач 2). Позивач вважає, що даний договір купівлі-продажу укладено з порушенням як норм цивільного кодексу України так і Закону України «Про іпотеку» виходячи з наступних підстав: в договорі купівлі-продажу, який оспорюється, зазначено, що ПАТ КБ «Приватбанк» в особі провідного економіста філії «Волинське головне регіональне управління» ПАТ КБ «Приватбанку» Рибаченко О.І., який діє від імені ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі довіреності №104-Н на підставі рішення Рівненського міського суду по справі №1715/2539/12від 24.10.2013 року, від імені [PERSON] уклав договір купівлі - продажу нежитлового приміщення підвального поверху, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з [PERSON], який сплатив за нерухоме майно ціну - 1596001,00 грн. Посилання Відповідача 1 на рішення Рівненського міського суду по справі №1715/2539/12 від 24.10.2013 року, як на підставу отримання повноважень від імені [PERSON] є безпідставним. Позивач вважає, що нотаріус не мав право приймати та реєструвати договір купівлі-продажу саме за рішенням суду (довіреність за рішенням суду) від ПАТ КБ «Приватбанк», оскільки жодним нормативним актом не передбачено, що нотаріус може брати до уваги не довіреність, а саме рішення суду, яке дозволяє одній особі вчиняти дії з майном іншої особи від її імені. Крім того позивач вказує, що договір купівлі-продажу також порушує майнові інтереси співвласника нерухомого майна - [PERSON]. Рішення суду, на яке посилається відповідач, не передбачає надання повноважень представнику банку на вчинення дій від іменні дружини Позивача. На підставі вищезазначеного просить визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, крім того визнати незаконними дії ПАТ КБ «Приватбанк», щодо звернення до нотаріуса для укладення від імені [PERSON] договору купівлі- продажу нерухомого майна та скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просив їх задаволити. Представник ПАТ КБ «Приватбанк» Дробот І.А. в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити повністю та подав заперечення на позовну заяву в яких вказав стосовно порушення нотаріусом норм діючого законодавста, що дана правова позиція позивача спростовується нормами ЗУ «Про іпотеку». Зокрема, ст. 39 передбачає порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду. 24 жовтня 2013 року Рівненським міським судом Рівненської області було ухвалено рішення за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, в тому числі, нерухомого майна, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Рішення суду набрало законної сили 2 квітня 2014 року. Згідно ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки на підставі рішення суду або за договором іпотеки. Рішенням суду звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі - продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем. Стосовно недотримання ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» порядку повідомлення іпотекодавця, перебаченого ст 38 Закону України «Про іпотеку» представник відповідача вказав, що на виконання вказаної норми закону ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 06.01.2015 року було надіслано відповідне повідомлення на адресу іпотекодавця з вихідним номером 0601/15. Стосовно відсутності згоди дружини іпотекодавця на вчинення договору купівлі - продажу вказав, що позивач вводить суд в оману, оскільки 28 лютого 2007 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] посвідченно підпис [PERSON] на письмовій заяві, в якій [PERSON] не заперечувала проти вільного розпорядження [PERSON] всім майном, що належить їй та [PERSON] на праві спільної сумісної власності подружжя. Більше того, 22 жовтня 2012 року Рівненським міським судом Рівненської області у цивільній справі за №1715/12185/12 за позовом [PERSON] до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», [PERSON] про визнання недійсним договору іпотеки нежитлових приміщень булло ухвалено рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог за недоведеністю та безпідставністю. 13 грудня 2012 року апеляційним судом Рівненської області апеляційну скаргу [PERSON] було відхилено. Представник [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити повністю та подав заперечення на позовну заяву в яких вказав, що Іпотекодержатель (Відповідач 1) вправі був від імені боржника (Позивач) укласти Договір купівлі продажу на підставі рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу будь-якій особі покупцеві без окремого повноваження зі сторони Позивача. Рішення Рівненського міського суду Рівненської області лише підтвердило дію норм наведених в положеннях ЗУ «Про іпотеку» та фактично встановило можливість проведення звернення стягнення на предмет іпотеки з урахування наявності не виконаних зобов'язань зі сторони Позивача та їх розміру. Крім того, додав, що даний Договір купівлі продажу спрямований на задоволення вимог банку, які випливають з кредитних правовідносин та Договору Іпотеки, як під виду застави. Тому посилання Позивача на здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» торгівельної діяльності, яка на думку Позивача випливає з укладеного Договору купівлі продажу від 16 березня 2015 року є хибним та необґрунтованим. Твердження Позивача відносно злочинної домовленості Сторін на укладення цього Договору не знаходить свого підтвердження виходячи з реальних обставин справи, крім того Позивач не надає жодного доказу чи навіть доводу підтвердження цього факту. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку,що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Як встановлено судом, що 06.06.2003 року укладений договір купівлі - продажу між [PERSON] та [PERSON] на підставі якого [PERSON] продав, а [PERSON] купив нежитлове приміщення, що розташоване в підвалі триповерхового цегляного житлового будинку загальною площею 114,5 кв.м., за адресою: [ADDRESS]. Згідно договору оренди нежитлового приміщення від 10.10.2014 року та акту прийому - передачі від 12.08.2014 року [PERSON] передав в строкове платне користування [PERSON] нежитлове підвальне приміщення за адресою: [ADDRESS]. 24.10.2013 року рішенням Рівненського міського суду задоволено позовну заяву у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про звернення стягнення та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 05.06.2007 року звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу нежитлового приміщення, що розташоване в підвалі триповерхового цегляного житлового будинку загальною площею 114,5 кв.м., за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст. 12 ЗУ «Про іпотеку» У разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. У відповідності до ст.33 ЗУ «Про іпотеку» У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У відповідності до ст.38 ЗУ «Про іпотеку» Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Ст.590 Цивільного кодексу України передбачено Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до договір купівлі - продажу від 16.03.2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» в особі провідного економіста філії «Волинського головного регіонального управління» ПАТ КБ «Приватбанк» Рибаченко О.І. діючий на підставі Довіреності №104-Н від 14.01.2014 року, посвідченої приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каримовою Н.С., який діє на підставі рішення Рівненського міського суду від 24.10.2013 року справа №1715/2539/12 від імені [PERSON] продав [PERSON] нежитлове приміщення, підвального поверху загальною площею 114,5 кв.м., за адресою: [ADDRESS]. У відповідності до ст.572 Цивільного кодексу України В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ч.І, ст.575 Цивільного кодексу України, Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст.589 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.03.2015 року нежитлове приміщення, підвального поверху загальною площею 114,5 кв.м., за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON]. З огляду на викладене суд вважає, що доводи позивача не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та не підтверджені належними та допустими доказами. На підставі викладеного,ст.ст. 572,575, 589, 590 ЦК України, Закону України «Про іпотеку,»

Outcome: dismissed