Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської із заявою, де заінтересованою особою вказав: Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, якою просив встановити факт належності йому правовстановлюючого документу, а саме те, що атестат № 4886, виданий 11 липня 1977 року на ім`я « [PERSON] », належить йому: [PERSON] ( [INFO] ). Ухвалою від 03 серпня 2021 року провадження у справі було відкрито та призначено судове засідання на 20 вересня 2021 року на 09 годину 30 хвилин. Заявник подав заяву в якій просив розглянути справи без його участі. Заінтересована особа також просила розглянути справу без участі представника, але у задоволені заяви просила відмовити. За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позиції учасників справи. Позиція заявника полягала у тому, що з 01 вересня 1975 року по 15 липня 1977 року він навчався в Професійно-технічному училищі № 13 м. Рубіжне, після навчання отримав атестат № 4886. Час навчання внесений записом у трудову книжку. 15 червня 2021 року він маючи право на пенсію звернувся до Головного управління Пенсійного фонду в Луганській області, але отримав відмову у призначені пенсії з підстав відсутності у нього 25 років страхового стажу, оскільки до трудового стажу не було зараховано період навчання у ПТУ № 13, так як атестат виданий на ім`я [PERSON] замість вірного « [PERSON] ». Після виявлення помилки у написанні його даних у атестаті, він звернуся до навчального закладу і отримав довідку про те, що в поіменній книзі учнів він значиться як [PERSON] . Однак разом з цим, згідно книги наказів № 3 за 1975-1978 роки, наказом № 13-к від 29.07.1977 року відрахованим він значиться як « [PERSON] ». Отже така помилка, на його думку, сталась внаслідок неуважності працівника навчального закладу, який заповнював атестати. І не маючи іншої можливості встановити факт належності йому атестату, він просить встановити цей факт у судовому порядку. Заінтересована особа надала суду заяву, в якій просила відмовити в задоволенні заяви про встановлення факту, посилаючись на наступне. Основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Разом з цим, за відсутності трудової книжки або відповідних у ній записів, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів виданих, в тому числі, і за місцем навчання. 15.06.2021 року заявник звернувся до управління із заявою про призначення пенсії. Серед документів, що додаються до заяви, заявником були надані: паспорт, довідка про навчання, трудова книжка, атестат про навчання. Проте, у зв`язку із розбіжністю у написанні по батькові заявника у паспорті, в атестаті та довідці № 585 від 08.06.2021 року, а також у зв`язку з тим, що наявні розбіжності у трудовій книжці та у атестаті щодо періоду навчання, до стажу заявника не можуть бути зараховані певні періоди, що унеможливлює оформлення заявником пенсії. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Оцінка суду обставин у справі. На основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, суд встановив наступні обставини: Згідно з даними паспорта громадянина України, виданого Рубіжанським МВ УМВС України в Луганській області 26 березня 2002 року, заявник є [PERSON] [INFO] (а.с. 5). 11 липня 1977 року, заявник отримав атестат № 4886, про те, що він закінчив міське професійно-технічне училище Ворошиловградського обласного управління профтехосвіти зі строком навчання два роки по професії «слюсар». Зазначений атестат був виданий на ім`я [PERSON] . Період навчання у атестаті зазначений з 01.09.1975 року по 11 липня 1977 року (а.с. 6). Відповідно до трудової книжки серії [NUMBER] , заповненої 25 червня 1979 року, виданої [PERSON] ( [INFO] ), у період з 01 вересня 1975 року по 15 липня 1977 року, заявник навчався в ПТУ № 13 м. Рубіжне. відомості про навчання були внесенні у трудову книжку на підставі атестату № 4886 (а.с.8). 15 червня 2021 року [PERSON] звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 24-27). Але 23 червня 2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області було прийнято рішення № 124150003086 про відмову [PERSON] в призначенні пенсії з причин відсутності 25 років страхового стажу на дату звернення. Оскільки до страхового стажу [PERSON] не зараховано: періоди роботи по трудовій книжці серії [NUMBER] , так як на титульній сторінці нечитабельна печатка, що не відповідає інструкції ведення трудових книжок; період навчання в ПТУ № 13 з 01.09.1975 року по 29.07.1977 року, так як містяться розбіжності по батькові в наявних документах, а саме довідка від 08.06.2021 року № 585, видана на ім`я [PERSON] ) [INFO] , в поіменній книзі учнів № 6 ПТУ №13 за 1973-1976 значиться [PERSON] , згідно книги наказів № 3 за 1975-1978 нак.№ 13-к від 29.07.1977 відраховано парова [PERSON] (а.с. 9-10). Метою встановлення факту належності [PERSON] , [INFO] , правовстановлюючого документа у вигляді атестату № 4886 виданий 11 липня 1977 року на ім`я « [PERSON] », є отримання ним державної пенсії, із зарахуванням до загального стажу періоду його навчання у навчальному закладі. Встановлення цього факту, окрім як в судовому порядку не виявляється можливим. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Оцінка суду щодо фактів. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (стаття 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Положеннями статті 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. А згідно з пунктом 6 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Разом з цим, з огляду на роз`яснення, які містяться в пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. З огляду на встановлені судом обставини у їх сукупності, а також час що минув, враховуючи пояснення заінтересованої особи про те, що саме заявником були подані документи для підтвердження страхового стажу і в його документах були розбіжності у написанні його по батькові, суд не має жодних сумнівів у тому, що атестат № 4886, виданий 11 липня 1977 року на ім`я « [PERSON] » належить [PERSON] , [INFO] . І очевидним є те, що в період навчання заявника у професійному технічному училищі, яке хоча і змінило свою назву, відповідальною особою було допущено помилку, а саме: по батькові заявника було зазначено « [PERSON] » замість « [PERSON] » та виданий атестат на ім`я « [PERSON] ». І оскільки від встановлення факту належності [PERSON] , атестату № 4886, залежить реалізація його права на отримання пенсії, в силу положень статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, його заяву слід задовольнити. І цим рішенням, суд не вирішує і не може вирішувати питання про те, чи є підстави для призначення заявнику пенсії. Суд встановлює тільки факт належності заявнику атестату. Отже,

Outcome: approved