Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до Новоайдарського районного суду з даним позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на транспортний засіб-автомобіль. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20 березня 2015 року позивач, фактично придбав (купив) у [PERSON] та [PERSON] транспортний засіб - автомобіль марки «ВАЗ-2121» легковий, 1983 року випуску, бежевого кольору, двигун № [NUMBER]. кузов № [NUMBER], реєстраційний номер Б7781ВГ. На виконання договору купівлі-продажу автомобіля [PERSON] передав продавцям [PERSON] та [PERSON]М грошові кошти у сумі 35 000 грн., що підтверджується письмовою розпискою від 20.03.2015 року, яка складена у присутності двох свідків [PERSON], [PERSON], а продавці передали йому транспортний засіб - автомобіль марки «ВАЗ-2121», легковий, у фактичне володіння та користування, а також ключі від автомобілю та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії АІС №325541. Власником автомобіля згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є [PERSON], який помер 15.03.2014 року. [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями після смерті [PERSON], що фактично прийняли спадщину, до складу якої входить автомобіль, який є предметом договору купівлі-продажу між сторонами. Прийняття у спадщину автомобіля [PERSON] та [PERSON] фактично відбулось, оскільки вони проживали постійно зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Новоайдарської селищної ради Новоайдарського району Луганської області, та фактично отримали право на спадкове майно. Свідоцтво про право на спадщину (автомобіль) [PERSON] та [PERSON] не отримали на момент складання розписки, посилаючись на складне матеріальне становище, але при укладенні договору домовились, що протягом 5 місяців отримають правовстановлюючий документ на автомобіль та належним чином оформлять відповідний договір, що дозволить позивачу в повному обсязі набути право власності на придбаний автомобіль, про що зазначено у розписці від 20.03.2015 року. Договір купівлі-продажу транспортного засобу - автомобіля марки «ВАЗ-2121» реєстраційний номер Б7781ВГ, вчинено до отримання спадкоємцями правовстановлюючого документу на майно та без дотримання простої письмової форми договору, шляхом оформлення розписки з зазначенням ціни, предмету купівлі-продажу - транспортного засобу, з зазначенням його індивідуальних ознак (марки, року випуску, номеру двигуна, кузову). Дана розписка складена у присутності свідків: [PERSON], [PERSON] Позивач вважає, що своїми діями вони: покупець та продавці, спільно прийняли виконання один від одного зобов'язань, які виходять з договору купівлі-продажу, їх дії були спрямовані на зміну прав та обов'язків, тобто на настання юридичних наслідків для кожної зі сторін. Як з боку позивача, так і з боку відповідачів рішення про укладення договору було актом вільного волевиявлення, з урахуванням інтересів кожного з них. В позасудовому порядку позивач не має можливості набути повного права на володіння, користування та розпорядження автомобілем, оскільки відповідачі ухиляються від отримання ними свідоцтва про право на спадщину (автомобіль) та від належного оформлення договору. На підставі вищевикладеного, позивач вимушений звернутися до суду з позовом у якому просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу та визнати за ним право власності на майно. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, у якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], у судове засідання не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнали в повному обсязі, не заперечували проти їх задоволення. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, враховуючи положення ч. 4 ст. 130 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у попередньому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Судом встановлено факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 20 березня 2015 року позивач [PERSON], фактично придбав (купив) у [PERSON] та [PERSON] транспортний засіб - автомобіль марки «ВАЗ-2121» легковий, 1983 року випуску, бежевого кольору, двигун № [NUMBER], кузов № [NUMBER], реєстраційний номер Б7781ВГ. На виконання договору купівлі-продажу автомобіля позивач передав продавцям [PERSON] та [PERSON]М грошові кошти у сумі 35 000 грн., що підтверджується письмовою розпискою від 20.03.2015 року (а.с.12), яка складена у присутності двох свідків [PERSON], [PERSON], а продавці передали позивачу транспортний засіб - автомобіль марки «ВАЗ-2121» легковий,1983 року випуску, бежевого кольору, двигун № [NUMBER], кузов № [NUMBER], реєстраційний номер Б7781 ВГ, у фактичне володіння та користування, а також ключі від автомобілю та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії АІС № 325541. Власником автомобіля згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є [PERSON] (а.с.10), який помер 15.03.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I- ЕД № 392569 (а.с.11). [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями після смерті [PERSON], що фактично прийняли спадщину, до складу якої входить автомобіль, який є предметом договору купівлі-продажу між ними. Прийняття у спадщину автомобіля [PERSON] та [PERSON] відбулось у відповідності до положень ст. 1268 ЦК України, оскільки вони проживали постійно зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Новоайдарської селищної ради Новоайдарського району Луганської області (а.с.9), та фактично отримали право на спадкове майно. Свідоцтво про право на спадщину (автомобіль) [PERSON] та [PERSON] не отримали на момент складання розписки, посилаючись на складне матеріальне становище, але при укладенні договору домовились, що протягом 5 місяців отримають правовстановлюючий документ на автомобіль (свідоцтво про право власності) та належним чином оформлять відповідний договір, що дозволить позивачу в повному обсязі набути право власності на придбаний автомобіль, про що зазначено у розписці від 20.03.2015 року. Договір купівлі-продажу транспортного засобу - автомобіля марки «ВАЗ-2121» реєстраційний номер Б7781ВГ, вчинено до отримання спадкоємцями правовстановлюючого документу на майно та без дотримання простої письмової форми договору, шляхом оформлення розписки з зазначенням ціни, предмету купівлі-продажу - транспортного засобу, з зазначенням його індивідуальних ознак (марки, року випуску, номеру двигуна, кузову). Дана розписка складена у присутності свідків: [PERSON], [PERSON] Згідно ст. 34 ЗУ «Про дорожній рух», державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. Державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного транспортних засобів. Таким - документом може бути договір купівлі-продажу транспортного засобу, відповідне рішення суду, тощо. Після складання розписки (20.03.2015 року) пройшло 6 місяців, позивач продовжує володіти та користуватись придбаним автомобілем, але [PERSON] та [PERSON] свої зобов'язання по отриманню правовстановлюючого документу на автомобіль та по приведенню даного договору до належної форми не виконують, продовжують посилатись на скрутне матеріальне становище, що перешкоджає позивачу в повному обсязі оформити право власності на придбаний автомобіль, яке включає в себе не тільки право володіння та користування, а й право розпорядження майном, позивач має намір перереєструвати набутий автомобіль на своє ім'я, але зазначені обставини перешкоджають йому вчинити такі дії, тому він вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Оскільки за зазначених обставин укладений договір є нікчемним. Так, відповідно до положень ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. З положень діючого законодавства не вбачається обов'язку щодо дотримання при укладенні договору купівлі-продажу транспортного засобу обов'язкової письмової форми, нотаріального посвідчення та держаної реєстрації. Проте, статтею 208 ЦК України передбачено, що у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Тобто, договір купівлі-продажу транспортного засобу підлягає укладенню у простій письмовій формі без обов'язкового нотаріального посвідчення. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Позивач з відповідачами фактично виконали дії, які є характерними для укладення певного виду договору, в їхньому випадку договору купівлі-продажу транспортного засобу, на виконання умов якого відповідачі (продавці) передали позивачу транспортний засіб - автомобіль марки «ВАЗ-2121» легковий, 1983 року випуску, бежевого кольору, двигун № [NUMBER], кузов № [NUMBER], реєстраційний номер Б7781ВГ, ключі від автомобілю, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу АІС № 325541 та прийняли грошову суму - 35 000 грн. в рахунок оплати товару, позивач, в свою чергу, у якості покупця, прийняв транспортний засіб - автомобіль марки «ВАЗ- 2121» легковий, 1983 року випуску, бежевого кольору, двигун № [NUMBER], кузов № [NUMBER], реєстраційний номер Б7781ВГ, ключі від автомобілю, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу АІС № 325541 та сплатив грошу суму у розмірі 35 000 грн. у якості ціни товару, тобто здійснив його оплату. Крім того, письмова форма фактично була дотримана шляхом складання розписки у присутності двох свідків, в якій зазначені товар та його індивідуальні ознаки, ціна, істотні моменти укладення даного виду договору, тобто зафіксовані дії (поведінка), яка засвідчує спільну волю сторін до настання відповідних правових наслідків після укладення договору купівлі-продажу. Також, статтею 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Розписка, яка складена сторонами в момент укладення договору, може свідчити про укладення правочину між позивачем та відповідачами в письмовій формі. Відповідно до діючого законодавства, правочин вчинений з порушенням вимоги щодо дотримання письмової форми договору є нікчемним. Згідно ч. 2 ст. 218 ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Своїми діями сторони: покупець та продавці, спільно прийняли виконання один від одного зобов'язань, які виходять з договору купівлі-продажу, їх дії були спрямовані на зміну прав та обов'язків, тобто на настання юридичних наслідків для кожної зі сторін. Як з боку позивача, так і з боку відповідачів рішення про укладення договору було актом вільного волевиявлення, з урахуванням інтересів кожного з них. В позасудовому порядку позивач не має можливості набути повного права на володіння, користування та розпорядження автомобілем, оскільки відповідачі ухиляються від отримання ними свідоцтва про право на спадщину (автомобіль) та від належного оформлення договору. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 334 ч. і ЦК України, право власності у набувача за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором чи законом. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених письмовими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, беручи до уваги, що відповідачі позов визнали та не заперечували проти його задоволення,\~ суд прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 16, 207, 208, 218, 328, 334, 626, 638, 655 ЦК України,

Outcome: approved