Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «МИРГОРОДЧЕНКО» про визнання припиненими трудових відносин, посилаючись на те, що позивач обіймає посаду генерального директора ТОВ «МИРГОРОДЧЕНКО» з 15.09.2018 р. 29.12.2003 р. відомості про створене ТОВ «МИРГОРОДЧЕНКО»внесено до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, номер запису: 1 069 120 0000 009283. Відповідач господарської діяльності не здійснює, учасники загальних зборів підприємства, ним не опікується і жодної участі у ньому не беруть, будь-яких інших найманих працівників не має. Позивач втратив зацікавленість у перебуванні на посаді генерального директора ТОВ «МИРГОРОДЧЕНКО», проте скликати Загальні збори учасників для вирішення питання свого звільнення неможливо, зв`язок із ними втрачений, що є перешкодою у вільному (прямому) звільненні з посади генерального директора за власним бажанням (відповідно до ст. 38 Кодексу законів про працю України, що є причиною звернення до суду за захистом свої прав. Позивач, 25.07.2019 р. рекомендованим листом направив загальним зборам учасників ТОВ «МИРГОРОДЧЕНКО» » заяву про звільнення з посади директора з 01.09.2019 р. за власним бажанням, та цінним листом на юридичну адресу відповідача було направлено повідомлення про проведення позачергових загальних зборів з переліком питань, що виносяться на обговорення, для вирішення питання йогозвільнення. Припинення повноважень генерального директора ТОВ «МИРГОРОДЧЕНКО», відповідно до статуту належить Загальними зборами учасників (п. 8.6.1 Статуту). Згідно п.8.15.3 статуту товариства « виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів. У разі якщо учасника Товариства повідомляють письмово, то повідомлення про скликання Загальних зборів надсилається поштовим відправленням з описом вкладення на адресу учасника Товариства, як на момент надсилання була відома виконавчому органу. Не зважаючи на виконання всіх передбачених статутом товариства дій, учасниками товариства було проігноровано обов`язок бути присутніми на позачергових зборах та в результаті неявки учасників виконавчим органом складено протокол реєстрації учасників загальних зборів від 01.09.2019 відповідно до якого зафіксовано, що заплановані позачергові загальні збори не відбулися, позивач бажає звільнитися з посади генерального директора. Уповноважений на звільнення директора орган ТОВ «МИРГОРОДЧЕНКО» проігнорував повідомлення про звільнення і не розглянув по суті заяву про звільнення протягом передбаченого законодавством строків, не виконав покладених на нього статутом обов`язків по створенню нового виконавчого органу, чим були порушені трудові права позивача, зокрема, право бути звільненим із займаної посади за власним бажанням та право на вільне обрання місця роботи на власний розсуд. Просить суд ухвалити рішення яким визнати припиненими трудові відносини [PERSON] ) ідентифікаційний номер [NUMBER] з Товариством з обмеженою відповідальністю «МИРГОРОДЧЕНКО» у зв`язку із звільненням [PERSON] за власним бажанням на підставі ст..38 Кодексу законів про працю України. До судового засідання представник позивача надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, оскільки на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся за останнім відомим місцем проживання, причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи за відсутності відповідача останній до суду не надсилав. На підставі ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, враховуючи думку представника позивача, який не заперечив проти заочного розгляду справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «МИРГОРОДЧЕНКО» про визнання припиненими трудових відносин, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач обіймає посаду генерального директора ТОВ «МИРГОРОДЧЕНКО» з 15.09.2018 р. 29.12.2003 р. відомості про створене ТОВ «МИРГОРОДЧЕНКО»внесено до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, номер запису: 1 069 120 0000 009283. Відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань» відомості про [PERSON] , як керівника та підписанта та ТОВ «МИРГОРОДЧЕНКО»було внесено до ЄДР. Відповідно до ст. 58 ЗУ «Про господарські товариства» вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Позивач втратив зацікавленість у перебуванні на посаді генерального директора ТОВ «МИРГОРОДЧЕНКО», проте скликати Загальні збори учасників для вирішення питання свого звільнення неможливо, зв`язок із ними втрачений, що є перешкодою у вільному (прямому) звільненні з посади генерального директора за власним бажанням (відповідно до ст. 38 Кодексу законів про працю України, що є причиною звернення до суду за захистом свої прав. За змістом положень ст. 38 КЗпП, ст. 30, 39 ЗУ «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», ст. 58, 60, 62 ЗУ «Про господарські товариства» права директора на звільнення за власним бажанням кореспондує обов`язок учасників товариства розглянути заяву директора про звільнення, створити новий виконавчий орган та внести дані зміни в Єдиний державний реєстр. Розглядаючи справи, пов`язані із застосуванням даною норми, Конституційний суд України у рішеннях від 07.07.2004 р. № 14-рп/2004, від 16.10.2007 р. № 8-рп/2007 та від 29.01.2008 р. № 2-рп/2008 зазначив, що визначене ст. 43 Конституції України право на працю Конституційний суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися то вільно її обирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації. Відповідно до ст. 24 КЗпП України - трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи передбачені законодавством про працю, колективним договором, або угодою сторін. Зі змісту ст. 21 КЗпП України випливає, що трудовий договір є двостороннім договором між працівником та роботодавцем, які по відношенню один до одного мають відповідні права та обов`язки. Інші суб`єкти мають право втручання у взаємовідносини цих сторін лише у випадках та в порядку передбаченому чинним законодавством. Відповідно до п. 4 ч.1 ст.36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника. За ч.1 ст.38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Уповноважений на звільнення директора орган ТОВ «МИРГОРОДЧЕНКО» проігнорував повідомлення позивача про його звільнення і не розглянув по суті заяву позивача про звільнення протягом передбачених законодавством строків, не виконав покладених на нього Статутом обов`язків по створенню нового виконавчого органу. З огляду на викладене, своєю бездіяльністю, яка виразилася в не розгляді та не вжитті заходів для прийняття рішення про звільнення позивача в межах статутної діяльності товариства відповідачем були порушені трудові права позивача, зокрема його право бути звільненим із займаної посади за власним бажанням, та право на вільне обрання місця для його реалізації. Встановлені судом обставини свідчать про те, що на теперішній час трудові відносини між сторонами фактично припинені 01.09.2019року, однак процедура розірвання трудового договору відповідно до законодавства України про працю не виконана, тому, враховуючи ті обставини, що трудові обов`язки [PERSON] припинив з відповідачем 01.09.2019 року, що підтверджується поданою заявою, повідомленням, однак відповідачем не прийнято рішення відповідно до вимог діючого трудового законодавства у встановленні строки відомості до ЄДР не внесені що вбачає не припинення трудових відносин з відповідачем. А тому з вказаних підстав позовні вимоги [PERSON] про розірвання припинення трудових відносин підлягає задоволенню.

Outcome: approved