Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із зазначеним позовом. У підтвердження своїх вимог позивач покликається на те, що вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 24.06.2015 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме, що він 20.07.2013 року о 18.35год. в м. Самборі по вул. С.Бандери Львівської області навпроти будинку №26, керуючи автомобілем марки «Деу Ланос» із державним реєстраційним номером [NUMBER] порушив п.18.1 ПДР та вчинив наїзд на пішохода [PERSON], який переходив проїжджу частину дороги в зоні дії нерегульованого пішохідного переходу. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав тяжкі тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент утворення, - згідно висновку судово-медичної експертизи №79/15 від 24.04.2015 року; на даний час [PERSON] визнаний Самбірською міжрайонною МСЕК інвалідом 2 групи. Оскільки відповідальність заподіювача шкоди згідно полісу обов'язкового страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/4300180 застраховано у страховій компанії «Оранта» 15.08.2012 року на власника автомобіля «Деу Ланос», державний номер [NUMBER] [PERSON], то НАСК «Оранта» зобов'язана відшкодувати позивачу завдані матеріальні збитки пов'язані з його лікуванням та заподіянням шкоди його здоров'ю на суму 43221,87грн., яка включає в себе 15631,97грн. - витрати на придбання ліків згідно касових чеків; 20640грн.- суму шкоди завданої каліцтвом; 1949,9грн. - витрати за перебування на стаціонарному лікуванні; 2000грн. - за надану правовому допомогу у кримінальному провадженні та 3000грн. - за надану правову допомогу в даній цивільній справі. У судовому засіданні позивач [PERSON], його представники адвокат Захарко\~В.Я. та [PERSON] підтримали позовні вимоги та посилалися на обставини, зазначені в позовній заяві; наполягали позов задовольнити. Представник відповідача НАСК «Оранта» Н.О. Гулька на виклик в суд не з'явилася, хоча належним чином була повідомленою про час та місце розгляду справи; подала заперечення до позовної заяви в якому вказала, що 24.07.2013 року до страхової компанії НАСК «Оранта» надійшло повідомлення про ДТП, яка мала місце 20.07.2013 року від власника транспортного засобу «Деу Ланос», державний номер [NUMBER] [PERSON]. [PERSON] взагалі не звертався до страхової компанії HACK «Оранта» із заявою про страхове відшкодування, чим порушив вимоги Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», - не було дотримано порядок звернення до страховика із вимогами про відшкодування завданої шкоди. Відповідно до ст. 37.1.3. Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; тому такі дії позивача призвели до неможливості НАСК «Оранта» провести страхове розслідування даного випадку та визначити розмір завданої потерпілому шкоди, проте не виключає можливості потерпілого звернутися до страхової компанії із заявою про страхове відшкодування. Витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров'я. В договорі страхування не передбачено таких стягнень як витрати на правову допомогу. Просить в задоволені позову відмовити. Третя особа [PERSON] у судовому засідання підтримав позовні вимоги [PERSON] та пояснив, що моральну шкоду заподіяну [PERSON] повністю відшкодував. З'ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] до НАСК «Оранта» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди слід задовольнити повністю з наступних підстав: Судом установлено, що згідно вироку Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 24.06.2015 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за те, що він 20.07.2013 року о 18.35год. в м. Самборі по вул. С. Бандери Львівської області, керуючи автомобілем марки «Деу Ланос», порушив п.18.1 ПДР та вчинив наїзд на пішохода [PERSON], котрий переходив проїжджу частину дороги в зоні дії нерегульованого пішохідного переходу. Внаслідок даної ДТП позивач отримав тяжкі тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент утворення згідно висновку судово-медичної експертизи №79/15 від 24.04.2015 року. Як установлено у судовому засіданні з пояснень позивача та його представників, що в результаті даної ДТП [PERSON] 20.07.2013 року поступив у реанімаційне відділення Самбірської ЦРЛ, де знаходився у вкрай важкому стані до 26.07.2013 року, після чого був переведений у Львівську міську лікарню швидкої допомоги, де перебував до 23.08.2013 року; після цього знову був переведений у Самбірську ЦРЛ для подальшого лікування, де знаходився до 09.09.2013 року, тобто у період з 20.07.2013 року по 09.09.2013 року знаходився на стаціонарному лікуванні 51 день, що водночас підтверджується повідомленням Комунального закладу Самбірська центральна районна лікарня від 15.06.2015 року №859, витягом із медичної карти №17713 комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги та випискою з медичної карти №7488. Із довідки №849762 серії 10 ААВ, виданої Самбірською міжрайонною МСЕК відомо, що [PERSON], [INFO] являється інвалідом другої групи, дата огляду 27.10.2014 року - 24.11.2014р. Відповідно до довідок адвоката Захарка В.Я. від 27.05.2015 року та 01.10.2015р., згідно угод про надання правової допомоги від 14.07.2014 року у кримінальному провадженні за підозрою [PERSON] та від 01.10.2015 року при розгляді цивільної справи за позовом [PERSON] до НАСК «Оранта» про відшкодування шкоди, [PERSON] було оплачено 2000грн. та 3000грн. відповідно. Автомобіль марки «Деу Ланос» із державним номерним знаком [NUMBER] формально належить на праві власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Цивільно-правова відповідальність автомобіля марки «Деу Ланос», як власника транспортного засобу на момент ДТП [PERSON] була застрахована відповідачем НАСК «Оранта» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/4800180. Згідно ст. 22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 23.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; шкода, пов'язана із смертю потерпілого. У відповідності до ст. ст. 24.1 та 24.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов'язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров'я, але не більше 120 днів. Згідно ст. 26.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов'язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить у разі встановлення II групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку. Частинами 1 та 2 ст. 1195 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до повідомлення Самбірського відділення ПАТ «НАСК «ОРАНТА» від 22.12.2015 року №33 по факту ДТП, яке мало місце 20.07.2013 року в м. Самборі по вул. С. Бандери за участю автомобіля марки «Деу Ланос», державний номер [NUMBER] звертався 22.07.2013 року [PERSON], житель с. Пяновичі Самбірського району, який був за кермом даного автомобіля. Однаково у письмовому запереченні на позов представником відповідача зазначено, що 24.07.2013 року до страхової компанії НАСК «ОРАНТА» надійшло повідомлення про ДТП, яка мала місце 20.07.2013 року, від власника транспортного засобу «Деу Ланос» д.р.н. [NUMBER] [PERSON] Отже, зазначене спростовує позицію відповідача, що не було дотримано порядку звернення до страховика із вимогами про відшкодування завданої шкоди, що є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування та призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причин та обставин її настання або розміру заподіяної шкоди. Окрім наведеного статтею 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» саме на страховика покладений обов'язок протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Згідно п. 9.3 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Оскільки заявлена позивачем сума страхового відшкодування не перевищує ліміту страхового платежу за вказаним видом страхового відшкодування, тому порушене право позивача підлягає захисту, шляхом задоволення позову. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Ураховуючи наведене і те, що неподання [PERSON] заяви про страхове відшкодування не відноситься до порушення, яке перешкодило Страховику переконатися, що подія від 20.07.2013 року є страховим випадком чи визначити розмір збитків, які підлягають відшкодуванню; позивачем та його представниками в ході судового розгляду доведено право [PERSON] на отримання відшкодування шкоди, внаслідок понесених витрат на лікування ушкоджень заподіяних в ході дорожньо-транспортної пригоди в сумі 15631,97грн.; шкоди завданої каліцтвом - 20640грн.; витрат за перебування на стаціонарному лікуванні 1949,9грн.; витрат за надану правовому допомогу у кримінальному провадженні на суму 2000грн. та 3000грн. - за надану правову допомогу у даній цивільній справі; вказані види відшкодування становлять собою складову частину шкоди, заподіяної життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, спричиненої водієм застрахованого у відповідача транспортного засобу, а тому така шкода підлягає відшкодуванню відповідачем шляхом виплати страхового відшкодування у загальному розмірі 43221,87грн. У відповідності до положень ст. 88 ЦПК України, судові витрати у справі слід покласти на відповідача. Главою 5 Цивільного-процесуального Закону регламентовано поняття доказів, їх належність та допустимість; обов'язок доказування і подання доказів. Тому, при задоволенні позову суд виходить із засад змагальності щодо подання таких, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства; з аналізу представлених і наявних у цивільній справі документів. Судом із позиції позивача та його представників з'ясовано, що реально права [PERSON] порушені відповідачем, в який спосіб і які конкретно несприятливі наслідки спричинило для нього це порушення; а також те, що метою пред'явлення позову позивачем є захист (відновлення) його прав і законних інтересів і при обраному ним способі захисту можливо відновити (захистити) його права.

Outcome: approved