Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 24.01.1998 року посилаючись на те, що сумісне подружнє життя виявилось невдалим, втратилися взаєморозуміння та взаємоповага, що призводить до сварок та непорозуміння між сторонами. Вимоги мотивує тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, зявилися різні погляди на сімейне життя, подальше проживання неможливе, а тому\~позивач просить шлюб між ним та відповідачем розірвати. В судове засідання позивач не зявився, подавши до суду письмову заяву (вх. № 1621) про розгляд справи у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити, шлюб розірвати, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач відзив на позовну заяву (у відповідності до ст. 178 ЦПК України) не подала, інформація щодо розгляду справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua, відповідачу роз'яснено наслідки зловживання процесуальними правами, передбачені ст.44 ЦПК України та розяснено, що в разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами, в судове засідання [PERSON] не зявилася без поважних причин, про причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутності не надавала. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «Акорд» не здійснювалося, розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, що відповідає вимогам ч.2 ст. 247 ЦПК України. Суд враховує, що позивач не\~заперечив проти\~заочного вирішення\~справи,\~вважає за можливе провести заочний розгляд справи (у відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; позивач не заперечує проти такого вирішення справи), вирішує справу за наявними матеріалами та доходить наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України - позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 січня 1998 року, що стверджується свідоцтвом про одруження серії І-ФМ № 045650, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Свалявської райдержадміністрації, запис № 2 від 24.01.1998 року (оригінал свідоцтва додано до матеріалів справи (а.с. 4). Вирішенням спірного питання є захист права позивача в судовому порядку, шлюб між сторонами не може бути розірваний органами ДРАЦС, оскільки що у сторін є неповнолітня дитина, яка не досягла 18 років (копія свідоцтва про народження серії 1-ФМ № 139995, запис № 172 від 30.09.2002 року про народження доньки [PERSON], 03 вересня 2002 року (а.с 9). Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України - шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України - шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Таким чином, зясувавши, що проживання спільним подружнім життям та збереження сімї стало неможливим, сімя існує формально, збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, суд доходить висновку, що шлюб між позивачем та відповідачем слід розірвати. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 ч.1 Перехідних положень (розділ ХІІІ) ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Outcome: approved