Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] (далі - відповідач-1), [PERSON] (далі - відповідач-2), про визнання права власності у порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 15 серпня 2016 року помер її батько - [PERSON]. Заповіту померлий [PERSON] не складав. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними спорудами та земельні ділянки. Позивач і відповідачі звернулися із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори, а тому позивач позбавлена можливості оформити спадщину лише на себе. У звязку з цим позивач просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними спорудами та на земельні ділянки. У судове засідання сторони не зявилися. Від позивача надійшла заява, в якій вона просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю (а.с. 45). Відповідачі подали до суду заяви, в яких не заперечували проти задоволення позову, а розгляд справи просили проводити без їх участі (а.с. 38, 39). Виходячи з приписів ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив слухати справу за відсутності учасників процесу. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. 15 серпня 2016 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 15 серпня 2016 року серії І-СР № 281254 (а.с. 5). Позивач, відповідач-1, і відповідач-2 є дочками [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження від 7 липня 1960 року серії І-УР № 240087, від 13 листопада 1953 року серії ЯК № 874880, від 12 серпня 2017 року (видане повторно) серії І-СР № 251544 відповідно (а.с. 8, 12, 14) Згідно з довідками Крутьківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 25 травня 2017 року № 556-557 (видані на підставі погосподарської книги № 8, особовий рахунок № 674), № 558, [PERSON] постійно проживав і був зареєстрований за адресою: вул. Лісова, 29, с. Крутьки, Чорнобаївський район, Черкаська область до дня своєї смерті [PERSON] будинком [PERSON] володів на праві власності, та саме за ним він рахується по погосподарському обліку сільської ради. Правовстановлюючий документ на будинок не видавався. [PERSON] в будинку на день смерті проживав один. За ним числиться земельна ділянка в приватній власності розміром 0,39 га, яка знаходиться за вказаною адресою. Заборон на земельну ділянку немає. Державний акт на право власності на земельну ділянку не видавався (а.с. 15-17). Судом встановлено, що вказаний житловий будинок з надвірними спорудами закінчені будівництвом, що підтверджується даними технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 18-19). При житті [PERSON] заповіту не складав. Після його смерті відкрилася спадщина. Зокрема, згідно з державними актами на право приватної власності на земльну ділянку від 26 вересня 2003 року серії ЧР № 038168; від 14 вересня 2012 року серії ЯК № 360393; від 14 вересня 2012 року серії ЯК № 360392, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 22, 24, 25), [PERSON] належали на праві приватної власності земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,71 га, 0,3773 га, та 1,3351 га відповідно. Відповідно до змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 25 жовтня 2017 року (вих. № 1264/01-16) (а.с. 34), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 30), після смерті [PERSON], позивач та відповідачі звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини (а.с. 35-36). Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Водночас листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 27 вересня 2017 року (вих. № 1184/02-16) позивачу повідомлено, що після смерті [PERSON], крім неї, спадщину прийняли шляхом подачі заяви про прийняття спадщини, дочки померлого відповідач-1, відповідач-2, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину на одного спадкоємця, та розяснено право на звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування (а.с. 26). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день його смерті, тобто 15 серпня 2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Пунктом 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затверджено наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5) визначено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Судом встановлено, що позивач і відповідачі звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, а тому позивач позбавлена можливості оформити спадщину лише на себе. Відповідачі визнали позовні вимоги позивача про, що подали до суду відповідні заяви. Проте позивач не може оформити право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними спорудами оскільки на нього відсутній правовстановлюючий документ, та на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, оскільки оригінали державних актів втрачено. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Відповідно до п. 3.5 вказаного листа, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов'язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, беручи до уваги визнання позову відповідачами, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved