Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з даним позовом до [PERSON] про виділ в натурі частки із спільного майна та припинення права на частку в спільному майні. Позов мотивовано тим, що відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 21405223 від 25.12.2008 року він є власником 8/25 частин комплексу будівель та споруд, розташованого в [ADDRESS] , а саме: 49/100 частин будинку прохідної № 1 площею 110,3 кв.м. ( [ADDRESS] ), гаража для автомобілів № 10 площею 1726,6 кв.м. ( [ADDRESS] ), заправочної станції № 28 площею 29,0 кв.м, ( [ADDRESS] ), загальною площею 1865 кв.м.. На сьогоднішній день він бажає одноособово володіти, розпоряджатися та користуватися належним йому майном, зокрема, бажає продати належні йому частки майна, однак це неможливо зробити без виділення в натурі придбаних приміщень, які є частиною цілого комплексу та припинити права на частку у спільному майні. Відповідно до висновків щодо технічної можливості таких виділів цілого об`єкта нерухомого майна, такі виділи можливі. Співвласником інших частин в спільному майні є відповідач та в добровільному порядку згоди про виділення частки зі спільного майна вони не досягли, оскільки інший співвласник не бажає оформлювати нотаріальний договір виділу та нести матеріальні затрати, тому він вимушений звернутися до суду. Просить виділити йому у власність, як окреме ціле майно (1/1) в натурі зі спільного майна 8/25 частин комплексу будівель та споруд, а саме: 49/100 частин будинку прохідної № 1 площею 110,3 кв.м., розташованого в [ADDRESS] ; гараж для автомобілів № 10 площею 1726,6 кв.м., розташованого в [ADDRESS] .; заправочну станцію № 28 площею 29,0 кв.м., розташованого в [ADDRESS] . Припинити право спільної часткової власності на 8/25 частин комплексу будівель та споруд, а саме: 49/100 частин будинку прохідної № 1 площею 110,3 кв.м., розташованого в [ADDRESS] ; гараж для автомобілів № 10 площею 1726,6 кв.м., розташованого в [ADDRESS] ; заправочну станцію № 28 площею 29,0 кв.м., розташованого в [ADDRESS] . Представник позивача [PERSON] надала заяву, в якій позов підтримала, просить розглянути справу в її відсутність. Від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій він просить розглянути справу без його участі, позов визнає. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 21405223 від 25.12.2008 року [PERSON] є власником 8/25 частин комплексу будівель та споруд, розташованого в [ADDRESS] , а саме: 49/100 частин будинку прохідної № 1 площею 110,3 кв.м. ( [ADDRESS] ), гаража для автомобілів № 10 площею 1726,6 кв.м. ( [ADDRESS] ), заправочної станції № 28 площею 29,0 кв.м, ( [ADDRESS] ), загальною площею 1865 кв.м.; копіями рішення Бершадської міської ради Вінницької області від 27.02.2020 та від 24.12.2020; копією витяга з державного реєстру про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 21405223 від 25.12.2008. Крім того відповідно до договору купівлі-продажу від 10.03.2009 [PERSON] є власником 6/25 частин комплексу будівель та споруд, розташованих по [ADDRESS] . Інші 1/50 частин вищезгаданого комплексу на підставі договору купівлі-продажу належать відповідачу [PERSON] , що в свою чергу підтверджується копією витяга з державного реєстру про державну реєстрацію прав № 36151802 від 07.11.2012. Таким чином вказані частки комплексу будівель, що знаходиться по [ADDRESS] , належать сторонам на праві спільної часткової власності. Належна позивачу частина комплексу будівель та споруд фактично є окремим приміщенням та може бути виділена як окремий об`єкт нерухомості, про що свідчить копія технічного паспорту. Будь-яких самочинних об`єктів та прибудов до вищезазначеного комплексу будівель та споруд судом не встановлено. З іншим співвласником - [PERSON] сторони не дійшли згоди з приводу виділу приміщення одному із співвласників, сторонами не досягнуто домовленості про поділ (виділ) в натурі приміщень об`єкту нерухомості, тому неможливо вчинити договір про виділ цього майна. Оскільки спірний комплекс будівель та споруд зареєстровано за двома співвласниками, тому, в даній ситуації відсутні перешкоди у виділенні частки комплексу будівель та споруд в натурі. Судом встановлено, що спірні правовідносини регулюються главою 26 ЦК України - Право спільної власності. Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками, згідно ч. 1 ст. 367 ЦК, за домовленістю між ними. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності у відповідності до положення ч. 1 ст. 364 ЦК. Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Тобто, з аналізу вказаних вище правовстановлюючих документів та положень статті 356 ЦК України вбачається, що позивач та відповідач і є суб`єктами спільної часткової власності. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Положеннями статті 364 цього ж Кодексу встановлено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Майно учасників спільної часткової власності за наявності спору між ними ділиться в натурі, коли це можливо без не розмірної шкоди для його призначення. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.6 постанови від 04 жовтня 1991 р. №7 з наступними змінами та доповненнями «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», виділу натурі часток жилого будинку можливий, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом. Як врегульовано Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18.06.2007 № 55(1.2.) поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна. Поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна. Поділ майна між співвласниками є однією з підстав для припинення права спільної часткової власності. Таким чином, юридичним наслідком поділу майна завжди є припинення права спільної часткової власності між колишніми учасниками. Спорідненість правовідносин поділу та виділу ґрунтується на тому, що можливість поділу, як і виділу, залежить від того, чи є річ за своїми характеристиками подільною або не подільною. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За умовами ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача про припинення права спільної часткової власності та виділ в натурі частки комплексу будівель та споруд є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved