Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з вищевказаним позовом до Олексіївської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області про визнання права власності за набувальною давністю. Посилався на те, що [PERSON] , який проживав у [ADDRESS] був рідним дядьком його батька [PERSON] . Оскільки останній перебував у похилому віці та потребував постійного догляду та піклування, а рідних дітей у нього не було, тому на його прохання він постійно здійснював за ним до дня його смерті догляд та піклування, за що останній ще при житті подарував йому належний йому житловий будинок. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧВ №0137597, виданого на ім`я [PERSON] 15.02.1999 року на підставі розпорядження Сокирянської РДА як члену колгоспу «Олексіївський» с.Новоолексіївка Сокирянського району Чернівецької області, розміром 2,47 умовних кадастрових гектарів. Оскільки він здійснював догляд за [PERSON] , тому останній ще за життя у 1999 році передав йому у користування належний йому сертифікат, а також надав дозвіл на користування земельною ділянкою. Крім цього, останній мав бажання скласти на нього заповіт, однак у зв`язку з раптовою смертю не зміг цього зробити. На час смерті [PERSON] діяв Цивільний кодекс Української PCP (1963року), який визначав коло спадкоємці за законом та заповітом, а оскільки спадкоємців за законом та заповітом у покійного не було, а при житті останній не встиг оформити на нього заповіт, тому з часу його смерті і до теперішнього часу продовжує користуватись належним покійному спадковим майном. Він не є спадкоємцем майна покійного, проте фактично вступив в управління та володіння спадковим майном померлого та вже двадцять років відкрито користується ним, а тому має право на цей сертифікат за набувальною давністю відповідно до ст.344 ЦК України. Просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧВ № 0137597, виданий 15.02.1999 року на підставі розпорядження Сокирянської РДА як члену колгоспу «Олексіївський» с.Новоолексіївка Сокирянського району Чернівецької області, розміром 2,47 умовних кадастрових гектарів на ім`я [PERSON] , померлого [INFO] в [ADDRESS] . У підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак його представник - адвокат Радамовський М.М. подав до суду заяву, у якій підтримав позовні вимоги та просив розглянути справу без його участі та без участі позивача. Представник відповідача - Олексіївської сільської ради у підготовче судове засідання також не з`явився, проте сільський голова Гончар І.М. подав до суду заяву, якою позовні вимоги визнав повністю, не заперечив проти їх задоволення та просив справу розглянути без його участі. Згідно ч.ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Підстав, передбачених ч.4 ст.223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи не встановлено, у зв`язку з чим судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 4 ст.41Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу, шляхом визнання права. Стаття 328 ЦК України визначає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 1 ст.334 ЦК України передбачено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Також, враховуючи положення статей 16, 344, 396 ЦК України, до набуття права власності на майно за набувальною давністю особа, яка володіє майном, має право на захист свого володіння від третіх осіб, які не є власниками майна і не мають прав на володіння цим майном в силу іншої передбаченої законом чи договором підстави. Таким чином, давнісний володілець має право на захист свого володіння відповідно до вимог статей 387,391 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 №5 при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3 ст. 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2 ст. 344 ЦК). Також, згідно ст.397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння чужим майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. З наведених у позовній заяві обставин, які згідно ст.82 ч.1 ЦПК України не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами, судом встановлено, що [INFO] в с.Новоолексіївка Сокирянського району Чернівецької області помер дядько позивача [PERSON] , що вбачається із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.06.1999 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка, розташована на території Олексіївської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області, загальною площею 2,47 умовних кадастрових гектарів. 03.11.1993 року позивач [PERSON] набув право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , згідно посвідченого договору дарування житлового будинку, укладеного 03.11.1993 року між ним та [PERSON] . З копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧВ №0137597, [PERSON] на підставі рішення Сокирянської РДА від 31.12.1996 року №341-Р належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колгоспу «Олексіївський» розміром 2,47 умовних кадастрових гектарів. Із змісту довідки №822 від 25.11.2019 року, виданої Олексіївською сільською радою встановлено, що [PERSON] , 1959 року народження, користується земельною ділянкою (пай) 2,47 га, яка знаходиться в с.Новоолексіївка, урочище «На - 70 » з 1999 року по даний час. Земельна ділянка належала [PERSON] , який помер [INFO] . З огляду на викладені вище вимоги закону та встановлені обставини, суд приходить до висновку про доведеність позивачем належними і допустимими доказами обставин про відкритість, добросовісність та безперервність володіння ним сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧВ № 0137597, виданого 15.02.1999 року на підставі розпорядження Сокирянської РДА як члену колгоспу «Олексіївський» с.Новоолексіївка Сокирянського району Чернівецької області, розміром 2,47 умовних кадастрових гектарів на ім`я [PERSON] . За таких обставин, суд визнає за можливе прийняти визнання представником відповідача позову, оскільки воно не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved