Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до Білокуракинського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01 листопада 2015 року у віці 73 років померла його рідна матір - [PERSON], про що виконавчим комітетом Шарівської сільської ради Білокуракинського району Луганської області було зроблено актовий запис за № 09 та видано свідоцтво про смерть серії І-ЕД № 471900. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із: земельної ділянки № 328, кадастровий номер 4420988800:04:003:0025, загальною площею 7,3596 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Шарівської сільської ради Білокуракинського району Луганської області, право власності на яку на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЛГ № 008556, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 262 належало померлій [PERSON], що підтверджується доданою до заяви ксерокопією Державного акту, Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку; земельної ділянки № 1265, кадастровий номер 4420988800:04:009:0203, загальною площею 0,6776 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Шарівської сільської ради Білокуракинського району Луганської області \за межами населеного пункту), право власності на яку на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯК № 547414, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 442090001003210 належало померлій [PERSON], що підтверджується доданою до заяви ксерокопією Державного акту, Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку; майнового паю, розміром 1982,64 грн. або 0,16 відсотків від загальної вартості майна пайового фонду КСП ім. Ілліча с. Шарівка, право власності на який на підставі свідоцтва про право власності члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ЛУ № 092220 (майновий сертифікат), виданого 24.03.2003р. головою Шарівської сільської ради, належав померлій [PERSON], що підтверджується доданою до заяви ксерокопією. На випадок своєї смерті, відносно належного їй вищевказаного майна, [PERSON] зробила розпорядження у вигляді заповіту, який 18.09.2014р. було посвідчено секретарем Шарівської сільської ради Білокуракинського району Луганської області та зареєстровано в реєстрі за № 12, що підтверджується доданим до заяви оригіналом заповіту. Згідно із вказаним заповітом, який не було ні відмінено, ні змінено, про що є відповідна відмітка, усе своє майно де б воно та чого б воно не складалося вона заповідала позивачу. Згідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування, відповідно до статті 1217 ЦК України, здійснюється за заповітом або за законом. 21 березня 2016 року позивач особисто звернувся до органів нотаріату Білокуракинського районного нотаріального округу - виконкому Шарівської сільської ради Білокуракинського району із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, а відповідачка по справі, знаючи про заповіт та волевиявлення матері за часів її життя, звернулася із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь позивача, що підтверджується доданими до позовної заяви нотаріально засвідченими заявами. Вважаючи, що позивач прийняв спадщину та являючись спадкоємцем першої черги за законом та за заповітом на спадкове майно, що належало померлій матері й з метою подальшого переоформлення права власності в порядку спадкування, маючи на руках заповіт та написану власноруч сестрою заяву про відмову від прийняття спадщини на мою користь, засвідчену нотаріально, позивач із відповідною заявою за отриманням свідоцтва звернувся до державного нотаріуса. 12 жовтня 2016 року виконуючим обов'язки державного нотаріуса Білокуракинської державної нотаріальної контори, державним нотаріусом Марківської державної нотаріальної контори було встановлено, що позивач дійсно є спадкоємцем першої черги за законом та ним було складено й видано постанову, згідно з якою у вчиненні нотаріальних дій по оформленню спадкових справ після померлої матері позивача у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено через пропущений строк та відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. У зв'язку з цим позивач просить суд визнати за ним, [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків [NUMBER]) право власності на спадкове майно: - земельну ділянку № 328, кадастровий номер 4420988800:04:003:0025, загальною площею 7,3596 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Шарівської сільської ради Білокуракинського району Луганської області, право власності на яку на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-ЛГ № 008556, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 262, належало [PERSON], яка померла 01.11.2015 року; - земельну ділянку № 1265, кадастровий номер 4420988800:04:009:0203, загальною площею 0,6776 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Шарівської сільської ради Білокуракинського району Луганської області (за межами населеного пункту), право власності на яку на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯК № 547414, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право, постійного користування землею, договорів оренди землі за № 442090001003210, належало [PERSON], яка померла 01.11.2015 року; - майновий пай, розміром 1982,64 грн. або 0,16 відсотків від загальної вартості майна пайового фонду КСП ім. Ілліча с. Шарівка, право власності на який на підставі Свідоцтва про право власності члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ЛУ № 092220 (майновий сертифікат), виданого 24.03.2003р. головою Шарівської сільської ради, належало [PERSON], яка померла 01.11.2015 року. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву про визнання позовних вимог. Відповідно до ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~\~ Суд, дослідивши матеріали справи, докази по справі кожен окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] померла 01.11.2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЕД № 471900 (а.с.10). Згідно копії свідоцтва про народження серії V-УР № 0586880 позивач, [PERSON] народився 23 червня 1967 року, його батько [PERSON], мати [PERSON] (а.с.15). Згідно заяви про прийняття спадщини [PERSON] прийняв спадщину, що залишилися після смерті [PERSON] (а.с.16). Згідно заяви про відмову від прийняття спадщини [PERSON] відмовилася від отримання спадщини, що залишилися після смерті [PERSON] (а.с.17). Згідно копії заповіту від 18 вересня 2014 року [PERSON] заповіла усе належне їй майно [PERSON] (а.с. 18). Згідно листа в.о. державного нотаріуса Білокуракинської державної нотаріальної контори від 20 жовтня 2016 року у видачі свідоцтва про право на спадщину, що залишилися після смерті [PERSON] [PERSON] відмовлено (а.с.9). \~ Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За вимогами ст.ст.328-330 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність прав власності не випливатиме із закону. Судом встановлено, що позивач проживав разом з [PERSON] фактично прийняв спадщину, але не може отримати свідоцтво про право на спадщину у звязку з пропуском строку на прийняття спадщини та відсутність оригіналів правовстановлюючих документів. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За вимогами ст.ст.328-330 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність прав власності не випливатиме із закону. Таким чином, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача та визнати за ним право власності на спадкове майно.

Outcome: approved