Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 09 червня 1984 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі [PERSON] [INFO] в Горлівському міському відділі реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області . Від шлюбу у них народилися діти, котрі в цей час є повнолітніми та мешкають окремо від них. Шлюб з відповідачем по справі - [PERSON] виявився невдалим, вони не стали рідними людьми, у них виявилися різні погляди на життя, на ведення домашнього господарства, за період шлюбу відповідачка по справі провокувала скандали, крім того, в неї з'явився новий чоловік в період їхнього шлюбу. Шлюбні відносини між ними припинені з 2009 року, і вони стали мешкати окремо. До тепер між ними не досягнуто взаєморозуміння про збереження шлюбу. Суперечки про розподіл спільного майна подружжя нажитого в період шлюбу у них з відповідачкою не має. Просить суд розірвати шлюб між ним - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], котрий був зареєстрований у Горлівському міському відділі реєстрації актів цивільного стану за № 1283 від 09 червня 1984 року. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, на обґрунтування яких послався на обставини, викладені у позовній заяві та вказав, що разом з [PERSON] вони разом не мешкають з 2008 року. Ніякого спільного господарства з 2008 року не ведуть, будь-якого спілкування між ними з вказаного часу також не було. Тобто вони з відповідачем зовсім не підтримували будь-яких стосунків. Він особисто мешкає в м. Слов»янську з 2014 року за адресою- м. Слов»янськ [ADDRESS]. В вказаній квартирі [PERSON] не була жодного разу, він в цій квартирі мешкає з дочкою та онуком. Просить суд розірвати шлюб з [PERSON], оскільки не вважає збереження їх з відповідачем сім'ї можливим. Вважає, що суд не повинен надавати їм строк для примирення, оскільки з 2008 року вони, як чоловік та дружина не мешкають, сім»ї в них давно немає і надання строку для примирення буде порушувати його права, як людини та не є доцільним. Наполягає на розірванні шлюбу. Представник позивача [PERSON], - адвокат Геєнко М.Г., який діє на підставі Витягу з Договору на представництво інтересів у суді першої інстанції по цивільній справі (а.с.79), у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги [PERSON], та просить суд задовольнити позовні вимоги [PERSON] Наголосив, що шлюб є саме добровільним союзом чоловіка та жінки, а якщо сім»я не склалася, то утримування одного з подружжя у шлюбі порушує його право, як людини. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не визнала позовні вимоги про розірвання шлюбу та вказала, що вона бажає зберегти сім»ю, оскільки вони разом мешкали майже 30 років. Разом вона та позивач не мешкають з 2014 року, оскільки позивач на теперішній час мешкає в м. Горлівка, а вона в м. Слов»янську. З 2008 року по 2014 рік вона та [PERSON] мешкали в одній квартирі в м. Горлівка. Вона з 2008 року не працювала і перебувала на утриманні чоловіка, разом з ними також мешкала їх дочка. Просить суд у задоволенні вимог позивача відмовити і надати строк для прийняття заходів для збереження сім»ї. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] та [PERSON] її батьки. З 2008 року батьки не мешкають разом, ніяких стосунків не підтримують, оскільки в 2013 році мати вигнала її з квартири в м. Горлівка. В 2014 році вона приїхала до м. Святогірська, де тоді мешкала її мати, але вони стосунків не підтримують. Вона з 2014 року та по теперішній час мешкає разом з батьком та своєю дитиною в квартирі в м. Слов»янську [ADDRESS], мати з ними в цій квартирі ніколи не мешкала. З 2008 року не було таких періодів часу, щоб батьки мешкали разом, як чоловік та дружина та вели спільне господарство. Вона з 2008 року мешкає разом з батьком. [PERSON] дійсно з 2008 року надавав [PERSON] матеріальну допомогу, але потім у [PERSON] з»явився інший чоловік і батько перестав давати матері гроші. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обгрунтованість. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 09 червня 1984 року, який було зареєстровано Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1283 (а.с.11). Від шлюбу у них народилися діти, котрі в цей час є повнолітніми та мешкають окремо від них. Шлюб сторін виявися невдалим, вони не стали рідними людьми, у них виявилися різні погляди на життя, на ведення домашнього господарства, за період шлюбу відповідачка по справі провокувала скандали, крім того, в неї з'явився новий чоловік в період їхнього шлюбу. Шлюбні відносини між ними припинені з 2008 року, і вони стали мешкати окремо. Вказані обставини підтвердила в судовому засіданні і свідок [PERSON] До тепер між ними не досягнуто взаєморозуміння про збереження шлюбу. Також в судовому засіданні відповідач [PERSON] не змогла у передбачений законом спосіб довести необхідність надання сторонами строку для примирення, для можливого збереження сімейних стосунків. Суперечки про розподіл спільного майна подружжя нажитого в період шлюбу у них з відповідачем не має. В Постанові Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначається, що при розгляді справ, які виникають у зв'язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють сімейні відносини. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. В судовому засіданні позивач та його представник наголосили на то, що утримання [PERSON] в шлюбі з відповідачем буде порушувати його права, як людини. Згідно ст. 56 Сімейного кодексу України. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] не просить суд відновити дошлюбне прізвище і бажає надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]». Таким чином у суду є усі підстави для задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу між сторонами, так як подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливе. На підставі викладеного,

Outcome: approved