Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

[PERSON], діючи на підставі довіреності та в інтересах позивача, 01.08.2018 року, посилаючись на положення ст.ст.3, 16, 328, 1216, 1219, 1225 ЦК України, звернувся до суду з позовом в якому просить суд визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку (пай №729) загальною площею 3,60 га в межах згідно з планом, розташовану на території Краснянської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, з яких: 1,9 га рілля та 1,7 га пасовища, в порядку спадкування за заповітом, після смерті 16.02.2014 року [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом, до складу якої, крім іншого, входить і вище вказана земельна ділянка, що належала спадкодавцю за життя на праві власності, однак у звязку з тим, що у Державному акті на право власності на земельну ділянку зроблено незастережне виправлення прізвища власника, то позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на цю земельну ділянку у нотаріальній конторі. Ухвалою судді від 2 серпня 2018 року відкрите загальне позовне провадження та призначене підготовче судове засідання. 04 вересня 2018 року судом проведене підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не зявився, завчасно, через канцелярію суду представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області у судове засідання не зявився, від сільського голови надійшло клопотання з проханням справу розглядати без участі їх представника, заперечень проти позову не має. \~ \~ \~ \~Представник співвідповідача Міжрайонного управління у Ріпкинському та Чернігівському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області у судове засідання не зявився, про час та місце засідання Управління повідомлялось належним чином, відзив на позов не направлявся. Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобовязана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, що закріплено в статті 43 ЦПК України. Суд повно, всебічно та обєктивно оцінивши наявні у справі матеріали та докази вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно приписів частини 1 статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності до п. «г» ч.1 ст.81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Як вбачається із дослідженої в судовому засіданні копії свідоцтва про смерть серії «І-ЕЛ» №228497 [PERSON] помер 16.02.2014 року у віці 75 років у с. Скорінець Чернігівського району Чернігівської області, а згідно даних довідки №198 від 11 червня 2018 року Іванівської сільської ради Чернігівського району він був зареєстрований та постійно проживав [INFO]. (а.с.6, 7) Згідно заповіту від 14 серпня 2007 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження, згідно якого усе своє майно, де б воно не було і з чого б не складалось заповідає [PERSON] та [PERSON]. (а.с.10) Наведене свідчить, що позивач по справі є спадкоємцем за заповітом до майна померлого [PERSON], в силу приписів ст.1222 ЦК України, положення якої діяли на момент відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка (пай №729) загальною площею 3,60 га у межах згідно з планом, розташована на території Краснянської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, з яких: 1,90 га рілля (кадастровий номер 7425584000:08:000:0729); 1,70 га пасовища (кадастровий номер 7425584000:07:000:1729), передана у власність на підставі розпорядження Чернігівської РДА Чернігівської області №470 від 29 вересня 2005 року, про що свідчить Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №763905, виданий 8 лютого 2006 року на імя [PERSON], при цьому прізвище «Шелупець» та по-батькові «Дмитрович» закреслені і вказано «Шалупець» та «Денисович», підпис Голова райдержадміністрації [PERSON]. (а.с.8) Належність покійному [PERSON] на праві власності вказаних вище двох земельних ділянок підтверджується даними Витягів з Державного земельного кадастру №НВ-7407464972018 від 28.09.18 р. та №НВ-7407464862018 від 28.09.18 р. (а.с.48-55) Зіставивши усі дані, що випливають із документів наданих позивачем, враховуючи час відкриття спадщини, тобто той факт, що спадкодавець померла після 01 січня 2004 року, суд дійшов висновку, що безумовному застосуванню у вказаній справі до відносин спадкування підлягають норми ЦК України. Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як вбачається з копії спадкової справи №354/2014 [PERSON] прийняла спадщину після смерті 16.02.2014 року [PERSON] Свідоцтва про право на спадщину за не видавались. Другий спадкоємець за заповітом [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини на користь [PERSON], подавши до нотаріальної контори заяву 23 липня 2014 року. (а.с.30-32) З листа державного нотаріуса Чернігівської районної державної нотаріальної контори від 19.04.2018 року встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, у звязку з незастережними виправленнями прізвища та по-батькові спадкодавця у Державному акті на право власності на земельну ділянку. (а.с.11) Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як вбачається із п.2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом N43 від 04.05.1999 року Державного комітету України по земельних ресурсах, виправлення у державних актах на право власності на земельну ділянку не допускаються. Вирішуючи заявлені позовні вимоги по суті, суд виходить з того, що з 2 травня 2009 р. відповідно до статті 125 ЗК України №1066-VI (1066-17), право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, а згідно положень ст.126 ЗК України, в редакції статті станом на 01.01.2013 року, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У відповідності до вимог цивільного законодавства дієздатність [PERSON] припинилась у момент його смерті і за таких обставин отримати правовстановлюючі документи на імя спадкодавця не має правової можливості. Відповідно до Конституції України органи та посадові особи мають діяти в межах своєї компетенції та відповідно до Законів, чинних на час їх застосування. Згідно п.п.4.15, 4.20 Наказу Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру. Статтею 19 Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, крім іншого, державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом. За таких обставин, позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на успадковані земельні ділянки в нотаріальному порядку. Суд враховує положення ст.124 Конституції України, згідно якої юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. При цьому можливий судовий захист, як тих цивільних прав, що прямо названі в ЦК, так і тих, що випливають із норм Конституції чи іншого Закону. Таким чином наявні у справі докази та їх правова оцінка підтверджують обґрунтованість позову та є достатніми для його задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved