Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд 11 травня 2016 року з цим позовом , який уточнив в судовому засіданні 12 серпня 2016 року письмовою заявою, про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю « Шахта « Білозерська» 10682,76 грн. грошової компенсації за невикористану відпустку за період з 2005 року по 2012 рік. Позивач послався на те, що 26 липня 2005 року був прийнятий на роботу у ВП «Шахта « Білозерська» ДП « Добропіллявугілля» , яке в подальшому реорганізоване в ТДВ «Шахта « Білозерська» , в якості електрослюсаря підземного 4 розряду з повним робочим днем під землею , звільнений 3 серпня 2012 року за переведенням на інше підприємство. За період роботи йому надавалась щорічна відпустка, яка складається із основної відпустки тривалістю 28 календарних днів і додаткової відпустки за роботу в шкідливих та важких умовах праці і за особливий характер роботи, яка повинна надаватись у відповідності до умов колективного договору тривалістю відповідно 14 і 24 календарні дні. Всього тривалість щорічної відпустки завжди має бути 66 днів. Однак ним використані дні відпусток не в повному обсязі, і за 44 дня йому має бути виплачена грошова компенсація. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої вимоги і просить позов задовольнити. Представник відповідача ТДВ «Шахта «Білозерська» [PERSON] позов не визнав, вказуючи на те, що колективною угодою між адміністрацією і профспілковим комітетом згідно додатку № 1 для електрослюсаря підземного дільниці підготовчих робіт встановлена тривалість додаткової відпустки за роботу із шкідливими та важкими умовами праці 14 днів і особливий характер роботи 24 дні, а загалом 38 днів. Додаткова відпустка надається у відповідності до «Порядку застосування Списку виробництв , цехів, професій і посад із шкідливими і важкими умовами праці , зайнятість працівників на роботах в яких дає право на щорічну додаткову відпустку», затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 30 січня 1998 року № 16, згідно якому у розрахунок часу , що дає право на додаткову відпустку зараховуються дні , коли працівник фактично був зайнятий на роботах із шкідливими і важкими умовами праці не менше половини тривалості робочого дня , установленого для працівників цих виробництв , цехів, професій і посад. З урахуванням фактично відпрацьованого часу у шкідливих і важких умовах праці [PERSON] була визначена тривалість додаткової відпустки , а за період з 2005 року по 2012 рік позивач не використав відпустки 35 календарних днів , компенсація за які в сумі 5436,39 грн. була передана при переведенні позивача на інше підприємство, а в вересні 2012 року виплачена. Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, допитав свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Встановлено, що [PERSON] 26 липня 2005 року був прийнятий на роботу електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею у ДП « Добропіллявугілля» ВП « Шахта « Білозерська», яке реорганізовано у ТДВ « Шахта « Білозерська» , працював електрослюсарем підземним дільниці підготовчих робіт, звільнений 3 серпня 2012 року за ст.. 36 п. 5 КЗпП України. Згідно Закону України « Про відпустки» види відпусток установлюються як основна відпустка та додаткові відпустки за роботу із шкідливими та важкими умовами праці та особливий характер роботи та інш. Згідно ст.. 7 названого Закону щорічна додаткова відпустка за роботу із шкідливими і важкими умовами праці тривалістю до 35 календарних днів надається працівникам , зайнятим на роботах , пов»язаних із негативним впливом на здоров»я шкідливих виробничих факторів , за Списком виробництв , цехів, професій і посад , затвердженим Кабінетом Міністрів України. Конкретна тривалість додаткової відпустки встановлюється колективним трудовим договором залежно від результатів атестації робочих місць за умовами праці та часу зайнятості працівника в цих умовах. Згідно ст.. 8 Закону конкретна тривалість щорічної додаткової відпустки за особливий характер роботи встановлюється колективним чи трудовим договором залежно від часу зайнятості працівника в цих умовах. Згідно додатку № 1 діючого колективного договору тривалість основної відпустки для електрослюсаря підземного дільниці підготовчих робіт складає 28 днів , тривалість додаткової відпустки за особливий характер роботи 24 дні, за шкідливі і важкі умови праці 14 днів Пунктами 9,10«Порядку застосування Списку виробництв , цехів, професій і посад із шкідливими і важкими умовами праці , зайнятість працівників на роботах в яких дає право на щорічну додаткову відпустку», затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 30 січня 1998 року № 16, передбачено, що додаткова відпустка надається пропорційно фактично відпрацьованому часу . У розрахунок часу , що дає право працівнику на додаткову відпустку, зараховуються дні , коли він фактично був зайнятий на роботах із шкідливими і важкими умовами праці не менше половини тривалості робочого дня, встановленого для працівників цих виробництв , цехів , професій і посад. Згідно довідки № 162 від 26 лютого 2016 року , виданої ТДВ « Шахта « Білозерська» [PERSON] використав щорічні відпустки тривалістю: за період 2005-2006 роки 61 день, 2006-2007 роки 56 дн., 2007-2008 роки - 59 дн., 2008- 2009 роки 55 дн., 2009-2010 роки 63 дн., 2010 -2011 роки 56 дн., 2011- 2012 роки - 31 день. Як видно із інформації за підписом дільничного нормувальника ( а.с. 33) у кожному із зазначених періодів тривалість додаткової відпустки [PERSON] визначена з урахуванням часу його фактичної роботи у шкідливих і важких умовах праці. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON]В, начальник відділу ВТтЗ , пояснив, що розрахунок додаткової відпустки здійснюється , виходячи із встановленої річної норми робочого часу 251 день ( 250 ), та фактично відпрацьованого працівником часу у підземних умовах . Тому відпустку загальною тривалістю 66 днів ( основу і додаткову) буде надано, якщо працівник відпрацював 251( 250) днів. Дослідивши надані документи ,суд дійшов висновку, що розрахунок позивачу додаткової відпустки проведений у відповідності до діючого законодавства , за невикористані 35 днів відпусток нарахована і виплачена компенсація. Суд не приймає до уваги доводи позивача про порушення з боку відповідача положення ст.. 9 Закону « Про відпустки» та ст. 82 ч. 2 КЗпП України, нібито, про не зарахування часу щорічних основної та додаткової відпустки стажу, що дає право на щорічні додаткові відпустки, в результаті чого, на його думку, йому не додано днів щорічної додаткової відпустки. Дійсно, названими нормами законодавства передбачено, що до стажу роботи, що дає право на щорічні додаткові відпустки, зараховується час щорічних основної та додаткової відпусток за роботу із шкідливими , важкими умовами і за особливий характер роботи. Але позивач підмінює поняття зарахування стажу і розрахунок часу, що дає право на додаткову відпустку. Судом не встановлено порушення з боку відповідача при розрахунку додаткової щорічної відпустки, тому позовні вимоги [PERSON] про стягнення компенсації за невикористану відпустку відхиляє.

Outcome: dismissed