Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], де третя особа Тячівський РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області про визнання особи такою , що втратила право на житло та надання дозволу на зняття з реєстраційного обліку. В позовній заяві зазначив, що відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 18.03.2009 року, зареєстрованого в реєстрі реєстрації прав власності, йому на праві приватної власності належить житловий будинок, що розташований в с. Ракове по вулиці Незалежності, 18, Тячівського району. Разом з цим після укладення договору купівлі-продажу у даному будинку по домовленості залишилася тимчасово проживати колишній власник цього будинку [PERSON]. Однак в березні 2014 року вона перейшла проживати до своїх родичів, хоча з реєстраційного обліку не знялася і в добровільному порядку цього робити не бажає. А тому просить визнати [PERSON], [INFO] такою , що втратила право на житло в будинку №18 по вулиці Незалежності в с. Раково Тячівського району Закарпатської області , України та зняти її з реєстраційного обліку. Позивач в судове засідання не зявився, так як згідно до поданої письмової заяви просив розглянути справу у його відсутності і позов задовольнити, а тому суд в порядку ст.. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася повторно, хоч про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представник Тячівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області в судове засідання не зявився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що що на підставі договору купівлі-продажу від 18.03.2009 року позивач [PERSON] набув право власності на житловий будинок, що розташований в с. Ракове по вулиці Незалежності, 18, Тячівського району( а.с. 7-9). В будинку також значиться зареєстрованою колишня власниця будинку [PERSON], що стверджується письмовим повідомленням Тячівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області від 19.10.2015 року за №3541( а.с.12). Відповідачка [PERSON] у зазначеному будинку не проживає з березня 2014 року, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов(а.с.10). Згідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти , користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Гарантуючи захист права власності , закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16 , 386 , 391 ЦК України. Обєктом власності особи може бути , зокрема , житло-житловий будинок , садиба , квартира ( ст.ст. 379 , 382 ЦК України). Права власника жилого будинку , квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України , які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання , проживання членів сімї , інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав , передбачених законом. Передбачаючи право власника жилого будинку ( квартири) на відчуження цих обєктів , закон не передбачив при цьому перехід прав і обовязків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом. А відтак відповідачка , відчуживши житловий будинок , тим самим розпорядилася своїми житловими правами щодо цього будинку і її слід визнати такою , що втратили право на житло в будинку №18 по вулиці Незалежності в с. Раково Тячівського району Закарпатської області , України. Що стосується зняття його з реєстраційного обліку, то відповідно до ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вибір місця проживання в Україні « від 11 грудня 2003 року , який набрав чинності з 15 січня 2004 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою ), свідоцтва про смерть. У разі якщо особа з поважної причини не може самостійно звернутися до органу реєстрації , зняття з реєстрації може бути здійснено за зверненням іншої особи на підставі доручення , посвідченого в установленому порядку. А згідно до ст.. 16 цього Закону місце проживання особи , яке на день набрання чинності цим Законом підтверджувалося пропискою , вважається зареєстрованим. Оскільки після визнання відповідачки такою, що втратила право на житло у вказаному будинку позивач не звертався з вимогами до органу реєстрації про зняття відповідачки з реєстраційного обліку і йому не відмовлялося в цьому, то зазначену вимогу суд вважає передчасною. Судові витрати в частині сплати судового збору покласти на позивача.

Outcome: partial