Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові зазначив, що 10 серпня 2001 року був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадського стану Ленінського районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис № 436. Від спільного шлюбу мають одну дитину [PERSON], [INFO]. На протязі останнього року сімейне життя поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен має діаметрально протилежні погляди на сімейне, спільне життя та ведення спільного господарства, постійно виникають сварки. Було втрачено почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим. Майнових спорів немає, дитина залишається проживати з відповідачкою. За таких обставин позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечить його інтересам та інтересам дружини. На примирення позивач не згоден і тому наполягає, що шлюб необхідно розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, однак надав письмову заяву та просить справу розглядати за його відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Відповідачка в судового засідання не зявилась, також надала письмову заяву в якій просить справу розглядати за її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно до вимог статті 24 СК України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10.08.2001 року Відділом реєстрації актів громадського стану Ленінського районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис № 436. (а.с.4) Від спільного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження І-ЖС №087419 від 08.08.2002р. (а.с.5). Спільне життя між подружжям не склалося, оскільки у них різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. На протязі останнього року сімейне життя поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен має діаметрально протилежні погляди на сімейне, спільне життя та ведення спільного господарства, постійно виникають сварки. Було втрачено почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивача, суд вважає, що сімю сторін зберегти неможливо, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, у звязку з чим їхній шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved