Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Білокуракинського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] та [PERSON] про зміну розміру аліментів. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області № 409/551/14-ц, з позивача на користь відповідачки [PERSON] було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) на утримання неповнолітньої дитини - доньки, [PERSON], [INFO] до досягнення повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Виконавчий лист про стягнення аліментних платежів у вказаному розмірі було направлено відповідачкою на примусове виконання до відділу державної виконавчої служби Білокуракинського районного управління юстиції, на підставі чого 08.08.2014р. було відкрито виконавче провадження ВП № 44532439. 05.08.2017р. позивачем було укладено шлюб з відповідачкою по справі - [PERSON]. Від шлюбу з нею позивач має двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], 11.02.2017 року. 29 серпня 2017 року Білокуракинський районний суд Луганської області стягнув з позивача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей - доньки [PERSON] та сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виконавчий документ, яким є вищевказаний судовий наказ, було передано відповідачкою [PERSON] до примусового виконання у Білокуракинський РВДВСГТУЮ в Луганській області. Таким чином, станом на теперішній час з позивача за судовими рішеннями на користь відповідачки - [PERSON] та відповідачки - [PERSON] стягуються аліментні платежі в розмірі, загальний розмір стягнень яких суттєво відображається на існуванні позивача й ставить його у скрутне становище. У зв'язку з цим позивач просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідачок. В судове засідання позивач не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, у якій позов не визнала, просила справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, у якій позовні вимоги визнала, просила справу розглянути без її участі. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази кожен окремо та в їх сукупності, вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області № 409/551/14-ц, з позивача на користь відповідачки [PERSON] було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) на утримання неповнолітньої дитини: доньки [PERSON], [INFO] до досягнення повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Виконавчий лист про стягнення аліментних платежів у вказаному розмірі було направлено на примусове виконання до відділу державної виконавчої служби Білокуракинського районного управління юстиції, на підставі чого 08.08.2014р. було відкрито виконавче провадження ВП № 44532439. 05.08.2017р. позивачем було укладено шлюб з відповідачкою по справі - [PERSON]. Від шлюбу з нею позивач має двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], 11.02.2017 року. 29 серпня 2017 року Білокуракинський районний суд Луганської області стягнув з позивача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей доньки [PERSON] та сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виконавчий документ, яким є вищевказаний судовий наказ, було передано відповідачкою [PERSON] до примусового виконання у Білокуракинський РВДВСГТУЮ в Луганській області. Частинами 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 « застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. В контексті змісту ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, як у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів може звернутися одержувач про зміну розміру аліментів, так і значного погіршення матеріального становища, наявності зміни сімейного стану, погіршення здоровя платника може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу На підставі викладеного,

Outcome: approved