Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 01.02.2005 року по 17.03.2016 року він працював начальником служби охорони в Приватному акціонерному товаристві «Азовський машинобудівний завод». Відповідно до наказу №39-к від 17.03.2016 року він був звільнений за ст. 38 КЗпП України у звязку з виходом на пенсію. При звільненні йому було видано трудову книжку з відміткою про звільнення, але до теперішнього часу він не отримав остаточного розрахунку. Просив стягнути на його користь заборгованість з заробітної плати в сумі 13285,99 грн. та середній заробіток у сумі 5800,00 грн. за затримку розрахунку при звільненні. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити. Зазначили, що вони не заперечують обрахований позивачем розмір середньоденної заробітної плати позивача. Проте, середній заробіток має обраховуватися за весь час затримки розрахунку при звільненні, тобто за календарні дні такої затримки. Представник відповідача в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність до суду не подав. \~\~Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому \~\~\~задоволенню з наступних підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З наданих до суду документів видно, що [PERSON] працював в Приватному акціонерному товаристві «Азовський машинобудівний завод» з 01.02.2005 року по 17.03.2016 року. У відповідності до ч.1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним трудовим договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Частиною 1 ст. 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз наведеної вище норми права дає підстави для висновку про те, що положення закону щодо виплатити працівникові його середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні обраховується із кількості календарних днів такої затримки. \~Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог, або заперечень. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , що беруть участь у справі. Відповідно до довідки Приватного акціонерного товариства «Азовський машинобудівний завод» №27 від 30.01.2017 року заборгованість з заробітної плати перед [PERSON] складає 11326,03 грн. Середньоденна заробітна плата позивача, обрахована відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року складає 8,82 грн., що не заперечується позивачем. Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за 292 дні (з 18.03.2016 року по 3.01.2017 року) складає 2575,44 грн. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що відповідач не виконав покладений на нього законом обовязок щодо виплати позивачу належних йому сум при звільненні у строки, визначені ст. 116 КЗпП України, а отже позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з заробітної плати в сумі 11326,03 грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 2575,44 грн. є обґрунтованими, основаними на законі та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судовий збір в розмірі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: partial