Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив наступне. Починаючи з 2012 року він перебував у трудових відносинах з ТОВ ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської». В подальшому 27.08.2014 року у зв'язку із скороченням штату працівників його було звільнено з підприємства відповідача. Відповідач у встановлені законодавством України строки не провів остаточний розрахунок належних йому сум. У зв'язку з невиплатою заборгованості по заробітній платі, відповідач порушив вимоги ст. 116 КзпП України і у зв'язку з чим згідно з положеннями ст. 117 КзпП України, відповідач зобов'язаний виплатити йому середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Просив стягнути на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 8279,29 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 91075,20грн. та компенсацію в відшкодування моральної шкоди в сумі 2000 грн. Представник позивача надала суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, на задоволенні позову наполягає. Представник відповідача в судове засідання не прибув. про день та час розгляду справи був повідомлений належно, про причини неявки суд не інформував. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно з ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року в справі № 6-114цс13, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України обовязкова для всіх судів України, згідно зі ст. 117 КзпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що дійсно позивач знаходився у трудових відносинах з Товариством з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені Святої Матрони Московської», був звільнений з підприємства 27.08.2014 року на підставі ст. 38 ч.1 КЗпП України, що вбачається з копії трудової книжки (а.с. 10). Згідно проведеного позивачем розрахунку, заборгованість по заробітній платі складає 8279,29 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку складає 91075,20 грн., з розрахунку : середньоденна заробітна плата 169,60 грн., кількість робочих днів за період 27.08.2014 року по 22.07.2016 року 537днів; 169,60 грн. х 537 дні = 91075,20 грн. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівникові провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд бере до уваги доводи позивача про відшкодування моральної шкоди, оскільки неправомірні дії відповідача змусили позивача вживати додаткових зусиль для організації свого життя, порушили його нормальні життєві звязки, а також виходячи з принципів розумності та справедливості, з урахуванням глибини та тривалості моральних страждань позивача, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 2000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача

Outcome: approved