overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області з заявою про визнання фізичної особи брата [PERSON], [INFO] недієздатним, встановлення над ним опіки та призначення його опікуном. Заінтересована особа по даній справі виконавчий комітет Марківської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області. Вимоги заяви обґрунтовані тим, що його брату [PERSON] Івано-Франківською психіатричною МСЕК 19 лютого 1990 року повічно встановлена друга група інвалідності з дитинства. Останнім часом стан здоровя брата значно погіршився, за станом здоров'я він не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Визнання [PERSON] недієздатним необхідно для оформлення над ним опіки. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник заявника вимоги заяви підтримав, просив визнати [PERSON] недієздатним, встановити над ним опіку та призначити заявника [PERSON] опікуном недієздатного [PERSON] \~ \~ \~ \~Представник заінтересованої особи органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Марківської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області в судове засідання не з'явився. В поданій заяві просить справу слухати у їх відсутності, не заперечує щодо задоволення заяви. \~ \~ \~ \~Заслухавши представника заявника, дослідивши письмові докази, які подані у розпорядження суду, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 19 лютого 1990 року Івано-Франківською психіатричною МСЕК [PERSON], [INFO], встановлена повічно друга група інвалідності з дитинства (а.с.5). З висновку судово-психіатричного експерта № 148/2018 від 06.06.2018 року [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом помірною розумовою відсталістю, що згідно МКХ-10 F71. Зазначене захворювання позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. [PERSON] в зв'язку зі станом здоров'я не має фактичної можливості з'явитись в судове засідання та особисто дати пояснення суду по справі (а.с. 46-48). \~ \~ \~ \~Рішенням виконавчого комітету Марківської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області від 13 лютого 2018 року рекомендовано призначити опікуном [PERSON] його брата [PERSON] (а.с.7). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним, встановлення над ним опіки та призначення заявника його опікуном. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного, ст.ст. 39-41 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області з заявою про визнання фізичної особи дочки [PERSON], [INFO] недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення його опікуном. Заінтересована особа по даній справі - Старобогородчанська сільська рада об'єднаної територіальної громади Богородчанського району Івано-Франківської області. Вимоги заяви обґрунтовані тим, що його дочці [PERSON] 05 вересня 2011 року спеціалізованою психіатричною МСЕК Івано-Франківського обласного бюро медико-соціальної експертизи встановлена довічно перша група А інвалідності з дитинства. Останнім часом стан здоровя дочки значно погіршився, за станом здоров'я вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Визнання [PERSON] недієздатною потрібно для оформлення над нею опіки. В судовому засіданні [PERSON] вимоги заяви підтримав, просив визнати його дочку [PERSON] недієздатною, встановити над нею опіку та призначити його опікуном. Представник заінтересованої особи органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Старобогородчанської сільскої ради об'єднаної територіальної громади Богородчанського району Івано-Франківської області в судове засідання не з'явився. В поданій заяві просить справу слухати у їх відсутності, не заперечує щодо задоволення заяви. Заслухавши заявника, дослідивши письмові докази, які подані у розпорядження суду, зясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Судом встановлено, що [PERSON] 05 вересня 2011 року спеціалізованою психіатричною МСЕК Івано-Франківського обласного бюро медико-соціальної експертизи встановлена довічно перша група А інвалідності з дитинства (а.с.3). З висновку судово-психіатричного експерта № 84/2018 від 10.04.2018 року [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом глибокою розумовою відсталістю, що згідно МКХ-10 F73. Зазначене захворювання позбавляє її здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. [PERSON] внаслідок наявного психічного розладу не має можливості з'явитись в судове засідання та особисто дати пояснення по справі (а.с. 44-46). Рішенням виконавчого комітету Старобогородчанської сільської ради об'єднаної територіальної громади Богородчанського району Івано-Франківської області № 16 від 13 лютого 2018 року рекомендовано призначити опікуном [PERSON] її батька [PERSON] (а.с.22). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення їй опікуна. На підставі викладеного, ст.ст. 39-41 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про повернення боргу за розпискою. Свої вимоги мотивує тим, що між ним та відповідачкою 23 березня 2015 року було укладено договір позики, згідно якого відповідачка взяла у нього в борг кошти в сумі 3980 доларів США, які зобов'язалася повернути до 30 червня 2015 року. Однак кошти за\~ позикою в обумовлений строк не повернуто. Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві. На підтвердження викладених обставин подав суду оригінал розписки від 23 березня 2015 року Відповідачка в судовому засіданні заявлений позов визнала та не заперечила проти його задоволення.\~\~\~\~ Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які подані сторонами у розпорядження суду, зясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець)\~\~передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Статтею 1047 ЦК України\~передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 23 березня 2015 року був укладений договір позики за яким позичальник отримала від позикодавця 3980 доларів США, котрі зобов'язувалася повернути до 30 червня 2015 року, про що свідчить розписка, оригінал якої представлено позивачем суду. Однак відповідачкою\~ зобовязання не виконано та кошти позивачу не повернуто.. Статтями\~526,\~527,\~530 ЦК України\~передбачено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Аналіз наведених норм законодавства та зміст позовних вимог дає підстави для висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Судові витрати відповідно до\~ст.88 ЦПК України\~слід покласти на відповідача. На підставі наведеного, ст.526, ст.1046-1047 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 19 березня 2012 року уклав з відповідачем договір позики на суму 32754 грн. до 02 квітня 2012 року. Відповідач дав розписку, яка свідчить про одержання грошових коштів, однак свої зобов»язання не виконав, грошові кошти не повернув. Просить стягнути з відповідача суму боргу 32754 грн. та 10676, 28 грн. за користування коштами інфляційних процесів, а також три проценти річних від простроченої суми 2 110 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги зменшив, просить стягнути основного боргу з відповідача в сумі 20400 грн., три проценти річних в сумі 1327, 95 грн. та судові витрати. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, підтвердивши про борг перед позивачем. Дослідивши письмові докази, які подані у розпорядження суду, з'ясувавши фактичні обставини справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Судом встановлено, що 19 березня 2012 року позивач уклав з відповідачем договір позики на суму 32754 грн. до 02 квітня 2012 року. Відповідач дав розписку, яка свідчить про одержання грошових коштів, однак свої зобов»язання не виконав, грошові кошти не повернув. Згідно зі ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу, частиною 2 якої встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, стягненню з відповідача підлягає сума боргу за договором позики, з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми, що становить 21727,95 грн. Судові витрати відповідно до ст.88 ЦПК України слід покласти на відповідача. На підставі наведеного, ст.625, 1046-1050 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 30 грудня 2011 року уклав з відповідачем договір позики на суму 18000 грн. та зобов»язався повернути до 01 червня 2012 року рівними частинами по 4500 грн. щомісячно починаючи з 10 лютого 2012 року. Відповідач дав розписку, яка свідчить про одержання грошових коштів у розмірі 18000 грн. та зобов»язання повернути борг. Однак відповідач свої зобов»язання не виконав, грошові кошти не повернув. Просить стягнути з [PERSON] суму боргу 18000 грн. та судові витрати. В поданій заяві позивач просить справу слухати в його відсутності, позов просить задоволити, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину своєї неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, які подані у розпорядження суду, з'ясувавши фактичні обставини справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Судом встановлено, що 30 грудня 2011 року сторони уклали договір позики на суму 18000 грн. Відповідач зобов»язався повернути борг до 01 червня 2012 року рівними частинами по 4500 грн. щомісячно починаючи з 10 лютого 2012 року, про що дав розписку, яка свідчить про одержання грошових коштів у розмірі 18000 грн. та зобов»язання повернути борг. Однак [PERSON] свої зобов»язання не виконав, грошові кошти не повернув. При таких обставинах, суд вважає, що оскільки відповідач не виконав договору позики, то з нього слід стягнути борг в користь позивача в сумі 18000 грн. Судові витрати відповідно до ст.88 ЦПК України слід покласти на відповідача. На підставі наведеного, ст.625, 1046-1050 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, посилаючись на те, що 23 листопада 2012 року уклав з відповідачкою договір позики на суму 30000 грн. до 23 лютого 2013 року. Отримавши кошти, відповідачка свої зобовязання не виконала, борг не повернула. Просить стягнути з відповідача суму боргу 63348,26 грн., з яких: 30\~000 грн. суми позики, 14820 грн. індекс інфляції, 878,97 грн. 3% річних та 17642, 29 грн. штраф 5 % місячних від загальної суми. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просить стягнути з відповідачки суму боргу 63348,26 грн. з яких: 30\~000 грн. суми позики, 14820 грн. індекс інфляції, 878,97 грн. 3% річних та 17642,29 грн. штраф 5% місячних від загальної суми та судові витрати. Відповідачка в судове засідання не з'явилася. Про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про вручення, причину своєї неявки не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України Дослідивши письмові докази, які подані у розпорядження суду, зясувавши фактичні обставини справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Судом встановлено, що 23 листопада 2012 року сторони уклали договір позики грошових коштів на суму 30000 грн. до 23 лютого 2013 року, який посвідчено приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу 23.11.2012 року за №1094. Отримавши кошти, відповідачка свої зобовязання не виконала, грошові кошти не повернула. Згідно зі ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу, частиною 2 якої встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В п.2 укладеного договору зазначено, що сторони домовилися, що в разі несвоєчасного повернення коштів відповідачка сплачує також штраф 5% місячних від загальної суми несплаченого боргу. Таким чином, стягненню з відповідача підлягає сума боргу за договором позики, з урахуванням індексу інфляції, 3% річних та штраф 5% місячних від загальної суми. Судові витрати відповідно до ст.88 ЦПК України слід покласти на відповідачку. На підставі наведеного, ст.625, 1046-1050 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до Борзнянського районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON], в якому просив винести рішення про розірвання укладеного між ними шлюбу, зареєстрованого Носелівською сільською радою Борзнянського району Чернігівської області 26.09.1981 року актовим записом № 14. Рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 03 лютого 2017 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу був задоволений. Після постановлення рішення було виявлено, що не вирішено питання щодо судових витрат, а саме в рішенні не визначено сторону, на яку покладено обов`язок по сплаті судового збору згідно з вимогами ст.4 п.2 Закону України «Про судовий збір». Сторони в судове засідання з розгляду питання судових витрат у справі не з`явились. Дослідженням матеріалів справи встановлено, що рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 03 лютого 2017 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу був задоволений. Позивач, звертаючись до суду, долучив до позовної заяви посвідчення інваліда другої групи, що стало підставою, з огляду на ст.5 ч.1 п.9 Закону України «Про судовий збір», на пільгове звернення до суду з даним позовом без сплати судового збору в сумі 640 грн. Проте, постановляючи рішення, суд не вирішив питання щодо покладення обов`язку на відповідача сплати судових витрат в сумі 640 грн., як сторону у спорі, правова позиція якої не перемогла доводів сторони позивача на обґрунтування заявлених вимог. Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до Борзнянського районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON], в якому просить винести рішення про розірвання укладеного між ними шлюбу, зареєстрованого 03.06.1995 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Борзнянського районного управління юстиції Чернігівської області актовим записом № 31. В обгрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що 03.06.1995 року він уклав шлюб з відповідачем по справі. Від даного шлюбу мають двох дітей, один з яких неповнолітній: [PERSON], [INFO]. На даний час між ним та дружиною припинені сімейні відносини, так як вони мають різні характери, різні погляди на сімейне життя, у них втрачені взаєморозуміння, взаємоповага та бажання підтримувати сімейні стосунки. Спроби примирення не приносять бажаного результату, і тому їх шлюб носить формальний характер. Оскільки шлюбні стосунки не можуть бути відновлені, шлюб перешкоджає його життєвим інтересам, подальше спільне проживання є неможливим, позивач просить винести рішення, яким розірвати шлюб. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала та просила розірвати шлюб. Заявила клопотання про залишення без зміни її прізвища - [PERSON]. З`ясувавши доводи позивача в обґрунтування позовної вимоги, заслухавши доводи відповідача, перевіривши долучені до позову письмові матеріали, суд дійшов такого висновку - оскільки встановлено, що позивач не має бажання проживати у шлюбі з відповідачем й не вбачає можливостей продовжувати з ним сімейні стосунки, що шлюб не відповідає його життєвим інтересам, а також те, що відповідач погодилась з позовними вимогами, то відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу\~ підлягає задоволенню. На підставі ст.110, 112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до Борзнянського районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON], в якому просить винести рішення про розірвання укладеного між ними шлюбу, зареєстрованого 03.07.2001 року Красносільською сільською радою Борзнянського району Чернігівської області актовим записом № 03. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між ним та дружиною втрачені взаєморозуміння та бажання підтримувати сімейні стосунки, зареєстрований між ними шлюб носить формальний характер. Оскільки шлюбні стосунки не можуть бути відновлені, шлюб перешкоджає його життєвим інтересам, він просить винести рішення, яким розірвати шлюб. Відповідачка в судове засідання не з`явилась і в письмовій заяві просила провести розгляд справи без її участі, позов задовольнити. З`ясувавши доводи позивача в обґрунтування позовної вимоги, перевіривши долучені до позову письмові матеріали, суд дійшов такого висновку - оскільки встановлено, що позивач не має бажання проживати у шлюбі з відповідачкою й не вбачає можливостей продовжувати з нею сімейні стосунки, що шлюб перешкоджає його життєвим інтересам, відповідач погодилась з доводами позивача то, відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу\~ підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до Борзнянського районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON], в якому просить винести рішення про розірвання укладеного між ними шлюбу, зареєстрованого 10.05.1997 року Виконкомом Ядутинської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області актовим записом № 02. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між ним та дружиною втрачені взаємоповага, взаєморозуміння та бажання підтримувати сімейні стосунки. Вони тривалий час проживають окремо і не мають бажання відновлювати сімейні стосунки. З огляду на зазначене, шлюб перешкоджає його життєвим інтересам і він просить винести рішення, яким розірвати шлюб. Просить не надавати строку на примирення, так як це не виправить стан їхніх шлюбних відносин. Відповідач в судовому засіданні позов визнала і погодилася з доводами в обґрунтування позовних вимог. Просила залишити без зміни її прізвище на дошлюбне. З`ясувавши доводи позивача в обґрунтування позовної вимоги, перевіривши долучені до позову письмові матеріали, суд дійшов такого висновку - оскільки встановлено, що позивач не має бажання проживати у шлюбі з відповідачем й не вбачає можливостей на примирення, що шлюб не відповідає його життєвим інтересам, а також те, що відповідач погодилася з позовом, то відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу\~ підлягає задоволенню. На підставі ст.110, 112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до Борзнянського районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON], в якому просить винести рішення про розірвання укладеного між ними шлюбу, зареєстрованого 18.04.2012 року Петрівською сільською радою Борзнянського району Чернігівської області актовим записом № 01. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між ним та дружиною втрачені взаєморозуміння та бажання підтримувати сімейні стосунки. Вони мають різні погляди на життєві ситуації та способи їх вирішення. Відношення між ним та дружиною перешкоджають веденню домашнього господарства та вихованню дітей. На даний час він та дружина проживають окремо. Оскільки шлюбні стосунки не можуть бути відновлені, шлюб перешкоджає його життєвим інтересам, тому він просить винести рішення, яким розірвати шлюб. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала. Проти доводів позивача не заперечувала. Просила залишити прізвище «Дьолог» без зміни. З`ясувавши доводи позивача в обґрунтування позовної вимоги, перевіривши долучені до позову письмові матеріали, суд дійшов такого висновку - оскільки встановлено, що позивач не має бажання проживати у шлюбі з відповідачкою й не вбачає можливостей продовжувати з нею сімейні стосунки, що шлюб перешкоджає його життєвим інтересам, а відповідач позов визнала та погодилась з доводами в обґрунтування позову, то, відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.110, 112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved