Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути на свою користь з відповідача 27858,00 доларів США та 30281 доларів США боргу за договором позики, також стягнути 3% річних в сумі 27858 доларів США та 30281 доларів США відповідно. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 17.01.2007 року між сторонами укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] (позивальник) позичив у [PERSON] (позикодавець) 30000 доларів США строком до 17.01.2008 року, про що склав особисто розписку від 15.06.2009 року. 06.03.2007 року між сторонами укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] (позивальник) позичив у [PERSON] (позикодавець) 50000 доларів США строком 06.03.2008 року, про що склав особисто розписку від 15.06.2009 року. Відповідач свої зобов`язання по договору позики не виконав, що змушує позивача звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 05.02.2020 року по справі відкрито загальне позовне провадження і призначено підготовче засідання на 19.03.2020 року. 19.03.2020 року у зв`язку з неявкою сторін, підготовче засідання відкладено на 28.05.2020 року. З 30.04.2020 року по 21.05.2020 року справа знаходилась в апеляційній інстанції. 28.05.2020 року у зв`язку з неявкою сторін, підготовче засідання відкладено на 20.07.2020 року. 17.07.2020 року до суду від представника відповідача надійшла заява про застосування до вимог строків позовної давності, оскільки кінцевий строк повернення боргу визначався сторонами 15.06.2010 року, а до суду позивач звернувся лише в 2019 році. 20.07.2020 року у підготовче засідання з`явилися представники сторін, судом закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляд у по суті на 22.10.2020 року. 22.10.2020 року у судове засідання з`явився представник відповідача, оголошено перерву до 01.02.2021 року. 01.02.2021 року у судове засідання з`явилися представники сторін, оголошено перерву до 22.03.2021 року. 22.03.2021 року у зв`язку з відсутністю секретаря судового засідання, розгляд справи відкладено на 05.05.2021 року. 05.05.2021 року у судове засідання з`явився представник відповідача, оголошено перерву до 21.07.2021 року. 21.07.2021 року у судове засідання з`явилися представники сторін, оголошено перерву до 05.10.2021 року. 05.10.2021 року у зв`язку з неявкою сторін, розгляд справи відкладено на 28.10.2021 року. 05.10.2021 року до суду подано уточнену позовну заяву, яка повернута позивачеві ухвалою суду від 28.10.2021 року. Розгляд справи відкладено на 12.11.2021 року. У судовому засіданні 12.11.2021 року представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задовольнити. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до наступного. Судом встановлено, що 17.01.2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] (позивальник) позичив у [PERSON] (позикодавець) 30000 доларів США строком 17.01.2008 року, під 13% річних, про що склав особисто розписку, а потім склав розписку про отримання позики від 15.06.2009 року, якою підтвердив факт отримання коштів, зазначив про повернення ним 7000 доларів США позичальнику та підтвердив існування боргу у сумі 23000 доларів США, 1868 доларів США відсотків та зобов`язався їх погасити в 12 місячний термін, тобто до 15.06.2010 року. 06.03.2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] (позивальник) позичив у [PERSON] (позикодавець) 50000 доларів США строком 06.03.2008 року, про що склав особисто розписку, а потім склав розписку про отримання позики від 15.06.2009 року, якою підтвердив факт отримання коштів, та підтвердив існування боргу у сумі 50000 доларів США, 4062 доларів США відсотків та зобов`язався їх погасити в 12 місячний термін, тобто до 15.06.2010 року. Позивач вказує на те, що позичені грошові кошти відповідач не повернув, доказів на заперечення чого відповідач не надає. Відповідно до ст.. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Відповідно до ч.1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги в часині стягнення коштів обгрунтованими. При цьому суд враховує те, що відповідач просить застосувати до правовідносин наслідки закінчення строків позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. В даному випадку, суд вважає, що зазначення [PERSON] в своїх розписках від 15.06.2009 року про зобов`язання погасити позику в 12 місячний термін, свідчить про те, що останнім днем повернення позики можна вважати 15.06.2010 року, а відтак, днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права в даному випадку є 16.06.2010 року. Позивач звернувся до суду лише 26.12.2019 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності. Відповідно до положень ст. 267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Позивач не наводить поважних причин пропуску позовної давності. За таких обставин, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем.

Outcome: dismissed