Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що між ним та ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» було укладено договір №01/04-04-12 від 04 квітня 2012 року про проведення експертного дослідження. 06 квітня 2012 року ним оплачений наданий товариством рахунок на суму 12000 грн. за проведення товарознавчої та будівельно-технічної експертизи об'єктів, що розташовані на території ТОВ «Агроком» за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з тим, що доступу до території за вказаною адресою надано не було, товариство не змогло провести огляд об'єктів та експертне дослідження. 11 червня 2013 року позивач надіслав на адресу товариства, яка зазначена у договорі та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців лист вимогу № 11/6 з проханням розірвати договір та повернути 12000 грн. у зв'язку з неможливістю виконання умов договору з підстав, що не залежать від сторін. Лист-вимога повернувся за закінченням встановленого строку зберігання. Позивач вважає, що виходячи з положень ст.ст. 530, 1212 ЦК України відповідач незаконно утримує у себе грошові кошти у розмірі 12000 грн., які він зобов'язаний був повернути у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, тобто до 18 червня 2013 року включно. На підставі викладеного, а також відповідно до ст. 625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача сплачені за договором кошти у розмірі 12000 грн., три відсотки річних від простроченої суми за період з 19 червня 2013 року по 10 вересня 2014 року у розмірі 442 грн. 85 коп. та інфляційне збільшення суми боргу за цей період у розмірі 1476 грн., всього 13918 грн. 85 коп. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Додатково пояснив, що позивач є учасником ТОВ «Агроком» та збирався використати висновок експертизи в суді при вирішенні спорів з цим товариством. Об'єктом дослідження був кран, що відноситься до майна товариства та знаходиться на його території. Представник відповідача позов визнав частково, посилаючись на те, що 03 квітня 2012 року до ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» за адресою: м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 21, корп. 3, оф.7 (фактичне місцезнаходження) була подана заява від представника [PERSON] про проведення експертного дослідження. Експертом товариства була проведення консультація представника щодо формування питань для експертного дослідження. 04 квітня 2012 року був укладений договір про проведення експертного дослідження. Позивачем сплачено вартість послуг за договором у розмірі 12000 грн. 13 квітня 2012 року ТОВ «Агроком» було направлено лист з проханням забезпечити вільний доступ експертів до об'єкту дослідження. 18 квітня 2012 року експерт [PERSON] здійснила виїзд на об'єкт для огляду за адресою: [ADDRESS]. Проте, згідно доповідної записки експерта, її на територію ТОВ «Агроком» не було допущено. У зв'язку з неможливістю виконати експертне дослідження представник [PERSON] у 2013 році при розмові з представником товариства по телефону запропонував зарахувати сплачені 12000 грн. за виконання іншої експертизи, заява на проведення якої буде надана пізніше, і більше на зв'язок з товариством не виходив. Листа-вимогу позивача від 11 червня 2013 року товариство не отримало, оскільки позивач направив його на юридичну адресу, а не на фактичну. При цьому самим позивачем до позову додано лист ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» від 13 квітня 2012 року вих. № 2200, виконаний на бланку товариства, на якому зазначено фактичне місце знаходження товариства, що свідчить про те, що позивачеві було відомо фактичне місце знаходження товариства. Відповідач посилається на те, що відповідно до ч. 2 ст. 903 ЦК України у зв'язку з неможливістю виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, позивач (замовник) зобов'язаний виплатити товариству (виконавцю) розумну плату, яка за розрахунками відповідача становить 6300 грн. і включає в себе плату за проведення консультацій щодо формулювання питань, поставлених на експертне дослідження, у розмірі 600 грн.; плату за вивчення наданих документів у розмірі 1200 грн.; плату за виїзд експерта на об'єкт дослідження у розмірі 3600 грн.; плату за роботу секретаріату у розмірі 300 грн.; податок по ставці 5% у розмірі 600 грн. Оскільки позивачем сплачено товариству 12000 грн., йому підлягає поверненню 5700 грн. (12000-6300 грн.). Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 04 лютого 2012 року ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» надало [PERSON] рахунок-фактуру № СФ-0404122 від 04 лютого 2012 року на проведення товарознавчої та будівельно-технічної експертизи на суму 12000 грн. 01 квітня 2012 року між ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» (замовник) та [PERSON] було укладеного договір №01/04-14 про надання послуг з проведення експертного дослідження, за яким виконавець прийняв на себе зобов'язання по проведенню консультацій з питань проведення експертного дослідження, проведення експертного дослідження відповідно до питань, зазначених в заяві [PERSON] Вартість вивчення документів, наданих заявником, та виїзд на об'єкт дослідження становить 4800 грн. 03 квітня 2012 року ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» зареєстровано заяву представника [PERSON] від 29 березня 2012 року про проведення експертного дослідження для встановлення ринкової вартості крану на момент придбання у 2008 році та відповідності актів виконаних робіт проведеному у 2008 році ремонту. До заяви додано документацію на кран з фотографіями та документацію на замовлення та використання бетону. 04 квітня 2012 року між [PERSON] (замовник) та ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» (виконавець) укладено договір №01/04-04-12, предметом якого є проведення виконавцем замовнику експертного дослідження. Вартість послуг за даним договором складає 12000 грн. 06 квітня 2012 року позивачем за проведення експертного дослідження на рахунок відповідача сплачено 12000 грн. 13 квітня 2012 року ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» направило директору ТОВ «Агроком» листа вих. №220, в якому просило забезпечити вільний доступ експертів [PERSON] та [PERSON] 18 квітня 2012 року з 10 год. на територію товариства для огляду об'єктів, відносно яких проводиться експертне дослідження, що знаходяться на території товариства. З доповідної записки експертів від 18 квітня 2012 року, адресованої директору ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз», вбачається, що експерти прибули на об'єкт для огляду за адресою: [ADDRESS], проте їх на територію ТОВ «Агроком» не було допущено. 11 червня 2013 року [PERSON] ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» за адресою: м. Київ, вул. Новокостянтиніська, 4-А направив лист-вимогу про розірвання договору №01/04-04-12 від 04 квітня 2012 року з посиланням на неможливість проведення експертного дослідження у зв'язку з тим, що доступ до об'єктів, щодо яких необхідно провести дослідження, неможливий. В листі позивач також просив повернути сплачені ним 12000 грн. Вказаний лист відповідач не отримав і він повернувся позивачу за закінченням встановленого строку зберігання. Таким чином судом встановлено, що експертне дослідження не виконано не з вини виконавця. Відповідно до ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі й шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Згідно ст. 651 ЦК України розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 4 ст. 653 ЦК України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконано ними за зобов'язаннями до моменту розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту позову та пояснень представників сторін вбачається, що вони погоджуються на розірвання договору у зв'язку з неможливістю його виконання. За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання договору №01/04-04-12 від 04 квітня 2012 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» про проведення експертного дослідження. Відповідно до ч. 2 ст. 903 ЦК України у разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Оскільки судом встановлено, що експертне дослідження не виконано не з вини виконавця, суд вважає, що позивач повинен виплати відповідачу плату за вивчення експертом наданих документів у розмірі 1200 грн. та виїзд експерта на об'єкт дослідження у розмірі 3600 грн., всього у розмірі 4800 грн. Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути 7200 грн. (1200 грн.-4800 грн.). Суд не вбачає підстав для залишення за відповідачем сплачених позивачем грошових коштів для відшкодування витрат на проведення консультацій щодо формулювання питань, поставлених на експертне дослідження, у розмірі 600 грн., на роботу секретаріату у розмірі 300 грн. та відшкодування податку по ставці 5% у розмірі 600 грн., оскільки понесення позивачем вказаних витрат не підтверджене доказами. Підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційного збільшення суми боргу на підставі ст. 625 ЦК України відсутні, оскільки відповідач, виходячи з предмету договору (проведення експертного дослідження), не є боржником позивача по виконанню грошових зобов'язань, в тому числі й тих, виконання яких прострочено. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial