Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з вказаним позовом і свої вимоги мотивує тим, що працював у відповідача та 21.08.2018 р. звільнений у зв`язку зі скороченням штату працівників п. 1 ст. 40 КЗпП України згідно наказу № 306к від 21.08.2018 р. При звільненні з ним не був проведений остаточний розрахунок по заробітній платі. Відповідач заборгував йому 35 546,77 грн. Зазначає, що з дня його звільнення відповідач не виплатив заробітну плату, тому повинен виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку, починаючи з 21.08.2018 р. Станом на 12.02.2020 р. строк затримки розрахунку становить 370 робочих днів. Розмір його середньоденної заробітної плати становить 640,94 грн., сума середньої заробітної плати за період затримки розрахунку при звільненні станом на 12.02.2020 р. становить 237 147,80 грн. Просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 35 546,77 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні виходячи з суми середньоденної заробітної плати у розмірі 640,94 грн. 10000,00 грн - моральної шкоди. Позивач в судове засідання з`явився позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надав заяву в якій просить розглядати справу без участі представника відповідача. 02.01.2020 р. представником відповідача надано відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що сума заборгованості по заробітній платі, що підлягає сплаті позивачу становить 35 546,77 грн. Середньоденна заробітна плата на день звільнення позивача складала 640,94 грн. Вказано, що позовні вимоги визнають частково, відповідач не погоджується з розрахунком моральної шкоди та вважає її необгрунтованою та просить в частині стягнення моральної шкоди відмовити. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступне. Позивач перебував у трудових відносинах з АТ «Завод «Маяк», звільнений з 21.08.2018 р. зі скороченням штату на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України). Судом встановлено, що в день звільнення [PERSON] , АТ «Завод «Маяк» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України. Згідно Довідки АТ «Завод «Маяк» № 1289/700 від 05.12.2019 р. заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] становить: 35 544 грн. 79 коп. (а.с. 12). Вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Період затримки розрахунку при звільненні позивачу на дату ухвалення даного рішення, тобто з 21.08.2018 року по 12.02.2020 року включно становить 370 робочих днів, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 237 147 грн. 80 коп. (640,94 грн. х 370 = 237 147 грн. 80 коп.). Згідно статті 237-1Кодексу законів про працю України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно з вимогами статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особіц незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ст. 139 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Тобто при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди суду слід встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача. При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку пронеогбгрунтованість позовної вимоги щодо стягнення моральної шкодив розмірі 10000грн. З огляду на викладене, порушене право позивача підлягає захисту, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити в частині стягнення з Акціонерного товариства «Завод «Маяк» на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі у розмірі 35 546 грн. 77 коп. та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.08.2018 року по 12.02.2020 року, включно, в розмірі 237147 грн. 80 коп. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 2726,94 грн.

Outcome: partial