Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду 30 січня 2014 року з позовом, вказавши, що його батькам [PERSON] та [PERSON] належало домоволодіння № 95 по вулиці Проскурівській в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. 13 лютого 1999 року батько [PERSON]Є помер, 15 березня 1999 року померла мати [PERSON] Після смерті батьків він та його рідний брат [PERSON] прийняли спадщину в рівних частках, таким чином він являється власником ? частини вказаного домоволодіння. Після смерті батьків він, [PERSON], фактично з березня 1999 року володіє та користується домоволодінням № 95 по вул. Проскурівська в м. Кривому Розі, утримує його, здійснюючи в ньому поточні ремонти, сплачує всі комунальні платежі. Його брат [PERSON] після отримання свідоцтва на спадщину в спадковому домоволодінні не мешкав, не зявлявся, будинок не утримував та не розпоряджався ним взагалі. Брату він ніяких перешкод в користуванні власністю не чинив, добросовісно володів ? частиною домоволодіння, належного брату. 13.11.2003 року помер його брат [PERSON], після його смерті спадкоємцем була лише його дружина [PERSON], дітей брат не мав. Однак з моменту смерті брата [PERSON] свідоцтва про право на спадщину у вигляді ? частини спірного домоволодіння, що належало за життя [PERSON], не отримала, ніколи не була у вказаному житловому будинку, не управляла ним та не користувалася ним. Після смерті брата він, позивач, продовжував відкрито користуватися будинком. 15.02.2011 року померла [PERSON], однак після її смерті ніхто свідоцтва про право на спадщину у вигляді ? частини домоволодіння, що належало за життя [PERSON], не отримав, він, позивач, продовжує володіти та користуватися домоволодінням. Тому він просить суд визнати за ним право власності на ? частину домоволодіння № 95 по вул. Проскурівській в м. Кривому Розі Дніпропетровської області в порядку набувальної давності. Ухвалою суду від 26.01.2015 року [PERSON] залучено до участі у справі як відповідача (а.с.133). 16 березня 2015 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON], яка 05 червня 2015 року була уточнена. В обґрунтування позову вона зазначила, що ? частиною вказаного домоволодіння до 2003 року включно володів брат позивача [PERSON], з 2003 року по 2011 рік дружина [PERSON] [PERSON], з 2011 року по даний час на підставі заповіту володіє [PERSON], як єдиний спадкоємець [PERSON] Жодних договорів у [PERSON] з переліченими власниками не було, тому [PERSON] немає жодних підстав для набувальної давності у розумінні ст. 344 ЦК України. [PERSON] достовірно знав, що ? частина спірного будинку належить його брату, а після його смерті була успадкована його дружиною, що підтверджується спільним отриманням свідоцтва про право на спадщину на спірний будинок 11.01.2000 року та відсутністю заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] у 2003 році. Крім того, [PERSON] зареєстрований та постійно мешкає з 25.01.1977 року за адресою: [ADDRESS]. Після смерті чоловіка [PERSON] його дружина [PERSON] фактично прийняла, але не оформила спадщину у вигляді ? частини спірного домоволодіння. Після смерті [PERSON] спадкоємцем всього її майна стала позивач за зустрічним позовом [PERSON] на підставі заповіту, залишеного [PERSON] Вона ж не оформила спадщину у вигляді частини будинку № 95 по вул. Проскурівській в звязку з відсутністю у неї оригіналу правовстановлюючого документу на вищевказане майно. [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову [PERSON], встановити факт отримання за життя [PERSON] у спадщину 1/2 частину домоволодіння по вул. Проскурівській, 95 після смерті [PERSON] та визнати за нею, право приватної власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул.. Проскурівська, буд. 95 в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, наполягали на її задоволенні в повному обсязі, зазначивши, що ні [PERSON] ні [PERSON] не заявляли права на спадщину у вигляді частини домоволодіння та не отримали свідоцтва про право на спадщину на вказану частину будинку. Представник виконкому Довгинцівської районної у місті ради в судове засідання не зявився, до суду надійшов відгук на позовну заяву, відповідно до якого голова райради просить розглянути позов у їх відсутність, оскільки зі змісту позовних вимог [PERSON] та [PERSON] зясовано, що обидві сторони є спадкоємцями частини нерухомого майна по вул. Проскурівській, 95, в м. Кривому Розі, за таких обставин при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав, на задоволенні зустрічних вимог [PERSON] наполягав з підстав, викладених в зустрічній позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася. Вислухавши позивача, представника позивача, представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні первісного позову слід відмовити, а зустрічний позов задовольнити повністю з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 січня 2000 року належало в рівних частках кожному спадкове майно, яке складалося із домоволодіння № 95 по вул. Проскурівська в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (а.с.14 копія свідоцтва про право на спадщину). Згідно зі ст. 328 \~ЦК України \~\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В поданій до суду позовній заяв позивач [PERSON]\~просить суд визнати за ним \~право власності на домоволодіння \~за набувальною давністю. Відповідно до ст. 344 ЦК України \~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. \~Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. \~Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. \~ В пункті 9 постанови № 5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ розяснив, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або предявлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Позивач знав, що в нього відсутні підстави для набуття права власності на спірну половину домоволодіння, так як вона є спадковим майном інших осіб. Спочатку таким спадкоємцем була [PERSON], яка прийняла спадщину, потім [PERSON], яка також прийняла спадщину. Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. При вирішення спорів про набувальну давність підлягає врахуванню добросовісність саме на момент передачі позивачу майна /речі/, тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом усього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. 13 листопада 2003 року один із співвласників домоволодіння № 95 по вул. Проскурівській в м. Кривому Розі Дніпропетровської області [PERSON] помер (а.с. 21 копія свідоцтва про смерть). Після його смерті з заявою про прийняття спадщини звернулася дружина померлого, [PERSON] (а.с.76- копія заяви), яка отримала свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на спадкове майно: 2/3 частини квартири 79 в будинку 6 на мкрн. Сонячний в м. Кривому Розі та грошових внесків (а.с. 86,87 копії свідоцтв). Прийнявши частину спадщину, [PERSON] вважається такою, що прийняла всю спадщину в тому числі спірну частину домоволодіння. 16 лютого 2011 року [PERSON] померла (а.с. 54 копія актового запису). За життя [PERSON] 06 лютого 2004 року було складено заповіт, яким вона заповідала все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, все, що належало їй на день смерті, [PERSON] (а.с.100 копія заповіту). Тому після смерті [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом звернулася [PERSON] (а.с. 107 копія заяви), яка отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 20.12.2011 р. після смерті [PERSON] на спадкове майно: квартиру № 79 в будинку № 6 на мкрн. Сонячний в м. кривому [PERSON] області (а.с. 121 копія свідоцтва). Вона також, прийнявши частину спадщину, вважається такою, що прийняла всю спадщину в тому числі спірну частину домоволодіння. Набувальна давність за правилами статті 344 ЦК України поширюється на випадки фактичного, безтитульного (незаконного) володіння чужим майном. Проте, у даних правовідносинах не може бути застосована вказана норма з огляду на те, що ? частина домоволодіння № 95 по вул. Проскурівській в м. Кривому Розі Дніпропетровської області є спадковим майном, щодо якого спадкоємець [PERSON] може реалізувати свої права на спадкування, передбачені ст. 1223 ЦК України. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). За таких обставин позивач не може набути право власності на це майно за набувальною давністю, оскільки в силу ч. 5 ст. 1268ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Враховуючи письмові докази по справі, суд вважає, що підлягають задоволенню вимоги [PERSON] про встановлення факту отримання [PERSON] за життя після смерті чоловіка [PERSON] спадщини у вигляді ? частини домоволодіння № 95 по вул. Проскурівській в м. Кривому Розі в порядку спадкування за законом та визнання за [PERSON] права власності на вказане майно в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] \~

Outcome: approved