Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом, зазначивши відповідачами [PERSON] та ТзОВ «ЮК «ІНТЕРПРАЙД», про стягнення грошових коштів за договором позики. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 26 липня 2014 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики, згідно з яким він передав останній грошові кошти у сумі 50 000 гривень 00 копійок, строком до 01 серпня 2014 року. В якості забезпечення належного виконання [PERSON] своїх зобов'язань за укладеним договором позики, між [PERSON] та ТзОВ «ЮК «ІНТЕРПРАЙД» був укладений договір поруки № ОУ - 101 від 26 липня 2014 року. Однак, [PERSON] та ТзОВ «ЮК «ІНТЕРПРАЙД» дотепер не повернули суму позики, що явилося причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з [PERSON] суми заборгованості, з урахування відсотків за несвоєчасне повернення грошових коштів, у розмірі 82 000 гривень 00 копійок, та з ТзОВ «ЮК «ІНТЕРПРАЙД» в розмірі 10 гривень 00 копійок, а також судових витрат (а.с. а.с. 3 - 5). Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач - [PERSON] заперечувала проти позову та у задоволенні позовних вимог просила відмовити. Представник відповідача - ТзОВ «ЮК «ІНТЕРПРАЙД», не заперечувала проти задоволення позовних вимог в межах пред'явленого до них позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, а також вивчивши матеріали справи, доходить наступного висновку. Судом було встановлено, що 26 липня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, згідно з яким [PERSON] надав [PERSON] позику в сумі 50 000 гривень 00 копійок, строком користування до 01 серпня 2014 року (а.с. 6). Одночасно з укладенням договору позики від 26 липня 2014 року, між [PERSON] та ТзОВ «ЮК «ІНТЕРПРАЙД», в особі директора [PERSON], був укладений договір поруки від 26 липня 2014 року, за яким останній поручився перед [PERSON] за належне виконання [PERSON] своїх зобов'язань за договором позики (а.с. 8). [PERSON] свої зобов'язання за договором позики виконав у повному обсязі, передавши [PERSON] грошові кошти у розмірі 50 000 гривень 00 копійок, в свою чергу [PERSON], взяті на себе обов'язки щодо повернення суми боргу, не виконала (а.с. 7). Вказані вище правовідносини регулюються Цивільним кодексом України 2003 року. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори й інші правочини. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У відповідності з ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначенні родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду і такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, в такій же кількості, такого ж роду і такої ж якості, які були передані йому позикодавцем) у строк і в порядку, встановлені договором. В силу ч. 1 ст. 1050 ЦК України визначено, що в разі якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.. 625 ЦК України, якою встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1051 ЦК України, якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Пунктом 6 Договору позики від 26 липня 2014 року встановлено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу, а також 5 % від суми боргу за кожен день прострочення строку зазначеного цим договором. Згідно з п. 4.1. Договору поруки № ОУ - 101 від 26 липня 2014 року, поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язання боржником, згідно основного договору у сумі, що дорівнює 10 гривень 00 копійок, а також за відшкодування кредитору збитків та сплату неустойки у розмірі 20 гривень 00 копійок. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, з урахуванням приведених норм закону та встановлених обставин справи, суд доходить висновку, що позов необхідно задовольнити. У відповідності до розрахунку зробленого судом, сума заборгованості складає 82 500 гривень 00 копійок, де: 1. несплачена сума позики - 50 000 гривень 00 копійок. 2. 50 000 х 5 % : 100% х 13 (днів (період прострочення) = 32 500 гривень 00 копійок - п'ять відсотків від простроченої суми за кожен день прострочення виконання грошового зобов'язання. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, отже позовні вимоги слід задовольнити у межах заявлених вимог, а саме стягнути з [PERSON] заборгованість за укладеним договором позики з урахуванням відсотків за несвоєчасне повернення грошових коштів у розмірі 82 500 гривень 00 копійок, а також з ТзОВ «ЮК «ІНТЕРПРАЙД» на користь [PERSON] заборгованість у розмірі 10 гривень 00 копійок. При цьому, суд не може прийняти до уваги посилання відповідача [PERSON] на те, що договір позики вона підписала внаслідок психологічного та фізичного тиску зі сторони [PERSON], оскільки жодного належного доказу цьому, надано не було. Також, у порядку ст. 88 ЦПК України з [PERSON] слід стягнути судовий збір в сумі 825 гривень 00 копійок на користь [PERSON] та з ТзОВ «ЮК «ІНТЕРПРАЙД» на користь [PERSON] стягнути судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved