Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову зазначено, що 23 листопада 1991 року між сторонами по справі у виконавчому комітеті Приозерненської сільської ради Рогатинського району було зареєстровано шлюб, про що було зроблено актовий запис за №6. За час спільного проживання в шлюбі в них народилося двоє дітей, які на даний час досягли повноліття. Спільне проживання з відповідачкою склалося невдало. Вони припинили шлюбні стосунки. Шлюб носить формальний характер. Можливості зберегти сім'ю немає. Подальше перебування у шлюбі суперечитиме інтересам позивача. Просив позов задовольнити. У судове засідання позивач не прибув, направив на адресу суду письмове клопотання про слухання справи без його участі. Просив позовні вимоги задовольнити. Відповідака [PERSON] у судове засідання не прибула повторно, не повідомила суд про причини неявки у судове засідання, не подала клопотання про відкладення слухання справи, чи слухання справи без її участі, не подала відзиву на позов. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданного Приозерненською сільською радою, 23 листопада 1991 року було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. Актовий запис про одруження №6. Після укладення шлюбу дружині було присвоєно прізвище [PERSON]. За статтею 16 «Загальної декларації прав людини» від 10.12.1948 року чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності, чи релігії вступати у шлюб і створювати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо вступу в шлюб, під час перебування у шлюбі і під час його розірвання. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дані положення закріплені у ст.55 Сімейного кодексу України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до вимог ст.112 СК України при розірванні шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову. Бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. За статтею 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони припинили спільне проживання, неповнолітніх дітей на утриманні в подружжя немає, у позивача наявне стійке волевиявлення, направлене на припинення сімейних відносин. Повторна неявка відповідачки у судове засідання, неподання відзиву на позов свідчить про її байдужість до збереження шлюбу та проживання в сім'ї. Викладені обставини свідчать, що подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї неможливе, суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення.

Outcome: approved