Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Інгулецького районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, 18.09.2006 року померла його мати [PERSON], яка за життя склала заповіт на імя позивача та його сестри - [PERSON], зареєстрований державним нотаріусом Пятої криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] 11.03.1994 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді двокімнатної квартири за адресою: м. Кривий Ріг, вул. 50 років Жовтня (нова назва - Гірників)[ADDRESS]. Після смерті матері позивач одноособово володіє та утримує зазначену квартиру, сплачує комунальні послуги, робить поточний ремонт, проживає в ній по теперішній час. У встановлені законом строки позивач спадщину документально не прийняв, та оскільки дізнався, що не зареєстрований як власник вищезазначеної квартири, для приведення у відповідність до вимог законодавства правовстановлюючих документів 22.11.2016 року звернувся до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] для оформлення спадщини, але отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру у звязку з пропуском встановленого законом шестимісячного терміну на прийняття спадщини. Зазначає, що оскільки його сестра [PERSON] не звернулась до нотаріуса для прийняття спадщини, такими діями вона фактично відмовилась від свого права на спадкування за заповітом, право на її частку у спадщині переходить до позивача як іншого спадкоємця за заповітом. Просить визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої 18.09.2006 року, на спадкове майно, а саме: на квартиру за адресою: м. Кривий Ріг, вул. 50 років Жовтня (Гірників), буд. 28. кв. 5, що складається з двох кімнат житловою площею 31,9 кв.м., загальною площею 44,2 кв.м., розташовану на другому поверсі пятиповерхового будинку. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з вищевикладених підстав, обґрунтувавши поясненнями, просить їх задовольнити. Відповідачем в судовому засіданні зроблено усну заяву та надано письмову заяву про визнання позову в повному обсязі згідно позовних вимог. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши докази по справі, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється\~\~на\~\~всі правовідносини, що виникають у державі. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.16), та [PERSON], [INFO] (а.с.17), прізвище якої було змінено на «Лисицька» внаслідок укладання шлюбу з [PERSON] (а.с. 17), в подальшому на «Ладуха» внаслідок укладання шлюбу з [PERSON] (а.с. 18). Державним нотаріусом Пятої криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] 11 березня 1994 року був посвідчений заповіт, яким [PERSON] на випадок своєї смерті зробив таке заповідальне розпорядження: належну їй квартиру, яка знаходиться в [ADDRESS], заповіла [PERSON] та [PERSON] у рівних долях (а.с. 13). [PERSON] померла 18 вересня 2006 року (а.с. 12). [PERSON] з 04.04.2006 року зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с. 7 - зворот), відповідно до акту б/н від 14.12.2016 року проживає без реєстрації за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Гірників (колишня вул. 50 років Жовтня)[ADDRESS], з 2010 року по теперішній час (а.с. 19). 16 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, яка складається з квартири за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Гірників (колишня вул. 50 років Жовтню)[ADDRESS] (заява №41). 16 листопада 2016 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] із заявою про відмову від спадщини (заява №42). Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №85559008 віл 21.04.2017 року, станом на 21.04.2017 року відсутні відомості про зареєстроване право власності за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Гірників, буд. 28. кв. 5 (а.с. 53). Відповідно до свідоцтва про право власності на жило квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до листа №375/01-16 від 22.03.2017 року за результатами пошуку, здійсненого за паперовими носіями, що знаходяться в Пятій криворізькій державній нотаріальній конторі за період з 2006 по 2017 роки, відомості про заведену спадкову справу після смерті [PERSON], померлої 18 вересня 2006 року, відсутні. Відповідно до листа №211/02-14 від 22.11.2016 року приватний нотаріус [PERSON] повідомляє, що не може видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідченим Пятою криворізькою державною нотаріальною конторою 11 березня 1994 року за реєстровим № 2-524, від імені [PERSON], яка померла 18 вересня 2006 року в звязку з тим, що [PERSON] пропущено встановлений законом шестимісячний термін прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. Згідно зі ст.ст.1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття і неприйняття спадщини може здійснюватися особою як шляхом активних дій (подання заяви про прийняття спадщини), так і пасивної поведінки (пропущення строку, встановленого законом для прийняття спадщини). Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Даних про те, що позивач проживав постійно із матірю на час відкриття спадщини в матеріалах справи відсутні. Підтвердженням факту постійного проживання особи із спадкодавцем є відмітка у паспорті спадкодавця про реєстрацію його місця проживання, яка також включає в себе відомості про дату такої реєстрації; довідка комунальних органів про факт реєстрації місця проживання спадкоємця за відповідною адресою разом із спадкодавцем. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом встановленого строку, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30. 05. 2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Позивачем такі вимоги не заявлялись. Зважаючи на викладене, оскільки позивачем не доведено прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 18.09.2006 року, позовні вимоги не ґрунтуються на доказах у справі та зазначених нормах матеріального права, а тому у задоволенні позову суд вважає за необхідне відмовити. Зважаючи на викладене,

Outcome: dismissed