Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-04 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до ТОВ «ФК «Аланд» (далі - відповідач), треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. відкрите виконавче провадження на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. про стягнення з позивача на користь відповідача боргу у розмірі 16445,12 гривень. У зв`язку з цим направлено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Позивач вважає вказаний виконавчий напис таким, що вчинений з порушенням норм діючого законодавства. Виконавчий напис нотаріусом був здійснений по зобов`язанням за кредитним договором, укладеним 04.09.2015 між нею та ПАТ «Платинумбанк» відповідно до якого ПАТ «Платинумбанк» надано їй споживчий кредит в національній валюті, в сумі 17738,82 гривень, під 47,83% річних за користування кредитними коштами. Про відступлення права вимоги ПАТ «Платинумбанк» за кредитним договором ТОВ ФК «Аланд» позивач не знала, оскільки про таке відступлення права вимоги її ніхто не повідомляв. ТОВ ФК «Аланд» не повідомив належним чином про заміну кредитора в зобов`язанні та не направив вимогу про стягнення заборгованості за кредитним договором від 04.09.2015. Крім того, нотаріус не повідомляла боржника про те, що до неї звернулися із заявою про вчинення виконавчого напису, і позивачка фактично була позбавлена можливості заперечувати проти незаконно стягнутих коштів у визначеній заявником сумі, а нотаріус в свою чергу не пересвідчилася в безспірності вимог кредитора. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. №22555 від 08.07.2020 про стягнення на користь ТОВ ФК «Аланд» заборгованості в розмірі 16 445,12 грн, з яких заборгованість за кредитним договором від 04.09.2015 на суму 16 145,12 грн. та 300 грн. витрат виконавчого провадження. Позивачем також подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за спірним виконавчим написом нотаріуса. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 30 вересня 2020 року позовну заяву передано на розгляд до Кам`янського районного суду Черкаської області. Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 29 жовтня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 29 жовтня 2020 року зупинено стягнення на підставі спірного виконавчого напису. Позивач в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі додатково пояснивши, що сума заборгованості, яка була нарахована їй як борг не є безспірною, так як до листопада 2015 року вона добросовісно здійснювала оплату кредиту укладеного між нею та ПАТ «Платинумбанк» на загальну суму близько 7000 грн., і саме в цей період (2015р.) було здійснено останній платіж, фактично до ліквідації кредитодавця. В той же час, відомості зазначені відповідачем у заяві про видачу виконавчого напису (а.с.74) щодо здійснення останнього платежу 30.10.2019 року не відповідають дійсності, так як рахунки кредитора були закриті з 2015 року, і позивач не мала можливості здійснювати оплату згідно умов кредитного договору в подальшому. Оскільки кредитор не повідомив про відступлення права вимоги іншим юридичним особам за кредитним договором укладеним між нею та ПАТ «Платинумбанк», вона не здійснювала жодних платежів. Відповідач також не повідомив її про заміну кредитора у вищевказаному зобов`язанні, а також не направив вимогу про стягнення заборгованості за кредитним договором від 04.09.2015, яку додав до заяви про вчинення виконавчого напису. Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином за адресою місцезнаходження, однак явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа приватний нотаріус Хара Н.С. до суду надіслала клопотання в якому просить розглянути справу у її відсутність з урахуванням фактичних відносин та постановити рішення згідно чинного законодавства. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. про дату, час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 35), однак жодних заяв чи клопотань не надіслала, причини неявки суду невідомі. Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. 08 липня 2020 року вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 22555 /а.с. 46/ про стягнення з [PERSON] (позивач), яка є боржником за кредитним договором № 2350/4328DCLRG1PT від 04.09.2015, укладеного нею з ПАТ «Платинум Банк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «ФК «Аланд», на підставі договору відступлення прав вимоги №14/05/2020-ФА, укладеного 14 травня 2020 року на користь ТОВ «ФК «Аланд» (відповідач) несплаченої в строк за кредитним договором № 2350/4328DCLRG1PT від 04 вересня 2015 року заборгованості у розмірі 16145,12 гривень з урахуванням простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 14990,82 гривень та за простроченою заборгованістю за процентами у розмірі 1154,30 грн. Крім того, за вчинення вказаного виконавчого напису з позивача на користь відповідача підлягає до стягнення плата у розмірі 300,00 гривень, а разом грошові кошти у розмірі 16445,12 гривень. При цьому строк стягнення заборгованості проводиться за період з 31 жовтня 2019 року по 25 травня 2020 року. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. від 16 вересня 2020 року ВП № 62742261 звернуто стягнення на заробітну плату за місцем роботи [PERSON] /а.с. 10/. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Приписами ст. 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» передбачено, що для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями нотаріусу подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Пунктом 3.1. глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі- Порядок) передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно із п. 3.5. глави 16 розділу ІІ вказаного Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів Українивід 29 червня 1999 року № 1172. Таким чином вказаними приписами законодавства встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. За таких обставин виконавчий напис - це розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сумм або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Документом, що встановлює прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором, є заява стягувача про прострочення платежу, передана боржнику безпосередньо стягувачем або надіслана боржникові поштою зі зворотним повідомленням, або передана через нотаріуса в порядку, передбаченому ст. 84 Закону України «Про нотаріат». При цьому, вказані документи не є підтвердженням існуючого боргу, вони лише можуть доповнювати інформацію про існуючий борг. Заява боржника про підтвердження ним суми боргу, письмова відповідь боржника стягувачу про причини прострочення сплати заборгованості чи повернення майна, письмове прохання боржника про надання відстрочки виконання тощо - також документи, які є додатковою інформацією про наявність боргу. Боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. В матеріалах справи міститься копія письмової вимоги (повідомлення) ТОВ «ФК «Аланд» (відповідач) до [PERSON] (позивач) від 25 травня 2020 року (а.с. 79), однак відомості про те, що [PERSON] отримала дану вимогу відсутні. Отже при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було дотримано вимог Закону України «Про нотаріат» та вищезазначеного Пордку . З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та чи яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. До того ж приватний нотаріус вчинила виконавчий напис в день подачі відповідачем відповідної заяви, таким чином також не пересвідчилась чи повідомлений боржник про наявну заборгованість перед особою, яка набула право вимоги за договором відступлення. Чинним законодавством не надано визначення поняття «безспірна заборгованість», тому підтвердження наявності заборгованості боржника щодо виконання грошового зобов`язання стосовно юридичних осіб має ґрунтуватися на даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності контрагентів за договором, виходячи з такого. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 3 Законом України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства; бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством; фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Так, зі змісту ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» вбачається, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Разом з тим, як вбачається із наданих приватним нотаріусом Харою Н.С. копій документів у відповідь на виконання ухвали суду (а.с. 26-27), спірний виконавчий напис вчинений на підставі, зокрема: - заяви ТОВ «ФК «Аланд» (відповідач) від 06 липня 2020 року № 16466 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. про вчинення виконавчого напису (а.с. 74); - виписки з рахунка [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором № 2350/4328DCLRG1PT від 04 вересня 2015 року (а.с. 75); - кредитного договору № 2350/4328DCLRG1PT від 04 вересня 2015 року, укладеного між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] , разом із графіком повернення кредиту і сплати процентів та розрахунком вартості супутніх послуг (а.с. 77); - витягу з договору відступлення прав вимоги № 14/05/2020-ФА від 14 травня 2020 року укладеного між ТОВ «ФК «Аланд» (відповідач) та ТОФ ФК «Кредит-Капітал» (а.с. 78); - письмової вимоги (повідомлення) ТОВ «ФК «Аланд» (відповідач) до [PERSON] (позивач) від 25 травня 2020 року (а.с. 79). Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримав первинні бухгалтерські документи на підтвердження безспірності заборгованості боржника (документи щодо видачі кредитних коштів, погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів за кредитним договором, виписок з банківського рахунку). Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 5 липня 2017 року у справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. При цьому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи булла заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. До такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постановівід 31 жовтня 2018 року у справі № 308/11193/16-ц (провадження № 61-7410ск18). Як вбачається з пояснень позивача, остання визнає факт існування кредитних відносин між нею та ПАТ «ПЛАТИНУМБАНК», в той же час категорично не погоджується із сумою, яку з нею стягнуто згідно виконавчого напису, оскільки вона сплачувала кредитні кошти на рахунок кредитодавця в сумі близько 7000 грн. Доказів даної сплати позивач не надала, але і відповідач не наддав відзиву на позовну заяву. Також позивач заперечла, той факт, що останній платіж нею було здійснено 30.10.2019. Відтак суд в данному провадженні позбавлений можливості встановити вищезазначені обставини, на які посилається позивач, оскільки сторонами не надано належних та допустимих доказів на підтвердження чи спростування їх. В той же час ці обставини свідчать про наявність спору між сторонами. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис поза межами встановлених ст. 88 Закону України «Про нотаріат» строків, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Водночас законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Так, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, так чи отримував позивач письмову вимогу (повідомлення) про наявність такої заборгованості, що була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. При цьому відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Вказані обставини, на переконання суду, достеменно свідчать про відсутність такої обов`язкової умови для вчинення виконавчого напису як безспірність розміру заборгованості. Також в матеріалах справи відсутній витяг з реєстру боржників, право грошової вимоги за яким перейшли до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на підставі договору № 148К про відступлення права вимоги від 23.03.2018. З копії додатку №1 доданого договору вбачається, що реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами не містить відомостей, за якими саме договорами були відступлені права вимоги, однак з витягу з реєстру боржників по договору відступлення прав вимоги №14/05/2020-ФА від 14.05.2020 укладеного між ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» та ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» - [PERSON] значиться. Виписка з рахунка [PERSON] не є належним розрахунком заборгованості позивача за кредитним договором, так як з її змісту не убачається, за який період виникла заборгованість. Належних та допустимих у розумінні ст.ст.77-78 ЦПК України доказів отримання [PERSON] повідомлень про укладення договорів відступлення прав вимоги за кредитним договором № 2350/4328DCLRG1PT від 04 вересня 2015 року суду не надано. Таким чином приватний нотаріус вчинив спірний виконавчий напис за відсутності документів, які підтверджують безспірність заборгованості за кредитним договором, не впевнившись в отриманні позивачем (як боржником) письмової вимоги відповідача (як кредитора чи стягувача) про усунення порушень за кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічна норма міститься і в ч. 1 ст. 81 ЦПК України. За таких обставин суд вважає, що позивачем цілком доведено обґрунтованість своїх позовних вимог, а тому позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений при поданні позовної заяви судовий збір у розмірі 840,80 (вісімсот сорок гривень 80 копійок) гривень, а також сплачений під час подання заяви про забезпечення позову судовий збір у розмірі 420,40 (чотириста двадцять гривень 40 копійок) гривень. На підставі викладеного, ЗУ «Про нотаріат», постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»,

Outcome: approved