Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до орендного будівельно-монтажного управління «Репер» про зняття арешту з нерухомого майна. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21.11.2006 року придбав квартиру [ADDRESS]. Квартира була придбана за кредитні кошти у зв'язку з чим на підстав договору іпотеки на дане нерухоме майно нотаріусом було накладено заборону на його відчуження. В січні 2017 року ним погашено заборгованість по кредитному договору, а тому він звернувся до Центру надання адміністративних послуг у м. Луцьку із заявою про надання інформаційної довідки на належне йому на праві власності нерухоме майно. 02.02.2017 року йому стало відомо, що 06.03.2008 року, після придбання квартири, Другою державною нотаріальною конторою накладено арешт на його квартиру в порядку виконання ухвали Луцького міського суду від 20.05.2002 року, постанови відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції від 19.07.2002 року та постанови державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції від 10.01.2003 року. Арешт на квартиру накладено в цивільній справі за позовом [PERSON] до орендного будівельно-монтажного управління «Репер», Луцького виконкому міської ради, та інших про визнання незаконним та скасування рішення про розподіл житлових приміщень й рішення про відмову в прийнятті на квартирний облік, про поновлення на квартирному обліку та визнання ордерів недійсними, яка знаходилася в провадженні Луцького міського суду. Рішенням Луцького міського суду від 23.10.2003 року в задоволенні позову було відмовлено, однак, вжиті судом заходи забезпечення позову не скасовано. Оскільки, він як власник квартири [ADDRESS], не може вільно користуватися та розпоряджатися власним нерухомим майно, то просить суд зняти арешт з квартири [ADDRESS], який накладений 06.03.2008 року Другою державною нотаріальною конторою, згідно ухвали Луцького міського суду від 20.05.2002 року та постанов відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції від 19.07.2002 року та 10.01.2003 року. Учасники судового розгляду в судове засідання не з'явились, а подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 21.11.2006 року [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS]. Квартира була придбана за кредитні кошти у зв'язку з чим на підстав договору іпотеки на дане нерухоме майно нотаріусом було накладено заборону на його відчуження. В січні 2017 року позивачем погашено заборгованість по кредитному договору, а тому він звернувся до Центру надання адміністративних послуг у м. Луцьку із заявою про надання інформаційної довідки на належне йому на праві власності нерухоме майно. 02.02.2017 року [PERSON] стало відомо, що 06.03.2008 року, після придбання квартири, Другою державною нотаріальною конторою накладено арешт на його квартиру в порядку виконання ухвали Луцького міського суду від 20.05.2002 року, постанови відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції від 19.07.2002 року та постанови державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції від 10.01.2003 року. Арешт на квартиру накладено в цивільній справі за позовом [PERSON] до орендного будівельно-монтажного управління «Репер», Луцького виконкому міської ради, та інших про визнання незаконним та скасування рішення про розподіл житлових приміщень й рішення про відмову в прийнятті на квартирний облік, про поновлення на квартирному обліку та визнання ордерів недійсними, яка знаходилася в провадженні Луцького міського суду. Рішенням Луцького міського суду від 23.10.2003 року в задоволенні позову було відмовлено, однак, вжиті судом заходи забезпечення позову не скасовано. Статями 21, 41 Конституції України закріплено, що права і свободи людини є невідчужуваними і непорушними. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Нормами ст. 319 ЦК України, законодавчо закріплено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Положеннями ч. 6 ст. 154 ЦПК України передбачено, що якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. В зв'язку з тим, що судом встановлено, що підстави для збереження застосованих судом заходів забезпечення позову, під час розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до орендного будівельно-монтажного управління «Репер», Луцького виконкому міської ради, та інших про визнання незаконним та скасування рішення про розподіл житлових приміщень й рішення про відмову в прийнятті на квартирний облік, про поновлення на квартирному обліку та визнання ордерів недійсними - відсутні, рішенням Луцького міського суду від 23.10.2003 року в задоволенні позову було відмовлено, а наявність арешту на майно позивача (не був стороною по справі), порушує право власності останнього, позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. На підставі наведеного та

Outcome: approved