Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 29.03.2002 року вони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гусятинського районного управління юстиції у Тернопільській області, про що зроблено відповідний актовий запис №16. Від цього шлюбу у подружжя дітей не має. Сімейні стосунки між ними не склалися, перестали розуміти один одного, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. В подальшому даний шлюб зберігати не доцільно. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у відсутності позивача, оскільки він проживає в м. Берлін (Федеративна Республіка Німеччина), позовні вимоги підтримує повністю, просить розірвати шлюб, оскільки їх сім'я розпалася та відновлена бути не може. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про визнання позову, в якій відповідач посилається на домовленість з позивачем [PERSON] щодо розірвання шлюбу, на що останній видав їй довіреність. Перевіривши матеріали справи суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] до [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.03.2002 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 16, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого повторно 26.05.2017 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гусятинського районного управління юстиції у Тернопільській області.(а.с.3). Судом встановлено, що сімейні відносини, що склались між сторонами суперечать інтересам позивача. Відповідно до ч.1 ст. 16, ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином. Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Вибір права згідно з частиною другою цієї статті обмежений лише правом особистого закону одного з подружжя без застосування частини другої статті 16 цього Закону. Угода про вибір права припиняється, якщо особистий закон подружжя стає спільним. Згідно положень ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам позивача, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved