Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

[PERSON] є власником домоволодіння [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 22 травня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Смілянського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №3760, згідно з яким він придбав у [PERSON] і [PERSON] 2/3 частини вказаного домоволодіння та на підставі договору купівлі-продажу від 28 травня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №1980, відповідно до якого [PERSON] придбав у [PERSON] 1/3 частину зазначеного домоволодіння. Присадибна земельна ділянка для індивідуального житлового будівництва за вказаною адресою є приватизованою, проте до цього часу залишається зареєстрованою за колишньою власницею - [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР №22-145 від 26 березня 1999 року. Відповідно до договору купівлі-продажу будинку з надвірними спорудами і будівлями зареєстрованого 13 квітня 1999року Смілянською біржею (філією ТБ Київська Біржа Джі-Ай-Пі) та договору купівлі-продажу від 13 квітня 1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] продала, а [PERSON] купив домоволодіння [ADDRESS] та присадибну земельну ділянку площею 0,0678 га за вказаною адресою. 12 червня 2005 року [PERSON] помер, однак за життя не отримав державний акт на зазначену земельну ділянку і не зареєстрував його у встановленому законом порядку. Заочним рішенням Смілянського міськрайонного суду від 23 лютого 2006 року за його батьками - [PERSON], [PERSON] та дочкою - [PERSON] (на даний час [PERSON]) визнано право власності в порядку спадкування на домоволодіння [ADDRESS] На підставі вищевказаних договорів від 22 і 28 травня 2006 року [PERSON], [PERSON] і [PERSON] продали [PERSON] належне їм домоволодіння [ADDRESS] Посилаючись на те, що попередні власники - [PERSON] і [PERSON] померли, а крім того в зв'язку зі смертю [PERSON], в позасудовому порядку переоформити на себе земельну ділянку по [ADDRESS] не можливо, позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки і просить визнати за ним право власності на земельну ділянку для індивідуального житлового будівництва загальною площею 0,0678га по [ADDRESS], зареєстровану за [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ЧР №22-145 від 26 березня 1999року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності за №145. Відповідачка позов визнала повністю. Позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 року, згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001року в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 ЗК 2001року на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 року, згідно зі статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007року - і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. При переході права власності на будинок або його частину за договором довічного утримання до набувача переходило право на земельну ділянку, де вони розташовані, на умовах, на яких ця ділянка належала відчужувачу. В разі переходу права власності на будівлі та споруди до кількох осіб право на земельну ділянку визначалось пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено в договорі відчуження останніх, а при переході права власності на будівлі та споруди до фізичних або юридичних осіб, які не могли мати у власності земельні ділянки, до них переходило право користування земельною ділянкою. З 1 січня 2010 року до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до статті 377 ЦК і статті 120 ЗК в редакції Закону України від 5 листопада 2009 року. В зв'язку з тим, що присадибна земельна ділянка площею 0,0678га по [ADDRESS] після продажу зареєстрована за попереднім власником - [PERSON], [PERSON] не може переоформити на себе в установленому законом позасудовому порядку право власності на неї. За таких обставин з врахуванням положень ст. 377 ЦУ України та ст. 120 ЗК України за позивачем слід визнати право власності на зазначену земельну ділянку. На підставі наведеного, ст. 377 ЦК України, 120 ЗК України,

Outcome: approved