Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

[PERSON], діючи на підставі довіреності та в інтересах ПАТ КБ «ПриватБанк», у жовтні 2015 року звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №CNH0AN00000530 від 31.07.2006 року, з урахуванням уточнених позовних вимог, в сумі 104267,73 грн. З позову виходить, що 31.07.2006 р. між сторонами було укладено договір кредиту, згідно якого відповідач отримала кредитні кошти в сумі 53590 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,23 % на місяць на суму залишку заборгованості, на строк по 31.07.2013 року включно. У порушення умов договору та приписів цивільного законодавства України відповідач свої зобовязання належним чином не виконала у звязку з чим у неї, за період з 30.01.2013 року по 26.08.2015 року, виникла заборгованість у розмірі 104267,73 грн, яка складається з заборгованості по процентах в сумі 8508,21 грн, пені в сумі 94955,64 грн, комісії в сумі 803,88 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, оскільки було подано до суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача, з проханням задовольнити позовні вимоги та у випадку неявки відповідача у судове засідання провести заочний розгляд справи. Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявилась, про час та місце засідання повідомлена належним чином за місцем реєстрації, причини не явки не повідомлено. Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобовязана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, що закріплено в статті 27 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач по справі у судове засідання не зявилась, а сторона позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність [PERSON], на підставі наявних у справі доказів. Суд дослідивши усі наявні матеріали справи та докази, прийшов до наступного. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено і цей факт підтверджується матеріалами справи, що 31.07.2006 р. між сторонами було укладено договір кредиту, згідно якого відповідач отримала кредитні кошти в сумі 53590 грн для купівлі автомобіля, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,23 % на місяць на суму залишку заборгованості, на строк по 31.07.2013 року включно, в обмін на зобовязання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії, зокрема щомісячної сплати 1167,74 грн. Згідно п.4.1 договору передбачено, що при порушенні позичальником будь-якого зобовязання, передбаченого п.п.2.2.2, 2.2.3 договору, нараховується пеня в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу. /а.с.9, 10/\~\~\~\~\~\~\~\~ Як видно з рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.04.13 р. з [PERSON] було стягнуто заборгованість по вказаному кредитному договору, станом на 29.01.13 року, в розмірі 101076,52 грн, у точності заборгованість по тілу кредиту в розмірі 22273,19 грн, по відсотках 35373,72 грн, комісії 7502,88 грн, пені 45926,73 грн. /а.с.5/ Згідно приписів ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою /штрафом, пенею/ є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. На підставі ст.550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. У відповідності до вимог ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно положень ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами /з розстроченням/, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Стаття 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У відповідності до ст.1052 ЦК України, у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. З розрахунку заборгованості по кредитному договору [PERSON], враховуючи змінені позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», вбачається, що розмір заборгованості за кредитним договором, за період з 30.01.2013 року по 26.08.2015 року, загалом становить 104267,73 грн, яка складається з заборгованості по процентах в сумі 8508,21 грн, пені в сумі 94955,64 грн, комісії в сумі 803,88 грн. /а.с.6-8, 28, 29/ Зясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» ґрунтуються на законі та укладеному договорі і висунуті позовні вимоги, підлягають задоволенню в межах заявленого у повному обсязі, оскільки відповідачем істотно порушено умови кредитного договору. Відповідно до приписів ст.88 ЦПК України з відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає стягненню судовий збір в сумі 1564,01 грн.

Outcome: approved