Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , у якій просить: 1) визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування належним позивачу житловим будинком за адресою: [ADDRESS] ; 2) стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у розмірі 840,80 грн. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що він є єдиним власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Пояснив, що вони з відповідачкою раніше проживали разом, перебували у фактичних шлюбних відносинах та мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] . Наразі у вищевказаному будинку зареєстровані: позивач - [PERSON] , відповідач - [PERSON] та їх син - [PERSON] . Позивач вказує, що з 2017 року відносини між ними були припинені, відповідач покинула родину, стала зловживати спиртними напоями, вести бродячий спосіб життя, не займається вихованням дитини. Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 24.07.2020 відповідач була позбавлена батьківських прав відносно сина [PERSON] . Відповідач з власної волі не проживає за місцем реєстрації більше трьох років, не сплачує комунальні послуги, не надає коштів на утримання будинку, її особисте майно за місцем реєстрації відсутнє. На даний час відповідач створила іншу сім`ю, 12 липня 2019 року уклала шлюб з [PERSON] , 1977 року народження, змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » та стала проживати за місцем проживання чоловіка, за адресою: [ADDRESS] . При цьому, відповідач продовжує бути зареєстрованою у належному позивачу будинку за вищевказаною адресою. Вказаними діями відповідач створює позивачу перешкоди, як власнику, у користуванні та розпорядженні житлом, у зв`язку з чим [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області 07.12.2020 позовну заяву [PERSON] до\~ [PERSON] \~про визнання\~особи такою,\~що втратила\~право користування\~житлом прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Відповідачу запропоновано в установлений судом строк подати письмовий відзив на позов. Заходи забезпечення позову не вживались. Ухвалою Богодухівського\~районногосуду\~Харківської області\~від 12.01.2021\~задоволено заяву\~позивача про витребування доказів. Витребувано з Богодухівського відділу поліції ГУНП в Харківській області відомості про те, чи зверталась [PERSON] , [INFO] , за період з листопада 2019 року по теперішній час із заявою про чинення їй перешкод у користуванні житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав з підстав, викладених в останній. Пояснив, що [PERSON] ) більше 3 років не проживає у будинку [ADDRESS] , востаннє з`являлася там у березні 2019 року, для того, щоб забрати з будинку останні свої речі. На задоволенні позовних вимог наполягав, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином як шляхом надіслання судової повістки на зареєстровану адресу місця проживання, так і шляхом надіслання судової повістки на фактичну адресу місця проживання, зазначену позивачем ( [ADDRESS] ), так і шляхом розміщення оголошення про виклик в судове засідання на офіційному веб-порталі «Судова влада України» відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач достовірно обізнана про подання позову, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилася в судове засідання, причин неявки суду не повідомила, відзиву на позов не подала, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача, допитавши свідків, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.05.2007, посвідченого державним нотаріусом Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області, зареєстрованого у реєстрі за № 2-872, зареєстрованому у Комунальному підприємстві «Богодухівське бюро технічної інвентаризації» № витягу 14800662 від 06.06.2007, реєстраційний номер 18866063, номер запису 369 в книзі 4; свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.11.2014, посвідченого державним нотаріусом Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області, зареєстрованим у реєстрові за № 2-1389; витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.11.2014, індексний номер 29623601, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 503916063208 [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8-11). Сторони [PERSON] та [PERSON] спільно проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу та мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Богодухівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 26.02.2020 (а.с. 12). Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 24 липня 2020 року у справі № 613/291/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області про позбавлення батьківських прав, задоволено позовні вимоги [PERSON] та позбавлено [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 19-20). Вказаним рішенням суду встановлено, що відповідно до копії-характеристики, виданої Гутянською селищною радою Богодухівського району Харківської області від 11.09.2019, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом зі співмешканцем [PERSON] , [INFO] та сином [PERSON] , [INFO] . [PERSON] 12.07.2019 уклала шлюб з [PERSON] , 1977 року народження і проживає в [ADDRESS] . На даний час паспорт громадянина України відповідно до законодавства не змінила (зміна прізвища на [PERSON] ), не працює, не займається вихованням сина, веде бродячий спосіб життя. Періодично зловживає спиртними напоями (зворотній бік а.с. 19). . Відповідно до довідки, виданої Гутянською селищною радою Богодухівського району Харківської області від 22.10.2020 № 850, [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом з сином [PERSON] , [INFO] , та квартиранткою [PERSON] , [INFO] (а.с. 22). Вищевказані обставини також підтверджуються записами у будинковій книзі для прописки громадян, що проживають в будинку [ADDRESS] , а саме, що [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою з 19.09.2015 (а.с. 14-18). Згідно з довідкою, виданою Гутянською селищною радою Богодухівського району Харківської області від 22.10.2020 № 849, [PERSON] , [INFO] , за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] , з 2017 року по теперішній час не проживає, її особисті речі у вказаному домоволодінні відсутні (а.с. 21). Відповідно до листа Богодухівського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області від 25.01.2021 № 307/119-71/01-2021, за період з листопада 2019 по теперішній час [PERSON] , [INFO] , із заявою про чинення їй перешкод у користуванні житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , до Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області не зверталася. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що є сусідкою [PERSON] та проживає за адресою : [ADDRESS] . Зазначила, що [PERSON] проживала разом з [PERSON] однією сім`єю за адресою : [ADDRESS] , прожила там перші кілька років після народження сина [PERSON] , однак, не проживає за вказаною адресою більше року. Про конфліктні ситуації між [PERSON] та [PERSON] з приводу користування будинком [ADDRESS] , перешкоджання позивачем відповідачу у проживанні у вказаному житлі свідку невідомо. Наскільки відомо свідку, відповідачка наразі проживає у с. Первухінка Богодухівського району Харківської області. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що проживає за адресою : [ADDRESS] та підтримує дружні відносини з позивачем останні п`ять років. Пояснив, що [PERSON] є колишньою дружиною [PERSON] , не проживає з позивачем у будинку [ADDRESS] більше трьох років. Відповідачка уклала шлюб з іншим чоловіком, з яким проживає на даний час. Після виїзду з будинку позивача [PERSON] ніколи не претендувала на користування вказаним будинком та проживання в ньому, конфліктних ситуацій з цього приводу ніколи не виникало. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~316\~Цивільного кодексу\~України (далі\~ ЦК\~України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України). Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Приписами ст. 379 ЦК України визначено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Згідно зі ст.\~29\~ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ч. 1 ст.\~383\~ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, судом встановлено, що через реєстрацію відповідача у належному позивачу будинку, [PERSON] не може в повній мірі реалізувати своє право на вільне володіння, користування та розпорядження вказаним майном, зокрема, на отримання субсидії по оплаті комунальних послуг, оскільки [PERSON] зареєстрована за адресою : [ADDRESS] і не проживає за вказаною адресою з 2017 року. Враховуючи, що будинок [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , а відповідач [PERSON] не є членом сім`ї позивача, суд вважає, що на правовідносини, які виникли між сторонами, не поширюються норми статей 64, 156 ЖК УРСР, статті 405 ЦК України. Відповідач [PERSON] є колишньою співмешканкою позивача, відносини між якими припинено, тобто відповідач була членом сім`ї позивача, що підтверджено матеріалами справи та самим позивачем у судовому засіданні. Так, відповідач проживала та була зареєстрована у спірному житловому приміщенні зі згоди позивача, тобто у встановленому законом порядку набула право користування чужим майном (сервітут). У 2017 році відповідач самостійно виїхала зі спірного домоволодіння та змінила місце свого проживання, проте, добровільно не зняла з реєстрації місце свого проживання за вищевказаною адресою. Відомостей про укладення між сторонами по справі договору найму на проживання у спірному житловому приміщенні суду надано не було. Відповідно до ст.\~401\~ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене, зокрема, щодо іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати, зокрема, іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Згідно з ст.\~402\~ЦК України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Статтею 403\~ЦК України, визначено зміст сервітуту, сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Згідно з ст.\~406\~ЦК України сервітут припиняється, зокрема, у разі відмови від нього особи, в інтересах якої встановлений сервітут; спливу строку, на який було встановлено сервітут; припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту; невикористання сервітуту протягом трьох років підряд. Згідно з ст.\~150\~ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд, зокрема, здавати в оренду, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 158 ЖК УРСР наймач користується жилим приміщенням у будинку, що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку і наймачем у письмовій формі. За договором найму, зокрема, згідно зі ст.\~68\~ЖК УРСР, яка є загальна нормою, що застосовуються і до договору найму жилого приміщення у будинку приватної власності, - наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно із ст.\~163\~ЖК УРСР у разі тимчасової відсутності наймача за ним зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача не звільняє його від виконання обов`язків за договором найму. Згідно зі ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач був відсутній з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено.\~\~ Згідно зі ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Положеннями ст. 76 ЦПК України\~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України\~встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Приписами ст.\~81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З урахуванням досліджених у судовому засіданні письмових доказів, а також пояснень, наданих свідками, суд дійшов висновку про доведеність факту непроживання без поважних причин [PERSON] у будинку [ADDRESS] , та невикористання житла за його прямим призначенням понад шість місяців. Жодних доказів, які б спростовували такий висновок, суду не надано. За таких умов, беручи до уваги, що відповідач добровільно виїхала зі спірного домоволодіння, з 2017 року не проживає у спірному будинку, в будинку відсутні її речі, вона не здійснює своїх прав користування даним жилим приміщенням і не виконує обов`язків наймача жилого приміщення, враховуючи відсутність підстав для збереження за відповідачем права на жиле приміщення понад шість місяців, передбачених частиною 2 статті 71 ЖК УРСР, відсутність доказів поважності причин її відсутності понад шість місяців у вказаному будинку, суд дійшов висновку, що [PERSON] слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] щодо визнання [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою : [ADDRESS] . Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений ним при подачі позову в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved