Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Розтоцької сільської ради, треті особи: Воловецька державна нотаріальна контора, ДВПТІ по Воловецькому району, реєстраційна служба Воловецького РУЮ, про визнання права власності на нерухоме майно. Свою заяву мотивував тим, що його батько [PERSON] у 1965 році на власній земельній ділянці побудував житловий будинок [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] помер. Згідно заповіту складеного 02.11.2007 року та посвідченого секретарем Розтоцької сільської ради за №51, [PERSON] все своє майно, в тому числі і житловий будинок [ADDRESS] заповів своєму синові позивачу [PERSON] За життя [PERSON] належним чином не оформив право власності на житловий будинок та не отримав свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Через цю обставину позивач не може оформити спадщину, тому просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача Розтоцької сільської ради - сільський голова Шулевка О.В. в судове засідання не з?явилась, надала суду заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнає. Представник третьої особи - начальник ДВПТІ по Воловецькому району Мельник М.І. в суді щодо задоволення позовних вимог не заперечив. Представники третіх осіб Воловецької державної нотаріальної контори та сектору державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Воловецького РУЮ в судове засіданні не зявились, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, заперечень щодо позовних вимог не мають. Заслухавши та обміркувавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що будинок [ADDRESS] побудований [PERSON] на власній земельній ділянці підтвердженям чого є технічний паспорт на житловий будинок ( а.с.3-11) та копія погосподарської книги (а.с.11-12), однак зареєстрований належним чином не був. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] року (а.с. 15) [PERSON] помер [INFO] року, залишивши по собі письмове розпорядження на випадок своєї смерті - заповіт посвідчений 02.11.2007 року секретарем Розтоцької сільської ради за №51 ( а.с. 13), яким заповів своєму синові та позивачу по справі [PERSON] належний йому житловий будинок та земельну ділянку. Ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підствах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за заповітом та законом. У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов»язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов»язання встановлено законодавством у зв»язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєсстрації цього майна. Відповідно ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Звернення позивача до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням його права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в його користь через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем у спадковому будинку вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців не заявив про відмову від спадщини. Позивач наміру відмовлятися від спадщини немає. В судовому засіданні встановлено, що позивач належним чином прийняв спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON], оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, підтвердженням чого є довідка Розтоцької сільської ради №747 від 24.06.2015 року ( а.с.16). Згідно ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи викладене суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обгрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved