Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовує тим, що він є власником земельної ділянки №110 по вул. Соборна, 22, садівничого товариства «Ветеран» масиву Вінницькі Хутори. Державний акт серії ВН б/н від 19.11.1995 року, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1405, йому видався сільською радою, яка згідно «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди)», затвердженої, наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 28 від 15.04.1993 року, діяла на момент видачі Державного акта. Земельна ділянка знаходиться в садівничому масиві, однак, у рішенні сільської ради та державному акті помилково було зазначено цільове призначення замість для ведення садівництва, зазначено для сільськогосподарського виробництва. Зазначає, що вирішив перереєструвати своє право власності у новому реєстрі речових прав на нерухоме майно, який діє з 2013 року, тому звернувся до органу місцевого самоврядування, щоб усунути виявлену помилку.На підставі поданої ним заяви рішенням Вінницько-Хутірської сільської ради від 18.03.2016 року вирішено: «Внести зміни в рішення 08 сесії 22 скликання Вінницько-Хутірської сільської ради від 27.09.1995р. в частині визначення цільового призначення земельної ділянки площею 0,1200 га, право на яку посвідчено Державним актом серія ВН б/н, від 19.11.1995р., зареєстрованим у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1405, в зв'язку з допущеною помилкою при визначенні цільового призначення, а саме: замість слів «для сільськогосподарського виробництва» слід читати «для ведення садівництва»». Також вказує, що ним було подано звернення до Управління Держгеокадастру у Вінницькому районі. Однак, відповіддю даного Управління від 01.11.2016 року йому було відмовлено. Відповідно до рішення державного кадастрового реєстратора від 03.08.2016 року, йому було відмовлено у внесенні відомостей до ДЗК, посилаючись на те, що цільове призначення земельної ділянки, вказане в державному акті «для сільськогосподарського виробництва», не відповідає цільовому призначенню, вказаному в технічній документації та обмінному файлі (для індивідуального садівництва). Відповідно до Класифікації видів цільового призначень земель, затвердженої наказом Держкомзему від 23.07.2010 року №548, цільове призначення «для сільськогосподарського виробництва» відсутнє Отже, в іншому позасудовому порядку вирішити питання не можливо. За вказаних обставин позивач просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,1200 га, розташовану за адресою: Вінницько-Хутірська сільська рада, СТ «Ветеран», ділянка №110, по вул. Соборна, 22, з цільовим призначенням для ведення садівництва.Також просить залишити за ним судові витрати по справі. В судове засідання сторони по справі та їх представники не зявились. Представник позивача [PERSON] за договором про надання правової допомоги [PERSON] попередньо подав суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, в поданій заяві вказав, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Представник відповідача сільський голова Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області також попередньо подав суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, у вказаній заяві зазначив, що при прийнятті рішення покладаються на розсуд суду. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думки та позиції сторін по справі, викладені у поданих до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Частиною 1\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1\~ст.11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивачу [PERSON], відповідно до Державного акта серії ВН б/н на право приватної власності на землю, виданого на підставі рішення Вінницько-Хутірської сільської Ради народних депутатів 8 сесії 22 скликання від 27.09.1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1405, виданого 19 листопада 1995 року, належить земельна ділянка площею 0,1200 га в межах згідно з планом, з цільовим призначенням для сільськогосподарського виробництва, що підтверджується ксерокопією вказаного державного акта (а.с. 7). Згідно ксерокопії рішення Вінницько-Хутірської сільської Ради народних депутатів 8 сесії 22 скликання від 27.09.1995 року, вирішено перевести дачну ділянку площею 0,06 га в дачному кооперативі «Ветеран» з гр. [PERSON] та гр. [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до ксерокопії рішення Вінницько-Хутірської сільської Ради народних депутатів 9 сесії 22 скликання від 09.02.1996 року, вирішено перевести садовий будинок гр. [PERSON] в житловий з зарахуванням дачної ділянки площею 0,12 га до території с. Вінницькі Хутори (а.с. 10). З ксерокопії рішення Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області 06 сесії 07 скликання від 18.03.2016 року, вирішено внести зміни в рішення 08 сесії 22 скликання Вінницько-Хутірської сільської ради від 27.09.1995 року в частині визначення цільового призначення земельної ділянки площею 0,1200 га, право на яку посвідчено державним актом серія ВН б/н, від 19.11.1995 року, зареєстрованим у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1405 в зв'язку з допущеною помилкою при визначенні цільового призначення, а саме: замість слів «для сільськогосподарського виробництва» слід читати «для ведення садівництва» (а.с. 8). Відповідно до ксерокопії рішення державного кадастрового реєстратора № РВ-0500123202016 «Про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 03.08.2016 року, Державним кадастровим реєстратором Управління Держгеокадастру у Вінницькому районі Вінницької області розглянуто заяву про внесення відомостей (змін до них) доДержавного земельного кадастру від 27.07.2016 р. (реєстраційний номер ЗВ-0504887182016) разом з доданими до неї документами та відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, з таких підстав невідповідності електронного документа установленим вимогам, а саме: цільове призначення земельної ділянки, вказане в Державному акті на право власності на землю серії ВН, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю № 1405, від 19 листопада 1995р.,виданий на підставі рішення Вінницько-Хутірської сільської ради 8 сесії 22 скликання від 27.09.1995 року гр. [PERSON] «для сільськогосподарського виробництва» не відповідає цільовому призначенню, вказаному в технічній документації та обмінному файлі (для індивідуального садівництва). Відповідно до Класифікації видів цільового призначень земель, затвердженої наказом Держкомзему від 23.07.2010 року №548 цільового призначення «для сільськогосподарського виробництва» відсутнє (а.с. 11). Згідно ксерокопії листа Управління Держгеокадастру у Вінницькому районі Вінницької області за № 31-28-99.4-920/2-16 від 01.11.2016 року, наданому на звернення [PERSON], Управління повідомило, що Управління Держгеокадастру у Вінницькому районі не є органом, що здійснює державну реєстрацію права на земельну ділянку, а також не проводить усунення невідповідностей у визначенні цільового призначення в державних актах на право власності на землю… Так, як місце розташування земельної ділянки Вінницько-Хутірська сільська рада то й Книга записів, в якій було зареєстровано державні акти на право власності на земельні ділянки велася до 1 січня 2013 року та зберігалася в управлінні Держгеокадастру у Вінницькому районі Вінницької області…В силу ряду змін до земельного законодавства, що з 01 січня 2013 року вступили в законну силу, відповідно до ст. 202 Земельного Кодексу України у новій редакції державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом. Так, вступив в силу у новій редакції й Закон України «Про Державний земельний кадастр» та набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», відповідно до яких державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (а.с. 16). Відповідно до ксерокопії довідки № 12, виданої відділом соцзабезпечення Вінницького облвиконкому Садівничого товариства «Ветеран» Вінницькі Хутори від 20.09.2016 року, [PERSON] дійсно є членом садівничого товариства «Ветеран» масиву «Вінницькі Хутори». Рішенням 08 сесії 22 скликання від 27.09.1995 року виділена ділянка № 110 площею 0,12 га. Рішенням сесії Вінницько-Хутірської с/р № 51 від 27.06.2013 року на масиві зведені назви вулиць і відповідно ділянки мають поштову адресу. Ділянці № 110, яка належить [PERSON] присвоєно адресу вул. Соборна, 22 (а.с. 6). Згідно ксерокопії довідки № 955 від 14.03.2017 року, виданої виконкомом Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, земельна ділянка площею 0,12 га для ведення садівництва, яка належить гр. [PERSON] згідно Державного акта серії ВН б/н, виданого Вінницько-Хутірською сільською радою згідно рішення 8 сесії 22 скликання, зареєстрованого за № 1405 від 19.11.1995 року, знаходиться за адресою: територія Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області (за межами населено пункту) садове товариство «Ветеран» не являється земельною часткою (паєм), цільове призначення не змінювалось, не виділялась в натурі (на місцевості) як земельна частка (пай) і надана у процесі приватизації згідно норм земельного законодавства (а.с. 13). Згідно ч. 1 ст. 20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Встановлено, що на підставі рішення Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 18.03.2016 року внесено зміни в рішення 08 сесії 22 скликання Вінницько-Хутірської сільської ради від 27.09.1995 року, в частині визначення цільового призначення вищевказаної земельної ділянки, в звязку з допущеною помилкою при визначенні цільового призначення, а саме: замість слів «для сільськогосподарського виробництва» слід читати «для ведення садівництва». Отже, органом місцевого самоврядування прийняте рішення щодо віднесення даної земельної ділянки до земель з цільовим призначенням для ведення садівництва. Також встановлено, що, оскільки останнім органом, що здійснював видачу державних актів (до 2013 року) у відповідності до вимог «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі», затвердженої наказом Держкомзему № 43 від 04.05.1999р. було управління Держгеокастру, позивачем з урахуванням п. 2 постанови КМУ від 2 квітня 2002 р. № 449, якою було установлено, що раніше видані державні акти на право приватної власності на землю, державні акти на право власності на землю, державні акти на право власності на земельну ділянку та державні акти на право постійного користування землею залишаються чинними і підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб, було подано звернення до зазначеного органу щодо заміни державного акта. Відповідно до положень ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Згідно положень ст. 202 Земельного кодексу України, що втратили чинність з 1 січня 2013 року, державна реєстрація земельних ділянок здійснювалася у складі державного реєстру земель. Державний реєстр земель до 1 січня 2013 року складався з двох частин: Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів та Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку. Книга записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право користування землею, договорів оренди землі - це документ суворо обліку, який є складовою частиною державного реєстру земель. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 року № 1021 «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі», яка втратила чинність на підставі постанови КМУ від 17.10.2012 № 1051, що вступила в силу з 1 січня 2013 року, територіальний орган Держгеокадастру забезпечує зберігання книг записів з метою запобігання їх викраденню, втраті, знищенню або пошкодженню. Книга записів відкривається та ведеться у паперовому вигляді -територіальним органом Держгеокадастру, а в електронному - операторами-структурними підрозділами державного підприємства «Центр державного земельного кадастру». Книга записів у паперовому вигляді зберігається у територіальному органі Держгеокадастру за місцем розташування земельної ділянки. Згідно п.15 постанови КМУ від 09.09.2009 року № 1021 том розділу Книги записів закривається після внесення останнього запису. Том розділу Книги записів вважається закритим після зазначення дати закриття на титулі розділу Книги записів і завірення підписом посадової особи, скріпленим печаткою територіального органу Держгеокадастру. Унесення нових записів після закриття тому розділу Книги записів забороняється. Відповідно до ст. 202 Земельного кодексу України у новій редакції державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом. Так, вступив в силу у новій редакції й Закон України «Про Державний земельний кадастр» та набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», відповідно до яких державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Встановлено, що в державній реєстрації земельної ділянки позивачу було відмовлено. Згідно п. а ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи вищезазначене, суд вважає, що позов обґрунтований, доведений належними та допустимими письмовими доказами, тому підлягає задоволенню. Крім того, за клопотанням позивача суд вважає залишити за ним судові витрати по справі.

Outcome: approved