Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дергачівського районного суду з позовом до ТОВ «Поезія» в якому просив стягнути з ТОВ «Поезія» на його користь заборгованість по заробітній платі у сумі 22142 гривні 86 копійок, компенсацію за не вчасно виплачену заробітну плату, компенсацію за затримку розрахунку В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він працював у ТОВ «Поезія» на посаді менеджера з окладом 3000 гривень з 01.07.2013 по 12.07.2016. На підставі ст.38 КЗпП 12.07.2016 був звільнений. Підставою для звільнення була невиплата заробітної плати. В день звільнення йому заробітна плата за період з 01.12.2015 по 12.07.2016 не виплачена, в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі 22142 гривні 86 копійок. 23.11.2016 він звертався до ТОВ «Поезія» з заявою про надання йому належним чином завірених копій його заяв про прийняття на роботу та звільнення, копій наказів про прийняття на посаду та звільнення, розрахунок заборгованості по заробітній платі, яку було направлено цінним листом з повідомленням. 02.12.2016 ТОВ «Поезія» отримало його заяву, але відповіді до теперішнього часу не надало. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, в якій підтримує позовні вимоги у повному обсязі та просить розглядати справу за його відсутності з винесенням заочного рішення. Представник відповідача ТОВ «Поезія» в судове засідання не зявився, хоча повідомлявся про слухання справи своєчасно та належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно ч.ч.1, 2 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] з 01.07.2013 по 12.07.2016 працював в ТОВ «Поезія» на посаді менеджера з окладом 3000 гривень. За період роботи з грудня 2015 року по липень 2016 року утворилась заборгованість, яка складає 22\~142 гривні 86 копійок. Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Позивач [PERSON] 23.11.2016 звертався з письмовою заявою до ТОВ «Поезія» про надання йому належним чином завірених копій його заяв про прийняття на роботу та звільнення, копій наказів про прийняття на посаду та звільнення, розрахунок заборгованості по заробітній платі. Зі зворотного повідомлення вбачається, що 02.12.2016 ТОВ «Поезія» отримало його заяву. Наявність заборгованості по заробітній платі відповідачем ТОВ «Поезія» не спростована. Доказів на підтвердження сплати позивачу [PERSON] заборгованості по заробітній платі відповідачем ТОВ «Поезія» суду не надано. Отже, відповідачем не надано доказів, які б підтверджували незаконність вимог позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі або їх необґрунтованість. Крім того відсутність дій, які б свідчили про наміри добросовісно виконувати свої зобов'язання з боку відповідача, вказують на наявність спроби ухилитися від виконання ним своїх зобов'язань. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до п.2 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст. 115-117 КЗпП України,

Outcome: approved