Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що перебував з [PERSON] у близьких стосунках. В період спільного проживання в них народились діти: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Після припинення їх відносин діти залишились проживати з відповідачем. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 15.08.2014 року з нього стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 40% всіх видів заробітку щомісячно. Він належним чином виконає свої батьківські обов'язки, сплачує аліменти на утримання дітей, однак, в нього склались на даний час такі обставини, що він не може сплачувати аліменти в розмірі визначеному судом. Також в нього є сумніви того, що відповідач використовує аліменти не на потреби дітей, а на свої потреби. Вважає, що розмір аліментів, які стягуються з нього значно перевищує прожитковий мінімум на обох дітей, на його утриманні перебуває повнолітня дочка, яка продовжує навчання та вчиться за кордоном, матір [PERSON], [INFO], внучка [PERSON], крім того, він знімає житло для себе та своєї сім'ї. Просить суд зменшити розмір аліментів з 40% на 20% з усіх видів заробітку щомісячно. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили суд позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив суд в його задоволенні відмовити. Представник третьої особи в судовому засіданні покладався на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає. Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 серпня 2014 року позов [PERSON] задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 40% від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на дитину, починаючи з 23.05.2014 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З аналізу даних норм слідує, що підставою для зміни розміру аліментів є зміна сімейного чи майнового стану одного з батьків, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, яка сталася виключно після ухвалення рішення про стягнення аліментів і не пов'язана із ставленням одне до одного бувшого подружжя після розірвання шлюбу та в залежність від інших спірних питань між ними. Позивач зазначає, що з 2014 року зросла вартість навчання дитини за кордоном у зв'язку із підвищенням курсу злотих, і витрати на утримання дочки значно зросли, однак, за цей період зріс і курс долара США до гривні і вартість витрат щодо купівельної спроможності на утримання дітей. Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що сімейний стан [PERSON] змінився після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів. Щодо інших мотивів, викладених позивачем у позовній заяві, то при ухваленні рішення Луцьким міськрайонним судом 15.08.2014 року, при визначенні розміру аліментів суд врахував перебування [PERSON] у іншому шлюбі, який зареєстровано перед народженням [PERSON], [INFO], наявність на його утриманні інших дітей, в тому числі навчання однієї з них за кордоном, непрацездатну матері, розмір доходів відповідача, який є стабільним та на думку суду достатнім, щоб сплачувати у визначеному судом розмірі аліменти на утримання двох малолітніх дітей, одна з яких є інвалідом з дитинства, внаслідок чого потребує додаткових коштів на її лікування та розвиток, тобто, судом їм дана юридична оцінка. З огляду на те, що матеріальне, сімейне становище позивача [PERSON] не змінилось, а наявність сумнівів щодо використання коштів на утримання дітей відповідачем на свої потреби не є підставою для зміни розміру аліментів, то суд приходить до висновку, що позов до задоволенні не підлягає.

Outcome: dismissed