Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 9.09.2010 року між ним та відповідачем укладено шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб виданим повторно, серія [NUMBER] від 19.01.2021 року, який було зареєстровано виконкомом Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом № 24. Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] . Спору з приводу виховання та утримання сина, а також майнового спору не має. Зазначає, що з відповідачкою не живуть та не спілкуються близько шести місяців. Сімейне життя не склалось з самого початку, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідачка нехтувала сімейними цінностями, любові та поваги до нього не проявляє. Між ними часто виникали сварки. Сторони мають різні погляди на шлюб та сім`ю. Позивач вважає, що сенсу і можливості підтримувати сімейні відносини не має. Переконаний, що шлюб між ними носить лише формальний характер і розлучення це єдиний вихід для них побудувати щасливе життя. У зв`язку з цим просить суд, строк для примирення не надавати та шлюб укладений з відповідачкою розірвати. На підставі викладеного, позивач просить суд шлюб укладений з відповідачкою розірвати. Позивач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився та про причини неявки суду не повідомив. В позовній заяві зазначив, що у зв`язку з довготривалим виїздом за межі області, просить розглянути справу без його участі. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала частково. Разом з цим, вказала що не визнає зазначених позивачем в позовній заяві обставин, щодо нехтування нею сімейними цінностями. Вважає, що збереження шлюбу є недоцільнім, оскільки відповідач не спроможний забезпечувати сім`ю та погано ставиться, як до її дочки від першого шлюбу так і до власного сина, які проживають з нею. Додатково зазначила, що покидаючи сім`ю відповідач забрав особисті речі її дочки, сережку, обручку та ноутбук, а також деяку побутову техніку. З позовом про розподіл майна, не зверталася. Просила не надавати строк для примирення та шлюб укладений з позивачем, розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 9.09.2010 року між сторонами укладено шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб виданим повторно, серія [NUMBER] від 19.01.2021 року зареєстрованим виконкомом Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом № 24. Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з відповідачкою . Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що вони сімейних стосунків не підтримують та разом не проживають пів року, позивач наполягає на розірванні шлюбу, про що зазначає у позовній заяві, відповідач в заяві, поданій до суду 16.02.2021 р. вимоги позивача визнає та примирення не бажає. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони втратили почуття поваги, любові і довіри один до одного. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачкою, яка позов визнала, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо утримання та порядку виховання дітей, поділу спільного майна сторін не заявлено. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений ним судовий збір у сумі 908,00 грн.

Outcome: approved