Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до Старобільського районного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю с/г підприємства «Нібулон» про визнання правочину недійсним, зобов`язання повернення майна з чужого незаконного володіння. Крім того, [PERSON] звернувся до Старобільського районного суду з уточненою позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю с/г підприємства «Нібулон» про визнання правочину недійсним. В обґрунтування уточнених позовних вимог [PERSON] посилається на те, що йому на підставі державного акту від 17.03.2003 року на праві власності належать земельні ділянки: площею 4,7059 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4425187500:05:004:0119, розташована на території Шульгинської сільської ради Старобільського району Луганської області, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 513709, виданого 17.03.2003 року Шульгинською сільською радою Старобільського району Луганської області; площею 4,6672 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4425187500:05:004:0118, розташована на території Шульгинської сільської ради Старобільського району Луганської області, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 513708, виданого 17.03.2003 року Шульгинською сільською радою Старобільського району Луганської області; площею 4,7709 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4425187500:05:004:0121, розташована на території Шульгинської сільської ради Старобільського району Луганської області, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 513711, виданого 17.03.2003 року Шульгинською сільською радою Старобільського району Луганської області; площею 4,6466 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4425187500:05:004:0122, розташована на території Шульгинської сільської ради Старобільського району Луганської області, відповідно до свідоцтва про спадщину від 25.11.2013 року; площею 2,3233 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4425187500:05:004:0247, розташована на території Шульгинської сільської ради Старобільського району Луганської області, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ЛГ № 020340, виданого 24.12.2008 року Шульгинською сільською радою Старобільського району Луганської області. 05.05.2008 року між ним та ТОВ с/г підприємства «Нібулон» було укладено договір оренди землі строком на 10 років. 05.01.2015 року було укладено договір до договору оренди відповідно до якого строк дії договору оренди землі визначається у 20 років. Цей договір було обманим шляхом підписаний надав йому на підпис договір про внесення змін до договору оренди землі, а саме в розмірі орендної плати, однак змінили цей договір і вказали строк дії оренди в 20 років, на що він погодження не давав. Таким чином, строк права оренди відповідача на належну йому земельну ділянку сплинув 05.05.2018 року та на цей час використовується відповідачем без жодних правових підстав. Він звернувся до відповідача з вимогою про повернення йому земельної ділянки, але відповідач відмовився виконувати його вимоги. У зв`язку з наведеним він вимушений був звернутися до суду. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача Попова Н.І. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, та заперечували проти їх задоволення. Надала суду письмовий відзив на уточнену позовну заяву, в обґрунтуваннях якої посилається на те, що вважає за необхідне надати відзив на уточнену позовну заяву відносно трьох додатково зазначених спірних земельних ділянок. Крім укладання спірних договорів про внесення змін 1 та 2 від 05.01.2015 до договорів оренди землі, зареєстрованих 05.05.2008 року за № 251875/040825100254 та за № 251875/040825100255 терміном на 20 років, за взаємною згодою між позивачем та відповідачем в 2015 році були укладені терміном на 15 років три договори оренди земельних ділянок. Так, позивач успадкувавши після [PERSON] земельну ділянку площею 4,7709 га, кадастровий номер 4425187500:05:004:0121 (далі спірна земельна ділянка 3) згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом №2706 від 25.11.2013 року, виданого приватним нотаріусом Старобільського районного нотаріального округу Луганської області Озеровим О. І. та успадкувавши після [PERSON] земельну ділянку площею 4,6466 га кадастровий № 4425187500:05:004:0122 (далі спірна земельна ділянка 4) згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом №2696 від 25.11.2013 року, виданого приватним нотаріусом Старобільського районного нотаріального округу Луганської області Озеровим О.І., особисто власноруч 02 вересня 2015 року підписав з ТОВ СІ І «НІБУЛОН» два договори оренди землі, відповідно до яких [PERSON] передав в оренду відповідачу строком на 15 років зазначені земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Шульгинської сільської ради Старобільського району Луганської області. Також, 05 жовтня 2015 року між гр. [PERSON] (як власником земельної ділянки на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №020340 від 24.12.2008 року) та відповідачем укладений договір оренди землі, відповідно до якого [PERSON] передав в оренду відповідачу строком на 15 років земельну ділянку загальною площею 2,3233га, кадастровий №4425187500:05:004:0247 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Шульгинської сільської ради Старобільського району Луганської області (далі - спірна земельна ділянка 5). Згідно акту прийому - передачі об`єкта оренди (земельної ділянки) від 11.03.2016 [PERSON] як власник спірної земельної ділянки передав, а відповідач як орендар прийняв спірну земельну ділянку в оренду. Право оренди спірної земельної ділянки 3 було зареєстровано 16.10.2015 за відповідачем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право: 11616481 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 25313574 від 16.10.2015 року. Право оренди спірної земельної ділянки 4 було зареєстровано 04.11.2015 за відповідачем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право: 11897786 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 25853328 від 04.11.2016 року. Право оренди спірної земельної ділянки 5 було зареєстровано 17.03.2016 за відповідачем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право: 13807113 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 28790261 від 17.03.2016 року. Копії зазначених договорів оренди землі та Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права знаходяться в матеріалах справи. Крім того, між позивачем та відповідачем 26.02. 2018 року були підписані договори про внесення змін: до договору оренди землі від 02.09.2015 року, право оренди згідно якого зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 16.10.2015 року за №1 1616481; до договору оренди землі від 02.09.2015 року, право оренди згідно якого зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 04.11.2015 року за №11897786; до договору оренди землі від 05.10.2015 року, право оренди згідно якого зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 17.03.2016 року за №13807113 в частині підвищення розміру орендної плати з 01.01.2018 року.(Копії договорів додаємо). Слід зазначити, що в 2019 році та 2020 році відповідачем неодноразово пропонувалось позивачу підписати договори про внесення змін до вказаних договорів в частині підвищення розміру орендної плати, про що направлялись йому листи для узгодження та подальшого підписання з двома екземплярами відповідних договорів про внесення змін до спірних договорів оренди землі, але позивач зазначені договори не підписав. (Копії листів з проектами додаткових знаходяться в матеріалах справи). Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент укладання договорів оренди землі від 02.09.2015 та від 05.10.2015 року) право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з ст. 126 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент укладання договорів оренди землі від 02.09.2015 та від 05.10.2015 року) право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно з ч.5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинній на момент укладання договорів оренди землі від 02.09.2015 та від 05.10.2015 року) право оренди земельної ділянки полягає державній реєстрації відповідно до закону. Пунктом 17.1 спірних договорів оренди землі від 02.09.2015 та від 05.10.2015 також передбачено, що право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права та оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином, право оренди на спірні земельні ділянки виникло у відповідача з моменту державної реєстрації права оренди землі, є чинним терміном на 15 років. Вищезазначені договори оренди землі сторонами достроково не розривались, недійсними у встановленому порядку не визнавались, на даний час є чинними, зареєстрованими відповідно до чинного законодавства, тому таке право є дійсним та набутим позивачем на законних підставах. Слід зазначити, що починаючи з 2015 року відповідач використовував спірні земельні ділянки для вирощування товарної сільськогосподарської продукції і належним чином виконував свої зобов`язання за договорами оренди землі перед позивачем, а саме своєчасно та в повному обсязі сплачував йому орендну плату, використовував спірні земельні ділянки за цільовим призначенням, відшкодовував власнику податок на землю. Своєчасне нарахування та виплата належним чином відповідачем, а також отримання позивачем орендної плати за використання відповідачем спірних земельних ділянок підтверджуються відомостями про виплату орендної плати за орендовані земельні ділянки (копії знаходяться в матеріалах справи). Позивач не заперечує, що відповідач належним чином виконував умови договору оренди землі, в тому числі щодо виплати орендної плати. Спірні договори оренди землі підписані особисто позивачем у присутності бухгалтера (оренда) філії «Старобільська» ТОВ СП «НІБУЛОН» [PERSON] і у відповідача не має підстав для сумнівів щодо справжності підпису на них та щодо їх недійсності. Позивач не заперечує, що договори оренди землі від 02.09.2015 року та договір від 05.10.2015 року підписані ним особисто власноруч. Взагалі не заслуговує на увагу надуманий факт вказаний позивачем в позовній заяві , що відповідач під час укладання правочинів ввів його в оману щодо обставин, які мають істотне значення. Так як, договори оренди землі та акти приймання-передачі об`єкта оренди були укладені сторонами з дотриманням норм Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про оренду землі» у трьох примірниках на п`яти сторінках машинописного тексту, що мають однакову юридичну силу. Будь - які виправлення чи дописки на даних правочинах відсутні. Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач під час укладання спірних договорів про внесення змін ввів в оману його щодо обставин, які мають істотне значення. Слід зазначити, що згідно журналу обліку видачі договорів оренди землі по філії «Старобільська» ТОВ СП «НІБУЛОН» (копія знаходиться в матеріалах справи) вбачається, що спірні договори він отримав 27.07.2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 627 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми. У зв`язку з цим, факт укладення та підписання сторонами договорів оренди землі від 02.09.2015 року та від 05.10.2015 року свідчить про досягнення згоди з усіх їх умов. [PERSON] , підписавши за власним волевиявленням договори оренди землі та відповідні акти прийому - передачі спірних земельних ділянок від 02.09.2015 року та від 05.10.2015 року, погодився з усіма умовами договорів оренди землі та при їх укладанні усвідомлював їх зміст та правові наслідки, в тому числі і щодо строку користування відповідачем спірними земельними ділянками. [PERSON] в момент укладання договорів оренди землі, діяв на підставі вільного волевиявлення, свідомо, розсудливо, передбачав правові наслідки і бажав їх настання. Під час укладення спірних договорів оренди землі від позивача не надходили ні заперечення , ні претензії щодо строку його укладення. Згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Нормами ст. 203 ЦК України передбачено, зокрема, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в «Момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що при вирішенні судом спору про визнання договору недійсним з підстав відсутності у сторони волі на його укладення правове значення має наявність такої волі на момент досягнення сторонами договору згоди в належній формі з усіх істотних умов договору. Позивачем не надано будь-яких фактичних даних, а також належних та допустимих доказів, які б підтверджували обґрунтованість вказаних вище позовних вимог, а в порушення вимог ст.ст. 76, 77 ЦПК України позовні вимоги жодними доказами не підтверджуються. У спорах про визнання договорів оренди недійсними позивач (незалежно від того, чи є він стороною правочину або ж іншою заінтересованою особою) повинен довести, а суд - встановити наявність факту порушення суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов. Проте, в позовній заяві позивачем не зазначено, яке його право або інтерес порушено відповідачем, а також коли, при яких обставинах, яким способом відповідач порушив його права. Таким чином, оскільки позивачем не надано доказів порушення відповідачем його прав, а позовні вимоги є не доведеними, тому відсутність порушеного права тягне відмову у задоволенні позовних вимог. З огляду на вищевикладене вважають, що позовна вимога про повернення спірних земельних ділянок також не підлягає задоволенню. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що всі оскаржувані договори оренди землі [PERSON] укладались у її присутності, жодних дій щодо обману [PERSON] ні нею, ні підприємством здійснено не було. Заслухавши позивача, представника відповідача, свідка, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 513708, [PERSON] належить земельна ділянка площею 4,6672 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Шульгинської сільської ради Старобільського району Луганської області. Відповідно до копії договору оренди земельної ділянки № 251875/040825100255 від 05.05.2008 року, між [PERSON] та ТОВ СП «Нібулон» укладено договір про оренду земельної ділянки площею 4,6672 га., яка розташована на території Шульгинської сільської ради Старобільського району Луганської області строком на десять років. Відповідно до копії договору оренди землі від 05.05.2008 року за № 251875/040825100255 від 05.01.2015 року, укладено договір про внесення змін до договору оренди землі про наступне: -п. 2.1 в оренду передається земельна ділянка загальною площею 4,6672 га, у тому числі ріллі 4,6672 га., кадастровий № 4425187500:05:004:0117; -п. 2.2 нормативна грошова оцінка земельної ділянки на момент укладання договору про внесення змін становить 97866,60 грн.; -п. 3.1 договір укладено на 20 років. Відповідно до копії договору про внесення змін до договору оренди землі від 05.05.2008 року за № 251875/040825100255 від 04.06.2018 року, сторони домовилися внести зміни до договору оренди землі від 05.05.2008 року за № 251875/0408251002555 загальною площею 4,6672 га., кадастровий № 4425187500:05:004:0118, яка знаходиться на території Шульгинської сільської ради Старобільського району Луганської області, внесено зміни до пунктів 2.1, 4.2, 4.05, 4.9 та інше, однак в п. 3.1. щодо терміну дії договору зміни не вносилися. Тобто, кадастровий номер земельної ділянки є істотною умовою договору. Проте, в договору оренди землі від 05.05.2008 року за № 251875/040825100255 від 05.01.2015 року, а п. 1, яким вносяться зміни до п. 2.1. первісного договору оренди землі, кадастровий номер земельної ділянки вказаний не вірно. Згідно з інформаційною довідкою № 53541995, кадастровий номер земельної ділянки вказаний інший, а в договорі оренди землі від 05.05.2008 року за № 251875/040825100255 від 04.06.2018 року, який стосується цієї земельної ділянки та тих самих правовідносин, внесено нові зміни в п. 2.1 договору оренди, а саме в ньому зазначений кадастровий номер земельної ділянки 4425187500:05:004:0118. Проте зміни до п. 3.1 основного договору оренди землі щодо строку укладення договору оренди внесені не були. Суд вбачає протиріччя щодо продовження терміну оренди землі між двома різними договорами, оскільки строк дії договору оренди продовжений за іншою земельною ділянкою, а саме № 4425187500:05:004:0117, а за земельною ділянкою № 4425187500:05:004:0118 термін договору оренди продовжено не було, вфиходячи з порушення істотних умов договору землі. Відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 513709, [PERSON] належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,7059 га., яка розташована на території Шульгинської сільської ради Старобільського району Луганської області. Відповідно до копії договору оренди землі № 251875/040825100254 від 05.05.2008 року, між [PERSON] та ТОВ СП «Нібулон» укладено договір про оренду земельної ділянки площею 4,7059 га., яка розташована на території Шульгинської сільської ради Старобільського району Луганської області строком на десять років. Відповідно до копії договору оренди землі від 05.05.2008 року № 251875/040825100254 від 05.01.2015 року, внесено зміни до п. 3.1. договору, а саме: «Договір укладено на 20 років». Відповідно до копії договору оренди землі від 02.09.2015 року між [PERSON] та ТОВ СП «Нібулон» укладено договір про оренду земельної ділянки площею 4,7709 га., яка розташована на території Шульгинської сільської ради Старобільського району Луганської області строком на п`ятнадцять років. Відповідно до копії договору оренди землі від 02.09.2015 року між [PERSON] та ТОВ СП «Нібулон» укладено договір про оренду земельної ділянки площею 4,6466 га., яка розташована на території Шульгинської сільської ради Старобільського району Луганської області строком на п`ятнадцять років. Відповідно до копії договору оренди землі від 05.10.2015 року між [PERSON] та ТОВ СП «Нібулон» укладено договір про оренду земельної ділянки площею 2,3233 га., яка розташована на території Шульгинської сільської ради Старобільського району Луганської області строком на п`ятнадцять років. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За загальним визначенням частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 6, 627 ЦК України). Згідно з приписами статті 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату; відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Таким законом є Закон України «Про оренду землі», за визначенням статті 1 якого оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до статті 387 Цивільного кодексу України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. За приписами ст. 211 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи за самовільне зайняття земельних ділянок несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Позивачем [PERSON] в судовому засіданні не було надано жодного доказу в обґрунтування предмету та підстав позову, що стосуються розірвання договорів оренди землі земельних ділянок: площею 4,7059 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4425187500:05:004:0119, розташованої на території Шульгинської сільської ради Старобільського району Луганської області, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 513709, виданого 17.03.2003 року Шульгинською сільською радою Старобільського району Луганської області; площею 4,7709 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4425187500:05:004:0121, розташованої на території Шульгинської сільської ради Старобільського району Луганської області, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 513711, виданого 17.03.2003 року Шульгинською сільською радою Старобільського району Луганської області; площею 4,6466 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4425187500:05:004:0122, розташованої на території Шульгинської сільської ради Старобільського району Луганської області, відповідно до свідоцтва про спадщину від 25.11.2013 року; площею 2,3233 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4425187500:05:004:0247, розташованої на території Шульгинської сільської ради Старобільського району Луганської області, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ЛГ № 020340, виданого 24.12.2008 року Шульгинською сільською радою Старобільського району Луганської області. А саме, суд вважає необґрунтованою підставою для розірвання вищевказаних договорів ту обставину, що позивач [PERSON] лише підписував відповідні угоди, а не читав їх. Позовні вимоги щодо зобов`язання ТОВ с/г «Нібулон» повернення земельних ділянок з чужого незаконного використання є передчасними. Таким чином, враховуючи усе наведене вище, суд дійшов до висновку, що позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю с/г підприємства «Нібулон» про визнання правочину недійсним підлягає частковому задоволенню. На підставі ст.ст. 3, 203, 215, 227, 526, 611, 629, 651, 782 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 19-21, 78, 92, 93, 96, 106-116, 122-124, 141 ЗК України, ст. ст. 1-2, ст. 8, 24, 25, 32 ЗУ «Про оренду землі»,

Outcome: partial