Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики. В позовній заяві зазначено, що 19 червня 2009 року позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 100000 (сто тисяч) гривень, строком на п'ять років до липня 2014 року зі сплатою відсотків - 20% річних, що підтверджується письмовою розпискою. Договором визначено розмір процентів - 20% річних, що становить 20000,00 грн. на рік. Позика надавалась строком на п'ять років, тобто станом на липень 2014 року відповідач мав надати позивачу суму позики в розмірі 100000,00 грн. та відсотки за користування кредитом в розмірі 20000,00 грн./за рік* 5 років =100 000,00 грн., однак зобовязання не виконав, що й стало підставою звернення [PERSON] до суду з позовом. В судове засідання представник позивача не з'явився, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та в разі неявки відповідача не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд вирішив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 19 червня 2009 року позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 100000 (сто тисяч) гривень, строком на п'ять років до липня 2014 року зі сплатою відсотків - 20% річних, що підтверджується письмовою розпискою. Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає іншій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. 19 червня 2009 року відповідачем власноручно написана розписка, яка підтверджує факт укладення договору позики. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на отримання від позичальника процентів від суми позики. Розмір і порядок одержання процентів визначається договором. Договором визначено розмір процентів - 20% річних, що становить 20000,00 грн. на рік. Позика надавалась строком на п'ять років, тобто станом на липень 2014 року відповідач мав надати позивачу суму позики в розмірі 100000,00 грн. та відсотки за користування кредитом в розмірі 20000,00 грн./за рік* 5 років =100 000,00 грн.. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та кодексу. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п. 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, - кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до переконання в тому, що факт неналежного виконання позичальником зобов»язань за договором позики та розмір заборгованості, підтверджується письмовим розрахунком, наданим позивачем, що є підставою для задоволення позову. Крім того, у відповідності до положень ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2000,00 гривень. Враховуючи наведене,

Outcome: approved