Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до Мукачівського міськрайонного суду з позовом про стягнення з [PERSON] боргу у розмірі 134093,40 грн., з яких: 83192,78 грн. - основний борг, 36049,00 грн. - заборгованість за прострочку виконання зобов'язань, 11979,76 грн. - інфляційні збитки, 2871,86 грн. - три проценти річних. Заявлені вимоги [PERSON] мотивує тим, що 20 квітня 2015 року він надав відповідачу грошову позику у розмірі 3000,00 Євро. У встановлений договором позики строк, а саме 20.10.2015 року, відповідач [PERSON] борг не повернув, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 134093,40 гривень. Позивач в судове засідання не з'явився, представником подано заяву з проханням розглянути справу у її відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задоволити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, а тому за згодою позивача відповідно до ст.224 ЦПК України суд, розглянув справу на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши письмові докази наявні в матеріалах цивільної справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно договору позики від 20 квітня 2015 року, [PERSON] надав [PERSON] грошові кошти в розмірі 3000,00 Євро, з кінцевим терміном повернення до 20.10.2015 року. (а.с. 5). Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Згідно із ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] боргу в розмірі 3000,00 Євро, які відповідно до офіційного курсу валют НБУ станом на 13.12.2016 року становить 83192,78 гривень. Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. З врахуванням вищевикладеного, вимоги в частині стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми також підлягають задоволенню. Що стосується вимог в частині стягнення 36049,00 гривень, як прострочку виконання зобов'язання, то дана вимога є необґрунтованою та безпідставною, а тому задоволенню не підлягає. Зважаючи на вищевикладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Що стосується відшкодування витрат на правову допомогу то суд, з огляду на відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу та розрахунку таких витрат приходить до висновку про необхідність відмови позивачу у їх відшкодуванні.

Outcome: partial