Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, на обґрунтування якого зазначив, що з 08.06.1977 року він разом з матір'ю [PERSON] та сестрою [PERSON] проживав у квартирі [ADDRESS]. [INFO] його мати померла 15.05.2013 року він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. У подальшому дізнався про те, що 04.03.1977 року він був знятий з реєстрації місця проживання на підставі вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.12.1996 року. Починаючи з 1996 року він неодноразово був засуджений за скоєння різних злочинів, за що відбував покарання в місцях позбавлення волі. Після звільнення з місц позбавлення волі завжди повертався до дому. Внаслідок отриманої травми з 03.11.2014 року до травня 2015 року перебував на стаціонарному лікуванні в Запорізькій міськлікарні № 5, де йому ампутували ногу. Його сестра [PERSON] повідомила йому про те, що спірна квартира на підставі розпорядження Шевченківської районної адміністрації Запорізької міської ради № 4307 від 29.12.2000 року та свідоцтва № [NUMBER] від 29.12.2000 року, на праві спільної сумісної власності належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] У звязку з тим, що [PERSON] змінила замки на вхідній двері квартири та не допускає його до квартири, просив відновити та визнати за ним право користування квартирою [ADDRESS], вселити його у квартиру. Позивач у судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з'явилися повторно, про час і місце розгляду справи були оповіщені у встановленому порядку, про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові повідомлення. Лише від представника Шевченківського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області надійшла заява з проханням розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. На підставі вимог ч. 2 ст. 158, ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю осіб, які белуть участь у справі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає .з таких підстав. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на копію довідки МКП «Основаніє» від 11.05.2013 року, акт комісії від 11.06.2013 року про реєстрацію місця проживання, копію заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлої матері [PERSON], копії вироків Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.12.1996 року, 10.09.2001 року, 30.09.2005 року, 15.02.2013 року, копію ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02.03.2015 року, копію заяви до Шевченківського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій обасті від 14.01.2013 року. Між тим, таке посилання є безпідставним. Відповідно до вимог ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Підставою для задоволення позову є встановлення факту порушення прав власника відповідачами і об'єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В порушення наведених вимог закону позивач не навів належних та допустимих доказів на підтвердження того, що саме відповідачі порушують, не визнають або оспорюють його право користування квартирою. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: dismissed