Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до Берегівського районного суду з позовом до виконавчого комітету Запсоньської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування. Позов мотивований тим, що У 1969 році батько позивача [PERSON] вирішив побудувати собі індивідуальний житловий будинок, у звязку з чим останній звернувся до компетентних органів. Рішенням виконавчого комітету Заставнянської сільської Ради депутатів трудящих Берегівського району Закарпатської області від 26 липня 1969 року № 38 йому виділено з вільного присадибного фонду колгоспу в с. Заставне земельну ділянку під індивідуальне житлове будівництво площею 0,07 га. Пізніше, рішенням Берегівської районної Ради депутатів трудящих Закарпатської області від 29серпня 1969 року № 250 батькові позивача надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку в с. Заставне. На підставі зазначеного рішення виконавчим комітетом Берегівської районної Ради депутатів трудящих Закарпатської області видано свідоцтво на забудову садиби в сільських населених пунктах УРСР № 92 від 26 серпня 1969 року, яким батькові надано дозвіл на забудову вищевказаної земельної ділянки та будівництво на ній індивідуального житлового будинку за проектом № 30-2к-2 та інших будівель згідно з планом забудови. Так само на підставі вказаного вище рішення виконавчим комітетом Берегівської районної Ради депутатів трудящих Закарпатської області складено акт про відведення земельної ділянки у межах села (селища, міста) № 92 від 30 серпня 1969 року, яким проведено в натурі відвід земельної ділянки в с. Заставне загальною площею 700 кв. м. під індивідуальне житлове будівництво забудовникові [PERSON]. Будівництво житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за вищевказаною адресою було завершено в 1970 році, але тоді він не був зареєстрований, оскільки на той час такий будинок не підлягав реєстрації. Згодом, у 1980 році батько позивача збудував за вищевказаною адресою будівлю магазину, однак її так само не було зареєстровано з тих же підстав. 25 березня 2012 року батько позивача помер. Після його смерті відкрилася спадщина на належні йому житловий будинок та будівлю магазину, які позивач успадкував за законом у цілому як єдиний спадкоємець останнього. 13 травня 2015 року Комунальне підприємство «Берегівське бюро технічної інвентаризації Берегівської районної ради» виготовило технічні паспорти на вищевказані одноквартирний (садибний) житловий будинок (інвентаризаційна справа № 12559) та будівлю магазину та належні до неї споруди (інвентаризаційна справа № 12620). У червні 2015 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу Закарпатської області [PERSON] для оформлення права на спадщину після смерті батька. Однак, під час перевірки поданих документів було встановлено, що згідно виданих КП «Берегівське БТІ БРР» довідок від 23 травня 2015 року № 249 та № 250 вищевказані житловий будинок, будівля магазину та належні до неї споруди не зареєстровані. Уз звязку з цим йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та запропоновано звернутися до суду. Позивач у судове засідання не зявився, при цьому подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити. Відповідач представник виконавчого комітету Запсоньської сільської ради в судове засідання не зявився, однак подали до суду заяву, в якій просять справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги визнають. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою. Відповідно до п. 28 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно» і «Порядку надання інформацій з державного реєстру речових прав на нерухоме майно», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України за № 868 від 17.10.2013 року, підставою для державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення суду, що набрало законної сили щодо права власності та їхніх речових прав на нерухоме майно. Відповідач визнав позов в повному обсязі. Вважають вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, про що свідчить подана ними заява. Частиною 1 ст.\~61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову (ч.\~4 ст.\~174 ЦПК України). За відсутності будь-якого застереження, факт, визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст.\~61 ЦПК України, є обовязковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, суд приймає визнання позову відповідачем у справі і з цих підстав задовольняє позов.

Outcome: approved