Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача про продовження строку для прийняття спадщини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що його сусідка [PERSON], [INFO] була власником будинку за адресою: [ADDRESS]. За життя [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно заповіла [PERSON] Позивач після смерті спадкодавця у встановлений законом термін заяву до нотаріальної контори не подав, оскільки йому не було відомо про існування вищевказаного заповіту. Даний заповіт було складено і підписано в двох примірниках, один з яких залишився в Романівській сільській раді, а інший виданий заповідачу [PERSON] Через хворобу заповідача, за її згодою та в присутності секретаря [PERSON]. заповіт підписала соціальний працівник [PERSON] Позивач пропустив строк звернення до нотаріальної контори оскільки не знав про існування вищезазначеного заповіту. На підставі наведеного, вважає причини пропуску строку звернення в нотаріальну контору поважними, просить визначити йому додатковий строк терміном в два місяці для подання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. 17.11.2015 р. третя особа [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], Романівської сільської ради про визнання заповіту недійсним. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він до дня смерті дружини проживав з нею по [ADDRESS]. За даною адресою він зареєстрований і продовжує проживати після смерті дружини. Таким чином, він прийняв спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. За його заявою до приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Гордійчук М.В. була заведена спадкова справа та встановлено наявність заповіту його дружини на ім'я [PERSON], який у встановлений законодавством строк не звернувся до нотаріуса для прийняття спадщини. Вважає, позовні вимоги заявлені [PERSON] безпідставними, оскільки поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини позивачем не наведено. Крім того, вважає, заповіт його дружини [PERSON] на ім'я [PERSON] від 30.01.2015 р. нікчемним з тих підстав, що він та його дружина є глухонімими інвалідами з дитинства і знаходились на обліку Луцькій районній первинній організації Луцької ТО УТОГ з 13 березня 2008 р. про що [PERSON] ні в заповіті ні в позовній заяві до суду не зазначив. Просить суд, визнати заповіт [PERSON], яка померла [INFO] р. на ім'я [PERSON] недійсним. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Позов третьої особи до нього не визнав. Представник Романівської сільської ради в судовому засіданні при вирішенні позовів покладалася на розсуд суду. Третя особа приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Гордійчук М. В., в судовому засіданні в судовому засіданні при вирішенні позовів покладалася на розсуд суду. Третя особа [PERSON], за участі перекладача [PERSON] та його представник, в судовому засіданні первісний позов не визнали, просили в задоволенні позову відмовити, позов третьої особи підтримали, просили його задовольнити. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази, в їх сукупності, допитавши свідків, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні первісного позову та про задоволення позову третьої особи. [PERSON], померла [INFO] року, що вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.02.2015 року (а.с. 24). Судом встановлено, що [PERSON] була глухонімим інвалідом з дитинства, вона знаходилася на обліку в Луцькій районній первинній організації Луцької ТО УТОГ з 13 березня 2008 року. Вказана обставинна визнавалася сторонами в судовому засіданні. З заповіту від 30.01.2015 року вбачається, що від імені [PERSON] на ім'я [PERSON], зроблено розпорядження, що на випадок її смерті все її, де б воно не було та з чого б воно не складалося заповіла [PERSON], вказаний заповіт посвідчений 30 січня 2015 року секретарем виконавчого комітету Романівської сільської ради Луцького району Волинської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №1 (а.с. 35 зв.ст.). Крім того, судом встановлено, що вказаний заповіт був прочитаний вголос секретарем сільської ради [PERSON], а не заповідачем, і не був посвідчений при свідках та перекладачі, хоча [PERSON] була глухонімим інвалідом з дитинства, підписаний заповіт не заповідачем, а соціальним працівником [PERSON] Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 1248 ЦК, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках. Статтею 1253 ЦК передбачено, що у випадках, встановлених абз. 3 ч. 2 ст. 1248 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою. З письмових пояснень [PERSON], вбачається, що соціальний працівник [PERSON], яка обслуговувала сім'ю [PERSON] і розуміла мову глухонімих, звернулась з усною заявою про те, що її підопічна хоче зробити заповіт. 30 січня 2015 року після повернення [PERSON] з лікарні, вона з [PERSON] вдома в [PERSON] вияснили на кого вона хоче скласти заповіт. В сільській раді вона надрукувала заповіт і вдома в присутності [PERSON], яка була лежача, його підписала [PERSON] На момент посвідчення заповіту в неї був дуже малий досвід роботи, і тому вона не дотрималась правил посвідчення заповітів. Відповідно до п. 16 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 року № 18/5, глуха, німа або глухоніма особа, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, сама прочитує документ і підписує його. Якщо така особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписати документ, то при вчиненні нотаріальної дії обов'язково повинна бути присутня особа (сурдоперекладач), яка може порозумітися з глухою, німою або глухонімою особою і підтвердити своїм підписом, що зміст правочину, заяви чи іншого документа відповідає волі учасника нотаріальної дії. Підпис особи (сурдоперекладача) проставляється після тексту правочину. Від зазначеної особи вимагається документ, що підтверджує його кваліфікацію. Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Враховуючи, наявність вимоги третьої особи, щодо визнання недійсним заповіту, наявність спору між сторонами з приводу дійсності заповіту, враховуючи наявність обґрунтованих підстав для висновку про незаконність спірного заповіту, суд вважає за необхідне визнати спірний заповіт недійсним. Вирішуючи первісний позов, суд виходить із наступного. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про наявність заповіту, щодо нього, то, на думку суду, правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Крім того, суд бере до уваги, що заповіт, на який посилається позивач, є нікчемним. Проаналізувавши вищенаведене, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні первісного позову.

Outcome: approved