Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дітей. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 12 вересня 2008 року між сторонами зареєстровано шлюб, від якого вони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Однак відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, їх вихованням не займається. Діти проживають разом з нею, знаходяться на її вихованні та утриманні. У зв'язку з цим, враховуючи, що відповідач працевлаштований, позивач просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання їхніх дітей у розмірі 1/2 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяву до суду і до досягнення дітьми повноліття. Окрім того позивач вказує, що спільні з відповідачем діти тяжко хворіють, неодноразово знаходилися на лікуванні в різних медичних закладах, перебувають на «Д» обліку, їм рекомендоване санаторно-курортне лікування один раз на рік, а тому також просить стягнути додаткові витрати на утримання дітей в розмірі по 400 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи із дня предявлення позову і до одужання дітей. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, вказав, що погоджується сплачувати аліменти на утримання їхніх дітей у розмірі 1/2 частки від усіх видів заробітку (доходу), однак додаткові витрати на утримання дітей погоджується сплачувати лише в розмірі по 200 грн. на кожну дитину щомісячно, оскільки має незадовільний стан здоровя, потребує лікування, має фінансові зобовязання перед банком. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено, позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 вересня 2008 року. Під час перебування у шлюбі в них народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії 1-ГЮ №118343 від 13 квітня 2010 року та серії 1-ГЮ №085181 від 02 грудня 2008 року, в яких відповідач вказаний батьком цих дітей, а позивач вказана їх матір'ю. Як вказано сторонами в судовому засіданні позивач та відповідач проживають разом зі своїми дітьми однією сім'єю. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення коштів на утримання дитини (аліментів) за рішенням суду. Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Як вбачається відповідач повністю визнає позовні вимоги, зокрема щодо його ухилення від утримання спільних з позивачем дітей, тому на підставі частини першої статті 61 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) вказана обставина, як така, що визнається сторонами, доказуванню не підлягає. Враховуючи викладене вище суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їхніх дітей - [PERSON] та [PERSON]. Згідно частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають значення. Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивача суд враховує, що відповідач має постійне місце роботи працює завідуючим складом ТОВ «Західбудцентр», і відповідно має постійний дохід, не має інших осіб, яких зобовязаний утримувати. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/2 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. При цьому, на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред'явлення позову, тобто з 10 листопада 2016 року. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання їхніх дітей, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 10 листопада 2016 року по 09 грудня 2016 року. Щодо стягнення додаткових витрат на утримання дітей судом встановлено та не заперечується сторонами, що діти хворіють, неодноразово знаходилися на лікуванні в різних медичних закладах, перебувають на «Д» обліку. Статтею185 СК України\~передбачено, що той\~\~з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Пунктом 18\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3\~роз'яснено, що до передбаченої\~ст. 185 СК України\~участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. До особливих обставин, викладених у\~ст. 185 СК України, закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, навчання дитини відповідно до навиків та здібностей дитини, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Разом з тим, додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати. При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Відповідно до приписів\~ст. 10 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Водночас,\~статтею 60 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач пред'явила позов до відповідача про стягнення додаткових витрат на дітей у виді постійних (щомісячних) платежів у розмірі по 400 гривень щомісячно на кожну дитину. На обґрунтування суми таких постійних платежів позивач вказувала на додаткові витрати пов'язані із хворобами дітей та рекомендацію санаторно-курортного лікування дітей один раз на рік. Однак, позивачем не надано суду жодного розрахунку додаткових витрат на дітей або обґрунтування необхідності майбутніх витрат саме у розмірі 400 гривень на місяць на кожну дитину. Копії довідок ЛКК, епікризів, виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, витягу із карти розвитку дитини жодним чином не підтверджують визначену позивачем наперед суму на додаткові витрати, оскільки йдеться про приблизні витрати, які позивач планує понести на майбутнє, а судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях. Разом з тим, враховуючи визнання відповідачем в судовому засіданні позову в частині стягнення додаткових витрат на утримання дітей в розмірі по 200 грн. на кожну дитину щомісячно, що не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову у вказаній частині. З приводу стягнення судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, а саме судового збору, суд враховує, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року, позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За таких обставин, з відповідача в дохід держави, відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір», необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1 102,40 грн.

Outcome: partial