Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду із позовною заявою до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб укладений 01.11.1986 року між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Рівненський міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Рівненській області , актовий запис № 1786. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 01 листопада 1986 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який зареєстрований відділом запису актів громадянського стану м. Рівне. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які на даний час є повнолітніми. Подружнє життя з відповідачкою не склалося. Між ними зникло взаєморозуміння і взаємоповага, вони втратили почуття довіри одне до одного, піклування та підтримка також відсутні. Мають кардинально різні погляди на життя, на шляхи розвитку сім`ї. Така розбіжність поглядів призвела до поступового погіршення взаємовідносин і - як наслідок - до фактичного припинення шлюбних стосунків між ним та відповідачкою. Відносин та почуттів, притаманних подружжю, між ними давно не існує. Подружні стосунки між ними припинені , спільне господарство не ведуть понад десять років тому. За цей час кожен з них живе своїм окремим життям та власними інтересами. Примирення та збереження шлюбу між ними вважає неможливим та недоцільним.. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, суду пояснив, що з відповідачкою проживають окремо з 2004 р. , подружніх стосунків не підтримують. Сім`я розпалася остаточно, і збереженню не підлягає. Просив шлюб розірвати. Відповідачкою [PERSON] подано до суду письмовий відзив згідно якого вважає, що звернення до суду [PERSON] є необґрунтованим та безпідставним. Разом з тим вказує на те, що від розірвання шлюбу вона не відмовляється, а навпаки наполягає на спільному відвідуванні органів РАГСУ для подачі заяви на розірванні шлюбу, так як діти вже повнолітні. Проте позивач відмовився подати спільну заяву, натомість подав позов до суду про розірвання шлюбу, що є безпідставним. Просила розгляд справи провести без її участі. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 01.11.1986 р., про що Рівненським міським ВДРАЦС ГТУЮ у Рівненській області зроблено актовий запис за № 1786. Від шлюбу діти повнолітні. На теперішній час сторони сімейно-шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, не мають спільних інтересів і не піклуються один про одного. Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За визначенням поняття шлюбу, наведеним у частині першій статті 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК України закріплено один із головних принципів шлюбу - його добровільність. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як слідує з положень статті 51 Конституції України, добровільність шлюбу відноситься до основних прав і свобод людини і громадянина. Як слідує з положень ст. 51 Конституції України, добровільність шлюбу відноситься до основних прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно із ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд, приймаючи до уваги існуючі взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання кожного з них продовжувати шлюбні відносини, враховуючи, що за цей час подружжя не здійснили реальних дій щодо збереження родинних стосунків та не мають наміру зберегти свою сім`ю, дійшов висновку, що подальше подружнє життя сторін, збереження їх сім`ї є неможливим та суперечить інтересам кожного з них. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved