Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

[PERSON] (до шлюбу Державіна) Д.В. звернулася до Червонозаводського районного суду м. Харкова із позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій вказує, що з 07 грудня 2005 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. З 2017 року сторони перестали проживати однією родиною та не ведуть спільного господарства. Стосунки між подружжям погіршились, почуття любові зникло, виникали сварки з побутових та особистих неприязних мотивів. Відповідач неодноразово ігнорував спроби взаємно подати заяву про розлучення, через що позивач змушена звернутися до суду із даним позовом та просила розірвати шлюб між сторонами та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у сумі 704,80 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судові засідання жодного разу не зявився, про розгляд справи повідомлявся в установленому законом порядку, шляхом подання судової повістки. За таких обставин у відповідності до\~ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку вирішення спору. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позов задовольнити, виходячи з наступного. 07 грудня 2005 року між сторонами було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Червонозаводського районного управління юстиції міста Харкова, шо підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-ВЛ №021355, актовий запис № 493. Сторони мають дитину, [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.2\~ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі\~ст.24СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Наведені на обґрунтування позову обставини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, а тому суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Питання про судові витрати суд вирішує на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved