Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

[PERSON] (далі позивачка) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення аліментів на утримання їхньої повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки від всіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, до досягнення донькою 23 років. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач є батьком її доньки. На даний час остання навчається у вищому навчальному закладі на денній формі навчання за державним замовленням у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Вона сама утримує доньку, при цьому відповідач від надання допомоги ухиляється, матеріальної допомоги не надає, хоча зобовязаний та має можливість її надавати. Відповідачем подано відзив на позову заяву з якої вбачається, що позовні вимоги у заявленому позивачкою розміру він не визнає, зазначає, що позивачкою не доведено проживання їхньої спільної доньки саме з нею. Також у нього немає постійного місця роботи, він має статус учасника бойових дій у звязку з чим його донька користується відповідними пільгами. У разі підтвердження належними доказами факту спільного проживання позивачки та їхньої доньки він згоден сплачувати аліменти на утримання доньки на період її навчання у розмірі 1/8 частки від всіх своїх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму, водночас сплачувати аліменти у більшому розмірі не має можливості. Позивачкою відповідь на відзив не подано і про надання додаткового строку для подання вказаної відповіді позивачка не клопотала. У судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила задовольнити його повністю, при цьому пояснила, що їхня спільна з відповідачем донька перебуває на її утриманні і хоча навчається в іншому місті, вона приїздить саме до неї на вихідні та канікули, водночас відповідач на даний час допомоги на утримання доньки не надає, хоча у 2017 році така допомога ним надавалась. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що він дійсно є батьком [PERSON] Сплачувати аліменти на утримання доньки у заявлено позивачкою розмірі він не має змоги, оскільки ніде не працює, водночас має змогу сплачувати аліменти у розмірі 1/8 частки від своїх доходів. Раніше він постійно надавав допомогу своїм дітям і від цього обовязку не відмовляється. Також пояснив, що має статус учасника бойових дій у звязку з чим його донька користується відповідними пільгами. Заслухавши вступне слово позивачки та відповідача, дослідивши матеріали справи і наявні у них докази, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено, позивачка та відповідач є батьками повнолітньої [PERSON], що підтверджується її свідоцтвом про народження (а.с. 4). З 01 вересня 2016 року [PERSON] зарахована на навчання до Сумського національного аграрного університету на факультет агротехнологій та природокористування з денною формою навчання за державним замовленням, термін її навчання по 30 червня 2020 року (а.с. 5). У судовому засіданні відповідач визнав та не оспорює того, що на даний час він допомоги на утримання своєї доньки не надає, при цьому має змогу надавати її у розмірі 1/8 частки свої доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, щомісячно. Відповідно до частин першої та другої статті 199 Сімейного кодексу України (далі СК України) якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Частиною третьою статті 199 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судом зясовано, що [PERSON] перебуває на утриманні своєї матері і після досягнення повноліття вона продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, що підтверджується рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 30 червня 2015 про розірвання шлюбу позивачки та відповідача, яким [PERSON] залишено проживати з позивачкою, довідкою Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області від 29 березня 2018 року про склад сімї позивачки, а також квитанціями про сплату [PERSON] коштів за проживання у гуртожитку (а.с. 3, 21, 22). У свою чергу відповідач, який є батьком [PERSON], також зобовязаний надавати донці допомогу до завершення нею навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років, та має змогу її надавати, однак у меншому, ніж заявлено позивачкою, розмірі, що визнано самим відповідачем. Згідно частин першої та другої статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають значення. Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки суд враховує, що відповідач офіційно не працевлаштований, однак визнає змогу сплачувати аліменти у розмірі 1/8 частки від всіх своїх доходів. Також суд враховує обовязок позивачки на рівні з відповідачем брати участь в утриманні доньки, відсутність на утриманні відповідача інших осіб, а також відсутність відомостей про наявність у відповідача захворювань, що потребують додаткових витрат на лікування. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їхньої повнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/8 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, щомісячно, до закінчення [PERSON] навчання, тобто до 30 червня 2020 року, тому позов підлягає задоволенню частково. При цьому, на підставі частини першої статті 191 та статті 201 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити з дня предявлення позову, тобто з 21 лютого 2018 року. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання їхньої доньки, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 21 лютого 2018 року по 20 березня 2018 року. Стосовно розподілу судових витрат, повязаних з розглядом справи, а саме судового збору, суд враховує, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року, позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позов підлягає задоволенню частково, при цьому позивачку було звільнено від сплати судового збору за подання позову, на підставі частин першої та шостої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 352 грн. 40 коп. (704 грн. 80 коп. / 2). На підставі викладеного,

Outcome: partial