Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачі про звільнення майна з-під арешту. Свої позовні вимоги мотивує тим, що постановою головного державного виконавця Другого ВДВС Луцького МУЮ було накладено арешт на все нерухоме та рухоме майно, яке перебуває у її власності та оголошено заборону на його відчуження у ВП № 31818110 про стягнення з неї в користь держави 122656,27 грн. виконавчого збору. Згідно постанови старшого державного виконавця ВДВС Луцького РУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у ВП № 25758187, яке було відкритим на виконання судового наказу № 2-н-1830/2010 від 16.12.2010 року про стягнення з неї в користь ПАТ «Волиньгаз» 2206,03 грн. за спожитий природний газ та 55,5 грн. судових витрат, було накладено арешт на її автомобіль AUDI 100 (1991 р.), колір червоний, д.н.з. [NUMBER], № кузова [NUMBER]. Окрім того, постановою державного виконавця ВДВС Луцького РУЮ у ВП № 27431482, на виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору № б/н від 23.06.2011 року в дохід держави в сумі 122656,27 грн. було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що перебуває у її власності. Вищевказані виконавчі провадження на даний час завершені, будь-які інші зобов'язання у неї відсутні, що підтверджується довідками Другого ВДВС Луцького МУЮ та ВДВС Луцького РУЮ. Враховуючи викладене, просить суд зняти арешти з усього рухомого та нерухомого майна, які були накладені в рамках ВП № 31818110, ВП № 25758187 та ВП № 27431482. 13.11.2018 року від представника відповідача ПАТ «Волиньгаз» надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що позовні вимоги [PERSON] в частині зобов'язання Другого ВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області та Луцького РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області зняти арешти з рухомого та нерухомого майна визнаються, однак щодо позовних вимог відносно ПАТ «Волиньгаз» заперечуються, оскільки вказані арешти Товариство не накладало. До початку судового засідання позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовну заяву підтримує повністю, просить її задовольнити (а.с. 56). Представник Другого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. У своїх поясненнях, які були наданими ним під час розгляду справи, зазначив, що при вирішенні питання він покладається на розсуд суду та додав, що у Другому ВДВС м. Луцька відсутні будь-які відкриті виконавчі провадження, у яких боржником виступає [PERSON] Представник відповідача ПАТ «Волиньгаз» в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи від нього на адресу суду не надходили. Від представника Луцького РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області до початку судового засідання надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, заперечень щодо задоволення позову у неї немає (а.с. 36). Враховуючи вищевикладене, а також ту обставину, що кожен з учасників справи висловив своє відношення до даного позову, суд приходить до висновку про можливість проведення справи за відсутності сторін. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до закону, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у певних випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що постановою головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Воробей О.А. від 07.03.2012 року було відкритим ВП № 31818110 з метою примусового стягнення з [PERSON] на користь держави виконавчого збору в розмірі 122656,27 грн. Даною постановою також було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження (а.с. 53). Крім того, постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції Бондарука П.В. від 24.05.2011 року в рамках ВП № 25758187 з метою примусового стягнення з [PERSON] в користь ПАТ «Волиньгаз» 2206,03 грн. за спожитий природний газ та 55,5 грн. судових витрат, було накладено арешт на автомобіль AUDI 100 (1991 р.), колір червоний, д.н.з. [NUMBER], № кузова [NUMBER], який на праві власності належить боржнику (а.с. 4, 55). Також, постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції Шумчука В.Г. від 20.07.2011 року в рамках ВП № 27431482 з метою примусового стягнення з [PERSON] в користь держави виконавчого збору 122656,27 грн., було накладено арешт на усе майно боржника та оголошено заборону на його відчуження (а.с. 54). Як вбачається з довідки Другого ВДВС м. Луцька у Волинській області (вих. № 03-4-37/27799 від 05.07.2018 року), Другим ВДВС м. Луцька підтверджено той факт, що на виконанні відсутні виконавчі документи про стягнення/зобов'язання щодо [PERSON] в користь фізичних, юридичних осіб та держави майнових зобов'язань (а.с. 13). З довідки Луцького РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області (вих. № 12098 від 18.06.2018 року) вбачається, що при перевірці АСВП у Луцькому РВ ДВС встановлено, що відкритих виконавчих проваджень, де боржником є [PERSON] не знайдено (а.с. 14). Суд зазначає, що у відповідності до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла станом на час вчинення вказаних виконавчих дій, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Згідно з ч. 1, 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до положень ст. 41 Конституції України та ст. 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини 1950 року держава Україна гарантує громадянам непорушність їхньої приватної власності. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Наявність заборон на рухоме та нерухоме майно, є порушенням наведених вище прав власника нерухомого майна, гарантованих йому державою Україна. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що слід зняти арешти з рухомого та нерухомого майна, що належить на праві власності позивачу, які були накладені в рамках виконавчих проваджень № 31818110, № 25758187 та № 27431482. На підставі ст.ст. 15, 16, 317, 321, 391 ЦК України, ЗУ «Про виконавче провадження»

Outcome: approved