Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

[PERSON] \~звернувся до\~Новоайдарського районного\~суду Луганської\~області з\~позовом до\~ [PERSON] про припинення дій, які порушують право власності, та відновлення прав, пов`язаних з правом власності. В обґрунтування заявлених вимог позивач [PERSON] посилався на те, що він є сиротою. Його мати - [PERSON] померла [INFO] . Батько [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] . На момент смерті батька [PERSON] був неповнолітнім. Після смерті батька позивачем опікувався його дядько - відповідач [PERSON] . Разом з дядьком [PERSON] проживав і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , в якій [PERSON] проживав на момент смерті батька, і в якій на даний час проживає та зареєстрований відповідач [PERSON] , є спільною частковою власністю. Згідно Свідоцтва про право власності на житло серія [NUMBER] , виданого 15 жовтня 2007 року Управлінням житлово-комунального господарства Луганської міської ради за розпорядженням № 2627 від 15.10.2007 року, вказана квартира належить на праві спільної часткової власності в рівних частках [PERSON] та [PERSON] . Право власності зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно МКПБТІ м. Луганськ 13.03.2008 року, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13.03.2008 року та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 02.06.2017 року. У 2016 році [PERSON] вступив до Східноукраїнського національного університету імені Володимира Даля, де навчається дотепер. Після вступу до ВНЗ позивач зареєстрував місце проживання в гуртожитку університету, який розташований за адресою: [ADDRESS] , і перед цим знявся з реєстрації за попереднім місцем проживання ( [ADDRESS] ). Після того, як [PERSON] став навчатися в університеті і переїхав в м. Сєвєродонецьк, відповідач змінив замки у квартирі [ADDRESS] , і не надав позивачу нові ключі. На вимоги позивача надати йому доступ у квартиру відповідач не реагує. Через що позивач не може потрапити у квартиру, яка є його власністю, і в якій знаходяться його особисті речі. На даний час позивач та відповідач не спілкуються. [PERSON] є власником 1/2 частки вказаної квартири. Так як другий співвласник квартири (його батько) помер, його частка у квартирі має бути успадкована його спадкоємцями. Заповіту [PERSON] не залишив, тому спадкування належного йому майна має відбуватися за законом згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України. Позивач є єдиним спадкоємцем [PERSON] за законом першої черги як його син. [PERSON] прийняв спадщину, так як на момент відкриття спадщини проживав і був зареєстрований разом зі спадкодавцем, у зв`язку з чим позивач має право на успадкування всього майна, що належало [PERSON] . Для оформлення спадщини позивач звернувся до державного нотаріуса Щастинської міської державної нотаріальної контори Харченко О.С. Розглянувши надані [PERSON] документи, нотаріус повідомила, що може видати свідоцтво про право на спадщину [PERSON] , але необхідно виготовити новий технічний паспорт на спадкову квартиру. Для виготовлення технічного паспорта квартири позивач звернувся до Новоайдарського районного комунального підприємства технічної інвентаризації, надавши запит нотаріуса від 26.12.2018 року № 472/02-14. Позивачу було роз`яснено працівником даного підприємства, що для виготовлення технічного паспорта працівник РКПТІ має зайти в квартиру і зробити необхідні вимірювання. Так як відповідач не надає позивачу доступу у квартиру, зробити це неможливо. З приводу неправомірних дій відповідача [PERSON] звертався до правоохоронних органів. Ніяких дій з приводу цієї заяви працівниками поліції не проведено, позивачу відмовляють у наданні роз`яснень з приводу результатів перевірки за цією заявою. Відповідач [PERSON] проживає в квартирі, яка не є його власністю. Він користується квартирою позивача без достатніх правових підстав. Фактично він є наймачем житла, власником якого є позивач. За таких обставин [PERSON] має укласти з позивачем договір найму (оренди) житла відповідно до ст. 810 ЦК України, однак відповідач не тільки не бажає це визнати, але, судячи з його поведінки, вважає себе власником цього житла. Використовуючи одноосібно квартиру належну позивачу для свого проживання, він не сплачує за надані комунальні послуги КП «Жилбудсервіс» м. Щастя за обслуговування будинку, через що накопичився борг. Через дії відповідача позивач повністю позбавлений можливості здійснювати свої права власника квартири, і тому вимушений звернутися до суду з цим позовом для відновлення своїх прав власника квартири. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечував проти вирішення справи при її заочному розгляді. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву не надав, у судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, хоча був належним чином сповіщений про дату, час та місце судового засідання шляхом надсилання повістки про виклик до суду засобами поштового зв`язку та шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Новоайдарського районного суду Луганської області офіційного веб-сайту Судової влади України (https://na.lg.court.gov.ua/sud1218/inshe/adv/886416/). Відповідно до\~ст.\~280\~ЦПК України\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: відповідач\~належним чином\~повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання; відповідач\~не з`явився\~в судове\~засідання без\~поважних причин\~або без\~повідомлення причин; відповідач\~не подав\~відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] (а.с.8), батьком позивача є [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Мати позивача - [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.6). Батько [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.7). На момент смерті батька [PERSON] був неповнолітнім. Після смерті батька позивачем опікувався його дядько - відповідач [PERSON] (а.с. 9. 10). Разом з дядьком [PERSON] проживав і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки КП «Жилбудсервіс» № 2170 від 20.06.2017 року (а.с.11). Квартира, в якій [PERSON] проживав на момент смерті батька, і в якій на даний час проживає та зареєстрований відповідач [PERSON] , є спільною частковою власністю. В судовому засіданні було досліджено оригінал свідоцтва про право власності на житло серії CAB № 569869, виданого 15.10.2007 року Управлінням житлово-комунального господарства Луганської міської ради за розпорядженням № 2627 від 15.10.2007 року, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.15), з якого вбачається, що вказана квартира належить на праві спільної часткової власності в рівних частках [PERSON] та [PERSON] . Право власності зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно МКПБТІ м. Луганськ 13.03.2008 року, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13.03.2008 року, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.16) та копією Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 02.06.2017 року (а.с.17). У 2016 році [PERSON] вступив до Східноукраїнського національного університету імені Володимира Даля, де навчається дотепер, що підтверджується Довідкою СНУ ім. В. Даля № 1317 від 01.07.2019 року (а.с.18). Після вступу до ВНЗ позивач зареєстрував місце проживання в гуртожитку університету, який розташований за адресою: [ADDRESS] , і перед цим знявся з реєстрації за попереднім місцем проживання ( [ADDRESS] ), що підтверджується відмітками про реєстрацію місця проживання у паспорті [PERSON] , копії якого містяться в матеріалах справи (а.с.12-13). Після того, як [PERSON] став навчатися в університеті і переїхав в м. Сєвєродонецьк, відповідач змінив замки у квартирі [ADDRESS] , і не надав позивачу нові ключі. На вимоги позивача надати йому доступ у квартиру відповідач не реагує. Через що позивач не може потрапити у квартиру, яка є його власністю, і в якій знаходяться його особисті речі. [PERSON] є власником 1/2 частки вказаної квартири. Так як другий співвласник квартири (його батько) помер, його частка у квартирі має бути успадкована його спадкоємцями. Заповіту [PERSON] не залишив, тому спадкування належного йому майна має відбуватися за законом згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України. Позивач є єдиним спадкоємцем [PERSON] першої черги за законом. [PERSON] прийняв спадщину, так як на момент відкриття спадщини проживав і був зареєстрований разом зі спадкодавцем, у зв`язку з чим позивач має право на успадкування всього майна, що належало [PERSON] . Для оформлення спадщини позивач звернувся до державного нотаріуса Щастинської міської державної нотаріальної контори Харченко О.С. Розглянувши надані [PERSON] документи, нотаріус повідомила, що може видати свідоцтво про право на спадщину [PERSON] , але необхідно виготовити новий технічний паспорт на спадкову квартиру. Для виготовлення технічного паспорта квартири позивач звернувся до Новоайдарського районного комунального підприємства технічної інвентаризації, надавши запит нотаріуса від 26.12.2018 року № 472/02-14 (а.с.19). Позивачу було роз`яснено працівником даного підприємства, що для виготовлення технічного паспорта працівник РКПТІ має зайти в квартиру і зробити необхідні вимірювання. Так як відповідач не надає позивачу доступу у квартиру, зробити це неможливо. З приводу неправомірних дій відповідача [PERSON] звертався до правоохоронних органів, що підтверджується копією талону-повідомлення № 34 про прийняття заяви від 25.02.2019 року (а.с.20), копією протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 25.02.2019 року (а.с.87) та іншими матеріалами ЖЄО №186/815 від 25.02.2019 року (а.с.86-91). З копії висновку за результатами розгляду звернення громадянина [PERSON] від 03.03.2019 року вбачається, що проведеною перевіркою було встановлено, що після смерті батька заявника [PERSON] , 1968 р.н., до повноліття [PERSON] , опікуном останнього був [PERSON] , та документи на квартиру знаходились у нього. З 2016 року, після повноліття [PERSON] , його дядько перестав з ним спілкуватися до теперішнього часу. На телефонні дзвінки [PERSON] не відповідає, та двері не відчиняє. Для з`ясування майнового питання [PERSON] було рекомендовано звернутися до суду (а.с.88). Відповідач [PERSON] проживає в квартирі, яка не є його власністю. Він користується квартирою позивача без достатніх правових підстав. Використовуючи одноосібно квартиру належну позивачу для свого проживання, він не сплачує за надані комунальні послуги КП «Жилбудсервіс» м. Щастя за обслуговування будинку, через що накопичився борг. Так, з довідок №2950 та №2951, наданих 19.12.2019 року КП «Жилбудсервіс», вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстрований квартиронаймач [PERSON] , заборгованість перед КП «Жилбудсервіс» за житлово комунальні послуги (утримання будинку і прибуд. тер., водопостачання, водовідведення, вивезення і захоронення ТПВ) на 01.12.2019 року становить 11603,61 грн (а.с.53, 54), що також підтверджується випискою з оборотної відомості (а.с.55-82). Через дії відповідача позивач повністю позбавлений можливості здійснювати свої права власника квартири, у зв`язку з чим був вимушений звернутися до суду з даним позовом для відновлення своїх прав власника квартири. Положеннями ст. ст. 319 ЦК України, 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до частини першої статті 98 ЖК Української РСР наймач жилого приміщення та члени його сім`ї, які проживають разом з ним, можуть за взаємною згодою дозволити тимчасове проживання в жилому приміщенні, що перебуває в їх користуванні, інших осіб без стягнення плати за користування приміщенням (тимчасових жильців), в тому числі опікуна чи піклувальника, який не є членом сім`ї наймача. Відповідно до п. 1 ст.\~8\~Конвенції\~про\~захист прав\~людини\~і\~основоположних свобод кожен має право на повагу до свого житла. Втручання у це право здійснюється виключно з підстав, передбачених п. 2 ст. 8 Конвенції. Зазначене покладає на Україну в особі її державних органів зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення ЄСПЛ у справі «Пауел і Райнер проти Сполученого Королівства» від 21.02.1990 р.). Такий захист поширюється як на власника квартири (рішення ЄСПЛ у справі «Джілоу проти Сполученого Королівства» від 24.11.1986 р.), так і наймача (рішення ЄСПЛ у справі «Ларкос проти Кіпру» від 18.02.1999 р.). Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР , зокрема у статті 1 Першого протоколу до неї передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Статтею 41\~Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.\~15\~ЦК\~України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.\~317\~ЦК\~України власникові належить право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України). Відповідно до ст.\~321\~ЦК\~України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.\~\~\~ \~Частинами 2, 3 ст.\~386\~ЦК\~України визначено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з ст.\~391\~ЦК\~України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, судовим розглядом встановлено, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, підтверджені письмовими доказами, сумніву у їх достовірності суд не має, з досліджених судом матеріалів вбачається, що дії відповідача дійсно порушують право власності позивача на майно,\~що підлягає\~захисту в\~судовому порядку, відповідач відзиву та заперечень проти задоволення позовних вимог не надав, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 15, 317, 319, 321, 355, 369, 383, 386, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України,

Outcome: approved