Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому вказав, що 20.06.2020 року приватним нотаріусов Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 2349 про стягнення з нього ( [PERSON] ) заборгованості на користь ТОВ «Фінфорс» в розмірі 11 337, 26 грн. Позивач зазначив, що вважає, що виконавчий напис вчинений є незаконним та таким, що не підлягає виконанню, з огляду на зазначене нижче 20.06.2020 року приватним нотаріусом. Позивач не має у розпорядженні оскаржуваного виконавчого напису, а тому припущення, що в оскаржуваному виконавчому написі № 2349 зазначено, що [PERSON] є боржником за кредитним договором укладеним з ТОВ «Фінфорс». Позивач зазначив, що він не підписував жодних договорів з ТОВ «Фінфорс», а тому відповідач не міг надати нотаріусу оригінал кредитного договору як первинного документу для вчинення оскаржуваного виконавчого напису за відсутністю такого. Таким чином, якщо відповідачем і було подано нотаріусу кредитний договір, якому божник вказаний [PERSON] , то такий договір не підписаний позивачем, а отже є нікчемним та не може вважатися оригіналом кредитного договору, у зв`язку із чим нотаріусом порушено вимоги п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, вчинивши напис без оригіналу кредитного договору. Оскільки, позивачем не визнається сума боргу в повному обсязі, так як він не підписував кредитний договір та не погоджується із нарахуванням відсотків, а тому між позивачем та відповідачем наявний спір щодо розміру заборгованості. Позивач просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 26.06.2020 року, який зареєстровано в реєстрі за № 2349, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. та стягнути з відповідача сплачений судовий збір за заяву про забезпечення позову витрати на правничу допомогу адвоката. Позивач надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, розгляд справи просив проводити без його участі та додатково зазначив, що у м. Києві ніколи не проживав. Представник відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час та місце судових засідань, про що свідчать поштові повідомлення в матеріалах справи, в судові засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив не подав. Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, надав суду пояснення, в яких просив у задоволенні позову [PERSON] відмовити, оскільки станом на час вчинення нотаріального напису нотаріуса у позивача існувала заборгованість із сплати за користування кредитом саме в такому розмірі який зазначений в нотаріальному написі. На час вчинення напису між банком та боржником не виникло спору по сумі заборгованості. Заборгованість перед банком виникла в межах строків позовної давності. Під час вчинення нотаріусом виконавчого напису, відповідачем були надані документи передбачені Постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Під час розгляду справи судом вирішено процесуальні питання: Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 29 липня 2020 року у вказаній справі було відкрито провадження та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 29 липня 2020 року було задоволено заяву позивача про забезпечення позову та вжито заходи забезпечення шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 62427904, відкритого 20.06.2020 року приватним виконавцем Дорошкевич Вірою Леонідівною на підставі виконавчого напису № 2349, виданого 20.06.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович. Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 19 серпня 2020 року заяву [PERSON] про витребування письмових доказів задоволено та зобов`язано приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича надати суду належним чином завірену копію нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису № 2349 від 20.06.2020 року про стягнення з боржника [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» заборгованості в розмірі 11337,26 грн., та зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» надати судуналежним чином завірені відомості щодо суми заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Фінфорс» станом на момент вчинення виконавчого напису № 2349 від 20.06.2020 року з зазначенням підстав нарахування такої заборгованості, а також копії всіх договорів, які ТОВ «Фінфорс» укладало з [PERSON] а також інші документи, які надають право ТОВ «Фінфорс» вимагати з [PERSON] суми заборгованості (у випадку її наявності). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Із наданої, приватним нотаріусов Житомирмького міського нотаріального округу Горай О.С., копії виконавчого напису, вбачається, що 20.06.2020 року приватним нотаріусом Житомирмького міського нотаріального округу Горай О.С., було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі під № 2349, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», заборгованості за кредитним договором № 647179-А від 05.09.2019 року. Строк платежу за кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 11.12.2019 року по 11.03.2020 року. Сума заборгованості складає 11 337,26 грн. 26.06.2020 року, на підставі виконавчого напису № 2349 від 20.06.2020 року, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. було відкрито виконавче провадження ВП № 62427904. Адресою [PERSON] (боржника) вказано: [ADDRESS]. Відповідно до положень ст. 88 Закону України «Про нотаріат» № 3425-ХІІ від 02.09.1993 року (в редакції, яка діяла на час вчинення виконавчого напису), нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до положень ст. 87 вищевказаного Закону, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом міністрів України. Згідно Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 (в редакції, яка діяла на час вчинення виконавчого напису), для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З урахуванням вищевикладеного, умовами для вчинення нотаріусом виконавчого напису станом на 20.06.2019 року є: наявність оригіналу кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. При цьому, подані документи мають підтверджувати безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Як було вказано позивачем, він не укладав кредитного договору з відповідачем та не має перед ним ніякої заборгованості. Вищевказане відповідачем жодним чином не спростовано. Положенням ст. 87 Закону України «Про нотаріат» № 3425-ХІІ від 02.09.1993 року (в редакції, яка діяла на час вчинення виконавчого напису), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Крім того, відповідно до пункту 5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженогоНаказом Міністерстваюстиції України22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України22 лютого 2012 р.за № 282/20595 (в редакції, яка діяла на момент вчинення виконавчого напису), останній вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів. Як вбачається з матеріалів справи, всупереч вимогам ст. 87 Закону України «Про нотаріат» (в редакції станом на 12.07.2019 р.) та п. 5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,оспорюваний виконавчий напис було вчинено на окремому аркуші формату А-4, а не на документі, яким встановлено заборгованість. При цьому з тексту та оформлення виконавчого напису не вбачається, що він не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, тому продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів. Постановою Верховного Суду від 14 серпня 2019 року по справі № 569/8884/17 визначено, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19). Суд приймає до уваги, що оспорюваний виконавчий напис було вчинено на підставі п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Оцінивши та дослідивши надані суду докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що оспорюваний позивачем виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог щодо його форми, передбаченої ст. 87 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, чинній станом на 20.06.2019 р.) та п. 5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки викладений він був не на документі, що встановлює заборгованість, а підстав для його викладення на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів суду надано не було. Даних про те, що [PERSON] має безспірні зобов`язання перед відповідачем, або відповідач має право безспірної вимоги до позивача за кредитним договором № 647179-А від 05.09.2019 року, судом не встановлено, а відповідачем не спростовано. При цьому, суду не було надано і засвідченої стягувачем виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, що підтверджувала б безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ч. 1, поклавши їх на відповідача. Згідно ст.ст. 137 ч.1, 2, 141 ч.2 п.1 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Так, згідно квитанції № 2332/з3 від 06.08.2020 року (призначення сплата звіту від 20.07.2020 року про виконання роботи за договором № 9-пд/2020 від 17.07.2020 року), позивач, на підставі договору № 9-пд/2020 про надання правничої допомоги від 17.07.2020 року, поніс витрати в сумі 1500,00 грн., які в силу вимог положень ст. ст. 137, 141 ч. 2 п.1 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved