Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Куп'янського міськрайонного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за борговою розпискою, посилаючись на те, що 12 жовтня 2012 року [PERSON] взяла у нього в борг грошові кошти у сумі 3700,00 грн. і зобов'язалася повернути їх в строк до 19 жовтня 2012 року, що підтверджується розпискою від 12 жовтня 2012 року. Повторно, 20 листопада 2012 року відповідачка [PERSON] взяла у позивача в борг грошові кошти у сумі 1650,00 грн. і зобов'язалася повернути їх в строк до 25 листопада 2012 року, що підтверджується розпискою від 20 листопада 2012 року. Відповідачка не повернула суму боргу позивачу та взагалі не реагує на його звернення. У зв'язку з викладеним, позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх цивільних прав. [PERSON] просить суд стягнути з відповідачки на його користь заборгованість по борговим розпискам на загальну суму 5350,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору та на правову допомогу. У судове засідання позивач не з'явився, згідно письмової заяви просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Не заперечував проти заочного розгляду справи у порядку ст. 224 ЦПК України. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, була належним чином повідомлена про час слухання справи, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення про вручення судової повістки з відміткою: «за закінченням терміну зберігання», оскільки згідно з п. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Окрім цього, відповідно до вимог ст.74 ЦПК України, судову повістку про виклик до суду було надіслано на адресу місця роботи відповідачки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази і оцінивши їх у сукупності суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. 12 жовтня 2012 року [PERSON] взяла у [PERSON] в борг грошові кошти у сумі 3700,00 грн. і зобов'язалася повернути їх в строк до 19 жовтня 2012 року, що підтверджується розпискою від 12 жовтня 2012 року (а.с. 5). 20 листопада 2012 року [PERSON] взяла у [PERSON] в борг грошові кошти у сумі 1650,00 грн. і зобов'язалася повернути їх в строк до 25 листопада 2012 року, що підтверджується розпискою від 20 листопада 2012 року (а.с. 4). В силу ст. 60, 59 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Відповідно до вимог статті 545 ЦК України кредитор, прийнявши виконання зобов'язання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Тобто, зобов'язання позивача були виконані в повному обсязі в момент укладення договору та фактичної передачі грошових коштів визначених в борговій розписці, а відповідачка не виконала свої зобов'язання по виплаті грошових коштів у строки визначені борговою розпискою, що підтверджується тим, що оригінали боргових розписок знаходяться у позикодавця. Оскільки позов обґрунтований, судові витрати по справі у порядку ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача. Судові витрати по справі підтверджуються оригіналом квитанції по сплаті судового збору та квитанцією до прибуткового касового ордеру від 09 липня 2014 року. На підставі ст. 15, 30, 62, 85, 212, 213, 215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. 545, 1046, 1047, 1049 ЦК України, враховуючи лист ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 вересня 2012 року № 10-1390/0/4-12 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів із зобов'язань, що виникають із договорів та інших правочинів», суд -

Outcome: approved