Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності за набувальною давністю на квартиру, мотивуючи вимоги тим, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON]. З літа 2006р. в зазначену квартиру став орендувати та проживати позивач [PERSON]. Потім [PERSON] запропонувала позивачу [PERSON] викупити у неї вищевказану квартиру, позивач погодився на дану пропозицію. На підтвердження цього у вересні 2006р. позивач [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти. Сторони домовилися, що вони офіційно оформлять договір купівлі-продажу у нотаріуса після видання БТІ необхідних документів. Однак, після досягнення зазначеної домовленості, оформити відразу договір купівлі-продажу квартири у нотаріуса сторони не змогли, так як 15.10.2006р. [PERSON] померла. Відповідач [PERSON] є невісткою та єдиною спадкоємицею померлої [PERSON]. Таким чином, так як кошти за покупку квартири позивач [PERSON] віддав у повному обсязі, [PERSON] мала права на спірну квартиру, тому з вересня 2006р. позивач [PERSON] розпочав користуватися квартирою №29 у будинку №30 по вул. Енергетиків у м. Сєвєродонецьку Луганської області як своєю приватною власністю. Позивач [PERSON] з 2006р. постійно проживає в вищевказаній квартирі, по сьогоднішній день користується, утримує, ремонтує, сплачує усі необхідні платежі в цілому. Загальний строк володіння та користування позивачем [PERSON] квартирою складає 11 років 4 місяці. У звязку з цим [PERSON] з вересня 2006р. добросовісно заволодів квартирою №29 у будинку №30 по вул. Енергетиків у м. Сєвєродонецьку Луганської області. Тому, [PERSON] звернувся до суду з позовом і просить суд визнати за [PERSON]А, право власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON]. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги визнала. Представник позивача [PERSON] у вступному слові зазначила факти аналогічні, викладеним у позовній заяві, додаткових пояснень не мала, просила задовольнити позов. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що з 2001р. вона мешкає у квартирі [ADDRESS]. У квартирі №29 зазначеного будинку на момент її заселення мешкала [PERSON], яка приблизно у 2006р. поїхала до своїх родичів до Російської Федерації. З 2006р. у вищевказаній квартирі мешкає постійно [PERSON] разом із своєю родиною. Ніхто на вищевказану квартиру не претендував. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є троюрідною сестрою [PERSON]. З 2006р. [PERSON] орендував квартиру [ADDRESS] та мешкає там безперервно, останні чотири роки разом із своєю дружиною та дитиною. Їй відомо, що батьки [PERSON] дали йому грошові кошти, які він передав [PERSON] за придбання квартири, про що [PERSON]Є писала йому розписку. Вона особисто приходила і приходить до [PERSON] у зазначену квартиру у гості. Ніхто на вищевказану квартиру не претендував. Вислухавши вступне слово представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до п.п. 9, 11, 13,14 Постанови Пленумум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи №5 від 07.02.2014р., Відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. Згідно п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004р. , положення ст.344 ЦК поширюються на правовідносини , що виникли з 1 січня 2001р.. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011р.. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло №185 від 25.09.2006р., виданого Управлінням житлово-комунального господарства Сєвєродонецької міськради, квартира, загальною площею 21,4кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON]. Зазначене право власності зареєстровано 19.12.2006р. Сєвєродонецьким міським бюро технічної інвентаризації, що підтверджується витягом №12954669 від 19.12.2006р.. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія І-БО №666753, виданого 18.10.2006р. територіальним відділом ЗАГС Ленінського району м. Воронеж Управління ЗАГС Воронежської області, актовий запис №418, [PERSON] померла 15.10.2006р. у м. Воронеж, Російська Федерація. Відповідно до копії свідоцтва про народження серія ПО №111776, виданого 15.10.1951р., [PERSON] народився 01.10.1951р., батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серія І-ЕД №407394, виданого 19.05.1978р. Сєвєродонецьким відділом ЗАГС Ворошиловградської області, актовий запис №389, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, прізвище дружини після укладення шлюбу [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія 1-ЕД №326065, виданого 03.10.2002р. відділом реєстрації актів громадянського стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, актовий запис №1123, [PERSON] помер 03.10.2002р. у м. Сєвєродонецьк Луганської області. Відповідно до копії розписки від 26.09.2006р. , [PERSON] надала цю розписку [PERSON] про те, що між ними вчинений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] та за продаж вказаної квартири 19.11.2003р. [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 56000грн. за продаж квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до технічного паспорту Сєвєродонецького міського бюро технічної інвентаризації: загальна площа квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] складає становить 21,4кв.м.. Відповідно до повідомлення Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори №87/01-16 від 27.02.2018р., після померлої 15.10.2006р. [PERSON] до Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини або відмови від неї ніхто не звертався, спадкової справи не заведено. Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON], починаючи з моменту придбання квартири [ADDRESS], загальною площею 21,4кв.м., а саме з 26.09.2006р., проживав у ній, добросовісно, відкрито та безперервно володів нею протягом 11 років 4 місяців, що в розумінні ст.344 ЦК України означає, що він набув право власності на вищевказане нерухоме майно в порядку набувальної давності. Отже, судом встановлено, що факти, викладені позивачем [PERSON] у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог підтверджені письмовими доказами та поясненнями свідків є достовірними, сумніву у суду не викликають, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб. У зв'язку з чим, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved