Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про визнання припинення договору іпотеки недійсним, мотивуючи свої вимоги тим, що 18.07.2007 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» було укладено Кредитний договір №11185416000 , згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 49 000 доларів США. В частині надання кредитних коштів АКІБ «УкрСиббанк» свої зобов`язання виконав. 19.07.2007 року на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором було укладено між фізичною особою [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» Договір іпотеки №2122 посвідчений приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу Маркуц У.М., зареєстрований у реєстрі за № 2122. На підставі якого в забезпечення виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, Іпотекодавцем було передано у іпотеку нерухоме майно, а саме: - магазин цегляний та дерев`яний загальною площею - 53,2 кв.м., склади дощаті загальною площею 158,4 кв.м. - земельна ділянка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд загальною площею 920 кв. м. 0,0384 га., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 08.12.2011 року між АТ «УкрСиббанк» та АТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах визначених даним Договором, АТ «УкрСиббанк» передало (відступило) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінило АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стало новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» перейшли (відступлено) право вимагати (замість АТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Відповідно до вказаного договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами АТ «Дельта Банк» набув права вимоги, в тому числі по кредитному договору № 11185416000 від 18.07.2007 року та іпотечному договору №2122 від 19.07.2007 року, укладеному між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] 11.07.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір №667/К купівлі-продажу майнових прав, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу І.В. Антиповою за реєстровим №678. За даним Договором були відступлені на користь ТОВ «ФК «ДОВІРА І ГАРАНТІЯ» права вимоги за Іпотечним договором. 17.05.2019 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» було укладено Договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором, а саме: Договором іпотеки №2122 від 19.07.2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу Маркуц У.М., зареєстрованим у реєстрі за №2122. Згідно п.1.1 Договору від 17.05.2019 р. про відступлення прав вимоги за іпотечним договором [PERSON] прийняв на себе всі права Іпотекодержателя за Договором іпотеки №2122 від 19.07.2007 року, який було укладено між фізичною особою [PERSON] та Акціонерним інноваційним банком «УкрСиббанк» для забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за Кредитним договором № 11185416000 від 18.07.2007 р. Згідно до п.2.1 Договору про відступлення прав вимоги до [PERSON] перейшли одночасно з переходом прав за Кредитним договором права Іпотекодержателя за Іпотечним договором. Згідно п.1.2 Договору про відступлення прав вимоги від 17.05.2019 року: передача прав за Іпотечним договором , здійснюється за рахунок предмета іпотеки в повному обсязі та на умовах, які існують на момент передачі права вимоги, в тому числі, - право одержати задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами Іпотекодавця, в тому числі - шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у відповідності до умов Іпотечного договори; будь-які інші права, що існують та/або можуть виникнути в майбутньому на підставі Іпотечного договору. 01.03.2020 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір про врегулювання спору. Згідно п.2.1.1 даного Договору Відповідач зобов`язалася до 01.12.2020 року сплатити у користь Позивача заборгованість за кредитним договором №11185416000 від 18.07.2007 р., яка виникла у Сторони-1 станом на 01.03.2020 року . Згідно п.2.2.1 даного Договору Позивач зобов`язався до 01.04.2020 року подати заяву до приватного нотаріуса Косівського нотаріального округу Івано-Франківської області Маркуц У.М. про реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно припинення іпотеки за іпотечним договором №2122 від 19.07.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу, зареєстрованого у реєстрі за № 2122. Позивач виконав свої зобов`язання за договором і 18.03.2020 року звернувся до приватного нотаріуса з заявою, у якій просив припинити іпотеку. Відповідно до зазначеної заяви [PERSON] , як Іпотекодержатель, у зв`язку з домовленістю, яку досягнутою відповідно до умов Договору про врегулювання спору та прийнятим на себе [PERSON] зобов`язанням щодо виконання (повне погашення) кредитного договору про № 11185416000 від 18.05.2007 року просив припинити іпотеку та припинити обтяження у вигляді заборони відчуження об`єкта нерухомого майна, а саме: магазину цегляного та дерев`яного загальною площею - 53. 2 кв.м., складів дощатих загальною площею 158,4 кв.м.; земельну ділянку, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд загальною площею920 кв.м. 0,0384 га що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , які були накладені на підставі договору іпотеки від 19.07.2007 року. 18.03.2020 року нотаріусом зареєстровано припинення іпотеки на підставі Заяви-повідомлення серія та № 119/0116, виданого 18.03.2020 р., видавник: [PERSON] 18.03.2020 року та зареєстровано припинення обтяження Предмета іпотеки у вигляді заборони на нерухоме майно на підставі Заяви повідомлення серія та номер 119/0116, виданого 18.03.2020 р., видавник: [PERSON] . Cтаном на 01.12.2020 року [PERSON] не виконала взятих на себе зобов`язань за Договором про врегулювання спору від 01.03.2020 року і не сплатила у користь [PERSON] заборгованість у повному розмірі за кредитним договором №11185416000 від 18.07.2007 р., яка виникла у Сторони-1 станом на 01.03.2020 року . У зв`язку з чим Позивач вважає, що його право, як іпотекодержателя є порушеним, оскільки [PERSON] не виконано умови Договору про врегулювання спору тому, як наслідок відповідно до п.2.1.3 Договору про врегулювання спору Позивач має право на відновлення статусу Іпотекодержателя шляхом визнання припинення Договору іпотеки №2122, посвідченого приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу Маркуц У.М. , зареєстрованого у реєстрі за №2122, недійсним та шляхом скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію припинення обтяжень та поновити у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з моменту вчинення первинних записів про обтяження нерухомого майна іпотекою та забороною на нерухоме майно. Представник позивача та позивач в судове засідання також не з`явилися, до початку розгляду справи представник позивача подав заяву, в якій просить суд розглянути справу без участі [PERSON] та його представника. Позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, до початку судового засідання подала заяву, в якій просить суд розглядати справу без її участі. Щодо позовних вимог пред`явлених позивачем [PERSON] жодних заперечень немає та не заперечує щодо їх задоволення судом. За вказаних обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює, що відповідає ч.2 ст.247 ЦПК України. Ухвалою Косівського районного суду від 06.04.2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. На підставі даної ухвали відповідачу було надано строк для подачі відзиву або інших клопотань пов`язаних із розглядом даної позовної заяви. Відповідач, до початку судового засідання подав до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, щодо позовних вимог заперечень немає та не заперечує щодо їх задоволення судом. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення з нижче наведених підстав. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з частиною першою статті 509, статтею 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов`язання» розділу І книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України. Норми цієї глави передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), переданням відступного (стаття 600 ЦК України), зарахуванням (стаття 601 ЦК України), за домовленістю сторін (стаття 604 ЦК України), прощенням боргу (стаття 605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606 ЦК України), неможливістю виконання (стаття 607 ЦК України), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609 ЦК України). Відповідно до приписів статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотеко держатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Підстави припинення іпотеки окремо визначені в статті 17 зазначеного Закону. Конструкція цієї статті дає підстави для висновку, що припинення іпотеки можливе виключно з тих підстав, які передбачені цим Законом. За змістом указаної норми іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання (абзац другий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку»). Предметом позову у даній справі є правовідносини щодо поновлення обтяження на предмет іпотеки та, як наслідок - скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію припинення обтяжень та поновлення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з моменту вчинення первинних записів запис про обтяження нерухомого майна іпотекою та забороною на нерухоме майно. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було проведено операцію з припинення обтяження іпотекою об`єктів нерухомого майна, саме: магазину цегляного та дерев`яного загальною площею - 53. 2 кв.м., складів дощатих загальною площею 158,4 кв.м.; земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд загальною площею920 кв.м. 0,0384 га що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , які були накладені на підставі договору іпотеки від 19.07.2007 року Реєстраційний запис про іпотеку був виключений на підставі заяви Іпотекодержателя [PERSON] , якою ним зазначалося про виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань, які у повному обсязі на дату подання так і не виконані і борг у повному обсязі не погашено. У зв`язку з чим у разі чинного кредитного зобов`язання, яке не виконано зі сторони [PERSON] , втратила юридичну силу заява-повідомлення іпотекоржателя [PERSON] від 18.03.2020 року, на підставі якої з Державного реєстру іпотек було виключено нотаріусом запис про обтяження, у зв`язку з чим дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису, адже такий запис виключено на підставі обставин, які вже перестали існувати. Це означає, що іпотека дійсна з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр іпотек, що відповідає правовій позиції, викладеній у постанові КЦС ВС від 7 жовтня 2020 р. у справі №478/5566/18. Позивачем доведено, що припинення державної реєстрації іпотеки було здійснене на підставі його заяви-повідомлення як Іпотекодержателя - [PERSON] , яка втратила юридичну силу через порушення [PERSON] умов Договору про врегулювання спору і яка жодною мірою не свідчить про реальне припинення іпотеки (постанова КГС ВС від 30 вересня 2020 року у справі №912/2037/19). Позивач [PERSON] вимагає визнання недійсним припинення Договору іпотеки №2122, посвідченого приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу Маркуц У.М., зареєстрованого у реєстрі за №2122, для відновлення свого права як іпотекодержателя згідно Договору про відступлення прав вимоги за даним іпотечним договором для одержання права задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки у повному обсязі, що в подальшому є підставою для скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію припинення обтяжень та поновлення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з моменту вчинення первинних записів запис про обтяження нерухомого майна іпотекою та забороною на нерухоме майно. Саме такий спосіб захисту є належним та ефективним, якщо «повернення в становище, яке існувало до моменту порушення, тобто коли права кредитора та іпотекодержателя не ставилися під сумнів і він міг вільно користуватись цими правами (правами іпотекодержателя) за договором» (постанова КГС ВС від 28 жовтня 2020 р. у справі №910/10963/19). Таким чином, задоволення позовної вимоги про визнання права іпотеки може дозволити кредитору, зокрема, відновити державну реєстрацію іпотеки. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. ст. 598, 599 ЦК України). Оскільки забезпечені іпотекою зобов`язання за договором кредиту не виконано в повному обсязі, то зобов`язання за договором іпотеки не припиняються, а тому припинення договору, з якого виникає забезпечене іпотекою зобов`язання, узгоджуються із підставами для припинення права іпотеки. Відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Будь-які охоронні зобов`язання, які випливають з основного зобов`язання, не повинні припиняти дію зобов`язань, які забезпечують основне зобов`язання, яке залишилось невиконаним. Підстави припинення іпотеки передбачено ст. 17 Закону України від 5 червня 2003р. №898-ІV «Про іпотеку», до яких зокрема належать: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Боржник [PERSON] взяла на себе зобов`язання повернути суму кредиту згідно Договору про врегулювання спору до дати, погодженої між сторонами даного договору, а саме: до 01.12.2020 року, але зазначене зобов`язання не виконала. Згідно з ч. 1 ст. 509, ст. 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до приписів ст.575 ЦК України та ст.1 Закону України від 5 червня 2003 р. №898-ІV «Про іпотеку» іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Аналіз положень ст. ст. 33, 36, 37, 39 Закону України від 5 червня 2003 р. N 898-ІУ «Про іпотеку», ст. ст. 328, 335, 376, 392 ЦК України дає підстави для висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду) та два позасудові (на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (ч.1 ст. 37 Закону України від 5 червня 2003 р. N 898-ІV «Про іпотеку»). Відносно вимоги про Скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію припинення обтяжень та поновити у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з моменту вчинення первинних записів запис про обтяження нерухомого майна іпотекою та забороною на нерухоме майно. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, врегульовані, зокрема, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-ІУ (далі - Закон № 1952), Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Порядок №1127) та Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141 (далі - Порядок № 1141), наказом МЮ України від 21 листопада 2016 року № 3276/5, зареєстрованого в МЮ України 21 листопада 2016 року за № 1505/29635. Згідно п.1 ч.1 ст.2 Закону №1952 державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п.1 ч.1 ст.9 Закону №1952 до повноважень суб`єктів державної реєстрації прав належить, зокрема, забезпечення проведення державної реєстрації прав. Державний реєстратор за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приймає рішення. Відповідно до п.п.1 та 2 ч.3 ст.10 Закону №1952 державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Тому, у разі відсутності обставин, що стали підставою про визнання іпотеки припиненою, припинення іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису в державному реєстрі іпотек, який виключено на підставі заяви [PERSON] , оскільки відпала підстава виключення цього запису. Визнання недійсним припинення іпотеки є правовою підставою для внесення запису про скасування державної реєстрації скасування запису про іпотеку в силу ч.1 та 2 ст.26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Як наслідок, іпотека вважається дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в державний реєстр речових прав на нерухоме майно. Судом встановлено, що у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за Кредитним договором та Договором про врегулювання спору всі дії щодо скасування запису про припинення іпотеки втрачають свою юридичну силу, що в свою чергу передбачає автоматичне поновлення попередніх реєстраційних записів, які були вчиненні внаслідок державної реєстрації іпотеки та державної реєстрації обтяження речових прав на нерухоме майно, шляхом перенесення записів з Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved