Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Краснокутського районного суду Харківської області з вищезазначеним позовом. 28 березня 2016 року Краснокутським районним судом Харківської області по справі ухвалено рішення. 18 квітня 2016 року до канцелярії суду поштовим відправленням , представником відповідача надіслано апеляційну скаргу на зазначене рішення. Суддею судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області 28 квітня 2016 року постановлено ухвалу про повернення справи до Краснокутського районного суду Харківської області для належного оформлення . Ухвала мотивована тим, що по справі не вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Встановлено термін для усунення недоліків - 10 днів з дня отримання справи. У відповідності до вимог п.4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення , може за заявою осіб, які беруть участь у справі , чи за власною ініціативою ухвалити додаткове рішення , якщо:… 4) судом не вирішено питання про судові витрати. Сторони по справі були сповіщені телефонограмою про дату, час та місце судового засідання, однак в назначений час не прибули, що не перешкоджає розгляду цього питання у відповідності до вимог ч. 3 ст. 220 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступного висновку. Аркуш справи перший містить квитанцію про сплату судового збору позивачем [PERSON] на суму 570 гривень. В резолютивній частині рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 28 березня 2016 року зазначено , щодо судових витрат зазначено : «Судовий збір стягнути з відповідача». При цьому не вирішено питання в якій саме сумі. Також суд звертає увагу на те, що позивачем було заявлено наступні вимоги: 1 Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений між ТОВ «Ковалівське» та [PERSON] 25 квітня 2008 року. 2 Стягнути з ТОВ «Ковалівське» орендну плату в сумі 5700 гривень або не менш 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. 3 Зобов`язати ТОВ «Ковалівське» повернути земельну ділянку у придатному для використанні стані. Згідно ставок судового збору , передбачених Законом України «Про судовий збір» , діючих на момент подання позовної заяви до суду (11 серпня 2015 року), позивач повинен був сплатити 243 гривні 60 копійок за кожну вимогу, враховуючи їх характер та ціну позову по справі. Відкриваючи провадження ухвалою від 11 серпня 2015 року, суд виходив із тих міркувань, що вимога повернення земельної ділянки є похідною і одночасно наслідком визнання договору оренди земельної ділянки недійсним. А тому , не потребує окремого стягнення судового збору. Таким чином, сплачена позивачем (згідно квитанції № 58 від 11 серпня 2015 року) сума судового збору - 570 гривень не була меншою від діючих його ставок . Надлишково оплачено позивачем судового збору на суму 82 гривні 80 копійок, однак, с заявою про повернення цієї суми він до суду не звертався. У відповідності до вимог частини 1 статті 88 ЦПК України стороні , на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково , судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З урахуванням викладеного вище та зазначеної норми процесуального закону, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору - 243 гривні 60 копійок. Решту сплаченого судового збору 243 гривні 60 копійок, пропорційну вимогам в задоволенні яких відмовлено, суд вважає за необхідне покласти на позивача. Одночасно з цим , суд за власною ініціативою вважає за можливе зобов`язати Управління державної казначейської служби України в Краснокутському районі Харківської області повернути позивачу [PERSON] надлишково сплачену суму судового збору 82 гривні 80 копійок. Враховуючи вище наведене,

Outcome: approved