Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов обґрунтовує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 18 липня 2004 року, шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області. Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що протягом останніх років вони з дружиною разом не проживають, спільного господарства не ведуть, кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сімю. Вважає, що шляхи примирення між ними відсутні. Просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, за наявними матеріалами справи, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не зявилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнала. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 18 липня 2004 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис №531 (а.с.3). Від даного шлюбу у сторін народилось двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO] (а.с.4,5). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю встановлено, що проголошена Конституцією охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими. Як встановлено судом, сторони тривалий час подружніх стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, шлюб існує лише формально. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сімї, та їх обєктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення позивачем щодо збереження сімї, визнання позову відповідачем, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. За змістом частини другої статті 114, статті 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved