Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, яким вказав, що 15 листопада 2013 року між ним та ПАТ «Дельта-Банк» було укладено кредитний договір № 007-21081-1511113, а 15 березня 2021 року позивач отримав постанову Головного державного виконавця Білозерського РВ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пшенишнюка А.В. про відкриття виконавчого провадження № 64688128 від 09.03.2021 року за виконавчим написом Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. № 9791 від 29.01.2020 року. З даним виконавчим написом позивач не погоджується виходячи з наступного: [PERSON] не отримував жодних повідомлень про заміну кредитора за кредитним договором, що є порушенням норм ЦК України. До того ж, нотаріус не повідомив [PERSON] про те, що до нього звернулися з заявою про вчинення виконавчого напису, що створює ситуацію коли боржник не міг ніяким чином заперечувати проти незаконно нарахованих сум і відповідно нотаріус не мав вчиняти виконавчий напис оскільки ним не було перевірено безспірність вимог кредитора. Наслідки такого неповідомлення зазначені в узагальненні ВССУ від 07.02.2014 р. про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні. А саме в п. 10 вказаного узагальнення вказано, що неповідомлення боржника про вимогу кредитора є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, позивач зазначив, що оскаржуваний виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками відповідача. Розрахунок є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача та не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Позивач наголосив на тому, що приватним нотаріусом не було з`ясовано чи не пропущено відповідачем строк позовної давності. Жодних відомостей, про наявність заборгованості перед Відповідачем, розрахунок заборгованості позивач не отримував та немає. [PERSON] вказав, що для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість, саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Відтак, позивач вважає, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку.За таких обставин, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. №9791 від 29.01.2020 року, про стягнення з позивача на користь ТОВ Фінансова Компанія Управління Активами заборгованості за Кредитним договором № 007-21081-151113 від 15.11.2013 року в розмірі 39 642 грн. 94 коп. необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Судові витрати [PERSON] просив покласти на відповідача. Позивач надав суду заяву, якою заявлені вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, проти врегулювання спору за участю судді заперечив. Представник ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» надав суду заяву, якою позов визнав в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Не заперечував проти стягнення з відповідача судового збору в розмірі 420,00 грн та судового збору за подання заяви про забезпечення позову в сумі 227,00 грн. Головний державний виконавець Білозерського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пшенишнюк А.В. надав суду заяву, якою у зв`язку зі службовою просив розглянути справу без представника відділу. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович в судові засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законодавством порядку, про причини неявки суд не повідомив, відзиву та клопотань не надав. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів. Під час розгляду справи судом вирішено процесуальні питання: 01 квітня 2021 року у вказаній справі відкрито провадження та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 01 квітня 2021 року задоволено заяву позивача про витребування письмових доказів у справі. 01 квітня 2021 року заяву [PERSON] про забезпечення позову повернуто заявнику. 08 квітня 2021 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадження № 64688128 від 09.03.2021 року. Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 28 квітня 2021 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: 29.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі під № 9791, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» за період з 08.02.2018 року по 23.01.2020 року включно суму в розмірі: 29803,14 грн - заборгованість за тілом кредиту; 9689,80 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією; 150,00 грн - плата за вчинення виконавчого напису; що становить загальну суму 39642,94 грн. Вказаний виконавчий напис вчинено на підставі Договору відступлення прав вимоги № 195/К від 09.02.2018 року, за яким відступлено право вимоги за кредитним договором № 007-21081-151113 від 15.11.2013 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] 12.03.2021 року, на підставі вищевказаного виконавчого напису головним державним виконавцем Білозерського РВ ДВС Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції Пшенишнюком А.В. в межах ВП №64688128 на все невизначене майно [PERSON] було накладено арешт. З наказів Міністерства юстиції України №932/5 від 12.03.2021 року, № 1293/5 від 01.04.2020 року вбачається, що приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Гуревічову Олегу Миколайовичу анульовано свідоцтво про паво на зайняття нотаріальною діяльністю та анульовано доступ до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Вивчивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] у повному обсязі виходячи з наступного: Статтею 189 ЦК України визначено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Як вбачається з оспорюваного виконавчого напису, приватний нотаріус при його вчиненні посилався на положення ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, по яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів державних нотаріальних контор, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172. Положенням ст. 87 Закону України «Про нотаріат»№ 3425-ХІІ від 02.09.1993 року (в редакції, яка діяла на час вчинення виконавчого напису), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом міністрів України. Відповідно до положень ст. 88 Закону України «Про нотаріат» № 3425-ХІІ від 02.09.1993 року (в редакції, яка діяла на час вчинення виконавчого напису), нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Як встановлено п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями , додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Таким чином, умовами для вчинення нотаріусом виконавчого напису станом на 29.01.2020 року є: наявність оригіналу кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. При цьому, подані документи мають підтверджувати безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Постановою Верховного Суду від 14 серпня 2019 року по справі № 569/8884/17 визначено, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19). Як було вказано позивачем, про те, що у нього є заборгованість перед відповідачем, йому жодним чином не повідомлялося, а борг за кредитним договором № 007-21081-151113 від 15.11.2013 року перед ПАТ «Дельта Банк» ним був погашений у повному обсязі. Суд бере до уваги той факт, що вищевказане відповідач жодним чином не спростував та визнав позовні вимоги [PERSON] . Крім того, положенням ст. 87 Закону України «Про нотаріат» № 3425-ХІІ від 02.09.1993 року (в редакції, яка діяла на час вчинення виконавчого напису), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до пункту 5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженогоНаказом Міністерстваюстиції України22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України22 лютого 2012 р.за № 282/20595 (в редакції, яка діяла на момент вчинення виконавчого напису), останній вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів. Як вбачається з матеріалів справи, всупереч вимогам ст. 87 Закону України «Про нотаріат» (в редакції станом на 29.01.2020 року) та п. 5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,оспорюваний виконавчий напис було вчинено на окремому аркуші формату А-4, а не на документі, яким встановлено заборгованість. При цьому з тексту та оформлення виконавчого напису не вбачається, що він не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, тому продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів. Оцінивши та дослідивши надані суду докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що оспорюваний позивачем виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог щодо його форми, передбаченої ст. 87 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, чинній станом на 29.01.2020 року) та п. 5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки викладений він був не на документі, що встановлює заборгованість, а підстав для його викладення на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів суду надано не було. Даних про те, що [PERSON] має безспірні зобов`язання перед відповідачем, або відповідач має право безспірної вимоги до позивача за кредитним договором № 007-21081-151113 від 15.11.2013 року, судом не встановлено, а відповідачем не спростовано. При цьому, відповідач позов визнав, не заперечував проти його задоволення. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст.141 ч.1, 142 ч.2 ЦПК України.

Outcome: approved