Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 06 липня 2001 року померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку № 215 по вул. Зеленій в с. Туря-Поляна Перечинського району Закарпатської області. Так, ще за життя [PERSON] заповіла йому все своє майно, що складається з предметів домашнього вжитку та будинку за вищезазначеною адресою, яке він прийняв фактом спільного проживання із спадкодавцем. Для оформлення спадщини він звернувся до нотаріуса, проте йому в оформленні такої було відмовлено за відсутності правовстановлюючих документів щодо належності вказаного будинку спадкодавцю, тому просить позов задовольнити. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, однак подав заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив такі задовольнити. Представник Турє-Полянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області як відповідача в судове засідання також не зявився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі та не заперечив проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 06 липня 2001 року померла мати позивача [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ № 064955, виданим виконкомом Турє-Полянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 07 липня 2001 року (а. с. 11, 13, 14). Також встановлено, що [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла належний їй жилий будинок і все майно, яке знаходиться в с. Туря-Поляна по вул. Зеленій, 215 Перечинського району Закарпатської області (особовий рахунок № 423, погосподарська книга № 5), а також земельну ділянку розміром 0,33 га своєму сину [PERSON], [INFO], про що свідчить заповіт від 02 серпня 2000 року, посвідчений секретарем виконкому [PERSON] сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 44 (а. с. 12). Крім цього встановлено, що згідно довідки Турє-Полянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області [PERSON], яка померла 06 липня 2001 року, дійсно була головою дворогосподарства № 215 по вул. Зеленій в с. Туря-Поляна Перечинського району (а. с. 15). На момент смерті [PERSON] згідно погосподарського обліку № 05 особового рахунку № 359 за вказаною адресою зареєстрованих осіб не було та згідно повідомлення Перечинської державної нотаріальної контори за вих. № 220/01-16 від 22 листопада 2016 року спадкова справа на майно померлої 06 липня 2001 року [PERSON] Перечинською державною нотаріальною конторою не заводилась (а. с. 25, 31). Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 01 січня 2004 року правила книги шостої ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання цим Кодексом чинності. Як розяснено в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Таким чином, оскільки спадщина за спадкодавцем [PERSON] відкрилася 06 липня 2001 року і строк на її прийняття закінчився до набрання чинності ЦК України (01 січня 2004 року), тому суд вважає необхідним для вирішення вказаного позову застосувати норми ЦК УРСР. Так, згідно ст. ст. 524, 534 ч. 1 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Однак, відповідно до ст. 548 цього Кодексу для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Згідно ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] з 1999 і на момент її смерті дійсно проживала з своїм сином [PERSON] в с. Порошково по вул. Зерновській, № 37. Згідно довідки Турє-Полянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області після смерті [PERSON], яка померла 06 липня 2001 року, за будинком в с.Туря-Поляна по вул. Зеленій, № 215 Перечинського району доглядав [PERSON], [INFO] (а. с. 9, 32). Відповідно до ч. 2 ст. 548, ст. 525 цього Кодексу прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Отже, враховуючи те, що позивач протягом строку, встановленого ст. 549 ЦК Української РСР, фактично вступив в управління спадковим майном, так як здійснював догляд за ним, згідно ст. 553 цього Кодексу від прийняття спадщини не відмовився (а. с. 25, 32), тому вважається таким, що її прийняв. Разом з цим, відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Перечинського районного нотаріального округу за вих. № 26/01-16 від 19 жовтня 2016 року позивачу [PERSON] було відмовлено у оформленні спадщини за спадкодавцем [PERSON], оскільки правовстановлюючий документ на житловий будинок № 215 по вул. Зеленій в с.Туря-Поляна Перечинського району відсутній (а. с. 16). Як розяснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 41, ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом; кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Таким чином, оскільки у позивача існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved