Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу, вказуючи, що приміщення по вул. Ініціативній, 4 в м. Харкові належить на праві власності [PERSON] 25.07.2011р. між власником приміщення [PERSON] та позивачем у справі [PERSON] був укладений договір оренди зазначеного нежитлового приміщення. 29.08.2011р. між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди нежитлового приміщення, розташованого в б.4 по вул. Ініціативній в м. Харкові. Згідно умов договору відповідач зобовязався платити орендну плату щомісячно у розмірі 6500 грн., а також сплачувати послуги за користування електричною енергією та водою. Однак, порушуючи вимоги договору відповідач через місяць покинув приміщення. Так, за час з 29 вересня 2011р. до 29 травня 2012р. заборгованість за договором оренди становить 52000грн., за користування електричною енергією за вересень 2011р. 318 грн., за воду 189 грн. З жовтня 2011р. по теперішній час позивач здійснював пошуки відповідача. Представник позивача позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували, просив у його задоволенні відмовити, в судовому засіданні надав заяву про застосування строків позовної давності. Дослідивши матеріали справи та зясувавши усі наявні обставини суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного. За договором оренди від 29 серпня 2011 року укладеним між [PERSON] та [PERSON], останній орендував нежитлове приміщення розташоване в. Харкові, вул. Ініціативна, 4 строком на 8 місяців. Відповідно до ч.1\~ст.256 ЦК України\~позовна давність\~це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною 1\~статті 257 ЦК України\~затверджується, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За правилами ч.1\~ст.259 ЦК України\~позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Положеннями ч.1\~ст.260 ЦК України\~зауважується, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими\~статтями 253 - 255 цього Кодексу. Так, за ч.1\~ст.253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Частиною 5\~статті 261 ЦК України\~затверджується, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку (ч.1\~ст. 254 ЦК України). Таким чином, приймаючи до уваги, що до дійсних правовідносин строк позовної давності застосовується\~3 роки, ураховуючи, що сторони не домовлялись про її збільшення, можна дійти висновку, що перебіг строку позовної давності починається 30 жовтня 2011 року, тобто з наступного дня після відповідної календарної дати, з якою пов'язано його початок. Підстави для зупинення та/або переривання перебігу позовної давності, відповідно до ст.ст.263-264 ЦК України, у дійсних правовідносинах, відсутні. Відповідно до ч.3\~ст.267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Заява [PERSON] про застосування строків позовної давності подана в судовому засіданні, яке відбулось 13.12. 2016 року, та прийнята судом (а.с.81). В судовому засіданні, представник позивача зробив заяву на клопотання відповідача про застосування строків давності. Положеннями ч.5\~ст.267 ЦК України\~затверджується, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Так, представник позивача, в обґрунтування поданої заяви (пояснення) на заяву відповідача про застосування строків давності посилається на те, що з жовтня 2011р. позивач намагався знайти відповідача, однак той на телефонні дзвінки не відповідав у звязку з чим і був пропущений строк позовної давності. Враховуючи викладене, суд вважає, що представник позивача на обґрунтування поважності причин пропущення позовної давності яка спливла, з відповідними належними та допустимими доказами, суду не надано. Частиною 4\~статті 267 ЦК України\~затверджується, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Outcome: dismissed