Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 04 листопада 2010 року приблизно о 14 годині 50 хвилин на 1-му км. + 500 м. підїзної автодороги з боку міста Київ, водій [PERSON], керуючи автомобілем марки «Шкода», державний номер [NUMBER], при зміні напрямку руху не переконався в безпеці свого маневру, не надав перевагу автомобілю, що рухався в попутному напрямку, не врахував дорожньої обстановки, допустив зіткнення з автомобілем «Тойота», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON], що підтверджується протоколом та схемою ДТП, поясненнями учасників та свідків пригоди, а також постановою Харківського районного суду від 17 грудня 2010 року. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №10449 від 24 грудня 2010 року вартість матеріальних збитків є рівною ринкової вартості автомобіля позивача на момент пошкодження та складає 155241,17 грн. Крім того позивач посилається на те, що він поніс витрати на експертні послуги, які склали 567,67 грн. Відповідно до Полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПАТ «Страхова група «Тас» відшкодовано позивачу 24990,00 грн. Таким чином, сума відшкодування збитків складає: 130818,84 грн. Однак, 30 грудня 2010 року позивач продав автомобіль [PERSON] та [PERSON] за 64000,00 грн., тому сума збитків, яка підлягає відшкодуванню складає 66818,84 грн. Позивач посилається на ч. 2 ст. 625 ЦК України, відповідно до якої боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом та зазначає, що сума збитків, яка підлягає відшкодуванню з урахуванням встановленого індексу інфляції складає 106108,32 грн. та три відсотки річних, нарахованих на основну заборгованість відповідача, за період 4 роки складають 8018,40 грн. Таким чином загальна сума шкоди, яка підлягає відшкодуванню складає 114126,72 грн. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Позивач посилається на те, що він тривалий час сплачував кредит за даний автомобіль. Однак внаслідок ДТП він втратив автомобіль та був позбавлений можливості пересуватися, вирішувати заплановані раніше справи, що спричинило проблеми по роботі. Крім того позивач протягом тривалого часу не міг вночі спокійно спати, що спричинило виникнення пригніченого стану, внаслідок чого позивач нервово до всього відносився. Також позивач посилається на те, що це був його улюблений автомобіль. Однак більш ніж чотири роки відповідач навіть не намагався компенсувати позивачу нанесені йому збитки. В остаточних позовних вимогах позивач просив стягнути з відповідача в рахунок відшкодування майнової шкоди 114126,72 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 20000,00 грн., а також судові витрати з судового збору в розмірі 1508,18 грн. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. В судовому засіданні представники відповідача [PERSON] та [PERSON] проти задоволення позову заперечували, з наступних підстав. Особливістю даної категорії справ є те, що доказуванню підлягає наявність факту ДТП, винність особи та розмір спричиненої шкоди. Факт ДТП та винуватість [PERSON] не оспорюються. Таким чином єдиною обставиною, яка підлягає доказуванню є розмір спричиненої матеріальної та моральної шкоди. Єдиним доказом, який позивач надав в підтвердження матеріальної шкоди в розмірі 130251,00 грн. є заключення експертного автотоварознавчого дослідження №10449 від 24 грудня 2010 року. Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 144 ЦПК України експертиза призначається ухвалою суду, де зазначаються: підстави та строк для проведення експертизи; з яких питань потрібні висновки експертів, імя експерта або найменування експертної установи, експертам якої доручається проведення експертизи; обєкти, які мають бути досліджені; перелік матеріалів, що передаються для дослідження, а також попередження про відповідальність експерта за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обовязків. Частиною 1 ст. 66 ЦПК України передбачено, що висновок експерта докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом. В звязку з тим, що питання експерту судом не ставилися, експерт не попереджався про кримінальну відповідальність, відповідач вважає, що надане заключення експертного автотоварознавчого дослідження не є експертизою, та його не можна вважати доказом по справі. Відповідачем неодноразово заявлялося клопотання про призначення судово авто-товарознавчої експертизи. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області призначено експертизу, справу направлено до ХНДІСЕ. Однак в звязку з ненаданням позивачем необхідних відомостей та автомобіля експертизу провести не виявилося можливим. Відповідно до ч. 1 ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для зясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Крім того заявлений позивачем розмір матеріальної шкоди 130251,00 грн. визиває сумнів також тому, що в 2008 році автомобіль вже був учасником ДТП, що підтверджується відповіддю ДАЇ. Та при проведенні автотоварознавчого дослідження, характер раніше отриманих пошкоджень, відсоток зносу і втрата товарного виду до уваги не брався. Відповідач зазначає, що позивач продав автомобіль. Крім того позивач просить відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн. посилаючись на те, що він був позбавлений можливості пересуватися, вирішувати заплановані раніше справи, що спричинило йому проблеми по роботі. Також позивач посилається на те, що протягом тривалого часу він не міг вночі спокійно спати, що спричинило виникнення пригніченого стану, внаслідок чого він нервово до всього відносився. Однак на підтвердження цього він не надає ніяких доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, представників відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно зі ст.ст. 59, 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Судом встановлено, що 04 листопада 2010 року о 14 годині 50 хвилин, на 1-му км. + 500 м. підїзної автодороги з боку міста Київ, водій [PERSON], керуючи автомобілем марки «Шкода», державний номер [NUMBER], при зміні напрямку руху не переконався в безпеці свого маневру, не надав перевагу автомобілю, що рухався в попутному напрямку, не врахував дорожньої обстановки, допустив зіткнення з автомобілем «Тойота», державний номер [NUMBER] чим порушив п. 10.3 Правил дорожнього руху України, тобто скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Харківського районного суду Харківської області від 17 грудня 2010 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 340 грн. При визначенні виду і розміру покарання суд врахував обставину помякшуючу відповідальність [PERSON] щире каяття /а.с. 5/. Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди автомобілю «Toyota Camry 2.4i Executive 5 AT», д/н [NUMBER] були завдані механічні пошкодження. Відповідно до заключення експертного автотоварознавчого дослідження № 10449 від 24 грудня 2010 року про визначення розміру матеріальних збитків, завданих власнику автомобіля «Toyota Camry 2.4i Executive 5 AT», д/н [NUMBER] розмір завданих матеріальних збитків, спричинених власнику вищезазначеного автомобіля, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 04 листопада 2010 року, визначається рівній ринковій вартості автомобіля на момент пошкодження, та складає 152241,17 грн. /а.с. 6-17/. Відповідно до ч. 1 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що заключення експертного автотоварознавчого дослідження №10449 від 24 грудня 2010 року не є належним доказом на підтвердження завданого ним матеріального збитку внаслідок ДТП. Заключення експертного автотоварознавчого дослідження №10449 від 24 грудня 2010 року проведено Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. професора М.С. Бокаріуса старшим науковим співробітником ЛСТИИОИС, судовим експертом другого класу, Редьком В.С., що має вищу технічне освіту, кваліфікацію судового експерта спеціальності 12.2 «Визначення вартості дорожньо транспортних засобів, розмір збитків, нанесеного власнику транспортного засобу», свідоцтво № 493 від 18 листопада 2004 року, свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів №5470 від 28 квітня 2007 року, стад дослідницької роботи з 1999 року, що є допустимим доказом на підтвердження вимог позивача. Суд сприяв відповідачу у наданні доказів на підтвердження підстав заперечення, шляхом призначення по справі судово авто-товарознавчої експертизи. Однак судовий експерт надав повідомлення про неможливість надання висновку. Крім того сам факт спричинення відповідачем механічних ушкоджень автомобілю позивача він не оспорює, однак вважає, що ці механічні ушкодження не підлягають відшкодуванню хочаб в якому-небудь розмірі. Своїх доказів на підтвердження заперечення з приводу розміру завданих позивачу збитків чи відсутності таких збитків взагалі відповідач не надав. Позивач є власником автомобіля «Toyota Camry 2.4i Executive 5 AT», д/н [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу /а.с. 19/. Що підтверджує той факт, що на день ушкодження цього автомобіля в результаті дорожньо-транспортної пригоди 04 листопада 2010 року позивач був його власником. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до листа Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» страхова компанія підтверджує страхування [PERSON] згідно Полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ВЕ/5206227 від 18 серпня 2010 року, який став учасником вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, а також подання [PERSON], відповідно до п. 35.1 ст. 35 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», заявки про страхове відшкодування, за результатами якого Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» на підставі Висновку № 10449 від 24 грудня 2010 року судового експерта Редька В.С. «ХНДІСЕ ім. Бокаріуса» здійснила розрахунок сум страхового відшкодування по випадку 04 листопада 2010 року. Згідно даного висновку матеріальний збиток, завданий власнику вищезазначеного автомобіля складає 155241,17 грн. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, згідно Полісу становить 25500,00 грн. 510,00 грн. франшизи = 24990,00 грн. /а.с. 20/. Частиною 1 ст. 1194 ЦК України передбачено, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, різниця між фактичним розміром майнової шкоди, завданої позивачу [PERSON] пошкодженнями унаслідок ДТП належного йому автомобіля, та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), здійсненою страховиком становить 130251,17 грн. (155241,17 грн. - 24990,00 грн.), а тому відповідно до ст. 1194 ЦК України вказана грошова сума підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь потерпілого позивача [PERSON] для повного відшкодування завданої йому майнової шкоди (реальних збитків). Крім того позивач просить стягнути з відповідача на його користь 567,67 грн. витрати, повязані з проведенням висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 10449 від 24 грудня 2010 року, які підтверджуються квитанцією №47 /а.с. 18/. Разом з тим приймаючи до уваги те, що 30 грудня 2010 року автомобіль продано за 64000,00 грн. фактичний розмір майнової шкоди становить 66818,84 грн. (130251,17 грн. + 567,67 грн. 64000,00 грн.) Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, відповідно до якої боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зазначена позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 01 жовтня 2014 року у справі № 113 цс14, яка є обовязковою для застосування судами відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України. Тому сума відшкодування збитків з урахуванням встановленого індексу інфляції складає: 66818,84 грн. *158,8 % = 106108,32 грн. та три проценти річних за прострочення грошового зобовязання з урахуванням вимог позивача (66818,84 грн. *3%) * 4 роки = 8018,40 грн. З огляду на наведене, з відповідача підлягають стягненню 106108,32 грн. + 8018,40 грн. = 114126,72 грн. За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За змістом ст. 23 ЦК України зазначено, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Як роз'яснено у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно роз'яснень, наданих у п.п. 5, 9 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При таких обставинах суд вважає доведеним, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди 04 листопада 2010 року, яке скоєне з вини відповідача [PERSON], позивачу-власнику автомобіля «Toyota Camry 2.4i Executive 5 AT», д/н [NUMBER] завдано значної матеріальної шкоди, внаслідок чого він переніс душевні страждання і йому завдано моральної шкоди, в звязку з чим [PERSON] має право на отримання цього відшкодування. З огляду на характер скоєного відповідачем правопорушення, глибину душевних страждань позивача внаслідок ушкодження автомобіля, суд відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України вважає розумним та справедливим відшкодування позивачу моральної шкоди на суму 10000,00 грн., в іншій сумі ці вимоги є не доведеними і тому не підлягають задоволенню. За положеннями ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. В звязку з чим суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати з судового збору в розмірі 1141,26 грн. Відповідно до ст. ст. 10, 15, 88, 209, 212, 215 ЦПК України, суд

Outcome: partial