Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ТОВ «Редакція газети «Дорога. Транспорт. Пішохід» про стягнення заборгованості по заробітній платі. Позов мотивовано тим, що з 14.01.2011 року позивач працював в ТОВ «Редакція газети «Дорога. Транспорт. Пішохід» на посаді охоронника у відділі охорони. Наказом №к від 14.06.2012 року був звільнений з займаної посади за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України. На момент звільнення у відповідача виникла заборгованість перед позивача по заробітній платі за весь період роботи по момент звільнення. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за весь час затримки виплати, згідно довідки про суму заборгованості та середнього заробітку, яку витребувати у відповідача, а також понесені витрати на правову допомогу в розмірі 200гривень. 29.01.2015року позивач надав суду уточнену позовну заяву, згідно яких просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 14037грн. Ухвалою суду від 17.02.2015року залишено без розгляду позовні вимоги про стягнення середньо місячного заробітку за весь час затримки виплати. В судовому засіданні позивач позов підтримав, за обставин викладених в ньому, просив позов задовольнити. Представник відповідача позов визнав частково. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно трудової книжки [PERSON] 14.01.2011 року прийнятий на роботу в відділ охорони на посаду охоронника в ТОВ «Редакція газети «Дорога. Транспорт. Пішохід» (а.с.5). Наказом №5-к від 14.06.2012 року ТОВ «Редакція газети «Дорога. Транспорт. Пішохід» [PERSON] звільнено з роботи за власним бажанням (ст. 38 КЗпП України) з 14.06.2012 року. Виплатити компенсацію за 40 днів невикористаної відпустки за період з 14.01.2011 р. по 14.06.2012 р. (а.с.35). Відповідно до штатного розкладу ТОВ «Редакція газети «Дорога. Транспорт. Пішохід» [PERSON] за період з 14.01.2011 року по 16.06.2012 рік нарахована заробітна плата в розмірі 17 273гривень. Згідно видаткових касових ордерів [PERSON] отримав заробітну плату, а саме 24.01.2011року в розмірі 500грн., 01.03.2011 року - 500грн., 14.03.2011року - 500грн., 22.04.2011року - 500грн., 30.05.2011року - 500грн.,18.10.2011 року - 1000грн., 28.10.2011року - 1000грн., 06.12.2011року - 1500грн.,12.12.2011 року - 2000грн., 11.01.2012року - 500грн., 07.03.2012року - 500грн., 10.04.2012року - 500грн.,13.04.2012року - 300грн., 14.12.2012року - 600грн.,21.03.2013року - 1000грн., 06.04.2013року - 500грн., 18.04.2013року - 500грн. Всього на суму 12400гривень. З листа управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці №2/06-33-1/05 від 05.01.2015 року вбачається, що [PERSON] перебував у трудових відносинах із ТОВ «Редакція газети «Дорога. Транспорт. Пішохід» в період з 01.01.2011 року по 06.07.2012 рік та було здійснено щомісячні відрахування до органів Пенсійного фонду в розмірі 923гривень (а.с.26-27). Згідно витягу з електронної бази податкової звітності показників ф.1 - ДФ ТОВ «Редакція газети «Дорога. Транспорт. Пішохід» із заробітної плати [PERSON] за період з І кварталу по ІІ квартал було утримано податку в розмірі 2742гривень (а.с.28). За змістом ст. 115 КЗпП України, ст. 24 ЗУ «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів, та не пізніше 7 днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч.1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільнені робітника, виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться у день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою всіх сум. Згідно ст.ст. 115, 237 - 1 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Право позивача порушено невиконанням обов'язків відповідачем по оплаті праці. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В силу статей 58,59 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ст. 212 ЦПК). Судом встановлено, що позивачем не надано належних доказів у підтвердження своїх позовних вимог. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з ТОВ «Редакція газети «Дорога. Транспорт. Пішохід» на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 1 208 гривень та 200 гривень у відшкодування витрат на правову допомогу. Згідно ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 гривень. На підставі викладено згідно ст. ст. 47, 115, 116, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial