overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до районного суду із заявою, в якій прохав встановити факт родинних відносин між померлим [INFO] [PERSON] та його матір»ю [PERSON], які є рідними сестрою і братом. При цьому вказував, що встановлення факту йому необхідно для оформлення своїх спадкових прав на майно померлого [PERSON], який є його рідним дядьком. Відділ ДРАЦ РС Козельщинського РУЮ не має інформації про народження померлого і він позбавлений можливості підтвердити факт родинних відносин між ним і дядьком, який є рідним братом його матері, так як книги реєстрації актів громадянського стану по Говтвянській сільській раді збереглись частково, що стало причиною відмови йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримував і прохав її задовольнити, посилаючись на прояв постійної турботи за померлим дядьком, його поховання. Заінтересовані сторони Козельщинська державна нотаріальна контора, ДРАЦС РС Козельщинського районного управління юстиції в судове засідання направили листи, в яких прохали справу розглядати без представників, не заперечували проти задоволення заяви. Суд, вислухавши заявника, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що заявник [PERSON], є сином [PERSON], а [PERSON] є рідним братом його матері та його рідним дядьком. Факт родинних відносин він підтвердив, надавши суду копії свого свідоцтва про народження і свідоцтва про народження його матері [PERSON], довідку зацікавленої особи про реєстрацію шлюбу [PERSON] і [PERSON], відсутність актового запису про народження померлого, виписку із погосподарської книги Приліпської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, з якої вбачається, що [PERSON] і [PERSON] є дітьми [PERSON] і [PERSON]. Козельщинською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа №71/2014 за заявою [PERSON] 4.06.2014року і відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлого за відсутністю документів, що посвідчують родинні відносини між матір»ю заявника і померлим. [PERSON] і [PERSON] подали в нотаріальну контору заяви про відмову від спадщини. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Приліпською сільською радою. За свідченням свідків [PERSON] і [PERSON] заявник і померлий [PERSON] є їх рідним братом, жив одиноко, крім них близьких не мав, а заявник є його племінником, на користь якого вони відмовились від прийняття спадщини. Із зазначених доказів вбачається, що [PERSON] і померлий [INFO] року [PERSON] є рідними сестрою і братом. Встановлення цього факту можливо лише в судовому порядку, а тому вимога заявника підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до районного суду із заявою про винесення додаткового рішення по справі за його заявою про встановлення факту проживання на території України. Вказав, що 05.06.2015 року Крижопільським районним судом було винесене рішення по цивільній справі за його заявою про встановлення факту проживання на території України. Рішенням суду його заяву було задоволено і встановлено факт, що він постійно проживає на території України в с. Савчине, Крижопільського району Вінницької області з 1990 року по теперішній час. Однак, у рішенні Крижопільського районного суду Вінницької області від 05 червня 2015 року не вказано, що [PERSON] постійно проживав на території України до 24 серпня 1991 року. Тому в своїй заяві до суду [PERSON] просив суд заяву про ухвалення додаткового рішення задовольнити, справу розглянути в його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву підлягаючу задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 05 червня 2015 року заяву [PERSON] про винесення додаткового рішення було задоволено і встановлено факт, що він постійно проживає на території України в с. Савчине, Крижопільського району Вінницької області з 1990 року по теперішній час. Однак, у рішенні Крижопільського районного суду Вінницької області від 05 червня 2015 року не вказано, що [PERSON] постійно проживав на території України до 24 серпня 1991 року, хоча ці вимоги заявник не заявляв. Умови набуття громадянства за територіальним походженням передбачені\~ст.8 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 року, відповідно до якої особа, яка сама чи хоча б один з її батьків народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до\~Закону України «Про правонаступництво України», і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України.\~\~ Указом Президента України № 215/2001 від 27.03.2001 року\~(в редакції\~Указу Президента України\~від 27 червня 2006 року № 588/2006) затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, який відокремлює питання набуття громадянства за територіальним походженням від питань встановлення належності до громадянства України та прийняття громадянства України.\~\~\~ Згідно з п. 25 Порядку для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24.08.1991 року на території України, повинна надати, у тому числі, документ, що підтверджує факт її постійного проживання до 24.08.1991 року на території України. Згідно з п.44 Порядку у разі відсутності документів про постійне проживання на території України подається відповідне рішення суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до районного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по справі за заявою [PERSON], заінтересована особа: Савчинська сільська рада Крижопільського району про оголошення особи померлою. Вказав, що 21.12.2017 року Крижопільським районним судом було винесене рішення по цивільній справі № 134/1569/17, яким його заяву було задоволено повністю. Однак, при винесенні рішення не було зазначено дата та місце смерті особи, однак суду було надано копія свідоцтва про смерть [PERSON] ІІ-МП № 01/1-0011759, виданого Тираспольським відділом ЗАГС. Тому просив суд заяву про ухвалення додаткового рішення задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву підлягаючу задоволенню, як таку, що обґрунтована ст. 270 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з заявою про визнання громадянина недієздатним та призначення опікуна, заінтересована особа управління праці та соціального захисту населення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що приходиться онуком [PERSON], [INFO]. З жовтня 2013 року бабуся, стала забувати, у неї почались галюцинації, дезорієнтація в часі, місці перебування, стала неадекватно реагувати на різні події. Направлялася в центр психіатричного здоров'я на консультацію психіатра, від госпіталізації категорично відмовляється. За останній час її здоров'я значно погіршилося. Вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, постійно потребує стороннього догляду, відповідно такий її стан потребує встановлення над нею опіки. Просив визнати недієздатною [PERSON], [INFO], проживаючу за адресою: [INFO]. Призначити опікуном [PERSON], [INFO] - [PERSON]. В судовому засіданні заявник [PERSON] , представник заявника заяву підтримали в межах її доводів та просили задовольнити. Представник заінтересованої особи [PERSON] не заперечила проти задоволення заяви та призначення [PERSON] опікуном [PERSON], застережень , передбачених ст. 64 ЦК, для призначення [PERSON] опікуном недієздатної фізичної особи, немає. Заслухавши пояснення заявника, представника заявника, заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення. Відповідно до ст.39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ст.60 Цивільного кодексу України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст.62 Цивільного кодексу України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Судом встановлено, що [PERSON] згідно висновку судово-психіатричного експерта № 146/15 від 27.04.2015р. , страждає на атеросклеротичну деменцію вираженого ступеня, соматично обтяжену. Ступінь вираженості психічних порушень позбавляє [PERSON] здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що [PERSON]може бути визнана судом недієздатною . Згідно з поданням органу опіки та піклування Рівненського міськвиконкому № 08- 1090 від 27.05.2015 р., доцільно призначити [PERSON] опікуном [PERSON]. Застережень, передбачених ст.. 64 ЦК, для призначення [PERSON] . опікуном недієздатної особи, немає. На підставі вищевикладеного ст.. 25, 30,60,62 ЦК України, ст..ст. 236-241 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

[PERSON] звернувся\~ до Рівненського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу . Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17.12. 1985 року зареєстрував шлюб з [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбів у виконавчому комітеті Бережницької сільської ради Дубровицького району Рівненської області зроблено актовий запис № 19. Від спільного шлюбу мають повнолітнього сина. Після 32 років подружнього життя, сім'ї фактично не існує. Останні 17 років кожен проживає в своїй кімнаті. Поділити квартиру не можливо. Спільного господарства з відповідачкою не ведуть і не спілкуються. Проаналізувавши ситуацію яка склалася у сімейних відносинах прийшов до висновку, що подальше спільне життя з відповідачем не можливе. Примирення між ними бути не може. Просив розірвати шлюб між ним та [PERSON], який було укладено 17.12.1985 р. та зареєстровано виконавчим комітетом Бережницької сільської ради Дубровицького району Рівненської області , актовий запис № 19. Позивач [PERSON] подав до суду заяву з проханням розглядати справу в його відсутність. Позов підтримує та просить задовольнити, шлюб розірвати. Відповідачка [PERSON] подала до суду заяву з проханням проводити судове засідання в її відсутність. Не заперечила проти задоволення позову та розірвання шлюбу. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку що позовна заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 17.12.1985 р. було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований виконавчим комітетом Бережницької сільської ради Дубровицького району Рівненської області, актовий запис № 19 . Від шлюбу мають повнолітнього сина. Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що подружні стосунки припинені 17 років тому, та не відновлювалися. Між сторонами відсутні взаємні почуття любові, поваги, взаєморозуміння. Примирення не можливе оскільки взаємної волі сторін на спільне проживання немає. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення, так як подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя, тому шлюб слід розірвати. Позивач є інвалідом П групи, тому звільнений від сплати судового збору при пред'явленні позову до суду, тому, в порядку ст. 88 ЦПК, судові витрати підлягають до стягнення з відповідачки в прибуток державного бюджету України в сумі 640,00 грн. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 110, 112, 115 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу . Свої вимоги обґрунтовує тим, що перебуває у шлюбі з [PERSON], зареєстрованому 08.01. 1983 року відділом ЗАГС м.Рівне , актовий запис № 14. Від спільного проживання в шлюбі неповнолітніх дітей немає. Спільне життя з відповідачем не склалось. На даний час шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Протягом останнього часу між ними постійно виникають непорозуміння та суперечності через несумісність характерів та різних поглядів на життя. У результаті чого вони стали віддалятися один від одного, між ними виникло невдоволення сімейним життям, зникла гармонія сімейних стосунків та кожен став жити своїм життям. Неодноразові спроби примирення не привели до бажаного результату. Таким чином сім'я фактично припинила своє існування. Переконаний, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе та суперечить спільним інтересам. . Спору майнового характеру немає. Просив розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 08.01. 1983 року відділом ДРАЦС Рівненського міського управління юстиції, актовий запис за № 14. Позивач [PERSON] подав до суду заяву з проханням розглядати справу в його відсутність. Позов підтримує та просить задовольнити, шлюб розірвати. Відповідачка [PERSON] подала до суду заяву з проханням проводити судове засідання в її відсутність. Не заперечила проти задоволення позову та розірвання шлюбу. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку що позовна заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 08.01.1983 р. було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 08.01. 1983 року відділом ЗАГС м.Рівне, актовий запис № 14. Неповнолітніх дітей немає. Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що подружні стосунки припинені, та не відновлювалися. Між сторонами відсутні взаємні почуття любові, поваги, взаєморозуміння. Примирення не можливе оскільки взаємної волі сторін на спільне проживання немає. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення, так як подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя, тому шлюб слід розірвати. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 110, 112, 115 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою № 29 у будинку № 54 на вулиці Соломії Крушельницької в місті Рівне внаслідок відсутності понад шість місяців без поважних причин. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що є наймачем квартири № 29 у будинку № 54 на вулиці Соломії Крушельницької в місті Рівне, проживає у цій квартирі та зареєстрований в ній з 24 грудня 1980 року. Відповідач [PERSON], його син, також зареєстрований у квартирі, але з 1996 року у квартирі не проживає без поважних причин. Фактичне місце проживання відповідача йому невідоме. Позивач [PERSON] подав суду письмову заяву, в якій позов підтримав повністю і просить його задовольнити. Розгляд справи просить провести у його відсутність, на підставі поданих ним доказів. Не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Заперечення проти позову не подав, про причини неявки суд не повідомив. Дослiдивши письмовi докази по справi, суд прийшов до висновку, що позов пiдлягає задоволенню повнiстю, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є наймачем квартири № 29 у будинку № 54 на вулиці Соломії Крушельницької в місті Рівне, проживає у цій квартирі та зареєстрований в ній з 24 грудня 1980 року. Відповідач [PERSON], син позивача, який проживав у квартирі разом з позивачем, з 1996 року у квартирі № 29 у будинку № 54 на вулиці Соломії Крушельницької в місті Рівне не проживає без поважних причин, але зареєстрований за вказаною адресою. Факт непроживання відповідача [PERSON] у квартирі № 29 у будинку № 54 на вулиці Соломії Крушельницької в місті Рівне саме з 1996 року підтверджується актами від 20 квітня, 14 червня та 07 липня 2016 року, складеними майстром ЖКП «Галицьке» [PERSON] та мешканцями будинку № 54 на вулиці Соломії Крушельницької в місті Рівне [PERSON], [PERSON] та затвердженими начальником ЖКП «Галицьке» [PERSON] Дійсність зазначених актів сумнівів у суду щодо їх обєктивності та правдивості не викликає, оскільки особи, які їх склали, є сусідами позивача, яким достовірно може бути відомо про осіб, які проживають у спірній квартирі, а тому ці акти приймається судом як доказ. Оцiнюючи дослiдженi по справi докази, суд встановив, що відповідач [PERSON] у квартирi № 29 у будинку № 54 на вулиці Соломії Крушельницької в місті Рівне не проживає бiльше шести мiсяцiв без поважних причин, а тому, вiдповiдно до статей 71,72 ЖК України, він втратив право на користування жилим примiщенням у цiй квартирi. Умов та пiдстав збереження за вiдповiдачем жилого примiщення, передбачених статтею 71 ЖК України, по справi не встановлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 28 у будинку № 6 по вулиці 6-та Гвардійська в місті Рівне. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що є власником квартири № 28 у будинку № 6 по вулиці 6-та Гвардійська в місті Рівне на підставі договору купівлі-продажу квартири від 12 лютого 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 674. Разом з ним у вказаній квартирі зареєстрована його колишня дружина [PERSON], з якою від одружився 17 квітня 2009 року і яка у квартирі не проживала жодного дня. Після одруження вони поїхали працювати за кордон, де і проживали понад пять років. Так склалося, що шлюб між ними був розірваний. Де на даний час проживає відповідач йому невідомо. Оскільки відповідач у квартирі не проживає, але зареєстрована у ній, позивач, через значне зростання вартості комунальних послуг, маючи право на отримання житлової субсидії, не може ним скористатися, чим обєктивно порушуються його права як власника житла. Представник позивача [PERSON] подав суду письмову заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі та просить суд справу розглядати без участі позивача та його представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином. На електронну адресу суду від відповідача надійшла заява, в якій вона просить суд справу розглядати без її участі. Вказує на те, що не має можливості зявитися у судове засідання, оскільки передуває за кордоном. Зазначає про те, що не заперечує проти задоволення позову, оскільки вона ніколи не проживала у квартирі № 28 у будинку № 6 по вулиці 6-та Гвардійська в місті Рівне та не має наміру проживати у подальшому, чим фактично визнала позов. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому суд вважає, що наявні законні та достатні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. На підставі ст.ст.317,319,391, ч.2 ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спільне майно подружжя. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з11 жовтня 2008 року перебуває у шлюбі [PERSON], зареєстрованому Відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції, актовий запис за № 1728. Від спільного сумісного проживання народилася дочка [PERSON], [INFO] . 23.08.2013 року за час шлюбу , за спільні кошти була придбана квартира [ADDRESS] . Просив визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач підтримав позов в межах доводів позовної заяви. Просив позов задовольнити . Відповідачка позов визнала, не заперечила проти задоволення позову та виділення у власність [PERSON] ? частки у [ADDRESS]. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11.10.2008 р. відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції , актовий запис № 1728. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Також судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 23.08.2013р., посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1371, належить на праві приватної власності [ADDRESS]. Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності підтверджується належність [PERSON] на праві власності [ADDRESS]. Відповідно до ч.І ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власної подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, суд прийшов до висновку, що сукупністю належних та допустимих доказів підтверджується, що квартира [ADDRESS] була придбана сторонами в період шлюбу, а тому є спільною сумісною власністю подружжя. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення та визнання за ним права власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS]; На підставі викладеного, ст..ст. 60, 70 СК України,

Outcome: approved