Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Позовні вимоги мотивує тим, що він разом із сім'єю проживає у своєму будинку [ADDRESS]. По сусідству з ним, у будинку [ADDRESS], проживає відповідачка [PERSON] В'їзд на його земельну ділянку та будинку [ADDRESS] як і до помешкання [PERSON] та сусідів [PERSON], проходить по вулиці Миру і дана вулиця є вулицею загального користування для під'їздів до дворогосподарств, в тому числі і до його. Відповідачка [PERSON], не маючи жодних правовстановлюючих документів на земельну ділянку, всупереч принципам моральності та добросусідства, самовільно перегородила металевими воротами частину під'їзної дороги до його дворогосподарства в розмірі 50 метрів квадратних, що підтверджується актом та абрис-схемою від 25.07.2013 року та рішенням суду. Оскільки відповідачка перешкоджала йому користуватись під'їзною дорогою загального користування до його дворогосподарства, він 31.07.2013 року звернувся з позовною заявою до Тячівського районного суду з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. 24 лютого 2014 року його позовні вимоги були задоволені та рішенням Тячівського районного суду по справі №307/2806/13-ц (провадження №2/307/79/14) було зобов'язано відповідачку [PERSON] усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що знаходиться в [ADDRESS], шляхом знесення самовільно встановлених металевих воріт, що знаходяться на під'їзній дорозі біля будинку [ADDRESS]. Дане судове рішення, оскільки [PERSON] його сама не виконувала, 4 липня 2014 року було виконано головним державним виконавцем відділу ДВС Тячівського районного управління юстиції, яким металеві ворота демонтовані та повернуті відповідачці [PERSON]. В подальшому відповідачка всупереч вищевказаного судового рішення знову, 25 липня 2014 року, самовільно встановила їх на тому ж самому місці, перегородивши таким же чином дорогу громадського користування і знову перешкоджає йому користуватись нею для під'їзду до його помешкання. У зв'язку з цим, він не може вільно приходити до будинку та заїжджати з транспортними засобами на подвір'я свого будинку. На його неодноразові прохання зняти дану огорожу та незважаючи на вже прийняте судове рішення [PERSON] не реагує, постійно затіває сварки з ним, погрожує йому фізичною розправою та публічно сквернословить принижуючи його честь та людську гідність його родини та його батька. У зв'язку з таким відношенням [PERSON] до рішення Тячівського районного суду, що набрало законної сили 17 березня 2014 року та продовжуючи перешкоджати йому вільно ходити до свого будинку та користуватись земельною ділянкою, він звернувся до Тячівського районного прокурора захистити його інтереси та прийняте рішення Тячівського районного суду, що винесене від імені держави Україна. На вимогу прокурора проти [PERSON] порушене кримінальне провадження №12014070160001268 досудове слідство по якому по даний час не закінчено, слідчий разом з процесуальним прокурором розслідування провадження затягує, а тому він вдруге просить судового захисту його законних прав, оскільки його право на вільне користування земельною ділянкою та користування під'їзною дорогою до помешкання порушено. Керівники села Красна, прокуратура, досудове слідство Тячівського РВ УМВС України не в змозі переконати відповідачку [PERSON] не порушувати земельне законодавство, добросовісно виконати судове рішення та не чинити йому перешкод у користуванні під'їзною дорогою до його будинку, в необхідності демонтувати та не встановлювати металеву огорожу на дорозі громадського призначення, а тому просить вдруге судового захисту його законних прав щодо вільного користування під'їзною дорогою до його помешкання та вдруге зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди шляхом знесення металевої огорожі та заборонити їй незаконно встановлювати металеву огорожу на дорозі в [ADDRESS] між будинками №175 та №176. Вважає, що дії [PERSON] є незаконними, оскільки вони порушують його право власності на вільне користування як під'їзною дорогою, що є громадською (вулицею Миру) так і під'їздом до його дворогосподасртва. Уладнати даний спір мирним шляхом йому не вдалось, тому для підготовки документів для звернення до суду він змушений звертатись за юридичною допомогою адвоката, на що витратив 1200 гривень, що підтверджує квитанцією до прибуткового касового ордеру. Просить суд зобов'язати [PERSON] усунути йому перешкоди у користуванні належною йому на праві власності земельною ділянкою, що знаходиться в [ADDRESS], України, шляхом знесення самовільно встановлених металевих воріт, розташованих на під'їзній дорозі, біля будинку [ADDRESS], та заборонити [PERSON] встановлювати будь-які перешкоди на під'їзній дорозі по [ADDRESS] в майбутньому. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просять їх задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що дійсно на дорозі загального користування, на під»їзді до свого будинку [ADDRESS], де вона проживає, та до будинку позивача [ADDRESS], на місці раніше встановлених дерев'яних воріт вона встановила нові металеві ворота, щоб не заходила худоба. Також зазначила, що згідно рішення Тячівського районного суду її вже були зобов'язували знести встановлені нею металеві ворота на цій дорозі, що вона і зробила, але після закінчення виконавчого провадження вона знову встановила на цьому ж місці нові металеві ворота. Земельну ділянку, на які розміщений її житловий будинок, вона ще не приватизувала. Просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником в цілій частині домоволодіння [ADDRESS] та зареєстрований в ньому, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 18 травня 2011 року, витягом про державну реєстрацію прав від 3 червня 2011 року та копією паспорту позивача (а.с.6, 13-14) Рішенням 3-ї сесії 22 скликання Краснянської сільської ради від 24 березня 1995 року за №173 позивачу [PERSON] виділено земельну ділянку, площею 0,32 га. в [ADDRESS] (а.с.15) Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 24 травня 2012 року [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0,25 га, в [ADDRESS]. Із плану меж земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку в [ADDRESS], вбачається, що суміжним користувачем від А до Б, шириною 4,98 метрів, є землі загального користування (під'їзд), а від Б до В є землі [PERSON] (а.с.16). Із акту про самовільне захоплення земельної ділянки - під'їзної дороги, складеного Краснянською сільською радою 25 липня 2013 року вбачається, що [PERSON] в [ADDRESS], самовільно захопила частину земельної ділянки загального користування - під'їзної дороги до помешкання [PERSON], в кількості 0,09 га. та самовільно встановила металеві ворота, чим перешкоджає [PERSON] користуватися земельною ділянкою та житловим будинком (а.с.17). Із додатку до вказаного акту від 25 липня 2013 року вбачається, що [PERSON] самовільно захопила 0,09 га. земельної ділянки на землях загального користування, та встановила металеві ворота, якими перегородила дорогу до земельної ділянки та будинку [PERSON] (а.с.18). Згідно до протоколу комісії з питань земельних ресурсів Краснянської сільської ради від 10 липня 2012 року по вирішенню спірного питання між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] самовільно зайняла частину земель загального користування (під'їзної дороги), чим перешкоджає під'їзду до житлового будинку [PERSON] (а.с.20). Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 24 лютого 2014 року, яке набрала законної сили 17 березня 2014 року, в цивільній справі №307/2806/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], третьої особи - Краснянської сільської ради про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою позов було задоволено та зобов'язано [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] у користуванні земельною ділянкою, що знаходиться в [ADDRESS], України, шляхом знесення самовільно встановлених металевих воріт, розташованих на під'їзній дорозі, біля будинку [ADDRESS] (а.с.9-10). В акті державного виконавця Тячівського районного управління юстиції від 4 липня 2014 року зазначено, що в ході виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 24 лютого 2014 року в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третьої особи - Краснянської сільської ради про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, металеві ворота, які знаходиться на під'їзній дорозі біля будинку [ADDRESS], знесені (а.с.12). Із акту про самовільне захоплення земельної ділянки - під'їзної дороги, складеного Краснянською сільською радою 14 серпня 2015 року, вбачається, що [PERSON] в [ADDRESS], самовільно захопила частину земельної ділянки загального користування - під'їзної дороги до помешкання [PERSON], в кількості 0,0096 га. та самовільно встановила металеві ворота, чим перешкоджає [PERSON] користуватися земельною ділянкою та житловим будинком. Усунути металеві ворота в добровільному порядку [PERSON] відмовилася (а.с.31). Із абрис-схеми розміщення земельної ділянки [ADDRESS], що належить [PERSON] вбачається, що остання самовільно захопила земельну ділянку, площею 0,0096 га. Дана земельна ділянка згідно даної абрис-схеми, є проїздом до будинковолодіння [PERSON] (а.с.32). У відповідності до ч.1 ст.3, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно вимог ст.10 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, ніж встановлений договором або законом. За змістом ст.83 ЗК України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. До земель, які не можуть передаватися у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, тощо). Відповідно до вимог ст. 96 Земельного Кодексу України землекористувач зобов'язаний не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, та дотримуватися правил добросусідства. Відповідно до вимог ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням. Згідно ст.152 Земельного Кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Як встановлено в судовому засіданні позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] є суміжними землекористувачами по [ADDRESS], при цьому [PERSON] біля свого будинку [ADDRESS] самовільно встановила на частині земельної ділянки, яка належить до комунальної власності, металеві ворота, чим перешкоджає [PERSON] користуватися земельною ділянкою та житловим будинком [ADDRESS] Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст.60 цього Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. А згідно до ст. ст. 58, 59 цього Кодексу докази повинні бути належними і допустимими. Оцінивши в сукупності зібрані по справі наведені докази, суд вважає, що позивачем [PERSON] в судовому засіданні доведено факт порушення його права щодо користування його земельною ділянкою та житловим будинком з боку відповідачки [PERSON], а тому його порушене право підлягає захисту у вигляді зобов'язання [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] у користуванні належною йому на праві власності земельною ділянкою, що знаходиться в [ADDRESS], України, шляхом знесення самовільно встановлених металевих воріт, розташованих на під'їзній дорозі, біля будинку [ADDRESS]. Оскільки позивачем в судовому засіданні не доведено факту порушення у майбутньому його прав щодо користування належної йому на праві власності земельною ділянкою та житловим будинком з боку відповідачки [PERSON], а тому суд вважає, що в задоволенні його позовних вимог в частині заборони [PERSON] встановлювати будь-які перешкоди на під'їзній дорозі по [ADDRESS] в майбутньому, слід відмовити. Інших належних і допустимих доказів сторонами не наведено. Оцінивши наведені докази, суд вважає, що вимоги позивача [PERSON] щодо стягнення з відповідачки на його користь витрат, пов'язаних з правовою допомогою адвоката, підлягають до часткового задоволення в сумі 600 гривень. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідачку.

Outcome: partial