Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «БАНК ФОРУМ» про визнання недійсним кредитного договору. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 31.07.2008 року між [PERSON] та АКБ «ФОРУМ» в особі керуючого Стрийського відділення Львівської філії АКБ «Форум» п.Дмитрук М.Ю., який діяв на підставі довіреності №2423 від 05.06.2008 року, було укладено кредитний договір №0032/08/6.10-Nv, згідно якого Банк надав [PERSON] кредит у сумі 48800 доларів США на придбання житла, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], під 13 процентів річних строком до 29.07.2033 року. Крім того, у забезпечення повернення кредиту було укладено договір іпотеки на вищевказану квартиру. 09.09.2011 року між позивачем та ПАТ «БАНК ФОРУМ», який став правонаступником АКБ «ФОРУМ» було укладено додатковий договір №2 до вказаного вище договору. Послався на те, що ні перед укладенням договору, ні протягом його дії відповідач не повідомив його у письмовій формі про умови надання кредиту, не надав у повному обсязі інформацію про умови кредитування та не надав інформацію з приводу можливості різкого і значного подорожчання кредиту через зміну курсу долара США відносно гривні. Зазначив, що у вказаному договорі немає істотних умов та правил, які регулюють відповідальність банку. Також, відповідач не повідомив про те, що вартість послуг може істотно зрости. Стверджував, що договір суперечить ЗУ «Про захист прав споживачів» та ЦК України. Позивач у судовому засіданні змінив позовні вимоги, подав уточнення до позовної заяви, в якому вказує на те, що на 5 сторінці у п.8 кредитного договору стоїть не його підпис, вважає це підставою для визнання кредитного договору недійсним. Позовну заяву та заяву про уточнення позовних вимог підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання позов заперечив. Подав письмові заперечення, в яких просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі за безпідставністю. Крім того, зазначив, що вся необхідна інформація була надана потенційному позичальнику до моменту його звернення із офіційною заявою до банку про отримання кредиту. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що дійсно між [PERSON] та АКБ «ФОРУМ» в особі керуючого Стрийського відділення Львівської філії АКБ «Форум» п. Дмитрук М.Ю., який діяв на підставі довіреності №2423 від 05.06.2008 року, було укладено кредитний договір №0032/08/6.10-Nv, згідно якого Банк надав [PERSON] кредит у сумі 48800 доларів США на придбання житла, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], під 13 процентів річних строком до 29.07.2033 року. ПАТ «БАНК ФОРУМ» став правонаступником АКБ «ФОРУМ» та 09.09.2011 року між [PERSON] та ПАТ «БАНК ФОРУМ» було укладено додатковий договір №2 до вказаного вище договору. Згідно з ст. 230 ЦК України, правочин визнається судом недійсним, якщо одна сторона навмисно замовчує існування обставин, які мають істотне значення та можуть перешкодити вчиненню правочину. Так, істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України є умови про мету, суму та строк кредиту, умови та порядок його видачі і погашення, розмір порядок нарахування та виплати процентів, відповідальність сторін. Предметом договору, відповідно до актів цивільного законодавства, є умови про ті права та обов'язки, які формують основу змісту зобов'язання, яке має виконуватись сторонами на підставі укладеного договору, а також умови про ті дії, які мають вчинити сторони виконуючи та реалізовуючи охоплені предметом договору права та обов'язки і про об'єкти, що сторони мають передати одна одній. Згідно з текстом укладеного сторонами кредитного договору, такі умови договором передбачено. За вимогами ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, зключаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. З роз'яснень викладених у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вбачається, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Позивач у судовому засіданні підтвердив те, що він протягом певного часу сплачував кредит, що засвідчує той факт, що він погодився з цим кредитним договором. Відповідно до абз.2 п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» суди повинні з'ясувати виконання банками чи іншими фінансовими установами положення статей 11, 18 21 ЗУ «Про захист прав споживачів, а також п.3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року №168, зареєстрованих у МЮУ 25.05.2007 року №541/13808 (щодо договорів, укладених після набрання постановою чинності), де передбачено обов'язок банків у разі надання кредиту в іноземній валюті під час укладення кредитного договору попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за цим договором несе споживач. Доводи позивача з приводу того, що перед укладенням договору йому не була надана інформація про умови кредитування є необґрунтованими, оскільки відповідачем вся необхідна інформація була надана до моменту його звернення із офіційною заявою до банку про отримання кредиту. Крім того, маючи сумніви з приводу умов договору позивач міг у чотирнадцятиденний строк відкликати свою згоду на отримання кредиту, водночас [PERSON] міг звернутись до банку з вимогою надати йому додаткові роз'яснення умов кредитування, однак цього зроблено позивачем не було. Згідно з ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Пунктом 7.2. кредитного договору зазначено, що сторони фіксують свою згоду з тим, що ними узгоджені усі істотні умови, і зобов'язуються надалі ніяких претензій одна до одної з цього приводу не мати. Цей договір відображає повне розуміння сторонами його предмету та інших питань, зазначених в цьому договорі. Відповідно до п. 3 ст. 3 та ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості. Як видно з матеріалів справи, пісоля підписання договору відповідача сплачував заборгованість. Цими діями він засвідчив, що погодився з істотними умовами договору. Тому дводи позивача про недійсність договору - є невспроможними і не підлягають задоволенню. Доводи [PERSON] про те, що відповідачем не надано йому жодної інформації про можливість різкого і значного подорожчання кредиту через зміну курсу долара США відносно гривні, не надано інформацію про вірогідність і наслідки такого подорожчання є безпідставними. Оскільки, істотна зміна обставин, якими керувалися сторони при укладенні договору, не є підставою для визнання договору недійсним, проте може бути підставою зміни або розірвання договору. Але позивачем не було заявлено такої позовної вимоги. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач не надав доказів того, що не був належним чином повідомлений про всі умови договору. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку,що позовні вимоги не знайшли підтвердження для визнання кредитного договору недійсним. За таких обставин позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed