Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, просив визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] та зняти їх з реєстрації і квартирного обліку. Позов мотивовано тим, що позивач володіє правом приватної власності на квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу від 12.06.2003 року. За вказаною адресою зареєстровані як мешканці - [PERSON], його донька - [PERSON], дружина - [PERSON], а також племінник - [PERSON] з дружиною - [PERSON]. З вересня 2013 року відповідачі за місцем реєстрації не з»являлись. Племінник та його дружина є окремою однією сім'єю і постійно проживають в Азербайджанській Республіці. Точна адреса проживання відповідачів йому не відома. З часу від»їзду і по теперішній час відповідачі у спірній квартирі не проживають. Оскільки, відповідачі не оплачували і не оплачують плату за користування жилим приміщенням і комунальні, тому всі ці витрати несе позивач, як власник особового рахунку. Позивач просить суд визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняти їх з реєстраційного обліку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити посилаючи на обставини зазначенні в позовній заяві. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи через засоби масової інформації, про причини неявки суд не сповістили, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі - продажу квартири від 12.06.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 2012 (а.с. 9). Відповідно до довідки про склад сім`ї виданої житлово-експлуатаційною конторою № 10, за адресою [ADDRESS] зареєстровано: [PERSON] - власник, донька - [PERSON], співмешканка - [PERSON], племінник - [PERSON] та племінника - [PERSON]. (а.с.10). Допитані в судовому засіданні свідки, що мешкають по сусідству з позивачем підтвердили факт не проживання більш як рік відповідачів у квартирі [ADDRESS]. Відповідно до приписів ст.ст. 316, 319, 321, 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним свого права власності на майно, майно, у тому числі шляхом звернення до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Згідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (Закон № 1382-IV), реєстрація є лише внесенням відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. У відповідності зі ст.7 цього Закону, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, рішення суду, яке набрало законної сили (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, без добровільного зняття з реєстрації, особу можна зняти з реєстрації лише за рішенням суду. Закон № 1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Згідно з ч.1 ст.11 Закону реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Таким чином, за наявності судового рішення про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, яке набрало законної сили, та відповідно до ст.14 ЦПК України є обов'язковим для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, зняття з реєстраційного обліку такої особи у судовому порядку не потребується. За наведеного, суд відмовляє у задоволенні вимоги про зняття відповідача з реєстраційного обліку, оскільки скасування реєстрації віднесено до компетенції органів державної влади та місцевого самоврядування, які не приймали участі у розгляді справи та відсутні дані про порушення ними прав позивача. У відповідності з ч.1 ст.321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України власник будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї та інших осіб. Відповідно до ст.150 ЖК громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Реєстрація відповідачів в належній на праві власності позивачу квартирі, не дає можливості використати позивачу вищевказані права у повному обсязі та створює перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном, відтак позов в частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартири [ADDRESS] підлягає задоволенню. За згодою позивача суд не розподіляє судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: partial