Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з відповідним позовом, в якому просить про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. У позові [PERSON] зазначив, що 09 квітня 2012 року помер його батько- Мовчан [PERSON], який за життя успадкував від своєї матері - [PERSON], відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 травня 2003 року (серія ВАК № 108937) , право на земельну частку пай в КСП «Жовтень), с. Куньє, Ізюмського району, Харківської області, належного померлій на підставі сертифікату серії ХР № 0197355 на право на земельну частку (пай) в КСП «Жовтень розміром 7,91 умовних кадастрових гектарів, вартістю 75882,55 грн. про що було зроблено відповідний запис в самому сертифікаті. [PERSON] прийняв спадщину, після померлого батька, так як на момент відкриття спадщини він був зареєстрований, постійно проживав з [PERSON] та не відмовлявся від спадщини. Після звернення до приватного нотаріуса - [PERSON], з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, листом № 2453/01-16 від 12.09.2017 року, нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв'язку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документу, а саме сертифікату серії ХР № 0197355 на право на земельну частку (пай) в КСП «Жовтень розміром 7,91 умовних кадастрових гектарів, та запропоновано звернутися до суду для вирішення зазначеного питання. 21.09.2017 року [PERSON] отримав у Міськрайонному управлінні держгеокадастру в Ізюмському районі та м. Ізюмі, завірену належним чином копію сертифікату серії ХР № 0197355. Позивач змушений звернутися до суду, оскільки його право не визнається і він не може розпорядитися своєю власністю. У судове засідання позивач та його представник [PERSON] не з'явилися, надавши заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача - Куньївської сільської ради Ізюмського району Харківської області [PERSON] також у судове засідання не з'явився, надавши заяву, в якій просив справу розглядати за відсутності представника сільської ради, заперечень проти позову не має. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Свідоцтвом про народження [PERSON] серія 111-ВЛ №273473 від 04 червня 1983 року підтверджено, що батьком позивача у справі [PERSON] є [PERSON], матір`ю [PERSON].(а.с.6) Відповідно до свідоцтва про смерть серія 1-ВЛ №353057 від 18.04.2012 року [PERSON] помер 09 квітня 2012 року. (а.с.7). У довідці сільського голови [PERSON] зазначено, що [PERSON] був зареєстрований в [INFO] з 09.12.1985 року по день смерті 09.04.2012 року. З померлим [PERSON] був зареєстрований та проживав син [PERSON] з 09.10.2000 року по теперішній час. (а.с.9) Приватним нотаріусом [PERSON] позивача [PERSON] спрямовано звернутися до суду для визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вище вказану земельну ділянку.(а.с.12) У частині 1\~ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003\~закріплено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. У ч. 1\~ст.3 вказаного Закону\~закріплено, що підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником, застосуванню підлягає\~ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Згідно положень ч. 2\~ст. 1223\~ЦК України\~у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України\~встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статті\~1216,\~1217,\~1218 ЦК України\~встановлюють, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1\~ст. 1258 ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно із положеннями ч. 1. 3\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За таких обставин суд вважає доведеною ту обставину, що позивач, проживаючи разом із батьком [PERSON] на момент його смерті та звернувшись до Ізюмської державної нотаріальної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини є таким, що прийняв спадщину, але в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну частку (пай) за спадкодавцем [PERSON] не має іншої можливості оформити спадщину та захистити право власності.

Outcome: approved