Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), відповідно до якого просив розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 06 грудня 2003 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, за актовим записом № 3161. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між сторонами було укладено шлюб, від якого сторони мають спільного сина [PERSON]. Проте спільне життя між сторонами не склалось, у сторін різні погляди на виховання дитини, сімейні обов'язки. Подальше спільне життя і збереження сім'ї неможливе, у зв'язку з чим просить шлюб розірвати. 09 березня 2018 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Малинникова О.Ф. відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду. 13 червня 2018 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцева Д.О. справу прийнято до свого провадження, призначено дату підготовчого засідання. У підготовчому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач в підготовчому засіданні визнала позовні вимоги в повному обсязі, надала заяву про визнання позову. Відповідно до ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом в порядку ч. 2 ст. 206 ЦПК України роз'яснено сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевірено, чи не суперечить закону визнання відповідачем позову та чи не порушено права, свободи чи інтереси інших осіб у зв'язку з таким визнання. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Статтею 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, шлюб між сторонами зареєстрований 06 грудня 2003 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 3161 (Свідоцтво про одруження від [NUMBER]). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (Свідоцтво про народження серія [NUMBER], актовий запис № 69). З врахуванням тієї обставини, що визнання позовних вимог відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також того, що сторони в судовому засіданні підтвердили ту обставину, що в даний час не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, наміру зберігати сім'ю не мають, сім'я розпалась і подальше її збереження неможливе, шлюб існує формально, подальше спільне життя суперечить інтересам сторін, суд приходить до висновку про прийняття визнання позовних вимог відповідачем, задоволення позовних вимог та ухвалення судового рішення в підготовчому засіданні на стадії підготовчого провадження. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу (ч. 4 ст. 200 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved