Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду 22.07.2014 року з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він з 2007 року проживав однією сім'єю з [PERSON], [INFO]. Через похилий вік питання щодо реєстрації шлюбу між ними не виникало. 24 жовтня 2009 року ними було укладено два договори купівлі-продажу : - договір купівлі-продажу частини житлового будинку та частини земельної ділянки, за яким було придбано 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та 1/2 частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку загальною площею 0,10 га, що знаходяться в [ADDRESS]; - договір купівлі-продажу частини земельної ділянки, за яким було придбано 1/2 частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,0156 га, що знаходиться в [ADDRESS]. Вищезазначене нерухоме майно з ініціативи [PERSON] було оформлено лише на ім'я [PERSON]. [INFO] у віці 80 років [PERSON] померла. Оскільки право власності на вищезазначене нерухоме майно було зареєстровано лише на ім'я [PERSON], то [PERSON] був змушений звернутися до суду з позовною заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання за ним права власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями, 1/4 частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, 1/4 частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Рішенням Кролевецького районного суду від 16 квітня 2014 року по справі № 579/479/14-ц було встановлено факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] з 2007 року по 22 січня 2018 року та визнано за ним право власності на 1/4 частину спільного нерухомого майна, що знаходиться в [ADDRESS], придбаного 24 жовтня 2009 року на підставі договорів купівлі-продажу на ім'я [PERSON]: - житлового будинку з надвірними будівлями, - земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку загальною площею 0,10 га, - земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,0156 га. [PERSON] розпорядження на випадок своєї смерті не залишала. Спадкоємців першої - третьої черг спадкоємців за законом (ст.ст.1261 - 1263 ЦК України) [PERSON] не мала. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. [PERSON] є єдиним спадкоємцем четвертої черги спадкоємців за законом [PERSON]. До складу спадкового майна [PERSON] входить 1/4 частина вищезазначеного спільного нерухомого майна, що знаходиться в [ADDRESS] (будинку з надвірними будівлями та двох земельних ділянок). Частина 1 ст. 1297 ЦК України зобов'язує спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. При отриманні витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з'ясувалося, що всупереч вимогам ст.125 ЗК України, ст.210, ч.4 ст.334 ЦК України договір купівлі-продажу частини земельної ділянки та договір купівлі-продажу частини житлового будинку та частини земельної ділянки (в частині реєстрації земельної ділянки) не пройшли державну реєстрацію. Це підтверджується тим, що на вищезазначених договорах купівлі-продажу відсутня відмітка про державну реєстрацію земельних ділянок. 17 червня 2014 року відділом Держземагенства у Кролевецькому районі було сформовано витяги з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з яких вбачається, що до Державного земельного кадастру не було внесено змін щодо власників земельних ділянок і за даними ДЗК станом на 17 червня 2014 року співвласниками є [PERSON] з 1/6 часткою у спільній власності, [PERSON] з 1/6 часткою у спільній власності, [PERSON] з 1/6 часткою у спільній власності та [PERSON] з 1/2 часткою у спільній власності. Саме [PERSON], [PERSON] та [PERSON] виступали продавцями по вищезазначеним договорам купівлі-продажу від 24 жовтня 2009 року і продали [PERSON] по 1/6 частині земельної ділянки кожен. Відомості про будинок були внесені до Реєстру прав власності на нерухоме майно і 14.11.2009 року [PERSON] було видано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно (будинок) на підставі вищезазначеного договору купівлі-продажу частини житлового будинку та частини земельної ділянки. На сьогодні право власності на нерухомість (земельні ділянки), яка належала померлій, зареєструвати неможливо, оскільки відповідно до ч.7 ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п.25 Порядку державної реєстрації прав нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМ України від 22.06.2011 року №703, державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, або уповноваженої ними особи. Відповідно до пп.4.15 п.4 гл.10 розд.ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна, а відповідно до пп.4.18 п.4 гл.10 розд. ІІ цього Порядку нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення даного питання в судовому порядку. Через відсутність правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцю та витягу з Реєстру прав власності, нотаріус, посилаючись на ст.69 Закону України «Про нотаріат», п.1 гл.13 розд.І, пп.4.15 та 4.18 п.4 гл.10 розд.ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595, відмовить йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначене нерухоме майно. З урахуванням вищевикладених обставин він змушений в судовому порядку встановлювати факт належності [PERSON] 1/4 частини вищезазначених земельних ділянок з визнанням за ним права власності на них в порядку спадкування за законом. В позовній заві заявлено клопотання позивача про розгляд справи у його відсутність (а.с.2) та долучена довіреність, якою він уповноважив [PERSON] представляти його інтереси в суді (а.с.3). Від представника позивача [PERSON] надійшла заява (а.с.43), в якій вона просить проводити розгляд справи у її відсутність, а також зазначено, що позовні вимоги [PERSON] вона підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Від Кролевецької міської ради надійшло письмове клопотання (а.с.34, 44) про розгляд справи за відсутності їх представника, позов [PERSON] міська рада визнає. Крім того зазначає, що оскільки [PERSON] є інвалідом другої групи та відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» він звільняється від сплати судового збору, обов'язок сплатити судовий збір покладається саме на Кролевецьку міську раду. Кошти на сплату судового збору виділяються із загального фонду міського бюджету. Проте, на даний час, в зв'язку з централізованою системою обігу коштів та складною політико-економічною ситуацією в Україні, кошти до загального фонду міського бюджету практично не надходять, що призводить до затримки виплат заробітних плат працівникам, відсутності коштів на фінансування поточних видатків та оплату послуг. Зважаючи на вищевказане та з врахуванням того, що міська рада позов [PERSON] визнає, просять суд звільнити Кролевецьку міську раду від сплатити судового збору по справі № 579/1082/14-ц, Пр.2/579/243/14 за позовною заявою [PERSON] в порядку, передбаченому ч.2 ст.8 Закону України «Про судовий збір». Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. На підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку та частини земельної ділянки від 24 жовтня 2009 року, р.№1565, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] передали у власність і продали по 1/6 частині кожен, а [PERSON] прийняла у власність і купила 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та 1/2 частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку загальною площею 0,10 га, що знаходяться в [ADDRESS] (а.с.8-10). На підставі договору купівлі-продажу частини земельної ділянки від 24 жовтня 2009 року, р.№1568, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] передали у власність і продали по 1/6 частині кожен, а [PERSON] набула у власність і купила 1/2 частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,0156 га, що знаходиться в [ADDRESS]. (а.с.12-13). Відповідно до витягу №24452266 від 14.11.2009 року Про реєстрацію права власності на нерухоме майно [PERSON] зареєструвала договір купівлі-продажу на 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS] в КП «Кролевецьке РБТІ» та набула права власності на нерухоме майно відповідно до положень ст.210, ч.4 ст.334 ЦК України. Однак державна реєстрація прав власності на земельні ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку загальною площею 0,10 га та для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,0156 га, що знаходяться по [ADDRESS], відповідно договорів купівлі-продажу [PERSON] не проведена, тобто згідно ст.125 ЗК України право власності на вказані земельні ділянки в неї не виникло. За даними відділу Держземагенства у Кролевецькому районі від 17.06.2014 року згідно витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.20-22, 23-25), витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с.26, 27) земельні ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку загальною площею 0,10 га та для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,0156 га по [ADDRESS] належать на праві власності [PERSON] - 1/6 частка, [PERSON] - 1/6 частка, [PERSON] - 1/6 частка та [PERSON] - 1/2 частка, тобто до Державного земельного кадастру не було внесено змін щодо власників земельних ділянок, оскільки саме [PERSON], [PERSON] та [PERSON] виступали продавцями по вищезазначеним договорам купівлі-продажу від 24 жовтня 2009 року і продали [PERSON] по 1/6 частині земельної ділянки кожен. [INFO] [PERSON] померла в м.Кролевець (а.с.14). Як вбачається з довідки Кролевецької районної державної нотаріальної контори, інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) після смерті [INFO] [PERSON] спадкова справа не заводилась. Інформація щодо заповіту посвідченого від імені [PERSON] в Спадковому реєстрі відсутня (а.с.35-38). Рішенням Кролевецького районного суду від 16 квітня 2014 року по справі № 579/479/14-ц було встановлено факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] з 2007 року по 22 січня 2018 року та визнано за ним право власності на 1/4 частину спільного нерухомого майна, що знаходиться в [ADDRESS], придбаного 24 жовтня 2009 року на підставі договорів купівлі-продажу на ім'я [PERSON] (а.с.15-16). Даним рішенням також було встановлено, що [PERSON] як спадкоємець четвертої черги спадкоємців за законом прийняв спадщину після смерті [PERSON] в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України. У відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. [PERSON] зареєстрував своє право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS], яка належала померлій [PERSON], зареєстрував право власності на 1/4 частину земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку загальною площею 0,10 га та для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,0156 га, які розташовані за тією ж адресою, належних йому в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.17, 18, 19), однак зареєструвати право власності на 1/4 частину нерухомого майна (земельних ділянок), які належали [PERSON] та не були зареєстровані нею в установленому законом порядку, [PERSON] не може, у зв'язку зі смертю [PERSON] Оскільки, при розгляді справи в суді маються достатні докази, які свідчать про те, що [PERSON] на законних підставах володіла 1/4 частиною земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку загальною площею 0,10 га та 1/4 частиною земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,0156 га, що знаходяться в [ADDRESS], тому вказаний факт слід встановити за рішенням суду. Оскільки позивач шляхом вчинення певних дій у встановленому законом порядку прийняв спадщину на 1/4 частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку загальною площею 0,10 га та на 1/4 частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,0156 га, що знаходяться в [ADDRESS], інші спадкоємці за законом чи заповітом відсутні, тому право власності на вказане нерухоме майно слід визнати за [PERSON]. [PERSON] є інвалідом другої групи (а.с.7), а тому у відповідності до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З врахуванням майнового стану відповідача, про що зазначено в письмовому клопотанні Кролевецької міської ради (а.с.34), суд вважає можливим застосувати положення ч.2 ст.8 Закону України «Про судовий збір» та звільнити Кролевецьку міську раду від сплати судового збору. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.368, 392, 1216 - 1218, 1220 - 1223, 1261-1264, 1268, 1269, 1270, 1297 ЦК України,

Outcome: approved