Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивує тим, що він є власником: - 14/100 частин будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу частини жилого будинку від 25 квітня 2003 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 липня 2017 року; - 7/100 частин земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку від 12 листопада 2004 року. [INFO] померла його донька [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на майно, що складається з: - 14/200 частин будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу частини жилого будинку від 25 квітня 2003 року; - 7/100 частин земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , належних [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу частини земельної ділянки від 25 квітня 2003 року, укладеного між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] [PERSON] за життя не оформила державний акт на право власності на зазначену частину земельної ділянки. 11 липня 2017 року державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 14/200 часток будинку [ADDRESS] . 06 вересня 2017 року державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 7/100 часток земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , у зв`язку з відсутністю документу, що посвідчує право власності спадкодавця на зазначену частину земельної ділянки. Просить суд ухвалити рішення, яким: - визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 7/100 частин земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] ; - припинити право спільної часткової власності [PERSON] на 7/100 частин земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] право власності на 27/100 частин квартири земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2017 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 06 листопада 2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 06 листопада 2017 року вирішено питання про витребування доказів у справі. Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22 травня 2018 року Київську міську раду залучено до участі в справі в якості співвідповідача. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22 травня 2018 року вирішено питання про витребування доказів у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22 травня 2018 року вирішено питання про витребування доказів у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2018 року вирішено питання про витребування доказів у справі. Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17 грудня 2019 року [PERSON] залучено до участі у справі в якості правонаступника [PERSON] 12 травня 2020 року представник позивача подав до суду заяву про уточнення позовних вимог та просив суд ухвалити рішення, яким: - визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 7/100 частин земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] ; - визнати припиненим право спільної часткової власності [PERSON] на 27/100 частин земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Позивач у судове засідання не з`явився, його представник подав через канцелярію суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (т. 2, а.с. 44). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (т. 2, а.с. 19). Представник Головного територіального управління юстиції у м. Києві у судове засідання не з`явилась, подала до суду клопотання, в якому просить розглядати справу у відсутність представника управління (т. 2, а.с. 21). З письмових пояснень представника Головного територіального управління юстиції в місті Києві вбачається, що вона просить прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства (т. 1, а.с. 69-71). Представник Київської міської ради у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (т. 2, а.с. 20). З відзиву на позовну заяву представника Київської міської ради вбачається, що вона просить розглядати справу у її відсутність та прийняти законне та обґрунтоване рішення. Зазначено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності в порядку спадкування має місце за наявності сукупності юридичних фактів. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано, то право власності не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування (т. 1, а.с. 151-153). Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у м. Києві у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (т. 1, а.с. 247). З письмових пояснень представника Головного управління Держгеокадастру у м. Києві вбачається, що повноваження управління визначені Положенням Головного управління Держгеокадастру у м. Києві, серед яких в управління відсутні повноваження щодо державної реєстрації речових прав на земельні ділянки. У зв`язку з набранням чинності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» повноваження з державної реєстрації речових прав на земельні ділянки з 01 січня 2013 року перейшли виключно до органів та суб`єктів державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (т. 1, а.с. 188-191). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла донька позивача [PERSON] (а.с. 23). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, що складається з: - 14/200 частин будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу частини жилого будинку від 25 квітня 2003 року (т. 1, а.с. 20); - 7/100 частин земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , належних [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу частини земельної ділянки від 25 квітня 2003 року, укладеного між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (т. 1, а.с. 25). Відповідно до зазначеного договору купівлі-продажу частини земельної ділянки від 25 квітня 2003 року [PERSON] та [PERSON] придбали в рівних частках у [PERSON] 14/100 частин земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Позивач 12 листопада 2004 року отримав державний акт на право власності на 7/100 частин земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] (т. 1, а.с. 22). З позову вбачається, що [PERSON] за життя не оформила державний акт на право власності на зазначену частину земельної ділянки. 11 липня 2017 року державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 14/200 часток будинку [ADDRESS] (т. 1, а.с. 26). 06 вересня 2017 року державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 7/100 часток земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , у зв`язку з відсутністю документу, що посвідчує право власності спадкодавця на зазначену частину земельної ділянки (т. 1, а.с. 29). У силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на спадкове майно після померлої доньки, а саме на 7/100 частин земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 5 ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права можуть виникати з рішення суду. Згідно із ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його права власності. У відповідності до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Договір купівлі-продажу частини земельної ділянки укладений між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 25 квітня 2003 року, тобто до прийняття Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим законом, визнаються дійсними, якщо на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Частиною 1 ст. 128 ЦК УРСР (в редакції, що діяла до 01 січня 2004 року) передбачено, що право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Відповідно до статті 13 Закону України «Про власність», який був чинним на час виникнення у спадкодавця права власності, об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення. З урахуванням наведеного, відсутність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про проведення державної реєстрації права власності спадкодавця, підтверджене договором купівлі-продажу частини земельної ділянки від 25 квітня 2003 року, не може бути підставою для висновку про відсутність самого права та неможливість переходу вказаного права у порядку спадкування за законом. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі № 522/4689/16-ц. За таких обставин, враховуючи те, що у позивача існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на 7/100 частин земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON] , у порядку спадкування за законом. [PERSON] подала заяву, в якій просить суд застосувати наслідки спливу позовної давності (т. 1, а.с. 236). Позивач подав до суду заперечення на заяву відповідача про застосування строку позовної давності (т. 2, а.с. 27-29). Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Частиною 2 ст. 258 ЦК України визначено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Встановлено, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 7/100 часток земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] постановою державного нотаріуса Шостої Київської державної нотаріальної контори від 06 вересня 2017 року. Позивач звернувся до суду з позовом 04 жовтня 2017 року, тобто в межах встановленого законом трирічного строку позовної давності. За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову відповідачу у застосуванні строку позовної давності до вимог позивача. [PERSON] також, просить суд ухвалити рішення, яким визнати на підставі ст. 346 ЦК України припиненим право спільної часткової власності [PERSON] на 27/100 частин земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 26 лютого 2015 року (т. 1, а.с. 161). Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. Вбачається, що припинення права власності на підставі п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України відбувається в силу закону та не потребує окремого рішення суду для підтвердження такого факту. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial