Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом та просила суд, ухвалити рішення, яким відшкодувати за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 80 000 грн. Позивач у судовому засіданні підтримав пред'явлений позов у повному обсязі і просила його задовольнити, стягнувши з відповідача на його користь суму завданої моральної шкоди, розмір якої він оцінює в 80 000,00 грн. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, зазначивши про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог [PERSON], тому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, тому суд вважає за можливе справу розглянути без їх участі на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, надавши належну оцінку доказам наданими сторонами у судовому засіданні, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди посилаючись на те, що за підсумками голосування у 13 одномандатному виборчому окрузі 25 жовтня 2015 року за Постановою №73 Чумаківської сільської виборчої комісії його було обрано депутатом Чумаківської сільської ради VІІ скликання. 06 листопада 2015 року відбулась 1 сесія VІІ скликання Чумаківської сільської ради під головуванням голови Чумаківської сільської виборчої комісії на якій його було обрано головою постійної комісії з питань розвитку культури, сім'ї, молоді, спорту, соціального захисту охорони здоров'я та депутатської етики і моралі. Проте, 28 грудня 2015 року постановою Чумаківської сільської виборчої комісії №79, за розглядом скарги [PERSON] постановлено - визнати [PERSON] таким, що відмовився від мандату депутата Чумаківської сільської ради. Після чого, позивачем у судовому порядку було оскаржено вищевказану постанову виборчої комісії та відповідною постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 січня 2016 року, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного Адміністративного суду від 29 січня 2016 року, визнано протиправною та скасовано постанову №79 Чумаківської виборчої комісії від 28 грудня 2015 року. Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що протиправними діями відповідача, які виразилися у незаконному позбавленні його депутатського мандату, порушили його психологічний стан і завдали моральної шкоди, розмір якої позивачем оцінена у 80 000,00 грн. Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій» під поширенням відомостей слід розуміти опублікування їх у пресі, передачу по радіо, телебаченню, з використанням інших засобів масової інформації, висловлення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам, повідомлення в публічних виступах, а також в іншій формі невизначеному числу осіб або хоча б одній людині. Водночас, відповідно до ст. 47-1 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень, а саме висловлень, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані з огляду на характер використання мовних засобів. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Однак, в позові [PERSON] не наведено жодного доказу, який би в контексті наведених вище правових норм, свідчив би про заподіяння моральної шкоди останньому, а також не підтверджено причинний зв'язок дій відповідача з порушенням психологічного стану позивача. Окрім того, у відповідності з п.1 ч.2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та страждання, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті, якою передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Абз. 2 п. 5 Постанови ПВСУ встановлено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань (депресія, психічні розлади тощо) або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Також, постановою Пленуму ВСУ від 27.01.2009 р. №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» визначено, що під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. З огляду на те, що відсутність причинно-наслідкового зв'язку між діями представників Чумаківської сільської виборчої комісії Дніпропетровського району Дніпропетровської області та негативними наслідками, які б мали настати для позивача, суд не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження своїх доводів, а тому суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог. Згідно ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України суму судового збору віднести за рахунок позивача.

Outcome: dismissed