overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10 лютого 2001 року між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб. У шлюбі було народжено доньку - [PERSON], [INFO], яка за їх домовленістю проживає разом з відповідачем. Сімейне життя не склалося та з 2003 року вони проживають окремо. Вже більше 5 років позивач проживає з іншою жінкою, з якою планує створити сім'ю. Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON]. Позивач в судовому засіданні підтримав позов та просив суд задовольнити позовні вимоги, підтвердив обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи без її участі. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 10 лютого 2001 року виконавчим комітетом Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис за № 11 (а.с. 5). У шлюбі народжено доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6). Судом встановлено, що сторони не проживають разом з 2003 року, стосунки не підтримують, не ведуть спільне господарство. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння та небажання сторін зберегти шлюб. Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Отже, вимоги позивача про розірвання шлюбу, укладеного між ним та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Спору про поділ майна та місце проживання дитини подружжя не має. Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач не заявляла про відновлення дошлюбного прізвища, суд вважає за необхідне її прізвище не змінювати. Також на виконання вимог ст. 115 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне надіслати копію рішення суду після набрання ним законної сили органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10 січня 2009 року між позивачем та [PERSON] зареєстровано шлюб. Вони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. В листопаді 2015 року вони з дружиною вкотре посварилися та з того часу припинили жити разом. Спору про поділ майна та місце проживання дитини не має. На підставі вищевикладеного позивач просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON]. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив суд задовольнити позовні вимоги. Вважає збереження шлюбу неможливим, оскільки вони тривалий час не проживають разом, а саме з листопада 2015 року. спору про поділ майна та місце проживання дитини вони не мають. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала, підтвердила, що в листопаді 2015 року було припинено шлюбні відносини з відповідачем та з того часу вони разом не проживають. Спору про поділ майна та місце проживання сина не має. Просила суд не надавати час на примирення, оскільки збереження шлюбу, на її думку є неможливим. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлені такі обставини та відповіді до них правовідносини. 10 січня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 2 та видано свідоцтво про шлюб (а.с.4). Подружжя має спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5). Судом встановлено, що сторони не проживають разом з листопада 2015 року, з того часу стосунки не підтримують та не ведуть спільне господарство. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння та небажання сторін зберегти шлюб. Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. А тому вимоги позивача про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ним та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Спору про місце проживання дитини та поділ майна подружжя не має. Враховуючи те, що від відповідача не надійшло заяви про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10 червня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. У шлюбі народився син [PERSON], 5 липня 2006 року. Понад шість місяців вони проживають окремо і з того часу припинено шлюбні стосунки, кожний з них має інші стосунки. Подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу позивач вважає неможливим. У звязку з цим позивач просив суд розірвати шлюбу, укладений між ним та відповідачем. Сторони в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, кожний окремо подав заяву про розгляд справи без їх участі. У своїй заяві позивач позов підтримав, просив суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач у своїй заяві позов визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до таких висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 10 червня 2006 року виконавчим комітетом Зарічанської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис за № 3 (а.с. 3). Сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4). Судом встановлено, що сторони не проживають разом з початку 2015 року, стосунки не підтримують, не ведуть спільне господарство. Причинами припинення шлюбних відносин було взаємне непорозуміння та небажання зберегти шлюб та сімю. Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. А тому вимоги позивача про розірвання шлюбу, укладеного між ним та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Спору про поділ майна та місце проживання дитини подружжя не має. Також на виконання вимог ст. 115 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне надіслати копію рішення суду після набрання ним законної сили\~\~органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Оскільки від відповідача не надійшло до суду заяви про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд у відповідності до ст. 113 Сімейного кодексу України вважає за необхідне їй залишити прізвище «Куліковська». \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15 липня 2000 року між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO], та донку [PERSON], [INFO]. З 11 серпня 2014 року з відповідачем припинено шлюбні відносини. Позивач вважає примирення не можливе. Спору про місце проживання дітей та поділ майна не має. На підставі вищевикладеного позивач просила суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. Сторони в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, кожний окремо подав заяву про розгляд справи без його участі. Позивач у своїй заяві позов підтримав та просив суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач у своїй заяві позов визнала, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до таких висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 15 липня 2000 року Ганнівською сільською радою Верхньодніпровського району Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 3 та видано свідоцтво про шлюб серія І-КИ № 100986 (а.с.5). Подружжя має двох спільних дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.6-7). Сторони не проживають разом з серпня 2014 року, стосунки не підтримують, не ведуть спільне господарство. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння сторін та взаємне небажання зберегти шлюб. Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. А тому вимоги позивача про розірвання шлюбу, укладеного між ним та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Спору про місце проживання та поділ майна подружжя не має. Також на виконання вимог ст. 115 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне надіслати копію рішення суду після набрання ним законної сили\~\~органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки від відповідача не надійшло заяви про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище «Святодух».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21 вересня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Подружжя має двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В серпні 2015 року позивач посварився з дружиною і з того часу припинено шлюбні відносини. Позивач зазначає, що дружина зустрічається з іншим чоловіком, а тому збереження шлюбу не можливе та суперечить їхнім інтересам. Спору про місце проживання дітей та поділ майна не має. На підставі вищевикладеного позивач просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. Сторони в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, кожний окремо подав заяву про розгляд справи без їх участі. Позивач у своїй заяві позов підтримав та просив суд задовольнити заявлені вимоги. Відповідач у своїй заяві позов визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до таких висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. 21 вересня 2002 року виконавчим комітетом Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що складено відповідний актовий запис за № 35 та видано свідоцтво про шлюб (а.с. 7). Подружжя має двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.5-6). Судом встановлено, що сторони не проживають разом з серпня 2015 року, стосунки не підтримують, не ведуть спільне господарство. Причинами припинення шлюбних відносин було взаємне непорозуміння та небажання зберегти подружжя шлюб та сімю. Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. А тому вимоги позивача про розірвання шлюбу, укладеного між ним та відповідачем є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Спору про місце проживання дітей та поділ майна подружжя не має. Також на виконання вимог ст. 115 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне надіслати копію рішення суду після набрання ним законної сили\~\~органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Оскільки від відповідача не надійшла до суду заява про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд у відповідності до ст. 113 Сімейного кодексу України вважає за необхідне залишити їй прізвище «Тютюник».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22 жовтня 2005 року між позивачем та [PERSON] зареєстровано шлюб. Вони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя в них не склалося через відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого у них часто виникали сварки. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим. Спору про поділ майна не має. На підставі вищевикладеного позивач просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] В судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача подала заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача. Відповідач причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи без її участі не надала. У відповідності до ст. 224 ЦПК України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлені такі обставини та відповіді до них правовідносини. 22 жовтня 2005 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що складено відповідний актовий запис № 147 та видано свідоцтво про шлюб (а.с.5). Подружжя має спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4). Судом встановлено, що сторони не проживають, стосунки не підтримують та не ведуть спільне господарство. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння та небажання сторін зберегти шлюб. Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. А тому вимоги позивача про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ним та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Спору про місце проживання дитини та поділ майна подружжя не має. Враховуючи те, що від відповідача не надійшло заяви про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22 липня 1989 року між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Подружжя має одну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Протягом останнього пів року між ними постійно виникали сварки по різним побутовим питанням, що призвело до розпаду сім'ї. У зв'язку з цим позивач просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. У судовому засіданні позивач підтримав позов та просив суд задовольнити позовні вимоги, підтвердив обставини, викладені в позовній заяві, просив суд не надавати час на примирення, оскільки вважав, що збереження шлюбу не можливе. Також зауважив, що з початку червня 2014 року вони з дружиною разом не проживають. Неповнолітня донька проживає з матір'ю та в них не має спору з цього питання. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Відповідач також вважала за неможливе збереження шлюбу та сімї. Спору про місце проживання дітей та про поділ майна не має. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 22 липня 1989 року Першотравенською сільською радою Верхньодніпровського району Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис за № 3 (а.с. 3). Сторони мають спільну малолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.7). Судом встановлено, що сторони не проживають разом з червня 2014 року, стосунки не підтримують, не ведуть спільне господарство. Причинами припинення шлюбних відносин були взаємне непорозуміння та взаємне небажання зберегти шлюб. Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам подружжя. Отже, вимоги позивач про розірвання шлюбу, укладеного між ним та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Подружжя досягло згоди про те, що малолітня дитина буде проживати разом з матір`ю. Спору про поділ майна подружжя не має. Оскільки від відповідача не надійшло заяви про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 24 квітня 1999 року між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб. У шлюбі було народжено двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Восени 2013 року припинилися шлюбні відносини з відповідачем, хоча вони і проживають в одному будинку. Причиною припинення шлюбних відносин позивач вважає постійні конфліктні ситуації, скандали. Вони не мають спільних інтересів та почуттів один до одного. Відповідач не рахується з інтересами позивача. Позивач вважає подальше життя з відповідачем неможливим та не бажає продовжувати сімейне життя з відповідачем. Спору про місце проживання дітей та про поділ майна не має. У зв'язку з цим позивач просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. У судовому засіданні позивач підтримав позов та просив суд задовольнити позовні вимоги, підтвердив обставини, викладені в позовній заяві, просив суд не надавати час на примирення, оскільки вважав, що збереження шлюбу не можливе. Також позивач зауважив, що вже місяць вони не проживають з дружиною. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Відповідач також вважала за неможливе збереження шлюбу та сім'ї. Спору про місце проживання дітей та про поділ майна не має. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 24 квітня 1999 року виконавчим комітетом Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 3 (а.с.12 ). У шлюбі народжено двоє дітей: [PERSON], [INFO] (а.с.14) та [PERSON], [INFO] (а.с 14). Судом встановлено, що сторони не проживають разом з травня 2014 року, стосунки не підтримують, не ведуть спільне господарство. Причинами припинення шлюбних відносин були взаємне непорозуміння та взаємне небажання зберегти шлюб. Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Отже, вимоги позивач про розірвання шлюбу, укладеного між ним та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Подружжя досягло згоди про те, що діти будуть проживати разом з матір`ю. Спору про поділ майна подружжя не має. Оскільки від відповідача не надійшло заяви про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд,

Outcome: approved