Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

\~ [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про застосування правових наслідків нікчемності правочину та повернення автомобіля із користування. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на підставі довіреності від 20 листопада 2013 року, посвідченої приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованої в реєстрі за № 1223, [PERSON], який зареєстрований за адресою: [INFO] уповноважив позивача - [PERSON] бути повіреним довірителя в органах ДАІ та всіх інших установах, підприємствах, та організаціях незалежно від їх підпорядкування і форм власності з питань, пов'язаних із вчиненням правочинів щодо користування, експлуатації а також продажу, обміну, передачі в найм (оренду), позичку (за ціну та на інших умовах на власний розсуд належного на праві власності [PERSON] автомобіля Volksvagen Vento 1.9 D 1996 року випуску, сірого кольору, шасі (кузов, рама) № WVWZZZ1HZTW184471, тип ТЗ - легковий седан - В, реєстраційний № [NUMBER], зареєстрованого 1-ВРЕР УДАІ УМВС України в Тернопільській області 01 грудня 2012 року, згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії CAO 435414, виданого 1-ВРЕР УДАІ УМВС України в Тернопільській області від 01 грудня 2012 року. В червні 2014 року між [PERSON] та відповідачами було укладено усний двосторонній договір позички, за умовами якого позивач передав у безоплатне тимчасове користування строком на 1 рік [PERSON], [PERSON] на підставі довіреності від 20 листопада 2013 року, посвідченої приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованої в реєстрі за № 1223 належний на праві власності [PERSON] вищевказаний транспортний засіб. У звязку із закінченням терміну укладеного із відповідачами усного двостороннього договору позички, позивач звернувся з вимогою розірвати його та повернути переданий ним автомобіль Volksvagen Vento 1.9 D 1996 року випуску, однак відповідачі відмовилися від повернення транспортного засобу і протягом тривалого часу уникають зустрічі. Враховуючи викладене, позивач просить суд розірвати укладений між [PERSON] та відповідачами у червні 2014 року усний двосторонній договір позички автомобіля; повернути з володіння [PERSON] та [PERSON] позивачу автомобіль Volksvagen Vento 1.9 D 1996 року випуску, сірого кольору, шасі (кузов, рама) № WVWZZZ1HZTW184471, тип ТЗ - легковий седан - В, реєстраційний № [NUMBER], зареєстрованого 1-ВРЕР УДАІ УМВС України в Тернопільській області 01 грудня 2012 року згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії CAO 435414, виданого 1-ВРЕР УДАІ УМВС України в Тернопільській області від 01 грудня 2012 року. 22 січня 2016 року представник позивача подав до суду заяву про зміну предмета позову, в якій зазначив, що на підставі довіреності від 20 листопада 2013 року, посвідченої приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованої в реєстрі за № 1223 [PERSON], який зареєстрований за адресою: [INFO] уповноважив позивача - [PERSON] бути повіреним довірителя в органах ДАІ та всіх інших установах, підприємствах, та організаціях незалежно від їх підпорядкування і форм власності з питань, пов'язаних із вчиненням правочинів щодо користування, експлуатації а також продажу, обміну, передачі в найм (оренду), позичку (за ціну та на інших умовах на власний розсуд) належного на праві власності [PERSON] автомобіля Volksvagen Vento 1.9 D 1996 року випуску, сірого кольору, шасі (кузов, рама) № WVWZZZ1HZTW184471, тип ТЗ - легковий седан - В, реєстраційний № [NUMBER], зареєстрованого 1-ВРЕР УДАІ УМВС України в Тернопільській області 01 грудня 2012 року, згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії CAO 435414, виданого 1-ВРЕР УДАІ УМВС України в Тернопільській області від 01 грудня 2012 року. В червні 2014 року між позивачем та відповідачами було укладено усний двосторонній договір позички, за умовами якого [PERSON] передав у безоплатне тимчасове користування строком на 1 рік [PERSON], [PERSON] на підставі довіреності від 20 листопада 2013 року, посвідченої приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованої в реєстрі за № 1223 належний на праві власності [PERSON] вищевказаний транспортний засіб. Відповідачі за умовами даного усного двостороннього договору позички зобов'язувалися надати у тимчасове безоплатне користування строком на 1 рік автомобіль марки MERSEDES-BENZ 260 Е 1992 року випуску, ідентифікатор №WDB 12302612035990, шасі (кузов, рама) № WDB1240261B773094, тип ТЗ - легковий седан - В, реєстраційний номер [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON], що зареєстрований в [INFO] на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії РСА №565042, виданого 28 липня 2006 року Жовківським МРЕВ [PERSON] України у Львівській області. Даний автомобіль [PERSON], [PERSON] надавали у тимчасове безоплатне користування позивачу на підставі довіреності від 28 листопада 2013 року, посвідченої приватним нотаріусом Збаразького районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованої в реєстрі за № 1956. яка була видана [PERSON], що проживає в [INFO] відповідачам в порядку передоручення. З метою забезпечення правомірності керування даними транспортними засобами та виконання вимог усного двостороннього договору позички, укладеного між позивачем та відповідачами, сторони дійшли згоди про обмін між собою свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів. 13 грудня 2014 року на 346 км. автомобільної дороги державного значення «Стрий-Знам'янка» неподалік смт. Літин Вінницької області співробітниками роти ДПС УДАІ м. Вінниці було здійснено затримання автомобіля марки MERSEDES-BENZ 260 Е, 1992 року випуску, який належить на праві власності [PERSON], що зареєстрований в [INFO] на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії РСА №565042, виданого 28 липня 2006 Жовківським МРЕВ [PERSON] України у Львівській області та який був наданий у тимчасове користування позивачу на підставі укладеного із відповідачами усного безоплатного двостороннього договоре позички. Підставою для здійснення затримання та вилучення даного транспортного засобу являлось накладення арешту Відділом ДВС Жовківського районного управління юстиції Львівській області на даний автомобіль. За вказаних вище обставин, представник позивача просить суд застосувати правові наслідки нікчемності правочину укладеного між сторонами у червні 2014 року усного двостороннього договору позички транспортних засобів; повернути позивачу автомобіль Volksvagen Vento 1.9 D 1996 року випуску, сірого кольору, шасі (кузов, рама) № WVWZZZ1HZTW184471, тип ТЗ - легковий седан - В, реєстраційний № [NUMBER], зареєстрованого 1-ВРЕР УДАІ УМВС України в Тернопільській області 01 грудня 2012 року згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії CAO 435414, виданого 1-ВРЕР УДАІ УМВС України в Тернопільській області від 01 грудня 2012 року. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у заяві про зміну предмета позову. Відповідачі в судове засідання не зявилися з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлялися належним чином. Суд вважає, що відповідачі про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Зі змісту заявлених позовних вимог та пояснень представника позивача слідує, що згідно довіреності від 20 листопада 2013 року, посвідченої приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованої в реєстрі за № 1223 [PERSON], який зареєстрований за адресою: [INFO] уповноважив позивача - [PERSON] бути повіреним довірителя в органах ДАІ та всіх інших установах, підприємствах, та організаціях незалежно від їх підпорядкування і форм власності з питань, пов'язаних із вчиненням правочинів щодо користування, експлуатації а також продажу, обміну, передачі в найм (оренду), позичку (за ціну та на інших умовах на власний розсуд) належного на праві власності [PERSON] транспортного засобу - автомобіля Volksvagen Vento 1.9 D 1996 року випуску, сірого кольору, шасі (кузов, рама) № WVWZZZ1HZTW184471, тип ТЗ - легковий седан - В, реєстраційний № [NUMBER], зареєстрованого 1-ВРЕР УДАІ УМВС України в Тернопільській області 01 грудня 2012 року, згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії CAO 435414, виданого 1-ВРЕР УДАІ УМВС України в Тернопільській області від 01 грудня 2012 року. В червні 2014 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] було укладено усний двосторонній договір позички, за умовами якого позивач передав відповідачам у безоплатне тимчасове користування строком на 1 рік на підставі довіреності від 20 листопада 2013 року, посвідченої приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованої в реєстрі за № 1223 належний на праві власності [PERSON] вищевказаний транспортний засіб. У звязку із закінченням терміну укладеного між сторонами усного двостороннього договору позички, позивач звернувся з вимогою розірвати його та повернути переданий ним автомобіль Volksvagen Vento 1.9 D 1996 року випуску, однак відповідачі відмовилися від повернення транспортного засобу, що стало причиною звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права. Відповідно до п.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов'язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку (ч.1 ст.827 ЦК України). Частиною 4 ст.828 ЦК України встановлено, що договір позички транспортного засобу (крім наземних самохідних транспортних засобів), в якому хоча б однією стороною є фізична особа, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ В силу ч.2 ст.215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У разі нікчемності правочину, визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вказано, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності та про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У п`ятому абзаці п.5 вказаної Постанови, розяснено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою стороною, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Таким чином, покликання позивача та його представника на те, що між сторонами мав місце усний двосторонній договір позички не заслуговують на увагу в силу того, що недотримання позивачем та відповідачами вимоги закону про його нотаріальне посвідчення свідчить про нікчемність такого правочину. Також, судом не встановлено, що договір позички транспортного засобу укладався у письмовій формі, оскільки довіреність не є таким правочином в розумінні ст.ст.827, 828 ЦК Україні. За вказаних обставин, відсутні правові підстави вважати, що між [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], [PERSON], з іншої сторони, при оформленні довіреності на вказаний вище транспортний засіб мало місце укладення договору позички транспортного засобу. Стаття 237 ЦК України визначає представництво як правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Особливістю відносин представництва є те, що вони виникають та існують в інтересах особи, яка добровільно надала іншій особі право вчинити певний перелік дій, які вона заздалегідь схвалює. Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки лише для особи, яку він представляє. Закон надає можливість здійснити передоручення - передачу своїх повноважень частково або в повному обсязі іншій особі, якщо це встановлено договором між особою, яку представляють, і представником. Правочин, вчинений замісником, також створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки лише для особи, яку він представляє в порядку передоручення. В силу ст.ст.238, 244 ЦК України, довіреність не є правовим оформленням переходу права власності, на підставі довіреності здійснюється представництво. Довіреність є письмовим документом, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Позивачем та його представником не надано доказів того, що довіреність від 20 листопада 2013 року, посвідчена приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрована в реєстрі за № 1223, була видана на підтвердження усного двостороннього договору позички між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] Сукупність прав та обов'язків, наданих довіреністю, не робить відносини власності правовідносинами з усіма правовими наслідками, що випливають з цього. Довіреність не є договором купівлі-продажу, дарування чи будь-яким іншим договором, наслідком якого є законне отримання права власності. Таким чином, за своїм юридичним змістом доручення є договором про представництво, який є одностороннім і згідно якого повірений зобов'язується діяти від імені довірителя та не вправі вчиняти дії щодо майна на власну користь. Отже оформляючи довіреність на автомобіль, [PERSON], [PERSON], [PERSON] отримали його тільки для користування і розпорядження, але права власності на транспортний засіб в них не виникло. Власником автомобіля Volksvagen Vento 1.9 D 1996 року випуску, сірого кольору, шасі (кузов, рама) № WVWZZZ1HZTW184471, тип ТЗ - легковий седан - В, реєстраційний № [NUMBER], згідно позовної заяви, є [PERSON], який і вправі предявити позов до осіб, які порушують його право власності на транспортний засіб. Таким чином, [PERSON] є неналежним позивачем в даній справі, оскільки при оформленні довіреності право власності на автомобіль до уповноважених осіб не переходить. Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про застосування правових наслідків нікчемності правочину та повернення автомобіля Volksvagen Vento 1.9 D 1996 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], із користування слід відмовити у звязку з безпідставністю позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed