Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, та зняття його з реєстрації. Позовні вимоги мотивовані тим, що йому належить житловий будинок [ADDRESS]. В даному будинку зареєстрований відповідач по справі, який з 2010 року в будинку не проживає. На підставі викладеного просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, та зняти його з реєстрації місця проживання за вищевказаною адресою. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, що зазначені в позові, наполягала на його задоволенні в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Згідно з ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого представник позивача не заперечує. Заслухавши представника позивача, дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи позивачу [PERSON] належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи у даному будинку зареєстрований відповідач, проте з 2010 року не проживає (а.с. 11). Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші незаборонені законом угоди. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Наявність реєстрації відповідача в будинку [ADDRESS], порушує право приватної власності позивача і перешкоджає вільно розпоряджатися, володіти та користуватися своєю власністю. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 167 ЖК України встановлено, що у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Питання реєстрації фізичних осіб за місцем проживання врегульовано Тимчасовим порядком реєстрації фізичних осіб за місцем проживання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. №35 із змінами, відповідно до якого реєстрацію та зняття з реєстрації фізичних осіб за місцем проживання здійснюють територіальні підрозділи, а у разі необхідності територіальні органи Державного департаменту у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб. При цьому, відповідно до п.14 вказаного Тимчасового порядку зняття з реєстраційного обліку здійснюється на підставі заяви фізичної особи, запиту уповноваженого органу за новим місцем проживання особи, рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Оскільки реєстрація місця проживання відповідача перешкоджає позивачу у здійсненні ним свого права користування та розпорядження своїм майном, позов слід задовольнити в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком. Позовні вимоги в частині зняття [PERSON] з реєстрації місця проживання задоволенню не підлягають, як такі, що зайво заявлені, оскільки судове рішення, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є підставою для зняття відповідача з реєстрації.

Outcome: partial