Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову вказано, що позивач є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 17.11.2020. Відповідач, яка є колишнім власником квартири, у ній зареєстрована, але не мешкає. У зв`язку із викладеним, позивач просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . В судове засідання представник позивача не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Також у заяві вказала, що з позовом вона ознайомлена та згодна. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. З частини 1 ст. 319 ЦК України вбачається, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб Отже, із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у неї та членів її сім`ї. Квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 17.11.2020 приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Єпіфанцевою Н.В. та зареєстрованого в реєстрі №1645. Вказаний договір купівлі-продажу квартири був укладений між [PERSON] від імені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до п. 13 договору сторони домовились, що продавець зобов`язується знятися з реєстрації місця проживання до 20.11.2020. Згідно з копією довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 16.11.2020 № 18350, виданої 16.11.2020 Відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області, за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована: [PERSON] , [INFO] . Таким чином, враховуючи те, що відповідач [PERSON] не є власником квартири та не є членом сім`ї її теперішнього власника, а існування реєстрації відповідача у спірній квартирі обмежує право власності позивача та не відповідає волі теперішнього власника квартири, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою, підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією від 01.12.2020 про сплату судового збору у сумі 840,80 грн. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 840 грн. 80 коп. При цьому суд враховує, що відповідач у своїй письмовій заяві чітко не вказала, що визнає позов, а тому письмову заяву відповідача суд не може розцінювати в якості заяви про визнання позову.

Outcome: approved