Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , де третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Калинівська сільська рада про визнання об`єкту незавершеного будівництва спільною сумісною власністю. В позовній заяві зазначив, що з відповідачкою [PERSON] він одружився 26 січня 1999 року. Від спільного шлюбу в них народилося двоє дітей син [PERSON] , 1999 року народження та син [PERSON] , 2004 року народження. Шлюб з ініціативи відповідачки був розірваний Тячівським районним судом у 2009 році. Перебуваючи у шлюбі ними був збудований будинок, який розташований в [ADDRESS] . Житловий будинок не являється самочинним будівництвом, оскільки є рішення Калинівської сільської ради від 21 червня 2005 року про надання йому та відповідачці земельної ділянки у приватну власність, є технічні документи на будівництво житлового будинку, а також житловий будинок закінчений будівництвом, про що свідчить технічний паспорт, так як про незакінчений будівництвом житловий будинок бюро технічної інвентаризації видає довідку. Оскільки на житловий будинок документи оформлені на нього та на відповідачку, він не може житловий будинок зареєструвати у Державному реєстрі речових прав без її на це згоди. Такої згоди відповідачка йому не дає, бо вона переслідує мету, щоб він платив аліменти на дітей і окрім того, вона із дітьми проживала у житловому будинку, оскільки із житлового будинку він пішов проживати до своїх батьків. Він має намір свою долю, що належить йому у житловому будинку, віддати дітям в рахунок аліментів, але для того їм необхідно оформити технічні документи на земельну ділянку, але відповідачка відмовляється їх оформляти, а без неї він цього зробити не може. Відповідачка, роблячи йому перешкоди в оформленні технічних документів на земельну ділянку, що стане підставою для реєстрації житлового будинку, не визнає той факт, що житловий будинок належить не тільки їй одній, але і йому теж, а тому він вимушений звернутися до суду. В заяві про уточнення позовних вимог представник зазначив, що спірний об`єкт є незавершеним будівництвом, який збудовано за час шлюбу за спільні кошти подружжя та є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, будівництво його закінчено і він фактично експлуатується за своїм функціональним призначенням, але не приймається до експлуатації і право власності на нього не оформлюється з вини відповідачки, а тому позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на поділ набутого за час шлюбу майна. З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить суд визнати об`єкт незавершеного будівництва, який розташований в [ADDRESS], спільною сумісною власністю його та [PERSON] , частки в якому кожного з них складають по Ѕ частині. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог обставини та просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та пояснив, що між сторонами було укладено шлюб 26.01.1999 року, який в подальшому розірвано. Сторони отримали документ на будівництво спірного житлового будинку, але після розірвання шлюбу позивач з відповідачкою не проживали. Будинок будувала позивачка та її батько, який працював на цегляному заводі в с. Ганичі. В документах зазначена готовність будинку сімдесят відсотків. Жінка з дітьми проживає в будинку батька. Даний позов позивачем заявлено з тих підстав, що відповідачка звернулася з позовом до суду про стягнення з позивача аліментів. Просить в задоволенні позову відмовити. Представник Калинівської сільської ради в судове засідання не з`явився, так як надіслав до суду заяву в якій просить провести розгляд справи у його відсутності, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Калинівської сільської ради від 21 червня 2005 року [PERSON] та [PERSON] надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,070 га та надано дозвіл на будівництво житлового будинку в [ADDRESS] Т.1 а.с.8-10). Згідно технічних матеріалів по виготовленню державних актів на право приватної власності на землю [PERSON] та [PERSON] перенесено в натуру земельну ділянку, надану для індивідуального будівництва, площею 0,07 га. в [ADDRESS] , погоджено межі земельної ділянки (Т.1 а.с.11-18). Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого на замовлення [PERSON] станом 26 травня 2014 року, загальна площа будинку становить 125,4 кв.м., житлова площа - 52,40 кв.м. (Т.1 а.с.19-25) В довідці виконкому Калинівської сільської ради від 02.10.2014 року за №2793 зазначено, що згідно запису погосподарської книги №45, особовий рахунок № [NUMBER] власником житлового будинку по [ADDRESS] , являються [PERSON] , 1976 року народження, та [PERSON] , 1977 року народження (Т.1 а.с.39). Довідкою Тячівського районного підприємства технічної інвентаризації №20 від 15.05.2009 року стверджується, що незакінчене будівництво житлового будинку в [ADDRESS] (розміри 9,00х9,15, площа забудови 91,5 кв.м.) має відсоток готовності 72% станом на 17.04.2009 року, право власності на вказане нерухоме майно в Тячівському районному підприємстві технічної інвентаризації не зареєстровано (Т.1 а.с.40). 10 лютого 2009 року шлюб між сторонами [PERSON] та [PERSON] розірвано, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (Т.1 а.с.41). Довідкою виконкому Калинівської сільської ради №2130 від 25.07.2017 року стверджується, що [PERSON] , 1948 року народження, мешканець [ADDRESS] , згідно запису погосподарської книги №45 та згідно земельно-облікових документів Калинівської сільської ради дійсно являється землекористувачем земельної ділянки площею 0,68 га за адресою [ADDRESS] (Т.2 а.с.26). Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 29.05.2018 року за №300 ступінь готовності незавершеного будівництвом житлового будинку за адресою [ADDRESS] на день проведення дослідження становить 95 %. Ринкова вартість житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] становить 730404,8 гривень. Експертом пропонується варіант розподілу житлового будинку під літ «А», що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідно до часток співвласників Ѕ та Ѕ, а саме: першому співвласнику - перший поверх: коридор - 9,6 кв.м., їдальня - 15,3 кв.м., кухня - 7,6 кв.м., санвузол - 5,0 кв.м., житлова кімната - 17,1 кв., разом - 54,6 кв.м., другому співвласнику - перший поверх: комора - 5,7 кв.м., разом 5,7 кв.м., другий поверх: коридор: - 8,4 кв.м., житлова кімната - 17,4 кв.м., кухня - 9,8 кв.м., санвузол -5,0 кв.м., житлова кімната 17,9 кв.м., комора - 6,2 кв.м., разом - 64,7 кв.м., всього 70,4 кв.м. Отже, при реальному розподілі житлового будинку другий співвласник повинен виплатити у користь першого співвласника грошову компенсацію в розмірі 46014,3 гривень. Виходячи з вищенаведеного варіанту реального розподілу житлового будинку другий співвласник повинен виплатити у користь першого співвласника грошову компенсацію в розмірі 46014,3 гривень. Вартість Ѕ частини спірного будинку №94«б» виходячи з 72 % його готовності станом на 15 травня 2009 року могла б становити - 95839,4 гривень (Т.2 а.с.61-80). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що його донька перебувала з позивачем у шлюбі. Після одруження сторони проживали в його будинку дев`ять років. Від даного шлюбу в них народилось двоє дітей. Він працював на цегельному заводі в с. Ганичі і на перший поверх будинку він дав цеглу. Батько відповідача з старої будівлі надав матеріали на інший поверх. Позивач залишив сім`ю і більше нічого не добудовував, був оброблений перший поверх. На даний час донька живе в недобудованому будинку. До розірвання шлюбу позивач брав участь у будівництві. Після того як позивач пішов з сім`ї донька доробляла будинок. Його будинок побудований в 1973 році, а будинок доньки будувався в 2004 році. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно статті 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: partial