Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON], [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої неповнолітньою особою. Своє звернення мотивує тим, що 30.06.2013 року близько 05 години з його автомобіля ВАЗ 2109 д/н [NUMBER], який знаходився напроти будинку № 9 по вул. Урицького, 9, м.Умань Черкаської області, було викрадено таксометр марки «ЕКСЕЛЛШО-ТА55», вартістю 1800 грн., крім цього в автомобілі були пошкоджені замки у всіх чотирьох дверцятах і багажнику, замок запалювання, магнітофон, радіостанція та салон автомобіля, всього йому було завдано матеріального збитку на загальну суму 5000 грн. Під час досудового слідства було встановлено, що крадіжку скоїв неповнолітній [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю. 19.11.2013 року Уманським міськрайонним судом визнано [PERSON] винним у скоєнні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України. Під час проведення досудового розслідування та судового розгляду справи цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди він не заявляв, оскільки відповідачка пообіцяла відшкодувати матеріальну шкоду в розмірі 5000 грн. до 28.12.2013 року, на підтвердження цього вона написала йому розписку 16.10.2013 року. Завдану йому шкоду до цього часу ніхто не відшкодував, посилаючись на відсутність коштів. Тому просить стягнути з [PERSON], [PERSON] солідарно на його користь матеріальну шкоду в сумі 5000 грн., завдану внаслідок суспільно-небезпечного діяння, вчиненого [PERSON] Позивач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позов підтримали та просили задоволити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про день та час слухання справи були повідомлені своєчасно у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. У справі достатньо матеріалів про правовідносини сторін, за таких обставин суд вважає, що справу можливо розглядати без їхньої участі. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення із слідуючих підстав. Судом встановлено, що ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 листопада 2013 року застосовано примусові заходи виховного характеру до неповнолітнього [PERSON], [INFO], за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, у вигляді передачі його під нагляд матері - [PERSON] та встановлено строк примусових заходів виховного характеру - 2 роки. Згідно вказаної ухвали суду [PERSON] 30 червня 2013 року близько 5 години, перебуваючи навпроти будинку №9, що розташований за адресою вул. Урицького, м. Умань, Черкаської області, діючи умисно, цілеспрямовано, з корисливих спонукань, з метою викрадення чужого майна, проник до автомобіля ВАЗ 2109 д.н.з. [NUMBER], звідки таємно викрав таксометр марки « ЕКСЕЛЛІШО-ТА55 » вартістю 1800 гривень, який належить [PERSON], чим завдав останньому матеріальної шкоди на вище вказану суму. [PERSON] звернувся до суду та просить стягнути з відповідачів 5000 грн., мотивуючи це тим, що шкода завдана злочином [PERSON] є набагато більшою, так як ним були завдані пошкодження автомобілю, в зв'язку з чим мати останнього [PERSON] написала йому розписку про відшкодування 5000 грн. Згідно із ст. 28 КПК України особа, яка не пред'явила цивільний позов в кримінальній справі, а також особа, цивільний позов якої залишився без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Вирішуючи питання про розмір матеріальної шкоди, завданої суспільно-небезпечним діянням неповнолітнього [PERSON], суд бере до уваги, що ухвалою Уманського міськрайонного суду встановлено, що позивачу, як потерпілому, внаслідок злочинних дій неповнолітнього [PERSON] завдана шкода в загальному розмірі 1800 грн. Вказаний розмір завданих збитків не заперечувався сторонами в межах кримінального провадження, а відтак суд не може взяти до уваги розписку, на яку посилається позивач, як на доказ заподіяної йому шкоди [PERSON], адже в ній не зазначено, хто і за що повинен відшкодувати [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 5000 грн. та чи пов'язана взагалі ця сума коштів із злочином завданим [PERSON]. Крім того в даній розписці не зрозуміло хто її написав, а зазначено лише [PERSON] та вбачаються виправлення. До тверджень позивача, що [PERSON] заподіяв ушкодження його автомобілю, суд відноситься критично, так як про такі пошкодження не йдеться в ухвалі суду, крім того товарний чек на суму 918 грн. 55 коп., не може бути взятий до уваги, так як в ньому не зазначено дати проведення ремонту та замовника. Визначаючи розмір матеріальної шкоди заподіяної позивачу суд враховує, що згідно із ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В даному випадку особа, діями якої було заподіяно шкоду є неповнолітній, а позивач просить стягнути шкоду в солідарному порядку, як з неповнолітнього, так і з його матері. Відповідно до ч.1,2 ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. На час вчинення злочину - 30.06.2013 року [PERSON], мав вік 16 років, тобто відповідно до ч.1 ст.1179 ЦК України він самостійно відповідає за завдану ним шкоду. При цьому про те, що у [PERSON] відсутнє майно, достатнє для відшкодування завданої ним шкоди, через що така шкода має бути відшкодована [PERSON] та в якій саме частці, позивачем наведено та доведено не було. Щодо солідарної відповідальності відповідачів суд вважає наступне. Відповідно до ст. 541 ЦК України, солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. У даному випадку відповідачі не перебували між собою у договірних відносинах, не передбачена така відповідальність й діючим законодавством. Враховуючи наведене, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди задоволенню не підлягають. Таким чином майнова шкода, завдана позивачеві злочином має бути відшкодована на користь позивача з відповідача [PERSON], як з особи, винної у завдані такої шкоди, в розмірі 1800 грн., оскільки відповідно до ухвали Уманського міськрайонного суду від 19.11.2013 року, шкода завдана злочином становить саме 1800 грн. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Outcome: partial