Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рогатинського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві зазначено, що 12.01.2013 року між ним і відповідачкою по справі у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції було зареєстровано шлюб, про що було зроблено актовий запис за №3. Від спільного проживання в шлюбі в них 06 серпня 2014 року народилася дочка [PERSON], яка проживає з матір'ю. Спільне проживання між сторонами по справі склалося невдало. Спільно не проживають один рік. Шлюб носить формальний характер. Примирення між ними неможливе. Майнового спору немає. Просив шлюб розірвати. У судове засідання, призначене на 29.10.2015 року, позивач не прибув, направив на адресу суду письмове клопотання про слухання справи у його відсутності. Просив шлюб розірвати, не надавати терміну для примирення і збереження сімї, оскільки таке примирення неможливе. Відповідачка позовні вимоги визнала повністю. Просила шлюб розірвати, не надавати їм терміну для примирення, оскільки таке примирення неможливе. Справу просила розглянути у її відсутності. За ст. 27 ЦПК України участь у судових засіданнях є правом, а не обов'язком сторін по справі. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серія І-НМ №116526, виданого 12 січня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області 12 січня 2013 року було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], про що зроблено актовий запис за №3. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.7). Від спільного проживання в шлюбі в подружжя народилася дочка [PERSON], 06 серпня 2014 рок ународження, що підтверджується відоцтвом про народження серія І-НМ №288340, виданим 14 липня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рогатинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області (а.с.6). Відповідно до вимог ст.112 СК України при розірванні шлюбу суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову. Бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дані положення закріплені у ст.55 Сімейного кодексу України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Суд не зобовязаний призначати сторонам строк для примирення. Це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на почуттях любові та поваги, підтримки один одного. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, спільно не проживають, спору щодо місця проживання малолітньої дочки немає, у обох наявне стійке волевиявлення, направлене на припинення сімейних відносин. Викладені обставини свідчать, що подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї неможливе, суперечитиме інтересам сторін, що має істотне значення, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved