Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з вказаним вище позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 12 серпня 2016 року о 12 год. 30 хв. в м.Дрогобичі на вул.Стрийській відбулася дорожньо-транспортна пригода (ДТП), в якій було пошкоджено належний йому автомобіль марки «RENAULT Kangoo», номер державної реєстрації ВС2807СВ. Даний факт підтверджується постановою Дрогобицького міськрайонного суду від 28 жовтня 2016 року, відповідно до якої винним у скоєнні ДТП визнано відповідача, водія транспортного засобу марки «Днепр -11», номер державної реєстрації 40-42 ЛВТ. На підставі цієї ж Постанови, суд застосував до відповідача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Згідно висновку № 49/16 від 08.11.2016 року авто-товарознавчого дослідження, вартість матеріального збитку «RENAULT Kangoo», р.н. [NUMBER], становить 16121,52 гривні. Вартість автотоварознавчого дослідження становить 1600 грн., що підтверджуються квитанцією. Крім того, внаслідок винних та неправомірних дій відповідача, йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягає в порушені його права власності, зокрема внаслідок пошкодження транспортного засобу, він зазнав не мало переживань та страждань з приводу того, що особи, відповідальні за збитки не поновлюють його порушене право та не сплачують в добровільному порядку шкоду завдану позивачу. Хвилювання та думки про те, як відновити свій транспортний засіб, тримали його у постійній нервовій та психологічній напрузі, що вплинуло на відносини в сім'ї та на роботі. Також, фактично втративши можливість вільно користуватись своїм транспортним засобом, він змушений витрачати значний час для пересування громадським транспортом, а також змінив свій звичний робочий день, оскільки витрачав не мало часу на поїздки до станцій технічного обслуговування, оцінювачів, органів судової влади та державної автомобільної інспекції з метою визначення вартості відновлювальних робіт, отримання необхідних документів для підтвердження розміру шкоди, що спричинило ряд незручностей та проблем, марно згаяного часу, який міг би бути витрачений на сім'ю та роботу. Вказані вище обставини, спричинили ряд негативних наслідків та моральні втрати для нього. Оскільки зі сторони відповідача не було жодних пропозицій відшкодувати йому матеріальну та моральну шкоду в добровільному порядку, то в нього виникла необхідність звернутися в суд за захистом своїх прав та інтересів. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, а також просять стягнути витрати на правову допомогу, які становлять 4000 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме згідний відшкодувати матеріальну шкоду, що стосується решти позовних вимог то їх не визнає та просить відмовити в їх задоволенні. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Відповідно до\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленого цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із\~ст. 4 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами\~\~України. Відповідно до ст.\~10,\~60,\~61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беріть участь у справі, виникає спір. Постановою Дрогобицького міськрайонного суду від 28.10.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, а саме за те, що він 12.08.2016 року о 12 год. 30 хв. в м.Дрогобичі по вул..Стрийській, керуючи транспортним засобом марки «Днепр-11» д.н.з. 40-42 ЛВТ, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не вибрав під час руху установлених межах безпечної швидкості руху, при виникненні небезпеки не зменшив швидкість руху аж до зупинки транспортного засобу, не вибрав та не дотримувався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON], спричинивши механічні пошкодження транспортних засобів. (а.с. 3) Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст.22 Цивільного кодексу України, особа якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 2, ч. 5 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Частиною 2 ст. 1192 ЦК України, передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року з подальшими змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну\~юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Обґрунтовуючи розмір матеріальної шкоди, позивач посилається на висновок № 49/16 від 08.11.2016 року авто-товарознавчого дослідження, зроблений Судовим експертом [PERSON] за заявою позивача. Згідно вказаного висновку вартість матеріального збитку «RENAULT Kangoo», р.н. [NUMBER], становить 16121,52 гривні. (а.с. 5-10) Згідно п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодження здоровя. Як вбачається з ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодження здоровя внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року з подальшими змінами «Про судову практику у справах про відшкодування моральної \~(немайнової шкоди)» при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Вирішуючи позов в частині стягнення моральної шкоди в користь позивача, суд не знаходить підстав для його задоволення. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно вимог ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави, пропорційно до задоволеної суми. Що стосується позовних вимог в частині відшкодування витрат по оплаті атотоварознавчого дослідження та витрат на правову допомогу, то в цій частині позову слід відмовити за недоведеністю.

Outcome: approved