Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до Пологівського районного суду Запорізької області з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області про визнання недоотриманої пенсії спадковим майном та стягнення недоотриманої пенсії. Позов обґрунтовує наступним. \~ \~ \~ \~ [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з недоотриманої пенсії, яка нараховувалася до дня смерті і зберігається у Головному управлінні Пенсійного фонду України Запорізької області. Згідно до свідоцтва про право на спадщину за законом до складу спадщини входить недоотримана пенсія померлої особи, яка складає 88384,55 грн. Відповідачем мені було надано разове доручення на суму 72226,99 гри. для отримання недоотриманої пенсії, але в цьому документі була зазначена інша сума ніж та, яка була зазначена у свідоцтві про право на спадщину за законом. Відповідачу був зроблений нотаріальний запит, на який відповідач повідомив, що розмір недоотриманої пенсії було зменшено в залежності від дати звернення до управління Пенсійного фонду. Посилаючись на те, що відповідачем фактично були виплачені грошові кошти у розмірі 72226,99 грн., то різниця недоотриманої пенсії яка повинна буди сплачена позивачу складає 16157,56 грн. Посилаючись на викладене позивач просить суд визнати спадковим майном [PERSON] недоотриману за життя пенсію [PERSON] у розмірі 16157,56 грн., стягнути з відповідача на свою користь вказану недоотриману пенсію у розмірі 16157,56 грн. Ухвалою Пологівського районного суду Запорізької області від 15.07.2020 року позовну заяву [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області про визнання недоотриманої пенсії спадковим майном та стягнення недоотриманої пенсії, передано за підсудністю до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя за місцем знаходження відповідача. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.08.2020 року відкрито провадження по справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, витребувано у відповідача пенсійну справу та розрахунок заборгованості недоотриманої пенсії за життя і на момент смерті із зазначенням періоду та суми недоотриманої пенсії [PERSON] . 25.08.2020 року на адресу суду надійшли витребувані документи та відзив на позовну заяву. Згідно відзиву відповідач у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що 07.02.2020 року позивач звернувся до ГУПФУ в Запорізькій області із заявою про виплату недоотриманої пенсії померлої [INFO] матері [PERSON] . Із свідоцтва про право на спадщину за законом, вбачається, що спадщина складається з недоотриманої пенсії в розмірі 88384.55 грн., належних спадкодавиці на підставі довідки № 18 від 06.06.2019 року, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області. У довідці зазначено, що залишок недоотриманої пенсії з?01.03.2016 року по 31.07.2019 року становить 88384,55 грн., крім того, вказано також, що відповідно до ст. 46 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, розмір виплати недоотриманих сум пенсій можливо буде зменшено в залежності від дати звернення до управління особи, яка має право на спадщину, із оформленим свідоцтвом про право на спадщину. Оскільки позивач звернувся із заявою про виплату недоотриманої пенсії за свідоцтвом про право на спадщину за законом лише 07.02.2020 року, то розрахунковий період виплати недоотриманої пенсії з урахуванням вимог ст 46. Закону № 1058-ІV (не більш ніж за три роки до дня звернення) складає з 06.02.2017 року по місяць смерті пенсіонера [PERSON] , тобто по [INFO] , а сума недоотриманої пенсії - 72226,99 грн., яка й була виплачена, що підтверджується службовим чеком. Посилаючись на викладене відповідач вважає вимоги необґрунтованою. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, просить позов задовольнити з підстав зазначених в ньому. Від представника відповідача надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, приходить до наступного висновку. Частиною 1ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Судом встановлені наступні фактичні обставини. [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с.8). [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] від 14.08.2019 року, яке видане Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецької області, актовий запис № 1523 (а.с.6). Згідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом НОК № 178427 від 21.01.2020 року, яке було видане приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Орловою Л.О. спадкоємцем майна гр.. [PERSON] , яка померла [INFO] є її син [PERSON] та до складу спадщини було входить недоотримана пенсія померлої особи, яка складає 88384,55 грн., що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину від НОК 178427 від 21.01.2020 року (а.с.14). 07.02.2020 року [PERSON] звернувся до Пологівського об`єднаного управління ПФУ із заявою щодо отримання недоотриманої пенсії після померлої [PERSON] . Позивач у позовній заяві зазначає та відповідач у відзиві визнає, що позивачу була сплачена недоотриманої пенсії після померлої [PERSON] у розмірі 72226,99 грн., вказана обставина в силу ч.1 ст.81 ЦПК України не підлягає доказуванню, оскільки визнана учасниками справи На момент видачі свідоцтва про право на спадщину, нотаріус визначаючи склад спадщини виходив із відомостей, які йому надав Відповідач, а саме із суми недоотриманої пенсії за період з 09.09.2016 по 31.07.2019 р. Згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області розмір недоотриманої пенсії пенсіонера [PERSON] за період з 01.03.2016 по 31.07.2019 становить 88384,55 грн., виплачена недоотримана пенсія за період з 06.02.2017 року по 31.07.2019 року у розмірі 72226,99 грн., різниця між нарахованою та виплаченою недоотриманою пенсією становить 16157,56 грн. Вказана сума нарахованої померлій [PERSON] за її життя пенсії залишилася не виплаченою членам сім`ї померлого, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, або непрацездатним членам його сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 286/3516/16-ц зроблено висновок, якщо предметом позову є майнова вимога про визнання в порядку спадкування право власності на майно - грошові кошти, тому спір має приватноправовий характер і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства. Таким чином, дана справа повинна розглядатися в порядку цивільного судочинства, оскільки предметом позову у справі є вимога про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування за законом, а тому доводи відзиву в цій частині не заслуговують на увагу. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту статті 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що дана норма розповсюджується на правовідносини з приводу виплати нарахованих сум пенсії, але своєчасно не отриманих пенсіонером з власної вини та не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Згідно статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Як встановлено матеріалами справи, що залишок недоотриманих пенсійних виплат складає 16157,56 грн. Оскільки, за життя мати позивача, яка померла [INFO] , недоотримала пенсію у розмірі 16157,56 грн., яка увійшла до складу спадщини, а позивач є її спадкоємцем та у встановленому законом порядку прийняв спадщину, тому суд доходить висновку, що позивач як спадкоємець набув право на отримання не виплаченої пенсії. Твердження відповідача про те, що розмір недоотриманої пенсії, яка належала померлій [PERSON] нараховано відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за три роки до дня звернення за виплатою недоотриманої пенсії не заслуговує на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме в свідоцтві про право на спадщину за законом, виданому 21 січня 2020 року приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області, у якому зазначено, що [PERSON] успадкував право на недоотриману пенсію в сумі 88384,55 грн., належних спадкодавцеві на підставі довідки №18 від 06.06.2019 року виданої ГУ ПФУ в Запорізькій області, повідомлення №1977/07 від 09.2019 року, виданого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області. Суд зазначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Тому сума пенсії, що належала спадкодавцю [PERSON] і залишилася недоотриманою у зв`язку з її смертю, увійшла до складу спадщини та позивач, прийнявши спадщину, має право на виплату цієї суми в повному обсязі. Положення ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які увійшли до спадщини. Таким чином, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Верховний Суд у постанові від 06.07.2020 у справі № 750/8819/19, зауважив, що дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про виплату нарахованої за життя спадкодавця пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат. Тим самим відповідач порушує право власності позивача на вказану суму грошей, яке підлягає судовому захисту способом примусового виконання обов`язку в натурі, тобто стягнення її на користь позивача. При цьому суд зауважує, що право обирати спосіб отримання коштів на підставі свідоцтва про право на спадщину належить позивачу. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 377/612/17 від 06.02.2019 р. Заперечення відповідача не спростовують підстав позову і не приймаються судом до уваги, оскільки предметом позову є не оскарження позивачем бездіяльності відповідача щодо невиплати недоотриманої пенсії, а захист права власності. Роз`яснення Пенсійного фонду України мають виключно рекомендаційний характер та жодним чином не замінюють собою положень ст.52 Закону України\~Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування\~та ст.ст.321,\~1216,\~1227 ЦК України. Враховуючи, що позивач має право як спадкоємець на отримання нарахованих, але не виплачених в повному обсязі сум пенсії, які входять до складу спадщини і не були отримані спадкодавцем за життя, проаналізувавши в сукупності надані докази, а також беручи до уваги те, що згідно\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд дійшов до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що позов [PERSON] задоволено, а при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп., сплачену суму судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved