Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що з 01 лютого 2008 року перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, спільне життя між ними не склалося, вони є різними людьми, з різними поглядами на життя з приводу чого між ними виникають суперечки та непорозуміння. Вони не змогли побудувати сімейні відносини на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги та підтримки, втратили інтерес один до одного та почали влаштовувати своє життя на власний розсуд, впродовж п'яти місяців вони проживають окремо, а тому вважає, що шлюб існує формально, подальше його збереження неможливе. Від шлюбу у них з відповідачкою є малолітній син [PERSON], [INFO], який проживає разом з відповідачкою, та він не заперечує проти спільного проживання сина з відповідачкою після розірвання шлюбу. Зазначає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме його інтересам та інтересам їх малолітньої дитини, що й спонукало його звернутися до суду з вищевказаним позовом. Судові витрати позивач просив покласти на нього. Позивач в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, в поданій до суду заяві підтримав позов в повному обсязі, просив розгляд справи здійснювати у його відсутності, вказав на неможливість примирення з відповідачкою та просив не вживати заходів щодо примирення подружжя. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, та просив їх задовольнити, з підстав наведених у позовній заяві. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала та пояснила, що не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки на протязі п'яти місяців вона з позивачем як одна сім'я не проживає, подружніх стосунків вони не підтримують, спільного господарства не ведуть. Зазначила, що позивач працює на заробітках у Російській Федерації та має намір створити іншу сім'ю, а тому проти задоволення позову не заперечує та погоджується на розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідачки, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач [PERSON] з 01.02.2008 р. перебуває у шлюбі з відповідачкою [PERSON], який зареєстровано Хорівською сільською радою Острозького району Рівненської області, про що в книзі реєстрації шлюбів 01.02.2008 р. зроблено запис за №2, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 01.02.2008 р. Від спільного подружнього життя у позивача та відповідачки народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 30.07.2008 р. В ході судового розгляду судом встановлено, що сторони впродовж п'яти місяців проживають окремо, позивач - в с.Плужне Острозького району Рівненської області, а відповідачка з дитиною проживає в с.Бродівське Острозького району Рівненської області, що є свідченням тривалих, а не тимчасових розладів у сімейному житті. Судом було запропоновано досягнути примирення, проте ні позивач у поданій до суду письмовій заяві, ні відповідачка у наданих суду поясненнях не виявили такого наміру та заперечили щодо можливості досягнення примирення між собою. Пояснили, що намір розірвати шлюб є кінцевим та остаточним, збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Згідно ст.3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно ч.3,4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Судом встановлено, що позивач та відповідачка впродовж тривалого часу проживають окремо, що є свідченням постійних, а не тимчасових розладів у сімейних стосунках, спільного господарства вони не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, та відсутня така складова сім'ї як наявність взаємних прав та обов'язків, що не заперечується сторонами. Подальше збереження шлюбу за відсутності спільного ведення побуту, та за відсутності між сторонами взаємних прав та обов'язків, суперечить інтересам сторін. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Таким чином, факт тривалого окремого проживання, відсутність спільного побуту між позивачем та відповідачкою є свідченням формального існування шлюбу між ними та підтвердженням відсутності фактичних шлюбних відносин, що дає підстави суду дійти висновку про обґрунтованість позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved