Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування завданих збитків. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16 серпня 2018 року близько 12 години проїжджаючи через пішохідний перехід на своєму автомобілі в м. Луцьку по вул. Рівненська відповідач по справі навмисно, шляхом удару ногою, пошкодив його автомобіль. Ним було викликано працівників поліції на місце пригоди, проведено фото фіксацію пошкоджено автомобіля. Крім того, його звернення щодо пошкодження автомобіля було зареєстровано в журналі єдиного обліку Луцького ВП ГУНП у Волинській області та згідно отриманої відповіді йому було рекомендовано звернутися до Луцького міськрайонного суду із цивільним позовом. Розмір завданих збитків пошкодженням автомобіля становить 4517 грн. 03 коп. Відповідач в добровільному порядку шкоду відмовляється відшкодовувати, а тому просить суд його позов задовольнити, стягнути з [PERSON] в його користь 4 517 грн. 03 коп. спричиненої матеріальної шкоди. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просив суд в його задоволенні відмовити. Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає. Позивач зазначає, що 16 серпня 2018 року о 12 годині [PERSON] керуючи транспортним засобом Volkswagen Caddyд.н.з. [NUMBER], проїжджав через пішохідний перехід по вул. Рівненській в м. Луцьку, на якому [PERSON] навмисно, шляхом удару ногою, пошкодив його автомобіль, а тому вважає, що дана особа повинна відшкодувати йому завдану матеріальну шкоду в розмірі 4 517 грн. 03 коп. Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст.11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, акти цивільного законодавства, а також завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Нормою ст.1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Підставами цивільно-правової відповідальності є: протиправність поведінки (дія чи бездіяльність); наявність майнової та (або) моральної шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою і заподіяною шкодою; вина особи, яка заподіяла шкоду. Вказані складові цивільно-правової відповідальності, крім вини, доводить позивач, оскільки у цивільному законодавстві встановлено презумпцію вини (стаття 1166 Цивільного кодексу України). Відповідно до роз'яснень, що містяться в пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Наведене свідчить про те, що цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Як встановлено в судовому засіданні, то [PERSON] 16.08.2018 року о 12:13 в м. Луцьку по вул.. Рівненській, 83 керуючи транспортним засобом , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкість та не зупинився, чим створив перешкоду для пішохода, чим порушив вимоги п. 18.1 ПДР, у зв'язку з чим на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді 255 грн. штрафу, який ним було сплачено 17 серпня 2018 року. Дана обставина підтверджена постановою про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] та поясненнями, які відображені у висновку № 6709 від 05.09.2018 року. В матеріалах справи відсутні будь які докази, які б вказували на те, що саме відповідачем по справі спричинено [PERSON] матеріальну шкоду, а саме пошкоджено транспортний засіб. Посилання позивача на наявні ушкодження автомобіля не підтверджують того, що дані пошкодження виникли саме від протиправних дій [PERSON] Так, по справі встановлено, що позивач після інциденту на пішохідному переході викликав працівників поліції. При цьому, посадовими особами не зафіксовано будь-яких пошкоджень автомобіля, а лише складено протокол про порушення Правил дорожнього руху позивачем. Отже, зважаючи на вище викладене, суд приходить до висновку, що під час судового розгляду позивачем не доведено існування безпосереднього причинного зв'язку між діями відповідача та шкодою, завданою позивачу, а отже відсутні достатні правові підстави для покладення відповідальності по відшкодуванню заподіяної позивачу шкоди саме на відповідача.

Outcome: dismissed