Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до товариства індивідуальних забудівників «Добробуд» (надалі-ТІЗ «Добробуд») у якому просить визнати за ним майнове право на нежитлове приміщення - гараж [NUMBER] за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що 06 вересня 2006 року між ним та відповідачем було укладено договір доручення у будівництві нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] відповідно до п.1.1 якого відповідач зобов»язувався збудувати вказане приміщення та в подальшому здати даний об»єкт в експлуатацію. На даний момент нежитлове приміщення гараж [NUMBER] він збудував своїми силами, однак воно не введене в експлуатацію. Крім того, ним під час проведення будівництва проводилось придбання будівельних матеріалів та оплачувалося проведення будівельних робіт. Вважає, що відповідач не бажає вводити збудоване приміщення в експлуатацію, а тому просить суд визнати майнове право на вказаний об»єкт. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити з мотивів, викладених у позовній заяві. Представник відповідача товариства індивідуальних забудовників «Добробуд» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що спірне нежитлове приміщення гаражу під [NUMBER] яке розміщене на [ADDRESS] самовільно збудоване відповідачем без передбаченого проекту та відповідних дозволів інспекції архітектурно-будівельного контролю, а тому не підлягає введення його в експлуатацію та визнання на нього майнових прав. У позові просить відмовити. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив Як вбачається із договору доручення, 06 вересня 2006 року між позивачем [PERSON] (Довірителем) та ТІЗ «Добробуд» (Повірений) укладено договір доручення, за умовами якого повірений бере на себе зобов»язання збудувати нежитлове приміщення гараж [NUMBER] за адресою [ADDRESS]. За даним договором довіритель зобов»язується сплатити за приміщення суму грошових коштів у розмірі 3 000 гривень. Відповідно до дублікату квитанції №925.831.1 від 31 серпня 2007 року [PERSON] внесено на рахунок ТІЗ «Добробуд» 3 000 гривень на виконання договору доручення за будівництво приміщення гаражу. Позивач здійснив будівництво нежитлового приміщення гаражу під [NUMBER] яке розміщене на [ADDRESS], самостійно оплативши вартість будівельних матеріалів та робіт, що підтверджується представленими ним копіями накладних та квитанцій на закупівлю будівельних матеріалів за липень-серпень 2007 року. Як вбачається із представленого відповідачем копії дозволу на виконання будівельних робіт №227/05 від 29 травня 2005 року інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, його видано ТІЗ «Добробуд» на виконання будівельних робіт з будівництва гаражу-стоянки на 67 автомобілів житлового кварталу за адресою [ADDRESS]. Відповідно до акту Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об»єкта від 25 грудня 2007 року, гараж-стоянку на 67 автомобілів житлового кварталу по вул.15 квітня в місті Тернополі прийнято в експлуатацію. Зазначений акт затверджено рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 19 березня 2008 року. Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 04 грудня 2008 року №2425 оформлено право власності за фізичними особами на стоянки та гаражі в гаражі стоянці на 67 автомобілів житлового кварталу за адресою [ADDRESS] та присвоєно номера. Рішенням сесії Тернопільської міської ради від 30 березня 2010 року №5/33/71 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,2935 га за адресою [ADDRESS] обслуговуючому кооперативу «Сахарова,1а», обслуговуючому кооперативу «Сахарова, 1а» надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,2935 га з наданням в оренду терміном на п»ять років, для обслуговування гаража-стоянки [ADDRESS]. Згідно із ч.2 ст.190 ЦК України, майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. В силу вимог ч.1,2 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно із ст.10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд вважає, що будівництво спірного нежитлового приміщення - гаражу [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] на яке позивач просить суд визнати майнове право є самочинним, оскільки зазначений об»єкт збудовано ним без відповідного дозволу на виконання будівельних робіт, а також без відведення земельної ділянки під забудову на окремо стояче приміщення гаражу за [NUMBER]. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позовні вимоги позивача про визнання майнового права на нежитлове приміщення гаражу під [NUMBER] за адресою: [ADDRESS], не підлягають до задоволення, оскільки, будівництво зазначеного нежитлового-приміщення гаражу є самочинним будівництвом. При цьому, суд не бере до уваги представлені позивачем погодження змін в проектну документацію 82-04 «Гараж стоянка на 67 автомобілів» в частині будівництва окремо стоячого гаража-стоянка боксового типу на один легковий автомобіль за адресою [ADDRESS], виданими Тернопільською міською санітарно-епідеміологічною станцією та управлінням з питань наглядово-профілактичної діяльності ГУ МНС України в Тернопільській області від 25.05.2007 року та від 29.05.2007 року, а також змін до проектної документації, оскільки такі зміни не знайшли свого підтвердження при наданні дозволу відповідачу на виконання будівельно-монтажних робіт по будівництву зазначеного об»єкту будівництва. Також суд вважає, що існування договору доручення від 06 вересня 2006 року, укладеного між сторонами та внесення позивачем коштів у розмірі 3000 гривень на рахунок ТІЗ «Добробуд» на які покликається позивач, як на підставу своїх вимог, не є підставою для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed