Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

[PERSON], звернувся до Зарічненського районного суду Рівненської області із позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом. У позовній заяві позивач зазначив, що 25 листопада 2014 року помер [PERSON], про що Виконавчим комітетом Неньковицької сільської ради Зарічненського району 26 листопада 2014 року видане свідоцтво про смерть серії І-ГЮ № 159774 та складено відповідний актовий запис № 21. За життя 15 листопада 2008 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений нотаріусом Нововодолазького районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 2293, яким заповів позивачеві земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий № 6324285000:01:002:0006 площею 5,8 га (ріллі) розташовану на території Станичненської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, яка належала на праві власності померлому. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вищевказану земельну ділянку. Згідно довідки Неньковицької сільської ради Зарічненського району Рівненської області померлий проживав та був зареєстрований за адресою вул. Центральна, б. 124, с. Неньковичі, Зарічненського району Рівненської областіз 14 квітня 2008 року по 25 листопада 2014 року. На день смерті з ним ніхто не проживав і не був зареєстрований. Згідно інформаційної довідки із спадкового реєстру станом на 03 березня 2017 року інформація про заведені спадкові справи у спадковому реєстрі відсутня. Позивач зазначає, що 25 травня 2015 року надсилав поштою рекомендований лист з повідомленням до Зарічненської державної нотаріальної контори посвідчену нотаріусом заяву про прийняття спадщини, яка йому нотаріусом отримана не була та повернулась заявнику у звязку з спливом одного пісяця після зберігання у поштовому відділенні смт Зарічне. 20 квітня 2017 року позивач повторно надіслав заяву на адресу нотаріуса у смт Зарічне цінним листом з описом заяву про прийняття спадщини, яка була отримана Зарічненською районною державною нотаріальною конторою 17 травня 2017 року і за результатом розгляду якої нотаріус 23 травня 2017 року надав позивачеві лист у якому повідомив про пропущення ним строку на прийняття спадщини з рекомендацією звернутись до суду із позовною заявою про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини. Позивач подав суду заяву про проведення судового засідання 10 серпня 2017 року у режимі відеоконференції. У судове засідання 10 серпня 2017 року у режимі відеоконференції зявилась представник позивача [PERSON], просила розглядати справу у наступних судових засіданнях без її участі, однак справу було відкладено у зв'язку з відсутністю належного повідомлення відповідача про дату та час судового розгляду. Голова Неньковицької сільської ради, як представник відповідача, подав на адресу суду заяву згідно якої справу просить розглядати без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що на користь [PERSON], [PERSON], який помер 25 листопада 2014 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-ГЮ № 159774 виданим виконавчим комітетом Неньковицької сільської ради Зарічненського району Рівненської області, 15 листопада 2008 року складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Нововодолазького районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрований у реєстрі під № 2293. Згідно заповіту померлий заповідає [PERSON] земельну ділянку, яка належала йому на підставі Державного акту серії IV-XP № 022783 виданого Нововодолазькою районною державною адміністрацією Харківської області 06 вересня 2002 року, зареєстрованому в книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 1913 із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий № 6324285000010020006, площею 5,8 га, розташовану на території Станиченської сільської ради Нововодолазького району Харківської області. Після смерті відповідно до ст.ст. 1216-1223 ЦК України відкрилась спадщина на належне йому майно. Позивач, відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, якщо бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як видно із досліджених матеріалів справи позивачем 25 травня 2015 року складено заяву про прийняття спадщини, справжність підпису [PERSON] на якій посвідчено приватним нотаріусом [PERSON] Нововодолазького районного нотаріального округу Харківської області. Зазначена заява надсилалась на адресу Зарічненської державної нотаріальної контори 26 травня 2015 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення, однак отримана нотаріусом не була. 20 квітня 2017 року позивач повторно надсилав лист із заявою про прийняття спадщини до Зарічненської районної державної нотаріальної контори на який отримав відповідь датовану 23 травня 2017 року вих. № 01-16/157 у якій зазначалось, що він пропустив термін прийняття спадщини та рекомендовано звернутись до суду з метою визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, проте не відмовився від прийняття спадщини має можливість вступити у спадкові відносини згідно з правилами, передбаченими ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Підставою для прийняття судом рішення про визначення спадкоємцеві, який пропустив строк для прийняття спадщини, додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, є визнання причин пропуску строку на прийняття спадщини поважними. Вирішуючи даний спір, суд, виходить з того, що законодавець встановив шестимісячний строк для прийняття спадщини, не маючи на меті безумовне позбавлення спадщини спадкоємців, які бажали її прийняти, але за певних обставин пропустили цей строк. Строк для прийняття спадщини в першу чергу встановлюється для упорядкування цивільно-правових відносин громадян, зокрема, з метою визначення правового статусу спадкового майна, оскільки, якщо спадщину не приймають спадкоємці черги, яка закликається до спадкування, то право на спадщину переходить до спадкоємців наступної черги, а за відсутності таких взагалі, майно набувається територіальною громадою за місцем відкриття спадщини. Суд вважає, що причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини є поважними, оскільки позивачем було 25 травня 2015 року складено заяву про прийняття спадщини, яку він надсилав на адресу Зарічненської районної державної нотаріальної контори, проте яка не була отримана нотаріусом з невідомих причин. Крім того згідно інформаційної довідки із Спадкового реєстру № 46958786 від 03 березня 2017 року інформація про заведення спадкової справи після смерті 25 листопада 2014 року [PERSON] немає. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачу необхідно визначити чотирьохмісячний строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, після смерті 25 листопада 2014 року [PERSON]. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. На підставі ст. ст. 1216, 1217, 1222, 1223, 1268, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved