Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з цивільним позовом до [PERSON] , в якому посилається на те, що заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.12.2009 року з відповідача на його користь стягнуто борг за договором позики в розмірі 15 000 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. Протягом тривалого часу рішення суду не виконується, стягнуті грошові кошти знецінюються, а тому вважає, що у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України відповідач має сплатити три проценти річних та індекс інфляції за час прострочення виконання грошового зобов`язання. Ухвалою суду від 12.04.2019 року у вказаній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 17.06.2019 року у вказаній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання свого представника не направив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, своїм правом подати відзив на позовну заяву, у встановлений судом строк, не скористався, в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому згідно ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області № 8565/2009 від 23 грудня 2009 року в цивільні справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики в розмірі 15 000 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., понесені ним витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. та 19,99 грн. витрат пов`язаних з викликом відповідача до суду. Рішення суду набрало законної сили 13 січня 2010 року, та 22.01.2010 року судом були видані виконавчі листи у зазначеній справі. 25.02.2016 року державним виконавцем районного відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №50633104. 31.10.2018 року старшим державним виконавцем Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Горобець І.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, у зв`язку з тим, що майно на яке може бути звернене стягнення не виявлено. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини , а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або не грошовим. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення(договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, який згідно з ч.4 ст.263ЦПКУкраїни та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» має враховуватися судами. Відповідач має грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджує рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області № 2-8565/2009 від 23.12.2009 року, яке набрало законної сили 13.01.2010 року, про стягнення з відповідача на користь позивача боргу за договором позики в розмірі 15 000 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. (15 000 грн. +10 000 грн. = 25 000 грн.). З огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України. Розрахунок 3% річних суд проводить за період з 13 березня 2016 року по 13 березня 2019 року ( з врахуванням стороку позовної давності в три роки по день звернення позивача до суду), тобто за 1095 днів прострочення на суми заборгованості відповідача станом на день звернення позивача до суду. Отже, 3% річних (3% Х суму боргу Х кількість прострочених днів) / 365 (кількість днів у році) становить 2 250 грн. (3% Х 25000 Х 1095) / 365 = 2 250 грн. 00 коп.) Втрати від інфляції суд розраховує в межах заявлених позовних вимог, тобто за період з 13 березня 2016 року по 13 березня 2019 року на суму заборгованості відповідача станом на день звернення позивачу до суду. Таким чином, втрати від інфляції становлять 10 403,57 грн. Отже, суд вважає за можливе стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] 2 250,00 грн. - 3% річних та 10 403,57 грн. - інфляційних втрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з вказаним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 768,40 грн., а тому на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі, а саме: сплачений позивачем судовий збір підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. На підставі ст. 625 ЦК України,

Outcome: approved