Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON] ) звернулась до Московського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ), в якому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача за рішенням Московського районного суду м. Харкова від 25.05.2017 року на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , до 3000,00 грн., з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 25.05.2017 року з [PERSON] стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1000,00 грн щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.01.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Як зазначає позивач, дитина займається додатковими заняттями з репетитором з англійської мови, математики, що в свою чергу потребує додаткових витрат. Окрім того, позивач несе витрати на оздоровлення та лікування дитини, спортивні заняття з фітнесу. Оскільки розмір аліментів, які сплачує відповідач, є занадто низьким, а також враховуючи матеріальну можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини в більшому розмірі, позивач звернулась до суду з даним позовом. 23.07.2019 року від відповідача надійшов до суду відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] у повному обсязі. В обґрунтування заперечень проти позову, викладених у відзиві, відповідач посилається на те, що позивачем не надано доказів того, що нею були понесені додаткові витрати на утримання їх спільної доньки. Крім того, вказує, що позивачем не надано доказів того, що її матеріальне становище погіршилось, а матеріальне становище відповідача покращилось, що в свою чергу свідчить про необґрунтованість заявлених позовних вимог. Також відповідачем зазначено, що 06.05.2017 року між ним та [PERSON] укладено шлюб та [INFO] у них народилась дитина - [PERSON] . Його дохід за місяць складає 4310,00 грн., а тому вищевикладені обставини свідчать, про погіршення матеріального становища відповідача. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, вислухавши пояснення учасників справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.09.2008 року (а.с. 7). Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 25.05.2017 року (справа № 643/678/17, провадження № 2/643/2401/17) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти щомісячно, починаючи з 14.01.2017 року, на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в сумі 1000,00 грн, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття (а.с. 8). На обґрунтування позовних вимог про збільшення розміру аліментів позивач посилається на те, що її з відповідачем спільна дитина займається додатковими заняттями з репетитором з англійської мови, математики. Окрім того, позивач несе витрати на оздоровлення та лікування дитини, спортивні заняття з фітнесу, у зв`язку з чим збільшились витрати на утримання дитини. Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя статті 181 Сімейного кодексу України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В частині першій статті 192 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Таким чином, за змістом статей 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. З вищевикладеного вбачається, що наявність додаткових витрат на розвиток дитини, на які посилається позивач, не є підставою для збільшення розміру аліментів. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] працює директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Арізон ЛТД» та його заробітна плата за період з липня 2018 року по червень 2019 року становить 48070,00 грн (а.с. 32). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 06.05.2017 року, 06.05.2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб (а.с. 30). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.12.2018 року, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 31). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів зміни матеріального стану, погіршення здоров`я після винесення судового рішення про стягнення аліментів, які б стали підставою для збільшення розміру аліментів. За таких обставин, позов [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів задоволенню не підлягає. Питання щодо розподілу судових витрат, суд вирішує у відповідності до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed