Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

[PERSON] звернувся 13.11.2015 року до суду з позовом до виконкому Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про поновлення строків для прийняття спадщини. 23 грудня 2015 року позивач уточнивши позовні вимоги, посилаючись на те, що 13.03.2000 року померла [PERSON], яка при житті склала заповіт, згідно якого вона заповідала належний їй житловий будинок, розташований в м. Білгород-Дністровському, вул. 30 років Перемоги, 61 в рівних долях: [PERSON] та позивачу [PERSON] Однак той факт, що \~позивач пропустив строк звернення до нотаріусу з приводу видачі йому свідоцтва про право власності, стало підставою для відмови нотаріуса у наданні свідоцтва про право на спадщину, позивач зазначає, що він фактично прийняв спадщину та продовжує користуватися майном, що залишилося після смерті [PERSON], а відтак остаточно просить суду встановити факт прийняття спадщини на спадкове майно, яке відкрилося після смерті [PERSON] та визнати за ним право власності. Позивач в судове засідання не з'явився, \~надавши суду заяву, відповідно до якої свої позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити, розглянувши справу у його відсутність.(а.с.47) Представник відповідача виконкому Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, в судове засідання не з'явилися, \~надавши суду заяву, відповідно до якої свої позовні вимоги підтримує та просить справу розглянути у їх відсутність.(а.с. 49) Враховуючи, що неявка сторін в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами. У звязку із неявкою сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що власником житлового будинок № 61 по вул. 30 років Перемоги у м. Білгород-Дністровському була [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності №61 від 10.08.1976р. (а.с. 12,46). 17.10.1992 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не знаходилося заповідала [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). 13.03.2000 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії \~1-ЖД № 429746, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського МУЮ Одеської області. (а.с.9). Після \~смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно у вигляді житлового будинку за адресою: вул. 30 років Перемоги, 61 м. Білгород-Дністровський Одеська область. [PERSON] помер 02.03.2001 року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ЖД № 247330. Відповідно до листа Білгород-Дністровської нотаріальної контори за даними спадкового реєстру спадкові справи до майна [PERSON] та [PERSON] не заводились. (а.с. 27) Отже, судом встановлено, що єдиним спадкоємцем житлового будинку № 61 по вул. 30 років Перемоги у м. Білгород-Дністровський являється [PERSON] \~При зверненні до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину, [PERSON] було відмовлено на підставі того, що позивачем було пропущено строк звернення до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини після померлої [PERSON] (а.с.11). Оскільки на момент виникнення спірних правовідносин діяв\~ Цивільний кодекс Української РСР\~ від 18 липня 1963 року\~ (надалі -ЦК України 1963р.), то до спірних правовідносин слід застосовувати норми вказаного Закону. Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК України 1963р., спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст.548 ЦК України 1963 р., для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст.549 ЦК України 1963 р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи позивач фактично прийняв спадщину, оскільки на обґрунтування позовних вимог, надав суду докази, а саме: свідоцтво про право власності, технічний паспорт, тощо. (а.с.32-36) Відповідно до п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої\~ наказом Міністерством юстиції України від 14 червня 1994 року №18/5, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. Отже враховуючи, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт вчинення позивачем дій,\~ передбачених \~ ст.\~ 549\~ ЦК\~ України\~ що свідчать про прийняття ним спадщини,\~ шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном,\~ та за цей період він не відмовився від його прийняття, але з зазначених вище підстав позбавлений можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved