Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON]) звернувся до суду з позовом до Об'єднання садівничих товариств «Міжозерний» (далі по тексту - відповідач, ОСТ «Міжозерний») про визнання незаконними дій та зобов'язання вчинити дії. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 13.06.2014 року працівниками ОСТ «Міжозерний» самовільно, з порушенням вимог діючого законодавства, здійснено відключення від електропостачання будинку, розташованого на садовій ділянці за адресою: [ADDRESS]. Вказуючи на те, що зазначене відключення є незаконним, а члени його родини є членами Садівничого товариства «Днепр», яке, в свою чергу, входить до складу об'єднання відповідача, просить суд захистити порушене право шляхом визнання такого відключення незаконним та зобов'язати ОСТ «Міжозерний» безоплатно підключити до спільних електромереж зазначений будинок, поновивши до нього електропостачання. Крім того, позивач просить суд зобов'язати відповідача здійснити заміну існуючого електролічильника (одно тарифного) на електронний (двох тарифний) у цьому будинку, а також привести статут відповідача та рішення ради ОСТ «Міжозерний» у відповідність до вимог чинного законодавства, підключити до спільних електромереж і відновити електропостачання садові ділянки, до яких воно було припинено та відкрити розрахункові рахунки в установі банку для забезпечення здійснення оплат членами садівничих товариств. Ухвалою суду від 08.09.2014 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні. В судовому засіданні позивачем заявлено клопотання про залишення без розгляду позовних вимог в частині зобов'язання ОСТ «Міжозерний» здійснити заміну існуючого електролічильника (одно тарифного) на електронний (двох тарифний) у будинку, розташованому на садовій ділянці за адресою: [ADDRESS] у зв'язку з врегулюванням спору щодо зазначених вимог, внаслідок чого ухвалою суду від 29 жовтня 2014 року позовні вимоги в цій частині залишено без розгляду. Також ухвалою суду від 29 жовтня 2014 року залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Садівниче товариство «Днепр» (далі по тексту - третя особа, СТ «Днепр»). Позивач у відбувшихся судових засіданнях підтримав позовні вимоги, вважав їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Представник відповідача у свою чергу проти заявлених позовних вимог заперечила, пославшись на їх безпідставність та відсутність у позивача порушеного права, а відтак просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Третя особа у судове засідання своїх представників не направила, хоча про розгляд справи повідомлялась належним чином. Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Як встановлено судом, 13 липня 2014 року працівниками ОСТ «Міжозерний» проведено обстеження садової ділянки за адресою: [ADDRESS] шляхом перевірки стану обліку електричної енергії та встановлені відповідні порушення споживачами за даною ділянкою правил користування електричною енергією, у зв'язку з чим відповідачем здійснено відключення цієї ділянки та розташованого на ній будинку від електропостачання. Позивач вказуючи на незаконність зазначеного відключення вимогам чинного законодавства, просить суд захистити порушене право шляхом визнання дій відповідача незаконними та зобов'язання вчинити дії. Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. А статтею 14 цього кодексу передбачено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язком для неї. Пунктом 1 ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Тобто, законодавство пов'язує право звернення за судовим захистом з суб'єктивною думкою фізичної особи щодо порушення чи оспорювання її інтересів; об'єктивна наявність чи відсутність таких порушень встановлюється під час розгляду справи. За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Проте як відповідно до ч. 1 ст. 15 цього Кодексу кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто, до суду вправі звертатися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. Водночас, за змістом вказаної статті, а також інших норм, які гарантують право на звернення до суду (Конституція України, ЦК України та інші нормативно-правові акти) повинні існувати порушення права чи законного інтересу або спір щодо них на момент звернення до суду. Відтак, звертаючись до суду з вимогою про визнання дій ОСТ «Міжозерний» незаконними та зобов'язання його вчинити дії, позивачем не доведено яким чином порушується його право чи не визнається іншою особою до якої пред'явлено позов у розумінні ст. 15 ЦК України, оскільки належних та допустимих доказів щодо його членства у СТ «Днепр», яке відповідно до статуту входить до складу об'єднання відповідача, або доказів наявності у нього права власності на зазначену садову ділянку, позивачем не надано. Посилання позивача на наявність у членській книжці його прізвища не є належним та допустимим доказом його членства СТ «Днепр», оскільки дана книжка видана [PERSON] як члену товариства 14.04.2002 року, що не заперечувалось сторонами, а прізвище та ім'я позивача вписано до неї лише 10.08.2008 року та не завірено у встановленому порядку. Крім того, дані твердження позивача також спростовуються поясненнями наданими головою СТ «Днепр», яка у своєму листі на адресу суду зазначила про відсутність у товаристві документів, які підтверджують право власності на зазначену ділянку, а наявний лише лист щодо передачі прав на земельну ділянку від [PERSON] до [PERSON], яка і є членом цього товариства, що і підтвердив в судовому засіданні сам позивач. Згідно з приписами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З огляду на недоведеність позивачем порушення його права при звернення до суду з заявленими позовними вимогами, суд дійшов висновку про відмову у їх задоволенні. Згідно зі ст. 88 ЦПК України суд, відмовляючи в задоволенні цивільного позову, також відмовляє позивачу у стягненні з відповідача на його користь суми сплаченого судового збору.

Outcome: dismissed