Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , Тлумацької міської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] , в т.ч. на належну йому 1/2 частину домоволодіння та на 1/2 частину цього ж домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі [PERSON] , померлої [INFO] . Свої вимоги обґрунтовував тим, що у зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на вказане домоволодіння, в нотаріальному порядку йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що позбавляє його можливості оформити спадщину на спадкове майно та на належну йому частину домоволодіння. 25.06.2019 року ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Мануляка Ю.В. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 19.07.2019 року, у зв`язку із закінченням строку відрядження та відрахуванням зі штату Тлумацького районного суду Івано-Франківської області судді [PERSON] , розпорядженням керівника апарату Тлумацького районного суду Івано-Франківської області зобов`язано секретаря суду, відповідального за ведення цивільних справ, здійснити повторний автоматичний розподіл цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , Тлумацької міської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області про визнання права власності, що перебувала у провадженні судді Мануляка Ю.В. 19.07.2019 року, на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у цивільній справі № 353/594/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , Тлумацької міської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області про визнання права власності замінено суддю Мануляка Ю.В. та визначено головуючою суддею Луковкіну У.Ю. 19.07.2019 року ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Луковкіної У.Ю. позовну заяву прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві просив справу розглянути у його відсутності. Представник позивача - адвокат Явдошак-Золотарчук О.О. в підготовче судове засідання не з`явилась, однак до суду подала письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує, просила його задовольнити та розгляд справи провести без її участі та без участі її довірителя. Відповідачка - [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась, до суду подала письмову заяву, у якій вказала, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення та просила справу розглядати у її відсутності. Представник відповідача - Тлумацької міської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з`явився, до суду подав письмову заяву, у якій вказав, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення та просив справу розглядати без його участі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки із погосподарської по с. Королівка Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року за [PERSON] , яка була головою двору, та [PERSON] (позивач) значилось господарство, розташоване по [ADDRESS] (а.с. 10). Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 20.05.2019 року, житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS] побудовані у період з 1965 року по 1990 рік та не є самовільним будівництвом (а.с. 5-7). Згідно довідки Тлумацької міської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області № 405 від 29.05.2019 року [PERSON] (позивач) помилково прописаний по паспорту за адресою: [ADDRESS] , оскільки даного номеру будинку немає, а він фактично проживає по [ADDRESS] (а.с. 9). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON] та [PERSON] (позивач) в рівних долях (по 1/2 частині кожному) належало майно господарського двору, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії свідоцтв про народження позивача [PERSON] , [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (відповідачка) (а.с. 14). 05.01.1993 року [PERSON] (відповідачка) зареєструвала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно шлюбне прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 15). Згідно копії свідоцтва про народження відповідачки [PERSON] , [INFO] , її батьками вказано [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16). Згідно словника власних імен « [PERSON] » та « [PERSON] » це одне й те ж ім`я (а.с. 43). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 12). Ще за життя [PERSON] посвідчила на ім`я онука [PERSON] (позивач) заповіт, яким заповіла йому все належне їй на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 21.12.1998 року (а.с. 11). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця - [PERSON] , для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. [PERSON] (позивач) прийняв спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі [PERSON] , успадкувавши належну їй 1/2 частину домоволодіння, оскільки вступив в управління спадковим майном, проводив похорон померлої, обробляє земельну ділянку, підтримує господарство та сплачує земельний податок (довідка Тлумацької міської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області № 363 від 16.05.2019 року, а.с. 8). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 129/2019, заведеної 29.05.2019 року приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. після смерті [PERSON] (а.с. 36-50), з якої вбачається, що [PERSON] (позивач) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом немає. Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, розташованими по [ADDRESS] , в т.ч. на належну йому 1/2 частину домоволодіння та на 1/2 частину цього ж домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Позивачу [PERSON] в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за заповітом на житловий будинок з господарськими буділями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на вказане домоволодіння, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. за № 483/02-31 від 18.06.2019 року (а.с. 13). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідачі визнали позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а саме в сумі 384,20 грн. На підставі ст.ст. 535, 548, 549, 553, 560, 561, ЦК України (в редакції 1963 року),

Outcome: approved