Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до Кіцманського районного суду із вищезазначеним позовом, в якому, уточнивши позовні вимоги, просить стягнути в солідарному порядку із відповідачів [PERSON] та [PERSON] матеріальну шкоду, що завдана йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 24.06.2016 року біля 14 години в с.Дубівці, Кіцманського району, Чернівецької області на перехресті доріг Чернівці-Снятин-Кіцмань-Глиниця стався наїзд - зіткнення вантажного автомобіля фургона марки «Мерседес-Бенц»308Д, д.н.з. 973-06МО під керуванням відповідача [PERSON] із автомобілем ВАЗ-2109, д.н.з. 686-16МО, належний йому та під його керуванням, внаслідок чого його автомобіль зазнав механічних пошкоджень. Постановою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 23.09.2016 року [PERSON] визнано винним за ст.124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. в дохід держави. [PERSON], керуючи транспортним засобом, перебував в трудових відносинах із ПП [PERSON] та виконував обовязки водія. Власником автомобіля фургона марки «Мерседес-Бенц»308Д, д.н.з. 973-06МО [PERSON] застраховано свою цивільну відповідальність у ПрАТ СК «Уніка». Він звернувся за відповідним відшкодуванням до страхової компанії та 16.12.2016 року отримав таке матеріальне відшкодування в розмірі 26 732, 67 гривень. Згідно висновку авто товарознавчої експертизи ринкова вартість транспортного засобу ВАЗ 2109, д.н.з. 68616МО, 1992 року випуску становить 40\~675 грн., вартість відновлювальних робіт ремонту даного транспортного засобу становить також 40\~675 грн. Крім того, зазначає, що в даній дорожньо-транспортній пригоді пошкодився кахель, який він того дня придбав за 14\~805 грн. та перевозив в своєму автомобілі ВАЗ-2109, д.н.з. 686-16МО, коли фургона марки «Мерседес-Бенц»308Д вчинив зіткнення із ним. У звязку із чим просить стягнути солідарно із винуватця ДТП [PERSON] та із власника-страхувальника авто [PERSON] на його користь завдана йому матеріальна шкода, що складається із різниці вартості пошкодженого автомобіля марки Ваз 2109 в розмірі 13942 грн.33 коп. ( 40 675 26 732, 67 = 13 942 грн.33 коп.), грошову суму за знищення комплекту кахелю в розмірі 14\~805 грн., а також судові витрати по справі, що складають судовий збір 647 грн., витрати на правничу допомогу 3000 грн., витрати на проведення судової товарознавчої експертизи 2005 грн. В судовому засіданні представники позивача [PERSON], [PERSON] уточнений позов підтримали, покликаючись на мотиви такого, який просять задовольнити. В судовому засіданні вказали, що позовні вимоги стосуються відповідачів [PERSON] та [PERSON] Уточнені позовні вимоги не предявлені до ПрАТ СК «Уніка». Представник відповідача [PERSON] [PERSON] проти задоволення позову заперечив, зазначивши, що [PERSON] вільно звернувся до ПрАТ СК «Уніка» із заявою про відшкодування йому матеріальної шкоди, погодився на узгоджену суму відшкодування в розмірі 27\~000 грн., добровільно уклав угоду про відшкодування матеріальної шкоди, а тому на даний час позивач не має права предявляти додаткові вимоги, у звязку із чим деліктне зобовязання між позивачем і [PERSON] припиняється через виконання своїх обовязків. Також вказав, що на момент ДТП [PERSON] на законних підставах керував автомобілем «Мерседес-Бенц»308Д, д.н.з. 973-06МО, належний [PERSON], перебував у трудових відносинах із ПП [PERSON] і виконував трудові обов'язки водія, згідно укладеного між ними трудового договору. Просять в позові відмовити. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про день, час та місце судового розгляду, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення не подала, що підтверджується матеріалами справи. Повноважний представник відповідача ПрАТ СК «Уніка» в судове засідання не з`явився, скерував суду письмові пояснення про те, що 07.12.2016 року [PERSON] та Страховик досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування у розмірі 27\~000 грн. 12.12.2016 узгоджене страхове відшкодування було виплачено позивачу. Просив розгляд справи проводити без представника ПрАТ СК «Уніка». Надали на вимогу суду копію завіреної страхової справи стосовно страхового випадку, що стався 24.06.2016 року в с.Дубівці, Кіцманськього району за участю водія [PERSON] (а.с. 87-107, 156-160). Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи і сторонами не заперечується, що 24.06.2016 року біля 14 години в с.Дубівці, Кіцманського району, Чернівецької області [PERSON], керуючи автомобілем фургона марки «Мерседес-Бенц»308Д, д.н.з. 973-06МО на перехресті нерівнозначних доріг Чернівці-Снятин-Кіцмань-Глиниця, не надав перевагу в русі транспортному засобу , що рухався по головній дорозі, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ-2109, д.н.з. 686-16МО, належний [PERSON] та під його керуванням, чим порушив п. 16.11 ПДР, внаслідок чого автомобіль ВАЗ-2109, д.н.з. 686-16МО зазнав механічних пошкоджень. Постановою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 23.09.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і призначено стягнення у виді штрафу на суму 340 грн. в дохід держави. [PERSON] в судовому засіданні вину у вчиненому визнав повністю. (а.с.15). Дана постанова сторонами не оскаржувалась, набрала законної сили, і викладені в такій висновки щодо причини ДТП ними не оспорюються. У відповідності до постанови про закриття кримінального провадження від 20.07.2016 року слідчого СВ Кіцманського ВП ГУ НП в Чернівецькій області [PERSON], кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12016260110000409 від 24.06.2016 року закрито за відсутності у діях водіїв складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України. (а.с.13). Також встановлено, що [PERSON] на час вчинення ДТП перебував у трудових відносинах із ПП [PERSON], виконував трудові обовязки водія. Час виконання робіт встановлено з 08 до 18 години згідно графіка, що підтверджується копією Трудового договору між працівником та фізичною особою від 01.07.2009 року (а.с.144). А згідно листа Новоселицької ОДПІ ГУ ДФС Чернівецької області від 19.03.2018 року № 614/10/12-007, відповідно до звіту про суми нарахованої заробітної плати, доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування поданого [PERSON] за червень 2016 року [PERSON] [INFO] знаходився в трудових відносинах із приватним підприємцем [PERSON] (а.с.161). Вантажний транспортний засіб «Мерседес-Бенц»308Д, 1995 року випуску, д.н.з. 973-06МО, яким керував [PERSON] в день вчинення дорожньо-транспортної пригоди, належить власнику [PERSON], згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого Кіцманським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України 24.07.2004 року. (а.с.17). Власником постраждалого в даній пригоді автомобіля ВАЗ-2109, д.н.з. 686-16МО, 1992 року випуску, являється позивач [PERSON], згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ ІСС №194733 та визнається сторонами. (а.с.7) Матеріальна шкода, заподіяна власнику автомобіля ВАЗ-2109, д.н.з. 686-16МО [PERSON], згідно висновку №401/2 судової авто товарознавчої експертизи від 27.12.2017 року становить 40\~675 гривень, вартість сплаченої за проведення експертизи сплати становить 1975 гривень (а.с.109- 127, 137) Частиною 1\~ст.1187 ЦК України\~визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч.ч. 2 і 5\~ст.1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.\~\~\~ Володілець джерела підвищеної небезпеки несе відповідальність за шкоду, яка є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини володільця джерела підвищеної небезпеки у її заподіянні. На володільця джерела підвищеної небезпеки не може бути покладено обов'язок з відшкодування такої шкоди лише в разі, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Поряд з цим, частиною 1\~ст.1172 ЦК України\~передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Згідно роз'яснень, даних в п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до\~статті 1191 ЦК. На особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала матеріальну шкоди у зв'язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (частини третя і четверта\~статті 1187 ЦК). Вищезазначене узгоджується з правовою позицією викладеною у Постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України (справа №6-108цс13). Оскільки судом безспірно встановлено, що [PERSON] заподіяв матеріальну шкоду у зв'язку з використанням транспортного засобу під час виконання ним трудових обов'язків в ПП [PERSON], в робочий час, обставин того, що він заволодів транспортним засобом неправомірно не встановлено, а тому він не несе відповідальності за завдані матеріальні збитки, а така шкода підлягає відшкодуванню з роботодавця власника транспортного засобу ПП [PERSON] Враховуючи те, що згідно висновку авто товарознавчої експертизи, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу ВАЗ 2109, д.н.з. 686-16МО становить 40\~675 грн., а страховою компанією ПрАТ СК «Уіка» на звернення [PERSON] виплачено 26\~732 грн.67 коп., то належна до сплати матеріальна шкода становить 13\~942 грн. 33 коп. А тому доводи представника відповідача [PERSON] про те, що потерпілий [PERSON], звернувшись до ПрАТ СК «Уніка» за страховим відшкодуванням, погодився на суму такого відшкодування в 27\~000 грн., визнав, що дана сума є остаточною, а тому не має права звертатись до суду із даним позовом про відшкодування шкоди в більшому розмірі, не беруться судом до уваги. З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Мерседес-Бенц»308Д, 1995 року випуску, д.н.з. 973-06МО, була застрахована у ПрАТ СК «Уніка» на підставі страхового полісу серії АЕ №5980845 від 13.11.2015 року. Страхова сума становить 150\~000 гривень (а.с.91). Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Разом з тим, суд вважає, що позовна вимога про стягнення із відповідачів вартості знищеного під час ДТП комплекту кахелю в сумі 14 805 грн., згідно накладної №13 від 24.06.2016 року (а.с.10) до задоволення не підлягає виходячи із наступного. У відповідності до ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаєний зв'язок доказів у їх сукупності. Так, на підтвердження придбання того дня 24.06.2016 року комплекту кахелю позивачем [PERSON] надано суду копію накладної на його імя №13 на загальну суму 14\~805 грн., однак підтвердження того, що даний кахель пошкодився чи знищився в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 24.06.2016 року за участю водіїв [PERSON] та [PERSON], позивачем суду не зібрано належних та допустимих доказів у справі. А згідно протоколу огляду місця дорожньо транспортної пригоди від 24.06.2016 року за участю автомобілів [PERSON], д.н.з.973-06МО та ВАЗ 2109, д.н.з. 686-16МО , складеного ст.слідчим Кіцманського ВП майором поліції [PERSON] о 15 годині 20 хвилин, завантаження транспортних засобів на момент огляду (пасажири, вантаж) становила: «[PERSON] 100, ВАЗ 800к» (а.с.65- 71 п.17-3) Як встановлено при розгляді справи і підтверджується документами ПрАТ СК «Уніка», [PERSON] не звертався до страховика з приводу відшкодування матеріальної шкоди завданої пошкодженням комплекту кахелю під час ДТП. Будь-яких інших доказів на підтвердження зазначеної позовної вимоги позивачем суду не надано. Зі змісту\~ст.12 ЦПК України\~вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків , повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Положеннями ч.1\~ст.13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд також вважає, що вимога позивача про компенсацію йому витрат на правничу допомогу в сумі 3000 грн. до задоволення не підлягає виходячи із наступного. Відповідно до вимог ч.3 ст.133, ч.2 ст.137, ст.141 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.\~\~Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.\~\~Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат на оплату послуг адвоката надано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, витяг з Єдиного реєстру адвокатів України, ордер та договір про надання правових послуг адвоката, (а.с.61-64), де зазначено вид правової допомоги, що надаватиметься, та розмір гонорару, але при цьому суду не надано детального звіту, акту виконаних робіт чи іншого документу, що підтверджує фактичне надання послуг, обсяг роботи адвоката, витраченого ним часу, розрахунок вартості допомоги адвоката, в той час коли надані суду копії аркушів журналу обліку доходів адвоката [PERSON], суд до уваги не приймає як належний та допустимий доказ надання юридичних послуг. (а.с.139-143) Суду також не надано платіжного документу квитанції, яка б підтверджувала фактичну оплату клієнтом [PERSON] послуг з надання правничої допомоги адвокату [PERSON] в розмірі 3000 гривень з відміткою банку про внесення цих коштів. А тому в частині вимог про стягнення витрат на правову допомогу суд вважає за необхідне відмовити. Згідно ст.ст.139, 141 ЦПК України, судові витрати по справі, що документально підтверджені та складаються із судового збору та витрат на підготовку експертного висновку, слід компенсувати за рахунок [PERSON]

Outcome: approved