Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 02 червня 2015 р. він надав [PERSON] позику в сумі 12000 грн., які відповідач зобовязався повернути щомісячно рівними частинами по 600 грн. до 07.02.2017 р., що підтверджується власноручно написаною відповідачем в присутності свідка розпискою, але не зважаючи на неодноразові звернення відповідач грошові кошти відповідно до їх домовленості не повертав та відмовився від повернення боргу взагалі. В судовому засіданні позивач, його представник адвокат [PERSON] позов підтримали повністю, надавши пояснення згідно заявлених вимог. В судовому засіданні відповідач, його представник [PERSON] позов не визнали повністю, суду пояснили, що грошей в сумі 12000 грн. відповідач у позивача в борг не брав, а тому і повертати їх не збирається, а розписку про їх отримання написав під психологічним тиском позивача та погрозами застосування фізичного насилля до відповідача та членів його сімї, пов'язаними із крадіжкою належних позивачу свиней з території, яку без офіційного працевлаштування, охороняв відповідач. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини: [PERSON] згідно розписки отримав у [PERSON] 12000грн. та зобовязався повернути їх, починаючи з 07.06.2015 р. зі сплатою боргу по 600 грн. щомісячно, в строк до 07.02.2017 р. На підтвердження укладення договору позики та його умов [PERSON] надав розписку позичальнику, яка посвідчує передання в присутності свідка [PERSON] коштів [PERSON] в сумі 12000 грн. [PERSON] в судовому засіданні не заперечував факт складання ним розписки та те, що підпис в ній було поставлено ним особисто. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що 02 червня 2015 р. в його присутності позивач передав відповідачу 12000 грн., після отримання яких відповідач написав відповідачу розписку. В порушення договірних зобовязань [PERSON] умови договору позики на протязі з 07.06.2015 р. та на час розгляду справи у суді не виконував. У звязку із невиконанням [PERSON] умов договору позики за ним обліковується заборгованість згідно договору позики станом на 07.04.2016 р. в сумі 6600 грн. та відповідач за договором позики від виконання своїх зобовязань відмовляється. Відповідно до ст. 10 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог 57-60 ЦПК України. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Частиною першою та другою ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладання цього договору всі обовязки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладання, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Тобто розписка, як документ, що підтверджує укладання договору займу і фіксуючим передачу грошових коштів, повинна містити в собі визначені законом і сторонами істотні умови правочину. При цьому у розписці повинно бути зазначено, що грошові кошти передаються саме в якості займу з обовязком наступного повернення. Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобовязання має виконуватися належним відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін його виконування то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 651 ЦПК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що вимоги позивача в силу ст.ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України є обґрунтованими та підлягають задоволенню, так як відповідачем зобовязання за договором позики у відповідності до ст. ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України належним чином тривалий час не виконувались, позичальник до виконання зобовязання у строки встановлені договором не приступав, від виконання зобовязання відмовляється, на підставі чого згідно вимог ст. 651 ЦК України договір позики між сторонами підлягає розірванню із стягненням з відповідача на користь позивача 12000 грн. суми позики. Посилання відповідача, як на підставу своїх заперечень, на покази свідка [PERSON] яка є дружиною відповідача, а тому є заінтересованою особою, звернення відповідача 29.01.2016 р. до Білозерського РВ УМВС України в Херсонській області, після отримання відповідачем ухвали суду про відкриття провадження у даній цивільній справі, із заявою про порушення кримінальної справи по ст. 355 КК України відносно [PERSON] по факту примушування до виконання цивільно правових зобовязань та звернення позивача 03.06.2015 р. до Білозерського РВ УМВС України в Херсонській області із заявою вчинення невідомими особами крадіжки його майна, до уваги судом не приймаються, так як вони не спростовують встановлених в судовому засіданні обставин укладання між сторонами договору позики та не виконання своїх зобовязань відповідачем за вказаним договором. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягають стягнення понесені ним та документально підтверджені витрати повязані зі сплатою судового збору в сумі 487 грн. 20 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн.

Outcome: approved