Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом доТовариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON]про визнання договору недійсним в частині відступлення права грошової вимоги та скасування реєстрації на нерухоме майно. Свій позов обґрунтовує тим, що 16.04.2008 року між ним та ВАТ «Сведбанк» було укладено кредитний договір № 0201/0408/71-032, згідно якого банком було надано йому як позичальнику грошові кошти в розмірі 58000,00 доларів США на придбання однокімнатної квартири [ADDRESS], строком до 16.04.2038 року, зі сплатою 11,9 % річних. Зміни та доповнення до кредитного договору було внесено 02.03.2010 року договором за № 1 та 19.03.2010 року за № 2. Крім того, з метою забезпечення виконання грошового зобовязання за вищевказаним кредитним договором, між ним та ВАТ «Сведбанк» 16.04.2008 року укладено договір іпотеки, відповідно до якого в іпотеку банку передано квартиту № 115 в будинку № 22 по пр. Соборності, в м. Луцьку Волинської області. Зазначає, що на даний час ПАТ «Сведбанк» припинено. 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено договір факторингу № 15, відповідно до умов якого банк відступив ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» свої права вимоги заборгованості за кредитним договором та права за іпотечним договором. Вказує, що про наявність даного договору факторингу він дізнався лише в червні 2013 року, під час розгляду судом заяви ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про заміну сторони виконавчого провадження, а про наявність договору про відступлення права за іпотечним договором стало відомо в березні 2014 року. На підставі укладено договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 28.11.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було внесено запис до державного реєстру іпотек про зміну іпотекодержателя з ПАТ «Сведбанк» на ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс». Крім того, 09.06.2015 року на підставі іпотечного договору та договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 28.11.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Київ, [PERSON] зареєстровано за ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» право власності на квартиру [ADDRESS]. Вважає, що договір факторингу в частині відступлення грошової вимоги до нього та договір про відступлення прав за іпотечним договором підлягають визнанню недійсними, оскільки за відсутності генеральної ліцензії НБУ на здійснення валютних операцій ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» було позбавлено права на їх укладення. Враховуючи вищевикладене, просить суд визнати недійсним вищевказаний договір факторингу в частині відступлення грошової вимоги до нього за кредитним договором № 0201/0408/71-032 від 16.04.2008 року, укладеного між ним та ВАТ «Сведбанк» із змінами внесеними договорами № 1 від 02.03.2010 року, № 2 від 19.03.2010 року та договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 28.11.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 6970, в частині відступлення прав за іпотечним договором від 16.04.2008 року, укладеного між ним та ВАТ «Сведбанк». Крім цього, просить суд скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] від 28.11.2012 року про внесення змін до записів Державного реєстру іпотек (реєстраційний номер обтяження 7034003), а саме зміни підстави обтяження Договору № 1 про внесення змін та доповнень до іпотечного договору р. № 1319 від 19.03.2010 року на договір про відступлення прав за іпотечними договорами 6970 від 28.11.2012 року та зміну іпотекодержателя з ПАТ «Сведбанк» на ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Київ [PERSON] від 09.06.2015 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме права власності (з відкриттям розділу), індексний номер: 21939012 про реєстрацію за ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» право власності на спірну квартиру. В судовому засіданні позивач[PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги. Просили суд позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив суд відмовити в його задоволенні за безпідставністю вимог. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], приватний нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явились, проте належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] за наявними матеріалами справи. Заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 16.04.2008 року між [PERSON] та ВАТ «Сведбанк» було укладено кредитний договір № 0201/0408/71-032, згідно якого банком було надано йому як позичальнику грошові кошти в розмірі 58000,00 доларів США на придбання однокімнатної квартири [ADDRESS], строком до 16.04.2038 року, зі сплатою 11,9 % річних (а.с. 7-10). Зміни та доповнення до кредитного договору було внесено 02.03.2010 року договором за № 1 та 19.03.2010 року за № 2 (а.с. 11-17). З метою забезпечення виконання грошового зобовязання за вищевказаним кредитним договором, між [PERSON] та ВАТ «Сведбанк» 16.04.2008 року укладено договір іпотеки, відповідно до якого в іпотеку банку передано квартиту № 115 в будинку № 22 по пр. Соборності, в м. Луцьку Волинської області (а.с. 18, 19). 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено договір факторингу № 15, відповідно до умов якого банк відступив ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» свої права вимоги заборгованості за вищевказаними кредитним договором та іпотечним договором (а.с. 21-25). 28.11.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було внесено зміни до записів Державного реєстру іпотек про зміну іпотекодержателя з ПАТ «Сведбанк» на ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс». Крім того, 09.06.2015 року на підставі іпотечного договору та договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 28.11.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Київ, [PERSON] зареєстровано за ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 26-30). Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої відступає. В своїй позовній заяві про визнання недійсним договору факторингу позивач покликається на те, що за відсутності генеральної ліцензії НБУ на здійснення валютних операцій ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» було позбавлено права на його укладення. А договір про відступлення відповідачу прав за іпотечним договором від 28.11.2012 року також є недійсним в частині відступлення прав за іпотечним договором від 16.04.2008 року, укладеного між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] С,Б., оскільки підставою його укладення є недійсний договір факторингу. Згідно з пунктом 11 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг» фінансовими послугами є операції з фінансовими активами, що здійснюється на користь третіх осіб за власний рахунок або за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. До фінансових активів належать грошові кошти, цінні папери, боргові зобов'язання та право вимоги боргу, які не є цінними паперами. Статтею 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» визначено види господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до спеціальних законів, до яких, зокрема, належить діяльність із надання фінансових послуг. Стаття 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначає обов'язкове ліцензування операцій з надання наступних фінансових послуг: страхової діяльності, діяльності з надання накопичувального пенсійного забезпечення, надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів, діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб. Отже, з аналізу наведених норм законодавчих актів вбачається, що діяльність фінансових установ, які здійснюють факторингові операції, не передбачає додаткове ліцензування в даному випадку на право здійснення валютних операцій, оскільки факторинг не входить до переліку ліцензованих видів діяльності, визначених у ст. 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Врахувавши вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Outcome: dismissed