Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. Просить суд стягувати з [PERSON] аліменти на його утримання в розмірі ? частини всіх видів доходу щомісячно, починаючи з дня предявлення позову. Стягнути з [PERSON] грошові кошти в сумі 9\~900,00 гривень, які необхідні для проведення сеансу хіміотерапії з підстав, викладених в позовній заяві. Позивач в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обємі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомляв, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи у його відсутності. 11 грудня 2017 року Відповідачем особисто подано до суду заяву про відкладення розгляду справи, у звязку з зайнятістю його представника. Приймаючи до уваги третю поспіль неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, суд приходить до висновку про визнання причин неявки в судове засідання відповідача [PERSON] неповажними. А також, зважаючи на наявність в матеріалах справи письмових заперечень відповідача, суд приходить до висновку про заочний розгляд справи, за наявними письмовими матеріалами справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно ч. 1 ст. 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно ч. 1-2 ст. 205 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Судом при розгляді справи встановлено, і цього не заперечувалось відповідачем, що [PERSON] являється повнолітнім сином непрацездатного [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Також судом достовірно встановлено, що відповідач офіційно працює, має постійний дохід, його дохід є регулярним, а тому спроможний сплачувати аліменти на утримання непрацездатного батька в розмірі 1/6 частки з усіх видів свого доходу (заробітку). Визначаючи розмір аліментів, суд приймає до уваги наявність в позивача іншої повнолітньої дитини [PERSON], матеріальний стан позивача та відповідача. А також те, що заперечуючи проти наданих позивачем доказів щодо матеріального стану відповідача, [PERSON], в порушення вимог статті 60 ЦПК України, не надав жодних доказів на підтвердження своїх заперечень. При цьому, відповідач [PERSON] не заперечував та не спростував факт свого офіційного працевлаштування. Судом при розгляді справи встановлено, що відповідач не надає позивачу коштів на його утримання. При цьому матеріальне становище платника аліментів та його реальна спроможність сплачувати аліменти, вік, дозволяють сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частки з усіх видів доходу (заробітку) щомісячно. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи матеріальне становище відповідача та його реальну спроможність сплачувати аліменти, його вік, а також звичайні потреби непрацездатної особи. А також те, що будучи повнолітньою дитиною, відповідач не надає позивачу матеріальної допомоги на його утримання, що ставить позивача у важке матеріальне становище та залежність від відповідача. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача аліментів на утримання непрацездатного батька в розмірі 1/6 частки з усіх видів доходу (заробітку) відповідача щомісячно. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд, вважає можливим допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 9\~900,00 гривень, які необхідні для проведення сеансу хіміотерапії, то вона підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав. Відповідно до статті 203 Сімейного кодексу України дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Відповідно до статті 206 Сімейного кодексу України у виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, інвалідами, а дитина (стаття 6 цього Кодексу) має достатній дохід (заробіток), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов'язаних з лікуванням та доглядом за ними. Судом при розгляді справи встановлено, що позивач [PERSON], відповідно до лікарського консультативного заключення Волинського обласного онкологічного диспансера від 20 червня 2017 року, потребує придбання лікарських засобів на загальну суму 8\~900,00 гривень (а.с. 9, 10). Однак, позивачем не надано доказів на підтвердження розміру додаткових витрат на лікування, вказаного в позовній заяві, а саме 9\~900,00 гривень. Приймаючи до уваги обовязок відповідача [PERSON] брати участь у додаткових витратах на непрацездатного батька [PERSON], викликаних тяжкою хворобою. Крім того, судом також приймається до уваги наявність в позивача іншої повнолітньої дитини [PERSON], який також зобовязаний брати участь у додаткових витратах на непрацездатного батька. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення даної позовної вимоги та стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] 4\~450,00 гривень додаткових витрат, пов'язаних з лікуванням позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 82 ЦПК України якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть оплачені, заява відповідно до статті 207 залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли оплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення. Судом при розгляді справи встановлено, що ухвалою суду від 10 липня 2017 року відстрочено [PERSON] сплату судового збору до ухвалення судового рішення в цивільній справі за його позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та одноразової суми коштів на утримання батька. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції від 01 січня 2017 року № 3674-17 за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, або фізичною особою-підприємцем, сплачується ставка судового збору в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в гривневому еквіваленті становить 640,00 гривень 8 000,00 гривень. Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду заявлено дві позовні вимоги майнового характеру. При цьому, станом на день звернення позивача до суду, він був звільнений від сплати судового збору лише за подання вимоги про стягнення аліментів. А тому до стягнення з відповідача підлягає судовий збір в мінімальному розмірі, в сумі 640,00 гривень, виходячи з ціни позову як загальної суми двох позовних вимог майнового характеру. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, тому він стягується з відповідача в дохід держави. При цьому мінімальний розмір судового збору за позовну вимогу майнового характеру станом на день подання позовної заяви до суду становив 640,00 гривень, що повністю відповідає ціні позову. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави судового збору в сумі 640,00 гривень.

Outcome: partial