Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду в грудні 2016 року з позовом до [PERSON] та [PERSON] про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на утримання його малолітніх дітей. Позивач повідомляє, що він перебував у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з відповідачем [PERSON], вони мають спільну дитину [PERSON], 20.10.2010 р. н.; після припинення відносин малолітній син залишився проживати зі своєю матірю [PERSON]. На підставі рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 29.11.2011 року по справі № 2-872-11з [PERSON]стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини- Волкова [PERSON], 20.10.2010 р. н., в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 26.09.2011 року і до повноліття дитини. 16.09.2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, у подружжя народилася дитина [PERSON],16.07.2016 р. н..На підставі рішення Старобільського районного суду Луганської області від 06.09.2016 року по справі № 431/3754/16-ц з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON], 16.07.2016 р. н., в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 09.08.2016 року і до повноліття дитини. [PERSON] на теперішній час працює і отримує регулярний дохід у виді заробітної плати. Із заробітної плати позивача за вказаними рішеннями судів, що набрали законної сили, здійснюються щомісячні утримання в розмірі 50% на користь відповідачів [PERSON] та [PERSON]. Позивач вважає такий розмір аліментів, утримуваних з нього, надмірним, вказує на зміну свого матеріального і сімейного стану, посилається на норми ст. 192 СК України, просить змінити розмір аліментів, в подальшому стягувати з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/6 частини його доходів, на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/6 частини його доходів. Позивача [PERSON] було належним чином повідомлено судом про дату, час та місце розгляду справи, позивач для участі в судовому засіданні не прибув, надав клопотання про розгляд справи без його участі у звязку із зайнятістю на службі в Управлінні ДПтС України в Луганській області (а. с.22), позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] взяла участь у розгляді справи, в судовому засіданні заперечувала проти вимог позивача, просила відмовити у задоволенні позову; вказала, що [PERSON] зі своїм сином не спілкується, хоча дитині потрібна батьківська підтримка та увага; крім того, дитина, часто хворіє, потребує також ортодонтичного лікування, яке вимагає додаткових витрат. Відповідача [PERSON] було належним чином повідомлено судом про дату, час та місце розгляду справи, відповідач для участі в судовому засіданні не прибула, надала клопотання про розгляд справи без її участі у звязку із здійсненням догляду за малолітньою дитиною(а. с.28), проти задоволення вимог позивача не заперечувала. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Згідно з положеннями ст. ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ст.61 ЦПК України). Суд,зясувавши зміст позовних вимог, вислухавши пояснення відповідача [PERSON], дослідивши письмові матеріали по справі, встановив наступні обставини і визначив відповідні до них правовідносини. [PERSON] перебував у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з відповідачем [PERSON], що не заперечується сторонами; вони мають спільну дитину [PERSON], 20.10.2010 р. н.(що підтверджено наданою позивачем копією свідоцтва про народження серії 1-НО № 415618(повторного), виданого 12.07.2011 року відділом ДРАЦС Краснолиманського МУЮ у Донецькій області, а.с.5); після припинення відносин малолітній син залишився проживати зі своєю матірю [PERSON], що не заперечується сторонами. Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 29.11.2011 року по справі № 2-872-11з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON], 20.10.2010 р. н., в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 26.09.2011 року і до повноліття дитини. Зазначене судове рішення набрало законної сили, на виконання рішення судом видано виконавчий лист (а.с.6). 16.09.2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено шлюб(копія свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ № 239848, виданого 16.09.2014 року відділом ДРАЦС РС Старобільського РУЮ у Донецькій області, а. с. 7); у подружжя народилася дитина [PERSON],16.07.2016 р. н. (що підтверджено наданою позивачем копією свідоцтва про народження серії І-ЕД № 376212, виданого 26.07.2016 року Старобільським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Луганській області, а.с.8), малолітній син проживає зі своєю матірю [PERSON], що не заперечується сторонами. На підставі рішення Старобільського районного суду Луганської області від 06.09.2016 року по справі № 431/3754/16-ц з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON], 16.07.2016 р. н., в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 09.08.2016 року і до повноліття дитини (а.с.9). [PERSON] на теперішній час працює на посаді старшого інженера відділу інженерно-технічних засобів охорони, звязку та інформатизації Старобільського СІЗО Управління ДПтС України в Луганській області, отримує регулярний дохід у виді заробітної плати, із заробітної плати позивача за вказаними рішеннями судів, що набрали законної сили, з листопада 2016 року здійснюються щомісячні утримання в розмірі 50% на користь відповідачів [PERSON] та [PERSON] (довідка з місця роботи позивача № 514 від 23.11.2016 року, а.с.10). Вирішуючи по суті спір, який виник між сторонами, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку(ч.2 ст 182 СК України). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст. 83 СК України). Відповідно до розяснень, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Суд вважає, що позивачем [PERSON] доведено факт зміни з часу ухвалення судових рішень про стягнення аліментів його сімейного стану внаслідок укладення шлюбу з [PERSON] та народження дитини у 2016 році, зміни його матеріального стану внаслідок виконання ним обовязку щодо утримання другої дитини та утримання матері новонародженої дитини. Зі змісту наданої позивачем довідки про нарахування та виплату грошового утримання від 23.11.2016 року № 514 (а.с.10) вбачається, що в період з січня 2016 року по листопад 2016 року розмір отримуваного [PERSON] доходу (після утримання податків) складав в середньому 4926,22 грн.. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 01.01.2017 року розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи становить 1600 грн., розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років 1355 грн., розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років 1689 грн.. Виходячи із засад справедливості та розумності, притаманних способу регулювання сімейних відносин в Україні (ст. 7 СК України), суд за таких обставин вважає за можливе частково задовольнити позов та зменшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], 20.10.2010 р. н., з ? до 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 30% визначеного законодавством України прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягувати аліменти в такому розмірі починаючи з дати набрання цим судовим рішенням законної сили і до повноліття дитини. Суд також вважає за можливе зменшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], 16.07.2016 р. н., з ? до 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 30% визначеного законодавством України прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягувати аліменти в такому розмірі починаючи з дати набрання цим судовим рішенням законної сили і до повноліття дитини. Оцінюючи твердження відповідача [PERSON] в судовому засіданні про необхідність здійснення додаткових витрат на дитину та заперечення відповідача у звязку з цим проти позову, суд звертає увагу на надану відповідачем довідку Міської амбулаторії ЗПСМ Комунального закладу «Лиманський центр первинної медико-санітарної допомоги імені [PERSON]»(з якої вбачається, що [PERSON], 20.10.2010 р. н., перебуває на диспансерному обліку у лікаря-педіатра як дитина, що часто та довгостроково хворіє), довідку КЛПЗ «Стоматологічна поліклініка» м. Словянськ від 13.01.2017 року (з якої вбачається, що [PERSON],20.10.2010 р. н., потребує ортодонтичного лікування), довідку ДНЗ № 6 Лиманської міської ради від 26.12.2016 року № 28(з якої вбачається, що [PERSON],20.10.2010 р. н., відвідує дошкільний заклад, у закладі відсутня логопедична група)(а. с. 29,30,31). При цьому відповідачем [PERSON] не надано до суду доказів з приводу вартості лікування дитини, з приводу потреби дитини у послугах фахівця логопеда, вартості послуг такого фахівця, вартості відвідування дитиною дитячого дошкільного закладу, з приводу розміру доходів відповідача. За таких обставин суд позбавлений можливості оцінити розмір додаткових витрат на дитину та спроможність матері і батька дитини здійснювати такі витрати, однак вважає за необхідне розяснити [PERSON] її право звернутись в подальшому із позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину згідно зі ст. 185 СК України. Питання про розподіл між сторонами судових витрат у справі суд вирішує наступним чином. Позивачем [PERSON] при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір у розмірі 551,21 грн., що підтверджено квитанцією установи АТ «Ощадбанк» № 45 від 24.11.2016 року(а.с.2). Згідно з ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати; якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (ч.1 ст. 88 ЦПК України). Згідно з п.36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо, то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.При цьому суд враховує правову позицію, висловлену в п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», згідно з якою солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачене. З урахуванням часткового задоволення вимог позивача [PERSON] суд стягує з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача судовий збір в розмірі 275,60 грн.в рівних частинах, по 137,80 грн. з кожного відповідача.

Outcome: partial