Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Зарічанської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 24 грудня 2010 року помер рідний брат позивача [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно у виді земельної ділянки площею 4,200 га на території Зарічанської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області (Кадастровий № 1221085500-01-063-0580). Земельна ділянка належала померлому на підставі державного акту ДП №017044 від 25 грудня 2003 року, проте в ньому зазначено прізвище «Макоід», хоча після реєстрації шлюбу 24 квітня 1998 року [PERSON] змінив своє прізвище на «Хижняк». На цю помилку за життя брат ніколи не звертав увагу, проте через цю невідповідність у документах нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. На підставі вищевикладеного позивач просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 4,200 га на території Зарічанської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області (Кадастровий № 1221085500-01-063-0580) в порядку спадкування після смерті [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила суд задовольнити заявлені вимоги з підстав, зазначених у позові. Відповідач та третя особа в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, кожний окремо подав заяву про розгляд справи без їхньої участі. Відповідач позов визнав. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. 24 грудня 2010 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.7). [PERSON] є рідним братом позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], батьками якого записано [PERSON] та [PERSON] (а.с.12), свідоцтвом про народження [PERSON], батьками якого також записано [PERSON] та [PERSON], рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2016 року, яким було встановлено факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] є рідним братом [PERSON] (а.с.13). [PERSON] змінив своє прізвище на «Хижняк» у звязку з реєстрацією шлюбу 24 квітня 1998 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.8) та довідкою Відділу реєстрації актів цивільного стану від 2 грудня 2004 року (а.с.14). На час своєї смерті [PERSON] мав у власності земельну ділянку на території Зарічанської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області площею 4,200 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер 1221085500-01-063-0580), що підтверджується державним актом на право власності на землю ДП № 017044, виданий 25 грудня 2003 року (а.с.10). проте у державному акті прізвище власника земельної ділянки зазначено як «Макоід». Підставою для видачі державного акту було розпорядження голови районної державної адміністрації від 5 грудня 2003 року № 403-р, в якому прізвище власника земельної ділянки також зазначено як [PERSON], що підтверджується архівним витягом від 3 листопада 2016 року (а.с.52). Виправити зазначену помилку у державному акті неможливо, оскільки власник земельної ділянки помер. У звязку з розбіжностями у документах постановою державного нотаріуса від 10 грудня 2012 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] (а.с.15). З матеріалів спадкової справи, яка була досліджена у судовому засіданні, видно, що до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини інші спадкоємці, окрім позивача, не зверталися. Мати померлого, [PERSON] подала заяву про відмову від прийняття спадщини. Згідно з витягом із спадкового реєстру заповіти та спадкові договорі від імені [PERSON] не зареєстровано. Те ж саме підтверджується довідкою Зарічанської сільської ради від 24 квітня 2012 року № 342. Також згідно з довідкою Зарічанської сільської ради № 341 від 24 квітня 2012 року на момент своєї смерті [PERSON] проживав один. Отже, встановлено, що єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є його рідний брат [PERSON] Відповідно до ст. ст.\~1216,\~1218 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки судом встановлено, що на день смерті [PERSON] мав у власності земельну ділянку на території Зарічанської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області загальною площею 4,200 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, [PERSON] прийняв спадщину, то до позивача перейшло право власності на це нерухоме майно, проте його право не визнається, а тому заявлені позовні вимоги є законними та обґрунтованими та позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved