Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 29 листопада 2008 року він уклав шлюб з відповідачем, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції Донецької області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 697. Від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося через суттєві взаємні непорозуміння та різні погляди на життя, відсутність спільних інтересів, взаємоповаги, підтримки та допомоги. Замість цього зявились сварки і скандали за будь-яким приводом, насамперед через небажання відповідачем перейматись сімейними проблемами, належно вести господарство, приймати участь у матеріальному забезпеченні сімї. Подружні відносини між ними припинені з жовтня 2017 року, спільне господарство не ведеться. Таким чином їх сімя фактично розпалась, шлюб існує тільки формально і зберегти його неможливо, в подальше перебування в цьому шлюбі суперечитиме законним особистим правам і інтересам позивача. Після розірвання шлюбу їх діти проживатимуть з позивачем, спору щодо цього не існує. Спору про поділ спільного майна між сторонами на даний час не існує. Надання часу для примирення вважає недоцільним. Просить суд, шлюб, зареєстрований 29 листопада 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 697, між ним та [PERSON] розірвати. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Сердюк». Залишити малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] Михайлвну, [INFO] на утриманні та вихованні позивача. [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання (а.с.12). 19 грудня 2017 року надав до суду Заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив їх задовольнити (а.с.15). [PERSON] у судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання (а.с.12). 19 грудня 2017 року надала до суду Заяву в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги [PERSON] підтримала, не заперечувала проти їх задоволення (а.с.16). Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 29 листопада 2008 року, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 697 (а.с.6). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей, сина [PERSON], [INFO], Свідоцтво про народження серії 1-НО № 370515 видане 10 листопада 2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції Донецької області (а.с.7); доньку [PERSON], [INFO], Свідоцтво про народження серії 1-НО № 494547 видане 06 грудня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції Донецької області (а.с.8). Їх сімя фактично розпалася у жовтні 2017 року, її збереження стало неможливим через відсутність взаєморозуміння і по цій причині сімейні відносини припинені. На теперішній час однією сімєю вони не проживають. Спору з приводу майна немає. Після розірвання шлюбу він не буде перешкоджати відповідачу, [PERSON] приймати участь у вихованні дітей, та просить залишити доньку та сина на його вихованні. З Паспорту громадянина України серії ВВ № 475215 виданого Словянським МВ УМВС України в Донецькій області, вбачається, що [PERSON], зареєстрований за адресою: [INFO] (Надії), будинок № 32 (а.с.3, зворот). Згідно Довідки, виданої Виконавчим комітетом Словянської міської Ради 23 листопада 2017 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] (Надії), будинок № 32, разом з ним за зазначеною адресою зареєстровані: - жінка [PERSON], [INFO]; - син [PERSON], [INFO]; - донька [PERSON], [INFO] (а.с.9). В Постанові Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначається, що при розгляді справ, які виникають у звязку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно правових актів, що регулюють сімейні відносини. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сімя є первинним та основним осередком суспільства. Згідно зі\~ ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, визначається за спільною згодою батьків. З огляду на те, що сторони досягли домовленості з приводу виховання дітей, суд приходить до висновку, що сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], слід залишити на виховання батька, [PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] не просить суд відновити дошлюбне прізвище і бажає надалі іменуватися прізвищем «Сердюк». Таким чином у суду є усі підстави для задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу між сторонами, так як подальше спільне життя подружжя та збереження сімї неможливе. Позивач [PERSON] не вимагає компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved