Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ПАТ «СК «АХА Страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди з наступних підстав. Як зазначає позивач, 28.10.2013р. рішенням Апеляційного суду м. Києва позов [PERSON] до ПАТ «СК «АХА Страхування» задоволено, та вирішено стягнути на користь позивача страхове відшкодування у сумі 62033 грн. 75 коп. та суму судового збору 620 грн. 34 коп. У зв'язку з вирішенням спору про стягнення суми страхового відшкодування на користь позивача, останній вбачає у цьому підтвердження вини Страхової компанії у порушенні його права, яке полягає у понесенні додаткових матеріальних витрат на ведення справи та завданні йому моральної шкоди у зв'язку з її розглядом та виникненні спору загалом. Розмір матеріальної шкоди на суму 18700 грн. позивач обґрунтовує понесеними витратами у зв'язку з укладенням ним договору про надання юридичних послуг з фізичною особою-підприємцем [PERSON], надані послуги за яким оцінені в 14700 грн., а також 4000 грн., як суму оплати послуг працівників СТО, яку позивач змушений був сплатити у зв'язку з тривалим перебування його автомобіля у зазначеному СТО з вини позивача. Як вказує [PERSON] витрат на суму 18700 грн. можна було уникнути, якби відповідач належним чином виконав свої договірні зобов'язання за договором страхування. Позивач також просить суд стягнути на його користь моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 5% від загальної суми шкоди, тобто у з172 грн. 75 коп. Наявність моральної шкоди обґрунтовується позивачем з посиланням на спричинені йому душевні хвилювання в контексті розгляду справи, необхідність відлучатись з місця роботи, дратівливість, що призвело до погіршення його стосунків у колегами по роботі та в сім'ї. За таких підстав позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «СК «АХА Страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також стягнення на його користь суми сплаченого судового збору. У судове засідання позивач не з'явився. Про розгляд справи був повідомлений належним чином (а.с. 36, 40, 66, 83). Подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглянути за його відсутності (а.с. 68). До початку судового засідання представник відповідача подав до суду заяву, в якій просив відмовити у задоволенні позову, справу розглянути за його відсутності (а.с. 92). Про день, час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином (а.с.35, 39, 48, 69, 84) Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. В матеріалах справи наявний договір страхування наземного транспорту № 3055780 від 15.09.2010р., укладений між сторонами, що є підтвердженням вступу них у договірні відносини та наявні відповідного зобов'язання (а.с. 54-62). 28.10.2013р. рішенням Апеляційного суду м. Києва було частково задоволено апеляційну скаргу ПАТ «СК «АХА Страхування», змінено рішення Подільського районного суду м. Києва від 30.08.2013р., та відповідно стягнуто на користь [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 62033 грн. 75 коп., вирішено питання про стягнення судового збору (а.с. 17-20). В матеріалах справи наявний договір про надання інформаційно-консультаційних і юридичних послуг від 05.11.2012р., укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON] (а.с. 21-24). Акт приймання-передачі виконання послуг (робіт) від 18.11.2013р. вказує, що [PERSON] та ФОП [PERSON] погодили суму наданих послуг у розмірі 7500 грн. в якості їхньої вартості та 7200 грн. як вартість витрат на відрядження, що разом складає 14700 грн. (а.с. 25) Оплату наданих послуг на суму 14700 грн. [PERSON] сплатив на користь ФОП [PERSON], що підтверджується квитанцією від 26.11.2013р., копія якої містить в матеріалах справи (а.с. 26). 27.03.2014р. представник ПАТ «СК «АХА Страхування» звернувся до суду з клопотанням про зупинення провадження по справі № 758/16139/13-ц, у зв'язку з відкриттям касаційного провадження по розгляду справи № 2607/14932/12 та зупиненням виконання рішення Апеляційного суду м. Києва, на яке посилається позивач в обґрунтування своїх вимог за цим позовом. 20.05.2014р. судом було задоволено вказане вище клопотання відповідача, а провадження у справі № 758/16139/13-ц зупинено до набрання законної сили рішення суду у справі № 2607/14932/12. Як вбачається з матеріалів даної справи ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 19.10.2015р. було затверджено мирову угоду, укладену між [PERSON] та ПАТ «СК «АХА Страхування», згідно умов якої страхова компанія зобов'язується виплатити позивачеві грошову суму в розмірі 30000, 00грн., а від решти вимог позивач відмовився (а.с. 79, 80). Відтак, спір між сторонами по справі № 2607/14932/12 вирішено в позасудовому порядку, шляхом укладання мирової угоди. Правовідносини, що виникли між сторонами у справі регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як вбачається з п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відтак, позивачеві необхідно було довести наявність всіх вказаних вище елементів цивільного правопорушення, аби відповідача можна було притягнути до цивільно-правової відповідальності у виді відшкодування завданої шкоди. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивач, всупереч вказаних вище положень цивільного законодавства, не довів перед судом наявність вини відповідача у завданні матеріальної і моральної шкоди, причинний зв'язок між дією і наслідком. Договором страхування не передбачено такий вид цивільно-правової відповідальності відповідача як відшкодування моральної шкоди. Як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї доказів, позивач просить стягнути на свою користь суму отриманих ним юридичних послуг від ФОП [PERSON], у зв'язку з представництвом цією особою інтересів позивача при розгляді справи про стягнення суми страхового відшкодування. Проте, ст. 1. Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлює, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Крім того, рішення Апеляційного суду м. Києва, на яке посилається позивач як на доказ доведеності вини відповідача про завдання йому матеріальної шкоди є таким, що не підлягає виконанню, а спір між сторонами врегульовано шляхом укладання мирової угоди. Підставою для притягнення до цивільно-правової відповідальності є склад цивільного правопорушення: протиправна поведінка (дія чи бездіяльність особи); шкода, завдана такою поведінкою; причинний зв'язок між протиправною поведінкою й шкодою; вина особи, яка заподіяла шкоду, у вигляді умислу або необережності. Проаналізувавши наведене вище, суд дійшов висновку про недоведеність вини відповідача та загалом наявність складу цивільно-правового правопорушення. Жодних доказів, які б свідчили про завдання моральної шкоди позивачеві внаслідок неправомірних дій відповідача не надано, як і у підтвердження самого факту завдання такої шкоди. Договір з ФОП [PERSON], на який посилається позивач та акт приймання передачі виконаних послуг, не визнаються судом доказами, які підтверджуються факт завдання шкоди внаслідок неправомірних дій відповідача, адже з вказаних документів не вбачається те, що такі види послуг були надані у зв'язку з виникненням спору між сторонами у цій справі. Доказів, про перебування автотранспортного засобу позивача на територій СТО, що призвело як стверджує позивач до понесення ним додаткових виплат, також не надано в обґрунтування своєї позиції та підтвердження факту завдання матеріальної шкоди. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 23, 1166, 1167 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed