Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], заінтересована особа Служба у справах дітей Черкаської міської ради про зобов'язання надання інформації (документів) про підтвердження цільового витрачання коштів аліментів на утримання дитини на підставі рішення суду. Позов обґрунтовує тим, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 листопада 2015 року з нього на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ? частини всіх видів заробітків та доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16 вересня 2015 року та продовжувати до повноліття особи. У нього відсутня заборгованість по сплаті аліментів за рішенням суду. Проте, вважає, що відповідачка ухиляється від виконання обов'язку щодо цільового використання коштів на утримання дитини, які отримує в якості аліментів на підставі судового рішення. Дитина не отримує за рахунок аліментних коштів належного харчування та належного догляду, зокрема в частині придбання сину належного одягу. Відповідачка безпідставно відноситься до витрачення грошових коштів, які отримує в якості аліментів, використовує ці кошти безконтрольно, не за цільовим призначенням та розпоряджається такими коштами на власний розсуд та фактично не в інтересах малолітньої дитини, як власника. Служба у справах дітей Черкаської міської ради на його заяву від 19 жовтня 2017 року надала відповідь від 30 жовтня 2017 року в якій зазначила що органом опіки та піклування не виявлено фактів нецільового використання громадянкою [PERSON], аліментних коштів. На підставі наведеного просить суд зобов'язати [PERSON] надавати щомісячно [PERSON] повну інформацію з підтверджуючими документами, про витрачання аліментних грошових коштів за попередній місяць, отриманих на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 листопада 2015 року. Провадження у справі відкрите на підставі ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 5 січня 2018 року. Справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 5 березня 2018 року закрите підготовче провадження у справі, справа призначена до розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити його повністю. Представник відповідачки проти задоволення позову заперечував, посилаючись на його безпідставність та необгрунтованість. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.(ч.3 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Пунктом 11 постанови Пленуму ВСУ №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 листопада 2015 року постановлено стягувати з [PERSON] на користь на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], аліменти в розмірі ? всіх видів заробітків та доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 вересня 2015 року та продовжувати до повноліття дитини. Після розірвання шлюбу з позивачем, відповідачка змінила прізвище на [PERSON], що підтвердили в судовому засіданні сторони. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до ч.ч.1.2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Згідно ст. 186 ЦК України за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Витрачання аліментів за цільовим призначенням означає, що той із батьків (або інші особа, відповідно до ст. 179 СК), на ім'я якого вони виплачуються, зобов'язаний спрямовувати їх на забезпечення потреб дитини у харчування, одязі, в охороні здоров'я, отриманні освіти та на створення гідних умов життя дитині. Сама неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, які одержані для її утримання. Проте наявність детальної регламентації обов'язків цільового використання аліментів не виключає випадків, коли вони використовуються на за цільовим призначенням. Необхідність контролю за цільовим використанням аліментних платежів виникає, як правило, тоді, коли їх розмір є доволі значним. Тому закон передбачає положення, відповідно до якого за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування може перевіряти цільове витрачання аліментів на дитину. Дане положення відповідає змісту правила ст. 19 СК про участь органу опіки та піклування у захисті сімейних прав та інтересів. Орган опіки та піклування повинен відреагувати на кожну заяву платника аліментів про проведення такого контролю. Листом №3443/30-03-03 від 30 жовтня 2017 року Служба у справах дітей Черкаської міської ради повідомила позивача про те, що органом опіки та піклування не виявлені факти нецільового використання громадянкою [PERSON] аліментних коштів. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Позивачем не надано доказів які б містили інформацію щодо предмета доказування, а саме стосовно нецільового витрачання матір'ю дітей аліментів, які стягуються з позивача. Позивачем у позові не зазначено жодного нормативного акту, який є чинним, стосовно права вимагати від відповідача щомісячного звіту щодо витрачання аліментів. Будь-яка особа має право звернутися до суду з позовом у випадку порушення або невизнання ЇЇ прав. Позивачем у позові не зазначено, яку норму, якої статті, якого Закону порушила відповідач. Більше того, позивачем не зазначено про конкретні випадку ненадання йому витребуваної інформації, в чому проявилася незаконна поведінка відповідача. Позивачем всупереч нормам Закону обрано неправильний порядок захисту його прав. В пункті 2 статті 186 СК України чітко визначено підставу звернення до суду у випадку встановлення нецільового витрачання аліментів - це встановлення факту нецільового витрачання аліментів. У статті не йдеться про судовий захист прав через зобов'язання отримувача аліментів надавати звіти. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні У відповідності до ст.ст. 137,141 ЦПК України з позивача на користь відповідача слід стягнути понесені нею витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1633 грн., які сплачені згідно квитанції №01/30-01-18 від 30 січня 2018 року, №02/31-01-18 від 31 січня 2018 року, №01/09-02-18 від 9 лютого 2018 року. На підставі наведеного, ст. 186 СК України,

Outcome: approved