Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

[PERSON] , діючи в своїх інтересах та інтересах своєї неповнолітної дочки [PERSON] , звернулася до суду з вказаною заявою, в якій просить винести рішення про видачу [PERSON] строком на шість місяців обмежувального припису, що включає: обмеження вчиняти будь-які дії (в тому числі - вербальним способом), що перешкоджають у користуванні майном (житловий простір, відведений домовласником для проживання заявниць) як об`єктом спільної сумісної власності для [PERSON] та [PERSON] ; обмеження спілкування з постраждалою дитиною [PERSON] у брутальній формі; покладення на [PERSON] обов`язку усунення перешкод [PERSON] до усіх об`єктів та модулів домоволодіння, що потребують ремонту або заходів благоустрою. Заява мотивована тим, що [PERSON] , батько [PERSON] та власник будинку, в якому проживають заявниці, вчиняє тривалий та повторюваний психологічний тиск на заявць: не бажає проводити ремонтні роботи в будинку та перешкоджає в їх проведенні за рахунок заявника, вимикає опалення в помешканні заявниць та подачу газу на кухню, що призвело до погіршення стану здоров`я заявниць, висловлює погрози про виселення та заборону або відсутність права користування житлом та брутально поводиться у присутності дитини. Просить заявлені вимоги задовольнити. В судовове засідання заявник та заінтересована особа не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2\~ст. 350-5 ЦПК України\~справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати заяву за відсутності заявника та заінтересованої особи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до\~ст.\~247\~ч.\~2\~ЦПК України\~у\~ разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оглянувши наданий заявниками диск з відео- та аудіозаписами, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні заяви у з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб [ADDRESS] від 21.04.2017 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровано [ADDRESS] осіб, в тому числі власник будинку заінтересована особа [PERSON] , дочка власника - заявник [PERSON] та її дочка [PERSON] , онука власника (а.с. 6-7). Із змісту заяви вбачається, що заявник не оспорює право власності заінтересованої особи [PERSON] на вищевказаний будинок. Відповідно до правил\~ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частиною 2\~ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитини (діти). Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Відповідно до\~ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис\~\~стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Згідно з ч. 2\~ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Частиною 3 ст. 26 Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону). Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Звертаючись до суду з вимогами про видачу обмежувального припису щодо [PERSON] , [PERSON] обґрунтувала заявлені вимоги тим, що останній вчиняє щодо неї та її дочки психологічне насильство, яке полягає в тому, що не він бажає проводити ремонтні роботи в будинку та перешкоджає в їх проведенні за рахунок заявниці, вимикає опалення в помешканні, де проживають заявник з дочкою та подачу газу на кухню, що призвело до погіршення стану здоров`я заявника та її дитини, висловлює погрози про виселення та заборону або відсутність права користування житлом та брутально поводиться у присутності дитини. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 89 ЦПК України). З висновку Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області за заявою [PERSON] від 05.04.2019 року про те, що батько заявника влаштовує конфлікти та поводить себе неадекватно, вбачається, що у даному випадку відсутній склад будь-якого правопорушення, так як під час конфлікту реальної загрози життю або здоров`ю заявниці не існувало, а є цивільно-правові відносини, які вирішуються у цивільному судочинстві. Перевірку фактів, викладених в заяві [PERSON] , закінчено. (а.с. 22). Вказане вище процесуальне рішення про [PERSON] у передбаченому законом порядку не оскаржувала, що свідчить про її згоду із даним рішенням. Згідно акту оцінки потреб сім`ї/особи від 30.05.2019 року, складеного фахівцем відділу соціальної роботи МЦСССДМ УПЗСН Новокаховської міської ради за місцем проживання заявників за адресою: [ADDRESS] , неповну копію якого (один аркуш) долучено заявником до справи, дитина [PERSON] хворіє крайнє рідко, зі слів матері - дідусь дитини перекрив постачання газу (а.с. 19). З долучених до заявником аудіозаписів вбачається, що між заявником та її батьком [PERSON] існують конфліктні відносини з приводу технічного стану будинку та проведення певних ремонтних робіт, проти яких [PERSON] , як власник будинку, заперечує. Разом з тим, вказані докази не підтверджують конкретних фактів вчинення [PERSON] домашнього насильства у будь-якій формі відносно заявника та тим більше відносно дитини [PERSON] .. Крім цього, суд вважає, що факт звернень [PERSON] до правоохоронних органів з підстав вчинення конфліктів [PERSON] та його неадекватної, на думку заявника, поведінки, а також здійснення нею аудіозаписів під час спілкування з батьком також свідчать про наявність тривалого побутового конфлікту між заявником та заінтересованою особою, але не підтверджують того, що останній вчинив домашнє насильство по відношенню до заявника та її дитини, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом. Також у матеріалах справи відсутні докази того, що [PERSON] притягувався до адміністративної або кримінальної відповідальності за насильство в сім`ї, термінового заборонного припису стосовно нього у встановленому Законом порядку винесено також не було. Окрім цього, суду не надано будь-яких доказів щодо внесення випадків домашнього насильства, вчиненого [PERSON] відносно [PERSON] та [PERSON] до Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства відповідно до положень статті 16 Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відсутні також в матеріалах справи і докази того, що він поставлений на профілактичний облік, як кривдник. Суд також не встановив ризиків настання будь-якого насильства з боку заінтересованої особи стосовно заявника [PERSON] та її дитини в майбутньому. Таким чином, заявник не довела, що вона та її неповнолітня дочка [PERSON] є особами, які постраждали від насильства з боку [PERSON] і потребують захисту в порядку, передбаченому Законом. Враховуючи викладене, оцінюючи встановлені судом обставини та досліджені докази, відсутність доказів вчинення [PERSON] психологічного насильства до заявника та її дочки, ризиків вірогідності вчинення ним домашнього насильства у майбутньому, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення для заявника та її дитини, суд дійшов висновку, що підстави для видачі обмежувального припису відсутні, а відтак заява задоволенню не підлягає. В силу ч. 3\~ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Outcome: dismissed