Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова із позовом до Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба про стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 22\~435,56 грн. та судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 27.08.2015 року по 31.01.2017 року він проходив навчання та військову службу в Харківському університеті Повітряних Сил, перейменованому в Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, за контрактом. 30.01.2017 року зазначений контракт із позивачем було розірвано через небажання продовжувати навчання, у зв`язку із чим позивач зобов`язувався відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі. Рішенням Здолбунівського районного суду від 27 лютого 2018 року, яке набрало законної сили 30.03.2019 року, з позивача було стягнуто на користь [PERSON] .Кожедуба витрати, пов`язані з його утриманням у навчальному закладі в загальній сумі 157\~747,65 грн., яка складається з витрат пов`язаних з грошовим забезпеченням у розмірі 137869,93 грн., з продовольчим забезпеченням у розмірі 15034,02 грн., з речовим забезпеченням у розмірі 1098,90 грн., по медичному забезпеченню 28,47 грн., по оплаті комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв 3746,33 грн. В свою чергу позивач не згоден із стягненням з нього витрат пов`язаних із грошовим забезпеченням у сумі 137\~869,93 грн., оскільки на думку позивача, вони не є фактичними витратами, а є фактично нарахованими витратами. Так, відповідно до виписки Приватбанку по надходженням по кратці/рахунку сума фактично отриманого позивачем грошового забезпечення становить 115\~434,37 грн., оскільки з позивача стягувався податок на дохід фізичної особи, а тому на думку позивача, він не повинен був відшкодовувати ці кошти. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] вважає, що кошти у розмірі 22\~434,37 грн. є майном, набутим відповідачем без достатньої правової підстави, а тому підлягає поверненню позивачу. Ухвалою суду від 02.05.2019 року було відкрито спрощене позовне провадження із викликом сторін у судове засідання. 21.06.2019 року від представника позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції. Ухвалою від 27.06.2019 року вищевказане клопотання було задоволено та призначено судове засідання у режимі відео конференції з Рівненським міським судом Рівненської області. У судовому засіданні від 03.09.2019 року, представником відповідача було надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, оскільки відповідно до норм Постанови Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44, університет відшкодував [PERSON] утримані суми податку з грошового утримання військовослужбовця, а тому позовні вимоги є безпідставними. 10.10.2019 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначив, що університет ніяких відшкодувань не здійснював, про що свідчить виписка з картки/рахунку позивача, а тому просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В судове засідання позивач та представник позивача з`явились, позовні вимоги підтримали. В судове засідання 27.06.2019 р. представник відповідача з`явився, в подальшому в судові засідання не з`являвся, причини неявки не повідомив. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено та сторонами не оспорювався той факт, що [PERSON] проходив навчання та військову службу в Харківському університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба за контрактом, який 30.01.2017 було з ним розірвано через небажання продовжувати навчання, у зв`язку із чим [PERSON] зобов`язувався відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі. На підставі рішення Здолбунівського районного суду від 27 лютого 2018 року з [PERSON] на користь Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба стягнуто витрати, пов`язані з його утриманням у навчальному закладі, в сумі 157\~747,65 грн. У відповідності до цього рішення, сума, що підлягала стягненню з [PERSON] складалась з витрат пов`язаних: з грошовим забезпеченням 137869,93 грн., з речовим забезпеченням - 1098,90 грн., з медичним забезпеченням 28,47 грн., з оплатою комунальних послуг і вартістю спожитих енергоносіїв 3746,33 грн. Рішення Здолбунівського районного суду від 27.02.2018 року набрало законної сили 30.03.2019 року, про що свідчить його копія, яка міститься в матеріалах справи. У відповідності до ч.4 ст. 82 ЦПК України, \~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом статті 1212 ЦК України\~безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Крім того суд зазначає, що для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава,\~за\~якою\~це\~відбулося. Слід зазначити, що у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) зроблено висновок, що «предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України. Оскільки, рішення Здолбунівського районного суду від 27.02.2018 року, яким встановлено обов`язок [PERSON] відшкодувати [PERSON] І.Кожедуба витрати пов`язані із його утриманням в сумі 157\~747,65 грн. набрало законної сили 30.03.2019 року, суд вважає, що кошти були набуті відповідачем від [PERSON] за наявності правових підстав. Крім того, суд наголошує, що згодом така підстава не відпала, у зв`язку із чим, в даному випадку спірні грошові кошти не можна вважати майном, що набуте без достатньої грошової підстави, а тому позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, Питання розподілу судових витрат суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed