Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на наступне. [PERSON] зареєстрована в квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. В спірній квартирі зареєстрований відповідач, син позивача, [PERSON], який з 2001 року там не проживає без поважних причин. У зв'язку із викладеним позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 71 ЖК України, громадянин може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, якщо більше 6 місяців не проживає без поважних причин в спірній квартирі. Тимчасова відсутність особи повинна бути безперервною та, згідно загального правила, яке наведено вище, не перевищувати шести місяців. Тимчасова відсутність наймодавця, членів його родини не потребує згоди з боку інших членів родини. Не має значення й причина відсутності, якщо вона продовжувалася більш шести місяців. Суд має право визнати громадянина втратившим право на житло, якщо доведено, що він не користується цим житловим приміщенням більше шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В судовому засіданні було встановлено, що згідно із копією ордеру № 88, виданого Виконавчим комітетом Сєвєродонецької міської ради від 27 лютого 1978 року, [PERSON] отримала у користування квартиру [ADDRESS]. Згідно із довідкою № 3654, виданою КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» від 13.10.2016 року, за адресою: [ADDRESS], проживає [PERSON], [INFO], (позивач по справі), [PERSON], [INFO], (відповідач по справі), [PERSON], [INFO], (дочка позивача), [PERSON], [INFO]. Відповідно до копії Акту, затвердженого КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» від 22.11.2016 року, відповідач [PERSON] не проживає за місцем реєстрації в квартирі [ADDRESS] з 2001 року. Таким чином, враховуючи, що відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає з 2001 року без поважних причин, тобто більше шести місяців, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги позивача стосовно визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS], є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved