Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету сопру: Комунарський районний відділ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації. В обґрунтування позовних вимог зазначили наступне. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 01.07.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Нарохою О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1643. У зазначеній квартирі також зареєстрована відповідач - [PERSON] Комунальні послу за утримання зазначеної квартири сплачує позивач. Реєстрація [PERSON] створює для позивача перешкоди у користуванні і розпорядженні квартирою. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд визнати [PERSON]такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняти останню з реєстраційного обліку. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином. Свої інтереси довірив представляти [PERSON], яка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Представник третьої особи - Комунарський районний відділ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав заяву про те, що з 04.04.2016 року реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання здійснюють виконавчі органи місцевих громад, у зв'язку з набранням чинності окремих положень закону України № 888-19 від 10.12.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг». Відповідно до закону органом реєстрації визначено виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільського голову (у разі, якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено). Відповідно до змін до Закону України № 1382-ІV від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» УДМС України в Запорізькій області та його територіальними підрозділами реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання не здійснюються. У зв'язку з викладеним вважає за недоцільне залучення третьою особою УДМС України в Запорізькій області. Встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, взявши до уваги заяву, надану представником позивача, суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі продажу квартири зареєстрованого у реєстрі за № 1499 від 01.07.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нарохою О.В. (а.с. 5-6). [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Запорізькій області (а.с. 8). Як вбачається з матеріалів справи відповідач за адресою реєстрації не проживає, будь-яких витрат на утримання житла не несе. Згідно зі ст. ст. 30, 41 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно зі ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з нормами ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло: житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають, що власник використовує житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні його права користування чи розпорядження своїм майном. Разом за тим, не підлягає задоволенню вимога позивача щодо зняття з реєстраційного обліку відповідача, за вказаною вище адресою, так як суд не вправі поширювати на третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, матеріально-правові наслідки вирішення позову та покладати обов'язок виконання рішення. Крім того, зняття особи з реєстраційного обліку проводиться компетентним (уповноваженим державою) органом, зокрема, на підставі рішення суду і лише у разі відмови компетентного органу здійснити зняття з реєстрації, а спір з цього приводу між сторонами не виник. В подальшому в разі відмови у знятті з реєстрації в зазначеному будинку відповідача на підставі рішення суду, такі дії Комунарського районного відділу Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial