Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до суду із позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), відповідно до якого просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, після шлюбу просила залишити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між сторонами 16.05.1998 укладено шлюб, від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], 2007 року народження. Спільне життя між сторонами не склалось, було втрачено почуття взаємоповаги та любові. Шлюбні відносини між сторонами припинено. Подальше спільне життя і збереження сім'ї неможливе, суперечить інтересам позивача та дитини, у зв'язку з чим просить шлюб розірвати. 14 лютого 2018 року по справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання. 03 травня 2018 року ухвалою суду закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті. Крім того, 03 травня 2018 року позивачем надано заяву, відповідно до якої остання просила не змінювати після розірвання шлюбу її прізвище на дошлюбне. В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 222 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 1 ст. 280 ЦПК України). З врахуванням тієї обставини, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причини неявки суду невідомі, відзив не подав, а також того, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд постановив ухвалу про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних у справі даних та доказів. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, які підтверджені наданими сторонами доказами по справі. Сторони зареєстрували шлюб 16 травня 1998 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Радянського району міста Києва, актовий запис 185 (Свідоцтво про одруження [NUMBER]). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (Свідоцтво про народження Серія [NUMBER], актовий запис - 197). В даний час сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, наміру зберігати сім'ю не мають, сім'я розпалась і подальше її збереження неможливе, шлюб існує формально, подальше спільне життя з відповідачем суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України). Статтею 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення. З врахуванням наведеного, судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, що мають істотне значення, а отже позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved