Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до АКБ «Форум» в особі Луцької філії, ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Волинської обласної дирекції про зняття арешту з нерухомого майна. Позовні вимоги мотивує тим, що згідно протоколу проведення електронних торгів №270270 від 20.06.2017 року ним придбано будівлю бензоскладу (Б-1), загальною площею 42,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Під час консультації з приводу подальшого оформлення ним права власності на вищевказане нерухоме майно було з'ясовано, що воно перебуває під арештом, згідно ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.01.2009 року, що порушує його права як нового власника нерухомого майна та створює перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження ним, в зв'язку з чим, просить зняти арешт накладений ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.01.2009 року на вищезазначене нерухоме майно. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явилися, від останньої подано до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача АКБ «Форум» в особі Луцької філії в судове засідання не з'явився. Представник відповідача ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Волинської обласної дирекції в судове засідання не з'явився. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Разом з тим, згідно статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт , належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Судом встановлено, що у провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області перебувала цивільна справа за позовом АКБ «Форум» в особі Луцької філії до [PERSON], [PERSON], ПП «АРКТУР-В» в особі директора Омельчука О.Г. про стягнення боргу, в якій було вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на будівлю бензоскладу (Б-1), загальною площею 42,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] /а.с.8/. Згідно протоколу проведення електронних торгів №270270 від 20.06.2017 року, виданого ДП «Сетам» Міністерства юстиції України проведено електронні торги, на яких було реалізовано будівлю бензоскладу (Б-1), загальною площею 42,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], належний на праві приватної власності - [PERSON] Переможцем електронних торгів став [PERSON] Арештоване майно боржника придбане переможцем за ціною 35000 грн., яка повністю ним сплачена 01.08.2017 року. Відповідно до п. п. 8, 9 розділу X Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5, акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством. Як вбачається зі ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як вбачається з положень ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах. Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму ВССУ №5 від 03.06.2016 року « Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Таким чином, накладення арешту та внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна обмежує права позивача як нового власника, щодо вільного розпорядження вищевказаним майном. Статтею 41 Конституції України, передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності має фундаментальний характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахуванням принципів ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Держави-учасниці Конвенції зобов'язані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Враховуючи те, що позивач придбав вищевказане нерухоме майно з торгів і його право підлягає державній реєстрації, проте накладений арешт порушує його права як нового власника нерухомого майна та створює перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження ним, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved