Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення інфляційних нарахувань та відсотків за договором безвідсоткової позики. В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (а.с.29-30), зазначено, що 1 листопада 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір безвідсоткової позики, згідно з яким [PERSON] отримав від позивача позику в сумі 110\~000 грн. на строк до 10 лютого 2014 року. У звязку з тим, що станом на 10 лютого 2014 року позика не була повернута, позивач звернувся до суду. Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2014 року з відповідача було стягнуто 110542 грн. 47 коп. : 110000 грн. 98 коп. сума основного боргу за позикою; 542 грн. 47 коп. 3% річних. 11 березня 2015 року позивач звернувся до ВДВС Верхньодніпровського РУЮ Дніпропетровської області із заявою про примусове виконання рішення суду. Станом на 18 травня 2015 року заборгованість відповідачем не сплачена. У звязку з тим, що рішення суду про стягнення коштів з боржника фактично не виконано, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його користь 104\~280 грн. інфляційні нарахування за період з0 11 лютого 2014 року до 18 травня 2015 року; 3372 грн. 33 коп. 3% річних; 1042 грн. 80 коп. судові витрати на сплату судового збору та 974 грн. 40 коп. витрати на правову допомогу. В судове засідання позивач та його представник не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримали та просили суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав. У відповідності до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. 1 листопада 2012 року між [PERSON] (Позикодавець) та [PERSON] (Позичальник) було укладено договір безвідсоткової позики, згідно з яким Позикодавець передав у власність Позичальнику грошові кошти в сумі 110\~000 грн. строком до 10 лютого 2014 року (а.с.9-10). У звязку з невиконанням зобовязання за договором щодо своєчасного повернення суми позики 12 грудня 2014 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області було ухвалено рішення, яким з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто суму боргу та 542 грн. 47 коп. 3% річних. Рішення суду набрало законної сили 10 лютого 2015 року (а.с.11-12). Згідно з ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини. Станом на час розгляду справи рішення суду не виконано, суму боргу не повернуто. Доказів на спростування таких обставин відповідачем не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, оскільки рішення суду про стягнення з [PERSON] суми боргу фактично не виконано, позивач, як кредитор у зобовязанні, має право вимагати стягнення з боржника сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобовязання. Згідно з розрахунком позивача інфляційні нарахування та 3% річних нараховано за період з 15 квітня 2014 року до 18 травня 2015 року, тобто з наступного дня за попереднім розрахунком. Згідно з розрахунком позивача 3% річних становлять 3372 грн. 33 коп. (110\~000 грн. х 3%: 100% х 373 дн. : 365 дн.). Суд вважає проведений позивачем розрахунок 3% річних законним та обґрунтованим, а тому позов в частині стягнення цієї суми підлягає задоволенню. Щодо розрахунку інфляційних нарахувань, суд вважає, що розрахунок має бути проведений в такому порядку: ПеріодІндекс інфляції %Сума, на яку нараховується індексація (грн.)Інфляційні нарахування (грн.) лютий 2014100,6110 000660 березень 2014102,2110 0002420 квітень 2014103,3110 0003630 травень 2014103,8110 0004180 червень 2014101,0110 0001100 липень 2014100,4110 000440 серпень 2014100,8110 000880 вересень 2014102,9110 0003190 жовтень 2014102,4110 0002640 листопад 2014101,9110 0002090 грудень 2014103,0110 0003300 січень 2015103,1110 0003410 лютий 2015105,3110 0005830 березень 2015110,8110 00011880 квітень 2015114,0110 00015400 травень 2015102,2110 0002420 Всього 63 470 грн. Отже інфляційні нарахування становлять 63\~470 грн. У звязку з чим суд не погоджується з розрахунком інфляційних нарахувань, проведеним позивачем, згідно з яким сума інфляційних нарахувань становить 104\~280 грн., тому що в даному випадку стягується не сума боргу з урахуванням індексу інфляції, оскільки суму боргу було стягнуто рішенням суду, а різниця за кожний місяць між сумою боргу з урахуванням індексу інфляції за кожний місяць прострочки та сумою боргу. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суми боргу з урахування індексу інфляції підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, приймаючи до уваги, що позивачем було понесено процесуальні витрати на загальну суму 2050 грн. 92 коп.: 1076 грн. 52 коп. сплачений судовий збір (а.с.1, ) та 974 грн. 40 коп. витрати на правову допомогу (а.с.15), суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені процесуальні витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial