Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

[PERSON] завернулась в суд із позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Свою заяву [PERSON] пояснює тим, що з відповідачем по справі вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 24 січня 2015 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], 17.12.2015р.н., яка на даний час проживає з позивачем в будинку її батьків та перебуває на повному її утриманні. Між сторонами сімейні стосунки фактично припинені, вони не проживають разом та не ведуть спільного господарства. На даний час [PERSON] знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років і в звязку з цим не має можливості працювати. Відповідач на даний час офіційно ніде не працює, однак постійно має нерегулярний мінливий дохід, у нього є фізичні можливості щоб заробляти кошти в необхідному розмірі. Оскільки відповідач ніде офіційно не працює, не має регулярного заробітку тому просила визначити аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Ухвалою суду від 28.03.2018р. було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідачем до суду 26.04.2018р. було надано відзив на позовну заяву [PERSON] в якому він зазначив, що позовні вимоги він не визнає та заперечує повністю, оскільки він втратив роботу та перебуває в над скрутному матеріальному становищі, власних заощаджень не вистачає навіть на особисте проживання, харчування і забезпечення мінімальним набором непродовольчих товарів та послуг. Також представником відповідача було надано суду клопотання про розгляд справи з викликом сторін. Ухвалою суду від 23.05.2018р. клопотання відповідача про розгляд справи з викликом сторін було задоволено. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] на позовних вимогах наполягали. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечував з приводу позовних вимог. Зазначив, що згідно норм Сімейного кодексу право на утримання має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує такого утримання, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідач стверджує, що допомоги на утримання дружини надавати не може. Обставини щодо незадовільного матеріального становища [PERSON] встановлені також рішенням Золотоніського мськрайонного суду від 06.03.2018р. по справі №695/52/18, зокрема те, що відповідач звільнився із роботи, що безумовно впливає на матеріальне становище останнього, в нього відсутній постійний заробіток, а також наведених обставин щодо незадовільного матеріального становища відповідача, мінливості його доходу як платника аліментів. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що у них в сімї працює лише чоловік у Києві на будівництві. Син знаходиться біля неї. Вдома тримають господарство, яким займається син. Він ніде не працює, до розлучення працював на Маккофе, але звільнився. Син не являється інвалідом будь-якої групи та не визнаний недієздатним. Вона отримує пенсію. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він офіційно працює в м. Києві, жінка хворіє і син за нею доглядає, також доглядає за господарством. Проживають вони складом сімї: він, дружина і син з дружиною. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Згідно із свідоцтвом про шлюб серії I-СР №111321 від 24.01.2015р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 24 січня 2015 року, про що складено відповідний актовий запис №8, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Як вбачається із свідоцтва про народження серії I-СР № 224242 від 25.12.2015р. батьками [PERSON], 17.12.2015р.н. зазначені [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до норм, визначених ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Нормами ст.\~84\~СК України визначено, що дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Так судом встановлено, що матеріальну допомогу на утримання непрацездатної дружини, яка здійснює догляд за малолітньою дитиною та не працює, відповідач не надає. Доходів позивача не достатньо для самостійного утримання дитини, оскільки позивач на даний час не працює. Відповідач є працездатною особою, доказів щодо непрацездатності, знаходження на його утриманні інших осіб, перебування його на чиємусь утриманні чи не можливості сплачувати аліменти в заявленому позивачем розмірі суду не надав, а тому може і зобов'язаний надавати допомогу на утримання дружини, так як доказів про своє скрутне матеріальне становище суду теж не надано. Допитані в судовому засіданні свідки на думку суду, також не довели факту неможливості відповідачем утримувати позивача. Щодо рішення суду, на яке посилається відповідач, то в ньому встановлено факт погіршення матеріального становища відповідача, однак дане рішення також не є доказом неможливості відповідачем надавати допомогу на утримання позивача. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України суд, стягує з відповідача на користь держави судовий збір, від якого при подачі заяви був звільнений позивач.

Outcome: approved