Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначив, що шлюб між ним та відповідачкою укладено 14 серпня 2012 року. Від даного шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO], який на протязі п'яти років проживав з ним в помешканні його матері в [ADDRESS], до листопада 2018 року. Він та його мати влаштували його в дошкільний навчальний заклад - дитячий садок ім.Святої Єлізавети в смт.Буштино, хоча відповідачка його залишила і на протязі одного року в спільному шлюбі не проживають, так як вона стала проживати у своєї матері в с. Теребля та скориставшись цим постійно виїжджала на сезонні роботи до Чехії, починаючи з серпня 2017 року. 7 грудня 2018 року відповідачка забрала сина від нього та стала проживати у своєї матері, а відносно нього звернулася в суд з позовом про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. 27 грудня 2018 року Тячівським районним судом позов було задоволено частково та стягнуто з нього на користь відповідачки аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень, які він буде сплачувати, однак з відповідачкою категорично відмовляється в подальшому спільно проживати, вести спільне господарство, так як він вже не в змозі терпіти її відношення до нього, а тому примиритися не бажає. Просить позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що позивач настоює на розірванні шлюбу та вважає за не можливе збереження сім»ї. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, так як надіслала до суду заяву про розгляд спрви в її відсутності, позовні вимоги визнає, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши всі обставини справи, суд вважає, що позов підставний і в судовому засіданні доведений. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14 серпня 2012 року і від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім»ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено? збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому при таких обставинах шлюб підлягає розірванню. Позовних вимог щодо порядку виховання та утримання неповнолітніх дітей, поділу спільного майна сторін не заявлено. Судові витрати в частині сплати судового збору покласти на відповідачку.

Outcome: approved