Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, у якому просить визнати за ним право власності на спадкове майно,\~обґрунтовуючи позовні\~вимоги тим,\~що 09.11.2004 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка загальною площею 2,41 га, розташована на території [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, до складу якої входить земельна ділянка площею 0,6365 га, кадастровий номер 6124282800:01:001:0998, земельна ділянка площею 1,3506 га, кадастровий номер 6124282800:01:001:1109, земельна ділянка площею 0,4219 га, кадастровий номер 6124282800:01:001:1206. Вказане спадкове майно прийняв її чоловік [PERSON], оскільки на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем. 28.08.2009 року [PERSON] помер, не оформивши своїх спадкових прав. Після його смерті відкрилась спадщина на вказане майно. Все своє майно [PERSON] заповів позивачу. Вказану спадщину позивач прийняв, оскільки проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом йому відмовлено, у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на зазначене спадкове майно. Просить визнати за ним право власності на вказане вище спадкове майно. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, у поданому до суду позові просить розглянути справу у його відсутності, позов підтримав повністю. Відповідач [PERSON] сільська рада Монастириського району Тернопільської області не забезпечила в судове засідання явку представника, у поданому листі №305 від 27.06.2018 року просять розглянути справу за відсутності їхнього представника, проти задоволення позовних вимог не заперечили. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із такого. Відповідно до свідоцтва про народження серії V-УР №0836875 від 07.09.1964 року батьками позивача [PERSON] зазначено: [PERSON] Теодозієвич та [PERSON]. Згідно ксерокопії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР №043483 від 08.09.2003 року [PERSON] належала земельна ділянка загальною площею 2,41 га, у межах згідно з планом, розташована на території [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, до складу якої входить: земельна ділянка площею 0,64 га, земельна ділянка площею 1,35 га, земельна ділянка площею 0,42 га. Те, що [PERSON] належали вказані вище земельні ділянки підтверджується даними витягів з державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6104499552018, №НВ-6104499442018, №НВ-6104499272018, сформованих 15.03.2018 року, згідно яких [PERSON] на праві власності належали: земельна ділянка площею 0,6365 га, розташована на території [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 6124282800:01:001:0998, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР №043483 від 08.09.2003 року, земельна ділянка площею 1,3506 га, розташована на території [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6124282800:01:001:1109, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР №043483 від 08.09.2003 року, земельна ділянка площею 0,4219 га, розташована на території [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6124282800:01:001:1206, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР №043483 від 08.09.2003 року. Даний державний акт на право власності на земельну ділянку серії ТР №043483 від 08.09.2003 року на час розгляду справи втрачений, про що в Монастириській районній редакції газети «Вісті Придністровя» (тираж 1230) розміщено оголошення про те, щоб вважати даний державний акт недійсним. [PERSON] померла 09.11.2004 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №183075 від 10.11.2004 року, актовий запис №16. \~ \~ \~ \~ Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема на: земельну ділянку площею 0,6365 га, розташовану на території [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 6124282800:01:001:0998, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР №043483 від 08.09.2003 року, земельну ділянку площею 1,3506 га, розташовану на території [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6124282800:01:001:1109, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР №043483 від 08.09.2003 року, земельну ділянку площею 0,4219 га, розташовану на території [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6124282800:01:001:1206, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР №043483 від 08.09.2003 року. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно довідки №185, виданої 15.05.2018 року [PERSON] сільською радою Монастириського району Тернопільської області, на час смерті спадкодавця [PERSON] разом з нею проживали: син [PERSON], внук [PERSON], чоловік [PERSON] Судом встановлено, що майно, яке залишилось після смерті [PERSON] успадкував її чоловік [PERSON], оскільки на час відкриття спадщини проживав разом з спадкодавцем, проте нотаріально не оформив своїх спадкових прав. Згідно інформаційного листа Монастириської державної нотаріальної контори №376/01-16 від 25.06.2018 року після смерті 09.11.2004 року [PERSON] згідно даних спадкового реєстру спадкові справи не заводились. [PERSON] помер 28.08.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №089784 від 28.08.2009 року, актовий запис №15. Судом встановлено, що у актовому записі про народження позивача [PERSON] (свідоцтво серії V-УР №0836875 від 07.09.1964 року) його батько зазначений як «[PERSON] Теодозієвич», а в актовому записі про смерть (свідоцтво серії І-ИД №089784 від 28.08.2009 року) «Демянчик Володимир Теодозійович». Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. Згідно заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області 30.07.2009 року, зареєстрованого в реєстрі за №16, [PERSON] все своє майно заповів [PERSON] Зі змісту інформаційного листа Монастириської державної нотаріальної контори №378/01-16 від 25.06.2018 року вбачається, що після смерті 28.08.2009 року [PERSON] за заявою [PERSON] заведена спадкова справа №17 за 2009 рік. 14.07.2010 року за реєстром №1006 на імя [PERSON] видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку (копія спадкової справи додана до матеріалів справи). Відповідно до ст.ст. 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, відмови від прийняття спадщини не заявляв, прийняв спадщину, звернувшись у межах шестимісячного строку із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується заявою про прийняття спадщини від 04.02.2010 року, зареєстрованої в реєстрі за №29, спадкова справа №17, на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельні ділянки, що підлягають спадкуванню позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину (лист Монастириської державної нотаріальної контори №281/01 від 08.05.2018 року). Відповідно до п.г ч.1 ст.81 та ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки також на підставі прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~Як вбачається зі ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, його відсутність не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод не заборонених законом. Оцінюючи всі перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved