Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи вимоги тим, що житловий будинок [ADDRESS] належить йому на праві приватної власності. Колишнім власником 1/2 частки зазначеного будинку був [PERSON] , який продав позивачу свою частку на підставі договору купівлі-продажу від 09.09.2019р. У вищевказаному будинку на даний час окрім позивача [PERSON] , залишається зареєстрованим також член сім`ї колишнього власника - відповідач [PERSON] , який ніколи не мешкав та не мешкає у зазначеному будинку на даний час без поважних причин. Згідно з умовами договору [PERSON] та члени його сім`ї зобов`язалися знятися з реєстраційного обліку до 15.09.2019р. Факт наявності реєстрації відповідача [PERSON] порушує права та інтереси позивача, як власника будинку, оскільки створює перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження вказаним будинком. Тому, [PERSON] звернувся до суду з позовом і просить суд усунути перешкоди у здійсненні права користування власністю шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] . Судові витрати по справі просив не стягувати з відповідча. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в позовній заяві просив розглядати справу за його відсутністю, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджено матеріалами справи, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву на позовну заяву до суду не надходило. У зв`язку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Оскільки позивач [PERSON] в позовній заяві не заперечував проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, судом 04.09.2020р. на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України було винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з правовою позицією Постанови Верховного суду України від 16.01.2012 року по справі №6-57цс11 за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням. З матеріалів справи вбачається, що домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування домоволодіння серії НБ №0179235, реєстр №685 на праві спільної сумісної власності належало [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №180272788 від 09.09.2019р., копією договору про виділення часток нерухомого майна, що є спільною сумісною власністю від 09.09.2019р., посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Єпіфанцевою Н.В.. Згідно з копією договору купівлі-продажу 1/2 частки житлового будинку від 09.09.2019р., посвідченого 09.09.2019р. приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Єпіфанцевою Н.В.., [PERSON] передав [PERSON] 1/2 частку житлового будинку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право власності на зазначений житловий будинок зареєстроване за позивачем 09.09.2019р., що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №180273014 від 09.09.2019р.. Відповідно до копії довідки №762 від 09.09.2019р., виданої Сиротинською селищною радою міста Сєвєродонецька Луганської області, в домоволодінні за адресою [ADDRESS] , станом на 09.09.2019р. зареєстровані: [PERSON] , 1959р.н., [PERSON] , 1965р.н., [PERSON] , 1953р.н. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] був зареєстрований у спірному житловому будинку колишнім власником [PERSON] та фактично ніколи не проживав у ньому з моменту державної реєстрації. Оскільки [PERSON] перестав бути власником спірного житлового будинку, то, відповідно, [PERSON] , який був зареєстрований як член його сім`ї, втратила право користування цим житловим будинком. Суд враховує відсутність у [PERSON] будь-яких договірних відносин з новим власником спірного будинку щодо права користування нею. Відповідач не є членом сім`ї власника квартири [PERSON] , а його право користування спірним житловим будинком було похідним від прав колишнього власника [PERSON] , який продав 1/2 частку домоволодіння позивачу. З урахуванням положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Зазначений висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постановах від 05.11.2014 року у справі №6-158цс14, від 16.11.2016 року у справі №6-709цс16. Таким чином, реєстрація відповідача у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на праві приватної власності, створює перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності.

Outcome: approved