Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «АНДЕРЕ РІХТІНГЕН» (далі - відповідач) з позовом про стягнення 182 927,62 грн заборгованості, з яких: 179 376,20 грн основного боргу, 3 551,42 грн 3 % річних. Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язання за додатковою угодою від 08.01.2020 до договору № 82039-А/3 купівлі-продажу деривативу від 18.04.2019 в частині повернення грошових коштів позивачу протягом 180 календарних днів. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.03.2021 відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. 11.05.2021 позивачем через канцелярію Києво-Святошинського районного суду Київської області подано заяву про розгляд справи без участі позивача. Дана заява задоволена судом. Відповідач у судове засідання 11.05.2021 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву на позов не подав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити із таких підстав. Як зазначає позивач у 2019 році з метою придбання квартири, [PERSON] уклала договір купівлі-продажу деривативу № 78946-А/3 від 13.02.2019 року з Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «АНДЕРЕ РІХТІНГЕН». На виконання вказаного договору позивачем було сплачено 142 225 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями квитанцій. Вищевказаний договір був розірваний сторонами з 18.04.2019 до договору № 78946-А/3 купівлі-продажу деривативу від 13.02.2019 сторони дійшли згоди зарахувати грошові кошти у сумі 142 225 грн без ПДВ, сплачені покупцем за договором купівлі-продажу деривативу № 78946-А/3 від 13.02.2019 в рахунок оплати за договором купівлі-продажу деривативу № 82039-А/3 від 18.04.2020. 18.04.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «АНДЕРЕ РІХТІНГЕН» (Продавець) та [PERSON] (Покупець) укладено договору купівлі-продажу деривативу № 82039-А/3, за умовами якого продавець зобов`язався передати покупцеві, а покупець - прийняти й оплатити дериватив з наступними характеристиками, а саме: дериватив з поставкою базового активу - майнові права на квартиру [ADDRESS] , строк виконання за деривативом до виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу майнових прав на підставі форвардного контракту № 82037-А3 від 18.04.2019, укладеного між відповідачем з Товариством з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс «Нові Жуляни». Судом встановлено, що на виконання договору № 82039-А/3 від 18.04.2020 позивачем сплачено відповідачу 68 193 грн, всього сплачено 210 418 грн (142 225 грн + 68 193 грн). Відповідно до п. 8 договору купівлі-продажу деривативу передбачено, що відмова покупця від виконання цього договору, вчинена покупцем письмово та надіслана продавцеві у будь-який момент строку дії договору, реалізується через підписання сторонами додаткової угоди про розірвання договору та зазначення суми, що підлягає поверненню. 08.01.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «АНДЕРЕ РІХТІНГЕН» (Продавець) та [PERSON] (Покупець) укладено додаткову угоду до договору купівлі-продажу деривативу № 82039-А/3 від 18.04.2019, за умовами якого сторони дійшли згоди розірвати договір купівлі-продажу деривативу № 82039-А/3 від 18.04.2019 08.01.2020 року. Після утримання премії в розмірі 10 % у відповідності до п. 8.3. договору, повернути грошові кошти покупцю в розмірі 189 376,20 грн, без ПДВ, [PERSON] ; термін повернення грошових коштів - 180 календарних днів. Позивач посилається на те, що строк вказаний у п. 3 додаткової угоди сплив 06.07.2020 року, кошти відповідачем у строк до 06.07.2020 не були повернуті позивачу. 11.11.2020 та 02.02.2021 відповідач сплатив позиву 5 000 грн та 5 000 грн, всього 10 000 грн. Враховуючи вищевикладене, станом на момент звернення позивача з позовом до суду, борг відповідача перед позивачем складає 179 376,20 грн (189 376,20 грн - 10 000 грн). Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 536 ЦПК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Суд встановив, що відповідач в порушення додаткової угоди від 08.01.2020 до договору № 82039-А/3 купівлі-продажу деривативу від 18.04.2019 грошові кошти позивачу у розмірі 179 376,20 грн (189 376,20 грн - 10 000 грн) не повернув, що підтверджується наявними матеріалами справи та не спростовано відповідачем. Враховуючи вищевикладене, позовна вимога про стягнення 179 376,20 грн основного боргу підтверджується наявними матеріалами справи, є обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню судом. Також позивач просить стягнути з відповідача 3 551,42 грн 3 % річних за період з 07.07.2020 по 23.02.2021. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на викладене правовідносини, які виникли між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплати грошей за надані послуги. Крім того, обов`язок сплатити за надані й спожиті послуги випливає також з положення частини першої статті 11 ЦК України про те, що цивільні права та обов`язки випливають із дій осіб, що передбачені актом цивільного законодавства. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. На підставі належним чином оцінених доказів поданих позивачем, встановивши наявність у відповідача перед позивачем боргу у розмірі 179 376,20 грн, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних в розмірі 3 551,42 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, тобто з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved