Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з уточненим позовом до [PERSON] про визнання права власності на 1/3 частину квартири за набувальною давністю (а.с.10-12). В позові позивач вказав , що він проживає та зареєстрований в [INFO]. Йому на праві власності належить 1/3 частина указаної квартири, що підтверджено свідоцтвом про право власності. Інша 1/3 частина квартири належить на праві власності відповідачу та ще 1/3 частини квартири належала матері позивача [PERSON], яка померла 18.10.2016 року. Відповідач [PERSON] не проживає в зазначеній квартирі з 2006 року. Зараз місце його перебування не відомо,речей його в квартирі немає. Коли він періодично з*являвся, то на пропозиції сплатити частину комунальних послуг або допомогти з ремонтом, тощо, відмовляється нести будь які витрати пов*язані з утриманням квартири. Більш десяти років відповідач не сплачує комунальні послуги, не дбає про стан квартири. Позивач навпаки добросовісно та відкрито володіє всією квартирою більше десяти років, постійно сплачує комунальні послуги за утримання всієї квартири, підтримує квартиру в належному стані, витрачає власні кошти на поточний ремонт, про що відповідач ніколи своїх претензій не висував та був згоден з тим , що його майном користується [PERSON] . Виходячи з того, що відповідач не цікавиться цією квартирою, не несе витрат по утримаю цієї квартири, а позивач сам більш десяти років фактично користується та утримує всю квартиру [ADDRESS], відкрити нею володіє, про що знає і відповідач , він просить визнати за ним право власності на 1/3 квартири яка належала [PERSON] за набувальною давністю. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги , просить їх задовольнити з підстав указаних в позові виходячи, з того що відповідач більш 10 років не користується та не утримує належну йому частину квартиру, що підтверджено поясненнями свідків, а тому просить визнати за позивачем право власності на цю частину квартири, враховуючи , що він більш 10 років відкрито та добросовісно володіє цим майном. Відповідач в судове засідання не з*явився, про слухання справи повідомлений, поважних причин неявки до суду не надав , заява про розгляд справи у відсутності відповідача та відзив до суду не надходили, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи в силу ст.. 280 ЦПК України. Свідки [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає більш 10 років. Перешкод для не проживання його в квартирі ніхто не чинить. Крім того, [PERSON] періодично приходить за цією адресою, але зі слів [PERSON] відмовляється брати участь у витратах по утриманню квартири , і жити в ній не бажає. Вислухавши представника позивача , свідків, дослідивши докази по справі , суд вважає позов таким , що підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] мешкає у квартирі [ADDRESS]. Право власності на зазначену квартиру зареєстровано за [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджено Витягом з реєстру прав на нерухоме майно (а.с.21). [PERSON] померла 18.10.2016 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть (а.с.22). На протязі всього часу позивач безперервно, відкрито та добросовісно володіє та користується всією вищевказаною квартирою, доглядає за нею, робить поточні, несе усі витрати по утриманню квартири та сплачує комунальні платежі, що підтверджено проясненнями свідків, допитаних в судовому засіданні. Починаючи з 2006 року відповідач в квартирі не проживає , не несе витрат пов*язаних з квартирою. Таким чином, позивач понад 10 років фактично користується та володіє зазначеним домоволодінням. Як передбачає ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Частиною 1 ст. 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Набувальна давність поширюється на випадки фактичного володіння чужим майном та виключає наявність у володільця певних правових підстав користування майном (наприклад, ордеру, договору найму, тощо). Володіння має бути відкритим, очевидним для третіх осіб. Позивач володів квартирою відкрито, про це знали його власники та сусіди, які підтвердили це в судовому засіданні. Таким чином суд знаходить підстави для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved