Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

[PERSON], діючи на підставі довіреності та в інтересах ПАТ КБ «ПриватБанк», у березні 2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 10.04.2014 року в сумі 12538,65 грн. З позову виходить, що 10.04.2014 р. між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір кредиту, згідно якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 500 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку. У порушення умов договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, у звязку з чим у нього, станом на 28.02.2017 року, виникла заборгованість у розмірі 12538,65 грн, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 371,48 грн, заборгованості по процентах в сумі 8193,90 грн, заборгованості по пені та комісії в сумі 2900 грн, штрафу (фіксований) в сумі 500 грн, штрафу (процентна складова) в сумі 573,27 грн. /а.с.4, 5/ У судове засідання представник позивача не зявився, оскільки подано до суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача, з проханням задовольнити позовні вимоги. /а.с.5 зворотна сторона/ Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобовязана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, що закріплено в статті 27 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини не явки суду не повідомив. /а.с.51/ Відповідно до вимог ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи, що відповідач по справі у судове засідання не зявився, а сторона позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність [PERSON], на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши усі наявні матеріали справи та докази, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено і цей факт підтверджується матеріалами справи, що 10.04.2014 р. між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір кредиту, згідно якого відповідач отримав кредитні кошти, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Кредитка «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 3 % на місяць на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн + 5 % від суми позову (п.2.1.1.7.6 Правил). Згідно п.1.1.7.12 договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання і якщо протягом цього строку ні одна з сторін не проінформувала другу сторону про закінчення дії договору, він автоматично пролонгується на такій же строк. Відповідно до п.1.1.7.31 Умов строк позовної давності, що стосується вимог банку про повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, неустойки та витрат банку складає 50 років /а.с.7-33/ Отже, підписання вказаного договору підтверджується анкетою-заявою [PERSON] про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, з якими відповідач був ознайомлений і погодився. Згідно приписів ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою /штрафом, пенею/ є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. На підставі ст.550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. У відповідності до вимог ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно положень ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами /з розстроченням/, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Стаття 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У відповідності до ст.1052 ЦК України, у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. З розрахунку заборгованості по кредитному договору [PERSON] вбачається, що розмір заборгованості за кредитним договором, станом на 28.02.2017 року, становить 12538,65 грн, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 371,48 грн, заборгованості по процентах в сумі 8193,90 грн, заборгованості по пені та комісії в сумі 2900 грн, штрафу (фіксований) в сумі 500 грн, штрафу (процентна складова) в сумі 573,27 грн. При цьому видно, що останньою датою погашення заборгованості по договору є 20 липня 2014 року в сумі 50 грн. /а.с.6-8/ Зясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» частково ґрунтуються на законі та укладеному договорі і висунуті позовні вимоги, підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав та міркувань. Відповідно до ст.ст.525,\~526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст.252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України). У постанові від 6.11.2013 року у справі №6-116цс13, предметом якої був спір за позовом банківської установи про стягнення заборгованості за кредитним договором, Верховний Суд України, висновок якого в силу\~ст.3607 ЦПК України\~має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції, зазначив, що відповідно до\~ст.261 ЦК України\~початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2\~ст.1050 ЦК України, кредитор протягом усього часу\~до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Пунктом 2.1.1.3.5 Умов та правил надання банківських послуг, що складає, в тому числі, умови кредитного договору, укладеного між сторонами, визначено можливість банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, що відкриті в валюті кредитного ліміту, в межах суми, що підлягає сплаті за цим договором, при настанні строків платежу. Тому суд приходить до висновку, що саме дату останнього списання коштів в рахунок погашення існуючої заборгованості слід вважати останнім платежем, тобто 20 липня 2014 року.\~\~\~\~ Виходячи з цього, суд вважає, що оскільки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом 9 березня 2017 року, трирічний строк позовної давності щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту та заборгованості по процентах за користування кредитом позивачем не пропущений і отже заявлені позивачем вимоги у цій частині підлягають задоволенню. Стосовно визначення розміру штрафів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, то суд виходить з наступного. Відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному із грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з врахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 428,26 грн - штраф (процентна складова), виходячи з наступного розрахунку: (371,48 грн - заборгованість за кредитом + 8193,90 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом = 8565,38 грн. х 5 % = 428,26 грн.) Вимоги заявленого позову у частині стягнення з відповідача на користь позивача 2900 грн заборгованості за пенею та комісією на думку суду задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. При вирішенні вимог заявленого позову у вказаній частині суд\~\~приймає\~\~до\~\~уваги\~\~правову\~\~позицію\~\~Верховного\~\~Суду\~\~України, висловлену у постанові від 21.10.2015 року у справі №6-2003 цс15, обовязковість якої регламентована приписами статті 3607\~ЦПК України. Як зазначає Верховний Суд України у вказаній правовій позиції, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (частина друга\~статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. При цьому слід також зазначити, що згідно довідки про послуги кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» нарахування щомісячної комісії по даному типу карт не передбачено. Приймаючи до уваги вищенаведене, вимоги заявленого позову у частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за пенею та комісією, задоволенню не підлягають.\~\~\~\~ Відповідно до приписів\~статті 88 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, приймаючи до уваги часткове задоволення вимог заявленого позову, а саме, на 75,71 %, то суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»\~1211,36 грн у рахунок відшкодування документально підтверджених понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду /а.с.1/.

Outcome: partial