Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

[PERSON] законним представником якої є [PERSON]звернулась до суду з вищевказаним позовом, відповідно до якого просила: - стягнути на її користь з Командитного товариства «Автолегіон Варванської Ю.В.» 10000 грн. матеріальних збитків; - стягнути на її користь з Командитного товариства «Автолегіон Варванської Ю.В.» 40000 грн. моральної шкоди. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 13.07.2015 року біля 16 год. [PERSON], який працює на закріпленому за ним мікроавтобусі «БАЗ-2215» д.н.з. [NUMBER], що належить Командитному товариству «Автолегіон Варванської Ю.В.» рухаючись по вул. 50 років Жовтня в м. Кропивницькому зі сторони центра міста в напрямку вул. Комарова, наближаючись до перехрестя з вул. Глинки грубо порушив ПДР України, а саме п. 2.3 «б» та п. 8.7.3 «г», «е», оскільки був не уважний своєчасно не відреагував на забороняючи рух сигналів світлофора, продовжуючи рух через перехрестя і на виїзді з перехрестя допустив наїзд на неповнолітнього пішохода [PERSON], [INFO], яка переходила вул. 50 років Жовтня по регульованому пішохідному переходу з права наліво по ходу руху мікроавтобуса на зелений сигнал пішохідного світлофора. Внаслідок ДТП неповнолітня [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді ран в ділянці лівої кисті, з частковим пошкодженням сухожилок 3,4 пальців, саден в ділянці правого стегна на правого ліктьового суглобу, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1178 від 02.12.2015 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які викликають короткочасний розлад здоров'я. На момент проведення експертизи мали місце постравматичні колоїдні рубці лівої кисті, постравматичний бурсит 3 -п'ясно-фалангового суглобу лівої кисті, часткове порушення функції лівої кисті, як наслідок обмеження згинання п'ясно-фалангового суглобу 3 пальця лівої кисті. В зв'язку з цим неправомірними діями працівника Командитного товариства «Автолегіон Варванської Ю.В.» гр. [PERSON] позивачу завдано матеріальну шкоду, яка полягає в витратах на лікування неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], пошкодження її особистих речей, юридичні послуги, тому сума матеріальних збитків складає - 10000 грн. Крім того, відповідачем завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях [PERSON], яка після ДПТ проходила лікування, втратила спокій, сильно переживала і переживає по теперішній час за стан свого здоров'я та свій зовнішній вигляд, почала соромитись свого тіла. Витратили багато часу на консультації та обстеження. Отримала велику кількість рентгенівських променів. Після виписки з лікарні позивач була змушена відвезти доньку в санаторно-оздоровчий комплекс на реабілітації. Відповідач станом здоров'я її доньки не цікавиться, добровільно відшкодувати шкоду відмовився, попросити вибачення, висловити співчуття з приводу даної пригоди на даний час не здійснив. Завдану матеріальну шкоду оцінює в розмірі 40000 грн. Відмова відповідача добровільно провести розрахунки з приводу завданої шкоди змусила позивача звернутись до суду з цивільним позовом щоб захистити свої права. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, посилаючись на обґрунтування в ньому викладені просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач зазначала, що до страхової компанії не зверталась, оскільки дізналась, що відповідальність відповідача застрахована після ознайомлення з матеріалами кримінальної справи в лютому 2016 року, тому вважала, що даний страховий поліс не діє. Винною особою у вказаному ДТП апеляційний суд Кіровоградської області визнав в липні 2016 року [PERSON], тому сенсу на звернення до страхової компанії не було, так як про ДПТ страхову компанію потрібно повідомляти протягом трьох днів з дня події. 08.02.2016 року представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив, що позивач має право звернутись до страхової компанії, оскільки відповідач застрахований. 08.02.2016 року представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату слухання справи належним чином повідомлений. 10.10.2016 року ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда про відкриття провадження у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено - [PERSON] (а.с. 37-38). В судове засідання третя особа не з'явилась про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не відомо. 18.11.2016 року ухвалою суду до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено - СК «Провідна» (а.с. 52) . Представник третьої особи в судове засідання не з'явився про розгляд справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не відомо. Суд заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 13.07.2015 року близько 16:00 год. [PERSON] в м. Кіровограді по вул. 50 років Жовтня керував автобусом БАЗ-2215 д/н [NUMBER], на регульованому перехресті з вул. Глінки проїхав на заборонений сигнал світлофора, в результаті чого допустив наїзд на пішохода [PERSON], яка переходила проїзну частину по вул. 50 років Жовтня на зелений сигнал світлофора. Внаслідок пригоди пішохід отримав тілесні ушкодження, а транспортний засіб механічні пошкодження. Таким чином [PERSON] порушив вимоги п.8.7.3.(с) ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно ст.124 КУпАП. Постановою Ленінського районного суду міста Кіровограда від 22.06.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та звільнено [PERSON] від накладення адміністративного стягнення у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, стосовно [PERSON] закрито (а.с. 25-26). Постановою апеляційного суду Кіровоградської області від 27.07.2016 року постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.06.2016 року про визнання [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП залишено без змін (а.с. 27-28). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 13.07.2015 року сталася з вини водія [PERSON], встановлені постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.06.2016 року та Постановою апеляційного суду Кіровоградської області від 27.07.2016 року у справі про адміністративне правопорушення, доказуванню в ході розгляду даної справи не підлягають. Відповідно до тимчасового реєстраційного талону [NUMBER] транспортний засіб БАЗ-2215 д/н [NUMBER], яким вчинено наїзд на [PERSON], [INFO] належить Командитному товариству «Автолегіон Варванської Ю.В.» цивільно-правова відповідальність, якого застрахована згідно до полісу № АС/5128536 ПАТ «СК «Провідна» з 07.08.2014 року до 06.08.2015 року (а.с. 9, 10). Згідно до свідоцтва про народження [PERSON] народилась [INFO], батьком якої є [PERSON], а матір'ю - [PERSON] (а.с. 8). 27.09.2008 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 7). Дослідженим висновком експерта № 1178 від 02.12.2015 року встановлено, що у [PERSON] малися тілесні ушкодження у вигляді: ран (4) в ділянці лівої кисті, зх частковими пошкодженнями сухожилля 3, 4 пальців, саден в ділянці правого стегна та правого ліктьового суглобу. Мали місце постравматичні колоїдіні рубці лівої кисті, постравматичний бурсит 3 -п'ясно-фалангового суглобу лівої кисті, часткове порушення функції лівої кисті, як наслідок обмеження згинання п'ясно-фалангового суглобі 3 пальця лівої кисті. Дані тілесні ушкодження утворились від травматичного контакту з тупим об'єктом (об'єктами), могли утворитись в строк вказаний в постанові про адміністративне правопорушення, а саме 13.07.2015 року та відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров'я (а.с. 14-16). Відповідно до епікризу із медичної карти № 7710 [PERSON], вона знаходилась на стаціонарному лікуванні в Кіровоградській дитячій обласній лікарні з 13.07.2015 року по 24.07.2015 року з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку. Різані рани лівої кисті з частковими пошкодженнями сухожилля 3, 4 пальців. Травмування, садини правого ліктьового суглобу, правового стегна. Вегетативні пароксизми. Постравматичний стресове подразнення. Крім того, 13.07.2015 року [PERSON] була здійснена операція № 144, а саме первинна хірургічна обробка ран лівої кисті, пластика сухожилків-розгиначів 3-4 пальців лівої кисті (а.с. 12, 19). Із досліджених в судовому засіданні товарних чеків наданих [PERSON]із аптек ПАТ «Ліки Кіровградщини», ПППВФ «Ацинус» від 13.07.2015 року, 14.07.2015 року, 15.07.2015 року, 16.07.2015 року, 20.07.2015 року, 21.07.2015 року, 23.07.2015, 31.07.2015 року встановлено, що позивачем затрачено на придбання ліків та одна пляшка води для пиття із спеціальною насадкою - 1915,09 грн. Згідно приписів ч. ч. 2, 5 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання своїх трудових (службових) обов'язків. Згідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбаченихст.1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Така правова позиція узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду України №6-2808 цс 15, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Таким чином, вимога позивача щодо відшкодування майнової шкоди, що полягає у понесені витрат на лікування [PERSON], [INFO].нє обґрунтованою та підлягає до задоволення на суму 1915,09 грн. До задоволення не підлягають вимоги позивача щодо відшкодування шкоди за пошкодження особистих речей в яких [PERSON] була під час ДТП 13.07.2015 року та мобільного телефону, так як розмір такої шкоди на час звернення до суду перед судом не доведено. Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди, судом встановлено, що, згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Зокрема, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім'ї та близьких родичів, душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. В судовому засіданні встановлено, що протиправними діями відповідача [PERSON] завдано моральну шкоду, яка будучи здоровою людиною, з вини відповідача отримала травми, з приводу яких тривалий час перебувала на лікуванні. Суд погоджується з доводами позивача, що дорожня транспортна пригода завдала значні моральні страждання дитині, змінила її світогляд, порушила звичайний ритм життя. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, суд враховує характер вчиненого правопорушення, а також вимоги розумності та справедливості, доведеності обґрунтування розміру моральної шкоди, а тому позовну вимогу про відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 40000 грн. суд задовольняє частково на суму 12000 грн. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд враховує положення ст. 79 ЦПК України, згідно якої до витрат пов'язаних з розгляду справи належать витрати на правову допомогу. Згідно ст. 84 ЦПК України, витрати пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. 20.07.2016 року між [PERSON] та адвокатом Бабковим Олександром Олександровичем укладено договір про надання адвокатських послуг № 47 (а.с. 46). В липні 2016 року [PERSON] було сплачено 500 грн. на підставі угоди від 20.07.2016 року (а.с. 24). Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача в користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 1960 грн. підлягає до часткового задоволення на суму 500 грн., оскільки [PERSON] звернулась до суду з даним позовом 23.08.2016 року, а квитанції на суму 700 грн. від 31.08.2015 року та 760 грн. від 30.09.2015 року, при цьому договір про надання юридичних послуг та обсяг таких послуг суду надано не було (а.с. 24). Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у яких позивачеві відмовлено. Згідно досліджених квитанцій [PERSON]при зверненні до суду із даним позовом сплатила 1102,40 грн. Таким чином, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, із відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволених вимог на суму 316,78 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial