Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 10.10.2004р. у відділі реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області, актовий запис №216. У цьому ж позові просить залишити дітей [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., проживати з [PERSON] Позов обґрунтовується тим, що спільне життя з відповідачкою не склалось. В теперішній час сторони проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Причиною розірвання шлюбу [PERSON] вказує відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів та відмінність поглядів на життя. На цьому грунті у сторін склались неприязні стосунки, що призвело до розриву шлюбних відносин. У судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримав позовну вимогу про розірвання шлюбу. З його пояснень слідує, що негаразди в сім'ї тривають дев'ять років, а протягом останніх двох років відносини погіршилися. Сварки виникали на грунті ревнощів з боку дружини. Позивач заперечував проти надання строку для примирення, оскільки виважено підійшов до вирішення питання щодо розірвання шлюбу. Вважає, що це дасть можливість зберегти здоров'я і так буде краще всім. Спору щодо місця проживання дітей немає. Відповідач повністю визнала позовні вимоги. Зазначала, що позивач давав приводи для ревнощів. Спільного життя у подружжя практично не було, [PERSON] сім'ї не приділяв уваги. Тому [PERSON] не бажає зберігати таку сім'ю. Діти проживають із нею і спору щодо місця проживання дітей немає. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши інші докази, які наявні в матеріалах справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково. Судом встановлено, що 10.10.2004р. [PERSON] уклав шлюб із [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER]. В шлюбі сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Шлюбне життя сторін не склалося. Вони тривалий час не підтримують сімейних відносин, не ведуть спільного господарства. Негаразди в сім'ї є тривалими. Необхідність розірвання шлюбу позивач обґрунтовує особистісними інтересами, і обоє подружжя категорично заперечують проти надання строку для примирення. Статтею 112 ч.2 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, суд вбачає підстави для розірвання шлюбу, так як його збереження суперечить інтересам позивача. Вирішуючи вимогу [PERSON] про залишення дітей проживати із матір'ю, судом встановлено, що між сторонами з цього питання відсутній спір і діти, за згодою обох батьків проживають із матір'ю [PERSON] Тобто такі відносини відповідають нормам, передбаченим у ст.160 СК України, що регулює право батьків на визначення місця проживання дитини. Крім того, стаття 161 СК України передбачає можливість визначення судом місця проживання дитини тільки у разі, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина. Тому, виходячи із встановлених обставин справи, де вбачається відсутність спору про місце проживання дітей, суд не має правових підстав для задоволення вимоги позову про визначення місця проживання дітей, а тому, в цій частині позов має бути відхилений.

Outcome: partial