Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Марганецького міського суду з позовною заявою до [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 31 грудня 2015 року [PERSON], взяв у нього в позику грошові кошти в розмірі тисячу двісті доларів США, строком до 31 грудня 2016 року, про що 31 грудня 2015 року була складена боргова розписка. По закінченню зазначеного в розписці строку відповідач суми позики йому не повернув, на теперішній час відповідач фактично ухиляється від повернення суми боргу, чим порушив взяті на себе зобовязання. Посилаючись на ст. 1046, ч. 1 ст. 1050, 1047\~ЦК України\~ просить суд стягнути на його користь з [PERSON] суму боргу в розмірі 31\~860 гривень. В судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності. У наданій заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи. Заяв чи клопотань не надходило. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.\~\~З урахуванням думки позивача, яка в наданій заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як передбачено\~ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних правовідносин є, зокрема, правочини. Відповідно до п.3 ч.1 ст.208,ст.1046,ч.2 ст.1047 ЦК України, договір між фізичними особами на суму, яка в 20 і більше разів перевищує розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, може бути укладений в письмовій формі, шляхом видачі розписки або іншого документу, внаслідок чого між сторонами виникає грошове зобовязання. За змістом ст.525,526,629 ЦК України\~зобовязання має виконуватись належним чином з забороною односторонньої відмови від виконання умов договору. Як вбачається з наданої суду розписки, 31 грудня 2015 року [PERSON], отримав від [PERSON], грошові кошти в сумі тисячу двісті доларів США, які зобовязався повернути до 31.12.2016 року, про що власноручно склав розписку, що підтверджується долученим до матеріалів справи оригіналом розписки. Згідно зі ст.\~530 ЦК України\~якщо\~у зобов'язанні встановлений строк (термін)\~його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Надана позивачем на підтвердження факту виникнення між ним та відповідачем грошового зобовязання розписка в оригіналі, є письмовим доказом, що відповідає положенням\~ст.57 ЦПК України. Строк повернення грошових коштів відповідачем [PERSON] позикодавцю [PERSON] в розписці\~встановлений до 31 грудня 2016 року. На час розгляду справи відповідачем не надано доказів про те, що сума позики\~відповідачем повністю або частково повернута. Відповідно до\~ст.212 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо ,а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності. Частиною 3 ст.10,ст.60 ЦПК України\~обовязок доведення обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, покладено на сторони. Вимоги позивача\~у вказаній частині ґрунтуються на законі, підтверджені належними допустимими доказами, доказами відповідача не спростовані, підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від\~відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до\~ст.1046 ЦК України\~за\~договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти\~або\~інші речі,\~визначені\~родовими ознаками,\~а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму\~позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики\~є\~укладеним\~з\~моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі\~ст. 1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій\~формі,\~якщо\~його сума\~не\~менш\~як\~у\~десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На\~підтвердження\~укладення\~договору позики та його умов позивач надав розписку позичальника в оригіналі, яка\~посвідчує передання\~йому\~позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно зі\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний\~повернути\~позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі)\~у\~строк та\~в порядку, що встановлені договором. Позика\~вважається\~повернутою\~в\~момент\~передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Розпискою встановлено, що відповідач зобовязується повернути суму боргу до 31 грудня 2016 року, але свої зобовязання не виконав, жодних дій, що свідчать про виконання зобовязань за договором позики не вчинив, тому у позивача виникло право вимагати повернення суми позики. Частиною другою\~ст. 533 ЦК України\~передбачено, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. В такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Відповідно до інформації Національного Банку України, яку надав позивач до позовної заяви станом 28.04.2017 року курс американського долара до гривні становив 2655,1453 за 100 доларів США, що складає 31861,80 гривень. В цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який полягає, в тому числі, в тому, що суд не має права виходити за межі вимоги сторін (ч. 1\~ст. 11 ЦПК України). Цивільне судочинство не допускає вихід за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав людини. Суд не може виходити за межі позовних вимог, тобто не може застосовувати інший спосіб захисту, ніж зазначив позивач у позовній заяві. Таким чином стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума, яку просить стягнути позивач у позовній заяві, тобто в розмірі 31860 гривень. Таким чином суд дійшов висновку, що позивач правомірно звернувся до суду за захистом своїх прав та вважає за доцільне стягнути з відповідача суму боргу, визначену договором позики. Відповідно до\~ст.88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved