Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позов мотивовано тим, що 23.04.1983 року позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] 01.03.2010 року шлюб між сторонами розірвано. За час перебування в шлюбі сторони за спільні кошти придбали майно, а саме: трикімнатну квартиру [ADDRESS]. На даний час у вказаній квартирі проживає відповідач. Просить розділити спільне майно подружжя, визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. 27.06.2013року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, визнання права приватної власності на квартиру. Мотивуючи позов тим, що 11.04.2006 року [PERSON] залишив сім'ю і виїхав на інше місце проживання, забравши при цьому особисті речі. [PERSON] повідомив [PERSON] що забирає гараж, який знаходиться в дворі будинку [ADDRESS] та забрав автомобіль марки «Фольксваген - Пасат». Крім того, [PERSON] забрав заощадження в сумі 10000 доларів США, телевізор німецький в оригіналі вартістю 5000грн., телевізор «Панасонік» вартістю 4000грн., музичний центр «Дживісі»-2500грн., двохкасетний магнітофон німецький-2500грн., три художні картини: картина «Пиво, раки», художник [PERSON]-3500грн., картина «Чортополох» художник [PERSON]-3500грн., картина - батік, розпис на шелке, художник [PERSON]-2000грн.; сервіз перламутровий чайно - кавовий, окремо до сервізу 6 столових тарілок, такої ж якості та кольору-3000грн.; золотий лом на 40 000грн.; мельхіорові виделки, ложки, чайні ложки вартістю 1500грн.; ювілейні монети: срібна та золота царської чеканки вартістю 2500грн.; золоту монету з ліком царя Миколая Першого вмонтована в перстень з діамантами; диван виробництва Югославії вартістю 3000грн.; два золоті ланцюжки з підвісками «Ягуар» і великим хрестом вагою 75 гр., золотий браслет, перстень з діамантом, що належали [PERSON] Всього [PERSON] забрав майна на суму 349000грн. Вважає, що вартість майна, яку забрав [PERSON] достатньо за ? частку квартири. Просить визнати за [PERSON] право приватної власності на квартиру [ADDRESS]. Визнати за [PERSON] право власності на гараж, вартістю 100 000грн., автомобіль марки «Фольксваген - Пасат» вартістю 96 000грн., телевізор німецький в оригіналі вартістю 5000грн., телевізор «Панасонік» вартістю 4000грн., музичний центр «Дживісі»-2500грн., двохкасетний магнітофон німецький-2500грн., три художні картини: картина «Пиво, раки», художник [PERSON]-3500грн., картина «Чортополох» художник [PERSON]-3500грн., картина - батік, розпис на шелке, художник [PERSON]-2000грн.; сервіз перламутровий чайно - кавовий, окремо до сервізу 6 столових тарілок, такої ж якості та кольору-3000грн.; золотий лом на 40 000грн.; мельхіорові виделки, ложки, чайні ложки вартістю 1500грн.; ювілейні монети: срібна та золота царської чеканки вартістю 2500грн.; золоту монету з ліком царя Миколая Першого вмонтована в перстень з діамантами; диван виробництва Югославії вартістю 3000грн.; 10 000 доларів США (еквівалентно 80 000грн.), всього на суму 349 000грн. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.08.2013року прийнято зустрічний позов [PERSON] та об'єднано з первісним позовом [PERSON] в одне провадження. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом свій позов підтримала, просила задовольнити. Зустрічний позов [PERSON] не визнала, заперечила щодо його задоволення. Відповідач та її представник в судовому засіданні первісний позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні. Зустрічний позов підтримали за обставин викладених в ньому, просили задовольнити. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку що первісний позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] не підлягають до задоволення, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано та 01.03.2010 року виданого свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с.6). Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 07.12.2009 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили та ніким із сторін не оскаржувалось. Згідно договору №492 від 20.03.1992року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.101). Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо), самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, вказана квартира є спільною сумісною власністю подружжя. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність застосування до вимог [PERSON] позовної давності, виходячи з наступного. Відповідач [PERSON] та її представник просили застосувати строк позовної давності до первісного позову [PERSON] Відповідно до ч.2 ст. 72 СК України до вимог про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Згідно ст. ст. 257, 267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Позовна давність застосування судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» початок позовної давності для вимог про поділ спільного майна подружжя шлюб якого розірвано, обчислюється не з дати прийняття постанови державного органу РАЦС (статті 106,107 СК України), чи з дати набрання рішення суду законної сили(ст. ст. 109,110 СК України) а від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності (ч.2 ст.ст.72 СК України). Показання свідка [PERSON] на які посилається позивач по первісному позову та його представник, суд оцінює критично, оскільки він дав суперечливі пояснення про відомості, які нібито стали йому відомі, а саме свідок в судовому засіданні не міг пояснити коли він бачив відомості в інтернеті про продаж квартири, якої саме квартири та чітко не зазначив які відомості він бачив чи про продаж квартири чи продаж гаража. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] з 2006 року користується гаражем, в нього знаходяться ключі від гаража, з цього ж часу [PERSON] в квартиру [ADDRESS] не заходив, хоча мав ключі, даною квартирою не цікавився та не утримував її. Крім того, як встановлено в судовому засіданні [PERSON] дій щодо продажу квартири [ADDRESS] не здійснювала, та не мала наміру здійснювати, оскільки дана квартира є її та доньки єдиним житлом. Враховуючи викладене, суд не погоджується з доводами позивача по первісному позові про порушення його права власності в лютому 2013 року. Крім того, суд звертає увагу на те, що при зверненні до суду [PERSON] про порушення свого права не повідомляв, а заявив дане клопотання після клопотання відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності до позову [PERSON] Враховуючи те, що сторони з квітня 2006 року не підтримують шлюбних стосунків та [PERSON] одноособово для своїх потреб використовувала трикімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка була придбана в шлюбі, а [PERSON] автомобіль марки «Фольксваген - Пасат» та інші речі, суд вважає що сторони самі поділили спільне майно подружжя своєю відмовою від претензій на нього, тому позовну давність слід обчислювати із дня розірвання шлюбу, а саме з 07.12.2009року. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя слід залишити без задоволення, в зв'язку з пропуском строк звернення до суду. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, визнання права власності на квартиру, суд вважає за необхідне залишити без задоволення, оскільки позивачем по зустрічному позову не надано суду допустимого та належного доказу придбання сторонами гаражу, який розташований в дворі будинку [ADDRESS], автомобіля марки «Фольксваген - Пасат», телевізора німецького в оригіналі, телевізора «Панасонік», музичного центру «Дживісі», двохкасетного магнітофону німецького, трьох художніх картин: картини «Пиво, раки», художник [PERSON], картини «Чортополох» художник [PERSON], картини - батік, розпис на шелке, художник [PERSON]; сервіза перламутрового чайно - кавового, окремо до сервізу 6 столових тарілок, такої ж якості та кольору; мельхіорових виделок, ложок, чайних ложок; ювілейних монет: срібна та золота царської чеканки; золотої монети з ліком царя Миколая Першого вмонтована в перстень з діамантами; дивану виробництва Югославії; золотого лому та грошових коштів в сумі 10 000доларів США. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В силу статей 58,59 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ст. 212 ЦПК). На підставі викладено, згідно ст. ст. 60, 72 СК України, ст. ст. 257, 267 ЦК України, постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно ст. ст. 10, 11, 57, 58, 59, 60, 212-218 ЦПК України, суд -

Outcome: dismissed