Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами позики, посилаючись на те, що 19.07.2017 відповідач отримав від позивача під розписку грошові кошти у сумі 200 000,00 грн. на строк до 20 жовтня 2017 року, 26.07.2017 відповідач отримав від позивача під розписку грошові кошти у сумі 200 000,00 грн. на строк до 20 жовтня 2017 року та 05.08.2017 відповідач отримав від позивача під розписку грошові кошти у сумі 400 000,00 грн. на строк до 10 вересня 2017 року. Станом на 20 листопада 2017 року відповідач зобов'язання щодо повернення позивачу вказаних коштів не виконав. Сума основного боргу відповідача складає 800 000,00 грн., загальна сума 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом становить 5754 грн, а загальна сума інфляційних витрат складає 25055,26 грн. Позивач звертався до відповідача з вимогою про повернення суми боргу, однак на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов'язань за договорами позики. Враховуючи вище викладене, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість в загальному розмірі 830 809,26 грн. Позивач та його представник в судове засідання не з'явились. Позивач подав до суду заяву, де просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився без поважних причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Оскільки від нього не надійшла заява про розгляд справи у його відсутність чи відкладення розгляду справи та не повідомлено суд про причини неявки, а позивач не заперечує щодо заочного розгляду справи, це дає підстави суду відповідно до ст. 280 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного: судом встановлено, що 19.07.2017 відповідач отримав від позивача під розписку грошові кошти у сумі 200 000,00 грн. на строк до 20 жовтня 2017 року, 26.07.2017 відповідач отримав від позивача під розписку грошові кошти у сумі 200 000,00 грн. на строк до 20 жовтня 2017 року та 05.08.2017 відповідач отримав від позивача під розписку грошові кошти у сумі 400 000,00 грн. на строк до 10 вересня 2017 року (а.с.5-7). У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З огляду на вищезазначені норми цивільного законодавства за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як факт його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Тобто, розписка - це документ, що засвідчує в письмовій формі факт одержання особою у власність, користування чи розпорядження грошей від іншої особи. Крім того, розписка має також містити дату отримання коштів. З огляду на викладене, суд розцінює вказані вище розписки як договори позики, укладені між сторонами. За змістом ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Частиною першої статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. При цьому індекс інфляції, 3% річних від простроченої суми (стаття 625 ЦК України) та проценти за позикою (стаття 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу. Відповідач покладені на нього обов'язки щодо повернення позики не виконав, а тому позивачем було направлено відповідачу вимогу про повернення боргу за розписками. На час розгляду справи відповідачем вказана вимога залишена без виконання (а.с.8). Отже, за відповідачем станом на 20.11.2017 утворилася заборгованість за договором позики в загальному розмірі 830 809,26 гривень, з яких: 800 000,00 сума основного боргу, 5754 грн. - загальна сума 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом, яка складається з: 3 % річних з суми 400 000,00 грн. за період з 21.10.2017 по 27.12.2017 - 2236 грн., 3 % річних з суми 400 000,00 грн. за період з 11.09.2017 по 27.12.2017 - 3518 грн., та 25055,26 грн. - загальна сума інфляційних витрат, яка складається з: інфляційні витрати з суми 400 000,00 грн. за період з 21.10.2017 по 27.12.2017 - 8 443,20 грн., інфляційні витрати з суми 400 000,00 грн. за період з 11.09.2017 по 27.12.2017 - 16 612,06 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості зазначеним в позові (а.с.2,3). Як вбачається з ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі і на підтвердження його укладення та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк, та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики в загальному розмірі 830 809,26 гривень, з яких: 800 000,00 сума основного боргу, 5754 грн. - загальна сума 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом, яка складається з: 3 % річних з суми 400 000,00 грн. за період з 21.10.2017 по 27.12.2017 - 2236 грн., 3 % річних з суми 400 000,00 грн. за період з 11.09.2017 по 27.12.2017 - 3518 грн., та 25055,26 грн. - загальна сума інфляційних витрат, яка складається з: інфляційні витрати з суми 400 000,00 грн. за період з 21.10.2017 по 27.12.2017 - 8 443,20 грн., інфляційні витрати з суми 400 000,00 грн. за період з 11.09.2017 по 27.12.2017 - 16 612,06 грн. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 8000,00 грн.

Outcome: approved