Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

[PERSON]\~ звернувся до Люботинського міського суду Харківської області з позовною заявою до\~ [PERSON]\~ про стягнення боргу. Позивач зазначає, що він 15\~ грудня 2017 року, уклав письмовий договір позики,оформивши його розпискою, та надав\~ в борг відповідачу 4 400 доларів США строком на 2 місяці. В визначений строк відповідач борг не повернув. В звязку з зазначеним, [PERSON] просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості, 3% річних, витрати на правову допомогу,\~ всього на суму -123 712 грн. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, зазначених\~ в уточненій позовній заяві. Відповідач про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки-повідомлення, до суду повторно не зявився,\~ про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов до суду він не подавав. Зі згоди позивача та за наявності підстав, передбачених ст. ст. 280, 281 ЦПК України суд постановляє заочне рішення. Суд, вислухавши сторони\~ дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем по справі докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково, при цьому суд виходить з наступного. Судом встановлені такі факти, що підтверджуються наявними у справі доказами, та не оспорюються сторонами по справі, та відповідні їм правовідносини. \~ Відповідно до договору позики, укладеного 15 грудня 2017 року між [PERSON] та [PERSON], що оформлений письмовою розпискою, [PERSON] отримав у борг від [PERSON] 4400 доларів США строком на 2 місяці\~ (а.с.11) До теперішнього часу відповідач по справі свої зобовязання не виконав та не повернув позивачу заборгованість в сумі 4400 доларів\~ США. [PERSON]\~ не оспорював факт отримання грошових коштів в розмірі 4400 доларів США у борг від [PERSON] та невиконання в установлені строки зобовязання, на підтвердження надавав розписку, що він зобовязується повернути борг до 24 лютого 2018 року, але зобовязання не виконав.\~ Тому позивач змушений звернутися з позовом до суду. Згідно з ч. 3ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно дост.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того є роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як вбачається з приписів ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі і на підтвердження його укладення та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч.1ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем)у строк, та в порядку, що встановлені договором. З огляду на вищезазначені норми цивільного законодавства за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як факт його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Тобто, розписка - це документ, що засвідчує в письмовій формі факт одержання особою у власність, користування чи розпорядження грошей від іншої особи. Крім того, розписка має також містити дату отримання коштів. Для того, щоб договір позики набрав чинності, необхідне підтвердження одержання позичальником позики. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс 15. В цій постанові зазначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов згідно із ч. 2ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми та дату отримання коштів. Розписка, як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов'язанням її повернення та дати отримання коштів. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 02.07.2014 у справі № 6-79цс14, договір позики є укладеним з моменту передання грошей; складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Факт передання коштів повинен бути підтверджений розпискою. У відповідності ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно положень ст. 545 ЦК України, кредитор, приймаючи виконання зобовязання, повинен повернути борговий документ (розписку) боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає на вимогу боржника. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого боргу. Оригінал вищезазначеної розписки був наданий до суду позивачем, отже знаходився весь цей час у нього. Виходячи з положень ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобовязання за розпискою від [PERSON] на суму\~ 4400 доларів США [PERSON] повинен був повернути [PERSON] оригінал розписки, або ж на вимогу відповідача видати розписку про одержання виконання частково або у повному обсязі. \~ Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Підстав звільнення від доказування, визначених ст. 82 ЦПК України судом не встановлено. Позицію відповідача суд розцінює як ухилення від виконання свого обовязку щодо повернення боргу за договором позики. Таким чином, оцінивши докази у їх сукупності, оскільки відповідач у встановлений строк не повернула взяті нею у позику грошові кошти, тобто не виконала зобовязання належним чином відповідно до умов договору позики, суд прийшов до висновку про обґрунтованість предявленого позову та його задоволення. Частиною 1 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 3 вищезазначеної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Що стосується вимог про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 1200 грн., то суд в цій частині позову відмовляє, оскільки позивачем не надано розрахунок витрат на правову допомогу. Позивачем надано квитанцію про сплату\~ юридичній консультації Жовтневого району м. Харкова 1200 грн. за юридичні послуги, але не вказано, що то за послуги та з якого приводу вони йому надавалися. З акту прийому передачі наданої правової допомоги не вбачається, що ця допомога надавалася саме з приводу справи, що розглядається. Так, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Питання щодо стягнення судового збору вирішити в порядку, передбаченому ст. 141, 142 ЦПК України.

Outcome: partial