Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Черкаської міської ради, третя особа [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Свій позов обґрунтовує тим, що [INFO] року помер його дід [PERSON], який був відчимом його батька - [PERSON], який помер [INFO] року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді ? частини квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі [PERSON] був зареєстрований та проживав разом з ним, його дружиною та дітьми з 30 січня 1998 року і по день своєї смерті. Після смерті [PERSON], він звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Про те, у видачі свідоцтва про право на спадкове майно йому було відмовлено. Листом-роз'ясненням від 7 квітня 2014 року нотаріус повідомила його, що після заведення спадкової справи №06-2014, відкритої після смерті [PERSON], інших заяв про прийняття спадщини від будь-яких осіб, окрім тієї, що надійшла від нього, на адресу нотаріуса не надходило. В зв'язку з відсутністю у нього документів, які б підтверджували його родинні стосунки з померлим, йому було роз'яснено право звернення до суду. Відповідно до ст. 1265 ЦК України право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. З [PERSON] він проживав однією сім'єю 16 років (з 30 січня 1998 року по [INFO] року). Той факт, що вони мали близькі родинні стосунки підтверджується заповітом на грошові заощадження, складеним [PERSON] 22 червня 2005 року на його користь, в якому він називає його онуком. Отже, встановлення факту проживання однією сім'єю з спадкодавцем породжує спір про право на спадкове майно. Співвласником квартири [ADDRESS] є його старший син [PERSON], який заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не подавав. Просив суд встановити факт проживання [PERSON], померлого [INFO] року і [PERSON] в квартирі [ADDRESS] однією сім'єю з 27 грудня 1997 року по [INFO] року; визнати за ним право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, проти задоволення позову в частині встановлення факту спільного проживання не заперечував. В задоволені решти позовних вимог просив відмовити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву. в якій справу просив розглянути в його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Відповідно договору купівлі-продажу від 27 грудня 1997 року, укладеного між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], останні придбали в рівних частинах квартиру [ADDRESS]. З технічного паспорта на вказану квартиру вбачається, що [PERSON] належить ? її частина. Інша ? частина вказаної квартири належить на праві власності [PERSON] Як вбачається з заповіту від 22 червня 2005 року [PERSON] заповів належні йому рахунки, які відкрито в Соснівському відділенні №220/072 ВАТ «Державного ощадного банку України» м. Черкаси та рахунок відкритий в філії 8317/072 Придніпровського відділення ВАТ «Державного ощадного банку України» м. Черкаси онукові - [PERSON] Як вбачається з спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON], [PERSON] звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Роз'ясненням від 7 квітня 2014 року №98/02-14 приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] повідомила позивача про те, що після смерті [PERSON], який постійно проживав за адресою: [ADDRESS], інших заяв про прийняття спадщини від будь-яких осіб, окрім тієї, яка надійшла від позивача, на адресу приватного нотаріуса не надходило. В зв'язку з відсутністю у позивача документів, які б підтверджували родинні стосунки з померлим, позивачу роз'яснено, що відповідно до ст. 1264 ЦК України право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом). Цей факт може бути встановлено в судовому порядку. Відповідне рішення суду буде підставою для видачі нотаріусом на ім'я позивача свідоцтва про право на спадщину, в разі відсутності заяв інших спадкоємців першої-третьої черги. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1245 ЦК України, частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст. 1264 ЦК України право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом). Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Пунктом 21 цієї постанови передбачено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Як вбачається з паспорта позивача, з 30 січня 1998 року місцем його реєстрації є [ADDRESS]. Як вбачається з довідки ЖБК №101 від 15 березня 2014 року, [PERSON] проживав і був зареєстрований за місцем реєстрації з 3 жовтня 1998 року по [INFO] року, а саме: [ADDRESS]. Виписаний 19 лютого 2014 року у зв'язку із смертю. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що починаючи з 30 січня 1998 року [PERSON] та [PERSON] з родиною проживали спільно в квартирі за адресою [ADDRESS] були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. [PERSON] здійснював догляд за [PERSON] та поховав останнього після його смерті. За таких обстави суд вважає встановити факт, що [PERSON] та [PERSON] постійно проживали однією сім'єю за адресою [ADDRESS], з 30 січня 1998 року по день смерті [PERSON], який помер [INFO] року у м. Черкаси. Суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про визнання за ним право власності на ? частину квартири [ADDRESS] виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п. 23 постанови, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Крім того, в своєму роз'ясненні від 7 квітня 2014 року №98/02-14 приватний нотаріус повідомив позивача про те, що рішення суду про встановлення факту спільного проживання буде підставою для видачі нотаріусом на ім'я позивача свідоцтва про право на спадщину, в разі відсутності заяв інших спадкоємців першої-третьої черги. Тобто, позовна вимога позивача про визнання за ним права власності на частину квартири передбачає втручання в діяльність приватного нотаріуса, який уповноважений приймати відповідні рішення щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, тоді як, суд не може підміняти собою суб'єкта владних повноважень щодо реалізації ним власних повноважень, наданих законодавством. Така позиція суду щодо неможливості суду підміняти собою органи владних повноважень, повністю узгоджується із позицією Верховного суду України, викладеною в постанові Пленуму № 13 від 24 жовтня 2008 року, згідно якої, суд не може підміняти державний орган, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень та з позицією Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, і суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. На підставі наведеного,

Outcome: partial