Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, третя особа - [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що він є сином відповідача. 16.10.1999 року його батьки зареєстрували шлюб, який було розірвано [INFO] . Після розлучення батьків він залишився проживати разом із матір`ю та перебувати на її утриманні. На підставі рішення Сєвєродонецького міського суду відповідач виплачував аліменти на його утримання на користь матері у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи з 09.06.2009 до його повноліття. На теперішній час він є повнолітнім, навчається на першому курсі Національного університету «Києво-Могилянська академія», денного відділення, проживає у м. Києві. Мати - [PERSON] надає йому матеріальну підтримку, у зв`язку з тим, що йому потрібні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники, оплату гуртожитку, тощо, але мати не в змозі самостійно утримувати його. Позивач потребує матеріальної допомоги від відповідача, який добровільно надавати матеріальну допомогу відмовляється, тому він звернувся з цим позовом до суду. Просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до припинення навчання, але не пізніше досягнення ним 23 років. На виконання ухвали суду від 25.05.2020 відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги він не визнає у повному обсязі з наступних підстав. За рішенням суду з нього стягувались аліменти на користь [PERSON] на утримання позивача у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення сином повноліття. [INFO] [PERSON] виповнилось 18 років та утримання аліментів було припинено. На даний час позивач [PERSON] є студентом І курсу Національного університету «Києво-Могилянська академія» денного відділення. Відповідач звертає увагу на те, що позивач навчається на бюджетній формі, тому за навчання нічого не сплачує. Про отримання стипендії та про її розмір позивач доказів до позовної заяви не надав. Також, не надав жодних доказів того, що він взагалі потребує матеріальної допомоги (витрати на проживання, проїзд, тощо). Відповідач працює у Державній установі «Луганський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» та займає посаду провідного інженера. Його заробіток у середньому становить близько 6 310,21 грн., за мінусом податків, які утримаються з заробітної плати середньомісячний заробіток становить 5079,72 грн. 24.09.2011 він уклав шлюб з [PERSON] . Від шлюбу у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Таким чином, на його утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей. Між відповідачем та [PERSON] є домовленість про утримання їх неповнолітніх дітей. Так, у добровільному порядку він сплачує на їх утримання аліменти: до 01.05.2020 - 1/3 частку його заробітку, після 01.05.2020 - у розмірі 1/2 частки заробітку. Таким чином відповідач вважає, що він не має будь-якої можливості надавати матеріальну допомогу на утримання свого повнолітнього сина - позивача [PERSON] та просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнав, підтримав поданий відзив на позов. В судове засідання третя особа [PERSON] не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги [PERSON] просила задовольнити. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. У судовому засіданні встановлено, підтверджується матеріалами справи та не заперечувалося сторонами по справі, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано [INFO] . Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14.05.2002 Відділом реєстрації актів громадянського стану Сєвєродонецького міського управління юстиції, [PERSON] народився [INFO] , актовий запис 311. Батьком дитини записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Згідно з довідкою № 20-с від 10.04.2020, виданою керівником студентського відділу кадрів, [PERSON] навчається на 1 курсі Національного університету «Києво-Могилянська академія» факультету інформатики. Форма навчання - денна, 4 рівень акредитації, державне замовлення. Спеціальність - 121 Інженерія програмного забезпечення. Термін навчання з 01.09.2019 до 28.06.2023. Згідно з копіями довідок про доходи № 95 від 25.06.2020 та № 89 від 23.06.2020, виданих Національним університетом «Києво-Могилянська академія» IV рівня акредитації, студент [PERSON] має загальну суму доходу за період з вересня 2019 року по грудень 2019 року та з грудня 2019 року по травень 2020 року - 0,00 грн. Згідно з дублікатом квитанції № 0.0.1441388231.1 від 19.08.2019, [PERSON] здійснив оплату за гуртожиток [ADDRESS] у розмірі 5200,00 грн. Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 24.09.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] та [PERSON] 24.09.2011 зареєстрували шлюб, актовий запис № 572. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23.02.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] народився [INFO] , актовий запис № 163. В графі батько зазначений - [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27.03.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] народився [INFO] , актовий запис № 273. В графі батько зазначений - [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно з довідкою про доходи № 07/1201 від 14.05.2020, [PERSON] працює в Державній установі «Луганський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» провідним інженером та його загальна сума доходу за період з 1 січня 2020 року по 30 квітня 2020 року становить 25 240, 84 грн. Згідно з копіями розписок від 16.05.2020, 18.04.2020, 15.03.2020, 16.02.2020, 18.01.2020 [PERSON] отримувала від [PERSON] в рахунок виплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у добровільному порядку, 1/3 частку його заробітку, а 16.05.2020 у розмірі 1/2 частки його заробітку. Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на отримання від відповідача матеріальної допомоги на його утримання, як повнолітнього сина, у зв`язку з продовженням навчання. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Задовольняючи позов частково та визначаючи частку заробітку від доходу, яку потрібно стягувати з відповідача на користь позивача в якості аліментів, суд виходить з того, що відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень відповідача викладених ним у відзиві на позов, він має на утриманні двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та сплачує на їх утримання у добровільному порядку аліменти на користь своєї дружини [PERSON] з травня 2020 року у розмірі 1/2 частки від його заробітку (доходу). Згідно з довідкою про доходи відповідача його середня заробітна плата складає 6 310, 21 грн. на місяць. Оскільки аліменти на двох неповнолітніх дітей відповідач сплачує своїй дружині у добровільному порядку без рішення суду за домовленістю з нею, то сплачує він їх зі свого фактично отриманого доходу після утримання податків. Таким чином, з середньої заробітної плати відповідача у розмірі 6 310, 21 грн. утримуються податки у розмірі 19,5 % та залишається фактично до виплати 5 079, 72 грн., з яких 1/2 частку відповідач передає своїй дружині на утримання неповнолітніх синів. Отже, відповідачу на своє утримання залишається 2 539, 85 грн. Ураховуючи такі обставини, доводи відповідача про те, що коштів, які він заробляє, не вистачить на своє утримання, утримання своїх двох неповнолітніх дітей, а також на сплату аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини щомісячно, заслуговують на увагу, оскільки в такому разі розподіл грошових коштів, зароблених відповідачем, між ним та його утриманцями буде несправедливий. Водночас, суд звертає увагу на те, що законом передбачено стягнення аліментів на двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку платника, натомість відповідач домовився зі своєю дружиною [PERSON] про сплату аліментів у розмірі 1/2 частки від всіх видів заробітку платника щомісячно. Однак суд вважає за необхідне зазначити, що відповідач може домовитись зі своєю дружиною про добровільну виплату аліментів на утримання неповнолітніх дітей у будь-якому розмірі, однак в такому випадку розмір цих аліментів не може бути вирішальною підставою для відмови позивачу у позові про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, а домовленість між відповідачем та його дружиною може бути переглянута, з метою приведення у відповідність із законом та не перешкоджання таким чином позивачу в отриманні матеріальної допомоги на своє утримання. За таких обставин, ураховуючи, що повнолітній син відповідача потребує від нього матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання, а також матеріальне становище сторін, згідно з яким, на думку суду, відповідач має постійний заробіток і може надавати таку допомогу, але не надає її у добровільному порядку, з урахуванням інших утриманців та доводів відповідача, суд вважає, що справедливим буде стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/8 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд враховує, що позивач звільнена від сплати судового збору, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial