Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до АТ КБ «Приватбанк», третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ПФ «Ельбе», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовну заяву, враховуючи відповідь на відзив та додаткові пояснення, мотивує тим, що 07.05.2007 року між нею та ЗАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір №М3-32, відповідно до якого він отримав кредит в розмірі 190000 дол. США, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 13,50% на рік, до 04.05.2012 року. В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між ним та ЗАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір іпотеки за реєстраційним номером №1288, згідно якого він передав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю, бондарний цех - (літер 3-1), загальною площею 553,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що у зв`язку з неналежним виконанням умов договору рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.03.2010 року, позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №М3-32 в розмірі 1718896,85 грн. - звернуто стягнення на нежитлову будівлю, бондарний цех - (літер 3-1), загальною площею 553,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , вартістю 1837643 грн. Зазначає, що 20.12.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис №2258, яким запропоновано у безспірному порядку звернути стягнення на нерухоме майно - нежитлову будівлю, бондарний цех - 3-1, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, запропоновано задовольнити вимоги АТ КБ «Приватбанк» шляхом перерахування коштів у розмірі: заборгованость за кредитом - 174462,78 дол. США, заборгованість за відсотками - 488030,74 дол. США, пеня - 524664,00 дол. США, а всього на суму - 1187157, 52 дол. США, що еквівалентно - 33287416,32 грн. Вважає, що приватний нотаріус при вчинені виконавчого напису не переконався у безспірності заборгованості, оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам щодо його змісту, а тому ним порушено вимоги Закону України «Про нотаріат» при вчиненні такого напису. Крім того, посилається на те, що відповідачем пропущено строк звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, оскільки, з дня виникнення права вимоги щодо стягнення боргу за кредитним договором минуло більше трьох років. На підставі наведеного, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню - виконавчий напис № 2258 від 20.12.2018 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., щодо звернення стягнення на предмет іпотеки: нерухоме майно - нежитлову будівлю, бондарний цех - 3-1, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що немає правових підстав для оскарження виконавчого напису нотаріуса, оскільки, товариством, відповідно до закону був наданий вичерпний перелік документів, за якими стягнення проводиться в безспірному порядку, а позивач не надав доказів, які б свідчили про те, що на дату вчинення виконавчого напису заборгованість за кредитним договором була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому. Крім того, вказує, що банком не пропущений трирічний строк для вчинення виконавчого напису, оскільки, умови кредитного договору, на даний час, не виконанні, договір є чинним, а тому у кредитора виникає право виконання обов`язків боржником у будь-який час. Ухвалою суду від 05 березня 2021 року відкрито провадження у даній справі та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження (суддя Плахтій І.Б.). Ухвалою суду від 23 березня 2021 року прийнято справу до провадження, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження (суддя Пахолюк А.М.). Ухвалою суду від 20 квітня 2021 року витребувано в приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. належним чином завірені матеріали нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису № 2258 від 20.12.2018 року. Представник позивача до судового засідання подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача також до судового засідання подав заяву про розгляд справи без його участі. Просив відмовити в задоволені позову з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Третя особа приватний нотаріус Бондар І.М. до судового засідання подала заяву про розгляд справи без її участі. Представник третьої особи ПФ «Ельбе» в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв на адресу суду про розгляд справи без його участі не надходило. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності учасників справи по наявним у справі доказам. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 07.05.2007 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір №М3-32, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 190000 дол. США, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 13,50% на рік, терміном до 04.05.2012 року (а.с 44-48). В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк» 10.05.2007 року було укладено договір іпотеки за реєстраційним номером №1288, згідно якого позичальник передав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю, бондарний цех - (літер 3-1), загальною площею 553,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 42-43). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.03.2010 року, позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №М3-32 від 07.05.2007 року в розмірі 1718896,85 грн. - звернуто стягнення на нежитлову будівлю, бондарний цех - (літер 3-1), загальною площею 553,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , вартістю 1837643 грн. шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк», з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу (а.с. 8-10). Відповідачем до матеріалів справи не додано доказів того, що дане судове рішення скасоване та інформації про звернення ПАТ КБ «Приватбанк» до органів виконавчої служби для примусового виконання зазначеного судового рішення. 20.12.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис №2258, яким запропоновано у безспірному порядку звернути стягнення на нерухоме майно - нежитлову будівлю, бондарний цех - 3-1, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, запропоновано задовольнити вимоги АТ КБ «Приватбанк» шляхом перерахування коштів у розмірі: заборгованість за кредитом - 174462,78 дол. США, заборгованість за відсотками - 488030,74 дол. США, пеня - 524664,00 дол. США, а всього на суму - 1187157, 52 дол. США, що еквівалентно - 33287416,32 грн. (а.с. 7) На підставі оспорюваного виконавчого напису 15.07.2020 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Новосадом О.Ю. відкрито виконавче провадження (а.с. 5). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі ж правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такі висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16 та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17. У спірних правовідносинах судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.03.2010 року, позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №М3-32 від 07.05.2007 року в розмірі 1718896,85 грн. - звернуто стягнення на нежитлову будівлю, бондарний цех - (літер 3-1), загальною площею 553,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , вартістю 1837643 грн. шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк», з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу (а.с. 8-10). Вказаним судовим рішенням встановлено, що [PERSON] належним чином не виконав зобов`язання по кредитному договору, у зв`язку з чим станом на 02.03.2010 року виникла заборгованість в розмірі 215131,02 дол. США, що по курсу НБУ становить - 1718896,65 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 139487,89 дол. США, прострочений кредит - 34974,89 дол. США, відсотки - 104,44 дол. США, прострочені відсотки - 31356,88 дол. США, пеня - 8263,92 дол. США, а тому було вирішено звернути стягнення на предмет іпотеки: нежитлову будівлю, бондарний цех - (літер 3-1), загальною площею 553,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з оспорюваного виконавчого напису нотаріуса, станом на день його вчинення у [PERSON] заборгованість за кредитним договором складається з заборгованості за кредитом - 174462,78 дол. США, заборгованості за відсотками - 488030,74 дол. США, пені - 524664,00 дол. США, а всього на суму - 1187157, 52 дол. США, що еквівалентно 33283916,32 грн., та разом з витратами пов`язаними з вчиненням виконавчого напису складає суму в розмірі - 33287416,32 грн. (а.с. 7). Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. Разом з тим, у заяві про вчинення виконавчого напису відповідач заявив до стягнення заборгованість по тілу кредиту, проценти за кредитом, нараховані після пред`явлення до позичальника вимоги про звернення стягнення та після закінчення строку дії договору. Зокрема, з виписки по рахунку боржника, що бралася до уваги при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, вбачається, що борг [PERSON] визначений за період з травня 2007 року по листопад 2017 року (а.с. 49-51). Таким чином, на момент вчинення нотаріусом Бондар І.М. виконавчого напису у боржника [PERSON] не існувало безспірної заборгованості перед стягувачем, сума заборгованості визначена рішенням суду від 03.03.2010 року, а тому нараховану суму боргу за тілом кредиту, відсотками та пенею в розмірі 1187157,52 дол. США. не можна вважати безспірною в даному випадку. Виходячи із вищевикладеного, виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Бондар І.М. з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та Глави 16 розділу ІІ Порядку, а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved