Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ФОП [PERSON] і просить: розірвати договір купівлі-продажу товару відносно запчастин-фрези до мотоблоку від 10 травня 2021 року, укладений між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] , [INFO] ; стягнути із фізичної особи-підприємця [PERSON] на його користь сплачені кошти на виконання договору купівлі-продажу запчастин-фрези до мотоблоку від 10 травня 2021 року сумі 3615 грн., за оплату доставки товару з м. Харків в м. Ромни у сумі 105 грн., за оплату доставки товару з м. Харків в м. Ромни у сумі 165 грн., за повторну оплату доставки товару з м. Харків в м. Ромни у сумі 141 грн. та моральну шкоду в сумі 10000,00 грн. В обґрунтування позову вказав, що у травні місяці 2021 року він вирішив купити для мотоблоку запчастини - фрезу. Пошуками купівлі товару (запчастини-фрезу до мотоблоку) він здійснив через мережу Internet на сайті ОЛХ. 10.05.2021 він зайшовши через комп`ютер мережу на сайті ОЛХ оголошення, згідно якого продавалися запчастини-фрези до мотоблоку вартістю 3615,00 грн. продавцем ФОП [PERSON] . Запчастини-фрези до мотоблоку за ціною його влаштовували. За вказаним номером продавця, вказаного у оголошенні ( [NUMBER] ; [NUMBER] ), він здійснив телефонний дзвінок, в ході якого вони домовилися про те, що він купує у ФОП [PERSON] запчастини-фрези до мотоблоку, спочатку він повинен був сплатити кошти у розмірі 3615,00 грн. через Приват24, а останній пересилає куплений товар через TOB «НОВА ПОШТА» з м. Харків (відділення № 3) до м. Ромни (за місцем його місця реєстрації та місця фактичного проживання відділення № 2). Зранку 10.05.2021 він сплатив кошти у розмірі 3615,00 грн. ФОП [PERSON] на його картковий рахунок як і домовлялися через [INFO] . 10.05.2021 від ФОП [PERSON] у відділенні № 2 м. Ромни, Сумської області, він отримав посилку-коробку. Заплатив за неї 105 грн., що підтверджується експрес-накладною за № 20450385516311 та забрав додому. Приїхавши додому, він відкрив посилку-коробку та побачив, що ФОП [PERSON] прислав абсолютно не те, що він замовляв, а зовсім якісь інші деталі, які йому не потрібні. Він відразу почав телефонувати продавцю, щоб той забрав свій товар та повернув кошти, але той вже не відповідав. Тому, 13.05.2021, не маючи зовсім іншого виходу він взяв отриману посилку-коробку з невідомими присланими деталями та направив ФОП [PERSON] у відділення № 3 ТОВ «НОВА ПОШТА» м. Харків, що підтверджується експрес-накладною № 59000685714661. За відправлення даної посилки він сплатив кошти у сумі 165,00 грн. проте дана посилка повернулася. Він знову 22.05.2021 взяв посилку-коробку з невідомими присланими деталями та вдруге направив ФОП [PERSON] у відділення № 3 ТОВ «НОВА ПОШТА» м. Харків, що підтверджується експрес-накладною № 59000689052898. За відправлення даної посилки він знову сплатив кошти у сумі 141 грн. Він пенсіонер, 73 роки, хворіє, переніс інсульт. До цього випадку він постійно замовляв товари через мережу Internet (оскільки товари набагато дешевші) та жодного разу його ніхто не обманював. Приблизний розмір його пенсії становить 1800,00 грн. Йому більше 2 місяців потрібно було збирати кошти, економити на ліках, продуктах харчування, частково не сплачувати за комунальні платежі, щоб купити замовлений товар. На момент купівлі товару був початок травня місяця, коли йому замовлений товар був вкрай необхідний для посадки на огороді... без цих запчастин-фрези для мотоблоку він нічого так і не посадив. Крім того, обігавши усі державні установи та організації з метою захисту своїх законних прав та інтересів він звернувся до Роменського районного відділу поліції, проте 31.05.2021 отримав лист, за яким вбачається, що йому необхідно звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вважає, що відповідач своїми діями порушив його права як споживача, внаслідок чого він зазнав душевних страждань, звичайний уклад його життя було порушено. Внаслідок ухилення відповідача від негайного повернення сплачених коштів, він вимушений збирати велику кількість документів, звертатись за юридичною допомогою, витрачати час та кошти для захисту своїх прав, що позначилось на його душевному стані та призвело до погіршення взаємовідносин у сім`ї, оскільки дружина його постійно сварить за безглуздо витрачені кошти. Вважає, що позовні вимоги в частині розірвання договору укладеного 10 травня 2021 року на відстані через засоби дистанційного зв`язку, а саме через інформаційні мережі, інтернет, підлягають задоволенню на підставі ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів», до договору, укладеного на відстані застосовуються положення, передбачені частиною п`ятою-дев`ятою статті 12 цього Закону, тобто підлягають стягненню з відповідача сплачені ним за товар кошти в сумі 3615,00 грн. та вартості оплати доставки товару з м. Харків в м. Ромни у розмірі 165,00 грн. та з м. Ромни до м. Харків у розмірі 141,00 грн. 25 серпня 2021 року провадження у справі відкрито і призначено підготовче засідання. 24 вересня 21021 року підготовче засідання закінчене. В судове засідання позивач [PERSON] не прибув, в позовній заяві клопотав про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не прибув, причини неявки не повідомив, вважається повідомленим про місце і час розгляду справи. За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований фізичною собою-підприємцем і має право здійснювати такі види діяльності як торгівля, в тому числі деталями та приладдям до мотоциклів, та рядом інших видів торгівлі, що підтверджено інформацією з сайту Міністерства юстиції України. (а.с.13) Згідно квитанції від 10 травня 2021 року, о 9 годині 37 хвилин [PERSON] , через електронний додаток Приватбанку переказав на картку [PERSON] кошти в сумі 3615 грн.(а.с.14) 10 травня 2021 року [PERSON] надіслав через ТОВ «Нова пошта» [PERSON] посилку, вагою 10 кг, запчастини, загальною вартістю 3000 грн. При цьому вказано що доставку - 105 грн. сплачує отримувач. Представником одержувача вказаний [PERSON] , дата 11.05.2021 час 18:43:08. Вказане підтверджено експрес-накладною № 20450385516311.(а.с.15) Як вбачається з роздруківки інформації з сайту Нової пошти, 10.05.2021 року о 15 год 46 годин відправлення по трекінгу №20450385516311 було отримане.(а.с.16) 13 травня 2021 року [PERSON] направив на адресу [PERSON] вантаж, фактичною вагою 39,8 кг, опис - коробки, оголошеною вартістю 200 грн., і сплатив за відправлення 165 грн. Вказане підтверджується експрес накладною 259000685714661. (а.с.17) 22 травня 2021 року відповідно до експрес накладної № 59000689052898 [PERSON] було повернуто відправлення вага 39,8 кг, опис-коробка, оголошеною вартістю 200 грн. Доставку сплачує отримувач. (а.с. 18) З листа Національної поліції України ГУНП в Сумській області вбачається, що [PERSON] повідомляється, що його звернення було зареєстроване та розглянуте, за даним фактом відсутні підстави для проведення розслідування та внесення відомостей до ЄРДР. В данному випадку вбачаються цивільно-правові відносини, що є справою приватного судочинства.(а.с19) З довідпи про доходи №9003320202400010 виданої пенсіонерну [PERSON] в тому, що він перебуває на обліку в Роменському об`єднаному управлінні ПФУ в Сумській області та отримує пенсію за віком. Сума пенсії за період з 01.12.2020 року по 31.05.2021 року становить одинадцять тисяч сто двадцять три гривні двадцять дві копійки.(а.с.20) Вказане свідчить, що між сторонами склалися спірні правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 205 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Стаття 656 ЦК України визначає, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Відповідно до статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Законом України «Про захист прав споживачів» установлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Як вбачається зі ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів» для повернення грошових коштів за товар відповідач має встановити його відповідність певним критеріям, зокрема обмін товару належної якості провадиться, якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, виданий споживачеві разом із проданим товаром. Крім того, в першу чергу в покупця виникає право на обмін товару і лише за відсутності аналогічного товару у продажу - право розірвати договір. Зі змісту ч. 4,ч.7 ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів» вбачається, що споживач має право розірвати укладений на відстані договір шляхом повідомлення продавця (виконавця) про це протягом чотирнадцяти днів з моменту підтвердження інформації або з моменту одержання товару чи першої поставки товару. У разі продажу матеріальних речей їх повернення також свідчить про розірвання договору. До договору, укладеного на відстані, застосовуються положення, передбачені частинами п`ятою-дев`ятою статті 12 цього Закону. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» продавець - суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації. Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частин другої-п`ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких обставин, дослідивши докази зібрані у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Такого висновку суд дійшов з тих підстав, що відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів» права [PERSON] було порушено, так як відповідачем при купівлі товару було надано йому не достовірну інформацію щодо товару. Вимога позивача, щодо стягнення з відповідача моральної шкоди задоволенню не підлягає, оскільки, позивачем не було надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що йому було завдано моральну шкоду, а також не наведено, з яких саме міркувань він виходив, визначаючи її розмір, та якими доказами це підтверджується. Твердження позивача про спричинення йому моральної шкоди, за таких обставин суд вважає припущеннями, які не можуть бути покладені в основу прийнятого рішення, з огляду на що суд вважає за доцільне відмовити в задоволенні даної вимоги. Враховуючи, що позов виник з вини відповідача, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню 908,00 грн. судового збору.

Outcome: dismissed