Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

[PERSON] (далі - «Позивач») звернулася до суду з даним позовом до ТОВ «СПЛІІТ» (далі - «Відповідач») про захист прав споживача. В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на наступні обставини. 01.12.2019 року між Позивачем та Відповідачем ТОВ «СПЛІІТ» укладено три договори підряду на виготовлення «кухні», «шафи», «шафи коридор» на загальну суму 110 649, 00 грн. У відповідності до вищезазначених договорів Відповідач зобов`язався виконати підрядні роботи за адресою: [ADDRESS] , а Позивач зобов`язався їх оплатити. При цьому перемовини перед укладанням договорів проводилися у період з липня 2019 року по листопад 2019 року включно. Протягом даного періоду було погоджено проект меблів, матеріали, фурнітура для їх виготовлення, вартість, терміни оплати, строки виконання та інші істотні умови виготовлення та встановлення меблів у її квартирі. Серед істотних умов було погоджено однозначно і беззмінно умови оплати замовлених послуг, що повинна бути здійснена шляхом внесення 50% передоплати від загальної вартості замовлення під час укладення Договорів та кінцевої оплати у розмірі 50% після успішного виконання послуги з виготовлення, доставки та роботи зі встановлення меблів у квартирі. Кінцевим терміном виконання послуги визначено 15.02.2020 рік, що передбачено п.6.1.Договорів. До 15.02.2020 року Відповідачем так і не було виконано зобов`язань згідно з Договорами та двічі висловлювалося прохання з боку Відповідача відтермінувати дату остаточного виконання зобов`язань, мотивуючи це різними причинами. 29.02.2020 року за адресою: [ADDRESS] були доставлені меблі, але комплект меблів для установки було привезено не повний. Монтажні роботи зі встановлення кухні не були завершені, монтажні роботи зі встановлення «шафи кутової» та «шафи в коридор» взагалі не розпочинались у зв`язку з виявленими істотними недоліками в елементах меблів. В зв`язку з тим, що привезені елементи меблів були із значними недоліками, фурнітура не відповідала замовленій та й увесь комплект меблів не привезений загалом, представником Відповідача, засобами телефонного зв`язку, було запропоновано доплатити лише частково 10 000 грн., шляхом передачі готівкових коштів через майстра ТОВ «СПЛІІТ», який прибув для установки меблів, що Позивачем і було здійснено. Станом на 13.04.2020 року Позивачем сукупно було сплачено Відповідачу 75 000,00 грн. 04.05.2020 року Відповідачем було надано розрахунковий документ на сукупну суму здійсненої Позивачем оплати на суму 75 000,00 грн. у вигляді квитанції до прибуткового касового ордеру. Крім численних усних претензій, Позивачем направлялись Відповідачу три претензії від 04.05.2020 року, від 15.06.2020 року, від 04.07.2020 року, у яких вона просила Відповідача усунути порушення її прав та виконати умови Договорів. 08.05.2020 року Відповідачем було надіслано на адресу Позивача лист-відповідь на першу претензію, із змісту якого убачається, що останній не заперечує несвоєчасність та неповне виконання зобов`язань згідно з Договорами. Також указаним листом Відповідач підтвердив його відмову віддавати навіть ту частину продукції, яка вже є виготовленою до повної фактичної сплати залишку коштів Позивачем. Відповіді на наступні дві претензії не надходили. 12.05.2020 року Відповідачем, засобами телефонного зв`язку Позивачу було повідомлено про чергову односторонню зміну умов Договорів у частині монтажу, доставки та заносу на поверх. У наданні належно оформлених документів, які стосуються виконання умов Договорів та відповідають фактичному стану речей їй було відмовлено. 08.07.2020 року Головним управлінням Держдпродспоживслужби в Київській області було здійснено перевірку ТОВ «СПЛІІТ» та винесено припис, який Відповідачем не було виконано. 03.11.2020 року Держдпродспоживслужбою здійснено виїзд на перевірку виконання припису. У ході перевірки, фахівцями служби встановлено, що ТОВ «СПЛІІТ» ухиляється від виконання припису посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, а взяті Відповідачем на себе зобов`язання за Договорами так і не виконано. Під час перевірки 08.07.2020 року було з`ясовано, що Договори від імені ТОВ «СПЛІІТ» підписала [PERSON] , повноваження якої у ході послідуючих численних заходів Держпродспоживслужби не були підтверджені. З травня 2020 року і до даного часу з боку Відповідача жодних намагань вирішити дане питання не було, а саме жодного телефонного дзвінка Відповідачем до Позивача не було здійснено, відповіді на претензії Позивача не надавались, виклики Держспоживслужбою на перевірки [PERSON] та [PERSON] ігнорувалися, Відповідачем не надано належно оформлених документів для проведення розрахунків Позивачу. Оскільки Позивач не має на меті збагатитися за рахунок Відповідача, а кінцевою метою є лише встановлення меблів для можливості проживання у власному постійному житлі. Уточнивши позовні вимоги, Позивач просила розірвати три договори підряду №01 від 01.12.2019 року, на виготовлення кухні, шафи, шафи-коридор; стягнути з Відповідача 75 000,00 грн. у якості відшкодування збитків та 15 000,00 грн. моральної шкоди; стягнути з Відповідача на її користь 5 800,00 грн. за надану правову (правничу) допомогу. Ухвалою суду від 01.02.2021 року було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (т.1 а.с.144-145). 18.03.2021 року через канцелярію суду представником Відповідача ТОВ «СПЛІІТ» було подано зустрічну позовну заяву до [PERSON] про стягнення з неї грошових коштів. В обґрунтування зустрічного позову Відповідач зазначив, що 01.12.2019 року між ТОВ «СПЛІІТ» в особі директора [PERSON] та [PERSON] було укладено три договори підряду на виготовлення корпусних меблів. 04.05.2020 року [PERSON] направила ТОВ «Сплііт» претензію в якій поставила чотири вимоги, а саме: розірвати три договори підряду на виготовлення меблів від 01.12.2019 року і повернути кошти в сумі 75 000,00 грн.; відшкодувати збитки на оренду житла в сумі 5 547,00 грн.; відшкодувати збитки від знецінення грошей в часі в розмірі 4 344,00 грн. та відшкодувати моральну шкоду в сумі 5 000,00 грн. Станом на 04.05.2020 року на час направлення [PERSON] претензії, яка містить повідомлення про відмову від договору, роботи по виготовленню меблів були повністю завершені виконавцем і жодних претензій щодо їх обсягу або якості не заявлено. 24.04.2020 року [PERSON] особисто оглянула продукцію і власноручно написала, що претензій не має. За таких умов розірвання договору є недопустимим. Просив прийняти зустрічний позов до спільного розгляду з первісним та стягнути з [PERSON] кошти в сумі 28 570,00 грн. недоплаченої вартості виготовленого товару; 30 250,00 грн. за зберігання товару; 20 714,00 грн. пені, а всього - 79 534,00 грн, у задоволенні первісного позову просив відмовити (т.1 а.с.159-163). 03.06.2021 року ухвалою суду було прийнято зустрічний позов ТОВ «СПЛІІТ» до [PERSON] про стягнення грошових коштів та постановлено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження (т.1 а.с.200-201). 16.06.2021 року у встановлений судом строк через канцелярію суду Позивачем за первісним позовом та Відповідачем за зустрічним було подано відзив на зустрічну позовну заяву, в якому вона просила у задоволенні зустрічного позову відмовити, а первісний позов задовольнити в повному обсязі (т.1 а.с.204-208). 26.08.2021 року Позивачем було подано до суду заяву, у якій вона просила вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти в сумі 136 584,75 грн., що містяться на рахунках Відповідача (т.2 а.с.2-4). 09.09.2021 року ухвалою суду заяву про забезпечення позову було задоволено частково, та накладено арешт на кошти в сумі 136 584,75 грн., що міститься на рахунку Відповідача № [NUMBER] в АТ «Таскомбанк», МФО 339500, ЄДРПОУ 41056492 (т.2 а.с.16-19). У судових засіданнях Позивач підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову просила відмовити. Додатково пояснила, що договір зберігання виготовлених меблів вона з Відповідачем не укладала. Щодо 50% передплати зазначила, що була відповідна усна домовленість з представником Відповідача, на виконання якої вона сплатила кошти, а Відповідач приступив до виконання робіт та, хоча і неякісно, але виконав їх. У судових засіданнях представник Позивача підтримала позовні вимоги, у задоволенні зустрічного позову просила відмовити. Додатково пояснила, що та обставина, що меблі було виготовлено та доставлено Позивачу, доводить наявність угоди саме про 50% передплату, а не про 100%, як це зазначає представник Відповідача. 09.09.2021 року у судовому засіданні представник Відповідача проти задоволення первісного позову заперечував, зустрічний позов просив задовольнити. Пояснив, що між сторонами дійсно було укладено зазначені Позивачем три договори на виготовлення меблів, але умовою оплати була 100% передплата. Втім, меблі було виготовлено і поставлено Позивачу відповідно до умов договорів. При цьому, якість меблів Позивачу не сподобалася і їх забрали щоб переробити. На виробництві вона їх оглянула та написала, що претензій не має, а потім направила письмову претензію. Розірвати договори неможливо, оскільки робота вже виконана - меблі виготовлено. 20.02.2021 року у судове засідання Відповідач свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, заяв, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду від нього не надходило (т.2 а.с. 29). 09.09.2021 року в судовому засіданні допитаний за клопотанням Позивача у якості свідка [PERSON] пояснив, що він є чоловіком Позивача і йому відомі всі обставини замовлення меблів. Він разом з Позивачем звернувся до Відповідача, оскільки їм сподобалась продукція, яку вони виготовляють. Вона вела з ними листування та домовилась про здійснення майстром замірів, узгодили вартість меблів. Договір укладався у них в квартирі в м.Буча, договір підписувала [PERSON] . Домовились про виготовлення меблів їх доставку, монтаж, 50% оплатити с початку, а інші 50% після встановлення меблів в квартирі. Остаточний розрахунок мав бути після встановлення їх в квартирі. Коли меблі були доставлені, вони готові були їх оплатити, але при їх монтажі було виявлено, що доставлено не повний комплект і було багато бракованих деталей. Представник виробника їм пообіцяв, що до кінця березня все буде перероблено, доставлять і встановлять меблі. Але, коли були доставлені меблі, ними було помічено, що фурнітура встановлена дешева та неякісна. Працівник Відповідача пообіцяв, що все замінить. При відвідуванні ними підприємства, також були виявлені недоліки на які вони вказали та їм пообіцяли їх переробити. Дружина докуповувала плівку щоб переробити фасади. Їх запевнили, що остаточно буде доставка меблів до кінця квітня 2020 року, але це не було виконано, недоліки залишились. 24.04.2020 року він разом з дружиною були на підприємстві, оглянули та погодились на запропоновані меблі, при цьому підписали, що претензій по якості вони не мають. Але через п`ять днів вони написали претензію Відповідачу, оскільки [PERSON] відмовився від поставки меблів. Оплату було здійснено по двох договорах в розмірі 75 000,00 грн., залишилось ще 40 000,00 грн. Було прийнято рішення разом з дружиною про розірвання договорів, бо директор [PERSON] відмовився привезти і встановити замовлені меблі, хоча це ними було узгоджено. Відповідач вводив їх в оману щодо якості меблів. Акт виконаних робіт вони з дружиною не підписували, оскільки меблі не були доставлені та не встановлені. 09.09.2021 року в судовому засіданні допитана за клопотанням Позивача у якості свідка [PERSON] пояснила, що є матір`ю Позивача. Вони довго шукали виконавця замовлення меблів, обіцяли, що 50% передоплати. Було домовленість, що після доставки, установки меблів буде сплачена друга частина коштів. На квартиру приїжджала [PERSON] з майстром, вони зробили заміри. Договір уклали на квартирі та оплатили 55 000,00 грн. Розрахували, що поставка буде до 15.02.2021 року, за тиждень вона їздила на підприємство, там пообіцяли, що замовлення зроблять вчасно, але приїхали 29.02.2021 року і повідомили, що привезли частину, але коли почали встановлювати, вони побачили, що інша комплектація, все подряпане, в жахливому стані. Представники виробника забрали меблі та пообіцяли їх переробити. Проте, коли вони приїхали на виробництво меблі не були готові, 24.04.2020 приїхали повторно і нам повідомили, що ми повинні розписатись, що претензій до меблів нема. Акт виконаних робіт вони не підписували бо меблі ще не були встановлені. Так за два роки вони не отримали ані грошей, ані меблів. 04.05.2020 року було видано квитанцію про сплату ними 75 000,00 грн. і працівники Відповідача вимагали підписати акт від 24.04.2020 року, але вони його не підписали. Просили привезти і встановити меблі та одразу би вони розрахувались, але Відповідач категорично відмовив. Вони були змушені звернутися до Держспоживслужби за захистом своїх прав. 08.07.2020 року всі факти порушення їхніх прав були підтверджені. Служба у справах захисту споживачів також запропонувала Відповідачу або повернути нам гроші, або встановити меблі. У вересні 2020 року вона була на виробництві, бачила меблі, вони були в розібраному стані, нікому на відповідальне збереження вони не передавались. Акт виконаних робіт вони планували підписувати в квартирі після встановлення меблів і вони б оплатили залишок суми. Перерахунку вартості їм за заміну фурнітури ніхто не робив. На даний час Позивач проживає на найманій квартирі, оскільки з вини Відповідача їхня квартира досі не обладнана меблями. 09.09.2021 року ухвалою суду занесеною до протоколу судового засідання, з метою повного всебічного розгляду справи, вирішено питання про виклик у наступне судове засідання у якості свідків для дачі особистих пояснень [PERSON] - керівника ТОВ «СПЛІІТ» на момент виникнення спірних правовідносин, [PERSON] - представника та виконавця з боку ТОВ «СПЛІІТ», а також діючого керівника ТОВ «СПЛІІТ». Ухвала суду була проголошена у присутності представника ТОВ «СПЛІІТ», якого судом було зобов`язано передати судові повістки вказаним особам. 20.10.2021 року в судове засідання вищезазначені особи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи вважаються повідомленими належним чином, про що, крім вищенаведеного, свідчать відповідні поштового відправлення. Причини неявки суду не повідомили (т.2 а.с.46, 47, 48). Суд, вислухавши пояснення Позивача, представника Позивача та свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 01.12.2019 року між Позивачем та Відповідачем ТОВ «СПЛІІТ» укладено три договори підряду на виготовлення «кухні», «шафи», «шафи коридор» на загальну суму 110 649, 00 грн., що підтверджується копіями договорів підряду, які містяться в матеріалах справ (т.1 а.с.28-33, 34-39, 40-45). У відповідності до вищезазначених договорів Відповідач зобов`язався виконати підрядні роботи за адресою: [ADDRESS] , а Позивач зобов`язався їх оплатити. Позивачем було внесено передплати замовлення, що підтверджується копією квитанції від 04.05.2020 року на суму 75 000,00 грн. (т.1 а.с.46). Відповідно до п.6.1. Договорів, кінцевим терміном виконання послуги визначено 15.02.2020 року. 04.05.2020 року Позивачем на адресу Відповідача було направлено претензію з проханням усунути порушення її прав та виконати умови Договорів (т.1 а.с.50-52). 08.05.2020 року Відповідачем було надіслано на адресу Позивача лист-відповідь на претензію, із змісту якого убачається, що останній не заперечує несвоєчасність та неповне виконання зобов`язань згідно з Договорами. Також Відповідач підтвердив його відмову віддавати навіть ту частину продукції, яка вже є виготовленою до повної фактичної сплати залишку коштів Позивачем (т.1 а.с.56-57, 58-61). 15.06.2020 року, 06.07.2020 року Позивачем на адресу Відповідача було направлено претензії з проханням усунути порушення її прав та виконати умови Договорів. Відповіді на наступні дві претензії не надходили (т.1 а.с.50-52). З акту №10-05.3/000122 від 08.07.2020 року, складеного за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів, убачається, що виявлені порушення вимог законодавства з боку ТОВ «СПЛІІТ» (т.1 а.с.68-70). 03.11.2020 року Держпродспоживслужбою здійснено виїзд на перевірку виконання припису від 08.07.2020 року. У ході перевірки фахівцями Держпродспоживслужби встановлено, що ТОВ «СПЛІІТ» ухиляється від виконання припису посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, а взяті Відповідачем на себе зобов`язання за Договорами так і не виконано, даний факт підтверджується актом, складеним за результатами проведення планової (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів №10-05.3/000181 від 03.11.2020 року (т.1 а.с.71-75). 15.02.2021 року постановою №17 про накладення стягнень, передбачених ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів», за порушення ТОВ «СПЛІІТ» умов договорів підряду на виготовлення корпусних меблів (кухня, шафа коридор) від 01.12.2019 року №01 зі споживачем [PERSON] , застосовано штраф у розмірі ста відсотків вартості виконаної роботи (наданої послуги), але не менше п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розмірі 75 000,00 грн. (т.1 а.с.189-190). Як убачається з рішення від 08.07.2021 року Київського окружного адміністративного суду, у задоволенні адміністративного позову ТОВ «СПЛІІТ» до Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області про визнання протиправним та скасування припису відмовлено (т.2 а.с.52-56). Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Згідно з ст.ст.525 - 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Забороняється одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Відповідно до ст.866 ЦК України договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Відсутність у замовника цього документа не позбавляє його права залучати свідків для підтвердження факту укладення договору або його умов. Згідно з ст.873 ЦК України, вартість робіт, виконаних за договором побутового підряду, визначається за погодженням сторін, якщо інше не передбачено у встановленому порядку прейскурантами (цінниками), тарифами тощо. Робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Відповідно до ст.611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок розірвання договору. Статтею 651 ЦК України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно з ч.1 ст.846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Частиною 2 ст. 849 ЦК України передбачено, що якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її в строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитись від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Дослідивши докази, вислухавши пояснення сторін та свідків, суд у даній справі встановив наявність підстав для відмови від договору підряду, передбачених ч.2 ст.849 ЦК України. Тобто, Позивач відмовився від договору за наявності встановлених законом підстав. У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Виходячи із змісту ст.ст.651, 653 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є розірваним, а у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Отже, внаслідок відмови Позивача від договору підряду він вважається розірваним і внаслідок його розірвання зобов`язання сторін за договором припиняються. Відповідно до правил ст.611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок розірвання договору та повернення отриманого за договором в натурі. Таким чином, позовні вимоги про розірвання договорів підряду №01 від 01.12.2019 року на виготовлення «кухні», №01 від 01.12.2019 року на виготовлення «шафи»; №01 від 01.12.2019 року на виготовлення «шафи коридор», що укладені між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «СПЛІІТ» є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Як наслідок задоволення таких позовних вимог, необхідно задовольнити й вимоги про стягнення з Відповідача на користь Позивача у якості відшкодування збитків суму в розмірі 75 000,00 грн. Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного. Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Суд вважає доведеним, що дії Відповідача завдали Позивачу моральної шкоди, що було виражено у порушенні його нормальних життєвих (у тому числі службових) зв`язків, а наслідки таких дій вимагають від нього додаткових зусиль для організації життя. У Позивача виникли негативні психоемоційні зміни. Тож, цілком природньо, що у Позивача виник поганий настрій, порушився сон. Таким чином, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав Позивач та враховуючи конкретні обставини справи, глибину та тривалість таких страждань, з урахуванням принципу розумності та справедливості і вважає, що вимога про відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню у розмірі 7 500,00 грн. Стосовно вимог Позивача про стягнення на його користь понесених витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. 20.10.2021 року у судовому засіданні Позивач та представник Позивача пояснили, що наразі вони вимагають відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 800,00 грн., на підтвердження понесення яких ними надано суду відповідні докази. Повідомили, що заяву про відшкодування понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. Позивачем буде подано суду у встановлений законом п`ятиденний строк. Суд ураховує, що статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. Як убачається з матеріалів справи, між адвокатом Дідич П.В. та Позивачем був укладений договір про надання правничої допомоги від 17.07.2020 року, що підтверджується витягом з угоди №174 про надання правничої допомоги (т.1 а.с.88). На підтвердження факту оплати правової допомоги, Позивачем надано суду копії квитанцій: №320685 від 07.07.2020 року на суму 200,00 грн., №320687 від 17.07.2020 року на суму 300,00 грн., №320700 від 22.01.2021 року на суму 300,00 грн., на загальну суму - 800,00 грн. (а.с. 89, 90). При визначенні розміру витрат на правничу допомогу, що підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача, суд враховує обставини, визначені ч.4 ст.137 ЦПК України. У будь-якому випадку, відповідно до ч.5 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.6 ст.137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні розміру витрат на правничу допомогу, що підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача, суд враховує обставини, визначені ст.137 ЦПК України, зокрема й те, що зменшення розміру витрат на правничу допомогу відбувається за клопотанням сторони. Втім, незважаючи на належне повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, відповідне клопотання Відповідач суду не заявив. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача на дату ухвалення судом рішення в розмірі 800,00 грн. Оскільки задоволення первісного позову виключає задоволення зустрічного позову, то позовні вимоги ТОВ «СПЛІІТ» визнаються судом незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Правових підстав для задоволення зустрічного позову у суду немає. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких здійснюється поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених позовних вимог з урахуванням обраного сторонами способу захисту права. При цьому суд враховує, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 3, 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. У зв`язку зі звільненням Позивача, як споживача, від сплати судового збору при звернення до суду, судовий збір у розмірі 1 816,00 грн. (по 908,00 грн. за кожну задоволену позовну вимогу), необхідно стягнути з Відповідача в дохід держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved