Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON], про розірвання шлюбу, в якій зазначив, що він з відповідачем у справі перебуває у шлюбі,\~ зареєстрованому 20 серпня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 322. Подружні стосунки з відповідачем були припинені з середини 2015 року, оскільки під час спільного проживання з відповідачем не зійшлись характером. Від спільного подружнього життя дітей не мають. На примирення не згодний та переконаний, що подальше подружнє життя та збереження шлюбу неможливе. Спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя, не має. Просить розірвати шлюб, зареєстрований 20 серпня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 322 між позивачем та [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, в прохальній частині заяви просив справу розглядати за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засідання надала пояснення аналогічні викладеним в відзиві на позовну заяву. З позовними вимогами (про розірвання шлюбу) згодна, і також вважає, що примирення між ними не є можливим, тому шлюб необхідно розірвати. Також зазначила, що позивач з питанням про розірвання шлюбу до неї не звертався, і вона не була проти розірвання шлюбу, тому безпідставними є посилання позивача на те, що відповідач не дає згоду на розірвання шлюбу без будь-яких причин. Стосовно обґрунтування позову [PERSON] викладених ним причин розірвання шлюбу, відповідач не погоджується та зазначає, що проживання однією сімєю з позивачем було припинено фактично з весни 2018 року, а не з середини 2015 року, як-то зазначив позивач, і з цього часу між ними припинені фактичні шлюбні стосунки та не ведеться спільне господарство, і відповідач тимчасово виїхала з місця проживання. Відповідач переконана, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе та суперечитиме не лише її інтересам, а і інтересам відповідача. Продовжувати шлюбні відносини не бажає. На примирення не згодна. Просить шлюб між нею та позивачем розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю позивача та його представника, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Заслухавши думку сторін, дослідивши позовну заяву та додатки до неї, суд дійшов наступного. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕД №107747, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, [PERSON] та [PERSON] 20 серпня 2010 року, зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 322. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON]. З позовної заяви вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, сторони мешкають окремо, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, сторони не бажають примиритися. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. За таких\~обставин суд\~вважає,\~що наявні\~підстави для\~задоволення позову\~про розірвання\~шлюбу.

Outcome: approved