Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду з позовом до ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] вказав, що він з 13 лютого 2012 року перебував з відповідачем у трудових відносинах, працюючи на шахті в якості прохідника 5 розряду підземного з повним робочим днем у шахті у шкідливих і небезпечних умовах праці. 03 червня 2013 року під час виконання трудових обов'язків з ним стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав травму - лівої ноги у вигляді відкритого косо-осколкового перелому обох кісток лівої гомілки зі зміщенням, що підтверджується актом розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 06.06.2013 року та актом №40 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом форми Н-1 від 06.06.2013 року. Первинно висновком МСЕК від 27.01.2014 року року йому встановлено 20% втрати професійної працездатності, але ж після погіршення стану здоров'я, повторним висновком МСЕК №246443 від 29.05.2014 року йому встановлено 65% втрати професійної працездатності та він визнаний інвалідом 2-ї групи з черговим переоглядом через один рік. Після встановлення втрати професійної працездатності він з усіма необхідними документами звернувся до відділення виконавчої дирекції ФСС від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Добропіллі для відшкодування матеріальної шкоди, де йому були призначені страхові виплати, а саме: одноразова допомога і щомісячні регресні виплати. Позивач вважає, що внаслідок отриманої травми йому заподіяні фізичний біль і душевні страждання. Ушкодження здоров'я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров'я, на безпечну працю. У зв'язку з виробничою травмою була порушена його нормальна життєдіяльність, він тривалий час знаходився на лікуванні. Йому важко виконувати певні роботи у побуті. Позивача постійно турбує біль у нозі, яка посилюється при опорі та ходьбі, а також при фізичних навантаженнях. Тривалий час ходив у апараті Ілізарова, потім за допомогою милиць та тростини. Був змушений звільнитися з роботи за станом здоров'я. Його турбує підвищена втомленість, зниження працездатності, порушення сну. Крім того, його заробітна плата була єдиним джерелом існування всієї його родини, тому що його дружина також є інвалідом 2-ї групи, не працює, на утриманні є неповнолітня дитина. У судовому засіданні позивач повністю підтримав позовні вимоги, просить суд стягнути з відповідача ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» в рахунок відшкодування моральної шкоди на свою користь 30000 гривень виходячи з того, що має серйозні порушення здоров'я зі стійким розладом функцій організму, обумовленим наслідками отриманої травми, які призводять до обмеження життєдіяльності, моральним стражданням, втраті нормальних життєвих зв'язків. Представник відповідача, діючий на підставі довіреності, позов не визнав, вважає, що позивачем не надано доказів спричинення йому моральної шкоди. Надав до суду письмові заперечення та просив у задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення та доводи сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач з 13 лютого 2012 року перебував з відповідачем у трудових відносинах, працюючи на шахті в якості прохідника 5 розряду підземного з повним робочим днем у шахті у шкідливих і небезпечних умовах праці. 03 червня 2013 року під час виконання трудових обов'язків з ним стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав травму - лівої ноги у вигляді відкритого косо-осколкового перелому обох кісток лівої гомілки зі зміщенням, що підтверджується актом розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 06.06.2013 року та актом №40 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом форми Н-1 від 06.06.2013 року. Первинно висновком МСЕК від 27.01.2014 року року йому встановлено 20% втрати професійної працездатності, але ж після погіршення стану здоров'я, повторним висновком МСЕК №246443 від 29.05.2014 року йому встановлено 65% втрати професійної працездатності та він визнаний інвалідом 2-ї групи з черговим переоглядом через один рік. Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Статтею 13 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. У судовому засіданні встановлено, що шкоду здоров'ю [PERSON] заподіяно з вини відповідача, що підтверджується відповідним актом, а саме відсутністю належного контролю з боку керівництва шахти за умовами праці, станом дисципліни на робочих містах та недбале виконання посадових обов'язків. Згідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03. 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду України № 5 від 25.05.2001 року) заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як вбачається із рішення Конституційного суду від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 по справі № 1-32/2008, право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та ст. 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. В п.4.1 рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. №1-9/2004 зазначено, що ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання, як і професійне захворювання. З врахуванням викладеного, суд вважає підставними та обґрунтованими вимоги [PERSON] до ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди, так як внаслідок отримання травми на виробництві позивачу заподіяні фізичний біль і душевні страждання. Ушкодження здоров'я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров'я, на безпечну працю. Все це призвело до порушення його звичного образу життя, вимагає від [PERSON] додаткових зусиль для організації свого життя, що належним чином має бути компенсовано. Дані обставини знайшли своє підтвердження доводами позивача, матеріалами справи, дослідженими та проаналізованими у ході судового розгляду. Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд виходить з розміру позовних вимог, факторів вини самого позивача, ступеню втрати професійної працездатності, порушення нормального укладу життя, характеру та ступеня моральних страждань, а також розумності та справедливості, вважає позов підлягаючим частковому задоволенню і стягненню з ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» на користь [PERSON] 22000 грн. В іншій частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір 243,60 грн.

Outcome: approved