Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати довіреність, посвідчену 01 серпня 2007 року приватним нотаріусом Бердянського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] (реєстр. №2487), удаваним правочином та застосовувати до неї правила щодо правочину договору купівлі-продажу транспортного засобу марки FORD модель MONDEO, 1998 року випуску, чорного кольору, шасі (кузов) WFOAXXGBBAWT60632, тип легковий хетчбек, повна маса 1790 кг, маса без навантаження 1306 кг, обєм двигуна 1796 куб.см., реєстраційний номер [NUMBER], що укладений між [PERSON] та [PERSON]; визнати за ним право власності на транспортний засіб марки FORD модель MONDEO, 1998 року випуску, чорного кольору, шасі (кузов) WFOAXXGBBAWT60632, тип легковий хетчбек, повна маса 1790 кг, маса без навантаження 1306 кг, обєм двигуна 1796 куб.см., реєстраційний номер [NUMBER]; виключити з опису та звільнити з-під арешту вказаний транспортний засіб. В обґрунтування позовних вимог зазначив, 01 серпня 2007 року він уклав з відповідачем договір купівлі-продажу автомобіля FORD, реєстраційний номер [NUMBER]. Купівлю автомобіля було здійснено за 25000,00 грн. Вказану суму він сплатив відповідачу до підписання договору купівлі-продажу, що підтверджується п. 2 Договору. Проте, у звязку з відсутністю коштів на оформлення автомобіля, своєчасно перереєстрацію автомобіля вчинено не було. Натомість відповідачем на його імя було видано нотаріальну довіреність від 01 серпня 2007 року, реєстровий номер 2487. Окрім того, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11.06.2015 року ВП №47767510 накладено арешт на все рухоме майно боржника (відповідача), в тому числі і на спірний автомобіль FORD, реєстраційний номер [NUMBER], чим було порушено його право власності. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити. [PERSON], повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, письмові заперечення на позов не подав. Представник Бердянського міскрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області в судове засідання не зявився. До суду не надходило заяв про неможливість розгляду справи у його відсутність. Суд розглядає справу заочно, у відсутність відповідача відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії РСА №287134, виданого 04 травня 2006 року, легковий автомобіль марки FORD модель MONDEO, 1998 року випуску, чорного кольору, шасі (кузов) WFOAXXGBBAWT60632, тип легковий хетчбек, повна маса 1790 кг, маса без навантаження 1306 кг, обєм двигуна 1796 куб.см., реєстраційний номер [NUMBER], належить [PERSON] Згідного письмової розписки від 01 серпня 2007 року вказаний автомобіль [PERSON] продав [PERSON], за що отримав від нього грошові кошти в сумі 25000,00 грн. Нотаріально посвідченою довіреністю від 01 серпня 2007 року [PERSON] на підставі усного договору доручення уповноважив [PERSON] бути його представником з правом користування (з правом розпорядження) належним йому автомобілем марки FORD модель MONDEO, 1998 року випуску, чорного кольору, шасі (кузов) WFOAXXGBBAWT60632, тип легковий хетчбек, повна маса 1790 кг, маса без навантаження 1306 кг, обєм двигуна 1796 куб.см., реєстраційний номер [NUMBER]. При вирішені позовних\~\~вимог [PERSON] про визнання договору доручення від 01 серпня 2007 року, на підставі якого [PERSON] видана довіреність на право користування спірним автомобілем, удаваним правочином з метою приховання договору купівлі-продажу автомобілю, суд приймає до уваги таке. Згідно ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. В судовому засіданні встановлено, що укладенням усного договору доручення від 01 серпня 2007 року, на підставі якого [PERSON] видана довіреність на право користування спірним автомобілем, сторони приховали вчинення договору купівлі-продажу автомобілю, що підтверджується виданою [PERSON] розпискою. З огляду на положення ч. 1 ст. 207 ЦК України наявність письмових документів, які свідчать про волю сторін на відчуження автомобіля, підтверджують висновок суду про укладення сторонами у письмовій формі договору купівлі-продажу спірного автомобіля. Згідно зч.2 ст. 235 ЦК України, якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання, що усний договір доручення від 01 серпня 2007 року, на підставі якого [PERSON] видана позивачеві довіреність на право користування спірним автомобілем, є удаваним правочином з метою приховання вчинення договору купівлі-продажу спірного автомобілю. При вирішенні позовної вимоги щодо визнання за позивачем права власності на автомобіль, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В судовому засіданні встановлено, що 01 серпня 2007 року позивач уклав з відповідачем [PERSON] договір-купівлі продажу, за яким придбав у нього автомобіль марки FORD модель MONDEO, 1998 року випуску, чорного кольору, шасі (кузов) WFOAXXGBBAWT60632, тип легковий хетчбек, повна маса 1790 кг, маса без навантаження 1306 кг, обєм двигуна 1796 куб.см., реєстраційний номер [NUMBER], за 25000,00 грн., що підтверджено письмовою розпискою, виданою продавцем. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч.1 ст. 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Згідно зі ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків Приписами ч. 1 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Системний аналіз вказаних положень цивільного законодавства дає можливість дійти висновку про те, що укладений між позивачем та відповідачем [PERSON] чинний договір купівлі-продажу автомобілю є достатньою та належною правовою підставою набуття майна. При цьому суд приймає до уваги, що автомобіль набуто позивачем в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обовязків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 ЦК України. Вказаний висновок суду кореспондується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 3 червня 2015 р. у справі № 6-100цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для застосування судами. Щодо позовних вимог про виключити з опису та звільнити з-під арешту спірного автомобіля суд звертає увагу на те, що відповідно до [PERSON] з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 28..09.2017 року відповідне обтяження виключено з Реєстру, а отже позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Outcome: partial