Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], в якому просить постановити рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком, що знаходиться по [ADDRESS] Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивував тим, що він проживає і є головою господарства по [ADDRESS] Городенківського району. Його дочка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 06.09.2003 року. Від спільного проживання у 2004 році в них народилася дочка [PERSON]. Відповідач не займався веденням господарства, не надавав коштів для утримання сім'ї і з квітня 2011 року перейшов проживати до своїх батьків. Рішенням Городенківського районного суду від 13.12.2013 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. На протязі п'яти років відповідач не проживає в будинку позивача. Згідно виписки з погосподарської книги № 2, особовий рахунок [NUMBER] в господарстві по [ADDRESS] станом на 22.01.2016 р. зареєстровані: позивач [PERSON] (голова сім'ї), [PERSON] - дружина, [PERSON] - дочка, [PERSON] - бувший зять, [PERSON] - внучка. Відповідач фактично проживає в своїх батьків більше п'яти років по [ADDRESS], виписатися в добровільному порядку не бажає. Через те, що відповідач зареєстрований в будинку позивача, позивач не може оформити субсидію, що порушує права позивача та його законні інтереси, як власника житлового будинку. Покликаючись на ст.ст. 71, 72, 150, 156 ЖК України, просить позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала з наведених в ньому підстав, просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог ст.ст. 74,76 ЦПК України. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідача з ухваленням, відповідно до ст. 224 ЦПК України, заочного рішення. Заслухавши пояснення позивачки, свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 27.02.2010 р., виданого виконавчим комітетом Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 26 березня 2010 р., житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі рішення № 7 від 09.02.2010 р., частка - 1/1. Витягом № 25693084 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим 26.03.2010 р. обласним комунальним підприємством «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», стверджено, що право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] (номер запису: 562 в книзі: 2). Згідно рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 13 грудня 2013 року по справі № 342/1950/13-ц, яке набрало законної сили 31 грудня 2013 р., шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], який був зареєстрований 06.09.2003 року, актовий запис за № 10 в книзі реєстрації актів про одруження у виконкомі Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, - розірвано. Частиною 3 статті 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно погосподарської книги № 2 особовий рахунок [NUMBER] в господарстві по [ADDRESS] зареєстровані та проживають: [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO] зареєстрований в даному господарстві, але вже більше п'яти років не проживає в ньому, а проживає біля своїх батьків, що доводиться довідкою № 36, виданою виконавчим комітетом Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області 22.01.2016 р. За ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно, тимчасово. Ст. 310 згаданого кодексу визначено, що фізична особа має право на місце проживання. Допитана судом свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою позивача, їх будинки розташовані поруч; колишній зять позивача [PERSON] не проживає у житловому будинку позивача протягом чотирьох років. Ст. 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 163 Житлового кодексу у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч.1 п.1,5 ч.ч.3, 4 ст.71 цього Кодексу. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідач не є членом сім'ї власника житла, договору найму жилого приміщення з позивачем не укладав. Судом встановлено, що відповідач не проживає в будинку позивача, хоча зареєстрований в ньому. Відповідно до ст. 71 ЖК України за тимчасової відсутності наймача або членів сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк, за заявою відсутнього, може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Тимчасова відсутність особи може бути безперервною, але не повинна перевищувати шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Те, що відповідач фактично не проживаючи в будинку позивача є зареєстрований в ньому, перешкоджає позивачу належно реалізовувати свої права власника об'єкта нерухомості. При вищенаведених доказах і обставинах справи суд приходить до висновку, що [PERSON] втратив право користування житловим будинком, що знаходиться по [ADDRESS] Городенківського району Івано-Франківської області, власником якого є позивач [PERSON] На підставі ст.ст. 29, 310, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 71, 72, 150, 156, 163 Житлового кодексу України,

Outcome: approved