Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернулася до Тальнівського районного суду Черкаської області із позовом до Зеленьківської сільської ради Тальнівського району (далі - Відповідач) про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. На підставу своїх вимог посилається на те, що [INFO] помер батько Позивача - [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому на праві приватної власності майно, що було прийняте Позивачем. До складу спадкової маси увійшла земельна ділянка площею 1,79 га призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адмінмежах Зеленьківської сільської ради Тальнівського району, Черкаської області та належала померлому на праві власності, відповідно до Державного акта про право власності на земельну ділянку виданого 30.03.2001. В тім, Позивач не має можливості отримати витяг з Держгеокадастру про відсутність обмежень (обтяжень) на земельні ділянки та надати їх до Тальнівської державної нотаріальної контори, оскільки виявилось, що при виготовленні Державних актів було зроблено помилку у площі земельних ділянок, а саме не було враховано площу проектних міжпайових шляхів (не запроектовані окремими земельними ділянками), які виконують функцію вільного доступу до земельної ділянки її власниками (підхід, проїзд) і які необхідні при використанні земельної ділянки за цільовим призначенням, що в свою чергу унеможливлює на даний час розробити технічну документацію із землеустрою щодо меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) без зміни площі та межі земельної ділянки, що належить спадкодавцю. Враховуючи вищевикладене, Позивач стверджує, що фактична площа та конфігурація земельної ділянки, яка належала померлому [PERSON] становить 1,7475 га, що підтверджується листом ТОВ «Земельно-кадастрове бюро» від 25.05.2016 №650. Посилаючись на вищевикладене, Позивач просить встановити юридичний факт, що земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER], яка належала померлому [PERSON] фактично має площу 1,7475 га та визнати за Позивачем право власності на дану земельну ділянку в порядку спадкування. Позивач в судовому засіданні позов підтримав повністю, просив суд позовні вимоги задовольнити, посилаючись на підстави, викладені в позовній заяві. Відповідач до початку судового засідання подав заяву про те, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просив суд слухати справу за його відсутності. Заінтересована особа - відділ Держгеокадастру у Тальнівському районі Черкаської області подав до суду заяву про те, що просить розглядати справу за її відсутності. Заінтересована особа - Державна реєстраційна служба Тальнівської РДА в судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд вважає за необхідне розглядати справу за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що в задоволенні заявлених вимог слід відмовити з наступних підстав. Суд встановив, що [INFO] помер [PERSON], що вбачається зі свідоцтва про смерть, виданого виконкомом Зеленьківської сільської ради Тальнівського району Черкаської області, актовий запис № 11. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (витяг № 34974773) від 29.08.2013), 29.08.2013 Тальнівською державною нотаріальною конторою зареєстрована спадкова справа № 54946175, спадкодавець: [PERSON], дата смерті [INFO]. Відповідно до копії Державного акта на право приватної власності на землю серія [NUMBER], [PERSON] на підставі рішення сесії Зеленьківської сільської Ради народних депутатів №20/12 від 28.02.2001, є власником земельної ділянки площею 1,7900 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Зеленьківської сільської ради Тальнівського району. Зі змісту роз'яснення ТОВ «Земельно-кадастрове бюро» від 25.05.2016 за № 650 та кадастрового плану на земельної ділянки [NUMBER] вбачається, що у власності [PERSON] знаходиться земельна ділянка площею 1,7900 га, проте фактична площа та конфігурація меж земельної ділянки становить 1,7465 га. Відповідно до ч.1 ст.4, ч.2 ст.48, ст. 66-68 Закону України «Про нотаріат», обов'язок щодо встановлення спадкового майна, кола спадкоємців та видачі свідоцтв про право власності на спадкове майно покладений на органи нотаріату. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва на спадщину, вимоги про визнання права власності на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Зі змісту ст. ст. 49-50 Закону України «Про нотаріат» вбачається, що на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус зобов'язаний викласти причини відмови у письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження, про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень позивача, викладених в позовній заяві, Позивач у встановлений законодавством строк подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] та на підставі цієї заяви у Тальнівській державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу №54946175. Відповідно до роз'яснення, виданого завідуючим Тальнівською державною нотаріальною конторою від 29.12.2015 за №1992/02-31, Позивачу роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку належну [PERSON] буде видано після подачі до Тальнівської державної нотаріальної контори документа, який підтверджуватиме право власності [PERSON] на земельну ділянку. Належним чином оформлена у вигляді постанови відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину в матеріалах справи відсутня. Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє повному і всебічному з'ясуванню обставин справи. У разі якщо сторони не заявляють клопотання щодо направлення запиту до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини про наявність спадкової справи та витребування копій документів із спадкової справи, суд роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав відповідно до ст. 137 ЦПК України. Відповідно до ст. 60 ЦПК України обов'язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 59 ЦПК України фактичні дані в цивільній справі, а саме факт відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, має бути підтверджені лише встановленими в законі засобами доказування у відповідності з правилом (принципом) їх допустимості. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими способами. Суд не вправі за своїм переконанням приймати доказ, який законом не допустимий, і, навпаки, відкидати як недопустимий доказ, можливість використання якого закон не забороняє. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, отже Позивач передчасно звернувся з позовом про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що Позивачем вичерпано можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в загальному порядку; відсутність доказів відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину позбавляє суд можливості дійти переконливого висновку щодо наявності підстав для задоволення позову. Крім того, суд розглянув позовну заяву в частині встановлення факту, що має юридичне значення та дійшов наступного висновку. Враховуючи те, що встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення фактичної площі спірної земельної ділянки, має похідний характер від основної позовної вимоги про визнання права власності на спадкове майно, яка визнана судом такою, що задоволенню не підлягає, відсутні і підстави для задоволення і цієї позовної вимоги. Крім того, згідно з ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до листа №31-28-0.3-5749/2-16 від 13.10.2016 відділу Держгеокадастру у Тальнівському районі Черкаської області, роз'яснено, що згоду на зміну площі та конфігурації земельної ділянки може надати лише власник земельної ділянки. Таким чином не виключається можливість уточнення розміру земельної ділянки за зверненням власника в загальному порядку відповідними органами, до компетенції яких відноситься вирішення такого питання. Отже, зверненню позивача до відділу Держгеокадастру в Тальнівському районі Черкаської області з вимогою про приведення у відповідність правовстановлюючих документів на земельну ділянку мало передувати оформлення (встановлення) права власності позивача на спірну земельну ділянку. За таких обставин вимога про встановлення факту, що має юридичне значення, щодо фактичної площі та конфігурації земельної ділянки з 1,7900 га. на 1,7475 га. є передчасною та задоволенню не підлягає, оскільки Позивач не є власником даної земельної ділянки.

Outcome: dismissed