Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], Топорівської сільської ради, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Мічуріна, 22 в с. Топорівці Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивував тим, що згаданий житловий будинок, з нею, вели спільне господарство, мали спільний побут. На даний час позивач продовжує проживати в спадковому господарстві, несе витрати по утриманню житла в належному стані, оплачує комунальні послуги, обробляє земельну ділянку, виготовив технічну документацію. В передбачений законом строк він звернувся до в.о. державного нотаріуса Городенківської ДНК з приводу успадкування вказаного будинковолодіння. Однак, нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки спадкове господарство зареєстровано як колгоспний двір і визначити конкретні частки спадкодавців неможливо. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 р. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно погосподарської книги Топорівської сільської ради № 1-2 за 1991-1995 роки на час припинення колгоспного двору у спадковому житловому господарстві проживали: [PERSON], [INFO] голова двору, померла 23.09.2015 р.; [PERSON], [INFO] дочка, відповідачка, [PERSON], [INFO], зять, позивач. Відповідачка на частку у спадковому майні не претендує, з приводу оформлення спадщини чи виділення частки члена колгоспного двору не зверталася. Позивач прийняв спадщину, однак, не може реалізувати своє спадкове право на житлове господарство, тому звернувся до суду з даним позовом. Сторони, їх представники в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності. Позивач зазначив, що позов підтримує, відповідачі [PERSON] та Топорівська сільська рада позов визнають. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Копією свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 7 липня 1988 р., виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 10 від 8 червня 1988 р., стверджено, що в цілому домоволодіння, яке складається з житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташоване в с. Топорівці по вул. Мічуріна, 22, дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до розяснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Згідно погосподарської книги № 1-2 за 1991-1995 роки особовий рахунок № 55 станом на 15.04.1991 р. в житловому будинку в с. Топорівці по вул. Мічуріна, 22 були зареєстровані та проживали: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що доводиться довідкою № 1154, виданою 24.12.2015 р. виконкомом Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. За заповітом, посвідченим 30 червня 2010 р. секретарем виконавчого комітету Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, [PERSON], [INFO], жителька вул. Мічуріна, 22 с. Топорівці Городенківського району на випадок своєї смерті заповіла усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати і на що за законом вона матиме право заповіла своєму зятеві [PERSON], [INFO]. [PERSON] померла 23.09.2015 р. у віці 84 роки в с. Топорівці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 22 від 23 вересня 2015 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-НМ № 214435, виданого 23 вересня 2015 р. Топорівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. До спадкового майна померлої [PERSON] належить житловий будинок по вул. Мічуріна, 22 в с. Топорівці Городенківського району Івано-Франківської області. Довідкою № 25, виданою 10 січня 2017 р. виконавчим комітетом Топорівської сільської ради стверджено, що [PERSON], [INFO], проживала і була зареєстрована [INFO] і на день смерті біля неї проживали і були зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. З наведеного слідує, що позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], як спадкоємець за заповітом. Він з дружиною продовжує проживати у згаданому житловому будинку, сплачує комунальні послуги. Оскільки [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] народилась 07.03.1965 р., вона не має права на обовязкову частку у спадщині відповідно до ст. 1241 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори [PERSON] № 1766/02-31 від 06 грудня 2016 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії встановлено, що позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлої 23 вересня 2015 р., на житловий будинок № 22 по вул. Мічуріна в с. Топорівці Городенківського району Івано-Франківської області з посиланням на те, що вищезгадане господарство, головою якого була [PERSON], відносилось до колгоспного двору, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку, але частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. Про те, що по вул. Мічуріна, 22 в с. Топорівці Городенківського району житловий будинок збудований в 1967 р., господарські будівлі і споруди збудовані в 1986,1990 р., 1991р., свідчить їх характеристика згідно з технічним паспортом, складеним 11.11.2016 р. Як вбачається із звіту про оцінку житлового будинку № 02122016_00097, складеного ФОП [PERSON] 02.12.2016 року, ринкова вартість житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: вул. Мічуріна, 22 с. Топорівці Городенківського району Івано-Франківської області становить 83 753 грн. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем, як спадкоємцем за заповітом, права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами судом не встановлено, відповідачі позов визнають, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1222, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved