Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що [PERSON] є власником будинку під номером [ADDRESS], що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та свідоцтвом про право власності. Відповідно до листа № 284 від 08 травня 2018 року в будинку зареєстровані: [PERSON] (власник), [PERSON] (дружина), [PERSON] (дочка) та [PERSON] (брат). З 1991 року [PERSON] перестав користуватися житлом за вищевказаною адресою, не користується ним і до цього часу, тобто понад 26 років. Відповідач особистих речей в будинку не має, комунальні платежі не оплачує. Оскільки відповідач в добровільному порядку не знімається з реєстрації, позивач змушений нести додаткові витрати по сплаті комунальних платежів, а також його реєстрація створює додаткові труднощі при отриманні субсидій. Більше того, в майбутньому, позивач має намір подарувати будинок свій дочці, однак реєстраціє відповідача також створює незручності в цьому питанні. Вказане стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Тому просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком під номером [ADDRESS]. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтвердила обставини викладені в позовній заяві, просила суд позов задовольнити в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Вiдповiдач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомив і не просив суд відкласти розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослiдивши матерiали справи, суд дiйшов висновку, що позовнi вимоги [PERSON] пiдлягають задоволенню повністю. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як вбачається із змісту ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно [PERSON], належить земельна ділянка за адресою [ADDRESS] Як вбачається з витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, [PERSON] належить житловий будинок за адресою [ADDRESS] Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили обставини викладені в позовній заяві. Наведені докази підтверджують те, що відповідач не проживає у вказаному будинку понад двадцять шість років, тому суд вважає, що він втратив право користування вказаним житлом. На підставі наведеного, ст. 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved