Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно за заповітом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18.03.1999 року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: вул. Крячок, 20, с. Несвіч Луцького району Волинської області. 08.02.1999 року спадкодавець [PERSON] склав заповіт, згідно якого все належне йому майно заповів [PERSON] Позивач прийняв спадщину після смерті батька, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Крім того, в силу вимог ст. 535 ЦК УРСР спадкоємцем [PERSON] також є його дружина [PERSON], яка мала право на обовязкову частку у спадщині та прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. 02.02.2016 року [PERSON] померла. За життя [PERSON] 27.12.2013 року склала заповіт на імя своїх доньок [PERSON] та [PERSON] Зі змісту даного заповіту вбачається, що належна спадкодавцю 1/6 частка в житловому будинку з господарськими будівлями і спорудами успадковує лише [PERSON] Позивач просить суд в порядку спадкування за заповітом визнати за ним право власності на 5/6 частки спадкового майна після смерті батька [PERSON], що складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: вул. Крячок, 20, с. Несвіч Луцького району Волинської області. 17.01.2017 року [PERSON] звернулась в суд з зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права на спадщину за заповітом. Свої вимоги обгрутновує тим, що 18.03.1999 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: вул. Крячок, 20, с. Несвіч Луцького району Волинської області. 08.02.1999 року спадкодавець [PERSON] склав заповіт, згідно якого все належне йому майно заповів [PERSON] Іншим спадкоємцем майна після смерті [PERSON] являється його дружина [PERSON], яка мала право на обовязкову частку у спадщині та прийняла спадщину, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Проте, 02.02.2016 року [PERSON] померла. 27.12.2013 року [PERSON] склала заповіт на імя своїх доньок [PERSON] та [PERSON] За змістом даного заповіту, належна спадкодавцю 1/6 частка в житловому будинку з господарськими будівлями і спорудами успадковує лише [PERSON] Вказує, що не має можливості оформити право власності на належну 1/6 частки вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спірний будинок. Просить суд визнати за нею право власності на 1/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: вул. Крячок, 20, с. Несвіч Луцького району Волинської області. Ухвалою суду від 16.02.2017 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно за заповітом зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно за заповітом Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні первісний позов підтримав, з підстав зазначених в позовній заяві, просив суд його задовольнити. Зустрічний позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Відповідач [PERSON] за первісним позовом в судове засідання не зявилась, проте подала суду заяву, у якій первісний позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Крім того, просила суд зустрічний позов задовольнити та справу розглядати у її відсутності за наявними матеріалами справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.03.1999 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕГ № 054143 від 18.03.1999 року (а.с. 7). Належність [PERSON] житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: вул. Крячок, 20, с. Несвіч Луцького району Волинської області, підтверджується витягом з по господарської книги № 3 за 2016 рік (а.с. 16). Після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги являються [PERSON], як син померлого (а.с. 8) та [PERSON], як дружина спадкодавця, яка мала право на обовязкову частку (а.с. ). Судом встановлено, що позивач прийняв спадщину після смерті батька, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном та подав державній нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами справи. На випадок своєї смерті спадкодавець 08.02.1999 року склав заповіт, згідно якого заповів [PERSON] земельну ділянку (пай), належну йому на підставі сертифікату серії ВЛ № 0185543, виданий Луцькою районною державною адміністрацією 01.04.1997 року, а також майновий пай, що знаходиться в КСП «Несвіч» за № 172 в розмірі 9730,00 грн. (а.с. ). Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом. Стаття 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) передбачає, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Враховуючи, що при розпорядженні своїм майном спадкодавець [PERSON] заповіту на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: вул. Крячок, 20, с. Несвіч Луцького району Волинської області на імя [PERSON] не складав, тому позов про визнання за останнім права власності на даний будинок в порядку спадкування за заповітом не підлягає задоволенню. Крім того, як вбачається з свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 182464 від 03.02.2016 року, [PERSON] померла 02.02.2016 року (а.с. ). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. А згідно\~\~ст. 1218 цього ж Кодексу\~\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені у заповіті. За життя [PERSON] 27.12.2013 року склала заповіт, згідно якого належний їй житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: вул. Крячок, 20, с. Несвіч Луцького району Волинської області заповіла [PERSON], земельну ділянку площею 0,41 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Несвічівської сільської ради і земельну ділянку площею 2,86 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Несвічівської сільської ради, заповіла [PERSON] та [PERSON] Згідно\~\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого\~\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. А в ст. 1269 цього Кодексу\~\~зазначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщин не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України). [PERSON] відповідно до ст. 1269 ЦК України прийняла спадщину після смерті матері, шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи (а.с. ) Крім того, відповідно до п.3 ч.1 ст.34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють нотаріальні дії, зокрема видають свідоцтво про право на спадщину. Нотаріус зобов'язаний відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам. (ст.5 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до ст.49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус може відмовити у вчиненні нотаріальної дії. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус виносить постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії. Проте, [PERSON] не надано суду постанову нотаріуса про відмову у вчинені нотаріальної дії щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину на частину спірного будинковолодіння. При цьому, у витребуваних судом матеріалах спадкової справи - вказана постанова відсутня. За таких обставин позов [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно не може бути задоволений.

Outcome: dismissed