Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про виділення частки житлового будинку, просить суд виділити йому у власність за рахунок його частки у спільній власності на житловий будинок [ADDRESS], що становить 46/100 будинку, приміщення 1-11 коридор площею 5, м2, 3-1 коридор площею 9,7 м2, 3-2 коридор площею 9,2 м2, 3-3 житлова кімната площею 24,6 м2, 3-4 житлова кімната площею 16-4 м , 3-5 житлова кімната площею 18,4 м , 3-6 кладова площею 2,3 м, 3-7 санвузол площею 4,1 м, 3-8 житлова кімната площею 10,1 м2, 3-9 сходова площею 7,8 м2, загальною площею 108,2 м2, житловою 59,4 м, залишивши у власності відповідача, залишивши іншу частину будинку у власності відповідача. Зазначає, що такий розподіл житлового будинку фактично склався і відповідає розмірам часток співвласників. Відповідач відмовляється добровільно оформити договір про поділ в нотаріуса, у зв'язку із чим він змушений захистити своє право в судовому порядку. Відповідач не скористався своїм правом надати відзив на позов. Ухвалою від 09 жовтня 29018 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Позивач у підготовче судове засідання не з'явився, відповідно до поданої заяви просить розглянути справу за його відсутності, позов підтримує та просить задоволити у повному обсязі . Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, до суду не з'явився, попередньо подав до суду заяву про проведення судового розгляду за його відсутності, вказав,що заявлені позовні вимоги визнає у повному обсязі . При цьому відповідно із вимогами частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши докази, судом встановлено такі обставини. Позивач [PERSON] є власником 46/100 житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування від 15 серпня 2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Серкізовською Т.Л., зареєстрованого в реєстрі за №771. Право власності зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15.08.2008 року приватним нотаріусом Серкізовською Т.Л., про що свідчить витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №134504938 від 15.08.2018 року. Відповідно до п.1.1 договору дарування від 15 серпня 2018 року, житловий будинок [ADDRESS] має загальну площу 236,6 кв.м., житлову 116,0 кв.м., частка 46/100, яка подарована позивачу складається із приміщення 1-11 коридор площею 5,6 м.кв., 3-1 коридор площею 9,7 м.кв., 3-2 коридор площею 9,2 м.кв., 3-3 житлова кімната площею 24,6 м.кв., 3-4 житлова кімната площею 16,4 м.кв. , 3-5 житлова кімната площею 18,4 м , 3-6 кладова площею 2,3 м.кв., 3-7 санвузол площею 4,1 м.кв., 3-8 житлова кімната площею 10,1 м.кв., 3-9 сходова площею 7,8 м.кв., загальною площею 108.2 кв.м. та житловою площею 59,4 кв.м. Відповідачу [PERSON] належить 54/100 частина житлового будинку [ADDRESS] на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.03.2010 року у справі №2-1828/10. Житловий будинок знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер 6110100000030050016 та належить позивачу та відповідачу на праві спільної часткової власності позивачу та відповідачу. Відповідно до висновку щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна від 03 липня 2018 року №89, житловий будинок [ADDRESS] за технічними показниками може бути поділений при дотриманні вимог містобудівної документації та вихідних даних, вимог законодавства, державних будівельних норм, стандартів і правил, склад новоутворених об'єктів нерухомого майна є таким: 1) І - підвал площею 10,8 кв.м., ІІ - коридор площею 3,5 кв.м., V коридор площею 3,5 кв.м., 1-1 коридор площею 9,6 кв.м., 1-2 коридор площею 9,4 кв.м., 1-3 ванна площею 13,8 кв.м., 1-4 житлова кімната площею 23,6 кв.м., 1-5 - житлова кімната площею 15,1 кв.м., 1-6 житлова кімната площею 17,9 кв.м., 1-7 кухня площею 10,0 кв.м., 1-8 туалет площею 1.1 кв.м., 1-9 кладова площею 1,6 кв.м., 1-10 коридор площею 2,1 кв.м., загальною площею 128,4 кв.м., житловою 56,6 кв.м. що становить 54/100 будинку; 2) 1-11 коридор площею 5,0 м.кв., 3-1 коридор площею 9,7 м.кв., 3-2 коридор площею 9,2 м.кв., 3-3 житлова кімната площею 24,6 м.кв., 3-4 житлова кімната площею 16,4 м. кв., 3-5 житлова кімната площею 18,4 м.кв. , 3-6 кладова площею 2,3 м.кв., 3-7 санвузол площею 4,1 м.кв. , 3-8 житлова кімната площею 10,1 м.кв., 3-9 сходова площею 7,8 м.кв., загальною площею 108,2 кв.м. житловою площею 59,4 кв.м., що становить 46/100 будинку. Дослідивши докази та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов підставний та підлягає до задоволення, виходячи із такого. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно із ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності у разі поділу (ст. 367 ЦК України) спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників. У ч. 2 ст. 364 ЦК України передбачено, що виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України). Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (ч. 1 ст. 183). Виходячи з аналізу змісту норм статтей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. Відповідні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13. Зважаючи на те, що позивачу належить на праві власності 46/100 житлового будинку [ADDRESS], між співвласниками склався порядок користування вказаним житловим будинком, однак відповідач ухиляється від поділу будинку, поділ будинку відповідно до ідеальних часток співвласників є можливим, що вбачається із висновку ТзОВ «Тернопільське бюро технічної інвентаризації» та сторони вже фактично користуються такими частками будинку, а тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення. При цьому будинок слід поділити відповідно до пропозицій викладених у висновку ТзОВ «Тернопільське бюро технічної інвентаризації» від 03 липня 2018 року, виділивши [PERSON] за рахунок його частки 46/100 - 1-11 коридор площею 5,0 м.кв., 3-1 коридор площею 9,7 м.кв., 3-2 коридор площею 9,2 м.кв., 3-3 житлова кімната площею 24,6 м.кв., 3-4 житлова кімната площею 16,4 м. кв., 3-5 житлова кімната площею 18,4 м.кв. , 3-6 кладова площею 2,3 м.кв., 3-7 санвузол площею 4,1 м.кв., 3-8 житлова кімната площею 10,1 м.кв., 3-9 сходова площею 7,8 м.кв., загальною площею 108,2 кв.м. житловою площею 59,4 кв.м., та залишити у власності [PERSON] за рахунок його частки 54/100 житлового будинку І- підвал площею 10,8 кв.м., ІІ - коридор площею 3,5 кв.м., V коридор площею 3,5 кв.м., 1-1 коридор площею 9,6 кв.м., 1-2 коридор площею 9,4 кв.м., 1-3 ванна площею 13,8 кв.м., 1-4 житлова кімната площею 23,6 кв.м., 1-5 - житлова кімната площею 15,1 кв.м., 1-6 житлова кімната площею 17,9 кв.м., 1-7 кухня площею 10,0 кв.м., 1-8 туалет площею 1.1 кв.м., 1-9 кладова площею 1,6 кв.м., 1-10 коридор площею 2,1 кв.м., загальною площею 128,4 кв.м., житловою 56,6 кв.м. Саме такий варіант виділу відповідає ідеальним часткам співвласників, порядку користування житлового будинку, який фактично склався між ними та співвласникам виділяється відокремлені частину будинку із самостійним входом. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд враховує те, що позивач звільнений від сплати судового збору, на підставі Закону України «Про судовий збір», а відтак відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв'язку із тим що позов задоволено повністю, його слід стягнути з відповідача в дохід держави в розмірі 1677,45 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved