Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 3/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] , та на 3/4 частини земельної ділянки площею 0,2500 га, яка розташована по [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Зазначає, що вищевказане майно є спільною сумісною власністю його покійних батьків [PERSON] та [PERSON] , оскільки набуте за час перебування ними у шлюбі, проте правовстановлюючі документи на вказане нерухоме майно в цілому видані на ім`я батька [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовував тим, що в нотаріальному порядку йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] , оскільки остання за життя не отримала після смерті чоловіка [PERSON] свідоцтва про право власності на 1/2 частину в спільному майні подружжя, як такому, що набуте за час спільного проживання. Окрім цього, позивач просив суд витребувати у приватного нотаріуса Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. копії спадкових справ після смерті [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 24.06.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання, яке неодноразово відкладалось. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачці п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання нею відзиву на позовну заяву та роз`яснено право пред`явити зустрічний позов. Також вказаною ухвалою зобов`язано приватного нотаріуса Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. надати суду належним чином посвідчені копії спадкових справ, у разі їх відкриття, та витяги про реєстрацію в спадковому реєстрі спадкових справ, зокрема щодо майна: [PERSON] , померлого [INFO] , та [PERSON] , померлої [INFO] , останнім місцем проживання яких було с. Петрилів Івано-Франківського району Івано-Франківської області. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 08.07.2021 року вирішено забезпечити представнику відповідачки-позивачки [PERSON] - адвокату Кудибі З.І. можливість взяти участь у підготовчому судовому засіданні та в подальших судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon». 20.07.2021 року представник відповідачки-позивачки [PERSON] - адвокат Кудиба З.І. подала від імені своєї довірительки зустрічну позовну заяву по даній справі до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, позовні вимоги якої уточнила 09.09.2021 року. Зокрема, частково визнала позовні вимоги за первісним позовом, просила визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] , та на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,2500 га, розташовану по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] . Не заперечила щодо визнання права власності за [PERSON] решти спадкового майна (3/4 частини домоволодіння та 1/2 частину земельної ділянки). Свої вимоги обґрунтовувала тим, що [PERSON] прийняла спадщину в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Свої вимоги в частині визнання за нею права власності на 1/2 частину спірної земельної ділянки обґрунтовувала тим, що ця земельна ділянка не являється спільною сумісною власністю подружжя, а є приватною власністю її батька [PERSON] , оскільки набута ним внаслідок приватизації. Також, 22.07.2021 року представник відповідачки-позивачки [PERSON] - адвокат Кудиба З.І. направила на електронну адресу суду відзив на позов, в якому просила в задоволенні позову, з підстав наведених у ньому, відмовити. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 23.07.2021 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, об`єднано в одне провадження з первісним позовом та присвоєно справі загальний номер № 353/480/21, а провадженню номер № 2/353/234/21. Також вказаною ухвалою встановлено відповідачу за зустрічним позовом п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на зустрічну позовну заяву. 18.08.2021 року позивач-відповідач [PERSON] направив на адресу суду відзив на зустрічну позовну заяву, в якому просив в задоволенні зустрічного позову відмовити. Разом з тим не заперечив щодо визнання за [PERSON] права власності на 1/4 частину домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] , та на 1/4 частину земельної ділянки, площею 0,2500 га, розташовану по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] . Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 20.09.2021 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, та справу призначено до судового розгляду. Позивач-відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак у своїй позовній заяві просив розгляд справи провести без його участі. Відповідачка-позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, причин неявки суду не повідомила, була належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання. Представник відповідачки-позивачки [PERSON] - адвокат Кудиба З.І. в судове засідання не з`явилась, однак до суду направила письмову заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі та без участі її довірительки [PERSON] . Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, а зустрічний позов, з урахуванням уточнених позовних вимог, підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 24.05.1964 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у с. Петрилів Тлумацького району Івано-Франківської області, актовий запис № 5, що підтверджується копією повторного свідоцтва про одруження (а.с. 3). За час перебування у шлюбі [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані в с. Петрилів Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області на території Петрилівської сільської ради, про що свідчить копія Договору купівлі-продажу від 20.08.1994 року (а.с. 4-5). У зв`язку з цим, рішенням виконкому Петрилівської сільської Ради народних депутатів від 21.10.2008 року (а.с. 7) було вирішено оформити за [PERSON] право власності на будинковолодіння розташоване по [ADDRESS] , видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 19.01.2009 року (а.с. 8) та 19.01.2009 року Івано-Франківським ОБТІ зареєстровано права власності на вказане нерухоме майно (а.с. 9). Крім цього, [PERSON] на підставі рішення виконкому Петрилівської сільської ради від 12.08.2003 року № 39 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,2500 га, що розташована по [ADDRESS] , призначену для індивідуального житлового, гаражного та дачного будівництва, що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІФ № 014034 від 18.09.2003 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 9 (а.с. 10). У п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що вирішуючи спори про право приватної власності на майно, суди повинні виходити з того, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про власність» об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення, набуті з передбачених законом підстав. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» передбачено, що розглядаючи позови, пов`язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є: майно, нажите подружжям за час шлюбу (ст. 16 Закону «Про власність», ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України). Розмір часток у спільній сумісній власності подружжя визначається за нормами Кодекса про шлюб та сім`ю. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи те, що житловий будинок та господарські будівлі та споруди, які розташовані по [ADDRESS] , були придбані під час перебування у шлюбі [PERSON] з [PERSON] , вони вважаються набутими подружжям за час шлюбу та є спільною сумісною власністю подружжя. А тому, [PERSON] та [PERSON] в зазначеному домоволодінні належало право власності по 1/2 частині кожному. Суд критично відноситься до посилань відповідачки-позивачки [PERSON] та її представника адвоката Кудиби З.І. про те, що спірна земельна ділянка є особистою приватною власністю одного з подружжя, а саме батька [PERSON] , оскільки вона набута ним внаслідок приватизації. Відповідачкою-позивачкою та її представником, на підтвердження викладених у зустрічному позові обставин, не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що спірна земельна ділянка була набута [PERSON] саме шляхом безоплатної передачі її із земель державної або комунальної власності, в тому числі шляхом приватизації. Будь-яких клопотань про витребування відповідних доказів від відповідачки-позивачки та її представника до суду не надходило. Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи вищевказані обставини, суд приходить до висновку, що спірна земельна ділянка була набута під час перебування у шлюбі [PERSON] з [PERSON] та є спільною сумісною власністю подружжя. А тому, [PERSON] та [PERSON] в зазначеній земельній ділянці належало право власності по 1/2 частині кожному. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 11). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 11 зворот). Ще за життя [PERSON] посвідчила на ім`я сина [PERSON] (позивач-відповідач) заповіт, яким заповіла йому все належне їй на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 21.04.2015 року (а.с. 14). Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] (позивач-відповідач) та [PERSON] (відповідачка-позивачка) їх батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3, 58). 02.12.1982 року [PERSON] (відповідачка-позивачка) зареєструвала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно шлюбне прізвище « [PERSON] » (копія свідоцтва про укладення шлюбу, а.с. 58 зворот). 25.07.1996 року [PERSON] (відповідачка-позивачка) зареєструвала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно шлюбне прізвище « [PERSON] » (копія свідоцтва про шлюб, а.с. 59). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] та [PERSON] (відповідачка-позивачка) прийняли спадщину в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] (чоловік/батько), успадкувавши кожна по 1/4 частині спадкового домоволодіння та по 1/4 частині спадкової земельної ділянки, оскільки [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] (довідка Петрилівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 129 від 20.03.2015 року, а.с. 12, виписка з погосподарської книги виконавчого комітету Петрилівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, видана Тлумацькою міською радою Івано-Франківського району Івано-Франківської області від 14.06.2021 року за № 6, а.с. 6), а [PERSON] (відповідачка-позивачка) у шестимісячний термін звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом (а.с. 55). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 20/2015 від 06.02.2015 року, заведеної приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. після смерті [PERSON] (чоловік/батько) (а.с. 49-65), з якої вбачається, що [PERSON] та [PERSON] (відповідачка-позивачка) є єдиними спадкоємцями в поряджку спадкування за законом після смерті [PERSON] , інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину, немає та з заявами про прийняття спадщини інші особи не звертались. [PERSON] (позивач-відповідач) прийняв спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , оскільки він у шестимісячний термін звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом (а.с. 69), успадкувавши належну їй на праві спільної сумісної власності подружжя 1/2 частину спадкового домоволодіння та 1/4 частину цього ж домоволодіння, яку вона в свою чергу успадкувала за законом після смерті чоловіка [PERSON] , а також успадкувавши належну їй на праві спільної сумісної власності подружжя 1/2 частину спадкової земельної ділянки та 1/4 частину цієї ж земельної ділянки, яку вона в свою чергу успадкувала за законом після смерті чоловіка [PERSON] . Відповідно до довідок Петрилівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області від 13.09.2019 року № 632 та від 27.01.2020 року № 30 [PERSON] (позивач-відповідач) за власні кошти проводив похорон матері [PERSON] , яка на день смерті була зареєстрована одна у спадковому житловому будинку по [ADDRESS] (а.с. 13, 70 зворот). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 20/2020 від 29.01.2020 року, заведеної приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. після смерті [PERSON] (мати) (а.с. 66-120), з якої вбачається, що [PERSON] (позивач) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину, в т.ч. які мають право на обов`язкову частку у спадщині, немає та з заявами про прийняття спадщини інші особи не звертались. Отже, на момент звернення до суду відповідачка-позивачка [PERSON] правомірно претендує на 1/4 частину спірного домоволодіння та на 1/4 частину спірної земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , а позивач-відповідач [PERSON] правомірно претендує на 3/4 частини спірного домоволодіння та на 3/4 частини спірної земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] . Позивачу-відповідачу [PERSON] в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за заповітом на 3/4 частини домоволодіння та земельну ділянку після смерті [PERSON] (мати), оскільки остання за життя не отримала після смерті чоловіка [PERSON] свідоцтва про право власності на 1/2 частину в спільному майні подружжя, як такому, що набуте за час спільного проживання, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області № 237/02-31 від 10.06.2021 року (а.с. 17). Зазначені обставини перешкоджають позивачу-відповідачу [PERSON] належним чином оформити право власності на спадкове майно. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що первісний позов слід задовольнити в повному обсязі, а зустрічний позов, з урахуванням уточнених позовних вимог, підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що сторонами по справі не заявлялось вимог про відшкодування судових витрат, клопотань про відшкодування витрат до закінчення судових дебатів до суду не надходило, суд не може вийти за межі заявлених вимог, а тому питання розподілу судових витрат судом не вирішується. На підставі ст.ст. 316-319, 368, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України (в редакції 2003 року), ст.ст. 57, 59, 60-62, 70 СК України,

Outcome: partial