Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовною заявою до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних позовних вимог на предмет спору - Сєвєродонецький міський відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), Служба у справах дітей Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області, про припинення стягнення аліментів. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19.05.2016 по справі №428/4746/16-ц стягнуто з [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 18.04.2016 і до досягнення дитиною повноліття. Проте, починаючи з 17.05.2017 року неповнолітній [PERSON] , [INFO] , фактично почав проживати разом з батьком - [PERSON] , та знаходиться на повному забезпеченні батька. На підставі викладеного позивач просить суд припинити стягнення аліментів за виконавчим листом №428/4747/16-ц від 01.06.2016, що видано на підставі рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19.05.2016 по справі №428/4747/16-ц, з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO] . В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі та підтримав позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19.05.2016 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ). Також рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 18 квітня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття - [INFO] . Згідно з копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії акту обстеження місця проживання від 06.11.2017 року, комісія встановила, що [PERSON] проживає разом з батьком з 17.05.2017 року. [PERSON] на даний момент з сином не проживає, були ситуації, коли вона відмовлялась спілкуватись із класним керівником, мотивуючи тим, що [PERSON] проживає разом із батьком. [PERSON] відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, підтримує тісний зв`язок із класним керівником, фахівцями ЦСССДМ. Також згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання здобувача освіти, [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком та забезпечений усім необхідним. Мати на даний момент участі у матеріальному забезпеченні дитини не бере. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. З аналізу статтей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Судом встановлено, що з 17.05.2017 року дитина ( [PERSON] , [INFO] ) не проживає з матір`ю [PERSON] , на користь якої були стягнуті аліменти з позивача - батька дитини, а проживає зі своїм батьком [PERSON] . Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Як встановлено неповнолітній [PERSON] проживає з батьком - позивачем по справі та повністю знаходиться на його утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19.05.2016 року. Припинення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з ним не проживала і знаходилась у платника аліментів, то припинення стягнення аліментів має бути з дати подання позову до суду, тобто з 19.02.2021 року. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів, є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесені позивачем судові витрати підтверджуються квитанцією про сплату судового збору від 19.02.2021 року у сумі 908,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved