Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду з позовом до ТДВ «Шахта «Білозерська» та ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] вказав, що він з червня 2005 року працював у ВП «Шахта «Білозерська» ДП «Добропіллявугілля» гірником очисного забою з повним робочим днем у шахті у шкідливих і небезпечних умовах праці. Наказом Міністерства вугільної промисловості України від 26.11.2008 №618 підприємство реорганізоване в ТДВ «Шахта Білозерська». 04.09.2012 [PERSON] був звільнений за переведенням у ВСП «Шахтоуправління «Білозерське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля». 19 грудня 2006 року під час виконання трудових обов'язків з позивачем стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав травму - закритий перелом лівої гомілки зі зміщенням, що підтверджується актом розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 20.12.2006 та актом №36 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом форми Н-1 від 20.12.2006. Висновком МСЕК від 16.10.2007 року йому встановлено 35% втрати професійної працездатності у сукупності: 25% первинно по травмі 19.12.2006, 10% повторно по травмі 18.01.2001 (довідка №026190). На підставі наданих у ФССНВ і ПЗ документів йому були призначені страхові виплати, передбачені законодавством, а саме одноразова допомога і щомісячні виплати. 22 червня 2013 року під час виконання трудових обов'язків з позивачем стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав травму - травматичну ампутацію 2 пальця лівої кисті на рівні середньої фаланги, що підтверджується актом розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 25.06.2013 та актом №4 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом форми Н-1 від 25.06.2013. Висновком МСЕК від 03.09.2013 року позивачу встановлено 40% втрати професійної працездатності безстроково у сукупності: 10% первинно по травмі 22.06.2013, 20% повторно по травмі 19.12.2006, 10% повторно по травмі 18.01.2001 (довідка №247718). На підставі наданих у ФССНВ і ПЗ документів йому були призначені страхові виплати, передбачені законодавством, а саме одноразова допомога і щомісячні виплати. Позивач вважає, що внаслідок отриманих травм йому заподіяні фізичний біль і душевні страждання. Ушкодження здоров'я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров'я, на безпечну працю. У зв'язку з виробничими травмами цілком порушена його нормальна життєдіяльність, він тривалий час знаходився на лікуванні. Він не може виконувати певні роботи у побуті, вся важка праця лягла на плечі рідних. Довгий час він був вимушений носити гіпс та ходити за допомогою костилів. Скаржиться на постійні болі та набряки в лівій нозі, порушення сну. Біль підсилюється при опорі та ходьбі, а також при фізичних навантаженнях. Рухи в гомілковостопному суглобі обмежені. Позивач відчуває сильний психологічний дискомфорт через скалічену кисть, внаслідок чого вимушений постійно ховати руку у кишеню. Йому приходиться фізично і морально пристосовуватися до життя з урахуванням його фізичних обмежень. У судовому засіданні позивач повністю підтримав позовні вимоги, просить суд стягнути з відповідачів в рахунок відшкодування моральної шкоди на свою користь 18000 гривень, а саме: з ТДВ «Шахта «Білозерська» 12000 гривень та з ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» 6000 гривень, виходячи з того, що має серйозні порушення здоров'я зі стійким розладом функцій організму, обумовленим наслідками отриманих травм, які призводять до обмеження життєдіяльності, моральним стражданням, втраті нормальних життєвих зв'язків. Представник відповідачів, що діє на підставі довіреностей, позов не визнала, вважає, що згідно зі ст. 153 КЗпП України в ТДВ «Шахта «Білозерська» та ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» створені безпечні і нешкідливі умови праці, а умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, інших засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови відповідають вимогам нормативних актів про охорону праці. Що стосується спричинення моральної шкоди, то позивачем не надано доказів спричинення йому моральної шкоди. Надала до суду письмові заперечення. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач з червня 2005 року працював у Відокремленому підрозділі «Шахта «Білозерська» ДП «Добропіллявугілля» гірником очисного забою з повним робочим днем у шахті у шкідливих і небезпечних умовах праці. Наказом Міністерства вугільної промисловості України від 26.11.2008 №618 підприємство реорганізоване в ТДВ «Шахта Білозерська». 04.09.2012 [PERSON] був звільнений за переведенням у ВСП «Шахтоуправління «Білозерське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля». Данні факти підтверджені документально та сторонами не оспорюються. 19 грудня 2006 року під час виконання трудових обов'язків з позивачем стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав травму - закритий перелом лівої гомілки зі зміщенням, що підтверджується актом розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 20.12.2006 та актом №36 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом форми Н-1 від 20.12.2006. Згідно з довідкою МСЕК від 16.10.2007 №026190 позивачу встановлено 35% втрати професійної працездатності у сукупності: 25% первинно по травмі 19.12.2006, 10% повторно по травмі 18.01.2001. 22 червня 2013 року під час виконання трудових обов'язків з позивачем стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав травму - травматичну ампутацію 2 пальця лівої кисті на рівні середньої фаланги, що підтверджується актом розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 25.06.2013 та актом №4 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом форми Н-1 від 25.06.2013. Згідно з довідкою МСЕК від 03.09.2013 №247718 позивачу встановлено 40% втрати професійної працездатності безстроково у сукупності: 10% первинно по травмі 22.06.2013, 20% повторно по травмі 19.12.2006, 10% повторно по травмі 18.01.2001. Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Статтею 13 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. У судовому засіданні встановлено, що шкоду здоров'ю [PERSON] заподіяно з вини відповідачів, що підтверджується відповідними актами, а саме відсутністю належного контролю з боку керівництва шахти за умовами праці, станом дисципліни на робочих містах та недбале виконання посадових обов'язків. Згідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду України № 5 від 25.05.2001 року) заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як вбачається із рішення Конституційного суду від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 по справі № 1-32/2008, право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та ст. 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. З врахуванням викладеного, суд вважає підставними та обґрунтованими вимоги [PERSON] до ТДВ «Шахта «Білозерська та ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» про відшкодування моральної шкоди, так як внаслідок отримання травм на виробництві позивачу заподіяні фізичний біль і душевні страждання. Ушкодження здоров'я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров'я, на безпечну працю. Все це призвело до порушення його звичного образу життя, вимагає від [PERSON] додаткових зусиль для організації свого життя, що належним чином має бути компенсовано. Дані обставини знайшли своє підтвердження доводами позивача, матеріалами справи, дослідженими та проаналізованими у ході судового розгляду. Визначаючи розмір сум, що підлягають стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд виходить з розміру позовних вимог, факторів вини самого позивача, ступеню втрати професійної працездатності, порушення нормального укладу життя, характеру та ступеня моральних страждань, а також розумності та справедливості, вважає позов підлягаючим частковому задоволенню і стягненню на користь [PERSON] 8000 гривень з ТДВ «Шахта «Білозерська» та 4000 гривень з ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля». В іншій частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з відповідачів слід стягнути на користь держави судовий збір пропорційно задоволеним вимогам: 76,47 гривень з ТДВ «Шахта «Білозерська» та 38,23 гривень з ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля»

Outcome: approved