Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рогатинського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві зазначено, що між ним і відповідачкою по справі 04 жовтня 1986 року у виконавчому комітеті Букачівської селищної ради Рогатинського району Івано-Франківської області було зареєстровано шлюб, про що було зроблено актовий запис за №13. Від спільного проживання в шлюбі в них народилося троє дітей [PERSON], 1987 року народженя, [PERSON], 1989 року народження, [PERSON], 1992 року народження, які досягли повноліття. Спільне проживання між ними склалося невдало. В сім'ї виникали сварки, непорозуміння. Він втратив до відповідачки почуття любові, поваг. Вони припинили спільне проживання, більше 10 років проживають окремо, примирення між ними неможливе. Просив шлюб розірвати. У судове засідання позивач не прибув, направив на адресу суду письмове клопотання про підтримання позовних вимог із підстав зазначених у позовній заяві. Просив позов задовольнити повністю, не надавати їм терміну для примирення і збереження сім'ї, оскільки таке примирення є неможливим. Справу просив слухати у його відсутності. Відповідачка у судове засідання не прибула, направила на адресу суду письмове клопотання про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги визнала повністю. Відповідно до ст.27 ЦПК України участьу судових засіданнях - це право, а не обов'язок сторін по справі. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про одруження серія [NUMBER], виданого 04 жовтня 1986 року виконавчим комітетом Букачівської селищної ради Рогатинського району Івано-Франківської області, 04 жовтня 1986 року було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], про що було зроблено актовий запис за №7. Після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.3). Відповідно до вимог ст.112 СК України при розірванні шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову. Бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємної допомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дані положення закріплені у ст.55 Сімейного кодексу України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Суд не зобов'язаний призначати сторонам строк для примирення. Це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на почуттях любові та поваги, підтримки один одного. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, більше десяти років спільно не проживають, у обох наявне стійке волевиявлення, направлене на припинення сімейних відносин, неповнолітніх дітей на утриманні в подружжя немає. З урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин відсутні підстави для надання сторонам строку на примирення. Викладені обставини свідчать про те, що подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї неможливе, суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення, а тому позов підлягає до задоволення. На підставі ст.ст.109, 110, 112 ч.2 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved