Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів, вказавши в позовній заяві, що 15.10.2007 р. між ним та ЗАТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір про іпотечний кредит №ZPE0GI0000000690 про надання кредиту на суму 170\~437,00 грн.. строком до 15.10.2027 р., також було укладено Іпотечний договір №ZPE0GI0000000690 від 15.10.2007. Відповідно до умов Договору іпотеки іпотекодавець забезпечує вимоги іпотекодержателя - банку, що випливають з договору про іпотечний кредит №ZPE0GI0000000690 від 15.10.2007 року. Іпотекодавець передав в іпотеку квартиру загальною площею 43,80 кв.м., житловою площею 29,00 кв.м. розташовану за адресою [ADDRESS]. Згідно з п.2.4. договору про іпотечний кредит, позичальник зобовязується щомісячно до 15 числа кожного місяця, починаючи з наступного після укладення цього договору, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані кредитором відсотки ануїтентними платежами в сумі не менше 2270,58 грн. Так, згідно з п.1.3. договору про іпотечний кредит, кредит надається для поліпшення якості окремої квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Отже, договір наданий на цілі, не пов'язаний з підприємницькою діяльністю, а на споживчі цілі. Укладений сторонами кредитний договір визначений сторонами споживчий кредит, а тому для нього встановлено особливий порядок укладення. Згідно ч.5 п.3 ст. 18 Закону «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови Договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції (послуг) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. Згідно з п.6.4. Договору про іпотечний кредит, при порушенні позичальником будь-якого зобов'язання, передбаченого п.2.4., 6.2 даного Договору, кредитор має право нарахувати, а Позичальник зобов'язується сплатити Кредитору пеню у розмірі 0,15 від суми простроченого платежу. Слід звернути увагу, що не 0,15 %, а саме 0,15 частин від розміру простроченого платежу, що фактично складає 15%. Тобто, фактично розмір пені за договором по іпотечний кредит складає: 15%*365 днів = 5475%, що на 5425% перевищує встановлені законом норми, а тому є несправедливою умовою. Оспорюваний договір не відповідає вимогам чинного законодавства, а саме ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Спірний договір не містять умов або правил, які б регулювали відповідальність Кредитора ні за невиконання, ні за неналежне виконання кредитором умов договору, що суперечить ст. 628 ЦК України та п. 9 ч.1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». В спірному договорі взагалі відсутній графік погашення кредиту, відсутній вказаний графік і в якості додатку до договору. Крім того, сам оспорюваний договір не містить посилань на будь-який графік платежів. Також в оспорюваному договорі взагалі не йдеться про вартість особистого страхування, не враховано вартість послуг зі страхування в сукупну вартість кредиту. Банк не повідомив позивача а ні в письмовій формі, а ні в усній, перед укладенням кредитного договору про наявні форми кредитування, орієнтовну сукупну вартість кредиту, з варіантами повернення кредиту, а також [PERSON] не надав детальний розпис загальної вартості кредиту для нього як споживача. Позивач вважає, що зміст спірного кредитного договору суперечить діючому законодавству України. У звязку з чим позивач просить визнати недійсним договір про іпотечний кредит №ZPE0GI0000000690, укладений 15 жовтня 2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк») та [PERSON]. Також просить визнати недійсним іпотечний договір №ZPE0GI0000000690, укладений 15 жовтня 2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк») та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №2663. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, наполягає на задоволенні позовних вимог за мотивами, вказаними в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечує та пояснив, що договір про іпотечний кредит та іпотечний договір відповідають всім умовам ст. 203 ЦК України, підстави для визнання їх недійсним відсутні, тому просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Крім того, надав письмові заперечення щодо позову. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Згідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин), у цьому разі визнання такого правочину недійсним не вимагається. У випадках, встановлених цим законом нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний сторонами. Судом встановлено, що 15.10.2007 р. між позивачем [PERSON] та Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», був укладений договір про іпотечний кредит №ZPE0GI0000000690. На підставі якого Позивачу наданий кредит в сумі 170\~437 грн., зі сплатою 15% річних, строком погашення не пізніше 15.10.2027 р.(а.с.9-12). В забезпечення виконання зобовязання, що випливає з Договору про іпотечний кредит№ZPE0GI0000000690 від 15.10.2007 р., між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», був укладений іпотечний договір №ZPE0GI0000000690, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №2663, відповідно до якого передано в іпотеку 2-кімнатна квартира №58 у буд. 13 «б» по вул. Щасливій в м. Запоріжжі. (а.с.13-16). Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Свобода договору означає можливість сторін вільно визначати зміст договору, який вони укладають і формувати його конкретні умови. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України. Ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1054 ЦК України до кредитного договору застосовуються положення ст. 1046 ЦК України. У відповідності до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання встановлюються договором. Позивач погодився з умовами договору про іпотечний кредит №ZPE0GI0000000690, а також іпотечного договору, поставивши на них свої підписи. Відповідач свої зобовязання перед [PERSON] виконав та передав йому кошти, а позивач їх отримав, не оспорюючи кредитний договір, коштами користувався, та сплачував тіло кредиту та проценти по ньому. Згідно ст. 546 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором, або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобовязання. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до п. 2.4. договору про іпотечний кредит, позивач зобовязався щомісячно до 15 числа кожного місяця, починаючи з наступного після укладання цього договору, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані кредитором відсотки ануїтет ними платежами в сумі не менше 2270,58 грн. [PERSON] сплачував відсотки на рахунок погашення заборгованості, що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 12.06.2015 р. (а.с.38-43). Слід також зазначити, що при отриманні [PERSON] кредиту будь-яких заперечень або протоколу розбіжностей від нього не надходило. Підпис Позичальника на анкеті-заяві про надання кредиту від 13.09.2007 р. є письмовим підтвердженням про ознайомлення ним та його згодою у письмовій формі з інформацією про умови кредитування в ПриватБанку, а саме: мету, для якої кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобовязаннями Позичальника; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору (перелік усіх витрат, повязаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які Позичальник має право, та відомості про те, від кого Позичальник може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.(а.с.114). Підпис Позичальника на зазначених договорах також є письмовим підтвердженням того, що Позичальник у письмовій формі ознайомлений з умовами кредитування. Таким чином, підпис Позичальника на кредитному договорі свідчить про отримання ним всієї інформації про умови кредитування. Отже, всі вимоги законодавства щодо інформування споживача Банком були виконані. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Отже, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договорів, що підтверджується підписами представника Банку та безпосередньо позичальника [PERSON]. Жодних зауважень чи застережень у [PERSON] на момент укладення та підписання договорів не було. Щодо необхідності страхування Предмету іпотеки та особистого страхування Позичальника, яке передбачено п.п. 2.1.2, 2.1.3 кредитного договору, то вартість витрат на укладання цих договорів не включається до суми, наданого кредиту, а тому повністю покладається на добру волю самого Позичальника. Так, 15.10.2007 р. [PERSON] уклав з ЗАТ „Страхова компанія „ІНГОССТРАХ договір страхування майна № ZPE0GI0000000690 та договір особистого страхування № ZPE0GI0000000690. Отже договір про іпотечний кредит №ZPE0GI0000000690 від 15.10.2007 р., іпотечний договір № ZPE0GI0000000690 від 15.10.2007 р. підписані сторонами, зміст договорів не суперечить вимогам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, отже за цими підставами їх не можна визнати недійсними. Таким чином, у суду немає підстав вважати іпотечний кредит №ZPE0GI0000000690 від 15.10.2007 р., іпотечний договір № ZPE0GI0000000690 від 15.10.2007 р., такими що не відповідають загальним засадам чинності правочину, передбаченим зокрема ч.1 ст. 203 ЦК України, та іншим законодавчим актам. У відповідності до ст. ст. 10, 11, 60 ЦК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про недобросовісність банківської установи при укладанні кредитного договору, невідповідність змісту правочину цивільному законодавству матеріали справи не містять, жодного доказу щодо порушення вимог ст.. 203 ЦК України позивачем також суду не надано. Аналізуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а відтак задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed