Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

[PERSON] , діючи в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою 04 лютого 2021 року, в подальшому її уточнивши, в якій просить суд: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 08 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., зареєстрований в реєстрі за №40756, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в розмірі 10 207 грн. 72 коп. та повернення вже стягнутого за виконавчим написом у сумі 2\~483 грн. 96 коп.; стягнути з відповідача на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в розмірі 1362 грн. та витрати пов`язанні з відправленням позивачем сторонам поштової кореспонденції. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що у провадженні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельника Ю.А. перебуває виконавче провадження №63743940 з примусового виконання виконавчого напису №40756 від 08 вересня 2020 року, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «ФК«Аланд» заборгованості, яка складає 54 160 грн. 00 коп. Так, у виконавчому написі №40756 від 08 вересня 2020 року, що виданий приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за Кредитним договором №1643/4264BCLKZA1 від 18 листопада 2014 року укладеного з ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК», правонаступником якого є відповідач по справі. Стягнення заборгованості проводиться за період з 11 серпня 2020 року по 17 серпня 2020 року, при цьому сума заборгованості складає 9 707 грн. 72 коп., яка включає: прострочену заборгованість за сумою кредиту 7853 грн.; прострочену заборгованість за комісією - 0,00 грн.; прострочену заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 1\~854 грн. 72 коп.; строкову заборгованість за сумою кредиту 0,00 грн.; строкову заборгованість за комісією 0,00 грн.; строкову заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 0,00 грн.; строкову заборгованість за штрафами і пенями 0,00 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом отримано плату із стягувача у розмірі 500 грн., які підлягають стягненню з [PERSON] на користь стягувача, а загальна сума, яка підлягає стягненню становить 10\~207 грн. 72 коп. На думку представника позивача, оспорюваний виконавчий напис вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів, та за відсутності документів, які підтверджують безспірність заборгованості, а тому має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Відтак, вчиняючи виконавчий напис, приватний нотаріус не пересвідчився в наявності повідомлення [PERSON] з боку ТОВ «ФК «Аланд» щодо наявності заборгованості, як і не встановив безспірність такого боргу, чим порушив п.п.2.3 п.2, п.3 глави 16 розділу ІІ Порядку, ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат». До того ж кредитний договір №115960-А від 03 жовтня 2017 року не був посвідчений в нотаріальній формі, оскільки формально є електронним документом, підписаним за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Роздрукований за допомогою засобів копіювальної техніки електронний документ кредитний договір №1643/4264BCLKZA1 від 18 листопада 2014 року не є оригіналом електронного документу в розумінні Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» або його візуальним поданням на папері, оскільки не містить обов`язкові реквізити електронного документу. Окрім того, зі змісту оспорюваного виконавчого напису не можливо встановити, в якій саме формі стягувачем надавався кредитний договір для вчинення напису. Ухвалою суду від 12 лютого 2021 року позов прийнято до провадження із призначенням до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні. Від представника позивача [PERSON] адвоката Патрашкової О.Ю. надійшла заява про розгляд справи без їх з позивачем участі. Пред`явлені вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, не подання відзиву у встановлений законом строк, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку позивача та її представника проти заочного розгляду справи. В ході розгляду справи: ухвалою суду від 12 лютого 2021 року задоволено заяву представника позивача [PERSON] [PERSON] про забезпечення позову; ухвалою суду від 05 квітня 2021 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Патрашкової О.Ю. про витребування доказів у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Ю.А. засвідченої копії нотаріальної справи про вчинення оспорюваного виконавчого напису. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судовим розглядом встановлено, що 18 листопада 2014 року між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1643/4264BCLKZA1 (а.с\~11-12), за умовами якого банк надав позичальникові кредит в загальному розмірі 11 560 грн. 00 коп., строком користування на 26 платіжних періодів, тобто с трок повернення 03 грудня 2017 року. Зі змісту оспорюваного виконавчого напису слідує, що на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 148К від 23 березня 2018 року правонаступником ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» стало ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», а в подальшому правонаступником останнього стало ТОВ «ФК «Аланд» на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 11/08/2020-ФА від 11 серпня 2020 року. 08 вересня 2020 року ТОВ «ФК «Аланд» звернулося до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. із заявою про вчинення виконавчого напису. Який пакет документів стягувач надав нотаріусу для вчинення нотаріальної дії зі змісту виконавчого напису встановити не можливо. Копію нотаріальної справи за виконавчим написом, суду не надано. 08 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєми О.С. вчинено виконавчий напис, яким стягнуто на користь ТОВ «ФК «Аланд» із [PERSON] заборгованість за кредитним договором №1643/4264BCLKZA1 від 18 листопада 2014 року за період з 11серпня 2020 року по 17 серпня 2020 року в загальному розмірі 9 707 грн. 72 коп., яка включає: прострочену заборгованість\~за сумою\~кредиту \~7\~853\~грн.;\~прострочену заборгованість\~за комісією\~-\~0,00\~грн.;\~прострочену заборгованість\~по несплаченим\~відсоткам за\~користування кредитом\~ 1\~854\~грн.\~72\~коп.;\~строкову заборгованість\~за сумою\~кредиту \~0,00\~грн.;\~строкову заборгованість\~за комісією\~ 0,00\~грн.;\~строкову заборгованість\~по несплаченим\~відсоткам за\~користування кредитом\~ 0,00\~грн.;\~строкову заборгованість\~за штрафами\~і пенями\~ 0,00\~грн. Дата набрання виконавчим написом законної сили 08 вересня 2020 року; строк пред`явлення його до виконання 3 роки. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом, на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат», отримано плату із стягувача, ТОВ «ФК «Аланд», в розмірі 500 грн., яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. 26 листопада 2020 року на підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Мельником Ю.А. за заявою стягувача ТОВ «ФК «Аланд» відкрито виконавче провадження №63743940. Боржником визначено [PERSON] , [INFO] . Звертаючись до суду з позовом, представник [PERSON] адвокат Патрашкова О.Ю. посилалася на те, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~та\~Постанові Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, оскільки на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису вимоги відповідача до позивача не були безспірними. При цьому, нотаріусом вчинено \~\~виконавчий напис на кредитному договорі №1643/4264BCLKZA1 від 18 листопада 2014 року, не посвідченому нотаріально, оскільки формально такий договір є електронним документом, будучи підписаним за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. До того ж належних документів, які підтверджували суму заборгованості позивача за кредитним договором, зокрема, розрахунку заборгованості, нотаріусу не було надано взагалі, як не надано й доказів отримання [PERSON] вимоги про усунення порушень кредитних зобов`язань, що перешкоджало нотаріусу дійти висновку про безспірність заборгованості. Надаючи оцінку таким доводам представника позивача та обґрунтованості пред`явлених нею вимог, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей\~15,\~16 ЦК України,\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч.1 ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.\~\~ При цьому, відповідно до\~ст.18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5\~та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником (п.19\~ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена\~Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до\~ст.87 Закону України «Про нотаріат»,\~п.п.1.1, 1.2 Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Положеннями\~ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.п.3.1 п.3 гл.16 Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника вимога кредитора вважається безспірною. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.15,\~16,\~18 ЦК України, ст.ст.50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Із змісту оспорюваного виконавчого напису слідує, що вчинений він нотаріусом на підставі документів про перехід від ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» до кінцево визначеного кредитора ТОВ «ФК «Аланд» права вимоги за кредитним договором, укладеним із [PERSON] , та виключно з посиланням на положення законодавства України, що регулює порядок вчинення виконавчих написів. Приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався\~ст.ст.87-91 Закону України «Про нотаріат»\~та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року\~затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»). Постановою Кабінету Міністрів №622 від 26 листопада 2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття\~Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення\~\~ змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною\~Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами, відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у\~ст.88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені\~ст.88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням ст.87 цього Закону. При прийнятті постанови від 22 лютого 2017 року, колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 Постанови Пленуму ВАС України від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд, з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною\~Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, з моменту її прийняття. Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня 22 лютого 2017 року, отже і\~п.2 постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~також втратив чинність з цього дня. В подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. З викладеного вбачається, що Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений\~\~постановою Кабінет Міністрів України №\~\~1172\~\~від\~\~29 червня 1999 року\~у редакції станом на\~\~час вчинення\~\~оспорюваного виконавчого\~\~напису стосувався\~\~лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до\~кредитного договору, укладеного між [PERSON] та ПАТ«Платинум Банк». Крім того,\~до заяви про вчинення виконавчого напису ТОВ «ФК «Аланд» не надано належного розрахунку заборгованості та доказів того, що боржник [PERSON] її отримала вимогу про усунення порушень кредитних зобов`язань, що свідчить про відсутність доказів безспірності заборгованості за кредитом та унеможливлювало вчинення виконавчого напису. Суд приймає до уваги доводи позивача з дотриманням принципу змагальності сторін в рамках цивільного судочинства, оскільки жодними доказами з боку відповідача вони не спростовані, своїм правом, визначеним ст.12 ЦПК України, на подання доказів в рахунок доведення обставин, які мають значення для справи в рахунок доведення заперечень у випадку їх наявності відповідач не скористався. Відомості про надання нотаріусу стягувачем оригіналу кредитного договору, укладеного із [PERSON] , виконавчий напис також не містить. Доказів зворотного відповідачем суду не надано. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Горай О.С. не надав суду документів, на підставі яких ним вчинений виконавчий напис. В самому виконавчому написі також не зазначений перелік документів, на підставі яких він вчинений. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України\~«Про нотаріат»та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про те, що на час вчинення виконавчого напису не було належним чином встановлено безспірності вимог відповідача до позивача, а отже виконавчий напис не може вважатися таким, що не потребує додаткового доказування, а відтак не підлягає примусовому виконанню, у зв`язку з чим вимога про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Щодо вимоги позивача повернення стягненого за виконавчим написом, суд виходить з наступного. Предметом спору є вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів на підставі ст.1212 ЦК України. Відповідно до\~статті 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз\~статті 1212 Цивільного кодексу України\~дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Так, суд дійшов висновку, що виконавчий напис №40756, вчинений 28 вересня 2020 року приватним нотаріусом\~Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» грошових коштів у розмірі 9 707 грн. 75 коп., не підлягає виконанню. Відповідно до довідки про здійснення відрахування та виплати від 18 лютого 2021 за № 233/02.32-24, з [PERSON] проводяться відрахування з пенсії на підставі постанови від 15 грудня 2020 року у ВП №63743940 з примусового виконання виконавчого напису №40756 від 08 вересня 2020 року про стягнення боргу з [PERSON] накористь ТОВ «ФК «Аланд» в розмірі 11\~897 грн. 49 коп., що складається з: витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 669 грн., сума боргу у розмірі 10\~207 грн. 72 коп. та основної винагороди приватного виконавця у розмірі 1 020 грн. 77 коп. Загальна сума стягнутих коштів з пенсії за період з 01 січня 2021 року та 28 лютого 2021 року здійснено відрахування в загальному розмірі 2\~483 грн. 96 коп. Отже, суд дійшов висновку про задоволення позову у частині стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно набутих коштів у розмірі 2\~483 грн. 96 коп. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача, а тому вважає за необхідне стягнути з ТОВ «ФК «Аланд» на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в розмірі 1362 грн. 00 коп. (з яких: 908 грн. 00 коп. за пред`явлення позову, 454 грн. 00 коп. за подання заяви про забезпечення позову), а також судові витрати з направлення сторонам поштової кореспонденції, що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями на загальну суму 203 грн. (із розрахунку: 42.50 грн. + 42.50 грн. + 67 грн. + 17 грн. + 17 грн. +17 грн. а.с. 41,42,43, 80, 81, 82). Застосовані судом заходи забезпечення позову відповідно до ухвали від 12 лютого 2021 року в силу ч.7 ст.158 ЦПК України продовжують діяти протягом 90 днів з дня набрання рішенням законної сили, або ж можуть бути скасовані судом за вмотивованим клопотанням учасника справи раніше цього строку.

Outcome: approved