Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

[PERSON], звернувся в суд з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним, в порядку спадкування за заповітом після смерті його матері [PERSON], яка померла 07 грудня 2015 року, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в с. Заграбівка по вул. Жовтнева, 33 Жидачівського району Львівської області. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що житловий будинок з надвірними спорудами, що в с. Заграбівка по вул. Жовтнева, 33 Жидачівського району Львівської області, на праві особистої власності належав колгоспному двору, членами якого були: [PERSON] голова двору, [PERSON] (дочка), що підтверджується записами в погосподарських книгах. Частка кожного становила 1/2 житлового будинку. 16 липня 1990 року померла [PERSON] голова двору. Після її смерті відкрилась спадщина на належне померлій майно, до складу якої, окрім іншого, ввійшла 1/2 частка житлового будинку з надвірними спорудами, що в с. Заграбівка по вул. Жовтнева, 33 Жидачівського району Львівської області. Вказану спадщину прийняла [PERSON]С.(дочка спадкодавця та відповідно його мати), оскільки після смерті спадкодавця, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Відтак, остання фактично стала одноособово володіти житловим будинком з надвірними спорудами, що знаходиться в с. Заграбівка по вул. Жовтнева, 33 Жидачівського району Львівської області, хоча юридично своїх прав не оформляла. Проте, 07 грудня 2015 року померла і його мати - [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на належний померлій спірний житловий будинок. На випадок своєї смерті покійна склала заповіт, згідно якого все належне їй майно заповіла йому. Відтак, він як єдиний спадкоємець за заповітом, звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], проте отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в с. Заграбівка по вул. Жовтнева, 33 Жидачівського району Львівської області, що належав померлій і є спадковим майном. Вказана відмова позбавляє його можливості належним чином реалізувати волю спадкодавця та свої спадкові права, а тому змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської\~ради Жидачівського\~району Львівської\~області [PERSON] подав заяву, в якій просить розглянути дану справу за відсутності представника територіальної громади, оскільки вони не заперечують проти задоволення позову. Відповідно до\~ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.3 ст.13, ч.2 ст.49, ч.4 ст.206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч.2\~ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Стаття 41 Конституції України\~зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В судовому засіданні встановлено та підтверджується долученим витягом з погосподарської книги с. Заграбівка [PERSON] сільської ради Жидачівського району Львівської області №286 від 12 липня 2018 року, що станом на 30 червня 1990 року по с. Заграбівка вул. Жовтнева, 33 Жидачівського району Львівської області рахувався житловий будинок за колгоспним двором, членами якого були: [PERSON] голова двору, [PERSON] (дочка). Вказаний факт додатково підтверджується долученою до матеріалів позову довідкою виданою Стрийським МБТІ від 22.04.2016 року за №856 /арк. справи 10, 15/. Згідно технічного паспорта від 09 серпня 2018 року(копія якого долучена до матеріалів справи) на житловий будинок №33 по вулиці Жовтнева в с. Заграбівка Жидачівського району Львівської області, загальна площа вказаного будинку становить 65,9 кв.м. (житлова 21,9 кв.м.). Рік забудови 1946. Інвентаризаційна вартість 106215 грн. /арк. справи 12-14/. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. А відтак, при постановленні рішення по даній справі, слід керуватися положенням ЦК УРСР в редакції 1963 року. Окрім цього, при вирішенні вказаного судового спору також слід керуватися нормами ЦК України 2004 року, оскільки спадкування спадкового майна має місце після прийняття нового Цивільного Кодексу України. Згідно із листом Вищого спеціалізованого\~суду України\~з розгляду\~цивільних і\~кримінальних справ від 16.05.2013\~ №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Як вбачається з п. 6\~постанови Пленум Верховного суду України №20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Відповідно до частини першої\~статті 120 ЦК УРСР\~(у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із частиною другою\~статті 123 ЦК УРСР\~(у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Таким чином, дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що спірний житловий будинок з надвірними спорудами в с.\~Заграбівка по\~вул.\~Жовтнева,\~33\~Жидачівського району\~Львівської області належав суспільній групі господарств\~«колгоспний двір», членами якого були: [PERSON] голова двору, [PERSON] (дочка). Частка кожного члена двору становила 1/2. В судовому засіданні також встановлено та підтверджується долученою копією [PERSON] з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть №00016521225 від 07 квітня 2016 року, що 16 липня 1990 року, у віці 76 років, померла [PERSON], про що 17 липня 1990 року зроблено відповідний актовий запис №17 /арк. справи 8/. Спадщина відкрилася в цей же день, 17 липня 1990 року, у відповідності до вимог статті 525 ЦК УРСР\~(у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин). Судом встановлено, що спадщина померлого, окрім іншого складається із: 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в с. Заграбівка по вул. Жовтнева, 33 Жидачівського району Львівської області. Відповідно до частини 1 та 2 статті 524 ЦК УРСР\~(у\~редакції,\~що була\~чинною на\~час виникнення\~правовідносин)\~спадкоємство здійснюється\~за законом\~і за\~заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Також судом встановлено та підтверджується долученою до матеріалів справи довідкою №285 від 12 липня 2018 року, що [PERSON] дійсно була зареєстрована і проживала в [INFO] до дня смерті, що наступила 16 липня 1990 року. Разом з нею проживала дочка [PERSON] /арк. справи 11/. За таких обставин вищевказане спадкове майно у спадщину прийняла дочка померлого [PERSON] Відтак, остання стала одноосібно фактично володіти житловим будинком, що знаходиться в с. Заграбівка по вул. Жовтнева, 33 Жидачівського району Львівської області, хоча юридично своїх прав не оформляла. Разом з тим, в судовому засіданні також встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що 07 грудня 2015 року, у віці 77 років, в с. Подорожне Жидачівського району Львівської області померла [PERSON], про що 08 грудня 2015 року зроблено відповідний актовий запис №22 та виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Жидачівського району Львівської області, від 08 грудня 2015 року, видано свідоцтво про смерть серії І-СГ №402914 /арк. справи 9/. Спадщина відкрилася в цей же день, у відповідності до вимог ч. 2\~ст. 1220 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що спадщина померлої, окрім іншого, складається із спірного житлового будинку з надвірними спорудами, що в с. Заграбівка по вул. Жовтнева, 33 Жидачівського району Львівської області. З наявної в матеріалах справи копії заповіту від 07 лютого 2008 року, вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, згідно якого належне їй майно заповіла сину [PERSON] /арк. справи 16/. Відповідно до ч.1\~ст.1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до\~ст. 1233 ЦК України\~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1\~ст.1235 ЦК України\~заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. З долучених до матеріалів справи копій: свідоцтва про народження V-УР №0641918 від 06 березня 1963 року, паспорта серії КВ 645090 вбачається, що позивач по справі [PERSON] і є особою на чию користь складено заповіт /арк. справи 5-6/. Відповідно до ст.ст.1268, 1269, 1270\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Так, згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій №94/02-31 виданою завідувачем Жидачівською державною нотаріальною конторою від 06 лютого 2018 року, встановлено факт звернення позивача до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в с. Заграбівка по вул. Жовтнева, 33 Жидачівського району Львівської області, що належав померлій і є спадковим майном /арк. справи 17/. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7\~передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, враховуючи свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права, те що позивач оформити право власності на спірний житловий будинок, в нотаріальному порядку не має можливості у зв'язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; представник відповідача позов визнав та проти задоволення такого не заперечує, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч.5\~ст.268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Outcome: approved