Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду із вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до договору купівлі-продажу від 30.08.2010 позивачу на праві власності належить будинок [ADDRESS] . У вказаному будинку позивачем були зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Однак з моменту реєстрації відповідачі в будинку не проживали, не приймали участі у веденні спільного господарства та оплаті платежів по утриманню будинку. Позивач вважає, що реєстрація відповідачів у належному йому будинку порушує його право власності, гарантоване ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За таких підстав відповідно до вимог ст.ст. 317, 319 ч. 2, 321, 391 ЦК України позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування належним йому на праві власності будинком. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 22.07.2021 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено розгляд справи по суті. 23.09.2021 у судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у судове засідання не з`явились без повідомлення причин своєї неявки, правом подання відзиву на позовну заяву не скористались. Оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, з урахуванням викладеного вище, це дає підстави суду відповідно до ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Суд встановив, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] . Вказане підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 30.08.2010, посвідченого приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Федотовою Т.С., зареєстрованого в реєстрі за № 1542 та зареєстрованого у Могилів-Подільському КП МБТІ 31.08.2010 за № 766 (а.с. 5-6). Згідно з довідкою відділу надання адміністративних послуг Могилів-Подільської міської ради № 919 від 10.03.2020 за адресою: [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON] та відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до довідки № 102 Голови квартального комітету № 6 «Карпівський» від 14.05.2021 відповідачі не проживають і ніколи не проживали за вказаною вище адресою (а.с. 18). Судом також не встановлена наявність іншої домовленості між сторонами щодо користування відповідачами житлом, що належить позивачу. Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Разом з тим, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Згідно положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Зважаючи, на те, що будинок [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , відповідачі у ньому ніколи не проживали, не несли витрати по його утриманню, не мають іншої домовленості з позивачем щодо користування належним йому майном, суд вважає, що право власності позивача порушено ухиленням відповідачів від добровільного зняття з реєстрації у вказаному будинку та неможливістю позивача в повній мірі реалізувати право власності на належне йому нерухоме майно, що свідчить про обґрунтованість та доведеність позову, а відтак про наявність підстав для його задоволення.

Outcome: approved