Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить суд зобов'язати [PERSON] не перешкоджати позивачеві у розпорядженні, володінні та користуванні 1/2 частки квартири [ADDRESS], а також вселити [PERSON] в зазначену квартиру. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Апеляційного суду Одеської області від 24.03.2015 року за [PERSON] було визнано право власності на 1/2 частки квартири [ADDRESS]. Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області 05.05.2015 року було зареєстровано право власності позивача на вказаний об'єкт. Відповідач [PERSON] є другим законним власником квартири [ADDRESS]. Однак, позивач [PERSON] немає доступу в квартиру [ADDRESS], оскільки між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] виник конфлікт, тому відповідач не надає можливості користуватися та розпоряджатися позивачу своїм власним майном шляхом відмови в наданні ключів до вхідних дверей квартири. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, однак про причини неявки суд не повідомила. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідно до ст. 225 ЦПК України судом була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 1/2 частки квартири [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], що підтверджує витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень. Також встановлено, що відповідач [PERSON] є другим законним власником квартири [ADDRESS]. Однак позивач [PERSON] немає доступу в квартиру [ADDRESS], оскільки між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] виник конфлікт, тому відповідач не надає можливості користуватися та розпоряджатися позивачу своїм власним майном шляхом відмови в наданні ключів до вхідних дверей квартири. 03.11.2015 року від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів, з якого стало відомо, що [PERSON] заперечує проти позову, що означає той факт, що відповідач дійсно перешкоджає у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном [PERSON] Статтею 41 Конституції України встановлено, що Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положеннями ст. 316, 317, 319 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, з урахуванням вищевказаного, оцінивши всі обставини в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved