Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих грошових коштів. Вказує, що 26.07.2011 року відповідно до грошового переказу відповідач від нього отримала грошові кошти у розмірі 10010 грн., згідно досягнутої між ними усної домовленості щодо надання йому відповідачем допомоги в працевлаштуванні за кордоном та оформленні документів, які для цього необхідні. Однак, відповідач вказаної допомоги не надала, грошові кошти повернути відмовилася, уникає зустрічі з ним та не відповідає на телефонні дзвінки. Просить стягнути з відповідача 10010 грн. та судові витрати. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав на адресу суду заяву, якою просив розглядати цивільну справу за його відсутності на підставі наданих ним документів, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча повідомлялася належним чином про час, дату та місце розгляду справи, заперечень чи пояснень по суті заявлених вимог не подала. Відповідно до ч. 1 ст. 124 ЦПК України суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Водночас, предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Як вбачається із постанови судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 02.10.2013 року у справі № 6-88цс13, під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Частиною 1 ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 205 ЦК України правочин може вичинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Таким чином у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно позивачу. Судом встановлено, що позивачем [PERSON] 26.07.2011 року було відправлено грошовий переказ через систему переказу «PrivatMoney» в розмірі 10010 грн. на ім'я [PERSON], що підтверджується випискою банку (а.с.6). Вказані кошти були передані відповідачу з метою отримання допомоги в працевлаштуванні за кордоном та оформленні документів. 21.01.2014 року позивачем на адресу відповідача направлено вимогу про повернення коштів, яку остання отримала 26.01.2014 року, однак залишила без реагування (а.с.7-8). Суд приходить до висновку, що правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем не мають договірний характер. Так, внаслідок усної домовленості позивачем було перераховано кошти відповідачу без укладення письмового договору. Водночас, із п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України вбачається, що правочин фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян належить вчиняти у письмові форм, окрім випадків передбачених ч. 1 ст. 206 ЦК України. Вказаний правочин не було вчинено у письмові формі, окрім того він не підлягає до повного його виконання сторонами у момент його вчинення, тобто не може укладатися в усній формі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, не спростувала доводів позивача, не надала підтвердження того, що між нею та відповідачем виникли договірні правовідносини, а тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю. Відповідно до ст. 88 ЦК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved