Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Хустської районної державної адміністрації про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку. Позовні вимоги мотивує тим, що у грудні 2015 року йому стало відомо про те, що на його імя зареєстровано право власності на земельну ділянку для ведення садівництва площею 0.10 га. в урочищі Верхні Кіриші Хустської міської ради. Не розуміючи причини наявності такої інформації звернувся до управління Держгеокадастру у Хустському районі, де йому ствердили, що на його імя зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку для ведення садівництва площею 0.1009 га. в урочищі «Верхні Кіреші» Хустської міської ради за розпорядженням голови Хустської районної державної адміністрації від 26.06.2003 року № 271 і на його імя в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 1516 26.06.2003 року зареєстрований державний акт на право приватної власності на землю серії РЗ № 182949. Разом з цим позивач вказує, що ніколи не звертався до Хустської районної державної адміністрації з заявою на отримання земельної ділянки для ведення садівництва, ніколи не одержував державного акту на право власності на земельну ділянку, ніколи не користувався зазначеною земельною ділянкою. У нього відсутні правовстановлюючі документи і йому було невідомо про наявність у його власності зазначеної земельної ділянки. Позивач посилається на те, що матеріалів кадастрової справи № 15169 на земельну ділянку (д/а РЗ № 182949), вбачається таке: Заява про надання земельної ділянки написана від його імені, однак не підписана, дата її написання 16.08.2003 року. У заяві дата народження заявника зазначена 14.07.1989 року, місце проживання (на той час) м. Хуст. вул. І. Франка 37/1. Дата ж його народження 14.07.1980 року, місце проживання м. Хуст. вул. І. Франка 37. Заява договір на виготовлення документації для видачі державного акту на право власності на земельну ділянку без підпису замовника, тобто його підпис у заяві відсутній. Дата підписання цієї заяви-договору відсутня. Також відсутні в акті погодження меж земельної ділянки дата складання цього акту та відсутні підписи представника Хустської міської ради. Підпис від його імені, наявна у цьому акті у графі «Землевласник», йому не належить. Відтак, позивач стверджує, що будь-яких документів про те, що він [PERSON] в установленому законом порядку одержав у власність земельну ділянку та отримав державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення садівництва в ур. «Верхні Кіреші» Хустської міської ради у Хустській районній державній адміністрації та в управлінні Держгеокадастру у Хустському районі відсутні, так як він не подавав заяву до Хустської райдержадміністрації про надання йому земельної ділянки для ведення садівництва у власність, не замовляв виготовлення державного акту на земельну ділянку, не брав участі у винесенні меж земельної ділянки у натурі (на місцевості), не отримував державний акт серії РЗ № 182949 на право власності на земельну ділянку і не здійснював його державну реєстрацію тощо. Позивач вважає, що виданням державного акта на право власності на земельну ділянку без дотримання встановленої Земельним кодексом процедури Хустська районна державна адміністрація порушила земельне законодавство, а також його особисті права та інтереси, зокрема право на приватизацію у подальшому земельної ділянки за відповідним цільовим призначенням, створила небеспеку поширення недостовірної інформації щодо його майнового стану. Посилаючись на ч.1 ст. 16 ЦК України, ст..ст. 116, 118, 125, 126 ЗК України, просить визнати відсутність у нього права власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення садівництва площею 0,1009 га., розташованої на території ур. «Верхні Кіреші» Хустської міської ради Закарпатської області та визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії РЗ № 182949, виданий на імя громадянина України [PERSON], який мешкає в м. Хуст, вул. І. Франка 37/1, на земельну ділянку площею 0,1009 га для ведення садівництва на території ур. «Верхні Кіреші» Хустської міської ради на підставі розпорядження Хустської райдержадміністрації від 26 червня 2003 року № 271. Позивач в судове засідання не зявився, так як згідно до поданої письмової заяви просив розглянути справу й його відсутності і просить позов задоволити, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представник відповідача в судове засідання не зявився, так як згідно до поданої письмової заяви просив розглянути справу й його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. На підставі ст. 197 ч.2 ЦПК України , у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб , які беруть участь у справі , фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії РЗ №182949 від 26 червня 2003 року позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0.1009 га., що розташована в урочищі «Верхні Кіреші» з цільовим призначенням для ведення садівництва, що позивач заперечує посилаючись на те, що ніколи не звертався до Хустської районної державної адміністрації з заявою на отримання земельної ділянки для ведення садівництва, ніколи не одержував державного акту на право власності на земельну ділянку, ніколи не користувався зазначеною земельною ділянкою. З доданої до позовної заяви копії матеріалів кадастрової справи № 15169 на земельну ділянку (д/а РЗ № 182949) встановлено, що в заяві про надання земельної ділянки невірно зазначена стада народження заявника і сам її підпис позивач заперечує. Заява-договір на виготовлення документації для видачі державного акту на право власності на земельну ділянку не містить підпису замовника взагалі. Також позивач заперечує свій підпис в акті погодження меж земельної ділянки. Відповідно до частини першої ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Статтею 118 Земельного кодексу України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Так, відповідно до ч. 6 ч. 10 ст. 118 Земельного кодексу ( у редакції станом на 26.06.2003 року) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення.Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органом архітектури та подається на розгляд відповідної місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. Відповідно до ст.ст. 125, 126 ЗК України( у редакції 2003 року) право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. А згідно до ст. 116 ч.4 ЗК України передача земель безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання. У звязку з тим, що позивач заперечує сам факт звернення до відповідача і отримання вказаної земельної ділянки у власність, що відповідачем в судовому засіданні не спростовано, суд вважає, що виданням оспорюваного державного акта на право власності на земельну ділянку, до того ж і без дотримання встановленої ЗК України процедури, порушено право позивача на приватизацію у подальшому земельної ділянки за відповідним цільовим призначенням, а тому позов в цій частині слід задоволити. Разом з цим підстав для визнання позивача таким, що не є власником земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення садівництва площею 0,1009 га., розташованої на території ур. «Верхні Кіреші» Хустської міської ради, до визнання недійсним правовстановлюючого документа на цю земельну ділянку і відповідно її державної реєстрації немає, а тому позов в цій частині є передчасним і до задоволення не підлягає. Судові витрати в частині сплати судового збору покласти на позивача.

Outcome: partial