Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом і просить стягнути з відповідача на його користь три проценти річних від боргу в банківському металі за період з 07.04.2010 року по 05.12.2011 року в кількості 87,5 грами (2,813188 тр.унц.) банківського металу золота ХАU 999,9 проби, вартість якого за курсом НБУ в гривневому еквіваленті станом на 19.02.2014 року становить 32110 (тридцять дві тисячі сто десять) грн. 25 коп. Свої вимоги позивач мотивує тим, що між ним та ВАТ КБ «Надра» було укладено два письмові договори строкового банківського вкладу «Золотий вклад для фізичних осіб». Предметом яких є розміщення позивачем вкладів в банківському металі, а саме: договір № 586511/04-д від 06.02.2008 року та № 586512/04-д від 12.02.2008 року, який в подальшому після закінчення терміну дії у зв'язку з відмовою повернення коштів був переоформлений на договір «Золотий» № 965924 від 20.02.2009 року. Але після закінчення строку дії обох вище зазначених договорів йому було безпідставно відмовлено в поверненні, як вкладів так і відсотків по ним. Тому він звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути належні йому депозитні вклади. 07.04.2010 року суд виніс рішення яким позовні вимоги задовольнив, проте відповідач рішення суду не виконав навіть у примусовому порядку після набрання законної сили. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, підтвердив обставини викладені в ньому. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до п. 4 ст. 1 ст.169 ЦПК України судом визнавалось потрібним, щоб представник відповідача, яким подано заяву про розгляд справи за його відсутності дав особисті пояснення. Але в судове засідання він не з'явився, надав повторно клопотання про розгляд справи без його участі. Згідно письмових заперечень просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем був внесений вклад (депозит) у банківському металі - золоті, а відповідач повинен був повернути позивачу вклад (депозит) та відсотки у золоті. Зобов'язання за договорами, укладеними з позивачем, існували в золоті, а не в грошових коштах. Банківські метали відносяться до валютних цінностей та не є грошовими коштами, використання їх є обмеженими, а тому по відношенню до банківських металів не можуть застосовуватись примусові заходи стягнення за невиконання грошових зобов'язань, передбачені ст. 625 ЦК України. Позивач просить стягнути за порушення грошового зобов'язання три відсотки річних на підставі вказаної норми Закону, які не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що 06.02.2008 року між [PERSON] та Роменським відділенням № 31 Філії ВАТ КБ «Надра» було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) в банківських металах «Золотий вклад для фізичних осіб» № 586511/04-д, згідно якого банк прийняв на вкладний рахунок золото у зливках 999,9 проби в кількості 2 шт., що складає 32,15 тройських унцій з датою повернення вкладу 06.02.2009 року. (а.с. 6) 20.02.2009 року між [PERSON] та Роменським відділенням № 31 Філії ВАТ КБ «Надра» було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) в банківських металах «Золотий» згідно якого позивач передав банківський метал золото 999,99 проби загальною вагою 629,8 грам (або 20,25 тройських унцій) строком на 6 місяців з процентною ставкою - 4 проценти річних. ( а.с.7) Перед укладенням договорів банківського вкладу між сторонами було укладено два договори банківського рахунку фізичної особи під № 586510 та № 586513 у банківському металі відповідно по кожному депозиту та відкрито відповідно цим договорам поточні рахунки, а також договір банківського рахунку № [NUMBER] від 06.02.2008 року у валюті «Українська гривня», предметом яких є розрахунково-касове обслуговування відповідно до умов договорів та банківського законодавства. Номера відповідних банківських рахунків зазначені у договорах, а самі рахунки є поточними і діють до моменту закриття рахунку. Після закінчення строку дії обох договорів [PERSON] було відмовлено в поверненні, як вкладів, так і відсотків за ними. Заочним Рішенням Роменського міськрайонного суду від 07.04.2010 року по справі № 2-473/10 було стягнуто з ВАТ КБ «Надра» на користь [PERSON] депозитні вклади за договором від 06 лютого 2008 року в коштовному металі кількістю 32,15 тройських унцій зливками золота 999,9 проби, відсотки по депозиту в коштовному металі кількістю 1,6 тройських унцій зливками золота 999,9 проби, вартість неподільного залишку в розмірі 2709 грн. 16 грн., відсотки по депозиту в коштовному металі кількістю 1,7337 тройських унцій зливками золота 999,9 проби та неподільний залишок відсотків в сумі 1088 грн. 63 коп., 7327 грн. 01 коп. річних, 7451 грн. 09 коп. інфляційних втрат; за договором від 20 лютого 2008 року в коштовному металі кількістю 20,25 тройських унцій зливками золота 999,9 проби, відсотки за депозитом в коштовному металі кількістю 0,4 тройських унцій зливками золота 999,9 проби, вартість неподільного залишку в сумі 86 грн. 29 коп., відсотки за депозитом в коштовному металі кількістю 0,4096 тройських унцій зливками золота 999,9 проби, 2252 грн. 42 коп. річних, 8327 грн. 31 коп. інфляційних втрат. (а.с.5) Поскільки вищевказане рішення суду не було виконано, [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов'язання. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України, зобов'язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). За положеннями ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Пунктами 5.1 укладених сторонами у справі договорів обумовлена відповідальність за їх невиконання згідно з чинним законодавством України. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з цієї норми Закону нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступає з позовом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні плати від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежного від ухваленого рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення. За змістом абзаців 10, 25 ч.5 ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та абз.5 п.1 ч. 1 ст.1 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» банківські метали є грошовими коштами. Як встановлено судом, спірні відносини виникли в зв'язку з порушенням грошових зобов'язань за договором банківського вкладу виконаного шляхом прийняття грошових (гривневих) коштів шляхом перерахування за курсом без фізичної поставки не у дорогоцінний метал, а у банківський метал, на умовах укладених договорів з банком, який має генеральне доручення на здійснення діяльності по залученню таких (банківських металів) грошових коштів. Тому, суд вважає, що такий вклад є грошима, який має чітко визначений гривневий еквівалент, зазначений документально у валютному меморіальному ордері укладених договорів. Відповідно до ч. 1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад) (ч. 1 ст.1060 ЦК України). Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти (ч.ч.1, 5 ст. 1061 ЦК України). Статтею 1074 ЦК України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом. Умовами депозитних договорів від 06.02.2008 року та від 20.02.2009 року розмір процентів за строковими договорами банківських вкладів у банківському металі - золоті XAU 999,9 проби - визначено, відповідно, у розмірі 5 і 4 проценти. Але розмір процентів за користування банком вкладом позивача за межами строку вкладу договорами не визначено, а тому відповідач повинен сплатити позивачу три проценти річних за їх неповернення, за період з 07.04.2010 року по 05.12.2011 року від боргу в банківському металі, як передбачено ч.2 ст.625 ЦК України. Судом встановлено, що згідно рішення Роменського міськрайонного суду від 07.04.2010 року відповідач повинен сплатити позивачу вклад у банківському металі - золоті 999,9 проби, у кількості 56,5433 тройських унцій. Три проценти річних від суми боргу 56,5433 тр. унц. за 607 днів ( а саме з 07.04.2010 року по 05.12.2011 року) становитиме 2,820968 тр.ун (56,5433/365/100x3х607=2,820968). Це складає 2,820968x31,1035 = 87,5 грам, де 365-кількість календарних днів у 2010 та у 2011 роках, 31,1035- вага 1 тр. унц. в грамах. Вартість банківського металу станом на 19.02.2014 року по офіційному курсу банківських металів 366,98 складає 32110 грн. 75 коп. (87,5 х 366,98= 32110,75) Поскільки відповідач у повному обсязі не виконав зобов'язання за договором банківського вкладу в банківських металах, він повинен сплатити позивачу три проценти річних від суми боргу в гривневому еквіваленті, що складає 32110 грн. 75 коп. Виходячи з викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 321 грн. 10 коп.

Outcome: approved