Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] (в особі законного представника - [PERSON] ) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, треті особи - Центр надання адміністративних послуг Новоайдарської РДА, Служба у справах дітей Новоайдарської РДА. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] , [INFO] , є дружиною позивача, а [PERSON] , [INFO] , є його дочкою. Відповідачі зареєстровані у вищевказаній квартирі, однак фактично за місцем реєстрації не мешкають з 2014 року. У добровільному порядку відповідачі не знімаються з реєстрації з належної позивачу на праві приватної власності квартири, внаслідок чого позивач позбавлений можливості в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. На підставі вищевикладеного позивач вимушений звернутися до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, за захистом своїх прав. Позивач - [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, заперечень проти вирішення справи при заочному розгляді не надав. Відповідач - [PERSON] , яка також є законним представником малолітньої [PERSON] , відзиву на позовну заяву не надала, у жодне судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча була належним чином сповіщена про дату, час та місце судового засідання, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала. Представник третьої особи Центру надання адміністративних послуг Новоайдарської РДА у судове засідання не з`явився, заперечень проти позову не надав. Представник третьої особи Служби у справах дітей Новоайдарської РДА - Труняков Є.С. у судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності та не заперечував проти задоволення позову. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. Положеннями ст. ст. 319 ЦК України, 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 383 ЦК України будинок використовується власником для власного проживання та проживання членів його сім`ї. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.07.2019 року, бланк серії ННК [NUMBER] (а.с.14), та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №173880487 від 15.07.2019 року (а.с.15). Відповідач [PERSON] , [INFO] , є дружиною позивача, що підтверджується відміткою про реєстрацію шлюбу в паспорта позивача, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.6 - зворотна сторона), а [PERSON] , [INFO] , є дочкою позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, осіб №1730, виданої 22.07.2019 року ЖКГ КП «Жилбудсервіс», за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Вказане також підтверджується копією будинкової книги (а.с.9-13). Згідно акту, складеного 22.07.2019 року комендантом [PERSON] та затвердженого заст. директора КП «Жилбудсервіс» [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , з вересня 2014 року не мешкають за місцем своєї реєстрації, їхні особисті речі у квартирі відсутні (а.с.16). Відповідно до п. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого житла. Втручання у це право здійснюється виключно з підстав, передбачених п. 2 ст. 8 Конвенції. Зазначене покладає на Україну в особі її державних органів зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення ЄСПЛ у справі «Пауел і Райнер проти Сполученого Королівства» від 21.02.1990 р.). Такий захист поширюється як на власника квартири (рішення ЄСПЛ у справі «Джілоу проти Сполученого Королівства» від 24.11.1986 р.), так і наймача (рішення ЄСПЛ у справі «Ларкос проти Кіпру» від 18.02.1999 р.). Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіти, користуватися та розпоряджатися своїх майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України). Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частинами 2, 3 ст. 386 ЦК України визначено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом достовірно встановлено, що відповідачі не користуються житлом за місцем реєстрації понад п`ять років, представник Служби у справах дітей Новоайдарської РДА не заперечував проти задоволення позову, що дає суду законні підстави для задоволення позову та визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 15, 317, 319, 321, 355, 369, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 71, 150 ЖК України,

Outcome: approved