Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

[PERSON] звернувсь до суду з позовом [PERSON], [PERSON], третя особа: ВДВС Сахновщинського РУЮ Харківської області про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на нього. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 28.04.2011 року справа №2-67/11 задоволено його позов до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди та вирішено стягнути з [PERSON] на його користь майнову шкоду в сумі 456177,28 грн, моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн., судові витрати по справі в розмірі 1820,00 грн., а всього 462997,28 грн. До теперішнього часу відповідач ні добровільно ні примусово не виконує рішення суду, в зв»язку з цим позивач просить виділити із спільної сумісної власності належні [PERSON] ? частину житлового будинку [ADDRESS] та ? частину квартири [ADDRESS] в натурі для звернення стягнення на виділені частки з метою погашення боргу. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні відповідач не погодився з позовними вимогами. Представник третьої особи: ВДВС Сахновщинського РУЮ Харківської області у судове засідання не з»явився, причини не явки не повідомив, хоча про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Як встановлено у судовому засіданні, квартира [ADDRESS] та будинок [ADDRESS] дійсно належить на праві спільної власності [PERSON] та [PERSON]. Ухвалою судді Сахновщинського районного суду Харківської області від 03 вересня 2013року у справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу. Відповідно до висновку експерта будівельно-технічної експертизи №99-2555 від 28 лютого 2014 року, обстеження житлового будинку [ADDRESS] проведено 18.02.2014 року в присутності гр.[PERSON] Доступ до квартири [ADDRESS] не забезпечено, тому обстеження цього об»єкту здійснено зовні, по зовнішньому огляду житлового будинку та приміщення під»їзду, в якому розташована квартира №7. Спираючись на викладені в дослідницькій частині судження і розрахунки, експерт вважає, що за результатами дослідження, в зв»язку з розподілом домоволодіння частки співвласників мають вигляд по двох варіантах, а саме: По першому варіанту - 494/1000 та 506/1000, замість 500/1000 (1/2) та 500/1000 (1/2). Ринкова вартість виділеної при розподілі 494/1000 частини домоволодіння по [ADDRESS] по 1 варіанту (квартира №1) складає 99887 грн. (202200*494/1000). Ринкова вартість виділеної при розподілі 506/1000 частини домоволодіння по [ADDRESS] по 1 варіанту (квартира №2) складає 102313 грн. (202200*506/1000). По другому варіанту - 496/1000 та 504/1000, замість 500/1000 (1/2) та 500/1000 (1/2). Ринкова вартість виділеної при розподілі 496/1000 частини домоволодіння по [ADDRESS] по 2 варіанту (квартира №1) складає 100291 грн. (202200*496/1000). Ринкова вартість виділеної при розподілі 504/1000 частини домоволодіння по [ADDRESS] по 2 варіанту (квартира №2) складає 101909 грн. (202200*504/1000). Відповідно до ст. 372 Цивільного кодексу України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до ст. 356 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. За змістом ст. 364 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 366 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред»явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. У силу положень статей 21,24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Крім того, відповідно до ч.4 і ч.5 ст. 319 ЦК України власність зобовязує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Враховуючи вищенаведені норми закону, суд приходить до висновку, що виходячи з аналізу зазначених норм у взаємозв'язку з положеннями ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317, 319, 358, 366, 370 ЦК України слід дійти висновку, що передбачене частиною другою ст. 364 ЦК України суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача частково. Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, суд вважає за необхідне виділити із спільної сумісної сласності належної [PERSON] ? частину житлового будинку [ADDRESS] в натурі приміщення квартири №2 для звернення стягнення на виділення частки з метою погашення боргу перед [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: partial