Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до Станично-Луганського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] , в якому просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 30.12.1992 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Станично-Луганського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис №141. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 30.12.1992 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Станично-Луганського районного управління юстиції у Луганській області між ним та відповідачкою зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис №141. Від даного шлюбу дітей подружжя не має. Причиною розірвання шлюбу [PERSON] у позові зазначив те, що сімейне життя з відповідачкою не склалось через відсутність порозуміння. З 2000 року подружжя фактично не проживає однією сім`єю, оскільки позивачка покликала до себе жити свою онуку, яка є інвалідом ІІ групи та знаходиться на постійному обліку в психіатричній лікарні. Онука позивачки постійно проявляла агресію по відношенню до позивача, погрожувала фізичною розправою, що зробило спільне мешкання подружжя неможливим та приводило до постійних сварок. Позивач вказує на те, що подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Позивач надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, на задоволенні позову наполягав. Від відповідачки 24.05.2021 року до суду була спрямована заява, в якій вона просила відкласти розгляд справи на іншу дату. Про розгляд справи 07.07.2021 року була повідомлена належним чином, до суду не прибула, причини неявки суду не повідомила, жодних заяв від неї більше не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що відповідно до повторного Свідоцтва про шлюб від 20.04.2021 року серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Перевальському та Станично-Луганському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), 30.12.1992 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Станично-Луганського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис №141. З позовної заяви вбачається, що від даного шлюбу сторони спільних дітей не мають, родина фактично розпалась, сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, тому суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, у зв`язку із чим визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами без вжиття заходів щодо примирення. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду позовної заяви про розірвання шлюбу, до суду не прибула та доказів на спростування обставин, викладених в позові [PERSON] не надала, з заявою про надання строку на примирення не зверталась. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 114 СК України встановлено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, ч. 1 ст. 142 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією №0.0.2096826030.1 від 20.04.2021 року про сплату судового збору у сумі 908 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved