Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рогатинського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві зазначено, що 12 липня 1995 року між ним і відповідачкою по справі у виконавчому комітеті Черченської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області було зареєстровано шлюб, про що було зроблено актовий запис за №11. Від спільного проживання у шлюбі в них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. Спільне проживання між ним і відповідачкою склалося невдало. Різні погляди на життя, суперечки та сварки стали причиною припинення між ними в липні 2008 року шлюбних відносин. З цього часу вони не ведуть спільного господарства, шлюб носить формальний характер. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Просив шлюб розірвати, неповнолітню дочку залишити проживати разом з ним. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю із підстав, наведених у позовній заяві. Крім того, пояснив, що за двомісячний термін, наданий судом для примирення і збереження сім'ї, вони не помирилися. Дружина вживає спиртні напої, по декілька днів підряд не буває вдома, не дбає про сім'ю, зовсім не цікавиться дітьми. Між ними постійно виникають сварки. Дружина розповсюджує про нього неправдиві чутки, що негативно впливають на його авторитет серед односельчан, колег, учнівського колективу, оскільки він працює вчителем у Черченській ЗОШ І-ІІІ ступенів. Подальше перебування у зареєстрованому шлюбі неможливе. Просив позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідачка позову не визнала зовсім. Пояснила, що двадцять років перебуває у зареєстрованому шлюбі із позивачем. У шлюбі народилося двоє дітей, яких вона дуже любить і утримує. Спільне проживання між нею і позивачем стало погіршуватися з часу смерті свекра, який помер сім років тому. Чоловік почав прислухатися тільки до думки матері, яка негативно на нього впливає. За час спільного проживання у шлюбі чоловік її постійно ревнував, однак ревнощі були безпідставними. Вона нікуди, окрім роботи, не ходить. Спиртними напоями не зловживає. Нікуди з дому не пропадає, як зазначає позивач. На вихідні їздить провідувати свою матір, яка проживає в м.Івано-Франківську. Кілька років тому її мати продала квартиру, частину коштів, виручених за продаж квартири дала їй. Ці кошти вона витратила на благоустрій будинку в с.Черче, де вони спільно проживають, зокрема поміняла в будинку вікна. За 1000 дол. США (коштів, виручених за продаж квартири) чоловік придбав собі мотоцикл. У даний час чоловік створив їй нестерпні умови для проживання, зокрема перешкоджає їй у користуванні електроенергією, газом. Вона позбавлена можливості готувати їжу, потерпає від холоду. Чоловік нищить її особисті речі - порізав шубу, порвав їй сумку, яку подарувала її мати. З 2008 року позивач не надає їй жодних коштів. Вона самостійно утримує себе та надає утримання дітям. Була змушена оформити кредит в банку. [PERSON] поводить себе як тиран - забороняє дітям спілкуватися з нею. Діти бояться батька, а тому виконують його волю. Коли вона приготує їжу - він відмовляється її вживати, каже, що приготовлене нею їсти не буде. Кілька разів брався її душити, застосовував фізичне насильство. Однак вона має надію, що чоловік зміниться, усвідомить свою поведінку, і вони зможуть помиритися і проживати спільно у шлюбі. Просила повторно надати їм термін для примирення. Якщо суд дійде висновку про необхідність задоволення позову, просила присвоїти їй після розірвання шлюбу прізвище [PERSON]. Свідок [PERSON] пояснила, що доводиться матір'ю [PERSON] Зять постійно ревнує її дочку, навіть до неї. Нищить речі, які вона купує дочці, застосовує щодо дочки насильство. Вона продала квартиру в Бурштині, частину грошей дала дочці. Зять за ці гроші придбав мотоцикл за 1000 доларів США. Своїх грошей дочці не дає. Дочка працює бухгалтером, був період, коли їй несвоєчасно виплачували заробітну плату. Вона змушена була оформити в банку кредит, щоб мати кошти на прожиття та утримання дітей. На вихідні дочка приїжджає до неї. На тілі дочки вона неодноразово бачила синці, що є підтвердженням фізичного насильства зі сторони чоловіка. Вона особисто ніколи не втручалася у подружнє життя дочки. Був випадок, коли вона приїхала до дочки, а зять її не пустив на подвір'я. З цього часу вона не провідує дочку та онуків. Про деспотичний характер зятя їй відомо і зі слів її покійної сестри. Зять працює вчителем в школі і навчав її племінника. На уроці наніс дитині удар у вухо. Через цей випадок її сестра тривалий час не розмовляла із її зятем, але нікуди з цього приводу не зверталася. Спиртними напоями її дочка не зловживає, це наклепи зятя. На її думку, шлюб неможливо зберегти, бо спільне проживання за таких умов є нестерпним. Суд, вислухавши доводи сторін по справі, показання свідка, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER], виданого Черченською сільською радою Рогатинського району Івано-Франківської області, 12 липня 1995 року було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], актовий запис за №11. Після укладення шлюбу дружині було присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.4). За час спільного проживання у шлюбі в подружжя народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серія [NUMBER], серія [NUMBER], виданими відповідно 24 квітня 1996 року та 19 жовтня 2001 року виконавчим комітетом Черченської сільської ради (а.с.9). Відповідно до довідки №498, виданої 10 липня 2015 року виконавчим комітетом Черченської сільської ради, в склад сім'ї [PERSON], 1974 року народження, входить дружина - [PERSON], 1973 року народження, дочка [PERSON], 1996 року народження, дочка [PERSON],2001 року народження, мати [PERSON], 1950 року народження (а.с.10). [PERSON], [INFO], уродженка м.Бурштина, зареєстрована за місцем проживання за адресою с.Черче Рогатинського району, що підтверджується довідкою №20/466/15, виданою 17.07.2015 року Рогатинським районним секторо м управління державної міграційної служби в Івано-Франківській області (а.с.17). За статтею 16 «Загальної декларації прав людини» від 10.12.1948 року чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності, чи релігії вступати у шлюб і створювати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо вступу в шлюб, під час перебування у шлюбі і під час його розірвання. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дані положення закріплені у ст.55 Сімейного кодексу України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до роз'яснень, даних в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», якщо після закінчення призначеного судом строку, примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Відповідно до вимог ст.112 СК України при розірванні шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову. Бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що між сторонами протягом тривалого часу існують неприязні стосунки, у позивача наявне стійке волевиявлення, направлене на припинення сімейних відносин. З урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин відсутні підстави для надання сторонам повторного строку на примирення. Викладені обставини свідчать, що подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї неможливе, суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення, а тому позов в частині розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Відповідно до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. За ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. З обставин, викладених у позовній заяві, вбачається, що сторони по справі проживають в одному житловому будинку, спір щодо визначення місця проживання неповнолітньої дочки, яка досягла на час розгляду справи по суті чотирнадцятирічного віку, - відсутній. За таких обставин у задоволенні позовної вимоги щодо визначення місця проживання неповнолітньої дочки разом з позивачем слід відмовити.

Outcome: partial