Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. Мотивує його тим, що 09.12.2018 року близько 10.20 год. на 98 км +700 м траси сполученням Устилуг-Луцьк-Рівне мала місце ДТП, внаслідок якого транспортний засіб, р.н. [NUMBER] під його керуванням отримав механічні ушкодження. При цьому зазначає, що дорожнє покриття було слизьким, на дорозі була ожеледиця, внаслідок чого транспортний засіб почало заносити і як наслідок сталася аварія. Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.02.2019 року у справі №161/720/19 посадову особу начальника філії «Луцька ДЕД» ДП «Волиньоблавтодор» Куліша [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП та піддано адміністративному стягненню. Вказаним судовим рішенням встановлений факт порушення [PERSON] , як посадовою особою, правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільної дороги, а саме: допустив утворення зимової слизькості, що 09.12.2018 року призвело до ДТП за участю «Opel Vivaro», який отримав механічні ушкодження. Висновком експертного дослідження №32/17 від 25.07.2017 року Рівненського НДЕКЦ МВС України встановлено, що матеріальний збиток завданий власнику транспортного засобу в результаті ДТП складає 199117,54 грн. Вважає, що оскільки причиною ДТП стало порушення правил норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг, а також вимог Закону України «Про дорожній рух», внаслідок чого не ліквідовано зимову слизькість, то солідарну відповідальність за завдану шкоду повинні нести Служба автомобільних доріг у Волинській області, яка здійснює управління та обслуговування автомобільної дороги Н-22 Устилуг-Луцьк-Рівне та дочірнє підприємство «Волинський облавтодор» ВАТ «Державного акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» , що на підставі укладених договорів несе обов`язок по утриманню вказаної дороги. У зв`язку з чим, просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь 199117,54 грн. завданої майнової шкоди, 1015,20 грн. понесених витрат на проведення автотоварознавчої експертизи, а також витрати по сплаті судового збору. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у заяві та просили їх задовольнити. Представник відповідача - ДП «Волинський облавтодор» в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві, а також зважаючи на висновок експерта №8748 від 13.12.2019 року. Представник іншого відповідача - Служби автомобільних доріг у Волинській області в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. А тому суд вважає за можливе справу слухати у його відсутності за наявними в справі доказами. Заслухавши пояснення учасників справи, показання експерта, дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Судом з`ясовано, що постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.02.2019 року у справі №161/720/19 посадову особу начальника філії «Луцька ДЕД» ДП «Волиньоблавтодор» [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП та піддано адміністративному стягненню (а.с. 85-86). Вказаним судовим рішенням встановлений факт порушення [PERSON] , як посадовою особою, правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільної дороги, а саме: допустив утворення зимової слизькості, що 09.12.2018 року призвело до ДТП за участю «Opel Vivaro», р.н. [NUMBER] який отримав механічні ушкодження. При цьому, як слідує з матеріалів справи, постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.03.2019 року провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП відносно [PERSON] закрите на підставі ч. 1 п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП. Згідно ч. 1 ст.\~11\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.\~3\~ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Ст. 80\~ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.09.2019 року у справі призначено автотехнічну експертизу з метою з`ясування всіх обставин ДТП, визначення ступеню вини позивача та причинно-наслідкового зв`язку (а.с. 182). Як слідує із висновку експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи №8748 від 13.12.2019 року, то з технічної точки зору, в діях водія автомобіля «Opel Vivaro», р.н. [NUMBER] [PERSON] вбачається невідповідність вимогам а. 12.1 Правил дорожнього руху і знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди (а.с. ). При цьому, як вбачається із матеріалів справи, постановою від 12.03.2019 року провадження у справі за ст. 124 КУпАП відносно [PERSON] закрито за спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності, тобто з нереабілітуючих підстав і тому, зважаючи в сукупності з іншими матеріалами справи, зокрема, висновок експерта про спричинення ДТП через недотримання водієм Правил дорожнього руху, то суд приходить до висновку про безпідставність заявлених вимог, а тому в задоволенні позову з наведених вище підстав слід відмовити. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно частини 2\~статті 141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. На підставі викладеного й враховуючи те, що рішенням суду у задоволенні позову відмовлено, суд прийшов висновку, що витрати, пов`язані з проведенням автотехнічної експертизи, слід стягнути з позивача на користь ДП «Волинський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державного акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в сумі 5495,00 грн.

Outcome: approved