Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

[PERSON], звернувся в суд з позовом про визнання права на частку у спільному майні, мотивуючи тим, що він зареєстрував шлюб із відповідачкою [PERSON] 03 липня 2012 року в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мукачеву Мукачевського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області. Під час шлюбу в них народилась донька, Анастасія [INFO]. 28.04.2017 року рішенням Немирівського районного суду шлюб між ними було розірвано. За час проживання у шлюбі ними придбано житловий будинок з господарчими будівлями, що розташований по вул. Набережна, 22, в с. Райгород Немирівського району та земельну ділянку, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га. за цією ж адресою. Договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 16.04.2014 року укладено на імя відповідачки, яка діяла на той час, за його на те згоди, в інтересах їхньої сім`ї. В даний час стосунки між ним та відповідачем напруженні, згоди про добровільний поділ нерухомого майна надбаного ними за час проживання в шлюбі не досягнуто. Відповідно до ст. 63 Сімейного Кодексу України, дружина і чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.3 ст. 378 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, згідно вимог ст.. 369 ЦК України, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Крім того, згідно ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Враховуючи його право на ? частку власності згідно ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, йому може бути виділено у власність ? частина житлового будинку з відповідною часткою господарчих будівель та ? частина земельної ділянки, без виділу частки в натурі. В звязку з цим позивач [PERSON], просить суд визнати за ним право власності на ? частину житлового будинку. В судовому засіданні позивач [PERSON], позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити з мотивів викладених в позовній заяві. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнає, заперечує проти їх задоволення. Суд заслухавши пояснення сторін, оцінивши зібрані по справі матеріали, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 63 Сімейного Кодексу України, дружина і чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.3 ст. 378 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, згідно вимог ст. 369 ЦК України, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Крім того, згідно ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Враховуючи право позивавача на ? частку спірного будинку, згідно ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, йому може бути виділено у власність ? частина житлового будинку з відповідною часткою господарчих будівель та ? частина земельної ділянки, без виділу частки в натурі. На підставі викладеного,

Outcome: approved