Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, який в подальшому уточнив (а.с. 13-14). Позовні вимоги мотивує тим, що 14.03.2014 року відповідач [PERSON] взяв в нього під розписку в борг 58\~600 грн. Термін повернення боргу був визначений до 17.03.2014 року. Однак, відповідач взяті в борг гроші до вказаного у розписці терміну не повернув, мотивуючи їх відсутністю на той час, що змусило позивача звернутись до суду з даним позовом. В судове засідання сторони не зявились. Представник позивача [PERSON] за договором про надання правової допомоги [PERSON] попередньо через канцелярію суду подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність його довірителя, позовні вимоги підтримує, у разі неявки відповідача не заперечує проти заочногого розгляду справи. Згідно ч.2\~ст.158 ЦПК України\~особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судові засідання (21.01.2016 року, 15.02.2016 року, 10.03.2016 року та 24.03.2016 року) не з'являвся без поважних причин, хоч про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, що підтверджується матеріалами справи. Заяв про розгляд справи у його відсутність або про відкладення розгляду справи суду не надав. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Фізичним особам,\~ що не мають статусу підприємців, які беруть участь у справі, судова повістка направляється за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно довідки Відділу адресно-довідкової роботи Управління ДМС України у Вінницькій області відповідач [PERSON], [INFO], з 21.12.2006 року зареєстрований за адресою: [INFO]. На зазначену адресу судом було направлено відповідачу пакет документів по справі та судові повістки про виклик до суду, які відповідно до поштових повідомлень були повернуті з відмітками «за закінченням терміну зберігання» та «вручено особисто». Частина 5 статті 74 ЦПК України передбачає, що у разі відсутності фізичних осіб, що не мають статусу підприємців, які беруть участь у справі, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку,\~ вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. З огляду на вищезазначене, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам\~ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2\~ст.197 ЦПК України\~суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думку та позицію представника позивача, викладену у поданій суду письмовій заяві, дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 04.03.2014 року відповідач по справі [PERSON], [INFO], паспорт серії АВ 720291, виданий Замостянським РВ УМВС України у Вінницькій області 21.07.2006 року, проживаючий за адресою: [INFO], позичив у позивача [PERSON] кошти в сумі 58\~600 (пятдесят вісім тисяч шістсот) грн., які зобовязався повернути до 17.03.2014 року, що підтверджується оригіналом розписки (а.с. 38). Однак, дані кошти за твердженням позивача, яке відповідачем спростовано не було, останнім повернуті не були. Відповідно до п.1\~\~ч.2\~ст.11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. З огляду на відносини, які склалися між сторонами, між ними було укладено договір позики, так як позивач передав відповідачу у власність грошові кошти, а відповідач зобов'язався їх повернути в тій же сумі, що відповідає\~положенням статті 1046 ЦК України. Відповідно до\~ст.1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Згідно ч. 2\~ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 18.09.2013 року № 6-63цс13, яка, відповідно до ст. 360-7\~ЦПК України, є обов'язковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Таким чином, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт укладення сторонами договору позики. Статтею 629 ЦК України\~передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 526,\~530 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений у ньому строк відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1\~ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Свої зобов`язання за договором позики відповідач не виконав, в строк, зазначений в розписці, - до 17.03.2014 року борг позивачу не повернув. В такому разі відповідач істотно порушив умови договору позики, так як позивач вчасно не отримав належні йому кошти. Відповідно до ч.1\~ст.625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Оскільки судом встановлено, що відповідач не дотримує умов укладеного\~\~договору, в порядку та в строки, передбачені зазначеним договором, позику не повернув, а право позивача невиконанням зобов`язання порушено, тому воно підлягає судовому захисту. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, підставний, тому підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3\~ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в доход держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 551,20 грн. В даному випадку ціною позову є сума боргу 58\~600 грн., відповідно 1% від цієї суми складає 586 (пятсот вісімдесят шість) грн., які слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved