Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], до Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» (далі по тексту - відповідач ), відповідно до якого позивач просив стягнути на свою користь з відповідачів 95 000 грн. відшкодування матеріальної шкоди та 4500 грн. відшкодування моральної шкоди. В подальшому ухвалою суду від 02.09.2016 провадження в частині вимог до відповідача [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди закрито на підставі п. 6 ч. 1 ст. 205 ЦК України. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.06.2014 на 553 км автодороги «Знам'янка Луганськ Ізварино» [PERSON], керуючи автомобілем «Мітсубісі», д.н.з. [NUMBER], виїхала на зустрічну смугу, не врахувала дорожню обстановку, що призвело до зіткнення з автомобілем «Lada», д.н.з. [NUMBER] під керуванням позивача. Позивач був визнаний потерпілим в межах кримінального провадження № 12014130520000929, що розслідувалось Перевальським РВ ГУМВС України в Луганській області. Згідно матеріалів вказаного кримінального провадження, ДТП сталось з вини [PERSON] Згідно висновку про оцінку майна № 06/04 від 20.06.2014 вартість відновлюваного ремонту автомобіля позивача становить 47 500 грн. Внаслідок вказаної аварії позивач також отримав тяжкі тілесні ушкодження, через що останнім було витрачено кошти на лікування на суму 48 000 грн. Окрім завданої матеріальної шкоди, позивачу також була завдана моральна шкода, яку позивач просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представники відповідача заперечував проти позову, просив відмовити в його задоволенні в повному обсязі, оскільки позов є необґрунтованим та безпідставним. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16.06.2014 приблизно о 12 год. 00 хв. на 553 км + 100 м автодороги «Знамянка-Луганськ-Ізварино» м. Перевальська Луганської області, гр. [PERSON] [INFO] керуючи автомобілем «Mitsubishi Colt», д.н.з. [NUMBER], не обрала Безпечної швидкості та виїхала на зустрічну смугу руху, де вчинила зіткнення з автомобілем «Lada Kalina 1117», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], [INFO], в результаті ДТП водій автомобіля «Lada Kalina 1117» [PERSON], водій автомобіля «Mitsubishi Colt» [PERSON], пасажири [PERSON], [INFO]., [PERSON], 2008 р.н., [PERSON], 2001 р.н., [PERSON] отримали тілесні ушкодження, від яких [PERSON] та [PERSON] померли у Перевальській РТМО (а.с. 46). Відомості щодо вказаної ДТП були внесені до ЄРДР 16.06.2014 за № 12014130520000929. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що до 30.07.2014 працював в Перевальському РВ ГУМВС України в Луганській області. 16.06.2014 в складі слідчої групи прибув на місце події, де сталась ДТП, учасниками якої були [PERSON] та позивач. Пояснив також, що ДТП сталась внаслідок того, що водій «Mitsubishi Colt» [PERSON] порушила ПДР України щодо виїзду на зустрічну смугу, перевищила швидкість руху та в'їхала в автомобіль позивача, який внаслідок ДТП був повністю знищений. [PERSON] та ще один пасажир померли від отриманих травм, позивач також отримав тяжкі тілесні ушкодження. По справі проводились експертизи, висновки експертизи були долучені до матеріалів кримінального провадження. Додатково пояснив, що матеріали кримінального провадження були знищені через захват відділу міліції внаслідок воєнних дій на тимчасово окупованій території. З листа Головного слідчого управління Національної поліції України від 31.05.2016 за № 11747/24/3/5-2016 вбачається, що відповідно до Інформації СУ ГУНП в Луганській області, матеріали кримінального провадження № 12014130520000929 залишилися в приміщенні Перевальського РВ ГУМВС за адресою: Луганська область, м. Перевальськ, пров. Казакова, 1, тобто на території населеного пункту, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Отже, суд приходить до висновку, що ДТП сталась саме з вини [PERSON], а саме через порушення останньою Правил дорожнього руху України. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] у відповідності до Полісу АС № 9542576 діючого станом на 16.06.2014 була застрахована у відповідача. Відповідно до Висновку № 5979 судової автотоварознавчої експертизи щодо встановлення матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ 111740 ЗНГ, д.н.з. [NUMBER], вартість ремонтних робіт, деталей та матеріалів на момент проведення експертизи становить 94 192, 58 грн., ринкова вартість непошкодженого автомобіля марки ВАЗ 111740 ЗНГ на момент ДТП становить 91500 грн., матеріальний збиток, завданий автомобілю позивача з економічної точки зору становить 91 500 грн. (а.с. 83-89). Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 01.03.2013, № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» визначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи N 6-183цс14, законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Згідно зі ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Стаття 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказує, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру Статтею 12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. З врахуванням вище викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди у вигляді невиплаченої суми страхового відшкодування у розмірі - 47 500 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Вирішуючи позов, в частині стягнення із відповідача на користь позивача витрат на лікування в розмірі 48 000 грн., суд приходить до висновку, що позов в цій частині задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Статтею 24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров'я. Статтею 36 Закону встановлено, що страховик,

Outcome: partial