Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Приазовського районного суду Запорізької області з вказаним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS], яка складається з: 1- коридор 3,60 кв.м.; 2- кімната 10,20 кв.м.; 3- кімната 16,30 кв.м, 4- кухня 7,70 кв.м, 5 ванна 2,60 кв.м, 6- вбиральня 1,20 кв.м, 7 коридор 3,90 кв.м, 8 комора 0,70 кв.м, 9 лоджія 7,50 кв.м, загальною площею 53,70 кв.м, житловою площею 26,50 кв.м, 1/8 Б-1 сарай, 1/8 вбиральня, інвентаризаційною вартістю 49013,00 грн.. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що він має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 2). Йому, як учаснику, рішенням виконкому Приазовської районної ради народних депутатів № 90 від 19 березня 1992 року було передано у приватну власність безкоштовно квартиру [ADDRESS]. Пунктом 4 вказаного рішення начальника Мелітопольського МБТІ зобовязано видати позивачу правові документи. На підставі вказаного рішення, 17.06.1992 року був складений акт передачі відомчої квартири у приватну власність, який надалі був зареєстрований Мелітопольським МБТІ за реєстраційним номером 1095 від 26.06.1992 року. Таким чином, він вважав, що спірна квартира перебуває у його власності з моменту підписання та реєстрації акту передачі квартири. Проте, у вересні 2017 року, вирішивши продати квартиру, йому стало відомо, що у нього відсутній правовстановлюючий документ на право приватної власності на квартиру, оскільки йому після реєстрації акту передачі квартири Мелітопольським МБТІ не було видано свідоцтво про право власності. Документ, що засвідчує право власності на квартиру не був виданий не з його вини, а на даний час отримати вказане свідоцтво не можливо, тому поновити право власності можливе лише у судовому порядку. За таких обставин позивач просить задовольнити його вимоги. Позивач в судове засідання не зявився, від його представника надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, просить задовольнити заявлені позовні вимоги. /а.с. 37/. Представник відповідача у судове засідання не зявився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, проти задоволення позовних вимог не заперечують /а.с. 36/. Представник 3- ї особи КП «Нерухомість П», повторно у судове засідання не зявився, належним чином був повідомлений про день розгляду справи /а.с. 34/, не повідомив суд про причину своєї неявки, заперечень суду не надав. У звязку з неявкою сторін у судове засідання, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню на наступних підставах. [PERSON] позивач по справі є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 2), про що свідчить копія посвідчення /а.с. 6/. На підставі ст.. ст... 12, 21 Закону України «Про статус та соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» рішенням виконавчого комітету Приазовської районної ради народних депутатів за № 90 від 19 березня 1992 року /а.с. 7/ [PERSON] в приватну власність безоплатно була передана квартира за адресою: смт. Нововасилівка, вул.. Поштова, б. 50 кв. 8. Пунктом 4 вказаного рішення було зобовязано начальника Мелітопольського МБТІ видати відповідні правові документи. 18.06.1992 року спірна квартира була передана [PERSON] безоплатно у приватну власність, про що свідчить копія акту передачі відомчої квартири у приватну власність від 18.06.1992 року /а.с. 8/ та зареєстрована у Мелітопольському МБТІ за № 1095 від 26.06.1992 року. Згідно довідки, виданої Нововасилівської селищної ради за № 1729 від 10.10.2017 року /а.с. 12/ [PERSON] за адресою: смт. Нововасилівка, вул.. Поштова, б. 50 кв. 8., зареєстрований з 12.02.1986 року по теперішній час. Відповідно до довідки характеристики КП «Нерухомість» за № 395 від 24 жовтня 2017 року /а.с. 13/ власником квартири № 8 в житловому будинку № 50 по вул.. Поштова в смт. Нововасилівка є [PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 128 ЦК України (1963 року), який діяв на момент виникнення правовідносин, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбаченого законом або договором. На момент передачі квартири позивачу у приватну власність реєстрація права власності на нерухоме майно здійснювалася на підставі Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 року. Відповідно до п 20 вказаної Інструкції, на підставі рішення виконкому місцевої Ради депутатів трудящих про оформлення права власності на будинок (домоволодіння) власникові видається свідоцтво про це, або реєстраційне посвідчення. Таким чином, після проведення державної реєстрації права власності на квартиру за [PERSON] позивачем по справі, Мелітопольське МБТІ повинно було видати свідоцтво про право власності на квартиру, що також зазначено у п. 4 рішення виконавчого комітету Приазовської районної ради народних депутатів за № 90 від 19 березня 1992 року. Проте, свідоцтво про право власності на спірну квартиру [PERSON] не було видано. Відсутність вказаного документа перешкоджає [PERSON] як власнику свого майна розпоряджатися їм на свій розсуд. Згідно до вимог ч. 1 ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його право власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, суд вважає, що позивачем було надано достатньо доказів, які підтверджують його вимоги на право на майно, тому слід визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS]..

Outcome: approved