Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 30 вересня 1993 року. В позовній заяві зазначив, що шлюб зареєстровано у Стрільченській сільській раді народних депутатів Городенківського району Івано-Франківської області. Від шлюбу в сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які є повнолітніми. Спільне життя в подружжя не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігнорування налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. Дев'ять років назад сторони фактично припинили спільне проживання, ведення спільного господарства та спільного бюджету. Кожен із сторін живе своїм життям та своїми інтересами. Останні п'ять років позивач тимчасово проживає в Італії, де перебуває у фактичних шлюбних відносинах з жінкою, з якою у найближчий час має намір узаконити відносини. Примирення між сторонами неможливе, шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В поясненні, надісланому до суду 23.05.2016 р., зазначив, що будь-які майнові претензії відповідачки до нього не можуть бути підставою для затягування справи. Поновлення шлюбно-сімейних відносин та збереження шлюбу є неможливе. Відповідачка в судове засідання не з'явилася повторно. Надіслала до суду заперечення, в якому зазначила, що звернення до суду позивача з даним позовом стало для неї несподіванкою, істинні мотиви розірвання шлюбу залишаються для неї прихованими. З 2009 р. вони не підтримують шлюбних відносин, спільно не живуть, не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету. Кожен з них живе окремим життям та має власні інтереси. Відповідачка вважає, що звернення ПАТ КБ «Приватбанк» до суду з позовом про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором стало справжньою причиною звернення позивача з позовом про розірвання шлюбу з метою уникнути відповідальності та не розділяти з нею зобов'язання по кредитному договору. Просить не поспішати з прийняттям рішення про розірвання шлюбу. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 30 вересня 1993 року виконкомом Стрільченської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 8, що стверджено повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 03 лютого 2016 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області. Від шлюбу сторони мають двоє повнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя, визначає ч. 1 ст. 36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обов'язок подружжя турбуватись про сім'ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в сім'ї, та зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Сім'я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка не просила суд відновити їй дошлюбне прізвище, тому суд вважає, що відсутні підстави для зміни прізвища відповідачки. На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 112-114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved