Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації. В позовній заяві зазначив, що йому належить квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . В даній квартирі зареєстрований він та [PERSON] .. Відповідач в квартирі не проживає понад один рік, не сплачує комунальні платежі, його особистих речей в квартирі не має. Добровільно знятися з реєстрації не бажає. Реєстрація [PERSON] в квартирі [ADDRESS] обмежує його в правах як власника нерухомості в частині користування та розпорядження майном. Тому, він звернувся в суд та просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву згідно якої просив розглянути справу без його участі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про розгляд справи в суді шляхом направлення повісток за зареєстрованим місцем проживання, а саме: [ADDRESS] . Також, виклик відповідача здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою https://court.gov.ua/sud0211//. Враховуючи викладене, а також положення ч. 11\~ст. 128 ЦПК України\~відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Враховуючи наведене,\~суд\~вважає\~за можливе\~ухвалити\~заочне\~рішення на\~підставі\~наявних\~у справі\~доказів,\~що\~відповідає\~положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Статтею 41Конституції\~України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно із\~ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно з\~ст. 9 ЖК України\~ніхто не може бути виселений із займаного ним приміщення або обмежений у праві користуватись жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян. Згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в п. 10\~постанови № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України»\~у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового Кодексу України) необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Судом встановлено, що [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло виданого виконавчим комітетом Ладижинської міської ради 25.12.2000. В квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , що підтверджується відповіддю на запит суду відділу ведення реєстру Ладижинської територіальної громади Ладижинської міської ради №23-17-203 від 30.03.2021. З письмових пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що вони є сусідами та проживають по сусідству з [PERSON] , знають, що [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] . За змістом\~ст. 16 ЦК України\~особа, яка вважає, що її право порушене, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який, як правило, визначається спеціальним законом (Цивільний Кодекс\~чи інший акт цивільного законодавства), що регламентує конкретні цивільні правовідносини. Тому суд\~вважає,\~що [PERSON] ,\~як власник майна, має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування своїм майном шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Такий висновок суду повністю узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом України в постанові від 16.01.2012 року по справі № 6-57цс11. Відповідно до вказаного рішення Верховного Суду України, зазначено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.\~ст. 71, 64, 150, 156 ЖК України; ст. 391, 405 ЦК України). Судом встановлено,\~що\~відповідач [PERSON] втратив право користування житлом, так як був відсутній без поважних причин у квартирі понад один рік. А тому він не має права користування житловим приміщенням у даній квартирі. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] будучи зареєстрованим в належній позивачу квартирі, тривалий час не проживає в ній, а тому обмежує право позивача на користування даною квартирою. При цьому судом не встановлено жодних поважних причин, які б перешкоджали відповідачу користуватись квартирою, в разі наявності в нього такого права. Виходячи із наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial