Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ПП «Саті Плюс» про визнання договору недійсним та стягнення коштів. Свій позов мотивує тим, що у червні 2015 року він дізнався з рекламних проспектів про можливість отримання кредиту на вигідних умовах від ПП Саті Плюс». Зателефонувавши у представництво, яке знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Новака, 22/1, йому менеджер підтвердила інформацію про те, що можна взяти кредит на вигідних умовах. Через два дні менеджер сама зателефонувала і повідомила, що потрібно терміново йти оформляти кредит, бо прийшли кошти, якщо зразу не оформити, то потім треба буде чекати декілька днів. Також вона повідомила, що особисто з ним піде в банк для отримання коштів, щоб не виникли ніякі проблеми. Зазначає, що прийшовши у їхнє представництво в м. Ужгороді по вул. Капушанській, він розпитав у менеджера Марини чи дійсно він зможе отримати вказаний кредит за умовами які йому пообіцяли. Цю інформацію менеджер Марина підтвердила і сказала що кошти можливо отримати того ж дня, за умови що він відразу оплатить страховку в розмірі 10 000 гривень. Після чого інший менеджер Наталя провела його до відділення банку для оплати страхової суми в розмірі 10\~000 гривень. У відділенні банку «СБЕРБАНК РОСІЇ» на касі менеджер Наталя сама надала реквізити на які потрібно сплатити кошти, а він тільки оплатив страховку в сумі 10 000 грн. та комісію в сумі 100 грн. Отримавши квитанції про оплату вони повернувся в офіс ПП «Саті плюс» де [PERSON] підписав договір №050512 від 07.07.2015 року, та додатки до договору на 3 аркушах. Після проведення процедур він попросив видати обіцяний кредит, на що менеджер відповіла, що клієнт пізно оплатив страховку і в їхньому центральному Києві затримали кошти, так як це був кінець робочого дня. Також вона попросила не переживати, та повідомила що йому прийде CMC з інформацією про те, що договір зареєстровано і на його рахунок поступили кошти. Вказує, що до тепер йому повідомлення такого змісту не надходили і коштів він не отримував. Зазначає, що надалі, через те що він не отримав обіцяних коштів, 08.07.2015 р. він звернувся у відділення ПП «Саті Плюс» в м. Ужгороді до менеджера Марини з бажанням розірвати договір, але спочатку менеджер Марина переконувала не розривати договір, а далі повідомила, що це не в її компетенції і порекомендувала звернутись в головний офіс, який знаходиться в м. Києві, зауваживши, що кореспонденцію потрібно направляти за адресою яка вказана в додатках до договору, а не за тією, яка прописана в договорі, після чого любязно написала адресу на яку потрібно відправляти кореспонденцію на аркуші паперу і передала йому. Також вказує, що він направив листа, в якому вказав що бажає розірвати договір з ПП «Саті Плюс» на адресу, яку надала менеджер Марина, але лист повернувся з відміткою про те, що термін зберігання листа закінчився, так як отримувачі його вчасно не забрали. Після цього він зрозумів що його обманули та виманили 10100,00 грн. На його думку договір №050512 від 07.07.2015 року укладений з ПП «Саті Плюс» в м. Ужгороді, укладався під впливом обману, внаслідок одержання від менеджера Марини неповної, нечіткої та неправдивої інформації щодо дійсної природи правочину, що має ознаки нечесної підприємницької практики забороненої законом. Також його при укладанні договору не повідомили про всі можливі негативні ризики та неодержання позики після сплати ним всіх платежів які вимагала менеджер. Відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (Закон № 2664-ІІІ), діяльність із вдування фінансових активів для придбання товарів у групах, діяльність, що передбачає пряме або опосередковане залучення фінансових від фізичних осіб, є фінансовими послугами, що може здійснюватися фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії, відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ПП «Саті Плюс» не є фінансовою установою і не правомочні надавати фінансові послуги. Вважає, що підписаний ним договір укладений з використанням нечесної підприємницької діяльності, внаслідок омани та помилки, що має істотне значення. При укладенні договору ПП «Саті Плюс» не мало на меті надання йому позики, а лише бажало забрати для власних потреб внесені грошові кошти, та продовжувати одержувати їх протягом невизначеного часу, не маючи на меті в наданні кредиту. Вважає, що укладений договір № 050512 від 07.07.2015 року є недійсний, так як укладений з порушеннями Закону України «Про захист прав споживачів» та вимог ст. ст. 229, 230 ЦК України. За наслідками недійсності договору на підставі ст. 216 ЦК України відповідач повинен повернути сплачені ним грошові кошти. На підставі вищевикладеного, просить суд визнати договір № 050512 від 07.07.2015 року недійсним, стягнути з ПП «Саті Плюс» на його користь 10100,00 грн. прямої матеріальної шкоди, а також 10\~100,00 гривень та 5000,00 грн. моральної шкоди у випадку визнання договору таким, що підписаний під впливом обману. Окрім того, 03 березня 2016 року представником позивача - адвокатом [PERSON] подано заяву про долучення до матеріалів справи документів, що свідчать про судові витрати позивача повязані з витратами на правову допомогу та покладення даних витрат на відповідача. Позивач та його представник у судове засідання не зявилися, 03 березня 2016 року представник позивача адвокат [PERSON] подав заяву від 29.02.2016 року про розгляд справи без їхньої участі. Відповідач представник ПП «Саті Плюс» у судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надіслання судових повісток рекомендованими поштовими відправленнями, що підтверджується оригіналами рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (штрихкодовий ідентифікатор 88000 1638929 9), що повернулося на адресу суду 13.01.2016 року за закінченням терміну зберігання, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (штрихкодовий ідентифікатор 88000 1663525 7), що повернулося на адресу суду 19.01.2016 року за закінченням терміну зберігання, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (штрихкодовий ідентифікатор 88000 1675842 1), що повернулося на адресу суду 29.02.2016 року за закінченням терміну зберігання, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. За приписами ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; Оскільки відповідачем судові повістки, направлені судом на адресу місцезнаходження юридичної особи, не одержані, внаслідок чого повернуті суду за закінченням терміну зберігання через відсутність адресата, суд вважає відповідача таким, що був належним чином повідомленим по час та місце судового розгляду. Згідно з ч. 1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Частиною 4 ст. 169 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що представник позивача не заперечував проти прийняття заочного рішення, суд,

Outcome: approved