Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду з позовною заявою до [PERSON] акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів, в якому зазначив, що 02 квітня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір про Відповідачівський строковий вклад (депозит) за назвою «Стандарт» №304717/9167/370-14, строком на 370 днів (до 07 квітня 2015р.) під процентну ставку 12,5 % річних, та внесено готівкою до каси Відповідача 6280,00 доларів США. Того ж дня, згідно п.п. 2.2.2 вказаного договору, Позивачем поповнено вклад та внесено готівкою до каси Відповідача ще 200.00 доларів США, копія квитанції №460/1109 від 02.04.2014р., меморіального валютного ордера №479/20 від 02.04.2014р. та договору надається. Всього сума вкладу за договором складає 6480,00 доларів США. Пунктом 4.1. частини 4 [PERSON] передбачено, що повернення вкладу та нарахованих процентів Вкладнику здійснюється Банком за письмовою вимогою Клієнта шляхом видачі коштів готівкою через касу Банку або безготівкового перерахування на власний поточний/картковий або інший депозитний рахунок Вкладника. 06.04.2015 р. Позивач звернувся до банку із письмовою заявою про повернення вкладу (депозиту) через касу банка у валюті вкладу (вх. № 2785/з, вх. № 2806-з) не пізніше дня закінчення строку депозиту 07.04.2015р. Позивач отримав від відповідача лише в усній формі відмову в поверненні вкладу і виплаті відсотків, посилаючись на скрутне фінансове становище банку та відсутність коштів у відділенні банку. Відповідно до п. 2.3.2. [PERSON] банк зобовязується при припиненні дії [PERSON] здійснити розрахунок, повернути клієнту суму вкладу та закрити рахунок. До цього часу позивачем не отримано ані внесених грошових коштів, ані процентів за користування ними. Ухилення відповідача від повернення вкладу Позивач вважає незаконним та безпідставним, оскільки відповідно до вимог ст. 1066 ЦК України банк використовує кошти клієнта, гарантуючи його право безперешкодного розпорядження. Він не має права встановлювати непередбачені договором чи законом обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Оскільки стороною договору банківського вкладу є фізична особа, то Відповідач не міг відмовити у видачі вкладу. Стаття 1074 ЦК України не допускає обмежень прав клієнта щодо розпорядження такого вкладу. Такі обмеження можливі лише у випадках, передбачених законом і на підставі судового рішення. Такі обмеження станом на день подання позовної заяви відсутні. Отже, тому Позивач вважає дії Відповідача такими, що направлені на ухилення від повернення вкладу позивачеві протиправними. Вимоги постанови НБУ позивач вважає такими, що мають рекомендований характер, тому при вирішенні спорів з приводу повернення депозитів, в першу чергу слід керуватися нормами ЦК України. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу за урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом». Крім того, Законом України «Про захист прав споживачів» регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляються та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва. 06 листопада 2015р. Позивачем було надано уточнений розрахунок до позовної заяви, у якому позивач зазначив, що 05 листопада 2015 р. ним отримано через Фонд гарантування вкладників у відділенні ПУМБ м. Сєвєродонецьк 157388,08 грн., у звязку із чим в порядку ст.. 31 ЦПК України сума позовних вимог позивачем була зменшена і станом на 06.11.2015р. сума позовних вимог складає 10371,04 грн. На підставі викладеного і після зменшення позовних вимог позивач просив суд стягнути з [PERSON] акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на його користь суму в розмірі 10371,04 грн.. Представником відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до суду були подані письмові заперечення на позов, в обґрунтування яких представник зазначив, що вважає позов таким, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Так, 17 вересня 2015 року Правлінням Національного банку України прийнято постанову № 612 «Про віднесення [PERSON] акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.09.2015р. № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Відповідно до п. 1, 2, 3 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» - під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, … тощо. Між сторонами у даній праві склались зобовязальні правовідносини на підставі [PERSON] про банківський строковий вклад (депозит), який носить майново-грошовий характер, а отже Позивач виступає владником за майновою вимогою з розпорядженням належними йому коштами, а Відповідач є боржником у спірних правовідносинах і вказані вимоги підпадають під обмеження, встановлені положеннями п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Таким чином, діючим законодавством України заборонено задоволення вимог вкладників у зазначений у позовній заяві Позивачем спосіб. Натомість, положення Закону України «Про гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено окремий порядок заявлення кредиторами власних вимог до банку, в який було введено тимчасову адміністрацію. На підставі вище викладеного, просив суд відмовити позивачу в задоволені позову в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, до суду надав письмову заяву, у якій просив справу розглядати за його відсутності, зменшені позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю сторін, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Позивач скористався своїм правом та звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх порушенних прав відповідачем у спосіб, що відповідає ст. 16 ЦК України. Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). [PERSON] може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. Відповідно до ч. 3 ст. 1060 ЦК України за договором банківського строкового вкладу банк зобовязаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу. Відповідно до ст. 1061 ЦК України Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також при проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з договором № 304717/9167/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 370 днів в іноземній валюті від 02.04.2014 року, що укладений між [PERSON] акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» ([PERSON]) та [PERSON] (Клієнт), клієнт вносить, а банк приймає грошові кошти в доларах США на вкладний рахунок №2635.6.0.15136.001 в сумі 6280.00 доларів США, надалі вклад на строк з 02.04.2014р. по 07.04.2015р. За час користування коштами Вкладу протягом строку, визначеного п.1.1. цього [PERSON] нараховує і виплачує Клієнту проценти за ставкою 12,50%. Факт неналежного виконання позивачем своїх договірних зобов'язань підтверджується меморіальним валютним ордером № 479/20 від 02.04.2014р. [PERSON] на дебетовий рахунок Банку сплатив 6280,00 доларів США, призначення платежу: перерахування коштів на депозитний рахунок [PERSON] згідно дог. банк. вкладу «ФиК Стандарт» № 304717/9167/370-14 від 02.04.2014р. та квитанцією № 460/1109 від 02.04.2014р., згідно з якою [PERSON] сплатив 200 доларів США на дебетовий рахунок банку, призначення платежу: поповнення вкладу [PERSON] згідно дог. банк. вкладу «ФиК Стандарт» №304717/9167/370-14 від 02.04.2014р. На підставі викладеного суд доходить висновку, що між позивачем та відповідачем виникли зобовязальні правовідносин. Відповідно до п. 4.1. [PERSON] про банківського вкладу після закінчення строку визначеного п. 1.1 цього Договору… кошти з депозитного рахунку 2635.6.0.15136.001 повертаються Клієнту за письмовою вимогою шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий або інший депозитний рахунок, а дія цього [PERSON] припиняється. Клієнт зобовязаний надати Банку зазначену письмову вимогу не пізніше дати закінчення строку Вкладу, визначеного п. 1.1 цього [PERSON], тобто 07.04.2015 року. В разі ж коли Клієнт не надав Банку зазначену письмову вимогу та не вимагає повернення Вкладу після закінчення строку визначеного п. 1.1. цього [PERSON], строк розміщення Вкладу вважається продовженим … Згідно з заявою [PERSON] від 06.04.2015р. до Заступника директора Слобожанського регіонального департаменту [PERSON] акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», [PERSON] просить повернути банківський вклад в сумі 6480,00 доларів США відповідно до умов договору банківського вкладу «ФиК Стандарт» № 304717/9167/370-14 від 02.04.2014р.. Отже, Позивачем, як вкладником і клієнтом банку було виконано вимоги договору щодо повернення вкладу, оскільки ним 06.04.2015р. було надано до банку заяву про повернення вкладу, тобто до дати закінчення строку дії договору, а тому договір вкладу припиняє свою дію в строк визначений п. 1.1., а саме 07 квітня 2015р. Згідно з письмовою відповіддю № 9-368000/1275 від 17.04.2015р., наданою Заступником директора Слобожанського регіонального департаменту [PERSON] акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», 03.04.2015 року набула чинності Постанова Правління Національного банку України від 03.03.2015р. за №160 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», відповідно до якої «Банки зобовязані обмежити видачу готівкових коштів у національній валюті через каси та банкомати в межах до 150\~000 гривень на добу на одного клієнта», а також «уповноважені банки зобовязані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті або банківських металів з поточних і депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15\~000 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України». Згідно з заявою [PERSON] від 22.04.2015р. на імя Голови Правління [PERSON] акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» просить повернути банківський вклад в сумі 6480,00 доларів США відповідно до договору банківського вкладу «ФиК Стандарт» №304717/9167/370-14 від 02.04.2014р.. Згідно з заявою на видачу готівки № 49909 від 05.11.2015р. банком отримувача Відділення ПУМБ в м. Сєвєродонецьк, отримувач [PERSON] загальна сума 157388,08 грн., зміст операції: виплата грошових коштів [PERSON] договір №4 від 02.11.2015р. На підставі викладеного, суд доходить висновку про порушення відповідачем умов договору. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є єдиним розпорядником коштів, акумульованих у процесі його діяльності. Кошти Фонду не включаються до Державного бюджету України, не підлягають вилученню і можуть використовуватися Фондом виключно для: 1) виплати гарантованої суми відшкодування вкладникам коштів за вкладами відповідно до цього Закону … тощо. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх уповноваженим представникам чи спадкоємцям у національній валюті України з наступного робочого дня після затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстру вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування. Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти, що здійснюють такі виплати в готівковій або безготівковій формі (за вибором вкладника). Фонд не пізніше ніж за 30 днів до закінчення визначеного цим Законом строку ліквідації банку публікує оголошення в газетах «Урядовий курєр» або «Голос України» та на своєму офіційному веб-сайті про завершення Фондом виплат гарантованої суми відшкодування. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд здійснює регулювання діяльності банків шляхом: 1) прийняття в межах своїх повноважень нормативно-правових актів, обовязкових до виконання банками; 2) здійснення контролю за виконанням зобовязань банків у звязку з їх участю в системі гарантування вкладів фізичних осіб; Відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), а також зобовязань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобовязань банку; 4) зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобовязань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі; 5) нарахування відсотків за зобовязаннями банку перед вкладниками та кредиторами. Як вбачається з письмових заперечень відповідача 17 вересня 2015 року Правлінням НБУ прийнято постанову № 612 «Про віднесення [PERSON] акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.09.2015р. № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Відповідно до п. 1, 2, 3 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» - під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, … тощо. Між сторонами у даній праві склались зобовязальні правовідносини на підставі [PERSON] про банківський строковий вклад (депозит), який носить майново-грошовий характер, а отже Позивач виступає владником за майновою вимогою з розпорядженням належними йому коштами, а Відповідач є боржником у спірних правовідносинах і вказані вимоги підпадають під обмеження, встановлені положеннями п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Таким чином, діючим законодавством України заборонено задоволення вимог вкладників у зазначений у позовній заяві Позивачем спосіб. Водночас, відповідно до ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження встановлені п. 1 ч. 5 цієї статті не поширюється на зобовязання банку щодо: 1) виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті. Відповідно до п. 4.1. [PERSON] про банківського вкладу після закінчення строку визначеного п. 1.1 цього Договору… кошти з депозитного рахунку 2635.6.0.15136.001 повертаються Клієнту за письмовою вимогою шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий або інший депозитний рахунок, а дія цього [PERSON] припиняється. Клієнт зобовязаний надати Банку зазначену письмову вимогу не пізніше дати закінчення строку Вкладу, визначеного п. 1.1 цього [PERSON], тобто 07.04.2015 року. В разі ж коли Клієнт не надав Банку зазначену письмову вимогу та не вимагає повернення Вкладу після закінчення строку визначеного п. 1.1. цього [PERSON], строк розміщення Вкладу вважається продовженим … Згідно з заявою [PERSON] від 06.04.2015р. до Заступника директора Слобожанського регіонального департаменту [PERSON] акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», [PERSON] просить повернути банківський вклад в сумі 6480,00 доларів США відповідно до умов договору банківського вкладу «ФиК Стандарт» № 304717/9167/370-14 від 02.04.2014р.. Отже, позивачем були дотримані вимоги п. 4.1. та п.1.1. [PERSON] банківського вкладу «ФиК Стандарт» № 304717/9167/370-14 від 02.04.2014р., а отже даний договір вважається таким, строк дії якого закінчився. З урахуванням ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яка передбачає, що обмеження встановлені п. 1 ч. 5 цієї статті не поширюється на зобовязання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та того, що строк дії договору банківського вкладу «ФиК Стандарт» № 304717/9167/370-14 від 02.04.2014р. закінчився, суд доходить висновку, що обмеження встановлені п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не поширюються на зобовязальні правовідносини, що склалися між позивачем та відповідачем за договором банківського вкладу «ФиК Стандарт» № 304717/9167/370-14 від 02.04.2014р. Також з огляду на повернення банком грошових коштів позивачу в розмірі 157388,08 грн., які включають в себе суму вкладу 6480 доларів США, відсотки за вкладом за час дії договору 727,56 доларів США, які перераховані в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації. Таким чином, відповідачем виконані зобовязання за договором № 304717/9167/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 370 днів в іноземній валюті від 02.04.2014 року щодо повернення суми вкладу та відсотків за час дії договору. Позивачем заявлено крім того вимоги щодо стягнення відсотків по вкладу за користування вкладом після закінчення терміну його розміщення за період з 07.04.2015р. по 06.07.2015р. 426,53 доларів США та 3% річних 53,32 доларів США. З огляду на надані позивачем розрахунки сума нарахованих несвоєчасно виконаних зобовязань банку складає 167759,12 грн., що включає в себе: суму вкладу, суму відсотків за вкладом за час дії договору, суму відсотків по вкладу за користування вкладом після закінчення терміну його розміщення за період з 07.04.2015р. по 06.07.2015р., суму 3% річних. Сума сплачена банком дорівнює 157388,08 грн., отже позивач просить суд стягнути різницю, яка складає 10371,04 грн. Враховуючи вимоги ст. 360-7 ЦПК України і відповідно до правового висновку наданого Верховним судом України при розгляді справи № 6-1891цс15 від 11.11.2015р. відповідно до\~статті 598 ЦК України\~зобов'язання банку в розмірі та на умовах, визначених договором банківського вкладу (депозиту), припинилися у строк, установлений цим договором. Однак закінчення строку дії договору в разі невиконання зобов'язань не припиняє зобов'язальні правовідносини, а трансформує їх в охоронні, що містять обов'язок відшкодувати заподіяні збитки, встановлені договором чи законом. При цьому згідно із частиною другою\~статті 1070 ЦК України\~проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу. Договір банківського вкладу\~\~не містить визначеного розміру процентної ставки за користування грошовим вкладом у разі неналежного виконання зобов'язань за договором після закінчення терміну його дії. Відповідно до Аналізу практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві вимоги ч. 2 ст. 625 ЦК України як міра відповідальності, може застосуватись до грошових зобовязань, визначених в іноземній валюті. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення 10371,04 грн. підлягають задоволенню, оскільки діючим законодавством передбачено стягнення і відсотків за період несвоєчасного повернення вкладу і 3% річних за несвоєчасне виконання грошових зобовязань. За таких обставин, суд, вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що повязані з порушенням їх прав. Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 487 гривень 20 копійок.

Outcome: approved