Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду з позовом до Східноукраїнського національного університету імені [PERSON] про скасування рішення комісії по трудових спорах і визнання його незаконним. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він працював на посаді доцента кафедри журналістики Східноукраїнського національного університету імені [PERSON] (надалі - СНУ ім. В. [PERSON]) на 1,0 ставки з 19.10.2009 р., згідно з наказом №557-01 від 19.10.2009 р. Свої службові обов'язки на займаній посаді він виконував добросовісно. За час роботи в університеті не мав жодного дисциплінарного стягнення. В аморальних вчинках помічений не був. Практично всі пункти індивідуального плану викладача на 2013-2014 навчальний рік мною виконано. Проте наказом № 254-01 від 12.06.2014 р. він був звільнений з посади 30.06.2014 р. за п.2 ст. 36 КЗпП України, у зв'язку з закінченням терміну дії контракту. Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про вищу освіту», права, обов'язки та відповідальність керівника вищого навчального закладу (ректора, президента, начальника, директора) визначаються законодавством і статутом вищого навчального закладу. Пунктом 7 частини 3 статті 34 Закону України «Про вищу освіту» встановлено, що керівник вищого навчального закладу призначає на посаду та звільняє з посади працівників. Відповідно до п. 4.4. Статуту СНУ ім. В. [PERSON], затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України від 31.01.2015 р. № 76, приймає на роботу та звільняє з роботи працівників ректор у межах наданих йому повноважень. Однак у профкомі викладачів і співпрацівників університету мені повідомили, що наказ № 254-01 від 12.06.2014 р., за яким його було звільнено, був підписаний не ректором, а тодішнім першим проректором [PERSON], який не мав таких повноважень. З цієї причини даний наказ може бути визнаний недійсним. Ознайомитися з його змістом він не мав можливості, оскільки у відділі кадрів 03.07.2014 р. йому відмовили у наданні повного тексту наказу, вручивши натомість лише витяг із нього. Розірвання з ним трудових відносин вважає незаконним і безпідставним, оскільки воно було здійснене насамперед із грубим порушенням «Положення про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів третього і четвертого рівнів акредитації», затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України від 24.12.2002 р. № 744, на підставі якого й було укладено його контракт з університетом. Пункт 3.4.11 Статуту СНУ ім. В. [PERSON] також наголошує на тому, що науково-педагогічні працівники обираються за конкурсом та приймаються на роботу за умов, передбачених чинним законодавством України, Положенням про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів III та IV рівнів акредитації. Частиною 7 вищезгаданого Положення передбачено, що висновки кафедри про професійні та особисті якості претендентів (у 2014 р. я претендував на посаду доцента кафедри журналістики СНУ ім. В. [PERSON] терміном на 3 роки, тобто на продовження трудових відносин) та відповідні рекомендації передаються на розгляд Вченої ради вищого навчального закладу (факультету). Претенденти мають бути ознайомлені з висновками кафедри до засідання Вченої ради вищого навчального закладу (факультету). Однак він не був ознайомлений із висновками кафедри журналістики щодо його кандидатури до засідання Вченої ради Навчально-наукового інституту (надалі ННІПСТ) СНУ ім. В. [PERSON], яке відбулося 03.06.2014 р. Це суперечить також ст. 79 «Відкритість прийняття рішень і провадження діяльності у сфері вищої освіти» Закону України «Про вищу освіту». Частина 1 статті 79 цього закону наголошує, що рішення та діяльність у сфері вищої освіти, крім інформації з обмеженим доступом, є відкритими. Інформація про процедури та результати прийняття рішень і провадження діяльності у сфері вищої освіти підлягає обов'язковому оприлюдненню. Проте всупереч закону, висновок кафедри про його роботу в 2013-2014 навчальному році був складений керівництвом кафедри фактично таємно й приховано від нього та більшості викладачів кафедри, не був оприлюднений, не ставився на голосування і не був затверджений на самому засіданні кафедри 22.05.2014 р. Цей утаємничений висновок, який аж ніяк не ґрунтувався на підсумках голосування та не мав нічого спільного з проектом цього документа, містив упереджені, необєктивні та цілком негативні оцінки його роботи, а також рекомендацію не продовжувати з ним трудові відносини. Так, у висновку абсолютно необґрунтовано й бездоказово стверджувалося, що він зарекомендував себе як безвідповідальний викладач тощо, хоча на самому засідання такі категоричні негативні оцінки не лунали, а думки присутніх розділилися. Наприклад, доцент [PERSON], старший викладач [PERSON] відзначили його заслуги: здобуття вченого звання доцента в 2013 р.; найвищий на кафедрі рейтинг наукової діяльності; найбільшу серед викладачів кафедри кількість опублікованих наукових праць; активну участь у наукових конференціях; перемогу студента під його науковим керівництвом у всеукраїнському конкурсі тощо. У поданому ж висновку кафедри, який являв собою, по суті, наклеп, жодним словом не згадувалося про його наукові здобутки в 2013/2014 н.р. і виконання практично в повному обсязі індивідуального плану викладача. Саме в такій редакції висновок кафедри, без його відома та відома інших викладачів кафедри, був переданий до конкурсної комісії та Вченої ради інституту, незважаючи на те, що не був проголосований на засіданні кафедри 22.05.2014 р., а він не був із ним навіть ознайомлений. Зміст цього документу можуть підтвердити, зокрема, директор ННІПСТ [PERSON], яка голосувала на засіданнях конкурсної комісії та вченої ради ННІПСТ 03.06.2014 р. і на засіданні кафедри журналістики 22.05.2014 р., а також її заступник з наукової роботи [PERSON], який двічі оголошував сфальшований висновок кафедри про його роботу на засіданнях конкурсної комісії та Вченої ради ННІПСТ 03,06.2014 р. Однак виключно негативний висновок кафедри не міг бути поданий, оскільки під час голосування на її засіданні 22.05.2014 р. щодо продовження з ним трудових відносин, голоси розділилися порівну: 5 - «за», 5 - «проти» і один «утримався». Тобто більше 50% голосів «за» чи «протии» не було здобуто. При цьому результати голосування були сфальсифіковані. Без законних підстав було враховано два голоси «проти». Так, було враховано голос «проти» старшого викладача кафедри журналістики [PERSON], яка взагалі була відсутня на засіданні кафедри 22.05.2014 р. і не представила жодної мотивації і обґрунтувань, чому вона проти. Крім того, асистент кафедри [PERSON] через два-три дні після цього засідання, написав заяву про відкликання свого голосу «утримався» на користь «протии», що не передбачено законодавством, положенням про кафедру чи її регламентом. До того, на початку свого засідання, а саме: 22.05.2014 р. кафедра проголосувала за проведення відкритого голосування по кожному претендентові. Щодо обставин голосування на кафедрі директор ННІПСТ [PERSON] на засіданні конкурсної комісії ННШСТ 03.06.2014 р., на якому він також був присутній, повідомила, що після того, як 22.05.2014 р. голоси стосовно його кандидатури поділилися порівну, завідувач кафедри журналістики [PERSON], котрий голосував проти нього, звернувся за консультацією до юрисконсульта університету, який, зі слів [PERSON], начебто і порадив завідувачу кафедри, щоб його колишній аспірант, асистент кафедри [PERSON], вже після засідання кафедри, написав заяву про те, що змінює свій голос «утримався» на користь «проти», що він і зробив, хоча невідомо на підставі якого нормативно-правового документу (закону, положення чи регламенту), де б така дія була передбачена. Це дає підстави вбачати в таких діях ознаки змови групи посадових осіб університету з метою звільнення неугодного працівника. Досягнутий таким незаконним і нечесним шляхом новий результат голосування, котрий кардинально й принципово змінив співвідношення голосів на користь «проти» мав бути затверджений на новому засіданні кафедри журналістики, але воно так і не було не було скликане. Однак, незважаючи на явні процедурні порушення й грубі фальшування, допущені на кафедрі, конкурсна комісія та Вчена рада ННІПСТ СНУ ім. В. [PERSON], підійшовши до розгляду питання упереджено, тенденційно й формально,

Outcome: dismissed