Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до Львівської міської ради, в якому просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] його матері [PERSON] Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла його матір - [PERSON] яка була членом житлово-будівельного кооперативу №90 і ще в 1988 році повністю виплатила за таку пайові внески, після її смерті відкрилась спадщина, в тому числі на вказану квартиру, він є єдиним спадкоємцем першої черги за законом. При цьому зазначив, що матір не оформила належним чином право власності на спірну квартиру в ОКП ЛМР «БТІ та ЕО», що перешкоджає йому оформити спадщину. В судовому засіданні позивач позов підтримав, покликаючись на мотиви такого та доповнив, що на час смерті матері проживав у спірній квартирі, де мешкає по даний час, утримує це житло, сплачуючи комунальні послуги. Просить позов задовольнити. Представник відповідача Крикавська І.В. в судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій при вирішення спору покладається на розсуд суду і просить справу розглядати за її відсутності, що суд вважає за можливе, оскільки це відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України. Представник третьої особи - голова житлово-будівельного кооперативу №90 не заперечив проти задоволення позовних вимог [PERSON], додатково зазначивши, що матір позивача у 1988 році повністю сплатила пайові внески за квартиру. Заслухавши пояснення представників позивача і третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] була членом житлово-будівельного кооперативу №90, в будинку якого їй належала квартира [ADDRESS] (а.с.3), за яку вона повністю внесла пайовий внесок у 1998 році (а.с.3), але права власності на таку не зареєструвала та [INFO] померла (а.с.7). Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» від 18 вересня 1987 року № 9 в редакції від 25 травня 2008 року (п. 5-1) визначено, що член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Також встановлено, що після смерті [PERSON] спадкоємцем першої черги за законом є її син - [PERSON] (а.с.8), який на час смерті матері [INFO] був зареєстрований і проживав у квартирі [ADDRESS] (а.с.3). Із матеріалів справи вбачається, що у спірній квартирі також проживав батько позивача - [PERSON], однак він розірвав шлюб з [PERSON] ще 25.08.1988 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.9). Між тим, згідно довідки Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» № 21/15170 від 06.11.2014 року дані про реєстрацію квартири [ADDRESS] відсутні (а.с.11). Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01.01.2004 року, спадкові відносини регулюються цим законом. З огляду на те, що в даному випадку цивільні правовідносини виникли до набрання чинності ЦК України від 16.01.2003 року, то до врегулювання таких застосовується ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно ст.549 ЦК УРСР спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Із матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] як член сім'ї [PERSON] вселився в 1997 році, з того часу проживав і був зареєстрований в спірній квартирі (а.с.3), оплачує за комунальні послуги, тобто фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи із наведеного та враховуючи, щопозивач [PERSON] як син померлої - [PERSON], та як спадкоємець першої черги за законом після її смерті, має право на спадкове майно, в тому числі на квартиру [ADDRESS], в якій він проживав разом із матір'ю на час її смерті і продовжує користуватися такою після смерті спадкодавця, що підтверджується окрім вказаних документів поясненнями голови ЖБК №90, тобто фактично прийняв спадщину, а тому суд приходить до переконання, що за [PERSON] слід визнати право власності на квартиру [ADDRESS].

Outcome: approved