Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Дніпропетровської районної державної адміністрації, Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на земельний пай, під час розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 04 липня 2012 року померла [PERSON]. У відповідності до рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27.01.2010 року спадкодавця була власником ? частини земельної ділянки (паю) площею 4 га на території с. Волоське Дніпровського району Дніпропетровської області. У рішенні також вказано, що ще у 1999 р. вона стала власницею іншої половини вищевказаного земельного паю. Таким чином, на момент смерті спадкодавці вона була власницею цілого земельного паю на території с. Волоське Дніпровського району. Заповіту вона не складала. Спадкоємців І-ІV черг спадкування за законом у неї немає. [PERSON] є її племінником, а отже у відповідності до ч.1 ст.1265 ЦК України належить до V черги спадкування за законом. Позивач звернувся до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори [PERSON] від 18.07.2014 у вчиненні нотаріальної дії відмовлено, у зв'язку з тим, що, як вказано в постанові «спадкодавцем за життя не зареєстровано право власності на земельну ділянку за правом на земельну частку (пай) КСП імені Котовського в с. Волоське Дніпропетровського району Дніпропетровської області у відповідному органі реєстрації прав власності, а також не отримано правовстановлюючого документу на земельну ділянку». Спадкодавиця за життя не одержала правовстановлюючого документу, на земельну ділянку, оскільки вона не була спеціалістом у галузі права, не розуміла законодавства України щодо державної реєстрації речових прав і вважала, що, отримавши рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27.01.2010 року по справі № 2-1407 про визнання за нею права власності, зробила для цього все необхідне. Відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» паюванню підлягають сільгоспугіддя, передані в колективну власність колективним сільгосппідприємствам, і право на земельний пай мають члени сільгосппідприємства, у тому числі пенсіонери з їхнього числа. Просить суд встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на земельний пай на території с. Волоське Дніпровського р-ну Дніпропетровської обл. в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. У судове засідання позивач не з'явився, направив до суду заяву, у якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представники відповідачів у судове засідання не з'явилися з невідомої суду причини. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 липня 2012 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ №461004, виданим виконавчим комітетом Волоської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області 06 липня 2012 року, актовий запис №24 від 06.07.2012 року. Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.05.2009 року, виданого державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори, [PERSON] належить ? частина земельної ділянки (паю), що перебуває у колективній власності КСП ім. Котовського, що знаходиться на території с. Волоське Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, розміром 4,00 га, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 18.04.1999 року. Згідно рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27.01.2010 року, за [PERSON] визнано право власності на ? частину земельної ділянки (паю), що перебуває у колективній власності КСП ім. Котовського, що знаходиться на території с. Волоське Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, розміром 4,00 га, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 18.04.1999 року. Як вбачається з матеріалів справи позивач є племінником спадкодавця [PERSON]. Згідно ч.3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], яка померла 04.07.2012 року, однак постановою державного нотаріуса Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори [PERSON] від 18 липня 2014 року йому було відмовлено у видачі відповідного свідоцтва у звязку з тим, що спадкодавцем не було зареєстровано право власності на земельну ділянку за правом на земельну частку (пай) в КСП імені Котовського в с. Волоське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, у відповідному органі реєстрації прав власності, а також не отримано правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Судом було оглянуто копію спадкової справи №544/2012 після смерті [PERSON], з якої вбачається, що позивач [PERSON] спадщину після смерті [PERSON], 04.07.2012 року прийняв шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини та отримав свідоцтва про право на спадщину за законом, згідно ст. 1266 ЦК України на спадщину яка складається з: права на грошові вклади в філії №10003/0638 Дніпропетровського обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рахунках: №057249, 2487,91551-288, земельної ділянки площею 3,860 га в межах згідно з планом, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Волоської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, пай №710. Таким чином, вищезазначеними доказами встановлено, що позивач спадщину після смерті [PERSON], 04.07.2012 року прийняв, тому факт прийняття спадщини не потребує додаткового встановлення судом, у задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити. Відповідно до ст. 392 ЦК України особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності. Згідно\~ч.\~1\~ст.\~1216 ЦК України,\~спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.\~1 ст.\~1218 ЦК України,\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідність до\~ст.\~1268 ЦК України,\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 23\~постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Суд вважає можливим визнати за [PERSON] право власності на земельний пай розташований на території с. Волоське Дніпровського р-ну Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], оскільки позивач, який є спадкоємцем за законом, вчинив всі дії, необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину, однак у його видачі позивачу було відмовлено з незалежних від нього обставин, крім того, визнання права власності на земельну ділянку за позивачем не порушуватиме права та інтереси інших осіб, тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial