Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. Просить суд визнати за ним право власності на автобус Neoplan N116Н 1996 року випуску, номер кузова [NUMBER] з підстав, викладених в позовній заяві. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлений позов, підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Просив суд позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сервісного центру МВС у Волинській області в судовому засіданні заперечила проти заявлених позовних вимог. Суду пояснила, що відсутні докази, які б свідчили про належність позивачу автобусу Neoplan N116Н 1996 року випуску, номер кузова [NUMBER]. Просила відмовити задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомляв, від нього до суду не надходило відзиву та заяви про розгляд справи у його відсутності. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Під оспорюванням права слід розуміти такий стан цивільних правовідносин, за якого між учасниками існує спір з приводу наявності чи відсутності субєктивного права у сторін, а також належності такого права певній особі. Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою у звязку з тим, що його право власності на автобус Neoplan N116Н 1996 року випуску, номер кузова [NUMBER] відповідачем [PERSON] не визнається. Судом при розгляді справи встановлено наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Представником позивача та представником відповідача [PERSON] сервісного центру МВС у Волинській області не заперечувалось, що згідно бази даних НАІС власником автобуса Neoplan N116Н 1996 року випуску, номер кузова [NUMBER] являється [PERSON]. Згідно протоколу засідання районного суду в Хелмі VII кримінального відділу з питання щодо речових доказів від 01 квітня 2016 року, автобус Neoplan N116Н реєстраційний номер [NUMBER], ідентифікаційний номер VIN: WAG201165TSM24924 конфісковано на користь державної казни [PERSON] та винесено постанову про його конфіскацію (а.с. 44). Таким чином, вказаною постановою фактично позбавлено [PERSON] права власності на спірний автобус Neoplan N116Н 1996 року випуску, який перейшов у власність державного бюджету [PERSON] в порядку конфіскації, хоча за реєстраційними документами в Україні він не знімався з обліку і продовжував обліковуватись за [PERSON] 07 грудня 2016 року митна палата в Білій Підляській, виконуючи вищевказану постанову районного суду в Хелмі VII кримінального відділу від 01 квітня 2016 року, здійснила продаж автобусу Neoplan N116Н реєстраційний номер [NUMBER], ідентифікаційний номер VIN: WAG201165TSM24924 з публічних торгів за 23\~750 польських злотих. Покупцем автомобіля став [PERSON] (а.с. 5-6), що підтверджується фактурою № FVL/300/16/00260 від 07 грудня 2016 року. Стаття 41 Конституції України в імперативному порядку гарантує кожному право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонена законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох сторін, спрямована на встановлення, зміну та припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору у контрагента та визначені умов договору. Відповідно до Преамбули ЗУ «Про міжнародне приватне право» цей Закон встановлює порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один із своїх елементів повязані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок. Як слідує з Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 01.03.2013 року «Про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ з іноземним елементом» розгляд справ з іноземним елементом здійснюється за «законом суду», тобто юридичною підставою застосування іноземного права на території України є норми ЦПК, Закон «України «про міжнародне приватне право» тощо. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про міжнародне приватне право» право, що підлягає застосуванню приватно-правових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України. Правила цього Закону про визначення права, що підлягає застосуванню судом поширюються на інші органи, які мають повноваженні вирішувати питання про право, що підлягає застосуванню. Статтею 39 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав. Вибір права сторонами правочину не зачіпає прав третіх осіб. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 40 Закону України «Про міжнародне приватне право» право власності та інші речові права, відомості про які підлягають внесенню до державних реєстрів, визначаються правом держави, у якій це майно зареєстровано. \~ \~ \~ \~Частинами 1\~та 3\~статті 42\~Закону України\~«Про міжнародне\~приватне право»\~ передбачено,\~що захист права власності та інших речових прав здійснюється на вибір заявника відповідно до права держави, у якій майно знаходиться, або відповідно до права держави суду. Захист права власності та інших речових прав, які підлягають державній реєстрації в Україні, здійснюється відповідно до права України. \~ \~ \~ \~При цьому,\~фактурафактурою\~№ FVL/300/16/00260\~від 07\~грудня 2016\~року є належним підтвердженням факту купівлі позивачем спірного автомобіля. Оскільки в цьому документі (безвідносно до того, як він називається) зазначені всі необхідні дані (предмет договору, його ціна, оплата покупцем цієї ціни), які дають підстави кваліфікувати його як договір купівлі-продажу. За таких обставин суд вважає, що позивач [PERSON] набув право власності на автобус Neoplan N116Н 1996 року випуску, номер кузова [NUMBER] з незаборонених законом підстав на підставі договору купівлі-продажу, а тому його позов є обґрунтованим та таким, що підлягає до часткового задоволення. При цьому, не підлягає до задоволення позовна заява в частині предявлення позовних вимог до [PERSON] сервісного центру МВС у Волинській області. Оскільки станом на день звернення [PERSON] до [PERSON] сервісного центру МВС у Волинській області з заявою від 20 травня 2017 року, в останнього не було жодних підстав для вчинення запитуваних дій на користь позивача. А тому за таких обставин, взагалі відсутнє порушення будь-яких прав позивача з боку відповідача [PERSON] сервісного центру МВС у Волинській області На підставі ст.ст. 6, 328, 626, 627 ЦК України, ст.ст. 4, 39 Закону України «Про міжнародне право»,

Outcome: partial