Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 13 квітня 2008 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з будинку № 79 по вул. Шевченка в с. Туриця Перечинського району Закарпатської області. Згідно заповіту від 11 листопада 2003 року, [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла йому все належне їй на праві особистої власності майно, зокрема і житловий будинок за вищезазначеною адресою. Для оформлення спадщини він звернувся до Перечинської державної нотаріальної контори, проте йому в оформленні такої було відмовлено за відсутності правовстановлюючих документів щодо належності вказаного будинку спадкодавцю, тому просить позов задовольнити. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не зявилися, однак остання подала заяву, в якій просила розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримала та просила такі задовольнити. Представник Турицької сільської ради Перечинського району Закарпатської області як відповідача в судове засідання також не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі та не заперечив проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 13 квітня 2008 року померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ № 060520, виданим виконкомом Турицької сільської ради Перечинського району Закарпатської області 14 квітня 2008 року (а. с. 9). Також встановлено, що [PERSON] належний їй на праві особистої власності житловий будинок, який розташований в с. Туриця по вул. Шевченка, № 79 Перечинського району Закарпатської області та всі надвірні споруди, які примикають до цього житлового будинку, а також все її особисте майно, яке на день її смерті буде їй належати, заповіла [PERSON], [INFO], про що свідчить заповіт від 11 листопада 2003 року, посвідчений секретарем виконкому Турицької сільської ради Перечинського району Закарпатської області та зареєстрований в реєстрі за № 333 (а. с. 10). Крім цього встановлено, що згідно довідок Турицької сільської ради Перечинського району Закарпатської області, [PERSON], яка померла 13 квітня 2008 року, дійсно була зареєстрованою, проживала та являлася головою домогосподарства № 79 по вул. Шевченка в с. Туриця Перечинського району, де на момент смерті останньої постійно проживав та проживає по теперішній час [PERSON] (а. с. 11-13). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно повідомлення Перечинської державної нотаріальної контори за вих. №154/01-16 від 09 вересня 2016 року спадкова справа на майно померлої 13 квітня 2008 року [PERSON] Перечинською державною нотаріальною конторою не заводилась (а. с. 28). Разом з цим, відповідно до повідомлення Перечинської державної нотаріальної контори за вих. № 128/01-16 від 08 серпня 2016 року, [PERSON] було відмовлено у оформленні спадщини за бабусею [PERSON], оскільки право власності на житловий будинок № 79 по вул. Шевченка в с. Туриця Перечинського району не було зареєстроване (а. с. 14). Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Як розяснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Отже, враховуючи те, що оскільки позивач на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем [PERSON], протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не відмовився від її прийняття (а. с. 12, 28), а тому вважається таким, що прийняв спадщину, однак у нього існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved