Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - Позивач) звернулася до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] (далі по тексту - Відповідач) про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що від зареєстрованого шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з Позивачем. Відповідач свої зобов`язання по утриманню дитини в повному обсязі не виконує, оскільки матеріально допомагає лише оплатою за навчання дитини, а тому відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) Позивач має право на стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку/доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення із дня пред`явлення цього позову і до досягнення повноліття дитини. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 02.10.2018 року постановлено передати матеріали справи до Дарницького районного суду м. Києва для розгляду за територіальною юрисдикцією (підсудністю). 08.11.2018 року Київський апеляційний суд постановив апеляційну скаргу Позивача залишити без задоволення, ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 02.10.2018 року залишити без змін. 30.11.2018 матеріали даної цивільної справи надійшли до Дарницького районного суду м. Києва для розгляду. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.12.2018 року головуючим суддею по розгляду справи визначено суддю Цимбал І.К. 13.06.2019 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від головуючим суддею по розгляду справи визначено суддю Каліушка Ф.А. Ухвалою суду від 09.07.2019 року прийнято матеріали даної справи до провадження судді та постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті в судовому засіданні. В судове засідання Позивач не з`явилася, однак надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила суд розгляд даної справи проводити за її відсутністю. Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на відсутність предмету спору між сторонами, оскільки останній надає матеріальну допомогу на утримання дитини, вказавши на заяву про щомісячне відрахування у розмірі 1/4 частини з нарахованої йому заробітної плати, для поповнення карти, відкритої на ім`я [PERSON] , яку Відповідач подав за місцем своєї роботи 13.02.2019 року та на платежі, здійсненні останнім, за місцем навчання дитини, доказами яких є додані копії квитанції до відзиву. Також вказав на безпідставність стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частки доходу, оскільки Позивачем не враховано та не компенсовано витрати, які здійснені для відпочинку дитини. Відповідач та його представник надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 серпня 2008 року, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області, про що зроблений актовий запис № 201 (1 т.а.с.4) В шлюбі народилася дитина, а саме: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстраціїактів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у місті Києві від 27.08.2010 (т.1 а.с.5). 20 червня 2017 року рішенням Дарницького районного суду міста Києва по справі №753/2272/17 вказаний шлюб було розірвано. Дитина проживає разом з матір`ю, що підтверджується актом обстеження фактичного місця проживання від 15.08.2018 (т.1 а.с.8) та знаходиться на її утриманні. Твердження відповідача щодо недоведеності даного факту Позивачем, суд не враховує, оскільки Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на доведення протилежного, а копія довідки про реєстрацію місця проживання дитини - [PERSON] , за адресою місця реєстрації Відповідача, що є додатком до відзиву на позовну заяву (т1 а.с.77), не підтверджує фактичного місця проживання (перебування) дитини. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки неповнолітня дитина проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні, батько - відповідач по справі зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання та виховання. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. А частиною 3 цієї статті встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 вересня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття. На думку суду, розмір аліментів у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) є необхідним і достатнім для забезпечення належного утримання дитини, оскільки рівнозначний обов`язок щодо утримання сина покладається також на позивача по справі (ст. 141 СК України). За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial