Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON].) звернувся до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві (далі по тексту - відповідач, ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві) про зняття арешту з майна. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є єдиним спадкоємцем за майном померлого [INFO] року його батька - [PERSON]. Після його смерті, позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак листом йому було у цьому відмовлено у зв'язку з тим, що у відповідності до відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на належене померлому спадкове майно, зокрема земельну ділянку [NUMBER] площею 0,0624 га, яка розташована у [ADDRESS] постановою ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві від 08.02.2010 року накладено арешт. У позасудовому порядку звільнити майно з-під арешту неможливо, оскільки виконавче провадження, в рамках якого накладено арешт, на даний час вже знищено. За таких обставин, позивач просить зняти арешт з нерухомого майна, зокрема з земельної ділянки загальною площею 0,0624 га, розташованої по [ADDRESS] накладений постановою ВДВС Даринцького РУЮ м. Києва від 08 лютого 2010 року у виконавчому провадженні №17237606. Позивач у судове засідання не з'явився, проте надіслав заяву у якій підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач свого представника не направив, однак від нього надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника за наявними у ній матеріалами. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, судом встановлено наступне. З матеріалів справи вбачається, що позивач є сином та єдиним спадкоємцем померлого [INFO] року [PERSON], якому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі за №5-277 від 28 серпня 2009 року, за життя належала земельна ділянка загальною площею 0,0624 га, розташована по [ADDRESS] Позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за померлим, на підставі якої 18 травня 2015 року останньою заведено спадкову справу щодо майна померлого [PERSON]. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено, у зв'язку з тим, що у відповідності до відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на належене померлому спадкове майно, зокрема земельну ділянку [NUMBER] площею 0,0624 га, яка розташована у [ADDRESS] постановою ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві від 08 лютого 2010 року у виконавчому провадженні №17237606 накладено арешт. У відповідності до листа ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві від 05 серпня 2015 року вбачається, що строк зберігання завершених виконавчих проваджень становить три роки, а відтак надати інформацію стосовно виконавчого провадження №17237606 не можливо, оскільки виконавчі провадження за 2010 рік знищено у зв'язку із закінченням терміну зберігання. За правилами ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. В свою чергу, за змістом ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Тобто, за підсумовуючим аналізом вказаної правової норми, суд дійшов висновку, що законодавець пов'язує можливість звернення особи з даним позовом у разі порушення права власності на майно, на яке було накладено арешт. При цьому, у відповідності до положень статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. А відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, врахувавши те, що позивач є єдиним спадкоємцем померлого [PERSON], а накладений на належне померлому майно, зокрема земельну ділянку, арешт порушує можливості реалізації ним своїх прав щодо володіння, користування та розпоряджання майном, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене та

Outcome: approved