Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Закарпатського обласного державного нотаріального архіву, про визнання права власності на будинок. В подальшому позовні вимоги було змінено та пред'явлено позов до [PERSON], Першої Ужгородської державної нотаріальної контори про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину від 08.08.1990 року виданого Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою за № 2-5764, в частині успадкування [PERSON] 1/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] Змінені позовні вимоги мотивує тим, що судом було задоволено клопотання представника позивача та витребувано з Закарпатського обласного нотаріального архіву що знаходиться в м. Ужгород, вул. Гойди, 8/4, Закарпатської області, завірену копію спадкової справи № 195/1987 заведеною за померлою [INFO] року [PERSON]. Вказані матеріали надійшли до суду, хоча до цього часу в архіві стверджували що дана спадкова справа відсутня на місці зберігання. Після ознайомлення з матеріалами справи стало відомо про те, що спір щодо визнання права власності на спадкове майно на даний час може бути вирішений в позасудовому порядку шляхом отримання дублікату втраченого свідоцтва про право на спадщину. Однак, при ознайомленні з спадковою справою № 195/1987 заведеною за померлою [INFO] року [PERSON] стало відомо про ще одну обставину, яка весь цей час була невідома позивачу по справі. Так, зі слів сестри позивача та іншого спадкоємця [PERSON] вона прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] шляхом подання відповідної заяви до спливу передбаченого ст. 549 ЦК УРСР шестимісячного строку з дня її смерті. Знаючи це вони у трьох (ще з покійним батьком) зверталися до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно яке залишилося після її смерті. Однак, з матеріалів спадкової справи стало відомо , що заява про прийняття спадщини [PERSON] після смерті матері [PERSON] подана до спливу передбаченого ст. 549 ЦК УРСР шестимісячного строку з дня її смерті - відсутня. Натомість, на заяві про видачу свідоцтва про право на спадщину від 31.07.1987 року після підписів сторін додрукований текст щодо встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] то такий підтверджується наявністю у неї на руках ощадних книжок виданих на ім'я померлої. Позивач стверджує, насправді ніяких книжок у неї на руках не було і бути не могло, а встановлення факту прийняття нею спадщини в такий спосіб зроблено нотаріусом з порушенням норм чинного законодавства що регулювало дану сферу правовідносин у той час. Так, [PERSON] на момент смерті матері та на час оформлення спадщини проживала в Латвійській республіці. [ADDRESS]. В свою чергу позивач, батько та покійна [PERSON] мешкали разом в будинку по [ADDRESS]. Звісно що всі документи на майно були вдома і після смерті [PERSON] перебували врозпорядженні позивача та його батька. Також при встановленню факту прийняття спадщини Відповідачем саме таким чином як наявність на руках ощадних книжок, нотаріус повинен був переконатися в у відсутності заперечень в цьому з боку інших спадкоємців. Так, з матеріалів спадкової справи вбачається , що будь яка згода або повідомлення про відсутність заперечень щодо вищенаведеного зі сторони позивача та його батька - відсутня. Тим більше нотаріус допечатав відповідний текст щодо встановлення факту приняття спадщини [PERSON] через наявність ощадних книжок після наших підписів на заяві, що зробило не можливим дізнатися про це ще при оформленні спадщини. По суті через вищенаведені незаконні дії нотаріуса та [PERSON] вона отримала у спадок 1/6 частину в будинку по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 08.08.1990 року виданого Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою за № 2-5764. З вказаних підстав просить визнати дане свідоцтво недійсним, оскільки таке видано спадкоємцю який не прийняв спадщину відповідно до чинного законодавства яке діяло на той час. Представник позивача в судовому засідання змінені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та, посилаючись на вищенаведені обставини, просив суд такі задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явилася в черговий раз, однак належним чином повідомлялася судом про час та місце розгляду справи як за адресою вказаною позивачем так і за адресою одержаною на запит суду з відділу реєстрації місця проживання. Представник Першої Ужгородської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що представник позивача не заперечував щодо заочного розгляду справи, суд,

Outcome: approved