Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу вказуючи, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 20.03.2013 року. Мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. З жовтня 2017 року, фактично спільно не проживають у розумінні однієї сім'ї та спільне господарство не ведуть, відповідач зареєстрована за місцем проживання у [INFO], однак фактично проживає з їх сином [ADDRESS]. Підставою розпаду сімї стало те, що відповідач під час сумісного проживання мало приділяла йому уваги як чоловіку, усі сімейні питання вона вирішувала не згідно сумісною думки, а виключно вирішувала ці питання на свій розсуд, при цьому не цікавлячись його думкою. Так, відповідач працюючи та отримуючи заробітну плату, ніколи не витрачала її в інтересах сім'ї та навпаки, без його згоди витрачала кошти, які були на його банківській кредитній картці, витративши у загальному розмірі 12000,00 грн. на які були нараховані відсотки у розмірі 6000 грн. і які він тепер повинний повертати банку. Крім цього відповідач незважаючи на те, що він є інвалідом 2 групи, не допомагала йому у домашньому господарстві, ігнорувала його та не бажала підтримувати з ним стосунки, які притаманні подружжю, а у жовтні 2017 року відповідач взагалі покинула його, тобто відповідач не поважає його як свого чоловіка. На підставі стосунків які склалися, втратив до відповідача почуття любові та поваги, яке було у нього на час укладення шлюбу. Вважає, що шлюб з відповідачем фактично розпався та формальне збереження шлюбу суперечить його інтересам, оскільки не має наміру бути в зареєстрованому шлюбі з особою, з якою не має наміру проживати спільно у подальшому. Таким чином збереження шлюбу між ним та відповідачем неможливе. Спору про поділ майна на даний час немає. Оскільки малолітній син проживає з відповідачем та буде проживати з нею і після розірвання шлюбу, буде надавати добровільно відповідачу матеріальну допомогу на утримання дитини та приймати участь у вихованні цієї дитини в порядку, передбаченому їх з відповідачем майбутньою усною угодою про це. Він не працюю у зв'язку з інвалідністю та отримує пенсію у розмірі 1400,00 грн. Відповідач працює у ТОВ «Вільногірський завод ЗБВ», мотористом, однак, яку вона отримує заробітну плату, йому невідомо. Просить шлюб розірвати. Сторони про місце і час розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, згідно з якими позивач позов підтримав та просив задовольнити, а відповідач позов визнала у повному обсязі, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Так, факт знаходження сторін у зареєстрованому шлюбі з 20.03.2013 р. підтверджується копією свідоцтва про шлюб, згідно з яким [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 20.03.2013 р., дружині після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.3). Факт наявності у сторін малолітньої дитини підтверджується копією\~ свідоцтва про\~народження [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким\~ чином, судом\~ встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 20.03.2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], не підтримують шлюбно-сімейні стосунки з жовтня 2017 року, спільне господарство не ведуть, спору про поділ майна на даний час немає, питання утримання та місця проживання малолітньої дитини вирішено, що дає суду підстави вважати, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стало неможливим і буде суперечити інтересам сторін, позов відповідачем визнано, що не суперечить обставинам справи та закону, і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позов підлягає задоволенню, а шлюб, укладений між сторонами, слід розірвати. Після розірвання шлюбу відповідачу слід залишити прізвище [PERSON], згідно її заяви. Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що заявник при подачі заяви звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати у вигляді судового збору слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі ст. ст.104, 110, 112, 113, 114 Сімейного кодексу України і

Outcome: approved