Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до суду з позовом до Шевченківської районної державної в місті Києві державної адміністрації (далі по тексту - відповідач), відповідно до якої просила зобов`язати відповідача видати ордер на кімнату житловою площею 12, 7 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме [PERSON] , 1960 р.н., РНОКПП [NUMBER] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.12.2011 між Дочірнім підприємством «Екос» та ГУ Пенсійного фонду України в м. Києві був укладений Договір № 53 оренди житлового приміщення ЖУ «Південне» ДП «Екос» компанії «Київміськбуд». Відповідно до умов вказаного Договору, позивач була вселена до орендованого приміщення загальною площею 24, 50 кв.м за адресою: [ADDRESS] . Позивач весь вказаний час проживала у вказаній кімнаті, сплачувала комунальні платежі, несла інші витрати по її утриманню. Так, позивач зверталась до відповідача із заявою про видачу ордеру на вказану кімнату, однак на своє звернення отримала відмову. Крім того, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12.12.2018, прийнятого за результатами розгляду справи № 761/31539/18-ц, позовні вимоги [PERSON] були задоволені. Також рішенням суду було встановлено, що позивач отримала право на проживання у спірній кімнаті на законних підставах. Рішенням суду також встановлено, що будинок [ADDRESS] було безоплатно прийнято на баланс комунального підприємства «Керуюча дирекція Шевченківського району». При цьому, видача ордерів за розпорядженням ВО КМР (КМДА) від 12.09.2012 № 1605 передбачена не була. За таких обставин, оскільки відсутність ордера на житло, яким позивач користується на законних підставах, позбавляє останню можливості реалізувати право на приватизацію квартири лише з тих підстав, що КМДА зняло з себе право видавати ордери, а відповідача таким правом не наділено, позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Від відповідача відзив не надходив. 15.11.2019 ухвалою суду по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні фактично не заперечувала проти позовних вимог, при розгляді справи покладалась на думку суду. Суд, заслухавши пояснення сторони позивача та сторони відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. У відповідності до положень ст. 9 ЖК УРСР громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Відповідно до ст. 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Згідно положень ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права. При цьому, згідно вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, в судовому засіданні встановлено і це не заперечується сторонами, що позивач, [PERSON] , зареєстрована та проживає в квартирі [ADDRESS] , де займає жилу площу - кімнату площею 12, 70 кв.м. У вказане жиле приміщення позивач вселилась на підставі укладеного 06.12.2011 між Житловим управлінням «Південне» за дорученням Дочірнього підприємства «Екос» та Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві Договору № 53 оренди житлового приміщення Житлового управління «Південне» дочірнього підприємства «Екос» компанії «Київміськбуд». Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12.12.2018 по справі № 761/31539/18 позовні вимоги [PERSON] до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації задоволено, визнано право користування позивача кімнатою з житловою площею 12, 7 кв.м за адресою: [ADDRESS] . Крім того, вказаним рішенням суду також встановлено, що позивач вселилась на вказану житлову площу у встановленому законом порядку. Також рішенням суду було встановлено, що згідно відповіді Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 21.09.2017 року № 109-109/ОПП/Н-1679 розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12.09.2012 року № 1605 «Про безоплатне прийняття відомчого житлового фонду, службового житла, зовнішніх інженерних мереж ПАТ «ХК «Київміськбуд» розпорядженням Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації від 20.12.2012 №874 будинок по [ADDRESS] було прийнято на баланс комунального підприємства «Керуюча дирекція Шевченківського району», розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12.09.2012 № 1605 «Про безоплатне прийняття відомчого житлового фонду, службового житла, зовнішніх інженерних мереж ПАТ «ХК «Київміськбуд» не передбачено видачу ордерів на жилі приміщення в будинку на [ADDRESS] . За положеннями ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Позивач в судовому засіданні пояснила, що відсутність ордера на вселення до спірного житлового приміщення позбавляє останню можливості реалізувати своє право на приватизацію. 21.07.2020 позивач зверталась до Управління житлово-комунального господарства Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про можливість вселення до спірного приміщення на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12.12.2018, однак Управління ЖКГ Шевченківської РДА листом від 22.07.2020 за № 109/31-283 повідомила позивача про те, що для передачі спірного приміщення у власність позивача останній необхідно подати серед іншого копію ордера на жиле приміщення. Так, відповідно до п. 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 16.12.2009 № 396, громадянин, серед іншого, подає до органів приватизації копію ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку. Водночас, вимогами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та у межах повноважень та засобами, передбаченими Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад. Статтею 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження щодо обліку громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності та делеговані повноваження щодо надання відповідно до закону громадянам, які потребують соціального захисту, безоплатного житла або за доступну для них плату; здійснення контролю за станом квартирного обліку та додержанням житлового законодавства на підприємствах, в установах та організаціях, розташованих на відповідній території, незалежно від форм власності; видача ордерів на заселення жилої площі в будинках державних та комунальних організацій. У відповідності до ч. 6 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у м. Києві (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Згідно з ст. 58 ЖК УРСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в м.Києві, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. При цьому, відповідно до п. 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі від 20.10.2011 року «Рисовський проти України», принцип «належного урядування» не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їх недбалість. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатись на саму державу, а помилки не можуть виправлятись за рахунок осіб, яких вони стосуються. Враховуючи ту обставину, що Київська міська державна адміністрація фактично зняла з себе право видачі ордеру на вселення до спірного приміщення, а Шевченківську районному в м. Києві державну адміністрацію таким правом не наділила, а також враховуючи те, що відсутність ордера на вселення до спірного житлового приміщення позбавляє позивача можливості реалізувати своє право на приватизацію та порушує право останньої на житло, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 768, 40 грн. Виходячи з наведеного та

Outcome: approved