Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в Рівненський міський суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнеліки» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог вказує, що 12 вересня 2013 року його син травмував щиколотку лівої гомілки. Для полегшення руху сина, він придбав милиці у ТзОВ «Рівнеліки», а саме в аптеці №9, що знаходиться за адресою : м. Рівне по вул. Ст. Бандери, 57. Придбаний ним товар був вибраний представником відповідача з урахуванням віку дитини. Вартість милиць становить 128 грн. Виявивши, що придбаний товар не підходить розмірами для його сина, того ж дня, він звернувся до відповідача з проханням обміняти товар на той, який був би за розміром більший. Проте, відповідач повідомив, що товар обміну не підлягає й повернення коштів не можливе. Після чого він звернувся із письмовою заявою до ТзОВ «Рівнеліки», в якій виклав прохання стосовно вирішення даної ситуації. Проте, письмової відповіді про вирішення його ситуації він не отримав, кошти йому не повернули та придбаний ним товар не обміняли. 04 жовтня 2014 року він подав письмову заяву до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Рівненській області. У відповідь на вище зазначену заяву він отримав лист в якому було зазначено, що спеціалістом інспекції була проведена перевірка щодо дотримання законодавства про захист прав споживачів, за результатами якої було складено протокол про адміністративне правопорушення з наступним застосуванням адміністративного штрафу, а також керівництву даної аптеки надано припис про усунення порушень виявлених при перевірці. Після проведення перевірки уповноважений представник аптеки №9 погоджувався повернути кошти за придбаний товар. Проте, після звернення до відповідача кошти йому за придбаний товар не повернули й на сьогоднішній день. Діями відповідача йому було порушено нормальний уклад його життя, заподіяно моральні й душевні страждання від спостерігання, що його дитина була обмежена в русі, самостійно не ходила. Також, не менших страждань та хвилювань було пов'язано з тим, що він був вимушений витрачати час на письмові та усні звернення до дирекції ТзОВ «Рівнеліки», Інспекції з питань захисту прав споживачів у Рівненській області. Просить стягнути з відповідача на його користь 128,00 грн. за придбаний товар та компенсацію за заподіяну йому моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. До початку розгляду справи по суті, представник відповідача подала до суду заперечення проти позову, у якому вказує, що 12 вересня 2013 року позивач придбав милиці для свого сина в аптеці №9. Працівником аптеки було ознайомлено позивача з асортиментом милиць, проінформовано про їх властивості, призначення та якість. При виборі милиць позивач, орієнтуючись на приблизний ріст сина приміряв частину запропонованого товару до себе та, порадившись з дружиною, позивач самостійно обрав милиці. Наприкінці робочого дня позивач повернувся з вимогою повернути гроші за даний товар або здійснити обмін, так як він не підійшов за розміром. Працівник відповідача повідомила, що відповідно до п.16 Наказу МОЗ України від 19.07.05р. №360 лікарські засоби та вироби медичного призначення належної якості, відпущені з аптек та їх структурних підрозділів, поверненню не підлягають, про що розміщене оголошення в залі обслуговування. Для вирішення ситуації представник відповідача на свій ризик запропонувала змінити товар на аналогічний, враховуючи виробника та матеріал, тільки більшого розміру. Проте виявилося, що цього дня такого товару наявного у продажі вже не було та необхідно було зачекати. Необхідний товар було замовлено та передано у продаж пару аналогічних милиць більшого розміру. Про надходження товару та про можливість здійснити обмін або повернення коштів було повідомлено позивача по телефону. Письмову відповідь за результатами розгляду заяви позивача до директора відповідача було також залишено в аптеці №9 для вручення позивачу наручно, оскільки поштової адреси в заяві ним не було вказано. Проте з метою здійснення обміну або повернення коштів за товар позивач не звертався. Органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів підтверджено відсутність вчинення порушень прав позивача з боку відповідача. Це свідчить, що відповідач діючи виключно в межах дозволених законодавством, жодної шкоди своїми діями не завдав. Просить в задоволенні позовних вимог позивача повністю відмовити. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав та просив задоволити за мотивів, що викладені у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на заперечення проти позову. Просила відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог за необґрунтованістю. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши докази по справі, та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу Судом встановлено, що 12 вересня 2013 року син позивача [PERSON] травмував щиколотку лівої гомілки, що підтверджуєтьсь довідкою №4857 від 12.09.2013 року. Черговим лікарем був накладений гіпс, як наслідок, його син був обмежений у вільному русі та не обходився без сторонньої допомоги. Для полегшення руху сина, позивач придбав милиці у ТзОВ «Рівнеліки», а саме в аптеці №9, яка знаходиться за адресою : м. Рівне по вул. Ст. Бандери, 57, що підтверджується фіскальним чеком №7425. Виявивши, що придбаний товар не підходить розмірами для його сина, того ж дня, він звернувся до відповідача з проханням обміняти товар на той, який був би за розміром більший. Проте, відповідач повідомив, що товар обміну не підлягає й повернення коштів не можливе. Після чого позивач звернувся із письмової заявою до директора ТзОВ «Рівнеліки», в якій виклав прохання стосовно вирішення даної ситуації. Проте, письмової відповіді про вирішення його ситуації він не отримав, кошти йому не повернули та придбаний ним товар не обміняли. 04 жовтня 2014 року позивач подав письмову заяву за вх. №250 від 04.10.2013 року до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Рівненській області з проханням провести перевірку ТзОВ «Рівнеліки», що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Ст. Бандери, 57 на предмет дотримання законодавства у сфері захисту прав споживачів та правил здійснення торгівлі, й забезпечити захист та реалізацію його прав, що передбачені законодавством України та повернути кошти у розмірі 128,00 грн. й відшкодувати моральну шкоду. У відповідь на вище зазначену заяву позивач отримав лист від Інспекції з питань захисту прав споживачів у Рівненській області за вих. № 1742/01-19 від 04.11.2014 року в якому було зазначено, що спеціалістом інспекції була проведена перевірка щодо дотримання законодавства про захист прав споживачів, за результатами якої було складено протокол про адміністративне правопорушення з наступним застосуванням адміністративного штрафу, а також керівництву даної аптеки надано припис про усунення порушень виявлених при перевірці. Після проведення перевірки уповноважений представник аптеки №9 погоджувався повернути кошти за придбаний товар. Проте, після звернення до відповідача кошти йому за придбаний товар не повернули й на сьогоднішній день. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона 12 вересня 2013 року продала позивачу милиці для його сина. При виборі милиць позивача було ознайомлено з асортиментом милиць, проінформовано про їх властивості, призначення та якість, а також про те, що товар обміну не підлягає. Позивач самостійно обрав милиці. Пізніше він повернувся з вимогою повернути гроші за даний товар або здійснити обмін, так як він не підійшов за розміром. Вона повідомила, що відповідно до наказу МОЗ України лікарські засоби та вироби медичного призначення поверненню не підлягають. Для вирішення ситуації остання запропонувала змінити товар на аналогічний. Проте виявилося, що цього дня такого товару наявного у продажі вже не було та необхідно було зачекати. Також, свідок запропонувала позивачу написати заяву на ім'я директора для вирішення даної ситуації, що він і зробив. Коли в аптеці з'явився потрібний товар та про можливість здійснити обмін або повернення коштів [PERSON] відразу повідомила позивача по телефону. Письмову відповідь за результатами розгляду заяви позивача до директора відповідача було також залишено в аптеці для вручення позивачу наручно, оскільки поштової адреси в заяві ним не було вказано. Проте з метою здійснення обміну або повернення коштів за товар позивач не звертався. Згідно з п.1 ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем. Виходячи із вище наведеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, тобто заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Під матеріальною шкодою розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно п.5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, встановлює, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Враховуючи вище вказані обставини, які склалися внаслідок того, що представниками ТзОВ «Рівнеліки», аптеки №9 не належним чином виконувалось дотримання законодавства про захист прав споживачів, позивачу, беручи до уваги всі протиправні дії відповідача, було порушено нормальний уклад його життя, заподіяно моральні й душевні страждання від спостерігання, що його дитина (на визначений) період була обмежена в русі, самостійно не ходила. Також, не менших страждань та хвилювань було пов'язано з тим, що позивач був вимушений витрачати час на письмові та усні звернення до дирекції ТзОВ «Рівнеліки», Інспекції з питань захисту прав споживачів у Рівненській області. Оскільки, фізичні можливості його сина, були тривалий час обмежені й він потребував постійного догляду та піклування, позивач був на невизначений термін припинити свою діяльність, й як наслідок понести матеріальні збитки. Зважаючи на наведене в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що можуть бути задоволені частково. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню із відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial