Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 13 лютого 2009 року. Шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міського управління юстиції, актовий запис № 126. Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинені, шлюб існує формально. Просить шлюб укладений 13 лютого 2009 року між [PERSON] та [PERSON] розірвати. До початку судового засідання позивач подав суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідачки [PERSON] подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначив, що позов визнає в повному обсязі. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 13 лютого 2009 року відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міського управління юстиції, актовий запис № 126 (а.с.13). Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.4-5), які проживають з відповідачкою. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю встановлено, що проголошена Конституцією охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач тривалий час подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, не ведуть спільного господарства, шлюб існує лише формально. Більше того, позивач проживає з іншою жінкою, з якою має намір одружитися. Крім того, судом також встановлено, що сторони дійшли спільної згоди щодо місця проживання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON], 02 липня 2009 року та сина [PERSON], [INFO], а саме щодо їх проживання з матірю [PERSON] Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сімї, та їх обєктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення сторонами щодо збереження сімї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Outcome: approved