Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом до Бишківської сільської ради Козівського району Тернопільської області, згідно якого просить визнати за [PERSON], [INFO], мешканкою м.Ходорів, вул.16\~липня №14/43, Львівської області, в порядку спадкування за законом першої черги після смерті [PERSON], який помер 07.12.1998 року, та в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 08.01.2002 року, право власності на житловий будинок (А), побудований з каменю, загальною площею 67,1 кв.м., житловою площею 29,4 кв.м., сарай (Б), побудований з глини, загальною площею 12,2 кв.м., літню кухню (В), побудовану з цегли, загальною площею 19,3 кв.м., сарай (Г), побудований із дошки, загальною площею 32,0 кв.м., огорожу № 1 із штахетника, загальною площею 17,6 кв.м., деревяні ворота № 2, загальною площею 3,3 кв.м. що в селі Бишки по вул. Заріка № 16, Козівського району Тернопільської області. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 26.12.1990 року батькові позивача [PERSON], як голові колгоспного двору, видано свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок, що в с. Бишки, по вул. Заріка № 16, Козівського району (копія свідоцтва додається). Членом вказаного колгоспного двору була мати позивача [PERSON]. 07.12.1998 року помер [PERSON] 08.01.2002 року померла [PERSON] Після смерті батьків позивач прийняла спадщину в належному порядку, оскільки за її заявою 17.06.2016 року Бережанською державною нотаріальною конторою було відкрито спадкові справи №85 та №86. Козівською державною нотаріальною конторою 31.10.2016 року позивачці відмовлено в оформленні спадкового майна. На даний час позивач бажає оформити право власності на житловий будинок після смерті батька, тому просить у судовому порядку визнати її власником житлового будинку в с.Бишки по вул.Заріка 16, Козівського району Тернопільської області. В судове засідання позивач не зявилася, проте подала клопотання, згідно якого позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить справу розглядати за її відсутності (а.с.31). Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, проте подав клопотання, згідно якого просить справу розглядати за його відсутності (а.с.34). Представник відповідача у судове засідання не зявився, подав до суду відзив на позов, відповідно до якого не заперечує щодо задоволення позовних вимог [PERSON] та просить справу розглядати без його участі (а.с.32). Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує чиї-небудь права або законні інтереси. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, тому відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 11\~та ст. 60 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. 26.12.1990 року [PERSON], як голові колгоспного двору, видано свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок, що в с. Бишки по вул. Заріка №16, Козівського району. Згідно вказаного свідоцтва колгоспний двір складався із 2 (двох) членів (а.с.23). Згідно виписки з погосподарської книги №4 станом на 15 квітня 1991 року, виданої Бишківською сільською радою Козівського району 21.10.2016 року №416, головою вказаного колгоспного двору був [PERSON], та його членом була [PERSON] (а.с.22). У відповідності до ст. 17 Закону України «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Пунктом 6 (абзаци а, б) Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (із змінами внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998 року) визначено, що до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Враховуючи те, що станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору були [PERSON] та [PERSON], то кожному із них фактично належала 1/2 частина колгоспного двору. 07.12.1998 року помер [PERSON] та 08.01.2002 року померла [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про смерть серії І-ИД\~№023842 від 08.12.1998 р. та серії 1-ИД\~№128655 від 10.01.2002 р. (а.с.20-21). [PERSON] прийняла спадщину після смерті батьків у належному порядку та у строк, що підтверджується копіями витягів про реєстрацію в спадковому реєстрі №44218424 від 17.06.2016 року та №44218535 від 17.06.2016 року (а.с.18-19). 31.10.2016 державний нотаріус Козівської державної нотаріальної контори відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на колгоспний двір, оскільки відповідно до ст.47 Закону України «Про нотаріат», для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства (а.с.15). Після смерті членів колишнього колгоспного двору [PERSON] та [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями в с.Бишки по вул.Заріка №16, Козівського району та належала спадкодавцям на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 26.12.1990 року та довідки Бишківської сільської ради Козівського району Тернопільської області №417 від 21.10.2016 року (а.с.12, 14). У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Враховуючи, що позивач прийняла спадщину в належному порядку, а також те, що ніхто не оскаржує її право на спадщину, виходячи з приписів п.1 ч.2 ст.16 ЦК України суд вважає, що слід визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями по вул.Заріка №16 в с.Бишки, Козівського району. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, а тому такі підлягають до задоволення.

Outcome: approved