Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом, у якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, що знаходиться за адресою: с. Заозерне, вул. Незалежності, 38, Любомльського району Волинської області, в порядку спадкування за законом після смерті його матері [PERSON], яка померла 12.05.2015 року. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що після смерті матері відкрилась спадщина, до складу якої входить вищевказане нерухоме майно. Заповіту за життя [PERSON] не укладала, тому спадкування після її смерті здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги є діти спадкодавця: позивач [PERSON] та його брат [PERSON]. Позивач спадщину прийняв в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки на момент відкриття спадщини проживав разом зі спадкодавцем. Інший спадкоємець [PERSON] спадщини у встановленому порядку не прийняв. Однак, при зверненні до нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва на вищевказаний житловий будинок з господарськими спорудами, у звязку з відсутністю на це майно правовстановлюючих документів, тобто відсутністю реєстрації права власності за спадкодавцем, тому реалізація спадкових прав позивача на вказане майно можлива лише в судовому порядку. Сторони в підготовче засідання не зявились. Позивач подав у канцелярію суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] сільський голова Любомльського району Волинської області також подав у канцелярію суду заяву від 04.05.2018 року за вих.№163/01-20 про відсутність заперечень щодо позову [PERSON] та розгляд справи без участі представника сільської ради. За таких обставин, розгляд справи здійснювався у підготовчому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. З копії свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №216098, виданого повторно Любомльським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області 06.03.2018 року, встановлено, що [PERSON] померла 12.05.2015 року в селі Заозерне Любомльського району Волинської області (а.с.4). Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Копією довідки [PERSON] сільської ради Любомльського району Волинської області від 02.03.2018 року №547 та копією витягу з погосподарської книги №6 за 2011-2015 р.р. цієї ж сільської ради від 02.03.2018 року №548 стверджено, що житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, 1945 року побудови, який знаходиться в селі Заозерне, по вул.Незалежності, 38, Любомльського району Волинської області по особовому рахунку №437 належав [PERSON] (а.с.5, 6). Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. З копії довідки [PERSON] сільської ради Любомльського району Волинської області від 02.03.2018 року №547 та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти / спадкові договори) від 06.03.2018 року №51149760 вбачається, що заповіту [PERSON] за життя не укладала, тому, в силу ч.2 ст.1223 ЦК України, спадкування після її смерті здійснюється за законом (а.с.5, 45 на звороті). У справі встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом, відповідно до вимог ст.1261 ЦК України, є діти спадкодавця: позивач [PERSON] та його брат [PERSON]. Ступінь родинних звязків між спадкодавцем та позивачем, як матірю та сином, доводиться копією свідоцтва про народження останнього серії ІV-УР №1048344, виданого [PERSON] сільською радою Любомльського району Волинської області 15.03.1963 року (а.с.8). З копії довідки [PERSON] сільської ради Любомльського району Волинської області від 02.03.2018 року №547 встановлено, що на день смерті [PERSON] позивач проживав разом з нею та був зареєстрований за адресою: [INFO], тобто у спадковому будинку, де проживає й по сьогоднішній день (а.с.5). Отже, позивач прийняв спадщину у відповідності до положень ч.3 ст.1268 ЦК України. З копії матеріалів спадкової справи №14/2018 до майна померлої 12.05.2015 року [PERSON] встановлено, що інший спадкоємець [PERSON] у встановленому порядку спадщину не прийняв. Окрім цього, встановлено відсутність інших спадкоємців, які відповідно до ст.1241 ЦК України мають право на обовязкову частку у спадковому майні після смерті [PERSON] (а.с.44-50). Таким чином, спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON], що спадкує приналежне останній майно, є позивач [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Постановою приватного нотаріуса Любомльського районного нотаріального округу Волинської області [PERSON] від 06.03.2018 року №74/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом - на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: с.Заозерне, вул.Незалежності, 38, Любомльського району Волинської області, після смерті [PERSON], з підстав відсутності правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцю (а.с.10). Така відмова нотаріуса узгоджується з вимогами ст.ст.68, 69 Закону України «Про нотаріат» та підпунктів 4.14, 4.15 пункту 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, а тому спадкове право позивача може бути реалізовано лише в судовому порядку. Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 11.05.2018 року за №123541823 підтверджено відсутність записів щодо нерухомого майна, розташованого за адресою: Волинська область, Любомльський район, с. Заозерне, вул.Незалежності, 38, зокрема, щодо реєстрації його права власності, іпотеки, заборони відчуження (а.с.51). Комплексним висновком відповідності державним будівельним, санітарним, протипожежним нормам, містобудівній документації, правилам забудови, земельному та природоохоронному законодавству стверджено факт відповідності нерухомого майна: житлового будинку, сарая та колодязя, які знаходяться в с. Заозерне по вул.Незалежності, 38, Любомльського району Волинської області, та їх придатність до експлуатації, а будинку - для проживання (а.с.15-19). На підставі наведеного комплексного висновку та технічного паспорта ТОВ «Бюро оцінки та інвентаризації» від 23.02.2018 року встановлено, що зазначене нерухоме майно побудоване за життя спадкодавця [PERSON] та ознак самочинного будівництва не має (а.с.11-19). Частиною 1 статті 82 ЦПК України регламентовано, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Зясовані по справі обставини свідчать, що позиція відповідача щодо предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому фактичні обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, у звязку із визнанням відповідачем позову, суд вважає доведеними, а заявлені вимоги такими, що підлягають задоволенню. У звязку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи, у відповідності до положень ч.1 ст.142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого при поданні позову судового збору.

Outcome: approved