Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про витребування майна. Позов мотивовано тим, що [PERSON] , надалі Позивач, є власником двокімнатної квартири [ADDRESS] . Право власності на дане майно було набуто ним на підставі договору купівлі-продажу від 19.11.2004 року. Відповідним майном було забезпечено виконання зобов`язань за кредитними договорами між позивачем та ПАТ «ОТП Банк», про що було укладено договори іпотеки № CNL-ВОО/001/2006 від 24.01.06 та № CNL - 300/104/2007. Згідно умов зазначених договорів іпотеки позивач передав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме, житлову квартиру [ADDRESS] . У 2010 році банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки. Вимога банку щодо погашення кредитної заборгованості за рахунок іпотечного майна була визнана судом неправомірною, що підтверджується рішенням суду апеляційної інстанції від 19.05.14, лишеного без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.12.2014. Під час судового розгляду, постановою від 27.0 9.10 державним виконавцем Вишенського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження. В межах цього провадження 30.09.13 відбулись прилюдні торги з реалізації квартири, за результатами яких переможцем визначено [PERSON] , про що складено відповідний протокол. Згідно протоколу результатів прилюдних торгів з продажу нерухомого майна №VIN080212-03/13-65 від 30.09.2013 року продаж квартири [PERSON] відбулась за ціною 147358,00грн.Отже, за результатами прилюдних торгів, проведених 30.09.13, квартиру, що належала [PERSON] , придбав [PERSON] 04.09.2014 року [PERSON] , на підставі договору купівлі- продажу від 04.09.2014 року продав спірну квартиру [PERSON] . У листопаді 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Вінницької філії «Укрспецторг групп» про визнання недійсними результатів прилюдних торгів та протоколу проведення торгів з продажу нерухомого майна (справа № 127/26586/13). За результатами судового розгляду судом визнано недійсним результати прилюдних торів з продажу двохкімнатної квартири, розташованої в [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , проведених 30.09.13 Вінницькою філією ТОВ ВФ «УКРСПЕЦТОРГ ГРУПП»» та протокол проведення зазначених прилюдних торгів з продажу нерухомого майна №VIN080212-03/13-65, затверджений 30.09.13р. заступником директора Вінницької філії ТОВ «УКРСПЕЦТОРГ ГРУПП»». Рішення від 30.09.15року, набуло законної сили 12.10.16 на підставі ухвали Апеляційного суду Вінницької області. Відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] , приймали участь у справі №127/26586/13, а отже з моменту її порушення були обізнані, що квартира є спірною. У 2017 році позивач звернувся з вимогою до відповідача про звернення квартири та вирішення питання в досудовому порядку. Правомірна вимога позивача залишилась без відповіді. Просить визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] . Витребувати у [PERSON] на користь [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно державну реєстрацію права власності [PERSON] на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] , проведену 04.09.2014року (номер запису 6892570), винесеного на підставі договору купівлі - продажу від 04.09.2014року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лавреновою Г.І. Ухвалою суду від 14.01.2019 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. 25.02.2019року ухвалою суду задоволено самовідвід судді Бойко В.М. та передано справу на авторозподіл. 04.03.2019року ухвалою суду прийнято справу до свого провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 07.05.2019 року залучено до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог Службу у справах дітей Вінницької міської ради. 12.06.2019року ухвалою суду закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали за обставин викладених в позові, просили позов задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, за перечували щодо його задоволення. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради в судове засідання не з`явився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, при винесені рішення просить врахувати права дитини. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 13.08.2010року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «ОТП БАНК» борг за кредитним договором №CNL-B00/104/2007 від 25.05.2007року на загальну суму 38 665,59 доларів США, що еквівалентно згідно курсу НБУ гривні до долара США 309 510,31 грн. та 1986,15 грн. штрафних санкцій. В рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами №CNL-B00/001/2007 від 20.01.2006 року та №CNL-B00/104/2007 від 25.05.2007 року звернути стягнення на предмет іпотеки на користь ПАТ «ОТП Банк», а саме: квартиру [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу квартири від 19.11.2004р. кошти отриманні від реалізації предмета іпотеки направити на погашення загальної заборгованості перед ПАТ «ОТП Банк» та застосувати спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу ПАТ «ОТП Банк» предмету іпотеки, , а саме з правом укладення договору купівлі - продажу будь - яким способом, в тому числі нотаріального укладення договору купівлі - продажу з іншою будь - якою особою покупцем та з наданням ПАТ «ОТП Банк» всіх повноважень продавця. Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 19.05.2014року рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 13.08.2010року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки: квартиру [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу квартири від 19.11.2004року скасовано та в цій частині ухвалено нове: Відмовлено в задоволенні позову ПАТ «ОТП Банк» до [PERSON] в частині звернення стягнення на предмет іпотеки. В решті рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 13.08.2010року залишено без змін. Згідно протоколу прилюдних торгів, проведених 30.09.2013року квартиру, що належала [PERSON] , придбав [PERSON] 04.09.2014року [PERSON] , на підставі договору купівлі - продажу від 04.09.2014року продав спірну квартиру [PERSON] . Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30.05.2015року визнано недійсними результати торгів з продажу двохкімнатної квартири, розташованої в [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , проведених 30.09.2013 року ВФ ТОВ «Укрспецторг групп» (Вінницька область) та протокол проведення зазначених прилюдних торгів з продажу нерухомого майна №VIN080212-03/13-65 затверджений 30.09.2013року заступником директора ВФ ТОВ «Укрспецторг групп» Бедрак Д.І. Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 12.10.2016року заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30.09.2015року залишено без змін. Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Враховуючи те, що відчуження майна з електронних торів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав, недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами 1-3,5 та 6 ст.203 ЦК України. Судовим рішенням по справі №127/26586/13 результати торгів на яких відбулась реалізація майна позивача було визнано недійсними. Відповідач по справі приймала в ній участь у статусі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору та була залучена на підставі ухвали суду від 09.09.2015 року, отже, відповідачем по справі не була. Вимоги щодо витребування майна в рамках вказаної справи не були предметом розгляду. Згідно ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків крім тих, що пов`язанні з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а вразі неможливості такого повернення, зокрема, тоді, коли одержане підлягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі,- відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Враховуючи що сторонами правочину, який укладається за наслідкам проведення торгів є продавець … та покупець, правові наслідки, передбачені ст.216 ЦК України можуть застосовуватися виключно до сторін визнаного недійсним правочину. Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна, з підстав, передбачених ч.2 ст.388 ЦК України. Відповідач набула спірне майно шляхом укладення відплатного договору купівлі-продажу з продавцем - переможцем торгів та набула спірне майно як добросовісний набувач. На час укладення цього правочину судових рішень щодо визнання результатів торгів недійсними не було. Вирішуючи питання про статус відповідача як добросовісного набувача спірного майна суд враховує положення частини 2 статті 328 ЦК України, якою встановлюється презумпція правомірності набуття права власності, котра означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не встановлено в судовому порядку, або незаконність набуття права власності прямо не випливає із закону. Таким чином, факт неправомірності набуття права власності, якщо це не випливає із закону, підлягає доказуванню, а правомірність набуття права власності включає законність та добросовісність такого набуття. В позові стоїть питання про витребування майна, відчуження якого відбулось за наслідками торгів, які в подальшому визнані судом недійсними від добросовісного набувача і в даному випадку спеціальною нормою, яка регулює спірні правовідносини є ч.2 ст.388 ЦК України. Це повністю кореспондується з п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9 в якій зазначено, що майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання індикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених ст.388 ЦК України. Частиною 1 ст.388 ЦК України визначено, що майно за відплатним договором придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно (…) 3)вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Застосовуючи вказану норму права суд вважає за необхідне зазначити наступне, що у відповідності до роз`яснень, наведених у пункті 30 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав», судам роз`яснено, що застосовуючи положення ч.2 ст.388 ЦК України про те, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень, суд повинен мати на увазі, що позов власника про витребування майна в особи, яка придбала його в результаті публічних торгів, проведених у порядку встановленому для виконання судових рішень, підлягає задоволенню лише в тому разі, якщо торги були визнані недійсними, оскільки відповідно до ч.1 ст.388 ЦК України власник має право витребувати майно, яке вибуло з володіння поза його волею, і в добросовісного набувача. У відповідності до правової позиції Судової палати у цивільних та господарських справа України справа № 6-2233цс16 про витребування майна у добросовісного набувача майна, який придбав майно з торгів, зазначено, що витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача. Положення статті 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. Вибуття майна з володіння власника на підставі судового рішення, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Отже, спірне майно вибуло з володіння позивача поза його волею, так як рішенням суду торги щодо відчуження цього майна були визнані недійсними, а відтак, він має право захистити свої інтереси шляхом витребування майна у відповідача. Таким чином, власник, майно з володіння якого вибуло поза його волею, з дотриманням вимог статей 387,388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16. 06.05.2019року відповідачем та її представником до суду була подана заява в порядку ст.267 ЦК України про застосування строків позовної давності. Дана заява відповідача задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом до Вінницької філії «Укрспецторг групп» про визнання недійсними результатів прилюдних торгів та протоколу проведення торгів з продажу нерухомого майна у листопаді 2013 року (справа № 127/26586/13). У вказаній справі рішення Вінницького міського суду від 30.09.15 року про визнання недійсними результатів прилюдних торів з продажу двохкімнатної квартири, розташованої в [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , проведених 30.09.13 Вінницькою філією ТОВ «ТОВ «УКРСПЕЦТОРГ ГРУПП»» та протоколу проведення зазначених прилюдних торгів з продажу нерухомого майна №VIN080212-03/13-65, затверджений 30.09.13 заступником директора Вінницької філії ТОВ «УКРСПЕЦТОРГ ГРУПП», набуло законної сили 12.10.16року на підставі ухвали Апеляційного суду Вінницької області. 14.03.2017року позивач звернувся з вимогою до відповідача про повернення квартири та вирішення питання в досудовому порядку. Доказів розгляду вимоги відповідачем суду не надано. Статтею 256 ЦК України регламентовано що позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено загальний строк позовної давності тривалістю у три роки. За нормами статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позивач звернувся до суду в листопаді 2013 року, остаточне рішення суду, яким торги було визнано недійсними набуло законної сили 12 жовтня 2016 року (справа №127/26586/13 ), отже, реальне право на звернення з вимогою про витребування майна позивач набув після 12 жовтня 2016 року. Таким чином, за захистом порушених прав в досудовому та судовому порядку позивач звернувся в межах строків позовної давності, встановлених законом. Окрім цього, відповідно до правової позиції Верховного Суду відображеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.03.2018 року у справі № 904/9159/16 та від 22.03.2018 року у справі № 904/12521/16 щодо застосування віндикації, позови про витребування майна з чужого незаконного володіння можуть бути пред`явлені протягом всього періоду порушення пава власності, яке визначається триваючим. Враховуючи вище викладене, суд приходить що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 9514,80 гривень у відшкодування витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 15, 16, 319, 321, 387, 388 ЦК України,

Outcome: approved