Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з останньої аліменти на утримання дитини [PERSON], у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення дитини повноліття. В подальшому позивач уточнив свої позовні вимоги відповідно до яких просив суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки, [PERSON], у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 20 вересня 2003 року він перебував з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу народилась дитина [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні. Відповідач мешкає окремо та добровільно надає матеріальну допомогу в розмірі 500,00 грн. на місяць, якої \~не достатньо для дитини. Відповідач у вихованні та розвитку доньки ніякої участі не приймає. Дитина іноді хворіє, що вимагає додаткових витрат на лікування. Позивач в судовому засіданні підтримав первинні позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, що викладені у позові. Під час розгляду справи попросив оголосити перерву для уточнення позовних вимог. Через канцелярію суду [PERSON] надав заяву про уточнення позовних вимог, відповідно якої просив стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки, [PERSON], у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого законодавством, розгляд справи здійснювати без його участі (а.с. 48). [PERSON] та її представник у судовому засіданні пояснили, що відповідач не відмовляється від надання допомоги дитини, надала суду довідку про доходи з місця роботи, та повідомила, що проти стягнення з аліментів на утримання доньки вцілому не заперечує, але вважає, що аліменти необхідно утримувати у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Після оголошення судом перерви, відповідач та її представник через канцелярію суду надали спільну заяву відповідно до якої просили розглядати справу у їх відсутності та не заперечували проти стягнення з [PERSON] аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого законодавством (а.с. 47). Вислухавши пояснення сторін,\~перевіривши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 23.10.2015 року було розірвано. Зазначені обставини у судовому засіданні учасниками справи визнали, у суду не має сумнівів щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання, а отже відповідно до частини 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України вони не підлягають доказуванню. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Згідно копії свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 296456, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького районного управління юстиції у Харківській області 18.01.2005 року батьками дитини зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7), що також не оспорювалось учасниками справи у судовому засіданні. Як вбачається довідки, виданої Центром надання адміністративних послуг Нововодолазької селищної ради Харківської області від 03.08.2018 року № 04-75/529, дитина [PERSON] проживає разом із батьком [PERSON] за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, смт. Нова Водолага, вул. Бондарівська 15-а (а.с. 38). Частиною 2 статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України чітко визначений обовязок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. При цьому суд зауважує, що згідно з положеннями статті 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 18 зазначеної вище Конвенції передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що при вирішенні даного спору доцільно застосовувати положення частини 8 статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу їх матері, батька (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку Судом встановлено, що відповідач [PERSON] має постійне місце роботи та стабільний заробіток, що підтверджено довідкою № 2, виданою 27 липня 2018 року ФОП [PERSON] (а.с. 39). З огляду на вище викладене, повно та всебічно зясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, враховуючи те, що спільна дитина сторін проживає разом із позивачем, відповідач надає допомогу, що є недостатньою для її утримання, відповідач має постійне місце роботи та задовільний стан здоровя, враховуючи відсутність у відповідача інших неповнолітніх дітей на утриманні, суд приходить до висновку, що уточненні позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі та стягнути з [PERSON], аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи положення частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України суд вважає, що аліменти з відповідача необхідно стягувати з дня звернення позивача до суду, тобто починаючи з 22 грудня 2017 року. Крім того, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, а тому судові витрати слід покласти на відповідача в порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. З огляду на вище викладене,

Outcome: approved