Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Свої вимоги обґрунтував тим, що рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 31 травня 2013 року стягнуто з нього на користь відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 5 лютого 2013 року та до досягнення ним повноліття. Позивач вважає, що на даний час у звязку з істотною зміною його матеріального стану та через інші обставини виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів. Так, [PERSON] з 28.08.2015 року припинено здійснення підприємницької діяльності. Позивач має на утриманні непрацездатних батьків [PERSON] та [PERSON], які потребують матеріальної допомоги, постійного догляду та лікування. Посилаючись на зазначені обставини, просив суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], з 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до ? частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Позивач [PERSON] на неодноразові виклики в судові засідання по даній справі не зявився, подавав до суду заяви про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав, викладених в поданій до суду заяві, просив розгляд справи проводити за наявними у ній документами. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заявлені позовні вимоги не визнала, вважає їх необґрунтованими, а тому проти їх задоволення заперечує. Стверджує, що позивач [PERSON] є працездатним, фізично здоровим, інших малолітніх чи неповнолітніх дітей на утриманні не має, аліментів іншим особам не сплачує, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі, визначеному рішенням суду. Вважає, що [PERSON] не представлено суду доказів, що його батьки [PERSON] та [PERSON] потребують від позивача матеріальної допомоги та перебувають на його утриманні. Батько позивача - [PERSON] щомісячно отримує пенсію, мати [PERSON] є підприємцем. Вони є засновниками ТОВ Фірма „Гея, а [PERSON], крім того, є його керівником. [PERSON] разом з сином [PERSON] проживає у матері [PERSON], яка є пенсіонером, часто хворіє. Відповідач на даний час не працює, перебуває у відпустці без збереження заробітної плати по догляду за частохворіючою дитиною. На лікування дитини позивач додатково коштів не надає. Задоволення позовних вимог поставить [PERSON] в скрутне матеріальне становище. Заслухавши пояснення відповідача, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України до обставин, які враховуються при визначенні розміру аліментів, відносяться: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей чи непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 31.05.2013 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 5.02.2013 року та до досягнення ним повноліття. [PERSON] має постійне місце роботи працює у підприємця [PERSON], має регулярний дохід. Позивач інших малолітніх чи неповнолітніх дітей на утриманні не має, аліментів іншим особам не сплачує. Відповідач перебуває у відпустці без збереження заробітної плати по догляду за частохворіючою дитиною. На лікування дитини позивач додатково коштів не надає. Зазначені обставини підтвердила відповідач в судовому засіданні, а також це встановлено з досліджених в судовому засіданні рішення Маневицького районного суду Волинської області від 31.05.2013 року, довідки ФОП [PERSON] № 6 від 19.10.2016 року, наказів Маневицького торфозаводу № 15/к, № 72/к, № 128/к та № 225/к, довідки № 56 від 2.09.2016 року про потребу дитини у домашньому догляді. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд при вирішенні заявлених позивачем вимог бере до уваги, що відповідно до ст. 60 ЦПК України саме на позивача покладається обовязок довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а також представити суду докази у підтвердження обставин, які мають значення для ухвалення рішення у справі. При вирішенні позовних вимог суд бере до уваги, що розмір аліментів, які сплачуються позивачем щомісячно на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], близький до мінімального розміру аліментів, визначеного ст. 182 СК України. Зазначена обставина підтверджується дослідженою в судовому засіданні довідкою Білгород-Дністровського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області № 03-33-38157 від 17.10.2016 року. В ході судового розгляду справи позивачем не представлено суду належних доказів у підтвердження того, що його батьки [PERSON] та [PERSON] потребують від позивача матеріальної допомоги та перебувають на його утриманні, а також, що [PERSON] надаються щомісячно кошти на їх утримання, в якому розмірі і на які потреби. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що батько позивача - [PERSON] щомісячно отримує пенсію, мати [PERSON] є підприємцем, саме у неї працює позивач. Вони є засновниками ТОВ Фірма „Гея, а [PERSON], крім того, є його керівником. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні довідкою ФОП [PERSON] № 6 від 19.10.2016 року, пенсійним посвідченням [PERSON] серії АГ № 582099 від 26.04.2005 року, довідкою ТОВ Фірма „Гея № 5 від 19.10.2016 року, витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 26.09.2016 року. Позивачем представлено суду лише повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця [PERSON] від 28.08.2015 року. Разом з тим, будь-які докази про припинення підприємницької діяльності позивачем [PERSON], про що він вказує в поданій до суду позовній заяві, в матеріалах справи відсутні. Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем відповідно до ст. 60 ЦПК України не доведено заявлені позовні вимоги, а тому в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed