Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про скасування арештів з майна, а саме з квартири [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що з 01.10.2018 року він є іпотекодержателем за Іпотечним договором № 22-1-05-49 від 03.03.2008 року . Іпотечним майном за вказаним Іпотечним договором є квартира [ADDRESS] . Після переходу йому прав іпотекодержателя, позивачу стало відомо про наявність обтяжень предмету іпотеки, а саме:арешту нерухомого майна № запису про обтяження 13566818, внесений на підставі постанови державного виконавця Комінтернівського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Осмоловської Т.О. про відкриття виконавчого провадження від 04.03.2016 року за ВП № 50408622; арешту нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 10902871, внесений на підставі постанови Комінтернівського ВДВС ХМУЮ про відкриття виконавчого провадження від 03.03.2011 року за ВП № 24874709; арешту нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 11762320, внесений за постановою державного виконавця Комінтернівського ВДВС ХМУЮ Бублій А.В. про відкриття виконавчого провадження від 28.02.2011 року за ВП № 24869838. Позивач вказує, що існуючи арешти на іпотечне майно , порушує його права як іпотекодержателя вказаного майна. Посилаючись на вищевказані обставини, позивач просить скасувати існуючи арешти, що накладені на вищевказану квартиру. Ухвалою суду від 28.05.2019 року провадження по вказаній справі відкрито та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання . Ухвалою суду від 08.07.2019 року підготовче засідання у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 24.07.2019 року до участі у справі в якості третьої особи залучено АТ «Перший Український міжнародний Банк». Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи позовної заяви та просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог. Представник третьої особи в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що предметом розгляду даної справи є зняття арештів з нерухомого майна, яке є забезпеченням виконання судового рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.12.2011 року у справі № 2-2550/2011, стягувачем за яким є АТ «ПУМБ». Вказане судове рішення боржником до теперішнього часу не виконано, виконавче провадження не закрито. Також представник вважає, що ВДВС є не належним відповідачем у справі. Суд, заслухавши доводи учасників справи , дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтями 77, 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що згідно договору про іпотечний кредит № 22-12-51 від 03.03.2008 року АКБ « Меркурій» було надано [PERSON] кредитні кошти в сумі 185 250,00 грн.( а.с.8-10) На підставі Іпотечного договору № 22-1-05-49 від 03.03.2008 року [PERSON] передав в іпотеку АКБ «Меркурій» квартиру [ADDRESS] .( а.с.11-12) 30.08.2018 року між ПАТ Банк «Меркурій» та [PERSON] було укладено договір № 35 про відступлення права вимоги, за яким відступлено шляхом продажу новому кредитору права вимоги до [PERSON] за Іпотечним договором № 22-1-05-49 від 03.03.2008 року.( а.с.13-14) 01.10.2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги, за яким [PERSON] відступив [PERSON] права вимоги до боржника за Іпотечним договором № 22-1-05-49 від 03.03.2008 року.( а.с.15-16) Отже, починаючи з 01.10.2018 року іпотекодержателем за Іпотечним договором № 22-1-05-49 від 03.03.2008 року є позивач по справі, що підтверджується Витягом з - Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки від 01.10.2018 року № 139776498. ( а.с.17) Згідно інформації з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 140751283 від 09.10.2018 року вбачається про наявність обтяжень предмету іпотеки ( а.с. 18-20), а саме: -арешту нерухомого майна № запису про обтяження 13566818, внесений на підставі постанови державного виконавця Комінтернівського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Осмоловської Т.О. про відкриття виконавчого провадження від 04.03.2016 року за ВП № 50408622; -арешту нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 10902871, внесений на підставі постанови Комінтернівського ВДВС ХМУЮ про відкриття виконавчого провадження від 03.03.2011 року за ВП № 24874709; - арешту нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 11762320, внесений за постановою державного виконавця Комінтернівського ВДВС ХМУЮ Бублій А.В. про відкриття виконавчого провадження від 28.02.2011 року за ВП № 24869838. Виконавчі провадження № 50408622 та № 24874709 були закриті державними виконавцями( а.с. 21, 22) Крім того, згідно заочного рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.12.2011 року, ухваленого по справі № 2-2550/2011 за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, позовні вимоги Банку задоволені та з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» стагнуто заборгованість по кредитному договору № 6203830 від 04.04.2008 в розмірі 75583,85 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день постановлення рішення складає 603892,29 грн., пеню в сумі 29546,39 грн., судові витрати в сумі 1820,00 грн., а всього 635258,68 грн. ( а.с. 42-43) В Міжрайонному ВДВС по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області знаходиться відкрите виконавче провадження щодо виконання вищевказаного заочного рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.12.2011 року, ухваленого по справі № 2-2550/2011 ( а.с.58) Позивач звертався до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області із заявою з про зняття арештів з квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належить боржнику [PERSON] , однак йому було відмовлено з підстав того, що законної можливості для зняття арешту з майна не вбачається. ( а.с.24-25,26). Так, права і обов`язки державного виконавця визначені у статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин. У разі, якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об`єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій (частина перша статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин). Загальний порядок звернення стягнення на майно боржника визначено у главі 4 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно з частиною першою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» , звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, відповідно до якої звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Відповідно до частин третьої та четвертої статті 54 «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз`яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленного майна. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку» (частина восьма статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин). За положеннями статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки передбачений у розділі V Закону України «Про іпотеку». Зокрема, частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. При цьому за змістом частини шостої статті 3 Закону України «Про іпотеку» в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до частини сьомої статті 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Отже накладення арешту на квартиру, що є предметом іпотеки порушує права позивача як іпотекодержателя, оскільки в порядку черговості була зареєстрована найперша, у зв`язку з чим спірна квартира підлягає звільненню з-під арешту, накладеного органом ДВС. Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, такий висновок суду зроблений по даній справі, повністю узгоджується з висновками, що зроблені Великою Палатою Верховного Суду у справі № 388/1118/16-ц . Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат, суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved