Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу. В позові вказував, що 12.03.2013 року у виконавчому комітеті Банилівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області зареєстрував шлюб із [PERSON], актовий запис №6. В шлюбі 11.01.2014 року народився син [PERSON]. Посилався на те, що з відповідачем не склалися нормальні подружні стосунки і причина полягає в тому, що у них різні характери та погляди на життя, у них немає спільних уподобань та інтересів. У них на ґрунті сімейно-побутових проблем та протилежних поглядів на сімейне життя виникли неприязні відносини один до одного, втрачено почуття любові та поваги. В результаті цього сімейно-шлюбні відносини між ними припинилися, спільного господарства не ведуть, разом не проживають більше восьми останніх місяців та не підтримують ніяких стосунків. Він прийшов до висновку, що їх спільне життя неможливе, примирення між ними суперечить їх інтересам, а тому їх шлюб необхідно розірвати. Просив розірвати шлюб між ним та [PERSON], [INFO], що зареєстрований у виконавчому комітеті Банилівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №6. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належно повідомленим про місце, день та годину слухання справи, в адресованій суду заяві просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, на примирення не погоджується. У випадку неявки відповідача щодо заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, будучи належно повідомленою про місце, день та годину слухання справи, про причини неявки суд не повідомила. Оскільки позивач не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, то суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 12.03.2013 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Банилівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №06, що підтверджується оригіналом повторного свідоцтва про шлюб серія І-МИ №109745 від 04.12.2015 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вижницького районного управління юстиції у Чернівецькій області. Після реєстрації шлюбу [PERSON] прийняла прізвище [PERSON]. У шлюбі, 11.01.2014 року народився син, [PERSON], що підтверджується копією повторного свідоцтва про його народження серія І-МИ №233995 від 04.12.2015 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вижницького районного управління юстиції у Чернівецькій області. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» міститься роз'яснення про те, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Приписами ч.3 ст.10 та ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, спільно не проживають протягом восьми місяців, спільного господарства не ведуть, не підтримують сімейних стосунків, позивач на примирення не згідний, він довів, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, їх сімя розпалась остаточно, а тому позов підлягає задоволенню. Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами. На підставі ст.ст.110, 112-114 СК України,

Outcome: approved