Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що згідно рішення Луцького міськрайонного суду від 11.03.2020 року шлюб між ним та [PERSON] було розірвано. В шлюбі вони мають двоє дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] . На сьогоднішній день діти проживають з [PERSON] . За заявою [PERSON] 18.12.2019 року було видано судовий наказ про стягнення з нього на користь відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини щомісячно. 12.03.2020 року головним державним виконавцем Першого відділу ДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 61526029. Зазначає, що він не є найманим працівником і в нього немає щомісячної гарантованої заробітної плати, з якої можна було б утримувати 1/3 частину для сплати аліментів щомісяця, так як він є суб`єктом підприємницької діяльності, займається внутрішнім перевезенням пасажирів на таксі, а тому вважає за доцільне сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі. Просить суд змінити розмір аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 заробітку щомісячно та визначити розмір аліментів до стягнення у твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, просили суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, просила суд в його задоволенні відмовити за безпідставністю. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає. Судом встановлено, що 18 грудня 2019 року Луцьким міськрайонним судом видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, на кожну дитину, щомісяця, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 02 грудня 2019 року та до досягнення дітьми повноліття. Підставою звернення до суду з позовом [PERSON] зазначив, що він неє найманим працівником і в нього немає щомісячної гарантованої заробітної плати, з якої можна було б утримувати 1/3 частину для сплати аліментів щомісяця, так як він є суб?єктом підприємницької діяльності, займається внутрішнім перевезенням пасажирів на таксі, а не має постійної заробітної плати. Відповідно до ст. 51 Конституції України дитинство являється об`єктом охорони держави. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, у зв`язку з покращенням матеріального становища платника аліментів одержувач аліментів може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення їх розміру. При цьому, на відміну від зміни розміру аліментів (ст. 192 СК України), визначених за рішенням суду, законом не визначено переліку підстав для зміни способу стягнення аліментів. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч. 2 ст. статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст. 182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення. При цьому суд повинен враховувати встановлені ч. 2 ст. 182 СК України гарантії прав дитини, а саме: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить їх стягувачу. Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК Ураїни предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно зі ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, матеріали справи не містять даних про зміну майнового або сімейного стану сторін після виданого судом судового наказу про стягнення аліментів, які б слугували підставою для зміни розміру аліментів, позивачем не надано доказів про це не під час звернення до суду з позовом, так і в судовому засіданні. Розмір аліментів, що стягуються з позивача на утримання дітей є мінімальний - 1/3 частина всіх видів заробітку (доходів) щомісячно. Що ж до визначення способу виконання батьками обов`язку утримувати дитину, то право вибору належить тому з батьків, з ким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів визначений рішенням суду змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів, тобто, позивачу не належить вимога про вибір способу, хоча він в судовому засіданні просив змінити саме спосіб стягнення аліментів, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed