Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з в інтересах неповнолітньої [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, свої вимоги обґрунтував тим, що з 1997 року він перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON]. [INFO] року від даних відносин в них народилась дитина - донька [PERSON]. Весь час вони мешкали в квартирі [ADDRESS]. Дана квартира згідно договору № 491 від 07.10.1998 року та акту передачі та прийняття квартири РЖУ № 6 від 04.11.1998 року була надана квартиронаймачу [PERSON]. [PERSON] померла [INFO] року. В квартирі зареєстровані її син від першого шлюбу [PERSON] та неповнолітня [PERSON]. [PERSON] в квартирі не мешкає з 2009 року, однак добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажає. Просить суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS]. В судовому засіданні [PERSON] свої вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання нез?явився, причин своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи - Шейко І.О. заперечувала проти задоволення позовних вимог. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили , що [PERSON] приблизно з 2009 року в квартирі [ADDRESS] не проживає. В даній квартирі мешкає [PERSON] та його донька [PERSON]. Суд, вислухавши учасників с удового засідання, свідків, дослідивши матеріали справи набуває висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Відповідно до частини 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985р. № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв'язку з чим це питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Тобто, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за наявності двох умов: по-перше, непроживання у спірному житловому приміщенні на час звернення до суду понад шість місяців, по-друге, таке непроживання має бути без поважних причин. З матеріалів справи вбачається, що особистих речей [PERSON] в спірній квартирі не має. Згідно до акту про не проживання від 03.02.2017 року [PERSON] в квартирі не мешкає з жовтня 2009 року. Таким чином, зібрані по справі докази свідчать про те, що відповідач понад 7 років не проживає у спірній квартирі без поважних причин, тому втратив право користування означеним жилим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved