Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

[PERSON] звернувся в Дергачівський районний суд Харківської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «[PERSON] аваль» в особі Харківської обласної Дирекції «[PERSON] аваль», треті особи: Приватний нотаріус Дергачівського міського нотаріального округу [PERSON], Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання генеральної кредитної угоди та кредитних договорів недійсними. В судовому засіданні представник відповідача ПАТ «[PERSON] Аваль» заявив клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: смт. Вільшани вул.. Свердлова 42 Дергачівського району Харківської області, зареєстрований за [PERSON], на нежитлову будівлю літ. «А», загальною площею 251,6 кв.м, що знаходиться за адресою:м. Харків вул. Роллана Ромен, 13-а, зареєстрованого за [PERSON], на транспортний засіб, а саме: легковий седан В, марки MITSUBISHI моделі LANSER 1.6 COMFORT. Випуску 2008 року, державний реєстраційний № [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії АХС №084178, видане ВРЕР №1 ГУУВДС України м. Харкова 22 лютого 2008 року зареєстрованого за [PERSON]. Свою заяву обґрунтовує тим, що відповідно до ч. 2 ст. 1057-1 ЦК України згідно якої «Визнаючи недійсним кредитний договір, у якому виконання зобов'язання позичальника забезпечено заставою майна позичальника або поручителя, суд за заявою кредитодавця накладає на таке майно арешт.» Згідно ч. 3 ст. 1057-1 Арешт на майно підлягає зняттю, якщо протягом 30 днів з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання недійсним кредитного договору кошти у розмірі, визначеному судом, будуть повернуті кредитодавцю. Представник позивача [PERSON] заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що воно є необґрунтованим та безпідставним. Суд вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, вважає в задоволенні клопотання необхідно відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 1057-1 ЦК України, визнаючи недійсним кредитний договір, у якому виконання зобов'язання позичальника забезпечено заставою майна позичальника або поручителя, суд за заявою кредитодавця накладає на таке майно арешт. Згідно ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Отже, правова норма, на яку посилається заявник в якості обґрунтування клопотання, а саме ст. 1057-1 Цивільного кодексу України, внесена до Цивільного кодексу України відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо виконання господарських зобов'язань» № 5405-/і від 02.10.2012 року, що набув чинності 04.11.2012 року. Таким чином, ставити питання щодо накладання арешту на об'єкти застави під час вирішення спору щодо недійсності кредитних договорів кредитор вправі лише щодо оспорювання кредитних договорів, укладених після набрання чинності зазначеного закону, тобто після 04.11.2012 року. Оскільки оспорювані правочини були укладені 21.03.2008 року, 02.04.2008 року, 12.05.2008 року, в зв'язку з чим у відповідності до ст. 5 ЦК України, приписи ч. 2 ст. 1057-1 ЦК України не можуть регулювати відносини, які виникли до 04.11.2012 року. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed