Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 21.02.2000 року помер дідусь позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на обєкт нерухомого майна, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташовується в м. Ковелі по вул. Олеся Гончара , 8. На момент його смерті у будинку були зареєстровані [PERSON], дружина спадкодавця, [PERSON], син спадкодавця, [PERSON], невістка спадкодавця, [PERSON], онук спадкодавця, [PERSON], онук спадкодавця, тобто позивач, [PERSON], син спадкодавця. Спадкодавець [PERSON] заповідального розпорядження на випадок своєї смерті не залишив, а тому після його смерті мало спадкування за законом. Як зазначає позивач на час смерті спадкодавця з зареєстрованих осіб в будинку фактично проживали лише [PERSON], [PERSON], [PERSON] та сам позивач, натомість [PERSON] та [PERSON] незважаючи на реєстрацію в будинку разом із спадкодавцем не проживали та у володіння та користування спадковим майном не вступали, заяв про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавали і тому вважаються такими, що спадщину не прийняли. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла [PERSON] та [PERSON], адже вступили у володіння та управління спадковим майном, а тому в порядку спадкування за законом набули право власності на цілий житловий будинок в рівних частинах. Будь - яких дій щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, як правовстановлюючих документів на житловий будинок, не вживали, адже до нотаріальної контори із вказаним питанням не звертались. 21.07.2004 року помер [PERSON]. Внаслідок його смерті відкрилась спадщина на належну йому 1/2 частину житлового будинку по вул. Олеся Гончара, 8 в м. Ковелі. Спадкодавець [PERSON] заповідального розпорядження, тобто заповіту, на випадок своєї смерті не залишив, а тому після його смерті мало місце спадкування за законом. Із зареєстрованих осіб в будинку на момент смерті [PERSON], фактично проживали та в порядку ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України прийняли спадщину [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] незважаючи на реєстрацію в будинку разом із спадкодавцем не проживав, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавав і тому вважається таким, що спадщину не прийняв. [PERSON] в порядку спадкування після смерті чоловіка, спадкодавця [PERSON], належала 1/2 частка будинку (дорівнює 3/6 часткам ) та в порядку спадкування за законом після смерті сина [PERSON] відійшла ще 1/6 . Остаточно [PERSON] належало 4/6 часток у праві власності на житловий будинок по вул. Олеся Гончара, 8 в м. Ковелі. [PERSON] та позивач, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] набули у власність по 1/6 частки у будинку. 23.01.2007 року померла [PERSON] та внаслідок її смерті відкрилась спадщина на належних їй 4/6 частин житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами по вул. Олеся Гончара, 8 в м. Ковелі, право на які вона набула в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] та після смерті сина [PERSON]. Спадкодавець [PERSON] заповіту на випадок своєї смерті не залишила, а тому спадкування здійснюється за законом. Із зареєстрованих осіб в будинку на момент смерті [PERSON] фактично проживали [PERSON] та позивач, [PERSON]. Натомість [PERSON] незважаючи на реєстрацію в будинку разом із спадкодавцем не проживав, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавав і тому вважається таким, що спадщину не прийняв. Ніхто інший із наявних спадкоємців, зокрема [PERSON], який є сином відносно спадкодавця, заяви про прийняття спадщини не подавав і тому вважається таким, що спадщину не прийняв. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв тільки позивач, [PERSON]. Після смерті спадкодавця позивач до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину також не звертався. 15.09.2015 року померла [PERSON]. Внаслідок її смерті відкрилась спадщина на належну їй 1/6 частку у власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. О.Гончара, 8 в м. Ковелі яку вона набула у власність в порядку спадкування після смерті чоловіка - [PERSON]. За час свого життя [PERSON] заповіту на випадок своєї смерті не видавала, а тому мало місце спадкування за законом у відповідності до черговості. Так, до першої черги спадкоємців законодавством віднесено позивача та [PERSON]. Як зазначає позивач, що після смерті [PERSON], він прийняв спадщину, оскільки на момент її смерті був зареєстрований та проживав з нею спільну в будинку по вул. О. Гончара, 8 в м. Ковелі. Натомість позивач вказує, що його брат [PERSON] після смерті [PERSON] спадщину не прийняв, адже заяви про її прийняття в установлений шестимісячний строк до нотаріальної контори не подавав, а тому є таким, що спадщину не прийняв. На підставі викладеного позивач вказує, що ним в порядку спадкування було набуто у власність цілий житловий будинок по вул. О. Гончара, 8 в м. Ковелі, адже після смерті [PERSON] до нього перейшло належне їй право на 4/6 частки будинку ( які остання набула в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] в розмірі 3/6 часток та після смерті сина в розмірі 1/6 частки, із належних останньому 3/6 часток, які він набув в порядку спадкування після смерті батька), після смерті [PERSON] до позивача перейшло право на належну йому 1/6 частку в будинку із належних йому 3/6 часток та після смерті [PERSON] до позивача перейшло право на належну їй 1/6 частку в будинку яку вона набула в порядку спадкування після смерті [PERSON] із належних йому 3/6 отриманих в порядку спадання після смерті [PERSON]. Позивач вказує, що після смерті [PERSON] він звернувся до приватного нотаріуса [PERSON], якою 28.09.2015 року за заявою позивіача було заведено спадкову справу та зареєстровано її реєстрацію у спадковому реєстрі за № 57995283 та за минанням, шестимісячного строку позивач звернувся до нотаріуса за видачею йому свідоцтва право на спадщину, але нотаріусом у видачу вказаного документа позивачу було відмовлено з підстав того, що відносно майна померлої відсутні правовстановлюючі документи, оскільки ніхто з померлих своїх спадкових прав не оформляв, а тому і відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Враховуючи наведене, позивач просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок з усіма господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по вул. Олеся Гончара, 8 в м. Ковелі Волинської області в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавців: [PERSON], який помер 21.02.200 року, [PERSON], який помер 21.07.2004 року, [PERSON], яка померла 23.01.2007 року, [PERSON], яка померла 15.09.2015 року. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, попередньо подавши заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову. Позов обґрунтований і його слід задовольнити повністю. Згідно вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно реєстраційного посвідчення виданого Луцьким міжміським бюро технічної інвентаризації, житловий будинок, розташований в м. Ковелі по вул. С. Лазо, за № 8, зареєстрований на праві особистої приватної власності за [PERSON], на підставі договору посвідченого Ковельською державною нотаріальною конторою та [PERSON] прийому будинку в експлуатацію, затвердженого рішенням виконкому Ковельської міської ради народних депутатів. Відповідно до довідки № 22-27/с-406 від 08.06.2016 року встановлено, що рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради від 09.12.1996 року № 340 «Про перейменування вулиць міста та повернення їм історичних назв», вулиця С. Лазо була перейменована на вулицю [PERSON]. З свідоцтва про смерть, виданого 21.02.2000 року Ковельським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Волинської області, встановлено, що 21.02.2000 року помер [PERSON]. Відповідно до п. п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції Закону 2003 року, Цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Правила книги шостої даного закону щодо спадкування застосовуються лише до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом. Таким чином, до вказаних правовідносин застосовуються правила Розділу VII ЦК України в редакції Закону 1963 року. Відповідно до ст. 524 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом та за заповітом. Спадкування за законом має місце коли і поскільки воно не змінене заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року), для придбання спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Таким чином після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все майно, яке належало їй на праві приватної власності, в тому числі й на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Олеся Гончара, 8 в м. Ковелі. Спадкодавець [PERSON] заповідального розпорядження на випадок своєї смерті не залишив, а тому після його смерті мало спадкування за законом. Померлий [PERSON] був чоловіком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим повторно 25.04.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ковельського районного управління юстиції, запис за № 10. Крім того померлий [PERSON] був батьком [PERSON] Згідно довідки виданої РЖКП № 1 м. Ковеля №387 від 25.09.2015 року, [PERSON] був зареєстрований за адресою: [INFO], з 14.06.1976 року по 21.02.2000 року та був виписаний в звязку зі смертю. Крім того за вказаною адресою були зареєстровані [PERSON], з 05.12.1979 року по 23.01.2007року та була виписана у звязку зі смертю, [PERSON], з 22.01.1982 року по 21.07.2004 року та був виписаний у звязку зі смертю, [PERSON], з 28.01.1977 року по 14.07.2000 року, невістка [PERSON], з 07.02.1983 року по 15.09.2015 року, яка була виписана у звязку зі смертю, [PERSON] з 22.07.1988 року по даний час та [PERSON] з 31.08.1984 року по 30.04.2010 року. Суд визнає переконливими твердження позивача про те, що [PERSON], [PERSON], своїми діями фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, тобто прийняла спадщину, а тому, в силу ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року), стали власниками вказаного будинку і їх частки в цьому будинку були рівними по ? за кожним. З свідоцтва про смерть, виданого 23.07.2004 року встановлено, що 21.07.2004 року в м. Ковелі помер [PERSON]. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом, а з аналізу змісту ст. ст.1222, 1241 ЦК України вбачається, що спадкування за законом має місце лише тоді і в тому обсязі, в якому воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не прийнялися внаслідок його смерті. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини він не заявив про відмову від неї. Таким чином після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все майно, яке належало йому на праві приватної власності, в тому числі й на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Олеся Гончара, 8 в м. Ковелі. Спадкодавець заповідального розпорядження на випадок своєї смерті не залишив, а тому після його смерті мало спадкування за законом. Померлий [PERSON] був чоловіком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим 06.11.1986 року відділом ЗАГСу Ковельського міськвиконкому, запис за № 413. Крім того померлий [PERSON] був батьком позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 05.07.1986 року відділом ЗАГСу Ковельського міськвиконкому, запис за № 657. Після смерті [PERSON], в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняли спадщину [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Таким чином [PERSON] в порядку спадкування після смерті чоловіка, спадкодавця [PERSON], належала 1/2 частка будинку (дорівнює 3/6 часткам ) та в порядку спадкування за законом після смерті сина [PERSON] відійшла ще 1/6. Остаточно [PERSON] належало 4/6 часток у праві власності на житловий будинок по вул. Олеся Гончара, 8 в м. Ковелі. [PERSON] та позивач, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] набули у власність по 1/6 частки у будинку. Згідно довідки виданої РЖКП № 1 м. Ковеля №388 від 25.09.2015 року, [PERSON] був зареєстрований за адресою: [INFO], з 22.01.1982 року по 21.07.2004 року та був виписаний в звязку зі смертю. Крім того за вказаною адресою були зареєстровані [PERSON], з 05.12.1979 року по 23.01.2007року та була виписана у звязку зі смертю, [PERSON], з 07.02.1983 року по 15.09.2015 року, яка була виписана у звязку зі смертю, [PERSON] з 22.07.1988 року по даний час та [PERSON] з 31.08.1984 року по 30.04.2010 року. З свідоцтва про смерть, виданого 23.01.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, встановлено, що 23.01.2007 року померла [PERSON]. Таким чином після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все майно, яке належало їй на праві приватної власності, в тому числі й на частку житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Олеся Гончара, 8 в м. Ковелі. Спадкодавець [PERSON] заповідального розпорядження на випадок своєї смерті не залишила, а тому після її смерті мало спадкування за законом. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв тільки позивач [PERSON]. Згідно довідки виданої РЖКП № 1 м. Ковеля №389 від 25.09.2015 року, [PERSON] була зареєстрований за адресою: [INFO], з 05.12.1979 року по 23.01.2007 року та була виписаний в звязку зі смертю. Крім того за вказаною адресою були зареєстровані [PERSON], з 07.02.1983 року по 15.09.2015 року, яка була виписана у звязку зі смертю, [PERSON] з 22.07.1986 року по даний час та [PERSON] з 31.08.1984 року по 30.04.2010 року. З свідоцтва про смерть, виданого 15.09.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, встановлено, що 15.09.2015 року померла [PERSON]. Таким чином після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все майно, яке належало їй на праві приватної власності, в тому числі й на частку житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Олеся Гончара, 8 в м. Ковелі. Спадкодавець [PERSON] заповідального розпорядження на випадок своєї смерті не залишила, а тому після її смерті мало спадкування за законом. Померла [PERSON] була матірю позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 05.07.1986 року відділом ЗАГСу Ковельського міськвиконкому, запис за № 657. Згідно витягу № 41637189 виданого 28.09.2015 року приватним нотаріусом [PERSON] встановлено, що приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу [PERSON] заведено спадкову справу після смерті спадкодавця [PERSON]. Листом приватного нотаріуса [PERSON] №276/02-14 від 01.06.2016 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок після смерті [PERSON] в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Згідно п.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Зазначене підтверджує ту обставину, що позивач не має змоги оформити свої спадкові права на спірний будинок в позасудовому порядку. З огляду на викладене, позивач по справі є спадкоємцем за законом майна, що належало [PERSON], який помер 21.02.2000 року, [PERSON], який помер 21.07.2004 року, [PERSON], яка померла 23.01.2007 року, [PERSON], яка померла 15.09.2015 року в тому числі і будинок № 8 по вул. Олеся Гончара в м. Ковелі, а тому це майно належить позивачу в порядку спадкування за законом. Таким чином в судовому засіданні доведено обставини, якими позивач обґрунтовував позовні вимоги, а саме - право позивача на житловий будинок з усіма господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по вул. Олеся Гончара, 8 в м. Ковелі Волинської області в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавців: [PERSON], який помер 21.02.200 року, [PERSON], який помер 21.07.2004 року, [PERSON], яка померла 23.01.2007 року, [PERSON], яка померла 15.09.2015 року. Виходячи з обставин справи, судові витрати по справі суд залишає за позивачем.

Outcome: approved