Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Живачівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області про визнання за ним права власності за набувальною давністю на двохкімнатку квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що після закінчення Рогатинського радгосп-технікуму з листопада 1970 року по 15.05.1971 року працював бригадиром по тваринництву радгоспу ім.Горького, а з 25.05.1971 року по 1992 рік (по день реорганізації колгоспу) - обліковцем ферми колгоспу ім.Москальова с. Живачів Тлумацького району Івано-Франківської області, з наступними переводами на посаду головного зоотехніка, заступника голови колгоспу по кормовиробництву, далі головного зоотехніка колгоспу (копія трудової книжки , додається). Рішенням зборів уповноважених колгоспників колгоспу ім. Москальова с.Живачів Тлумацького району Івано-Франківської області від 03.05.1981 року було виділено із земель присадибного фонду, якою користувався [PERSON], відповідно генплану забудови села земельну ділянку площею 0,12 га на будівництво 4-ох квартирного двоповерхового житлового будинку для спеціалістів колгоспу (архівний витяг протоколу №3 зборів уповноважених колгоспників колгоспу ім. Москальова, додається). 26.03.1990 року на засіданні правління колгоспу ім.Москальова с.Живачів Тлумацького району Івано-Франківської області слухалося питання про розподіл квартир в житловому будинку спеціаліста і згідно заяв на виділення квартири, рішенням правління колгоспу було вирішено надати квартири спеціалістам колгоспу: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та йому - [PERSON] (протокол правління колгоспу № 4). З цього часу він проживає із членами його сім'ї в двохкімнатній квартирі [ADDRESS]. На сьогоднішній день з наданих колгоспом квартир приватизовано дві квартири спеціалістами колгоспу, які на той час працювали в колгоспі - [PERSON] та [PERSON]П.(копія рішення загальних зборів селянської спілки «Живачівська» (колишній колгосп ім.Москальова) від 07.02.1995 року (протокол № 1), додається). У 2011 році 1/2 будинку, у якому знаходиться спірна квартира, було передано на баланс відповідача - Живачівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, в зв'язку з ліквідацією с/с «Живачівська» (правонаступника колгоспу ім. Москальова). Він має намір використати своє право на приватизацію квартири, однак вчинити такі дії не представляється можливом у зв'язку з відсутністю на території Тлумацького району Івано- Франківської області органу приватизації. Він більше десяти років добросовісно, відкрито та безперервно володіє двохкімнатною квартирою № 4 будинку №31 по вул. Незалежності в с. Живачів, яка була надана йому ще колишнім колгоспом ім. Москальова, оскільки він як молодий спеціаліст прийшов працювати до колгоспу і працював по день його реорганізації. Відповідач на даний час не заперечує щодо приватизації належної йому квартири, а тому просить визнання за ним права власності за набувальною давністю на двохкімнатку квартиру [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився. Разом з тим, на адресу направив заяву щодо підтримання позову та розгляду справи без його участі. Представник Живачівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності та щодо визнання позову. Суд, дослідивши та оцінивши дані, що містяться в письмових доказах по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до архівного витягу №671/01-20 від 15.09.2015 року з протоколу № 3 зборів уповноважених колгоспників колгоспу ім. Москальова с. Живачів Тлумацького району Івано-Франківської області від 03.05.1981 року вирішено виділити земельну ділянку площею 0,12 га в с. Живачів Тлумацького району Івано-Франківської області із земель присадибного фонду, якою користується [PERSON] відповідно генплану забудови села на будівництво 4-ох квартирного двоповерхового житлового будинку для спеціалістів колгоспу (а.с. 9). Згідно архівного витягу №670/01-20 від 15.09.2015 року з протоколу № 4 засідання правління колгоспу ім. Москальова с. Живачів Тлумацького району Івано-Франківської області від 26.03.1990 року вирішено надати квартири в будинку спеціаліста слідуючим товаришам: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до протоколу №1 загальних зборів с/с «Живачівська» від 07.02.1995 року розглянуто заяви [PERSON] та [PERSON] та надано дозвіл на приватизацію будинків, в яких вони проживають (а.с. 13-15). Рішенням №54/05-2011 пятої сесії Шостого демократичного скликання Живачівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області від 13.05.2011 року «Про взяття на баланс сільської ради обєктів соціальної сфери» вирішено прийняти у власність територіальної громади села Живачів Тлумацького району Івано-Франківської області обєкти соціальної сфери та житлового фонду згідно акту передачі від 18.04.2011 року, зокрема 1/2 частину будинку спеціаліста вартістю 48000 грн. 00 коп. Бухгалтерії сільської ради провести зміни в бухгалтерському обліку згідно акту прийому-передачі. Доручити виконкому сільської ради оформити право власності на вищевказані обєкти соціальної сфери (а.с. 11). Відповідно до повідомлення Тлумацької районної державної адміністрації Івано-Франківської області № 286/01-08/05 від 30.04.2015 року органу приватизації у структурі Тлумацької районної державної адміністрації Івано-Франківської області станом на 01.01.2015 року не передбачено (а.с. 12). Згідно довідки Живачівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області №346 від 14.09.2015 року [PERSON] зареєстрований у будинку спеціаліста №31/4/4 по вул. Належності с. Живачів Тлумацького району Івано-Франківської області та склад його сімї становить: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 8). З відомостей трудової книжки [PERSON] №16 від 20.02.1971 року витікає, що він: - 25.05.1971 року прийнятий в колгосп ім. Москальова обліковцем ферми (пр. №6 від 25.05.1971 року); - 15.02.1977 року переведений на зоотехніка експедитора (пр. №3 від 15.02.1977 року); - 10.08.1979 року переведений на головного зоотехніка (пр. №10 від 10.08.1979 року); - 25.05.1982 року переведений на заступника голови колгоспу по кормовиробництву (пр. 6 від 25.05.1982 року); - 26.12.1983 року переведений і затверджений головним зоотехніком (пр. №21 від 26.12.1983 року); - 15.01.1992 року звільнений з головного зоотехніка в звязку з реорганізацією колгоспу (пр. №1 від 15.01.1992 року). Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. У відповідності до ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. У Цивільному кодексі України набувальна давність розглядається як спосіб набуття права власності. Набувальна давність поширюється на випадки фактичного безпідставного володіння чужим майном за певних умов. У відповідності до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Отже, для набуття права власності на майно за набувальною давністю згідно з правилами ст. 344 ЦК України, по-перше, необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Разом з тим факт обізнаності особи про те, що вона не є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права (викраденння, шахрайство). По-друге, таке володіння повинно бути відкритим, тобто очевидним для всіх інших осіб, при цьому володілець має ставитись до цього майна, як до власного (експлуатувати, вживати необхідні заходи для утримання майна в належному стані тощо). Приховування володільцем свого володіння майном є порушенням цієї вимоги. По-третє, володіння майном повинно бути безперервним протягом встановлених законом строків (відповідно до ч. 2 ст. 344 ЦК України особа, яка володіє майном, до часу свого фактичного володіння може приєднати час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду (ч. 4 ст. 344 ЦК України), тобто для набуття права власності на ці об'єкти володілець повинен звернутись до суду. Набрання рішенням суду законної сили є підставою для виникнення права власності на зазначені види майна, крім нерухомого, право власності на яке підлягає державній реєстрації. На цей вид майна право власності за набувальною давністю виникає з моменту державної реєстрації цього права. Відповідно до пунктів 1, 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 року, то набувальна давність може застосовуватись для набуття права власності на майно, володіння яким почалося не раніше 1 січня 2001 р. Тобто, набувальна давність щодо об'єктів нерухомості могла застосовуватись лише після 1 січня 2001 р. Така правова позиція міститься і в ухвалі Верховного Суду України від 20 лютого 2008 р. у справі №6-27245св07. Відповідно до п.п.13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Як встановлено під час судового розгляду, позивач разом з членами своєї сімї більше десяти років відкрито, безперервно володіє нерухомим майном, а саме двохкімнатною квартирою №4 у житловому будинку №31 по вул. Незалежності в с. Живачів Тлумацького району Івано-Франківської області, тому суд вважає за можливе визнати за ним право власності на спірну квартиру за набувальною давністю шляхом задоволення позову. Виходячи із викладеного, на підставі Конституції України, ст.ст. 11, 15, 16, 328, 344, п.п. 1, 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», та

Outcome: approved