Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дунаєвецького районного суду Хмельницької області з позовом, в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з належними до його господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] , 1922 року народження, померлій [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті баби [PERSON] . До її спадкового майна належить: земельна частка (пай), яка перебуває у колективній власності спілки селян «Паризька Комуна» с. Морозів Дунаєвецького району Хмельницької області, розміром 1,32 в ум.ка.га. без визначення цієї частки у натурі; житловий будинок з належними до його господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Зазначену земельну ділянку позивач успадкував, про що нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Однак, у видачі такого свідоцтва на житловий будинок нотаріусом було відмовлено у зв`язку з відсутністю документів, які посвідчують право власності померлої на таке майно. Навівши доводи щодо належності вказаного спадкового майна спадкодавцю, позивач просив задовольнити позов. Згідно з ухвалою судді від 03 грудня 2021 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. В підготовче судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій вимоги позову підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача\~Новодунаєвецької селищної ради в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якому просив провести розгляд справи за відсутності представника відповідача, позов визнав. Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із ч. 3\~ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд вважає, що поданий позов слід задовольнити з огляду на наступне. [INFO] померла баба позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Позивач являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , про що свідчить заповіт, посвідчений Морозівською сільською радою Дунаєвецького району Хмельницької області 17.02.1997 року №13 та дублікат заповіту, виданий Морозівською сільською радою Дунаєвецького району Хмельницької області від 04.12.2007 року №132. До майна померлої приватним нотаріусом Дунаєвецького нотаріального округу Люзняком О.М. заведено спадкову справу №115-2008. Як вбачається з матеріалів означеної спадкової справи, єдиним спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] є позивач. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.01.2016 № 40 [PERSON] успадкував право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом на земельну частку (пай) серії ХМ № 0302600 виданому на ім`я [PERSON] . Разом із цим, згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №357/02-31 від 26.11.2021 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що вказане майно спадкодавець [PERSON] належним чином не оформила, відсутній правовстановлюючий документ на це майно. Наведена обставина стала підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. Вирішуючи обґрунтованість доводів позивача, наведених ним на підтвердження позовних вимог, при застосуванні норм права судом враховується наступне. Матеріалами справи підтверджується, що акт про завершення будівництвом житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] не складався, свідоцтво про право власності на домоволодіння Дунаєвецькою (районною) міською радою не видавались на прізвище [PERSON] . Згідно повідомлення від 30 листопада 2021 року №34/05-22 Архівного відділу №1 Кам`янець-Подільської райдержадміністрації вбачається, що у справі №876 від 26 вересня 1988 року у рішенні засідання виконкому Дунаєвецької районної Ради народних депутатів Хмельницької області №166 «Про реєстрацію житлових будинків, які належать громадянам сіл Дунаєвецького району» списку про визнання домоволодіння жителям села [PERSON] не зазначено. Довідкою виконкому Морозівської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області №1214 від 04.12.2007 підтверджується, що [PERSON] , яка померла [INFO] на момент смерті проживала в с. Гута Морозівська Дунаєвецького району Хмельницької області та на день смерті була зареєстрована одна. Згідно виписки з погосподарських книг сіл Морозів, Гута Морозівська, Гамарня Дунаєвецького району Хмельницької області, виданої Новодунаєвецькою селищною радою, домоволодіння 1974 року забудови за адресою: [ADDRESS] рахується за померлою [INFO] [PERSON] , 1922 року народження. За цим домоволодінням рахується земельна ділянка в розмірі 0,49 га, в тому числі: 0,25 га будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,024 га ведення особистого селянського господарства. Комунальним підприємством «Інвентарбюро» Дунаєвецької районної ради на замовлення позивача було виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який складається з А-І житлового будиноку. Проте, як з`ясовано судом, право власності на означене нерухоме майно не зареєстроване. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст.\~331\~ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який набрав чинності 03 серпня 2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цьогоЗакону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 означеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Судом також враховується, що право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. Як з`ясовано судом, будинок за адресою: [ADDRESS] , побудований у 1974 році. У 1974 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року N 8502-II, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 18 грудня 2013 року у справі № 6-137цс13. Із урахуванням наведеного, а також зважаючи на встановлені судом обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини, суд вважає доведеними наведені позивачем обставини щодо належності [PERSON] на праві власності будинку за адресою [ADDRESS] , спадкоємцем за заповітом якого є позивач. Відповідно до положеньстатті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Нормами\~ст. 1268 ЦК України\~визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця. У відповідності до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно із ч.1 ст.\~15\~Цивільного кодексу\~України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Підсумовуючи усе вищезазначене, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання за позивачем [PERSON] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , право власності на спадкове майно, яким є яким є житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного та

Outcome: approved