Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до [PERSON], третя особа: Марганецька міська рада Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що квартира [ADDRESS], в якій він мешкає, належить йому на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири. В квартирі значиться зареєстрованою відповідач [PERSON], яка була його дружиною. Шлюб розірвано за рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 13.09.2013 року. Розпочинаючи з травня 2013 року відповідач в квартирі не проживає. Він не може на власний розсуд розпоряджатися своїм майном, що є порушенням його права володіти, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Позивач надав суду заяву про слухання справи без його присутності. Відповідач до суду не з»явилася, причину неявки суду не повідомила про час та місце розгляду справи завчасно повідомлялася у встановленому законом порядку. Представник третьої особи на розгляд справи не зявився, повідомлені належним чином про час, дату та місце слухання справи. Заяв чи клопотань не надходило. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.\~\~З урахуванням думки позивача який в наданій заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача у заочному порядку. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне: Квартира [ADDRESS], належить [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, посвідченого нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області 31.10.2005 року, зареєстровано в реєстрі № 4933; витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 9051318 від 24.11.2005 року /а.с. 5,7/. Згідно домової книги в квартирі [ADDRESS] значиться зареєстрованою відповідач /а.с 3-4/. Згідно рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2013 року, яке набрало законної сили 24.09.2013 року, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Згідно акту від 13.04.2016 року, складеного в присутності [PERSON], [PERSON], затвердженого директором ММКП «Житлове господарство» в квартирі [ADDRESS], відповідач не проживає більше трьох років /а.с. 8/. Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно зі ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В звязку з реєстрацією в квартирі відповідача, Позивач не може розпорядитися на власний розсуд квартирою, що є перешкодою у володінні, розпорядженні майном на власний розсуд. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved