Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Богомолової Дар`ї Ігорівни (далі відповідач 1), Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі відповідач 2), Приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Дмитра Юрійовича (далі відповідач 3) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначає, що наприкінці липня 2020 року позивач дізнався про те, що у відношенні нього відкрите виконавче провадження №62164274, на підставі виконавчого напису №388, виданого 13.02.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Боговоловою Д.І., щодо стягнення з позивача грошових коштів на користь ТОВ «Вердикт Капітал». Позивач вважає дії відповідачів незаконними та такими, що не відповідають чинному законодавству України, зокрема, зазначив, що нотаріус не пересвідчився у безспірності наявності боргу у позивача. На підставі викладеного позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №388, виданий 13.02.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богомоловою Д.І. про стягнення заборгованості з позивача на користь ТОВ «Вердикт Капітал» в розмірі 66165,75 грн. Також зобов`язати Приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області припинити виконавче провадження №62164274 та скасувати всі постанови на правлені на стягнення коштів з позивача. Представник позивача та позивач в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Відповідач 1 - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Богомолова Дар`я Ігорівна в судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалась. Представник відповідача 2 - Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Вердикт Капітал» в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Відповідач 3 Приватний виконавець\~виконавчого округу\~Запорізької області\~Проценка Дмитра\~Юрійовича в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що позивач [PERSON] з 20.09.2016 по теперішній час проходить військову службу в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, що підтверджується копіями довідок Управління державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Луганській області №38/05-1-72 від 10.07.2020 та №38/05-1-80 від 03.08.2020. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Дмитра Юрійовича від 29.05.2020, винесеною у виконавчому провадженні №62164274 з примусового виконання виконавчого напису №388, виданого 13.02.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богомоловою Дар`єю Ігорівною щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» суми боргу в розмірі 66165,75 грн, звернуто стягнення на доходи боржника, що отримує дохід у Управління Державної служби спеціального захисту інформації України в Луганській області, у розмірі 20% з усіх видів доходів. \~ \~ \~ \~Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із змінами та доповненнями (надалі - Порядок). Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. При цьому, ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (надалі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, пунктом 2 Переліку документів, передбачено, що для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Суд звертає увагу на те, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж беззаперечно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі та саме за цей період. Законодавством не визначений вичерпний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Разом з тим суд зазначає, що відповідачем 2 не було надано до суду жодних доказів на підтвердження укладення між ним та позивачем відповідних кредитних договорів, або інших документів, з яких можливо було б встановити факт існування відповідних боргових зобов`язань у позивача перед ТОВ «Вердикт Капітал», у зв`язку з якими, нотаріусом було вчинено спірний виконавчий напис. Отже, ТОВ «Вердикт Капітал» не було надано суду доказів безспірності заборгованості, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису. Заборгованість позивача, яка значиться у спірному виконавчому написі, не дає можливості зробити висновок щодо правомірності її нарахування. \~ \~ \~ \~Таким чином, суду не було надано доказів того, що виконавчий напис було вчинено нотаріусом за наявності усіх необхідних для вчинення такого напису документів, перелік яких передбачений пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Отже, факт наявності спірного виконавчого напису суттєво порушує права позивача, оскільки оспорюваний виконавчий напис нотаріуса не відповідає вимогам закону, а тому є таким, що не підлягає виконанню. Разом з тим слід зазначити, що частиною першою статті 1 Закону встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Частиною другою статті 1 Закону передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права. Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. Тобто нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі. Виходячи з норм Закону України «Про нотаріат», у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями. Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Викладене узгоджується\~із висновками\~Верховного Суду,\~висловленими у\~постановах від\~14\~серпня 2019\~року у\~справі №\~519/77/18\~(провадження\~№ 61-10311св19)\~та від\~15\~квітня 2020\~року у\~справі №\~474/106/18\~(провадження\~№ 61-13847св19)\~від 12\~листопада 2020\~року у\~справі №200/3452/17\~(провадження\~№ 61-18790св19). Таким чином, суд зазначає приватний нотаріус є неналежним відповідачем у цій справі, оскільки цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Отже, позовна заява в частині вимог, що пред`явлені до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Богомолової Дар`ї Ігорівни задоволенню не підлягає. Щодо позовних вимог позивача до Приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Дмитра Юрійовича, суд зазначає наступне. Позивачем жодним чином не доведено відповідними доказами допущення приватним виконавцем порушень вимог Закону України «Про виконавче провадження». Окрім того, сам факт стягнення грошових коштів за рішенням приватного виконавця, яке було здійснене в рамках виконавчого провадження з примусового виконання спірного виконавчого напису нотаріуса, який у встановленому законом порядку не визнано таким, що не підлягає виконанню, не є обставиною, яка б підтверджувала незаконність дій приватного виконавця. Крім того, позовні вимоги позивача про зобов`язання Приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Дмитра Юрійовича припинити виконавче провадження №62164274 та скасувати всі постанови направлені на стягнення грошових коштів є необґрунтованими з огляду на таке. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Тобто, законодавством чітко визначено порядок дій, які повинні вчинити особи, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, у випадку визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, суд вважає, що в даному випадку визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є ефективним, належним та достатнім способом захисту порушених прав позивача, а тому суд не вбачає правових підстав для зобов`язання приватного виконавця вчинити додаткові дії, що не передбачені законом. З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання спірного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову в сумі №50838051 від 10.08.2020 на суму 420,40 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги були задоволені частково, а саме в частині, що пред`явлена до ТОВ «Вердикт Капітал», а тому вищевказані судові витрати в розмірі 420,40 грн підлягають стягненню з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь позивача. Згідно із ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Отже, з урахуванням задоволення позову, підстав для скасування заходів забезпечення позову станом на час ухвалення цього рішення суд не вбачає.

Outcome: partial