Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - Позивач) звернувся до суду з позовом до ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі по тексту - Відповідач) про визнання дій незаконними, стягнення суми вкладу в розмірі 20 809 грн. 16 коп., матеріальних та моральних збитків Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.12.2012 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір банківського вкладу «Новокодний 2013 «Персональний подарунок» № 491611/2012. Договір укладався строком на 4 місяці, з виплатою процентів та можливістю автоматичної пролонгації. Позивачем була внесена початкова сума вкладу в розмірі 20 013 грн. 21.08.2014 р. закінчився черговий період, на який було автоматично пролонговано договір. Позивач звернувся до Відповідача з вимогою про повернення вкладу. Відповідно до умов Договору, повернення депозиту мало здійснюватись шляхом перерахування коштів на рахунок «Для виплат» [NUMBER]. Разом з тим, після закриття депозиту Позивач не зміг отримати вклад, оскільки у Відповідача були відсутні кошти. Крім того, Позивачу повідомили, що вклад він зможе отримувати у відділенні банку, частинами, по 1000 грн. в день, в разі наявності коштів. У зв'язку з тим, що Відповідач порушує умови договору, не повертає вклад, Позивач змушений був звернутись до суду із позовною заявою про стягнення з Відповідача 20 809 грн. 16 коп. суми боргу за договором банківського вкладу, 27, 5 % річних за весь період затримки розрахунку на день винесення рішення, 3 % річних за затримку розрахунку, суму знецінення коштів згідно індексу інфляції, який буде встановлено на день винесення судового рішення, 0, 1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше 10 відсотків і 10 000 грн. в рахунок відшкодування завданих моральних збитків. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву в якій просив розглядати справу у відсутність позивача, позов просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився. Судом вживалися заходи щодо повідомлення Відповідача про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що 21.12.2012 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір банківського вкладу «Новокодний 2013 «Персональний подарунок» № 491611/2012 (а.с. 2). Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 1061 ЦК України Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а не витребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. Початкова сума Вкладу відповідно до п. 1.3. Договору банківського вкладу становить 20 013 грн. Відповідно до п. 1.5. Договору банківського вкладу виплата процентів, нарахованих на вклад з першого по третій місяць за ставкою 25 %, в четвертий місяць дії за ставкою 31 % річних здійснюється за умовами Договору та Правил і стосується лише першого строку дії вкладу. Відповідно до п. 1.7. Договору банківського вкладу дата вимоги Вкладником вкладу - 21.04.2013 року. Дата вимоги вкладником пролонгованого вкладу - дата, яка співпадає з першим днем по закінченню кожного наступного строку від дати укладення Договору. Позивач виконав умови Договору, вніс на депозитний рахунок вклад в сумі 20 013 грн., що підтверджується випискою руху коштів по рахунку за 21.08.2014 року (а.с. 3). Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Позивач звернувся до Відповідача з вимогою про дострокове розірвання Договору банківського вкладу та повернення грошових коштів, внесених на вклад. Відповідач вклад не повернув. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що в частині стягнення з Відповідача суми боргу за банківським вкладом в розмірі 20 809 грн. 16 коп. позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України, засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. У зв'язку з вище викладеним, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з Відповідача 27, 5 % річних за весь період затримки розрахунку на день винесення рішення, 3 % річних за затримку розрахунку, суму знецінення коштів згідно індексу інфляції, який буде встановлено на день винесення судового рішення, 0, 1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше 10 відсотків і 10 000 грн. в рахунок відшкодування завданих моральних збитків, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню сума у розмірі 20 809 грн. 16 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягнути з Відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial