Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до Рогатинської районної державної адміністрації, Жовчівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області про визнання недійсним Державного акта на право приватної власності на землю серія ІІ-ІФ № 021212 виданого Жовчівською сільською радою 18 жовтня 2001 року та про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом. У позовній заяві зазначено, що 28 квітня 1997 року помер дід позивача [PERSON]. За життя він набув права власності на земельні ділянки на території Жовчівської сільської ради, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серія ІІ-ІФ № 021212 від 18 жовтня 2001 року. Спадкоємицею після його смерті була його дружина, баба позивача [PERSON], яка фактично прийняла спадщину, однак не оформила своїх спадкових прав. [PERSON] померла 12 серпня 2011 року, внаслідок її смерті відкрилася спадщина за заповітом, складеним на користь позивача. Заповіт не змінений та не скасований. Інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно немає. В даний час позивач бажає оформити право власності на спадкове майно, однак не може цього зробити через те, що Державний акт було видано після смерті [PERSON], а згідно п.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. У судове засідання позивач, представник позивача не прибули, направили на адресу суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримали повністю із підстав, наведених у позовній заяві, просили позов задовольнити. Представник відповідача Жовчівської сільської ради, у судове засідання не прибув, направив на адресу суду письмове клопотання про слухання справи без його участі. Позовні вимоги визнає повністю та не заперечував щодо задоволення позову. Представник відповідача Рогатинської районної державної адміністрації у судове засідання не прибув, направив на адресу суду письмове клопотання про слухання справи без його участі. Позовні вимоги визнає повністю та не заперечував щодо задоволення позову. За ст.27 ЦПК України участь у судових засіданнях є правом, а не обов'язком сторін по справі. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] помер 28 квітня 1997 року в с.Жовчів Рогатинського району Івано-Франківської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-НМ № 079448, виданим 03 вересня 1998 р. Жовчівською сільською радою Рогатинського району Івано-Франківської області. За життя йому належали земельні ділянки на території Жовчівської сільської ради загальною площею 0,87 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ № 021212, виданого Жовчівською сільською радою Рогатинського району Івано-Франківської області 18 жовтня 2001 р. на підставі рішення сесії Жовчівської сільської ради від 11 червня 2001 р., зареєстрованого в книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за № 318. За життя [PERSON] заповідального розпорядження не залишив. Спадкоємцем після його смерті була його дружина - [PERSON], яка вступила в управління на володіння спадковим майном після смерті чоловіка, але юридично не оформила спадщини. [PERSON] померла 12 серпня 2014 року в с. Жовчів Рогатинського району Івано-Франківської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-НМ № 194547, яке видане 13 серпня 2014 р. виконавчим комітетом Жовчівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області. \~Відповідно до заповіту, посвідченого 03 квітня 2013 року у виконавчому комітеті Жовчівської сільської ради, [PERSON] все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом матиме право заповіла [PERSON]. Відповідно до довідок,\~ виданих виконавчим комітетом Жовчівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області 10 листопада 2017 року за № 245,246 [PERSON] на день смерті проживав в [INFO] разом із дружиною [PERSON]. Заповіт від імені [PERSON] у виконавчому комітеті Жовчівської сільської ради не посвідчувався. [PERSON] на день смерті проживала одна в [INFO]. Заповіт посвідчений від імені [PERSON] не змінений та не скасований. Як вбачається з довідки відділу Держгеокадастру в Рогатинському районі Івано-Франківської області від 01.01.2017 року № 1691/3-08 нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 21528,15 грн. Державним нотаріусом Рогатинської районної державної нотаріальної контори [PERSON]\~ 28 жовтня 2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,87 га. на території Жовчівської сільської ради, у звязку з тим, що Державний акт було видано після смерті спадкодавця [PERSON] У постанові зазначено, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем померлої [PERSON], яка померла 12 серпня 2014 року, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON], який помер 28 квітня 1997 року, але не оформила своїх спадкових прав. За змістом ст. 25 ЦК України, здатність фізичної особи мати цивільні права та\~ нести цивільні обовязки є правоздатністю. Зміст правоздатності складає сукупність тих цивільних прав та обовязків, які можуть мати фізичні особи. Цивільна правоздатність є невіддільною від самого існування людини, виникає в момент народження і припиняється зі смертю. Судом встановлено, що Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку видано Жовчівською сільською радою 18 жовтня 2001 року, тобто після смерті [PERSON], який помер 28 квітня 1997 року, а тому позов про визнання недійсним Державного акта підлягає до задоволення. Право власності на землю гарантується відповідно до положень ст. 14 Конституції України. Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Необхідність визнання прав на землю виникає тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо наявності у особи певного субєктивного земельного права, субєктивне право заперечується чи створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності на земельну ділянку, чи права користування нею через наявність таких сумнівів чи відсутність або втрату належних правовстановлюючих документів на таку земельну ділянку. Відповідно до п. г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Власник майна, відповідно до ст.392 ЦК України, може предявити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні правовстановлюючі документи. За ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована,\~ не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб,\~ а тому\~ позов підлягає до задоволення. Державний акт серії ІІ-ІФ № 021212 на право приватної власності на землю на території Жовчівської сільської ради площею 0,87 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який виданий Жовчівською сільською радою 18 жовтня 2001 року на імя [PERSON] слід визнати недійсним. За [PERSON], [INFO], жителем [INFO], картка фізичної особи платника податків [NUMBER] слід визнати право власності на земельні ділянки площею 0,87 га в межах згідно з планом на території Жовчівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, нормативна грошова оцінка яких 21528,15 грн., які на день смерті належали [PERSON], яка померла 12 серпня 2014 року, яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав після смерті свого чоловіка - [PERSON], який помер 28 квітня 1997 року, в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved