Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

[PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20.06.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 264, мотивуючи тим, що вони з лютого 2012 року не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що вони мають несумісні характери та різні погляди на життя. Вважає примирення неможливим. Також позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання їх малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 гривень щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення нею повноліття, оскільки дитина проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо, від надання допомоги в утримані дитини у добровільному порядку ухиляється. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. В судове засідання відповідач не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення в газеті «Одеські вісті» від 08.11.2014 року, заяв про відкладення справи або слухання справи за його відсутністю не направляв, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 20.06.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20.06.2008 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області. Сторони з лютого 2012 року не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що вони мають несумісні характери та різні погляди на життя. [PERSON] та [PERSON] від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 17.10.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сім'єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати. Що стосується позовних вимог щодо стягнення аліментів на дитину суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на України з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (- ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Дитина проживає разом із матір'ю, що підтверджено довідкою № 4081, виданою 15.08.2014 року управлінням житлово - комунального господарства Ізмаїльської міської ради Одеської області. Згідно п.п.2,3 ч.1, ч.2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 184 СК України - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 7 Закону України « Про Державний бюджет України на 2014 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років на 2014 рік складає 1286 гривні. Домовленості про утримання дитини між сторонами не досягнуто. Таким чином, враховуючи, що відповідач, являючись батьком дитини зобов'язаний її утримувати до досягнення нею повноліття, проте домовленості про утримання дитини між сторонами не досягнуто та в даний час відповідач є працездатною особою, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їх малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі - 2000 гривень щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 21.08.2014 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO]. Згідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах платежу за один місяць. Згідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 243 гривень 60 копійок із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Outcome: approved