Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON], треті особи: Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, Четверта Запорізька державна нотаріальна контора, про визнання шлюбу недійсним. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив наступне. 10.10.2012 року Шевченківським відділом державної реєстрації Актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON] та братом позивача [PERSON], який помер [INFO] року. Після його смерті відкрилась спадщина у виді квартири [ADDRESS]. У вересні 2012 року, до укладення шлюбу, [PERSON] важко хворів панкреатитом, часто скаржився на болі в області голови. 12.10.2012 року [PERSON] було встановлено діагноз: чисельні очагові ураження головного мозку, рак четвертої стадії. Позивач вважає, що його брат [PERSON], через стан здоров'я, не міг розуміти значення своїх дії, керувати ними, а тому не міг дати добровільної згоди на шлюб. З огляду на вищевикладене, просить суд визнати шлюб, зареєстрований 10.10.2012 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, між [PERSON] та [PERSON] недійсним. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, жодних заяв та клопотань на адресу суду не надходило. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у ньому, просив задовольнити позов, додатково пояснивши, що через відсутність у позивача свідоцтва про шлюб, у позовній заяві помилково зазначену дату укладення шлюбу - 10.10.2012 року замість вірного 11.10.2012 року. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечували, пояснивши суду, що відповідач проживала разом з [PERSON] з 2004 року однією сім'єю у будинку [ADDRESS] у м. Запоріжжі, вели спільне господарство, були пов'язані спільним побутом, мали спільний бюджет. За весь час спільного життя [PERSON] ніколи не знаходився у неадекватному стані. Навпаки, до самої смерті, він працював водієм транспортного засобу у Комунальній установі «Запорізької станції екстреної (швидкої) медичної допомоги» Запорізької обласної ради. По роду своєї роботи він щорічно проходив медичне обстеження, останній раз оглядався 27.09.2012 року та 28.09.2012 року з приводу хронічного панкреатиту. На прийомі всіх впізнавав, поводився адекватно, погодився на стаціонарне обстеження. До психіатра ніколи не направлявся. В період з 04 жовтня 2012 року по 14 жовтня 2012 року [PERSON] знаходився на стаціонарному обстеженні у хірургічному відділенні міської клінічної лікарні екстреної і швидкої медичної допомоги. 10 жовтня 2012 року та 15 жовтня 2012 року він також оглядався терапевтом. Саме в період, 11 жовтня 2012 року вони зареєстрували шлюб у приміщені Шевченківського відділу державної реєстрацій актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції. До РАЦС вони приходили самостійно. [PERSON] сам заповнював свої анкетні данні у заяві на шлюб і самостійно підписував її. Він самостійно висловлював свою згоду на шлюб, відповідав на питання про наміри реєстрації шлюбу, які йому задавалися та самостійно підписав актовий запис про шлюб. Третя особа Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, подали заяву про розгляд справи без їх участі, разом з тим надавши наступні письмові пояснення. 11.10.2012 року до Шевченківського відділу ДРАЦС РС ЗМУЮ звернулися громадяни України [PERSON] та [PERSON] з метою реєстрації шлюбу. Заява відповідно до діючого законодавства заповнювалась в Державному реєстрації актів цивільного стану громадян та особисто підписана [PERSON] та [PERSON] Відповідно до п. 9 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.20.2000 № 52/5 (в редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 №3307/5), органом державної реєстрації актів цивільного стану, що прийняв заяву про державну реєстрацію шлюбу, було ознайомлено заявників з умовами і порядком державної реєстрації шлюбу, їхніми правами та обов'язками як майбутнього подружжя, обов'язком повідомити один одному про стан свого здоров'я, попереджено заявників про відповідальність за приховання відомостей про наявність перешкод для державної реєстрації шлюбу, про що свідчать підписи на заяві про державну реєстрацію шлюбу. При поданні заяви та при реєстрації шлюбу [PERSON] поводився адекватно, чітко відповідав на запитання, підтверджував згоду на добровільний шлюб зі [PERSON] Реєстрація шлюбу проводилась в приміщення Шевченківського відділу ДРАЦС РС ЗМУЮ, куди заявники прийшли самостійно. Третя особа Четверта Запорізька державна нотаріальна контора в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, подали заяву про розгляд справи без їх участі. Вислухавши учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2,3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України). Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON], 11.10.2012 року, зареєстрував шлюб зі [PERSON], про що Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції зроблено актовий запис № 387. [INFO] року помер [PERSON], спадкоємцем другої черги за законом є його брат [PERSON] Позивач просив суд визнати недійсним шлюб між [PERSON] та [PERSON], оскільки його брат хоча і не був визнаний судом недієздатним, але за своїм психічним станом через хворобу не міг надавати звіт своїм діям та керувати ними на момент укладання шлюбу. За клопотанням представника позивача та відповідача, судом було допитані свідки. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона померлого [PERSON] знає з 1972 року. Він був чоловіком її померлої сестри. Дійсно, останнім часом, перед смертю, [PERSON] погано пересувався, у нього погіршилася пам'ять та стан здоров'я взагалі. Крім того, свідок зазначила, що померлий особисто їй висловлював своє небажання укладати шлюб зі [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] та [PERSON] знає багато років. Знала про хворобу померлого, однак останній завжди вів себе адекватно. Крім того, саме померлий [PERSON] запропонував їй та її зятю бути свідками на їх з [PERSON] весіллі. Однак, згодом повідомив, що вони вже уклали шлюб. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] та [PERSON] знає багато років. Вони проживала разом приблизно 7-8 років, а може й більше, точно не пам'ятає. Про укладення шлюбу дізналася від [PERSON] Останній раз бачила померлого через тиждень після укладення шлюбу, оскільки прийшла їх привітати. Під час зустрічі [PERSON] був розсудливим, нормально спілкувався, був адекватним. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі ст. 40 СК України, шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка; шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності; шлюб не може бути визнаний недійсним, якщо на момент розгляду справи відпали обставини, які засвідчували відсутність згоди особи на шлюб або її небажання створити сім'ю. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам, при вирішенні справ про визнання шлюбу недійсним, слід брати до уваги те, наскільки цим шлюбом порушено права та інтереси особи, тривалість спільного проживання подружжя, характер їх взаємин, а також інші обставини, що мають істотне значення. В ході розгляду справи за клопотанням представника позивача судом була призначена посмертна судово-психіатрична експертиза з метою встановлення психічного стану [PERSON] на момент укладання шлюбу 11.10.21012 року. Відповідно до Акту № 295 від 27.05.2014 року амбулаторної (посмертної) судово-психіатричної експертизи, складеного судово-психіатричною експертною комісією КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР, [PERSON] в період укладення шлюбу міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. Згідно з вимогами діючого законодавства та відповідно до судової практики, вирішуючи спір щодо недійсності шлюбу, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулась з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі належним позивачем, відсутність права на позов в матеріальному розумінні тягне за собою прийняття рішення про відмову в задоволенні позову, незалежно від встановлених судом обставин, оскільки лише наявність права обумовлює виникнення у інших осіб відповідного обов'язку перед особою, якій таке право належить, яка може вимагати виконання такого обов'язку від інших осіб. Отже лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність, чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно приймає рішення про захист порушеного права, або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених позовних вимог. У судовому засіданні встановлено та знайшло своє підтвердження, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю, вели спільне господарство. В судовому засіданні знайшов своє підтвердження та не спростовується матеріалами справи, висновками експертизи та показаннями свідків, факт того, що реєстрація шлюбу була добровільним волевиявлення [PERSON] та [PERSON] Суд критично відноситься до показів свідка [PERSON], оскільки вони спростовуються іншими доказами по справі. Таким чином, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними, недоведеними та необґрунтованими, у зв'язку з чим задоволенню не підлягають. Судові витрати позивача, відповідно до ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із відмовою у задоволені позову, відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed