Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рогатинського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві зазначено, що 07 травня 2010 року між сторонами по справі у виконавчому комітеті Нижньолипицької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області було зареєстровано шлюб, про що було зроблено актовий запис за №3. Від спільного проживання в шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO]. Спільне проживання між ним і відповідачкою з часу реєстрації шлюбу погіршилося. Почали виникали сварки, непорозуміння. На даний час вони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин, проживають окремо. Просив шлюб розірвати. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю із підстав, які наведені у позовній заяві. Крім того, пояснив, що вони проживають окремо, за термін, наданий судом для збереження сім'ї не помирилися. Спору щодо визначення місця проживання малолітнього сина немає. Син проживає з матір'ю. Просив позов задовольнити. Відповідачка позов виззнала повністю. Пояснила, що спільно з відповідачем не проживають, за термін, наданий судом для збереження сім'ї вони не помирилися. Просила шлюб розірвати. Суд, вислухавши доводи сторін по справі, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановим такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Нижньолипицької сільської ради, 07 травня 2010 року було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], актовий запис за №3. Після реєстрації шлюбу дружині було присвоєно прізвище [PERSON]. За час спільного проживання у шлюбі в подружжя народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Верхньолипицької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області. [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS] що підтверджується довідкою №109, виданою 04 квітня 2017 року Верхньолипицькою сільською радою. За статтею 16 «Загальної декларації прав людини» від 10.12.1948 року чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності, чи релігії вступати у шлюб і створювати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо вступу в шлюб, під час перебування у шлюбі і під час його розірвання. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них, чи інтересам їх дітей. За ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дані положення закріплені у ст.55 Сімейного кодексу України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до роз'яснень, даних в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», якщо після закінчення призначеного судом строку, примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Відповідно до вимог ст.112 СК України при розірванні шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову. Бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, за час, наданий судом для примирення і збереження сім'ї не помирилися, у обох наявне стійке волевиявлення, направлене на припинення сімейних відносин. Викладені обставини свідчать, що подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї неможливе, суперечитиме інтересам сторін, що має істотне значення, а тому позов підлягає до задоволення. За ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У судовому засіданні відповідачка просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . Згідно статті 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved