Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд, із урахуванням уточнених позовних вимог, з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 68434 грн. 77 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 26 липня 2015 року біля 02 год. 20 хв. неповнолітній [PERSON] керував автомобілем Citroen Berlingo, номерний знак [NUMBER], по вулиці Миру в м. Деражні, не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.1.а Правил дорожнього руху України. Тоді ж, всупереч вимогам п.п.2.3.б, 12.1 Правил дорожнього руху України, [PERSON] не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем Daewoo Espero, номерний знак [NUMBER], що перебуває у користуванні позивача, внаслідок чого вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля Daewoo Espero вартість матеріального збитку, заподіяного позивачу, склала 68434 грн. 77 коп. Оскільки таку шкоду позивачу добровільно не відшкодовано, він, відповідно до ст.ст. 1179, 1187 ЦК України, просить стягнути її, враховуючи факт неповноліття відповідача [PERSON], з його батьків [PERSON] і [PERSON], а також [PERSON], в користуванні якого перебуває автомобіль Citroen Berlingo. Крім того, позивач просить стягнути з відповідачів понесені ним витрати по сплаті судового збору. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання 21 вересня 2016 року не зявився, проте, приймаючи участь в судовому засіданні 16 червня 2016 року, позову не визнав, підтвердивши, що 26 липня 2015 року біля 02 год. він дійсно керував автомобілем Citroen Berlingo по вулиці Миру в м. Деражні та допустив зіткнення із автомобілем Daewoo Espero, проте вважає, що правові підстави для покладення на нього відповідальності за заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоду відсутні, а тому просить відмовити в задоволенні позову. Залучений судом до участі у справі в якості співвідповідача батько неповнолітнього відповідача [PERSON] [PERSON] в судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Залучена судом до участі у справі в якості співвідповідача мати неповнолітнього відповідача [PERSON] [PERSON] та її представник позову не визнали, вказуючи, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Citroen Berlingo перед третіми особами була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «Україна», у звязку з чим позивач, як потерпіла внаслідок ДТП особа, міг скористатись своїм правом на отримання страхового відшкодування, тому позовні вимоги вважають необґрунтованими і просять відмовити в їх задоволенні. Відповідач [PERSON] позову не визнав і пояснив, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля Citroen Berlingo є його батько [PERSON], проте з моменту реєстрації, тобто з 2 жовтня 2014 року автомобіль фактично перебуває у власності відповідача. Оскільки під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю його автомобіля 26 липня 2015 року, він ним не керував, тому вважає, що відсутні підстави покладення на нього цивільно-правової відповідальності внаслідок заподіяння шкоди. Крім того, відповідач посилається на те, що позивач має право на страхове відшкодування, у звязку з чим просить відмовити в задоволенні позову. Залучений судом до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON], котрий є власником автомобіля Daewoo Espero, номерний знак [NUMBER], в судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Вислухавши доводи сторін, їх представників та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Тернопільської області 21 липня 2012 року, наділений правом користування і розпорядження автомобілем Daewoo Espero, номерний знак [NUMBER], власником якого на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САЕ номер 618727, виданого 1 ВРЕР УДАІ УМВСУ в Тернопільській області 13 квітня 2011 року, є [PERSON] Наведені позивачем в обґрунтування позовних вимог обставини повністю підтверджуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення, що перебувала у провадженні Деражнянського районного суду за №673/1213/15-п, зокрема, протоколами про адміністративні правопорушення, схемою наслідків дорожньо-транспортної пригоди та доданими до неї документами. Постановою судді від 29 вересня 2015 року неповнолітній [PERSON] визнаний винним в тому, що 26 липня 2015 року біля 02 год. 20 хв. він керував автомобілем Citroen Berlingo, номерний знак [NUMBER], по вулиці Миру в м. Деражні, не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив п.2.1.а Правил дорожнього руху України. Тоді ж всупереч вимогам п.п.2.3.б, 12.1 Правил дорожнього руху України [PERSON] не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем Daewoo Espero, номерний знак [NUMBER], який був припаркований на узбіччі по ходу руху, внаслідок чого вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Цією ж постановою щодо [PERSON] застосований захід впливу за вчинення правопорушень, передбачених ст. 124, ч.2 ст. 126 КУпАП, у вигляді попередження. Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ номер 468519 підтверджується, що власником автомобіля Citroen Berlingo, номерний знак [NUMBER], є батько відповідача [PERSON] - [PERSON], проте, як підтвердив сам відповідач, автомобіль перебуває у його користуванні з моменту його реєстрації, тобто з 2 жовтня 2014 року. Згідно з постановою начальника ВДАІ з обслуговування Деражнянського району від 8 вересня 2015 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Постанова оскаржена не була і після набрання нею законної сили відповідач сплатив суму штрафу повністю, тому суд не приймає до уваги його доводів в тому, що він не передавав керування автомобілем Citroen Berlingo неповнолітньому відповідачу [PERSON], котрий не мав права на таке керування. Отже, суд вважає доведеним факт заподіяння матеріальної шкоди позивачу. Аналізуючи доводи в заперечення позову відповідача [PERSON], співвідповідача [PERSON] та її представника в тому, що позивач, маючи право на страхове відшкодування, не скористався ним, суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, виходячи з наступного. Метою здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування та в межах страхової суми. З огляду на наведене, сторонами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобовязання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обовязок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобовязанні ним є страховик. Разом із тим, зазначені зобовязання не виключають одне одного. Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обовязково припиняє деліктне зобовязання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобовязаною. Відповідно до ч.1 ст. 12, ч.2 ст. 14 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Відповідно до ст. 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні. Отже, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди. Згідно із ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно із ст.ст. 395, 396 ЦК України речовими правами на чуже майно є, зокрема, право володіння та право користування. Особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. При визначенні розміру шкоди суд виходить із наявного в матеріалах справи висновку експертного автотоварознавчого дослідження №100/15 від 7 серпня 2015 року, згідно з яким вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Daewoo Espero, номерний знак [NUMBER], внаслідок його пошкодження у дорожньо-транспортній пригоді складає 68434 грн. 77 коп. При цьому, як зазначено у висновку, вартість відновлювального ремонту автомобіля перевищує його ж вартість без врахування пошкоджень і проводити таке відновлення економічно недоцільно, тому вартість матеріального збитку визначена у розмірі ринкової вартості автомобіля без врахування пошкоджень та інших наслідків дорожньо-транспортної пригоди. Підсумовуючи наведене, суд доходить висновку про те, що в даному випадку шкоду має відшкодовувати у розмірі заявлених вимог відповідач [PERSON] Підстави ж для відшкодування такої шкоди співвідповідачами [PERSON] і [PERSON] відсутні. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Такі витрати, понесені позивачем, складають розмір 684 грн. 36 коп., що підтверджується квитанцією №5 від 4 грудня 2015 року.

Outcome: partial