Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі по тексту - відповідач), треті особи - Державне підприємство «Національні інформаційні системи» (далі по тексту - третя особа 1), Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі по тексту - третя особа 2), відповідно до якого позивач просив позивач просив зобов`язати відповідача подати реєстратору Державного реєстру обтяжень рухомого майна заяву про припинення приватного обтяження № 7935088 (контрольна сума: А1В57ДББГ7) і виключення його з реєстру, боржник - [PERSON] (ІПН [NUMBER] ), підстава обтяження: Договір застави № PCL-209/024/2008 від 17.09.2008, об`єкт обтяження: легковий автомобіль KIA Carnival, номер об`єкта: [NUMBER] , номер державної реєстрації: [NUMBER] ; виключити з державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про приватне обтяження № 7935088 (контрольна сума: А1В57ДББГ7), боржник - [PERSON] (ІПН [NUMBER] ), підстава обтяження: Договір застави № PCL-209/024/2008 від 17.09.2008, об`єкт обтяження: легковий автомобіль KIA Carnival, номер об`єкта: [NUMBER] , номер державної реєстрації: [NUMBER] ; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1 536, 80 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.09.2008 між позивачем та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», було укладено Кредитний договір № CL-209/024/2008, за умовами якого позивач отримав кредитні кошти на легковий автомобіль KIA Carnival в розмірі 29 150, 00 доларів США. В якості забезпечення зобов`язань за кредитним договором між позивачем та Банком було також укладено Договір застави транспортного засобу №PCL-209/024/2008, відповідно до умов якого вказаний автомобіль передано в заставу Банку та внесені відповідні відомості до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. В подальшому право вимоги за Кредитним договором було відступлене ТОВ «ОТП Факторинг». На погашення заборгованості за договором позивачем сплачувались кошти на рахунок нового кредитора. Однак, позивачу стало відомо, що право вимоги за Кредитним договором знову було відступлено на користь ТОВ «Вердикт Капітал», про що позивача повідомлено не було. При цьому, від працівників відповідача почали надходити дзвінки про вимогу погасити заборгованість позивачем в розмірі 18 000, 00 грн., хоча позивач не мав на той момент заборгованості в такому розмірі. В подальшому позивач звернувся до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» з вимогою про повернення надмірно сплачених коштів та видачу довідки про відсутність заборгованості за кредитним договором. Однак позивача було повідомлено, що грошові кошти, які були ним сплачені на рахунок Товариства, переведені на користь нового кредитора. За таких обставин, позивач вважає, що його зобов`язання за Кредитним договором перед відповідачем виконані в повному обсязі. Оскільки зобов`язання за Кредитним договором виконані, то, відповідно, припинив свою чинність і Договір застави автотранспортного засобу. Так позивач звернувся до відповідача з листом про зняття обтяжень з належного йому автомобіля. Однак відповідач вказаний лист залишив поза увагою. В свою чергу наявність обтяження на належному позивачу майні порушує право власності останнього, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду. Від представника відповідача надійшов відзив, який було повернуто в судовому засіданні 10.02.2020. Представник третьої особи 1 в своїх поясненнях вказав, що відповідно до положень чинного законодавства, виконує суто механічну функцію по внесенню/видаленню відомостей з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, при цьому Закон покладає відповідальність за достовірність відомостей, що містяться заяві саме на обтяжувача. Під час прийняття рішення просив врахувати пояснення вказані пояснення. Представник третьої особи 2 в своїх поясненнях просив справу розглянути на розсуд суду. 20.03.2019 Комунарський районний суд м. Запоріжжя своєю ухвалою залишив позовну заяву без руху. 22.04.2019 Комунарський районний суд м. Запоріжжя своєю ухвалою передав матеріали позовної заяви за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва. 22.05.2019 Шевченківський районний суд м. Києва своєю ухвалою відкрив провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 19.08.2019 Шевченківський районний суд м. Києва своєю ухвалою задовольнив заяву позивача про призначення судового засідання в режимі відеоконференції. 24.09.2019 від представника третьої особи 2 ТОВ «ОТП Факторинг Україна» надійшли письмові пояснення. 01.10.2019 від представника третьої представника ДП «НАІС» надійшли письмові пояснення. 08.10.2019 від представника відповідача надійшов відзив, який було повернуто відповідачу в судовому засіданні від 10.02.2020. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Третя особа 1 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. В своїх поясненнях представник третьої особи 1 справу просив розглядати за його відсутності. Третя особа 2 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові пояснення представників третіх осіб, докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на таке. Так, частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Статтею 542 ЦК України визначено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ч. 3 ст. 577 ЦК України, застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Відповідно до положень ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», реєстрація обтяжень здійснюється на підставі заяви обтяжувача. Положеннями статті також визначено, що відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. Право застави припиняється , зокрема, у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; (п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України). В судовому засіданні встановлено, що 17.09.2008 між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» було укладено Кредитний договір № CL-209/024/2008, за умовами якого позивач отримав кредитні кошти на легковий автомобіль KIA Carnival в розмірі 29 150, 00 доларів США, відсоткова ставка 12, 75 % річних, дата повернення кредиту - 17.09.2015 (далі по тексту - Кредитний договір). В якості забезпечення зобов`язань за кредитним договором між позивачем та Банком було також укладено Договір застави автотранспортного засобу №PCL-209/024/2008, посвідченого 17.09.2008 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Савицькою О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2350 (далі по тексту - Договір застави), відповідно до умов якого позивачем передано Банку в заставу легковий автомобіль марки KIA, моделі Carnival, номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] , реєстраційний № [NUMBER] . Згідно Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 208855786 від 18.09.2008, до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено реєстраційний запис за такими параметрами обтяженнями: вид обтяження - приватне обтяження, тип реєстрації - поточна, тип обтяження - застава рухомого майна, підстава обтяження - Договір застави №PCL-209/024/2008, 17.09.2008, ЗАТ «ОТП Банк». Термін дії: до 18.09.2013. Обтяження зареєстроване Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. Реєстраційний номер: 7935088. З матеріалів справи вбачається, що на звернення позивача представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» листом від 18.12.2018 повідомив про те, що 26.09.2018 між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» був укладений договір факторингу № 4-09/18, за умовами якого відповідач набув право вимоги за Кредитним договором № CL-209/024/2008 від 17.09.2008 та є новим кредитором в зобов`язанні, яке виникла на підставі зазначеного кредитного договору. Крім того, позивача повідомлено про те, що сплачені позивачем кошти в розмірі 2 300, 00 грн. були перераховані ТОВ «Вердикт Капітал». Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до ТОВ «Вердикт Капітал» із заявою про видачу довідки про відсутність заборгованості за Кредитним договором № CL-209/024/2008 від 17.09.2008 та зняття обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна з автомобіля KIA, моделі Carnival, номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] . Вказаний лист отриманий відповідачем 26.12.2018. Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вказує, що його зобов`язання за Кредитним договором перед відповідачем виконані та припинені, що в свою чергу тягне за собою припинення забезпечувального договору застави автотранспортного засобу. Однак відповідач, всупереч вимог чинного законодавства, до державного реєстратора не звертається, обтяження з належного позивачу майна не знімає. В свою чергу наявність обтяження на належному позивачу майні порушує право власності останнього, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України. Крім цього, положеннями ч. 3 ст. 16 ЦК України передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Так, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до підходу, зазначеного в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно з вимогами п. 1- 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. При цьому, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Отже, в силу вимог ст. 12, 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Так, в силу положень ст. 593 ЦК України, що право застави припиняється, зокрема, у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. Однак позивачем не надано доказів того, що зобов`язання за Кредитним договором припинені. Крім того, вимогами чинного законодавства передбачено, що відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача. Однак, позивачем не надано до матеріалів справи належних та допустимих доказів того, що відповідачем, всупереч вимогам чинного законодавства, після припинення зобов`язань за Кредитним договором, не вчиняються дії щодо виключення відомостей про обтяження належного позивачу майна з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. З врахуванням наведеного, позивачем не надано до матеріалів справи, а судом не здобуто належних та допустимих доказів, які свідчили про протиправність дій відповідача по відношенню до позивача та порушення прав останнього. Отже, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed