Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - Відповідач) про стягнення заборгованості за розпискою від 11.07.2014р. в розмірі 30 000 грн. та судові витрати в розмірі 300 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Позивач надав, а Відповідач прийняв грошові кошти в розмірі 30 000 грн. та зобов'язався здійснити очистку озера на земельній ділянці Позивача, що знаходиться в с. Плути Обухівського р-ну, Київської обл. Оплата Позивачем вартості очистки озера є прийняттям пропозиції Відповідача укласти договір підряду на виконання робіт по очистці озера. 14.10.2014р., 24.10.2014 Позивач направив Відповідачу вимоги щодо здійснення очистки озера. Вказані вимоги були залишені Відповідачем поза увагою. 17.11.2014р. Позивач направив Відповідачу лист зх. Повідомленням про припинення Договору підряду від 11.07.2014р. та вимогою повернути сплачені кошти. Разом з тим, Відповідач вказану вимогу не виконав, кошти не повернув. У зв'язку з цим Позивач був змушений звернутись до суду із вказаним позовом за захистом своїх порушених прав. Позивач, представник позивача в судове засідання не з'явились, через канцелярію суду представник позивача надав заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності, позов просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився. Судом вживалися заходи щодо повідомлення Відповідача про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Положенням ч. 2 ст. 642 ЦК України визначено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. В судовому засіданні встановлено, що 11 липня 2014р. відповідно до розписки між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір, відповідно до якого Відповідач зобов'язався провести роботи щодо очистки озера, що знаходиться в с. Плути Обухівського р-ну, Київської обл. Відповідно до вказаної розписки, Відповідач отримав плату за виконання вказаних робіт в розмірі 30 000 грн. (а.с. 11). Враховуючи характер правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати положення норм Глави 61 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Положеннями ч. 2 ст. 846 ЦК України, визначено, що якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. (ч. 2 ст. 849 ЦК України). 14 жовтня 2014р., 24.10.2014р. Позивач звернувся до Відповідача з Вимогою про виконання робіт, передбачених Договором від 11.07.2014р. Разом з тим, вказані вимоги були залишені Відповідачем поза увагою. 17 листопада 2014р. Позивач звернувся до Відповідача з листом про відмову від Договору від 11.07.2014р. та про повернення сплачених грошових коштів в розмірі 30 000 грн. Разом з тим, Відповідачем кошти повернуті не були. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та ту обставину, що Відповідачем не було виконано умови Договору, укладеного на підставі розписки від 11.07.2014р. та не було повернуто сплачені грошові кошти, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню грошові кошти в розмірі 30 000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягнути з Відповідача на користь Позивача судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 300 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved