Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним вище позовом до відповідача [PERSON], просить стягнути з відповідача борг у сумі 8000000 грн. та судовий збір 8000 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, 17.01.2016 року [PERSON] під розписку позичив у нього гроші у розмірі 8000000 грн., строком повернення до 16.07.2016 року. До часу звернення до суду з даним позовом відповідач ухиляється від повернення суми боргу, чим порушує взяті на себе зобовязання. В судовому засіданні позивач також зазначив, що перебуває з відповідачем у дружніх відносинах, [PERSON] перебуває у шлюбі, його дружина знала про укладений між ними договір позики. Також вказав про те, що позичив гроші [PERSON] з метою інвестування бізнесу відповідача, останній своєчасно гроші не повернув. Крім того зазначив про необхідність отримати рішення суду за даною справою для подальшого його виконання шляхом звернення стягнення на майно відповідача в рамках виконавчого провадження. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення, не спростовував фактичні обставини справи. Також, пояснив, що отримав гроші в борг від позивача у справі, не заперечує їх повернути, однак має інші зобовязання, у звязку з чим є реальна загроза передачі належного йому майна іншим кредиторам, у звязку з чим йому потрібно рішення суду, згідно якого майно буде передано особі, з якою має дружні відносини. Він запропонував позивачу вирішити спір шляхом передачі нерухомого майна в рамках виконавчого провадження. Вказав, що неодноразово здійснював такі юридичні дії. Суд, вислухавши сторони, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, приходить до наступного. Відповідно до вимог ч.1 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст.58, ст.\~59 ЦПК України\~докази мають бути належними та допустимими. Відповідно до ч.1\~ст.61 ЦПК України\~обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до\~ст.1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1\~ст.1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ч.2 вказаної статті\~ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Наданий суду договір позики від 17.01.2016 року та розписка від 17.01.2016 року свідчать про те, що [PERSON] отримав від [PERSON] безвідсоткову позику у сумі 8000000 грн., строком повернення 6 місяців. Однак, в поданих суду письмових запереченнях [PERSON] вказує на утримання коштів від [PERSON] для організації проведення весілля, придбання новій сім'ї нерухомості та організації «медового місяцю», хоча в судовому засіданні відповідач вказав про отримання коштів на розвиток бізнесу, а саме будівництво готелю на вул. Потебні, 9 в м. Харкові. Крім того, [PERSON] вказав про те, що має інших кредиторів та нерухоме майно, яке за рішенням суду у разі задоволення даного позову, передасть [PERSON] у рамках виконавчого провадження. Досліджуючи договір позики від 17.01.2016 року та розписку від 17.01.2016 року, вислухавши пояснення сторін з приводу їх укладення, суд вважає за необхідне виявити справжню правову природу укладеного договору, і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки. Враховуючи викладене, зацікавленість відповідача у справі отримати рішення суду про стягнення суми боргу у розмірі 8000000 грн., посилаючись на наявність інших кредиторів, та дружніх відносин з позивачем у справі, якому він передасть нерухоме майно в рахунок погашення заборгованості в рамках відкритого за даним рішенням виконавчого провадження, суд прийшов до висновку про іншу правову природу укладеного 17.01.2016 року договору позики ніж та, що передбачена діючим ЦК України. Таким чином, виходячи з підстав та предмету заявлених вимог про стягнення боргу за договором позики, суд вважає відсутніми підстави для стягнення з відповідача заявлених позивачем сум грошових коштів.\~\~Відтак, позовні вимоги задоволенню не підлягають. Виходячи з вищевикладеного,

Outcome: dismissed