Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

[PERSON] заявила позов до чоловіка [PERSON] , за яким просила в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя: стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля марки «Форд», 2007 року виписку, р.н. [NUMBER] , вартість 150000,00 грн., виділити відповідачу у власність автомобіль марки «Форд», 2007 року виписку, р.н. [NUMBER] , вартість 150000,00 грн. Позов мотивовано тим, що сторони не можуть прийти до згоди щодо поділу майна, набутого в шлюбі. Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва Банасько І.М. від 11.03.2021 р. зазначену справу за підсудністю направлено до Святошинського районного суду м. Києва. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 31.05.2021 р. справа прийнята до провадження та призначена за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін. Відповідач направив до суду заперечення, яким просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Клопотань про розгляд справи в іншому порядку не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Судом встановлено таке. Сторонами не заперечується і знаходить своє підтвердження матеріалами справи, те що вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18.02.2011 року. В цьому шлюбі у них [INFO] народилась донька [PERSON] . Під час шлюбу сторонами 20.09.2011 р. було придбано майно: автомобіль марки «Форд», 2007 р.в., р.н. [NUMBER] , зареєстрований відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на [PERSON] , яким на даний час користується відповідач. Згідно зі ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Автомобіль «Форд», 2007 р.в., р.н. [NUMBER] , є спільною сумісною власністю подружжя, набутий за час шлюбу, є цінним майном та неподільною річчю. За таких обставин, виходячи зі змісту статті 65 СК України, згода іншого із подружжя на його відчуження повинна надаватися письмово, чого у цій справі не встановлено. Пунктом 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Дійсно, відповідно до ч. 1, 4, 5 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема, на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Характеристиками доказів є їх належність, достовірність, допустимість та достатність. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. ст. 77 - 80 ЦПК України). Разом із тим, позивачем до суду не було надано достатніх доказів вартості автомобіля на час розгляду справи, не заявлялося будь-яких клопотань, зокрема, про призначення у справі судової товарознавчої експертизи для визначення дійсної вартості спірного майна. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що стороною позивача не було доведено достатніми доказами ринкову вартість автомобіля, відтак в задоволенні позовних вимог слід відмовити за недоведеністю. В порядку ст. 141 ЦПК України, судові витрати у справі слід залишити за позивачем по фактично понесеним.

Outcome: dismissed