Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій вказує, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (далі - відповідач). Шлюб зареєстровано 10 червня 1978 року Паволоцьким сільським ЗАГС Попільнянського району Житомирської області, актовий запис № 25. Від даного шлюбу мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя позивача з відповідачем не склалося, через взаємні непорозуміння. Не підтримують шлюбних відносин з 2012 року, ведеться лише спільне господарство. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим. Позивачка просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, відповідно до частини п'ятої статті 74 ЦПК України, а саме на зареєстровану у встановленому законом порядку адресу його місця проживання двічі підряд були направлені судові повістки разом із розписками, які відповідач отримав особисто 09 листопада 2017 року та 21 листопада 2017 року, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних в справі доказів. Позивачка не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що сторони не підтримують подружні стосунки і не бажають миритися, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 10 червня 1978 року Паволоцьким сільським ЗАГС Попільнянського району Житомирської області зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 25, після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінилося на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Відповідач не бажає розривати шлюб через органи ДРАЦСу. Відповідно до частини другої статі 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя /стаття 110 СК України/. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до статті 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Частиною другою статті 114 СК України встановлено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з частиною третьою статті 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Зазначені обставини у їх системному зв'язку свідчать, що є всі підстави для розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON].

Outcome: approved