Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

[PERSON], діючи на підставі довіреності від 28.07.2017 року та в інтересах позивача [PERSON], звернувся в суд з позовом до Смичинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області та просить визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з побутовими та господарськими спорудами по вулиці Маркова, № 86 в селі Дібрівне Городнянського району Чернігівської області, зазначені в технічному паспорті на житловий будинок під літерами : «А-1» житловий будинок з «а» терасою, загальною площею 49,2 кв.м., в т.ч. житловою площею 27,9 кв.м., «Б-1» сарай, «б» навіс, «В» погріб, «№ 1» ворота з хвірткою, «№ 2» огорожа після смерті [PERSON], померлої 27 березня 2001 року. Ухвалою судді від 15 вересня 2017 року відкрито провадження у зазначеній справі. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи останній повідомлявся належним чином, надав до суду письмову заяву від 25.09.2017 року з проханням розглянути справу у його відсутність та просить задовольнити у повному обсязі заявлені ним в інтересах позивача позовні вимоги ( а.с. 50 ). Згідно положень ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача Смичинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином. Сільський голова Смичинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області [PERSON] надав до суду письмове клопотання від 05.10.2017 року з проханням розглянути справу без участі представника сільської ради, відповідач не заперечує проти позову [PERSON] ( а.с. 51 ). Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи третя особа повідомлялась належним чином. Голова Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області [PERSON] надала до суду письмову заяву від 09.10.2017 року за вих. № 02-16/880 з проханням розглянути справу за позовом [PERSON] без участі їх представника, проти позову третя особа не заперечує ( а.с. 52 ). Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Городнянського районного нотаріального округу Чернігівської області [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце судового розгляду справи остання повідомлялась належним чином. 19.10.2017 року надала до суду письмову заяву від 18.10.2017року за вих. № 1675/01-16 з проханням розглянути справу за позовом [PERSON] без її участі, оскільки її права за цією позовною заявою не порушуються та у звязку зі службовою зайнятістю ( а.с. 62 ). У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Позов обґрунтовується тим, що 27 березня 2001 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом, яким вона заповіла все належне майно позивачу. 21 січня 2016 року позивачем була подана заява приватному нотаріусу Городнянського районного нотаріального округу Чернігівської області [PERSON] про прийняття спадщини. Спадкоємців, які мають обовязкову частку у спадщині немає. Відповідно до довідки виконкому Смичинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області [PERSON] належав житловий будинок з побутовими та господарськими спорудами по вулиці Маркова, № 86 у селі Дібрівне Городнянського району Чернігівської області, первинна реєстрація права власності на який не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній. Станом на 15 квітня 1991 року суспільна група до якої відноситься житловий будинок «колгоспний двір». Через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок позивач не може звернутися до нотаріуса за оформленням своїх спадкових прав на цей житловий будинок. Зазначені обставини спонукали позивача звернутися до суду із відповідною позовною заявою. Суд, дослідивши усі наявні матеріали справи, встановивши наявність обставин, якими обґрунтовуються вимоги, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] померла 27 березня 2001 року у віці 87 років у с. Дібрівне Городнянського району Чернігівської області, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-ЕЛ № 104648 ( а.с. 8 ). Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом на все належне їй майно. Згідно вимог статті 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його ( не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. З дослідженого в судовому засіданні заповіту, посвідченого 19.05.1999 року секретарем виконкому Смичинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 23, встановлено, що [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла все своє майно [PERSON] ( а.с. 9 ). Прізвище [PERSON] після укладення шлюбу «Білецька» ( а.с. 7 ). Таким чином, спадкоємцем за заповітом щодо майна померлої [PERSON] являється позивач [PERSON]. Після смерті [PERSON] [PERSON], як спадкоємець за заповітом, 21.01.2016 року звернулась до приватного нотаріуса Городнянського районного нотаріального округу [PERSON] з відповідною заявою про прийняття спадщини померлої. 21.01.2016 року була заведена спадкова справа № 6/2016 до майна [PERSON], яка померла 27 березня 2001 року. Осіб, що мають право на обовязкову частку у спадщині немає ( а.с. 63-65 ). У 1924 році на відведеній колгоспом під забудову земельній ділянці було побудовано будинок № 86 по вулиці Маркова у с. Смичин Городнянського району Чернігівської області. Дослідженням довідок виконкому Смичинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області від 27.07.2017 року за вих. № 853 та від 20.10.2017 року за вих. № 289 встановлено, що згідно запису в погосподарській книзі № 1 за 1986-1990 роки, особовий рахунок № 386, в будинку № 86 по вулиці Маркова у селі Дібрівне Городнянського району Чернігівської області станом на 01.07.1990 року постійно була зареєстрована та проживала [PERSON], якій належав цілий будинок з побутовими та господарськими спорудами. Дане домоволодіння мало статус колгоспного двору. Станом на 15.04.1991 року член колгоспного двору [PERSON] не втратила права на частку в його майні ( а.с. 13, 66 ). Вказані дані підтверджуються копією погосподарської книги по Смичинській сільській раді Городнянського району Чернігівської області ( а.с. 14-16, 67-69 ). Статтею 120 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) було передбачено, що колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. За положеннями ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року N 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме : а ) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б ) розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. З інформаційної довідки, виготовленої Городнянським РГ БТІ від 21.08.2017 року № 1017, встановлено, що станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Маркова, № 86 в с. Дібрівне Городнянського району Чернігівської області не зареєстровано, день проведення технічної інвентаризації 18.08.2017 року, будинок побудований в 1924 році ( реконструйовано в 1970 році ), самочинного будівництва, перепланування та переобладнання не виявлено ( а.с. 17 ). Суд бере до уваги особливість забудови спірного будинку, який було збудовано в 1924 році в системі колгоспного двору. Зокрема, ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року N 1952-IV передбачає, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов : якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, станом до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність», член колгоспного двору [PERSON] мала право на спірний будинок в цілому. Підстав вважати домоволодіння, що є предметом позову, самочинно збудованим майном суд не вбачає. Наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.04.2015 року № 79, передбачає, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних ( присадибних ) житлових будинків, господарських будівель і споруд є технічний паспорт. З виготовленого Городнянським РГ БТІ технічного паспорта на житловий будинок за адресою : Чернігівська область, Городнянський район, с. Дібрівне, вулиця Маркова, буд. № 86, встановлено, що відповідно до технічної характеристики будівель та споруд зазначено : А-1» житловий будинок з «а» терасою, загальною площею 49,2 кв.м., в т.ч. житловою площею 27,9 кв.м., «Б-1» сарай, «б» навіс, «В» погріб, «№ 1» ворота з хвірткою, «№ 2» огорожа ( а.с. 18-19 ). Враховуючи, що за життя спадкодавець [PERSON] не зареєструвала своє право власності на нерухоме майно, це унеможливлює реалізацію позивачем своїх спадкових прав через нотаріальну контору. Підсумовуючи викладене, суд дійшов обєктивного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON]. Враховуючи наведене,

Outcome: approved