Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним вище позовом в якому зазначав, що 25.07.2019 року він на підставі договору купівлі продажу земельної ділянки, серії та номер 1151, від 25.07.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Буцикіною Л.О., набув право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2322410100:01:018:0042 площею 0,265 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Договір укладено на 7 років, строком до 01.04.2026 року. Вказана ділянка з 07.03.22019 року перебуває в оренді у відповідача [PERSON] на підставі договору оренди, зареєстрованого 11.03.2019 року. Листом-повідомленням від 01.04.2020 року позивач запропонував відповідачу переукласти договір оренди землі, однак на час звернення з позовом до суду відповідач не вчинив дій спрямованих на відповідне волевиявлення. У зв`язку із вказаним просив суд: розірвати договір оренди земельної ділянки та витребувати її у відповідача на свою користь. Ухвалою суду від 22.09.2020 року було відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадженні. Ухвалою суду від 22.10.2020 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до розгляду. В судове засідання учасники процесу не з`явилися. Позивач надіслав на адресу суду заяву в якій просив справу розглядати у його відсутність, просив заявлені вимоги задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву до суду не подав. На підставі приписів ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши наявні в матеріалах провадження докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню зважаючи на таке. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 07 березня 2019 року [PERSON] та фізична особа-підприємець [PERSON] у клали договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 2322410100:01:018:0042 площею 0,265 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . договір укладено на 7 років, строком до 01.04.2026 року. Відповідно до розділу 4 вказаного договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та складає 100 грн. на рік і вноситься у строк до 31 грудня поточного року. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме мано на підставі договору купівлі продажу земельної ділянки, серія та номер 1151, від 25.07.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Буцикіною Л.О., позивач [PERSON] набув право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2322410100:01:018:0042 площею 0,265 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . договір укладено на 7 років, строком до 01.04.2026 року. Листом-повідомленням від 01.04.2020 року позивач запропонував відповідачу переукласти договір оренди землі, однак на час звернення з позовом до суду відповідач не вчинив дій спрямованих на відповідне волевиявлення. Згідно ст. 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. В силу приписів ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. З огляду на зазначене, чинним законодавством чітко визначено процедуру дотримання заміни сторони у зобов`язанні, а саме, укладення правочину у письмовій формі про таку заміну з наступною державною реєстрацією такого правочину. Позивачем, як новим власником земельної ділянки (кредитором у зобов`язанні) було повідомлено відповідача, як боржника у зобов`язанні про заміну сторони у ньому та необхідність його виконання на користь нового кредитора. Однак, відповідач відповідних дій не вчинив. На підставі ст. 513 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. На підставі ст. 513 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу приписів ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. На підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Слід зазначити, що окремою підставою для розірвання договору оренди землі є недосягнення згоди у випадку істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору (ч. 1 ст. 652 ЦК України). Позивачем у листі повідомленні було запропоновано відповідачу переукласти договір оренди земельної ділянки та змінити розмір орендної плати. Приймаючи до уваги ту, обставину, що відповідач залишив поза увагою цю пропозицію, суд приходить до висновку, що сторони не погодили таку істотну умову договорі як його ціна. З огляду на встановлене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. При поданні позову [PERSON] сплатив судовий збір, що підтверджується платіжним дорученням, який в силу приписів ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 1681 грн. 60 коп. На підставі ст. ст. 15, 16, 510, 512, 513, 514, 525, 526, 610, 611, 626, 629, 651, 652 ЦК України,

Outcome: approved