Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] та просить присудити до стягнення щомісячно з відповідача на свою користь аліменти на час навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень, починаючи з дня подачі позову й до досягнення позивачем двадцяти трьох років, а саме до 14 липня 2022 року. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що його батьки [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. [INFO] у них народився син [PERSON] . В подальшому рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2013 року (справа № 520/7677/13) шлюб між батьками позивача було розірвано, після розірвання шлюбу він залишився проживати разом з матір`ю. На теперішній час позивач проходить навчання на денній формі і є студентом ІІ курсу Комунального закладу «Одеський театрально-художній коледж» за спеціальністю «звукове оформлення», спеціалізація «сценічне мистецтво». Відповідно до змісту контракту загальна вартість освітньої послуги складає 26850 гривень, по 8950 гривень за ІІ, ІІІ та ІV курси відповідно. Його матір сплатила за ІІ курс. Мати працює у ОДНЗ № 28 на посаді вчителя-логопеда. Фактично позивач знаходиться на утриманні матері, так як є дитиною з особливостями розвитку. Батько позивача є працездатним і має можливість надавати матеріальну допомогу. За вказаним позовом ухвалою суду від 30.10.2019 року відкрито провадження у цивільній справі № 947/23619/19. Розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без судового засідання та виклику учасників справи. Учасникам справи встановлено строк вчинення процесуальних дій. 04 листопада 2019 року третя особа [PERSON] надала письмові пояснення на позов, в яких позов [PERSON] підтримала. 02 грудня 2019 року відповідач [PERSON] надав відзив на позов [PERSON] , в якому зазначив, що сума заявлена позивачем до стягнення є перебільшеною та витрати не підтверджені відповідними доказами. Крім того, при ухвалені рішення відповідач просив врахувати рівність обов`язку батьків в утриманні дитини та те, що на його утриманні знаходиться малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , і на даний час відповідач не працює. Відповідач погодився з необхідністю надавати допомогу по утриманню позивача, але розмір цієї допомоги визнав у сумі 2000 грн щомісячно. 05 грудня 2019 року позивач [PERSON] надав «заперечення на відзив», в яких не погодився з доводами відповідача і просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Ухвалою суду від 08.12.2019 року розгляд справи по суті відкладено, учасникам справи продовжено строк вчинення процесуальних дій. В подальшому відповідач [PERSON] надав письмові заперечення, у яких наполягав на позиції, викладеній у відзиві на позов та просить при призначені розміру аліментів врахувати також знаходження на його утриманні матері похилого віку [PERSON] , 1937 року народження, яка має вади опорно-рухового апарату у зв`язку з перенесеним переломом шийки стегна. Позивач з цього приводу своїх пояснень, міркувань, аргументів не надав. Будь-яких інших заяв по суті справи чи з процесуальних питань від учасників справи не надходило. Ухвалою суду від 14.02.2020 року цивільну справу № 947/23619/19 призначено до розгляду по суті за наявними у ній матеріалами. В ході розгляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Правовідносини між сторонам виникли з сімейних відносин та врегульовані положеннями Сімейного Кодексу України. Судом встановлено, що батьки позивача перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] . [INFO] у них народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , де в графі батько вказаний « [PERSON] », а в графі мати - « [PERSON] ». Шлюб між батьками позивача було розірвано рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21.11.2013 року (справа № 520/7677/13-ц). [PERSON] досяг повноліття, є студентом 2 курсу КЗ «Одеський театрально-художній коледж» І-ІІ рівня акредитації, зарахований за наказом №59-С від 06.08.2019 р. на денну форму навчання, на умовах контракту, строк навчання 3 роки, рік закінчення 2022 р., освітньо-кваліфікаційний рівень: молодший спеціаліст; назва спеціальності: 026 сценічне мистецтво. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 26850,00 грн, що підтверджується договором від 06 серпня 2019 року та довідкою №208 від 26.08.2019. Мати позивача [PERSON] працює у ОДНЗ № 228 вчителем-логопедом. З березня 2019 по серпень 2019 року її дохід склав 59520,93 грн, підтверджується довідкою № 432 від 23 вересня 2019 року КУ «ЦФТГДЗУСО Київського району м. Одеси». Позивач [PERSON] знаходиться на утриманні своєї матері [PERSON] Згідно з вимогами ст. 199 СК України, якщо повнолітні донька чи син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дітей з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. За приписами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Правовідносини батьків з утримання повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі №6-1296цс15. Як роз`яснено у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але не меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч. 2 ст. 200 Сімейного кодексу України). Визначаючи розмір аліментів на повнолітню дитину, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, та враховує перебування на утриманні відповідача малолітнього сина 2012 року народження - [PERSON] . Позивач [PERSON] є повнолітньою особою, яка продовжує навчання, та відповідно до закону має право на отримання матеріальної допомоги з боку батьків. Відповідач є особою працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду не надав. Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Згідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд вважає, що законним і справедливим по відношенню до всіх осіб, права яких зачіпляються при розгляді цієї справи буде встановлення аліментів у розмірі 2500 гривень щомісячно, на період навчання позивача в КЗ «Одеський театрально-художній коледж», або до досягнення ним двадцяти трьох років. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави належить стягнути суму судового збору у розмірі 740, 80 гривень

Outcome: partial