Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до Люботинського міського суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами позики. В позовній заяві [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за договорами позики в сумі 16985,00 грн. та судовий збір, сплачений при зверненні з позовом до суду, в сумі 243,6 грн. Сторони про час, дату та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги зменшив та просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 16625 грн. та судовий збір, сплачений ним при звернені з позовом до суду, від решти позовних вимог відмовився. Відповідачка [PERSON] в попередніх судових засіданнях частково визнала позовні вимоги про стягнення заборгованості. Суд, вислухавши позивача та відповідача дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем по справі докази, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, при цьому суд виходить з наступного. Судом встановлені такі факти, що підтверджуються наявними у справі доказами, та не оспорюються сторонами по справі, та відповідні їм правовідносини. Між сторонами 23 квітня 2015 року укладено договір позики №1, відповідно до якого [PERSON] надає [PERSON] позику в розмірі 8750 грн. строком на шість місяців з 23 квітня 2015 року по 23 жовтня 2015 року. Сторонами договору визначено графік повернення грошових коштів. Відповідно до п.4 Договору позики №1 від 23 квітня 2015 року у випадку суттєвого порушення графіку позикодавець має право вимагати дострокового повернення позики (а.с.3) Жодна із сторін договору його не оспорювала, що також вони підтвердили і в ході судового розгляду. Факт передачі грошових коштів позикодавцем позичальнику підтверджується розпискою про отримання грошових коштів в розмірі 8750грн. [PERSON], наданою 23 квітня 2015 року (а.с.6). В судовому засіданні 28 вересня 2015 року відповідачка надала усні заперечення проти позову, в яких вона зазначила, що за вказаним договором вона отримала лише 5 000 гривень, проте жодних доказів на підтвердження своїх заперечень не надала. В той же час [PERSON] не заперечувала, що розписка про отримання грошових коштів надана нею та підписана особисто. За договором позики №1 відповідачка повернула позивачеві лише 625,00 грн 23травня 2015 року, що відповідає графіку повернення позики. Вказаний факт сторонами не оспорюється та підтверджується розпискою позивача (а.с.3). В подальшому 30 квітня 2015 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики №2. Відповідно до умов договору [PERSON] надає [PERSON] позику в розмірі 7000 грн. на шість місяців з 30 квітня 2015 року по 30 жовтня 2015 року.Сторонами договору визначено графік повернення грошових коштів. Відповідно до п.3 Договору позики №2 від 30 квітня 2015 року у випадку суттєвого порушення графіку позикодавець має право вимагати дострокового повернення позики (а.с.4) Жодна із сторін договору його не оспорювала, що також вони підтвердили і в ході судового розгляду. Факт передачі грошових коштів позикодавцем позичальнику підтверджується розпискою про отримання грошових коштів в розмірі 7000 грн. [PERSON], наданою 30 квітня 2015 року (а.с.7). Відповідачка в судовому засіданні 28 вересня 2015 року заперечувала отримання коштів в розмірі 7000 грн., а зазначила, що отримала лише 4000 грн., проте доказів на підтвердження своїх заперечень не надала. Крім того, [PERSON] не заперечувала факт надання розписки і підтвердила, що вона дана нею особисто і засвідчена її підписом. За вказаним договором позичальник повернула позикодавцю лише 500 грн. 16 червня 2015 року з порушенням графіку платежів. Факт повернення коштів підтверджується розпискою позикодавця (зворотній бік а.с.4). Також 20 травня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики №3. Відповідно до вказаного договору [PERSON] надає [PERSON] позику в розмірі 2000 грн. Сторонами договору визначено графік повернення грошових коштів. Відповідно до п.4 Договору позики №3 від 20 травня 2015 року у випадку суттєвого порушення графіку позикодавець має право вимагати дострокового повернення позики (а.с.5) Жодна із сторін договору його не оспорювала, що також вони підтвердили і в ході судового розгляду. Факт передачі грошових коштів позикодавцем позичальнику підтверджується розпискою про отримання грошових коштів в розмірі 2000 грн. [PERSON], наданою 30 травня 2015 року (а.с.8). Сторони не заперечували щодо суми наданої позики та факту отримання грошових коштів в розмірі 2000 грн. Таким чином, проаналізувавши все вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі. Поряд з тим, заперечення відповідачки щодо фактично отриманої суми позики жодним доказом не підтверджені та не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому не можуть бути прийняті судом до уваги. Згідно з вимогами ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. На підставі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Проаналізувавши надані суду докази та умови договору позики, укладеного між сторонами, суд приходить до висновку, що відповідач свої зобовязання в повному обсязі не виконала, оскільки вона із загальної суми боргу в сумі 17 750 грн. позикодавцю повернула лише 1125 грн., а залишок заборгованості становить 16625гривень. Розписки про надання боргу до моменту звернення до суду знаходилися у позивача. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Розписки позичальника [PERSON] є документами, що підтверджують безспірність заборгованості позичальника та встановлює прострочення виконання зобовязання. Оскільки [PERSON] до цього час борг не повернула, то суд, виходячи з вище вказаних вимог закону та обставин по справі, обґрунтовано вважає необхідним стягнути суму боргу за договором позики з відповідачки. На підставі наведеного, проаналізувавши зібрані по справі докази, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити в повному обсязі. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачка не скористався своїм правом надати суду відповідні докази, щодо підтвердження фактичної суми отриманих коштів та щодо повної/ часткової сплати заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому, суд стягує судовий збір з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] в сумі 243,6

Outcome: approved