Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Підволочиської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO], покликаючись на наступне. Відповідач з серпня 2015 року залишила сім'ю і проживає окремо. Позивач виконує всі обов'язки щодо утримання, догляду сина. Він, та його родичі, створили необхідні умови для фізичного та духовного розвитку малолітнього. Відповідач жодного разу не відвідувала сина за місцем проживання, матеріальної допомоги не надає, подарунків та поштових переказів не здійснює, станом здоров'я не цікавиться. З огляду на вказане, враховуючи ухилення Відповідача від батьківських обов'язків, Позивач просить позбавити Відповідача батьківських прав стосовно малолітнього [PERSON], [INFO], стягувати з Відповідача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 900 грн, яка підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно до досягнення ним повноліття та судові витрати. Сторони, будучи повідомленими про дату і час розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, подали заяви з проханням справу слухати у їх відсутності. Позивач позов підтримав. Крім того, просив стягувати з відповідача аліменти починаючи з 01 грудня 2017 року на утримання їх малолітнього сина. Представник третьої особи на стороні Позивача позовні вимоги Позивача та висновок органу опіки та піклування підтримала в повному обсязі. Відповідач заяви про розгляд справи у її відсутності та відзиву не подала. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, повно, всебічно, об'єктивно з'ясувавши обставини справи, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 08 квітня 2013 року Іванівською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до вимог п. 2 ч.1 ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно зі ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звертання до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років. Пленум Верховного Суду України у п. 15 постанови від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», роз'яснює судам, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам для досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області №2/604/64/16 від 24 лютого 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], - розірвано. Рішення вступило в законну силу. 20 січня 2016 року рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області №2/604/26/16 визначено місцем проживання малолітнього [PERSON], [INFO], уродженця та жителя [ADDRESS] ( свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 08 квітня 2013 року Іванівською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області) разом з батьком - [PERSON], [INFO] уродженцем і мешканцем села Іванівка Підволочиського району Тернопільської області. Так, малолітній [PERSON] проживає разом із батьком [PERSON], [INFO], у с. Іванівка Підволочиського району Тернопільської області, в житловому будинку площею 72 кв.м., що належить [PERSON], [INFO] (батьку позивача), що вбачається із довідки про скалад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №24 від 31 січня 2018 року, акту обсеження матеріально-побутових умов сім'ї від 31 січня 2018 року. [PERSON] з 03 грудня 2015 року працює завідувачем секції ТОВ «Епіцентр К» м. Тернопіль, вул. Поліська, 7, його дохід з липня по грудень 2017 року становить 111202,47 (сто одинадцять тисяч двісті дві гривні) 47 (сорок сім) копійок; по місцю проживання характеризується позитивно, що вбачається із довідки №6 від 02 лютого 2018 року та характеристики №б/н. Згідно з актами №№б/н від 25 квітня та 29 листопада 2017 року, гр. [PERSON] за адресою [ADDRESS], не проживає з 2015 року, участі у вихованні дитини не бере. З довідки №183 від 23 травня 2017 року вбачається, що [PERSON], 1993 року зареєстрована в [ADDRESS], однак фактично за вказаною адресою не проживає. Вказане також стверджено довідкою №298 від 25 травня 2017 року Служби у справах дітей Волочиської РДА. Крім того, довідками НВК «Іванівська ЗНЗ І-ІІІ ступенів -ДНЗ» №№14,63 від 21 лютого та 30 листопада 2017 року, стверджено, що матір [PERSON], вихованця дитсадочка, не займається вихованням сина. За час відвідування дитиною садка матір жодного разу не приводила дитини, не відвідувала дитячих ранків, не сплачує плату за перебування дитини в дитячому закладі. За період з 01 грудня 2016 року по 15 травня 2017 року, [PERSON] не отримував переказів через відділення поштового зв'язку ПАТ «Укрпошта» відправником яких являлася [PERSON] (довідка №403-15-307 від 16 травня 2017 року ТД ПАТ «Укрпошта»). Так, у судовому засіданні встановлено, що Відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, зокрема не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та лікування, не спілкується з дитиною, не цікавиться її вихованням, не надає дитині матеріального утримання. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Висновком органу опіки, піклування Підволочиської районної державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], 1993 р. н., стосовно її сина [PERSON], [INFO] та відповідність вказаного інтересам дитини №01-767/01-17 від 05.07.2017 року встановлено доцільність позбавлення батьківських прав щодо малолітнього. За вказаних обставин судом установлено, що Відповідач не забезпечує своєму малолітньому сину необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти, свідомо нехтуючи своїми батьківськими обов'язками. З цих підстав, беручи до уваги інтереси дитини, необхідність умов її нормального розвитку та виховання, відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, позов в цій частині слід задовольнити та позбавити [PERSON], 1993 р.н., батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON],[INFO]. Крім того, положення ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України передбачають, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом не встановлено, що Відповідач за своїм станом здоров'я та матеріальним становищем не може виконувати своїх обов'язків по утриманню дитини, крім того з матеріалів справи вбачається, що Відповідач є працездатною особою, яка спроможна допомагати дитині. Відповідно до вимог ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить із вимог ст. ст. 181-184 СК України, згідно яких, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, розмір аліментів може визначатися у твердій грошовій сумі, котра не може бути меншою ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років, відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» від 07 грудня 2017 року №2246-19, з 1 січня 2018 року становить - 1492 гривня. Враховуючи, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дитини, потреби дитини у розвитку, навчанні та лікуванні, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що слід стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі, у розмірі 800 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що дасть змогу забезпечити мінімальні потреби дитини такого віку. Крім того, в силу ч.1 ст.141 ЦПК України, з Відповідача слід також стягнути витрати із сплати судового збору.

Outcome: partial