Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач), звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивував тим, що відповідач, яка перебувала у зареєстрованому шлюбі із позивачем, не проживає в кімнаті [ADDRESS] понад 6 місяців. Відповідач не проводить оплату за комунальні послуги за вищевказану кімнату в гуртожитку, житлом не цікавиться, а тому позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом та просить суд, на підставі ст.ст. 71,72 ЖК України визнати відповідача такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням.. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 09.12.2019 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті в судовому засіданні. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, вважали їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, відзив на позов не надіслала, про день, час та місце розгляду справи були повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач та його представник не заперечували проти заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення позивача та його представника, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, кімната № [NUMBER] за адресою [ADDRESS] , відповідно до Ордеру № 6, що виданий на підставі рішення адміністрації профкому від 16.08.2006, була передана у користування позивачу. Склад сім`ї зазначено: [PERSON] (Позивач), [PERSON] (Відповідач). Сторони не перебувають у родинних відносинах, оскільки 22.07.2010 шлюб між ними було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 22.07.2010, копія якого наявна в матеріалах справи. Згідно актів про непроживання особи у житловому приміщенні від 10.05.2019 та від 11.11.2019 відповідач не проживає понад 6 місяців у кімнаті № [ADDRESS] . Допитаний в якості свідка [PERSON] вказав, що проживає в кімнаті [ADDRESS] та є сусідом позивача. Підтвердив відсутність відповідача за місцем реєстрації близько 10 років. Зазначив, що після розірвання шлюбу між сторонами, відповідач добровільно виїхала із кімнати та забрала свої речі. Позивач проживає в кімнаті [ADDRESS] зі своєю другою дружиною та двома дітьми, несе самостійно витрати на утримання кімнати. Допитаний в якості свідка [PERSON] вказав, що проживає в кімнаті [ADDRESS] та є сусідом позивача. В ході допиту свідка було встановлено аналогічні обставини, які вказують на відсутність відповідача за місцем реєстрації у строк, що перевищує 6 місяців, відсутність будь-яких перешкод відповідачу у користуванні житлом за місцем реєстрації, відсутність її участі в утриманні кімнати № 2 та здійсненні нею поточного ремонту кімнати № 2. Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення житлового законодавства. Стаття 71 ЖК УРСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На підтвердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Факт тимчасової відсутності фізичної особи і пов`язані з цим правові наслідки необхідно відмежовувати від факту постійної відсутності особи у житловому приміщенні у зв`язку з вибуттям наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті (ст. 107 ЖК УРСР). Із встановлених судом обставин необхідно дійти до висновку про те, що відповідач втратила інтерес до кімнати, її відсутність не пов`язана із поважними причинами, вона не проживає в указаній кімнаті більше ніж шість місяців, тому наявні підстави для визнання її такою, що втратила право користування кімнатою. Доказів, які б підтверджували, що відповідач намагалася вселитися у спірне житлове приміщення, а також укладення сторонами угоди щодо певного порядку користування спірною кімнатою, суду не надано. Отже зважаючи на встановлені обставини суд вважає вимоги позову обґрунтованими, а порушені права позивача підлягають захисту у визначений статтею 72 Житлового кодексу України спосіб - шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, кімнатою [ADDRESS] . З урахуванням викладеного, позов підлягає задоволенню, так як зазначені у ньому обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Outcome: approved