overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 17 грудня 2010 року вона зареєструвала шлюб зі [PERSON] (далі - відповідач) у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області (далі - ВДРАЦС по м. Бердянськ). Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося через те, що останній зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки, не працює. Подальше спільне життя сторін стало суперечити інтересам позивача. У грудні 2013 року позивач припинила з відповідачем шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Позивачка просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем. Сторони в судове засідання не з'явилися, кожний окремо подали заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач проти позову не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних обставин. Матеріалами справи встановлено, що 17 грудня 2010 року між сторонами був укладений шлюб, який зареєстрований у ВДРАЦС по м. Бердянськ, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис № 804, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 24 квітня 2014 року (а.с.5). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24 квітня 2014 року (а.с.6). Шлюбні відносини сторін припинені з грудня 2013 року. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Питання щодо розподілу майна, що є їх спільною власністю та утримання дитини між ними не виникає. Відповідно до ст. 105 Сімейного Кодексу України (далі - СК України), шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що родина сторін розпалася остаточно та поновлена бути не може, оскільки через відсутність порозуміння сторони втратили один до одного почуття любові та поваги. Як у позивача, так і відповідача по справі було достатньо часу для вирішення питання щодо збереження родини та примирення, однак позивач наполягає на розірванні шлюбу. При таких обставинах суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно і відновлена бути не може.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 22 жовтня 2002 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] (далі - відповідач) у Шевченківській сільській раді Куйбишевського району Запорізької області (далі -Шевченківська сільська рада), актовий запис № 10. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Спільне життя не склалося через те, що відповідач почав зловживати спиртними напоями та вчиняти сварки, намагання позивача зберегти сім'ю ні до чого не призвели та не дали позивного результату. Подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача та дітей. З червня 2013 року сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини не підтримуються. Позивач просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка до суду подала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає, просить змінити прізвище на дошлюбне - [PERSON]. Відповідач до суду подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Неявка сторін не перешкоджає розгляду справи, що узгоджується з положеннями ч.2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних обставин. Матеріалами справи встановлено, що 22 жовтня 2002 року між сторонами був укладений шлюб, який був зареєстрований у Шевченківській сільській раді, актовий запис № 10, що підтверджено свідоцтвом про одруження 1-ЖС № 095723, виданим 22.10.2002 року виконкомом Шевченківської сільської ради. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини сторін припинені, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Питання щодо розподілу майна, що є їх спільною власністю між ними не виникає. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що родина сторін розпалася, оскільки через відсутність порозуміння сторони втратили один до одного почуття любові та поваги. Як у позивача, так і відповідача по справі було достатньо часу для вирішення питання щодо збереження родини та примирення, однак позивачка наполягає на розірванні шлюбу. При таких обставинах суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно і відновлена бути не може. При вирішенні питання розподілу судових витрат, суд враховую позицію позивача, яка просить покласти судові витрати на себе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 24 грудня 2011 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] (далі - відповідач) у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції Запорізької області (далі ВРАЦС Куйбишевського РУЮ), актовий запис № 96. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося через те, що мають діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю, відповідач нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи постійно виникають сварки, він веде аморальний спосіб життя, зловживає наркотичними засобами, не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у дитини та у позивача, не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин. Сторони разом не проживають, шлюбні відносини не підтримуються. Позивач просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка до суду подала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач до суду подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Неявка сторін не перешкоджає розгляду справи, що узгоджується з положеннями ч.2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних обставин. Матеріалами справи встановлено, що 24 грудня 2011 року між сторонами був укладений шлюб, який був зареєстрований у ВДРАЦС Куйбишевського РУЮ, актовий запис № 96, що підтверджено свідоцтвом про шлюб І-ЖС № 108568, виданим 24 грудня 2011 року ВРАЦС Куйбишевського РУЮ (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження І-ЖС № 197463, виданим 08 червня 2012 року ВДРАЦС РС Куйбишевського РУЮ (а.с. 6). Шлюбні відносини сторін припинені, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Питання щодо розподілу майна, що є їх спільною власністю, між сторонами не виникає. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що родина сторін розпалася, оскільки через відсутність порозуміння сторони втратили один до одного почуття любові та поваги. Як у позивача, так і відповідача по справі було достатньо часу для вирішення питання щодо збереження родини та примирення, однак позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не зацікавлений його зберегти. При таких обставинах суд вважає, що сімя сторін розпалася остаточно і відновлена бути не може. Питання щодо розподілу судових витрат у сторін не виникає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 26 липня 2007 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] (далі - відповідач) у виконкомі Комиш-Зорянської селищної ради Куйбишевського району Запорізької області (далі - виконком Комиш-Зорянської селищної ради), актовий запис №9. Від шлюбу мають двох синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Спільне життя не склалося через несумісність характерів, тому на теперішній час сторони проживають окремо. Позивачка просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка в судове засідання не з'явилася, до суду 11 березня 2015 року подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями. Враховуючи викладене, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення), відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних обставин. Матеріалами справи встановлено, що 26 липня 2007 року між сторонами був укладений шлюб, який зареєстрований у виконкомі Комиш-Зорянської селищної ради, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 9, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 24 липня 2007 року (а.с.5). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14 вересня 2007 року (а.с.6) та [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14 вересня 2007 року (а.с.7). Шлюбні відносини сторін припинені. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Питання щодо розподілу майна, що є їх спільною власністю та утримання дітей між ними не виникає. Відповідно до ст. 105 Сімейного Кодексу України (далі - СК України), шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що родина сторін розпалася остаточно та поновлена бути не може, оскільки через відсутність порозуміння сторони втратили один до одного почуття любові та поваги. Як у позивача, так і відповідача по справі було достатньо часу для вирішення питання щодо збереження родини та примирення, однак позивачка наполягає на розірванні шлюбу. При таких обставинах суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно і відновлена бути не може. Судові витрати позивач просить покласти на себе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 28 квітня 2010 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] (далі - відповідач) у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Сніжнянського міського управління юстиції у Донецькій області (далі ВДРАЦС Сніжнянського МУЮ), актовий запис № 77. Від шлюбу сторони дітей не мають. Сторони разом не проживають з початку 2014 року, шлюбні відносини не підтримуються. Позивач просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем. Позивач до суду подала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає, при розірванні шлюбу просить змінити шлюбне прізвище на дошлюбне Морева. Відповідач до суду подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Неявка сторін не перешкоджає розгляду справи, що узгоджується з положеннями ч.2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних обставин. Матеріалами справи встановлено, що 28 квітня 2010 року між сторонами був укладений шлюб, який був зареєстрований у ВДРАЦС Сніжнянського МУЮ, актовий запис № 77, що підтверджується свідоцтвом про шлюб І-НО № 200613, виданим 28.04.2010 року ВДРАЦС Сніжнянського МУЮ. Від шлюбу сторони дітей не мають. Шлюбні відносини сторін припинені, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Питання щодо розподілу майна, що є спільною власністю подружжя, між ними не виникає. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що родина сторін розпалася, оскільки через відсутність порозуміння сторони втратили один до одного почуття любові та поваги. Як у позивача, так і відповідача по справі було достатньо часу для вирішення питання щодо збереження родини та примирення, однак позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не зацікавлений його зберегти. При таких обставинах суд вважає, що сімя сторін розпалася остаточно і відновлена бути не може. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 28 серпня 2010 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] (далі - відповідач) у Ганнівській сільській раді Приазовського району Запорізької області, актовий запис №3. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Спільне життя сторін не склалося через те, що відповідач ніде не працює, не бажає проживати з позивачем та донькою. У жовтні 2011 року позивач припинила з відповідачем шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Позивачка просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка в судове засідання не з'явилася, до суду 24.04.2014 року подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями. Враховуючи викладене, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення), відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних обставин. Матеріалами справи встановлено, що 28 серпня 2010 року між сторонами був укладений шлюб, який зареєстрований у Ганнівській сільській раді Приазовського району Запорізької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №3, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження (а.с.4). Шлюбні відносини сторін припинені з жовтня 2011 року. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Питання щодо розподілу майна, що є їх спільною власністю та утримання дитини між ними не виникає. Відповідно до ст. 105 Сімейного Кодексу України (далі - СК України), шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що родина сторін розпалася остаточно та поновлена бути не може, оскільки через відсутність порозуміння сторони втратили один до одного почуття любові та поваги. Як у позивача, так і відповідача по справі було достатньо часу для вирішення питання щодо збереження родини та примирення, однак позивачка наполягає на розірванні шлюбу. При таких обставинах суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно і відновлена бути не може. Враховуючи те, що суд задовольняє позов [PERSON] про розірвання шлюбу, усі понесені нею судові витрати повинні бути стягнуті з іншої сторони, тобто з відповідача, а саме: судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням наступних уточнень просить позбавити [PERSON] (далі - відповідач) права користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (далі - Квартира). В обґрунтування позову зазначила, що є власником Квартири. У Квартирі зареєстрований, проте ніколи не проживав відповідач, який є сином позивача. Крім того, в Квартирі проживає третя особа, яка є дочкою позивача. Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 28.05.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 15.09.2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач надала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач, з`явившись до суду, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що позивач на підставі договору купівлі-продажу квартири від 20.12.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Бєсєдою Т.Д. 20.12.2000 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-4291, є власником Квартири. У Квартирі зареєстровані позивач, відповідач та третя особа. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом не встановлено обставин, які б свідчили, що визнання позову відповідачем суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин наявні підстави для прийняття судом визнання позову відповідачем та задоволення позовних вимог. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, суд відповідно до ст. 142 ЦПК України стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати свого сина [PERSON] (далі Відповідач) таким, що втратив право на користування належним їй на праві власності житловим будинком №5 по вул. Гагаріна в с. Дзвеняче Тетіївського району Київської області. Позовні вимоги мотивує тим, що Відповідач доводиться її сином, з яким у неї складні стосунки, через зловживання останнім спиртними напоями. Відповідач зареєстрований в будинку, але більше 20 років постійно в ньому не проживає. Останній раз вона бачила сина більше року назад. Де перебуває її син і чим він займається їй не відомо. В силу цих обставин вона змушена витрачати зайві кошти на оплату використання газу та не може розпорядиться будинком на свій розсуд. В судове засідання представник позивача адвокат [PERSON] не прибув, але в заяві просить справу слухати в його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не прибув, про день слухання справи повідомлявся належним чином. Відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, виходячи з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку №5 по вул.. Гагаріна в с. Дзвеняче Тетіївського району Київської області. В даному житловому будинку окрім Позивача, зареєстрований Відповідач, який постійно в будинку не проживає, з 2014 року Позивачка у власному будинку його не бачила. В даний час Відповідач проживає в іншому місці, проте не знявся з реєстрації в будинку. Добровільно Відповідач виписатися з будинку не бажає, чим перешкоджає Позивачу користуватися своєю власністю. Встановлені судом факти обєктивно підтверджуються: письмовими поясненнями позивача, копією свідоцтва про право власності (а.с.7), довідкою Дзвеняцької сільської ради №69 від 15.06.2015 року (а.с.6). Аналізуючи установлені обставини суд приходить до слідуючого висновку. Так, відповідно до ч. 2 ст.405 ЦК України, ст. 71 ЖК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї власника без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено в судовому засіданні Відповідач не проживає без поважних причин в будинку №5 по вул. Гагаріна в с. Дзвеняче Тетіївського району Київської області, який належить Позивачці, з 2014 року, тобто більше року, що є підставою для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved