Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Верховинського районного суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивовано тим, що 22.01.2000 року у виконкомі Верхньоясенівської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області між ними було укладено шлюб, актовий запис №1. У шлюбі народилося двоє дітей - дочка [PERSON] та сина [PERSON]. Протягом останніх двох років їхнє сімейне життя дуже погіршилося, у них різні характери та погляди на сімейне життя. Відповідачка перестала поважати його, як чоловіка, безпідставно ревнує, відмовляється вести спільне господарство, шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить його інтересам, а тому просить шлюб розірвати, дітей залишити на проживання при матері. В судовому засіданні до початку розгляду справи по суті [PERSON] подала зустрічну позовну заяву до [PERSON] про стягнення аліментів, в якій просить стягнути з нього в її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримав, визнав зустрічні позовні вимоги про стягнення аліментів. В судове засідання на 27.02.2014 року не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсуності. [PERSON] в судовому засіданні позов про розірвання шлюбу не визнавала, свій зустрічний позов про стягнення аліментів підтримувала. В судове засідання на 27.02.2014 року не з'явилась, подала заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала, зустрічні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання позовних вимог відповідачем по основному позову та відповідачем по зустрічному позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони розуміють наслідки відповідних процесуальних дій, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення первісного та зустрічного позовів. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. У судовому засіданні встановлено, що подружжя разом не проживає, спільного господарства не ведуть, в наданий судом строк не примирилися, позивач настоює на розірванні шлюбу та відповідачка проти розірвання шлюбу не заперечила. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Вирішуючи питання проживання дітей суд виходить із вимог ч.ч. 1 та 2 ст. 161 Сімейного кодексу України згідно якої місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Спору про місце проживання дітей між сторонами немає, позивачка позов визнала, а тому шлюб слід розірвати, дітей залишити на проживання при матері. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, оцінивши досліджені по справі докази, враховуючи матеріальне становище сторін по справі, інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає, що вимоги відповідачки-позивачки про стягнення аліментів при визнанні позову позивачем-відповідачем слід задовольнити та призначити стягнення із [PERSON] на користь [PERSON]аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку до досягнення ними повноліття. У відповідності до ч. 2 cт. 88 ЦПК України на відповідача слід покласти судові витрати, оскільки позивачка звільнена від оплати судових витрат при поданні позовної заяви. На підставі наведеного,

Outcome: approved