Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому просить стягувати з нього в користь відповідачки аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 грн. щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з проведенням індексації відповідно до закону на утримання сина [PERSON] , [INFO] ; стягнення аліментів в зменшеному розмірі просить розпочати з дня набрання чинності рішенням суду в даній справі і проводити до досягнення дитиною повноліття; після набрання законної сили даним судовим рішенням виконавчий лист, виданий Городенківським районним судом Івано-Франківської області по справі № 342/755/18 (провадження № 2/342/559/2018) про стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів визнати таким, що не підлягає виконанню за умови відсутності заборгованості по ньому. В позовній заяві позивач зазначив, що з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі з 27.09.2007. За час шлюбу в сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Городенківського районного суду від 30.10.2014 по справі № 342/1139/14-ц шлюб між сторонами розірвано, сина [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з матір`ю. Згідно рішення Городенківського районного суду від 01.11.2018 по справі № 342/755/18 з позивача присуджено стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини від доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Вказаний розмір аліментів позивач сплачує щомісячно. Покликаючись на ст.192 СК України, якою визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених ЦПК, позивач зазначає, що у нього виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів на утримання сина, так як встановлений розмір аліментів він не має можливості сплачувати. ДВС Городенківського РУЮ здійснює розрахунок аліментів, які позивач повинен сплачувати щомісячно в розмірі 1/4 із середньої заробітної плати працівника для Городенківського району, що становить близько 2000 гривень. Позивач в даний час ніде не працює, не є підприємцем, проживає разом із батьками в смт. Чернелиця Городенківського району, фактично перебуває на їх утриманні, батько є пенсіонером, а мати в даний час не працює. Позивач не є власником рухомого та нерухомого майна, оскільки у нього відсутні кошти на його придбання. Вказана вище сума аліментів для нього є непосильною. Його місячний дохід складає близько 1500 гривень. В подальшому позивач має намір створити нову сім`ю, яку також буде необхідно матеріально забезпечувати. Виконати рішення суду від 01.11.2018 позивач не може, оскільки залишається без засобів до існування. Позивач не заперечує щодо сплати аліментів на утримання сина та бажає, щоб з нього щомісячно стягували аліменти в твердій грошовій сумі по 1200 гривень на утримання сина, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як це передбачено ч.2 ст. 182 СК України. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з наведених в позові підстав, просить задовольнити. Суду пояснив, що раніше він сплачував аліменти в користь відповідачки в твердій грошовій сумі по 650 грн., а після зміни способу стягнення аліментів на частку від доходу, розмір аліментів в місяць становить 1721 грн. З таким розміром він не погоджується, так як державний виконавець обчислює частку виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, а він в даний час ніде не працює, тому не має можливості сплачувати аліменти на утримання сина в частці від його доходу. Одночасно пояснив, що влаштуватися на роботу йому перешкоджає важка економічна ситуація в країні. Відповідачка позовні вимоги не визнала. Суду пояснила, що за рішенням суду з позивача стягуються аліменти в її користь на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини від доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Позивач добровільно коштів на утримання сина не дає, хоча є працездатним, їздить на роботу в Польщу. Син [PERSON] навчається в 6 класі, витрати на дитину щороку збільшуються, а не зменшуються. Але позивач не цікавиться, як живе його дитина, не навідується до дитини, хоча живуть вони в сусідніх селах. Вважає, що відсутні підстави для зміни способу стягнення з відповідача аліментів. Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження згідно гл.10 ЦПК України. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 30 жовтня 2014 р. по справі № 342/1139/14-ц (провадження № 2/342/629/2014), яке набрало законної сили 24 листопада 2014 р., розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 27.09.2007 року; сина [PERSON] , [INFO] , залишено проживати біля матері; після розірвання шлюбу відповідачці залишено прізвище « [PERSON] ». Копією рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 01 листопада 2018 року у цивільній справі № 342/755/18 (провадження № 2/342/559/2017) стверджено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Городенківського районного суду по справі № 342/1042/14-ц від 04.09.2014 року в твердій грошовій сумі по 650 гривень щомісячно, на утримання сина [PERSON] , [INFO] , був змінений за позовом утримувачки аліментів [PERSON] , [INFO] , на 1 /4 частину від доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання сина [PERSON] . Зазначене рішення набрало законної сили 06.12.2018, з рішення встановлено, що відповідачка у зв`язку із одруженням змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Те, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08.09.2008 Чернелицькою селищною радою Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 12 від 08.09.2008. Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно зч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги те, що позивач є платником аліментів, а не одержувачем аліментів, тому суд приходить до переконання про відсутність підстав для зміни способу стягнення аліментів, визначених рішенням Городенківського районного суду від 01 листопада 2018 року по справі № 342/755/18 (провадження № 2/342/559/2017), яке набрало законної сили 06.12.2018, за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, у зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст.ст. 141, 180, 181 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed