Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що 17 вересня 2014 року близько 17 години у [PERSON] [PERSON], який перебував в приміщенні Управління державної міграційної служби в Тернопільській області по вулиці Н.Яремчука, 34 у м. Тернополі на грунті особистих неприязних відносин, які виникли раптово під час конфлікту, виник неправомірний умисел спричинення позивачу тілесних ушкоджень. Реалізуючи вказаний умисел, [PERSON] [PERSON] умисно наніс [PERSON] удар кулаком у праве око, після чого він змушений був зігнути голову та прикрити її руками, в той час як відповідач, продовжуючи злочинні діяння, наносив удари кулаками обох рук в ділянку голови. Внаслідок протиправних дій [PERSON] [PERSON] Маріама позивачу спричинені тілесні ушкодження у виді садна лівої половини лобно-потиличної та тімяно-скроневої ділянок голови, синця повік правого ока з поширенням на праві виличну, підочну ділянки, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоровя. Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2015 року [PERSON] [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України. Під час судового розгляду даного кримінального провадження [PERSON] [PERSON] свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами зі сторони обвинувачення. У момент отримання тілесних ушкоджень, позивач переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, тривоги, страху за своє здоровя та життя. У звязку з цим, [PERSON] було завдано моральної шкоди, яка виразилась у душевних стражданнях, переживаннях, порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного життя та яку він оцінює в розмірі 10\~000 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав суду заяву з клопотанням про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. [PERSON] [PERSON] повторно в судове засідання не зявився, з невідомої суду на те причини, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином. Відповідно до ч.3 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив 17 вересня 2014 року близько 17 години у [PERSON] [PERSON], який перебував в приміщенні Управління державної міграційної служби в Тернопільській області по вулиці Н.Яремчука, 34 у м. Тернополі на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли раптово під час конфлікту, [PERSON] [PERSON] умисно наніс [PERSON] удар кулаком у праве око, після чого він змушений був зігнути голову та прикрити її руками, в той час як відповідач, продовжуючи злочинні діяння, наносив удари кулаками обох рук в ділянку голови. Внаслідок протиправних дій [PERSON] [PERSON] Маріама [PERSON] спричинені тілесні ушкодження у виді садна лівої половини лобно-потиличної та тімяно-скроневої ділянок голови, синця повік правого ока з поширенням на праві виличну, підочну ділянки, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоровя. Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2015 року [PERSON] [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 1\~700 грн. в дохід держави. Відповідно до 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено поняття моральної шкоди, під якою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно пункту 3 Постанови зазначено, що відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктом 9 зазначеної Постанови передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь зниження престижу, ділової репутації. Пунктом 11 зазначеної постанови передбачено, що критична оцінка певних фактів і недоліків, думки та судження, не можуть бути підставою для задоволення вимог про відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно із ст.10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає до відшкодування позивачу [PERSON], суд виходить із тих обставин, що шкода завдана в результаті кримінального правопорушення, у вчиненні якого визнано винним відповідача по справі [PERSON] [PERSON], доведеність наявного причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, факту перенесених моральних страждань з приводу злочинних дій відповідача, вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають до часткового задоволення в розмірі 3000 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial