Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, де просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на ? частку квартири [ADDRESS] після смерті дружини [PERSON], яка померла 13 грудня 2012 року. Свої вимоги обґрунтував тим, що їм із дружиною на праві спільної сумісної власності належить зазначена квартира. Після смерті дружини він звернувся до Жовтоводської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини відповідно до ч.2 ст. 1268 ЦК України. Однак, відповідною постановою державного нотаріуса йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене нерухоме майно, у звязку із тим, що майно не зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. При цьому, він позбавлений можливості зареєструвати право власності на ? частку квартири [ADDRESS] за померлою [PERSON], і, являючись єдиним спадкоємцем, не може скористатись правом на спадкування у повному обсязі. У судове засідання позивач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, не зявились. При цьому, [PERSON] надано суду заяву, щодо розгляду справи за його відсутності, де зазначено, що позовні вимоги він підтримує і просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON], що діє відповідно довіреності від 02.09.2015 року № 4/4-507-01-16, до суду не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. При цьому, представником відповідача надана заява щодо визнання позовних вимог і розгляду справи за її відсутності. Повно, всебічно та обєктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, матеріали спадкової справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. \~ Відповідно до вимог\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст.61 ЦПК України.\~\~\~\~ Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. 25 жовтня 1969 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6, 13) Згідно свідоцтва про право власності на житло від 15 березня 1994 року, виданого міським комітетом приватизації, квартира за адресою [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON]. Запис про це здійснено у реєстровій книзі за № 3265 (а.с. 7-8). Технічний паспорт на зазначену квартиру, свідчить про те, що вона складається із двох кімнат житловою площею 30,8 кв.м., загальна площа квартири 45,5 кв.м. і власником зазначений позивач (а.с. 9-10). 13 грудня 2012 року померла дружина позивача [PERSON], про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 14.12.2012 року складено відповідний актовий запис № 766 (а.с. 5). Після смерті останньої її чоловік [PERSON] звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом. 01.04.2015 року державним нотаріусом Жовтоводської державної нотаріальної контори [PERSON] видано відповідне свідоцтво, що зареєстровано в реєстрі за № 624. Спадщина на яку видано свідоцтво складається із недоотриманого розміру коштів, нарахованого до пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», що належить померлому. При цьому, на запит державного нотаріуса, КП «Жовтоводське міжміське бюро технічної інвентаризації» повідомило, що право власності на зазначену квартиру на час смерті [PERSON] не зареєстровано. Так, у звязку із неподанням відповідних правовстановлюючих документів на нерухоме майно, які необхідні для вчинення нотаріальних дій, постановою від 19.03.2015 року державним нотаріусом Жовтоводської державної нотаріально контори відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на ? частину квартири за адресою [ADDRESS] (а.с. 14). КП «Жовтоводське міжміське бюро технічної інвентаризації» надано інформацію, що інвентаризаційна вартість квартири [ADDRESS] станом на 13.12.2012 року складала 47999 гривен (а.с. 15) Згідно ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, крім цього ст. 16 цього ж\~кодексу\~зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Статтею 1218 ЦК України\~передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину після смерті дружини. У звязку із цим нотаріусом прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій зокрема зазначено, що «[PERSON] свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві…». Однак, спадкоємець [PERSON] після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини не надав відповідних правовстановлюючих документів на нерухоме майно, які необхідні для вчинення нотаріальних дій, що унеможливлює видання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1\~ст. 1222 ЦК України\~передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно до ч. 2\~ст.1223 ЦК України\~у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. При цьому, згідно ч. 1\~ст. 1258, ст. 1261 ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, а саме у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1\~ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1,3\~ст.1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до 4.1,2\~ст.1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно ч.1,2\~ст.1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним. Згідно\~ст. 328 Цивільного кодексу України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 392 цього ж кодексу\~передбачає, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог\~ст. 88 ЦПК України\~судові витрати, понесені позивачами, суд відносить за їх рахунок. На підставі викладеного і ст. ст.\~328,\~392,\~1218 ЦК України,

Outcome: approved