Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON] ) звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Київської міської ради (далі по тексту - відповідач, КМР) про визнання права власності. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла матір позивача [PERSON] , якій належала на праві приватної власності земельна ділянка (кадастровий номер 8000000000:63:482:0004), розташована за адресою: [ADDRESS] . На вищевказаній земельній ділянці є житловий будинок, на який свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом позивач отримала. Позивач звернувся до державного нотаріуса Восьмої київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, позивач отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Підставою для відмови став факт відсутності у позивача документу, який підтверджує право власності спадкодавця на земельну ділянку. Отримати дублікат акта позивач не має можливості так, як власник земельної ділянки помер, а відповідно до діючого законодавства з початку 2013 року видача Державних актів на право власності на землю не здійснюється. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20 серпня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в порядку загального позовного провадження. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, через канцелярію суду позивач подала заяву про проведення судового засідання без її участі та у якій підтримала позов, просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, при цьому останній надав до суду відзив, у якому просив суд слухати справу у його відсутність та відмовити в задоволенні позову позивачу. Третя особа в судове засідання також свого представника не направила, надала до суду пояснення, в яких просили суд розглядати справу за відсутністю представника та ухвалити рішення відповідно до вимог діючого законодавства. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла матір позивача [PERSON] . У зв`язку із смертю останньої, позивач звернулась до Восьмої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON] . Судом також встановлено, що державний нотаріус Восьмої київської державної нотаріальної контори відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку у зв`язку із відсутністю у позивача оригіналу документа, якій підтверджує право власності спадкодавця на земельну ділянку. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, право власності на земельну ділянку кадастровий номер 8000000000:63:428:0004, розташовану за адресою [ADDRESS] і, належить [PERSON] . Положеннями статті 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Правовідносини щодо спадкування регулюються положеннями, закріпленими у Цивільному кодексі України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частина 1 ст. 1220 ЦК України передбачає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. При цьому, у відповідності до вимог частин 1, 3 4, 9, 10 ст. 79-1 Земельного кодексу України формуванню земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Зі змісту ст. 321 ЦК України вбачається, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Водночас, відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі п. 4.14 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як було встановлено судом, та випливає з наданої суду копії спадкової справи, позивач, у встановлені законом строки, звернулась із відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON] , заяви від інших спадкоємців не надходили. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, а також те, що на момент смерті матері позивача - [PERSON] належала земельна ділянка (кадастровий номер 8000000000:63:482:0004) розташована за адресою [ADDRESS] і,

Outcome: approved