Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], в якому просить ухвалити рішення про усунення перешкод у користуванні належним йому на праві приватної власності житловим будинком, що знаходиться по [ADDRESS], шляхом визнання відповідача [PERSON], [INFO] таким, що втратив право на користування житловим будинком, розташованим за вказаною адресою. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником вищезазначеного житлового будинку, що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 11848031 від 15.09.2006. Відповідач [PERSON] є сином позивача. П'ятнадцять років тому відповідач одружився та переїхав на постійне проживання до своєї дружини у Республіку Молдова. Протягом останніх років спілкування між сторонами припинилося. Відповідач добровільно вибув з місця своєї реєстрації, не користується будинком позивача, не несе витрат на його утримання. Відповідач не захотів добровільно вчинити дії, необхідні для зняття його з реєстраційного обліку, а на даний час позивач втратив з ним контакт. [PERSON] не приїжджає в Україну, телефонує дуже рідко. Така ситуація порушує права та законні інтереси позивача, він позбавлений можливості повноцінно володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Позивач є пенсіонером і єдиним джерелом його доходу є мінімальна пенсія. Після стрімкого росту цін на енергоносії, отримання від держави субсидії на комунальні послуги є для позивача життєво важливим фактором, і раніше йому призначалася субсидія. Однак, після ухвалення змін до Порядку призначення субсидій позивачу усно відмовлено у її наданні, з посиланням на те, що так як відповідач зареєстрований у його господарстві, його доходи будуть враховуватися при призначенні субсидії. Позивач не отримує доходів відповідача, в той час як субсидія є для позивача вкрай необхідною. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з наведених в позові підстав, просить задовольнити. Суду пояснив, що в належному йому будинку по [ADDRESS] в с. Незвисько проживає він з дружиною та їх дочка з своїми двома малолітніми дітьми. Через реєстрацію відповідача в належному йому житловому будинку, хоча фактично він у цьому будинку не проживає, неможливо отримати житлову субсидію. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений відповідно до вимог ч.11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідача. Суд, вислухавши позивача, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Згідно частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 статті 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Копією витягу № 11848031 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.09.2006, стверджено, що [PERSON] згідно договору купівлі-продажу № 4 від 31.01.2006 є власником житлового будинку по [ADDRESS] (реєстраційний номер 16060473). За адресою - по [ADDRESS] було призначено житлову субсидію з жовтня 2017 р. по квітень 2018 р., що стверджується копіями повідомлень управління праці та соціального захисту населення Городенківської РДА про призначення субсидії на ЖКП від 15 січня 2018 р. Про сплату позивачем комунальних послуги свідчать надані ним копії квитанцій. За ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно, тимчасово. Ст. 310 згаданого кодексу визначено, що фізична особа має право на місце проживання. Факт реєстрації відповідача [PERSON], [INFO], по [ADDRESS], хоча за даною адресою він не проживає, - підтверджується довідками № 698/1 від 03.12.2018, 210/2-34 від 14.12.2018, виданими виконавчим комітетом Незвиської сільської ради. Актом обстеження матеріально-побутових умов від 03.12.2018, складеним комісією Незвиської сільської ради, стверджується, що відповідач [PERSON], [INFO] зареєстрований в житловому будинку по [ADDRESS], але не проживає близько 15 років, так як має свою сім'ю і разом з нею проживає за межами України. Допитана судом свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає по-сусідству із позивачем, працює секретарем Незвиської сільської ради. Відповідач є сином позивача, близько 10 років не проживає в [ADDRESS], одружився і проживає в Молдові. В будинку по [ADDRESS] проживає позивач, його дружина [PERSON], їх дочка [PERSON] з своїми двома дітьми: [PERSON] та [PERSON]. Свідок [PERSON], дочка позивача, в судовому засіданні суду пояснила, що її брат [PERSON] приблизно 10-15 років не проживає в [ADDRESS]. В зазначеному будинку проживають її батьки та вона із своїми двома дітьми. Ст. 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 163 Житлового кодексу у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч.1 п.1, 5 ч.ч.3, 4 ст.71 цього Кодексу. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 71 ЖК України за тимчасової відсутності наймача або членів сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк, за заявою відсутнього, може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Тимчасова відсутність особи може бути безперервною, але не повинна перевищувати шести місяців. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач договору найму житлового будинку з позивачем не укладав, не проживає в будинку позивача по [ADDRESS] більше десяти років, хоча зареєстрований в ньому. Реєстрація місця проживання відповідача в належному позивачу житловому будинку перешкоджає йому належно реалізовувати свої права власника об'єкта нерухомості, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог про усунення перешкод у користуванні належним позивачу майном шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим будинком по [ADDRESS]. На підставі ст. ст. 71, 72, 150, 156, 163 Житлового кодексу України, ст.ст. 29, 310, 317, 319, 321, 383, 405 ЦК України,

Outcome: approved