Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] та просить суд розірвати шлюб між ними, який зареєстровано 13 жовтня 1991 року у Відділі ЗАГС Галицького райвиконкому, Івано-Франківської області, актовий запис № 48. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що сім`я фактично розпалась, відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, не підтримують подружні відносини протягом тривалого часу. З 2015 року позивач виїхав у Республіку Польща. Спільних дітей у них немає. Збереження шлюбу суперечить його інтересам, тому просить не призначати будь-яких строків для примирення. В судове засідання позивач та його представник Романів О.П. не з`явилися. Представник позивача - адвокат Романів О.П. подала клопотання про розгляд справи без її участі та участі позивача, позов підтримала повністю, не заперечила щодо заочного розгляду справи. Належним чином повідомлена відповідачка шляхом надсилання судових повісток рекомендованим листом з повідомленням в судові засідання не з`явилася, жодних заяв щодо руху справи, відзиву на позов не скерувала. Відзиву на позов до суду не було надіслано. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає ч.1 ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч.3, ч.4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно свідоцва про одруження серії [NUMBER] від 03 серпня 1994 року між сторонами 13 жовтня 1991 року зареєстровано шлюб у Відділі ЗАГС Галицького райвиконкому, Івано-Франківської області, актовий запис № 48 (а.с. 7). Встановлено, що сім`я [PERSON] та [PERSON] фактично розпалася, оскільки протягом тривалого часу сторони не підтримують подружні відносини, не ведуть спільного господарства. А тому, враховуючи наведені обставини, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, воно буде суперечити інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі вищенаведеного та ст.ст. 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved