Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтував тим, що після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO] та батька [PERSON], який помер [INFO], залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок та земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що розташовані по [ADDRESS]. В листопаді місяці 2012 року він дізнався, що його батько 04.08.2011 року зареєстрував шлюб із відповідачем [PERSON] та 26.06.2012 року подарував останній вищевказане майно. Вважає шлюб та договори дарування будинку та земельної ділянки недійсними, оскільки після смерті його матері [PERSON] стан здоров'я батька погіршився, у останнього розвивався віковий склероз, була не зовсім адекватна поведінка. Він, як єдиний син померлого, позбавлений права на спадщину, а тому вимушений звертатися до суду, просить визнати шлюб між [PERSON] і [PERSON] та договори дарування житлового будинку та земельної ділянки недійсними та стягнути з відповідача на його користь судові витрати. Позивач [PERSON] суду пояснив, що [INFO] померла його мати [PERSON] З того часу його батько [PERSON] до дня смерті проживав по [ADDRESS]. Його єдина донька [PERSON] з раннього дитинства і до закінчення школи проживала в м.Бар із його батьками. Він проживає в м.Тернополі з 1976 року. В нього з батьками були завжди дуже добрі відносини. Влітку 2010 року він із донькою знаходились у батька та допомагали йому по господарству. Батько не хотів переїжджати проживати до них. Він та донька не мали змоги постійно проживати біля батька, тому попросили сусідів, щоб у їх відсутність, останні приглянули за ним. За життя мати говорила, що батько в нього хороший, але трішки не такий. Що мати мала на увазі, йому було невідомо. Однак, після її смерті батько почав дивно себе поводити, з невідомих причин викинув із будинку усі його книги. Казав, що в нього хвороба ноги плюс-мінус, що має намір лікувати людей, що буде бігати навипередки, буде жити 150 років, плутав імена доньчиних дітей. Батька турбували головні болі, тому в влітку 2010 року, коли він приїжджав з донькою до батька, він звертався з ним у поліклініку до психіатра. Про те, що в батька проживає як квартирант [PERSON], з якою в подальшому останній уклав шлюб та подарував їй будинок, йому стало відомо від сусідів. Батько йому про це нічого не повідомляв. Вважає, що батько не керував своїми діями під час укладення шлюбу та договорів дарування. Як тільки [PERSON] поселилась в будинку батька, зв'язок з ним було втрачено, ні він ні донька не могли до нього додзвонитись. В листопаді 2012 року, коли він приїхав до батька, то побачив в будинку [PERSON] Після того більше з батьком не спілкувався. Медичну карту батька він забрав із лікарні з реєстратури після його смерті. редставник позивача [PERSON], яка діє згідно довіреності від 29.11.2012 року (а.с.31 т.1), позов [PERSON] підтримала та просила суд задовольнити його повністю. Відповідач [PERSON] позов не визнала, суду пояснила, що попередній шлюб вона розірвала у 2010 році. З березня 2011 року вона почала проживати в будинку [PERSON], що розташований по [ADDRESS]. В середині квітня подала до Балківської сільської ради Барського району заяву про реєстрацію шлюбу. Заяву писали разом. Шлюб із [PERSON] зареєстровано в червні 2011 року. На цьому наполягав [PERSON] На уточнені запитання щодо подачі заяви про реєстрацію шлюбу до Балківської сільської ради Барського району [PERSON] пояснила, що заяву вона та [PERSON] писали в різні дні. Вона прийшла в сільську раду по своїх справах і тоді ж заповнила бланк заяви про реєстрацію шлюбу. Секретар сільської ради [PERSON] визначила їй дату реєстрації шлюбу та сказала, щоб прийшов [PERSON] і теж написав заяву. Через деякий час написав заяву [PERSON] Коли [PERSON] писав заяву, вона знаходилась в коридорі. Про що [PERSON] розмовляв з секретарем сільської ради їй не відомо. В цей час вона була зайнята приготуванням святкового столу. До [PERSON] привела її подруга поштарка [PERSON] 26.06.2012 року [PERSON] подарував їй будинок та земельну ділянку. Це була його ініціатива. В нотаріуса та в БТІ вони були разом. [PERSON] був спокійний та адекватний. [PERSON] говорив, що в нього болить нога, що це сідничний нерв плюс. Вона не могла зрозуміти, що це за діагноз, тому звернулася до лікаря-психіатра, де виявили, що в нього хворе серце. Їй було відомо, що в [PERSON] недавно померла дружина, що в нього є син та онука. Після смерті [PERSON] його амбулаторну картку було викрадено з реєстратури Барської ЦРЛ та внесено в неї підроблені записи. [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Барської ЦРЛ з 03.07.2012 року по 09.07.2012 року. З 29.06.2012 року [PERSON] не перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Барської ЦРЛ. Вона лише приводила його на крапельниці в неврологічне відділення. З липня по серпень місяць 2012 року [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в військовому госпіталі в м.Вінниці, де був прооперований. В день після операції [PERSON] почувався нормально. Наступного дня [PERSON] був прив'язаний, оскільки перебував у збудженому стані. Представник відповідача адвокат [PERSON], який діє згідно договору про надання правової допомоги від 02.08.2013 року (а.с.152 т.1), позов не визнав. Вважає, що позивач не довів, що [PERSON] на час укладення шлюбу з [PERSON] та договорів дарування страждав психічними розладами, тому позов є безпідставним та просить в його задоволенні відмовити. В судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - начальник відділу державної реєстрації актів цивільного стану Барського районного управління юстиції у Вінницькій області [PERSON] суду пояснила, що в заяві про реєстрацію шлюбу між [PERSON] та [PERSON] та квитанції про сплату мита в даті подачі заяви та сплаті мита є виправлення з 03.07.2011 на 04.07.2011 року. Ким внесено виправлення їй не відомо. Реєстрація шлюбу була призначена на 04.08.2011 року. В журналі обліку заява зареєстрована 04 липня 2011 року. Тоді дата реєстрації шлюбу мала б бути призначена на 05 серпня. Інакше порушуються строки, передбачені ст.30 СК України. Актовий запис складений 04.08.2011 року, виправлень в ньому не має. Заяви про реєстрацію шлюбу особи подається нареченим та нареченою в один день. Якщо заява написана ними в різні дні, це не може вважатись волевиявленням. Щодо вирішення спору покладається на розсуд суду. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Барської державної нотаріальної контори Вінницької області - державний нотаріус [PERSON] суду пояснила, що в Барській державній нотаріальній конторі вона посвідчила оспорювані договори дарування будинку та земельної ділянки. Вона заручилась тим, що є свідоцтво про укладення шлюбу. Сумнівів у його дієздатності не виникло. [PERSON] був в нормальному фізичному стані. Вона не з`ясовувала про те, чи є у [PERSON] діти, чи не встановлювалась йому група інвалідності, оскільки це не передбачено Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами. Вона роз'яснила умови договору дарування. Щодо вирішення спору покладається на розсуд суду. Судово-психіатричний експерт Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім.акад.Ющенка [PERSON] суду пояснив, що він є діючим експертом включно до 2017 року та внесений до Державного реєстру атестованих судових експертів. Експертна комісія дійшла висновку, що випробуваний [PERSON] страждав на психічний розлад у виді судинної деменції. Лікарі працюють в психіатрії відповідно до Міжнародної класифікації хвороб Десятого перегляду. F1.8 - це інша деменція, сюди відноситься також і судинна атеросклеротична деменція. Шифр F - це психічні розлади, 8 - це судинна деменція. Судина деменція відносить до рубрики психічні розлади. Судинна деменція і васкулярна деменція це одне і теж. Діагноз експертами вказано вірно. При проведенні посмертної експертизи на випробуваного [PERSON] використовувалась медична документація, а саме медичні карти, історія хвороби, покази свідків, більшість яких вказали про розлади психіки у [PERSON] Лікар-психіатр [PERSON] у 2010 році встановив [PERSON] діагноз атеросклеротична деменція, виявивши у хворого симптоми захворювання: зниження пам`яті, інтелекту, мислення, емоції, що свідчило про те, що людина соціально дезадаптована. Якщо особа вказує, що буде жити 200 років - це є марення. Перевіряти в який спосіб було встановлено лікарем діагноз не відноситься до компетенції експертів. У [PERSON] протягом багатьох років розвивався атеросклероз, що є наслідком виникнення деменції. Це незворотній процес. Встановлення діагнозу деменції будь-якого ґенезу свідчить про наявність психічного розладу. Причина виникнення деменції у [PERSON] обґрунтована у висновку. Стрес, через смерть дружини, міг вплинути на зміну психічного стану [PERSON] В повній мірі довіряти записам нотаріусів та працівників сільських рад, які вказують, що дієздатність особи встановлено, є недоречним, оскільки вони не є фахівцями в галузі психіатрії. Якби вказані особи вміли встановлювати психічні розлади, не існувало б такого виду судово-психіатричної експертизи, як посмертна. При проведенні експертизи експертами дотримано вимоги Закону України «Про судову експертизу» та враховано методичні рекомендації «Кодування захворюваності та смертності у відповідності до Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я Десятого перегляду». При складанні висновку посмертної судово-психіатричної експертизи на випробуваного [PERSON] членами експертної комісії не виявлено обставин, які б викликали сумнів щодо встановленого лікарем-психіатром Барської ЦРЛ [PERSON] діагнозу [PERSON], тому підстав для витребування додаткових відомостей не виникло. Для проведення експертизи та визначення психічного стану [PERSON] судом було надано достатньо медичної документації. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він працює лікарем-психіатром КУ «Барська центральна районна лікарня» Вінницької області. Під час огляду [PERSON] іншими лікарями, останні помітили, що [PERSON] страждає на порушення пам`яті, має розумові відхилення, а тому направили на огляд до психіатра. [PERSON] перебував у нього під консультативним наглядом на прохання, що не потребує письмової згоди. Підстав для застосування примусового лікування не було. Огляд останнього він проводив із дотриманням Закону України «Про психіатричну допомогу». Хто саме з родичів вперше доставив [PERSON] на огляд він не пам`ятає. Хоча [PERSON] не висловлював маячних ідей, не був агресивним, однак із урахуванням діагнозів інших лікарів, в тому числі невропатолога, він встановив діагноз атеросклеротична деменція, яка є різновидом васкулярної деменції. Деменція - це соматична патологія, що веде до певних психічних розладів. Він повідомив [PERSON] в доступній формі про наявність у нього патології, яка веде до психічних змін та про необхідність проходження лікування для покращення пам`яті та уваги. При встановлені діагнозу він урахував методичні рекомендації «Кодування захворюваності та смертності у відповідності до Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я Десятого перегляду». Усі види деменції відносяться до рубрики деменція, зокрема атеросклеротична деменція. Встановлений ним діагноз відповідає міжнародним стандартам. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює секретарем Балківської сільської ради Барського району Вінницької області. [PERSON] та [PERSON] звернулись із заявою про реєстрацію шлюбу. Заяву писали власноручно. Були присутні обоє. Реєстрацію шлюбу проводила в залі. [PERSON] виглядав нормально. Ким внесено виправлення в оригіналі заяви про реєстрацію шлюбу та в оригіналі квитанції, та виправлено дати з 03 на 04 липня 2011 року вона не пам'ятає. Чому заявники проставили дату подачі заяви 03 липня 2011 року вона не пам'ятає. Вона прийняла заяву 04 липня 2011 року, тому реєстрація шлюбу призначена на 04 серпня 2011 року. Свідок [PERSON] суду пояснив, що зі [PERSON] він знайомий біля 15 років. Вона мати його товариша. На прохання [PERSON] він клав плитку в будинку [PERSON] за півтора місяці до смерті останнього. Спілкувався з ним про сучасні будівельні матеріали. [PERSON] був здоровим та адекватним. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає по [ADDRESS] з 1960 року. По сусідству проживало подружжям [PERSON]. В 2010 році померла дружина [PERSON] - [PERSON] Після її смерті [PERSON] став проживати в будинку один. Його поведінка стала дивною. Він почав говорити нісенітниці, плутав словами, мова була не зв'язаною, свистів, повиносив з будинку речі, казав, що готує місце для прийому людей, що хоче займатись лікуванням людей. За фахом [PERSON] був будівельником. Крім того, погіршився його стан здоров`я. [PERSON] скаржився на головні болі, шум в вухах. Сусідка [PERSON] проводила його в лікарню. [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в Барській ЦРЛ в неврології. За півтора року до смерті [PERSON] до нього прийшла проживати [PERSON] [PERSON] припинив виходити, як раніше, на вулицю, можливо була зачинена хвіртка. Вона його провідувала до появи [PERSON] Син [PERSON] - [PERSON] приїжджав до останнього разом із своєю дочкою [PERSON] та її дітьми. В їх родині були дуже добрі відносини з батьками. Востаннє [PERSON] приїжджав в листопаді місяці 2012 року, однак в будинок його не впустили. Коли на вулиці дізнались, що [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] та подарував їй будинок усі були дуже здивовані, оскільки за життя [PERSON] завжди наголошували, що будинок залишиться їх сину [PERSON] та онуці [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає по [ADDRESS]. По сусідству проживала родина [PERSON] з якими вона перебувала в добрих відносинах. Після смерті дружини [PERSON] - [PERSON] став дивним: вивіз з будинку біля 70 мішків з речами, бив себе головою об стінку, говорив нісенітниці. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює медсестрою в неврологічному відділенні КУ «Барська центральна районна лікарня» Вінницької області. Сім`ю [PERSON] знає багато років. Влітку 2012 року під час її чергування [PERSON] поступив на стаціонарне лікування в неврологічне відділення КУ «Барська центральна районна лікарня» Вінницької області, де його лікувала лікар-невропатолог [PERSON] Його стан був середньої важкості. [PERSON] не розумів, що його запитували, не міг чітко говорити. Хронічне порушення мозкового кровообігу - це порушення кровообігу судин головного мозку, що може призвести до змін, в тому числі і психічних. Її загальний медичний стаж 58 років, із них 26 років психіатричного стажу. Історію хвороби стаціонарного хворого не можливо оформити без хворого. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає в будинку по вулиці Суворова,12 з 1979 року. Дуже добре знає сім`ю [PERSON]. Після смерті дружини [PERSON] - [PERSON], [PERSON] став нервовий, чомусь почав постійно свистіти, все повикидав з будинку, казав, що буде лікувати людей, хоча за фахом він є будівельником, вирубав на подвір`ї усі плодові дерева, квітник, розбив доріжку, казав, що буде виступати на стадіоні, буде жити 150 років. [PERSON] скаржився на головні болі, шум в вухах. Влітку 2010 року та в січні 2011 року вона проводила [PERSON] до лікарні, а саме до лікаря-психіатра. В 2011 році поштарка привела до [PERSON] [PERSON] [PERSON] казав, що [PERSON] квартирантка. Коли вона дізналась, що [PERSON] подарував [PERSON] будинок, запитала його чому він так вчинив. [PERSON] відповів, що він не дарував. Згодом [PERSON] встановила біля будинку новий паркан і [PERSON] припинив, як раніше, виходити на вулицю. Відвідувати [PERSON] припинила з тих пір, як з`явилась [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає по [ADDRESS]. Вона була в добрих відносинах із сім`єю [PERSON], які проживали по сусідству. З [PERSON] проживала з раннього дитинства їх онука [PERSON] В їх родині були дуже добрі відносини. Після смерті дружини [PERSON] - [PERSON] його стан здоров`я погіршився, останній скаржився на головні болі, шум в вухах, тиск. Крім того змінилась і його поведінка. [PERSON] став досить дивним: навесні виніс з будинку всі речі, щоб приймати і лікувати людей, просив, щоб вона йому знайшла людину з якою він міг би позмагатись на стадіоні, розбив якісну цементну доріжку, казав, що буде жити ще 200 років, одягав жіночий капелюх своєї дружини, свистів, казав, що в нього в ногах плюс-мінус, і є методика лікування, однак він про неї нікому не розповість, поки не отримає великі гроші. Одного разу зустріла [PERSON] на вулиці, на запитання звідки він йде, сказав, що не пам'ятає. [PERSON] перебував на лікуванні в КУ «Барська центральна районна лікарня» Вінницької області, в військовому госпіталі. Коли з`явилась [PERSON] він припинив виходити як раніше на вулицю. Свідок [PERSON] суду пояснив, що його батько проживає в будинку по [ADDRESS]. Він знав сім`ю [PERSON] більше сорока років. З [PERSON] ще з дитинства завжди проживала їх онука [PERSON] Його батько та [PERSON] навчалися в вечірній школі. Батько розповідав, що [PERSON] був дивний ще з молодості. В школі він запитував у вчительки чому два плюс два дорівнює чотири. Після смерті своєї дружини [PERSON] - [PERSON] почав дивно себе поводити. Казав, що він буде жити 150 років, лікувати людей, все викидав з будинку, виходив в капелюсі своєї дружини, свистів, вирубав молоді плодоносні щепи. Йому відомо, що [PERSON] перебував на лікуванні в КУ «Барська центральна районна лікарня» Вінницької області і військовому госпіталі. Після того, як з`явилась [PERSON] до нього вже ніхто не ходив. До [PERSON] [PERSON] привела поштарка. Коли він дізнався від батька, що [PERSON] одружився та подарував [PERSON] будинок, сказав, що [PERSON] довго не проживе. Вважає смерть [PERSON] сумнівною. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є рідною дочкою [PERSON] З дитинства і до закінчення школи вона проживала з батьками свого батька [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] Останні називали її своєю дочкою. Вона завжди приїжджала до бабусі та дідуся на канікули. В їх родині завжди були добрі відносини. Влітку 2010 року вона помітила зміни в поведінці дідуся. Він став замкнений, міг не відповідати на запитання, скаржився на головні болі, став нервовий, агресивний, хотів повикидати всі речі, казав, що в нього хвороба плюс-мінус, казав, що почне бігати, буде жити 150 років. Його неадекватність полягає в тому, ким він почав бачити себе в житті та його ставлення до неї та її дітей. У 2010 році батько звертався з дідусем до лікаря-психіатра. Вона та батько проживають в м.Тернополі, тому не мали змоги постійно проживати з дідусем. Вони просили його переїхати проживати до них, однак дідусь не погодився. В одній з телефонних розмов вона дізналась від дідуся, що в нього проживає жінка. Влітку 2011 року вона приїхала до дідуся і побачила в будинку [PERSON] Остання сказала, що проживає як квартирантка. Скаржилась, що їй немає де жити, що її б`ють чоловік та сини, показувала на тілі шрами, казала, що це наслідки побиття. [PERSON] запевнила, що вона на будинок не буде претендувати. [PERSON] видалила з телефону дідуся її та батька номери телефонів, щоб перешкодити їхньому спілкуванню. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає по [ADDRESS]. Після смерті дружини [PERSON] - [PERSON] стан здоров`я [PERSON] погіршився. Він скаржився на головні болі. Крім того [PERSON] почав дивно говорити та поводитись: казав, що в нього в ногах плюс-мінус, виніс з будинку всі речі, казав, буде приймати людей, що він має зв'язок з вищими силами, що він ще заробить багато грошей. Їй відомо, що [PERSON] перебував на лікуванні в КУ «Барська центральна районна лікарня» Вінницької області. [PERSON] дуже добре ставились до своєї онуки [PERSON], тому впевнена що, якби [PERSON] був при здоровому глузді, ніколи б не зробив таке. Провідувала [PERSON] до тих пір поки поштарка не привела до нього [PERSON] Коли [PERSON] прийшла проживати до [PERSON] остання зі своїм сином встановили новий паркан із хвірткою на замку. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона перебуває з [PERSON] в родинних відносинах. Коли померла дружина [PERSON] - [PERSON] вона постійно провідувала [PERSON] та допомагала йому по господарству. Вона помітила, що він почав дивно поводитись: казав, що він буде лікувати людей, викидав речі, через сто років буде бігати, співав. Крім того, він скаржився на головні болі, шум в вухах. Влітку 2011 року поштарка привела до [PERSON] [PERSON] і остання почала проживати в його будинку. Відомо, що вони одружились і [PERSON] подарував [PERSON] будинок. Свідки [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що вони проживають по [ADDRESS]. З [PERSON] перебували в дружніх сусідських відносинах. Після смерті дружини [PERSON] - [PERSON], [PERSON] почав дивно поводитись: все виніс з будинку, казав, що в нього «плюс», але не міг пояснити, що це означає, що він буде лікувати людей, буде будувати другий поверх, що йому набридли діти, не хоче, щоб вони приїжджали, вирубав плодові дерева, побив плитку біля будинку, переплутав та ходив до іншої могили, а не до могили своєї дружини, виходив на вулицю в капелюсі своєї дружини, розбив пам'ятник який робив для покійної дружини. Син [PERSON] - [PERSON] зі своєю дочкою [PERSON] доглядали за [PERSON] Коли онука просила їхати [PERSON] проживати до неї, останній відмовився. Тоді вона попросила на приглядати за [PERSON] у її відсутність. [PERSON] скаржився на головні болі, шуми. Син [PERSON] водив його до лікаря невропатолога чи лікаря-психіатра. [PERSON] привела до [PERSON] поштарка. [PERSON] сказала їй, що її б`ють чоловік та сини, що останні кололи її викруткою. Казала, що вона має намір жити в будинку [PERSON] як квартиранта, на будинок не претендує. Коли з`явилась [PERSON] з будинку [PERSON] зникла книжка з номерами усіх телефонів родичів [PERSON]. [PERSON] видалила з телефону [PERSON] номера телефонів сина [PERSON] та онуки. Влітку 2012 року [PERSON] поклала [PERSON] на стаціонарне лікування в неврологію в КУ «Барська центральна районна лікарня» Вінницької області. Його лікувала [PERSON]. [PERSON] сказала, що стан здоров`я [PERSON] не покращується, тому він, [PERSON], допоміг госпіталізувати [PERSON] в військовий госпіталь в м.Вінницю. Коли вони провідували [PERSON] в госпіталі, в тому числі разом із [PERSON], вони бачили, що останнього прив'язували за руки та ноги до лікарняного ліжка, через те, що [PERSON] кидався, був агресивний та кричав, що усіх повбиває. Лікар сказав, що в нього може бути порушена психіка. Коли [PERSON] повернувся додому після лікування, [PERSON] за ним не доглядала, постійно залишала його надовго вдома одного. Амбулаторну карту [PERSON] з лікарні забрав його син [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснила, що у 2011 році вона працювала разом із [PERSON] на роботі у ПП Маліновської продавцями. З того часу вони товаришують. Одного разу влітку 2012 року вона була в [PERSON] в гостях. В листопаді 2012 року клеїла шпалери в будинку [PERSON] [PERSON] був адекватний, вів себе нормально. Відомо, що [PERSON] перебував на лікуванні в госпіталі. Її на весілля не запрошували. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона перебуває з [PERSON] в дружніх відносинах вже 26 років, вони є кумами. В квітні 2011 року [PERSON] познайомила її з [PERSON] і з того часто вона часто до них приходила, на місяць була два рази. До них приходила сусідка [PERSON] [PERSON] і завжди щось приносила поїсти. [PERSON] склав враження чесної, порядної, доброї, хорошої людини, ввів себе адекватно. [PERSON] сказав їй, що в нього дітей не має, хоча від [PERSON] їй відомо, що в нього є син. Чому [PERSON] так сказав, їй не відомо. [PERSON] подарував свій будинок і земельну ділянку [PERSON] Вважаю, що це була воля [PERSON] Їй відомо, що [PERSON] на стаціонарному лікуванні в м.Бар не знаходився, перебував на лікуванні в м.Вінниці. Свідок [PERSON] суду повідомила, що вона зі своїм чоловіком [PERSON] проживали по [ADDRESS] з 1995 по 1997 роки. Були в добрих відносинах з [PERSON]. За життя дружина [PERSON] - [PERSON] скаржилась їй, що її син дуже погано до них ставиться, що вона з чоловіком утримують сина і його дочку. Після похорону [PERSON] - [PERSON] казав, що місце на кладовищі для себе не залишав, бо поїде проживати до онуки в м.Тернопіль. Відомо, що [PERSON] та [PERSON] проживали біля півтора року. За життя [PERSON] був адекватний. Вона сумнівається щодо історії хвороби [PERSON], тому що справжність підписів в ній ніхто не перевіряв. Вона прийшла свідчити, тому що в неї не має з того ніякої користі. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він із своєю дружиною [PERSON] проживали по [ADDRESS] з 1995 по 1997 роки. З того часу він постійно, регулярно спілкувався з [PERSON] Останній був фізично здоровим чоловіком. Ще за три-чотири роки до смерті своєї дружини [PERSON] - [PERSON] міг подолати на велосипеді значні відстані, наприклад поїхати в Оратівський район. За життя його дружини [PERSON] щороку перебував на стаціонарному лікуванні. Йому казали, що з [PERSON] колись проживала їх онука, однак він її особисто не знає. Зі [PERSON] його познайомив [PERSON] Майже щодня він проходив повз будинок [PERSON], заходив до нього і вони спілкувались. Про відносини в сім`ї [PERSON] йому нічого не відомо. Про те, що [PERSON] перебував на лікуванні в госпіталі в м.Вінниці, а також те, що останній подарував будинок [PERSON] він дізнався від сусідів. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює поштаркою. Вона та [PERSON] є односельчанами. Вона знала [PERSON], тому що приносила їм пенсію. Після смерті дружини [PERSON] - [PERSON] виглядав акуратно, казав, що йому по господарству допомагає родичка з с.Іванівці Барського району. [PERSON] міг сам порахувати пенсію. Однак вона помітила дивні зміни в висловлюваннях [PERSON] Він говорив про якісь плюси та мінуси, що в нього є лікування, омолодження. В 2011 році [PERSON] попросила її знайти людину для догляду, скаржилась, що не має де проживати. Вона запитала про це [PERSON], на що той погодився і вона привела до нього [PERSON] Після проведеного перерахунку пенсії [PERSON] отримав біля 30000 гривень. [PERSON] казала, що гроші вона дала своєму сину на купівлю ракушки. Розмір пенсії в [PERSON] змінився з 900 гривень на 2500 гривень. Вона дуже здивувалась, коли дізналась, що через місяць як [PERSON] прийшла проживати до [PERSON], останній з нею одружився та подарував їй будинок. Вважає, що [PERSON] такого сам не міг вчинити. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, представників третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, експерта Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім.акад.Ющенка О.І., пояснення свідків, та дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Батьками позивача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] Це підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.17 т.1). [INFO] [PERSON] померла. Це підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.8 т.1). 05.10.2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований Балківською сільською радою Барського району 16.01.1971 року, розірвано. Це підтверджується копією рішення Барського районного суду (а.с.70 т.1). 04.08.2011 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Балківської сільської ради Барського району Вінницької області, актовий запис про шлюб №5. Це підтверджується копією актового запису про шлюб (а.с.56 т.1). 17.11.2011 року [PERSON] призначено міжрайМСЕК м.Жмеринка Вінницької області групу інвалідності 1Б загального захворювання безтерміново (а.с.61 т.1). Це підтверджується повідомленням КУ «Барська центральна районна лікарня Вінницької області» (а.с.61 т.1). 26.06.2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договори дарування житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані по [ADDRESS], які посвідчено Барською державною нотаріальною конторою Вінницької області та зареєстровано в реєстрі під №1-730, №1-731. Це підтверджується копіями договорів (а.с.58-60 т.1). В період з 29.06.2012 року по 10.07.2012 року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КУ «Барська центральна районна лікарня». Це підтверджується копією медичної карти стаціонарного хворого (а.с.69-83 т.1). Крім того, встановлено, що [PERSON] був госпіталізований до закладу загальносоматичного профілю з різними захворюваннями (атеросклероз судин головного мозку, порушення мозкового кровообігу інше). Так, з 10.07.2012 року по 30.08.2012 року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Вінницького обласного госпіталю інвалідів війни. Це підтверджується випискою з медичної карти хворого (а.с.89,90 т.1). [INFO] [PERSON] помер. Це підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.9 т.1). 17.01.2013 року син [PERSON] - [PERSON], який є єдиним спадкоємцем першої черги, подав до приватного нотаріуса Барського районного нотаріального округу заяву про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті свого батька. Це підтверджується копією заяви (а.с.121 т.1). Згідно акту №5 посмертної судово-психіатричної експертизи Вінницької обласної психоневрологічної лікарні імені академіка О.І.Ющенка від 10.06.2013 року [PERSON] на час реєстрації шлюбу 04.08.2011 року та на час укладення договорів дарування від 26.06.2012 року страждав на хронічне психічне захворювання у вигляді судинної деменції. На час реєстрації шлюбу 04.08.2011 року та на час укладення договору дарування 26.06.2012 року [PERSON] не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.138-141 т.1). 30.05.2013 року [PERSON] звернулась до Барського РВ УМВС України у Вінницькій області з заявою про те, що в період часу з [INFO] по 14.02.2013 року лікар-психіатр Барської ЦРЛ [PERSON] вніс неправдиві відомості в медичну карту [PERSON], яка використовувалася в суді як доказ за позовом рідних [PERSON] щодо визнання шлюбу з [PERSON] та договору дарування будинку недійсними. Це підтверджується витягом з кримінального провадження (а.с.168 т.1). 16.04.2014 року досудовим розслідуванням кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.05.2013 року, закрито у зв'язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України. Це підтверджується постановою слідчого Барського РВ УМВС України у Вінницькій області (а.с.202 т.1). Суд вважає пояснення позивача [PERSON], експерта [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], логічними, послідовними, які не містять протиріч, тому вони є належними та допустимими доказами, які підтверджують доводи позивача. Суд критично відноситься до пояснень відповідача [PERSON], оскільки остання протягом усього розгляду справи їх неодноразово змінювала або взагалі від пояснень відмовлялась, що ставить під сумнів їх правдивість. Докази, на які посилається представник відповідача адвокат [PERSON], спростовуючи позов, суд вважає недоведеними з наступних підстав. Так, представник відповідача вважає, що лікар-психіатр КУ «Барська центральна районна лікарня» Вінницької області [PERSON] під час огляду [PERSON] порушив ст.11 Закону України «Про психіатричну допомогу», відповідно до якої психіатричний огляд проводиться лікарем-психіатром на прохання або за усвідомленою згодою особи, а у разі відсутності такої згоди - за заявою, яка містить відомості, що дають достатні підстави для такого огляду, або ж у примусовому порядку, з підстав визначених законом. При цьому представник посилається на записи в амбулаторній карті, які виконані лікарем-психіатром [PERSON], та відповідно до яких [PERSON] був на огляді у супроводі сина, сусідів. Аналізуючи ці обставини представник відповідача приходить до висновку, що лікар-психіатр [PERSON] проводив психіатричний огляд [PERSON] за зверненням останнього, тобто за його усвідомленою згодою. За цих підстав представник відповідача вважає, що описова частина експертного висновку є суперечливою, оскільки у ній не обгрунтувано як особа може одночасно надавати усвідомлену згоду на огляд та не розуміти інститут шлюбу, та не могти керувати своїми діями. Крім того, представник відповідача вважає, що лікар-психіатр [PERSON] та експерти, які проводили посмертну психіатричну експертизу, встановили [PERSON] діагноз атеросклеротична деменція та судинна деменція без достатніх на те підстав та без урахуванням вимог, передбачених ст.7 Закону України «Про психіатричну допомогу», оскільки вищевказаного діагнозу не має в Міжнародній класифікації хвороб 10 перегляду. Суд вважає, що ці доводи спростовуються наступним. Допитаний як свідок лікар-психіатр надав змістовні пояснення щодо причини звернення, порядку огляду, лікарські призначення та підстави встановлення [PERSON] діагнозу атеросклеротична деменція. Крім того, ці пояснення підтверджені дослідженими в судовому засіданні як письмовими доказами, а саме амбулаторними картами, картою стаціонарного хворого, так і поясненнями позивача та більшості свідків. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у лікаря-психіатра [PERSON] під консультативним наглядом на прохання, що не потребує письмової згоди. Як повідомив лікар-психіатр під час огляду [PERSON] в останнього було виявлено головні симптоми деменції: затьмарення свідомості, маячні ідеї, порушення сприйняття мислення, волі, емоцій, інтелекту, пам'яті. В сукупності з діагнозами інших лікарів це дало підстави лікарю-психіатру [PERSON] встановити [PERSON] діагноз атеросклеротична деменція. Так, згідно ч.1 ст.11 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатричний огляд проводиться з метою з'ясування: наявності чи відсутності в особи психічного розладу, потреби в наданні їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання. Згідно ч.2 ст.11 Закону України Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатричний огляд проводиться лікарем-психіатром на прохання або за усвідомленою згодою особи. Відповідно до п.5.1 Інструкції з організації диспансерного та консультативного нагляду осіб, які страждають на психічні розлади, консультативний нагляд за особою, яка страждає на психічний розлад, установлюється з метою систематичного спостереження за перебігом психічного розладу, проведення відповідних діагностичних лікувальних, реабілітаційних та медико-соціальних заходів у разі, якщо форма та характер перебігу психічного розладу не потребують установлення за особою диспансерного нагляду або відсутня усвідомлена згода особи, чи її законного представника, на проведення диспансерного нагляду, а підстави для надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку відсутні. У своїх поясненнях експерт та лікар-психіатр повідомили, що атеросклеротична або судинна деменція є різновидом васкулярної деменції, а тому відносяться до підрубрики інша васкулярна деменція. Суд звертає увагу на те, що на титульній сторінці амбулаторної карті [PERSON] 037246 проставлено код F 01.8, який згідно Міжнародної класифікації хвороб 10 перегляду розшифровується: інша васкулярна деменція (а.с.64 т.1). Що підстав витребування додаткової медичної документації експерт пояснив, що під час проведення посмертної судово-психіатричної експертизи додаткова медична інформація на випробуваного може бути витребувана, зокрема у разі виникнення сумніву щодо правильності встановлення лікарем-психіатром діагнозу. Оскільки в експертів сумніву щодо правильності встановленого діагнозу лікарем-психіатром [PERSON] не виникло, тому підстав для витребування додаткової медичної інформації не було. З урахуванням вказаного вище суд приходить до висновку, що доводи відповідача та її представника щодо недотримання лікарем-психіатром [PERSON], який встановив [PERSON] діагноз, та експертами, які проводили посмертну судово-психіатричну експертизу щодо випробуваного [PERSON], Закону України «Про психіатричну допомогу» та Міжнародної класифікації хвороб 10 перегляду, є недоведеними через відсутність доказів. Крім того, головною метою створення Міжнародній класифікації хвороб 10 перегляду є ведення статистичного обліку хвороб, які кодуються на підставі встановленого лікарем діагнозу, тому посилання представника відповідача як на підставу невірності встановленого діагнозу через недотримання порядку кодування хвороби, є безпідставним. За таких підстав суд вважає висновок експерта обґрунтованим, складеним у відповідності до встановлених вимог та у порядку передбаченому чинним законодавством, а тому вважає цей доказ належним та допустимим. Згідно ч.2 ст.24 СК України реєстрація шлюбу з особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій і не могла керувати ними має наслідки, встановлені статтею 40 СК. Так, відповідно до ст.40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка. Суд звертає увагу на те, що під час огляду оригіналу заяви про реєстрацію шлюбу [PERSON] та [PERSON] було виявлено ряд недоліків в її оформленні. Так, в заяві про реєстрацію шлюбу відсутні прізвища, імена, по батькові нареченого та нареченої, зроблено виправлення в даті прийняття заяви (а.с.46 т.2). Таке ж виправлення зроблене і на оригіналі квитанції №242723 (а.с.47 т.2). В обох документах виправлено дату з 04 липня на 03 липня 2011 року. Секретар сільської ради [PERSON] пояснила, що заяву про реєстрацію шлюбу вона прийняла 04 липня 2011 року. Чому наречені проставили дату подачі заяви 03 липня 2011 року їй не відомо. Запис в журнал обліку заяв про реєстрацію шлюбу внесено 04 липня 2011 року (а.с.65 т.2). Реєстрацію шлюбу було призначено на 04 серпня 2011 року (а.с.46 т.2). З цього приводу представник РАЦС [PERSON] зауважила, що в разі прийняття заяви 04 липня 2011 року, з урахуванням строків, передбачених СК України, реєстрація шлюбу мала б бути призначена на 05 серпня 2011 року. Щодо виявлених недоліків секретар сільської ради зіслалась на велику завантаженість в роботі. Крім того, відповідач [PERSON] наголошувала, що заяву про реєстрацію шлюбу вона подавала з [PERSON] в різні дні. Зазначене свідчить про відсутність волевиявлення сторін, про що зауважила представник РАЦС. За таких підстав сумнівним є те, що при реєстрації шлюбу належним чином з'ясовувалось питання щодо психічного стану [PERSON] Секретар Балківської сільської ради [PERSON] та нотаріус Барської державної нотаріальної контори [PERSON] повідомили, що встановлюючи психічний стан [PERSON] вони звернули увагу на те, що останній мав охайний зовнішній вигляд. Однак як пояснив лікар-психіатр такі хворі певний час зберігають набуті ними навички та продовжують ще деякий час ними користуватись, тому така обставина не може бути вагомим доказом, що ця особа не страждала на психічні розлади. Посилання представника відповідача на те, що нотаріус не могла помилитись щодо психічного стану здоров'я людини з урахуванням її досвіду роботи, є не переконливим та спростовується поясненнями лікаря-психіатра та експерта, які наголосили на тому, що оскільки нотаріус та секретар сільської ради не мають медичної освіти, не є фахівцями в галузі психіатрії, оскільки визначення психічного стану особи потребує спеціальних знань в галузі психіатрії, тому вірогідність помилки при визначенні психічного стану особи є цілком виправданим. Представник відповідача обґрунтовуючи заперечення проти позову зазначає, що багато свідків вказують, що [PERSON] поводив себе адекватно та посилається при цьому на пояснення відповідача та свідка [PERSON] Суд критично відноситься до пояснень свідків [PERSON] та [PERSON], які нібито були знайомі з [PERSON] незадовго до його смерті, оскільки ця обставина жодним чином не підтверджена, а тому ставить їх свідчення під сумнів. Щодо пояснень свідків подружжя [PERSON] суд приходить до такого висновку. Так, останні зазначили, що в 90-х роках вони проживали по сусідству з [PERSON], а тому їм відомо, що він був адекватний та мав неабияке здоров'я. Так [PERSON] пояснив, що за декілька років до смерті [PERSON] міг подолати на велосипеді відстань понад 100 км. В подальшому свідок вказав, що у [PERSON] були проблеми зі здоров'ям, тому останній щороку перебував на лікуванні стаціонарно. Свідок наголошував, що він постійно спілкувався з [PERSON], в тому числі й незадовго до смерті, однак про погіршення стану здоров'я [PERSON] та перебування його на лікуванні він дізнався не від останнього, а від сусідів. Враховуючи суперечності, які містять в цих поясненнях, суд вважає їх непереконливими, а тому відхиляє. Спростовуючи доводи позивача представник відповідача посилається на пояснення свідка [PERSON], та вказує, що остання повідомила, що [PERSON] попросив її знайти для нього жінку для укладення шлюбу. На думку представника відповідача зазначені показання свідка [PERSON] є доказом того, що [PERSON] не страждав на розлади психіки, міг керувати своїми діями, розумів наслідки укладення шлюбу. Однак суд вважає цей доказ недопустимим, оскільки свідок цих пояснень суду не надавала. Так, в судовому засіданні, яке фіксувалось технічними засобами, свідок [PERSON] пояснила, що саме [PERSON] попросила її знайти їй чоловіка для догляду за ним, а не навпаки. Крім того, як пояснила свідок [PERSON], коли вона дізналась, що [PERSON] та [PERSON] одружились, це викликало у неї здивування, оскільки вона вважає, що [PERSON] не міг такого сам вчинити. Крім того, суд вважає за необхідне спростувати заяву [PERSON] про те, що 12.03.2013 року свідок [PERSON] в судовому засіданні під час дачі пояснень надала суду медичну карту [PERSON] №037236. Це не відповідає дійсності та спростовує вищевказане тим, що медичну карту [PERSON] №037236 надано до Барського районного суду 06.03.2013 року КУ «Барська центральна районна лікарня».Це підтверджується супровідним листом медичного закладу (т.1 а.с.61). Висновок посмертної судово-психіатричної експертизи, пояснення експерта, медична документація, пояснення свідків, підтверджують доводи позивача про те, що в момент укладення шлюбу 04 серпня 2011 року та договорів дарування 26 червня 2012 року [PERSON] не розумів значення своїх дій і не міг керувати ними. Оскільки законних підстав для визнання [PERSON] недієздатним не має, однак є дані про те, що в момент укладення правочину він перебував у такому стані, коли не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними, тому з урахуванням положень п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» суд вважає за необхідне керуватись правилами ст.225 ЦК України. Так, відповідно ч.1 ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Згідно ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ч.1 ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. З урахуванням викладеного вище, суд вважає позов доведеним та обґрунтованим, а тому задовольняє його. Згідно п.1 ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А тому суд стягує зі [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати, а саме 344 гривні 10 коп. судового збору та 727 гривень 16 коп. за проведення судової експертизи, які документально підтверджені. На підставі ч.2 ст.24, ст.40 Сімейного кодексу України, ч.3 ст.203, ч.1 ст.225 ЦК України, ч.ч.1,2 ст.11, ст.12 Закону України «Про психіатричну допомогу», п.5.1 Інструкції з організації диспансерного та консультативного нагляду осіб, які страждають на психічні розлади, яка затверджена наказом МОЗ України 22.01.2007 N20 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 5 квітня 2007 р. за N314/13581, Міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду, п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 року,

Outcome: approved