Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси, третя особа [PERSON] про скасування арешту. Свій позов обґрунтовує тим, що згідно виконавчого листа від 15 листопада 2007 року, виданого Соснівським районним судом м. Черкаси, стягнуто з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 серпня 2007 року і до досягнення дитиною повноліття. Наприкінці жовтня 2017 року він отримав виклик державного виконавця, від 11 жовтня 2017 року, про зобов'язання з'явитися до виконавця 23 жовтня 2017 року о 09 год. 00 хв., щодо сплати боргу по аліментах. В зазначений час йому було вручено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів за період з 1 вересня 2013 року по 30 вересня 2017 року. Він дізнався про існування постанови державного виконавця Гайдай Т.О. від 19 жовтня 2017 року, про наклдаенн арешту на все його майно, а смае 1/3 частину квартири [ADDRESS] та квартиру яка розташована в [ADDRESS], та земельну ділянку площею 0,096 (га), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Також він дізнався про наявність постанови державного виконавця Гончар О.Г. від 07 лютого 2011 року про накладення арешту на 1/3 частину квартири [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS], за наявності заборгованості по сплаті аліментів. 7 листопада 2017 року ним, в рахунок погашення заборгованості було сплачено 11128 грн.35 коп., 27 листопада 2017 року сплачено 11392 грн. 28 коп., всього 22520 грн. 63 коп. 28 листопада 2017 року державним виконавцем Т.О. Гайдай була видана довідка про відсутність заборгованості по сплаті аліментів станом на 31 жовтня 2017 року. В цей же день він звернувся до державного виконавця Т.О. Гайдай із заявою про зняття арешту на майно, однак державним виконавцем заява про скасування арешту не розглянута, що змушує його звернутися до суду із даним позовом. Згідно п.7 ч.4 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника. Згідно ч.2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору, або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Просив суд скасувати арешт, накладений постановою серії АА № 967639 державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Гончар О.Г. від 07 лютого 2011 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, та арешт накладений постановою державним виконавцем Гайдай Т.О. від 19 жовтня 2017 року, про накладення арешту на все майно [PERSON], а саме 1/3 частина квартири [ADDRESS] та квартиру яка розташована в [ADDRESS], та земельну ділянку площею 0,096 (га), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Провадження у справі відкрито на підставі ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 8 грудня 2017 року. В судовому засіданні [PERSON] та його представник позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх повністю. Представники відповідача та представник третьої особи проти задоволення позову заперечували, посилаючись на те, що виконання рішення не може бути забезпечено в інший спосіб. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що на виконанні в Центральному ВДВС м. Черкаси ГТУЮ в Черкаській області перебуває виконавче провадження №6799219 з примусового виконання виконавчого листа №2-4415-07 від 3 грудня 2007 року про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 серпня 2007 року і до досягнення дитиною повноліття. Постановою серії АА № 967639 державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Гончар О.Г. від 07 лютого 2011 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладено арешт на все майно боржника [PERSON], Постановою державного виконавця Гайдай Т.О. від 19 жовтня 2017 року накладено арешт на все майно [PERSON], а саме 1/3 частина квартири [ADDRESS] та квартиру яка розташована в [ADDRESS], та земельну ділянку площею 0,096 (га), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Як вбачається з довідки старшого державного виконавця Центрального відділу ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Гайдай Т.О., станом на 31 жовтня 2017 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня. Так, згідно абз.6 ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Відповідно до ч.1 - 3 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. На даний час борг по аліментам відсутній. Відповідно до п.7 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника. Так 6 лютого 2018 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» (Закон № 2234-VIII). Закон передбачає тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України боржника, який не платить аліменти. Також боржника, у якого є заборгованість зі сплати аліментів у розмірі, який сукупно перевищує суму відповідних платежів за 6 місяців, можуть тимчасово обмежити у праві керувати транспортним засобом. Йому можуть заборонити користуватися вогнепальною мисливською, пневматичною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядженими гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, а також обмежити в праві полювання. Також введено новий вид адміністративного стягнення у вигляді соціальних робіт, які полягають у виконанні особою, яка вчинила адміністративне правопорушення, у вільний від роботи чи навчання час платних суспільно корисних робіт, вид яких визначатимуть органи місцевого самоврядування. У зв'язку з цим, суд приходить до висновку виконання рішення суду про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 серпня 2007 року і до досягнення дитиною повноліття може бути забезпечено в інший спосіб, передбачений Законом України № 2234-VIII. Крім того, суд звертає увагу на те, що статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2. 4. 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. ст. 316-317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати 1 усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Пунктами 1, 2 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз'яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов'язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі наведеного, ст.ст. 316-317, 319 ЦК України, Законів України «Про виконавче провадження», «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів»,

Outcome: approved