Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

[PERSON] (далі також може вживатися як позивач) пред`явив в суд позов до [PERSON] ,\~товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«ГАЗ-ПЛАСТ-БУД»\~(далі\~ТзОВ «ГАЗ-ПЛАСТ-БУД»)у якому, з врахуванням уточнених вимог (а.с. 134-138), просить стягнути з відповідачів солідарно: 84'478,32 грн. матеріальної шкоди; 2'100 грн. витрачених на проведення експертного дослідження; 978 грн. на послуги евакуатора; 1'184 грн. за оплату вартості автостоянки; 18'000 грн. моральної шкоди; 9'800 грн. витрачених на правову допомогу; 2'240 грн. судового збору. В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що 18 вересня 2016 року о 17 годині він рухався автомобілем «Mazda Premecy», у місті Тернополі, вулицею Березова та, виїжджаючи на перехрестя з вулицею Вільхова, потрапив у просідання дорожнього покриття. Внаслідок цього автомобіль зазнав технічних пошкоджень. Для визначення їх розміру він замовив автотоварознавче дослідження за яке оплатив 2'100 грн. За результатами проведення останнього, експертом було встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого вказаному автомобілю складає 24'364,16 грн. В процесі ремонту були виявлені додаткові пошкодження і розмір шкоди збільшився до 84'478,32 грн. Також він скористався послугами евакуатора та стоянки за що оплатив 2'100 та 1'184 грн., відповідно. За фактом вказаної події щодо директора ТОВ «ГАЗ-ПЛАСТ-БУД» Коломійчука О.О. було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 4 ст. 140 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі КУпАП). Постановою апеляційного суду Тернопільської області [PERSON] визнано винуватим у вчиненні цього проступку. Судом встановлено, що останній, після закінчення будівельних робіт не вжив заходів щодо усунення перешкод і не привів вулицю в стан, що гарантує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів, а саме: не ліквідував провалини дорожнього покриття, внаслідок чого транспортний засіб марки «Mazda Premecy», р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , отримав механічні пошкодження. Таким чином, між пошкодженням автомобіля позивача та діями [PERSON] наявний причинно-наслідковий зв`язок. Окрім цього [PERSON] вказує, що внаслідок вказаної події у його житті відбулись негативні зміни, котрі супроводжувались душевними хвилюваннями, незручностями, порушенням звичного способу життя. Такі обставини завдали йому моральної шкоди, котру він оцінює у 18'000 грн. [PERSON] подав відзив (заперечення, а.с. 45) у якому позовні вимоги заперечує. Вказує, що ТзОВ «ГАЗ-ПЛАСТ-БУД» виконувало роботи з будівництва дощового колектора на підставі договору № 471 від 22 квітня 2016 року. Ці роботи були виконані без недоліків та дефектів, про що складено відповідні акти. ТзОВ «ГАЗ-ПЛАСТ-БУД» не є власником дорожніх об`єктів у м. Тернополі або уповноваженим органом. Відповідальним за утримання вулиць міста Тернополя є Управління житлово-комунального господарства, благоустрою та екології Тернопільської міської ради. Саме ця юридична особа і повинна була виконати роботи з асфальтування тієї ділянки дороги, котра просіла та на яку потрапив автомобіль позивача. Такий обов`язок опосередковано підтвердив і заступник міського голови [PERSON] у листі № 3275/0210 від 27 вересня 2016 року. Відсутній прямий причинно-наслідковий зв`язок між його, тобто [PERSON] , як директора ТзОВ «ГАЗ-ПЛАСТ-БУД», бездіяльністю та дорожньою пригодою у яку потрапив позивач, що виключає цивільну відповідальність вказаного товариства та його керівника. Окрім цього, [PERSON] вважає висновок експертного дослідження неналежним та недопустимим доказом, оскільки дослідження проведено приватним підприємцем без участі його, чи іншого уповноваженого представника ТзОВ «ГАЗ-ПЛАСТ-БУД».Також зауважує, що у позивача відсутні документи, котрі підтверджували б його право володіння автомобілем «Mazda Premecy», р.н. [NUMBER] . Відповідач ТзОВ «ГАЗ-ПЛАСТ-БУД» відзиву на позовну заяву не подав. У відповіді на відзив [PERSON] позивач вказує на те, що доводи останнього є необґрунтованими. Пунктами 6.1, 6.2 договору між Управлінням житлово-комунального господарства, благоустрою та екології Тернопільської міської ради та ТзОВ «ГАЗ-ПЛАСТ-БУД», останнє зобов`язалось протягом п`ятирічного строку усувати недоліки, пов`язані з роботою дощового колектора, в тому числі і дорожнього полотна навколо нього. Таким чином акт виконаних робіт, підписаний без зауважень, не звільняє ТзОВ «ГАЗ-ПЛАСТ-БУД» та його керівника від майнової відповідальності за роботи, недоліки яких виявились в процесі експлуатації. Щодо причинно-наслідкового зв`язку між дорожньо-транспортною пригодою та діями відповідачів, то він чітко встановлений постановою апеляційного суду Тернопільської області. Цим же рішенням встановлено факт правомірного володіння позивачем транспортним засобом «Mazda\~Premecy»,\~р.н.\~ [NUMBER] . Позивач у судове засідання не з`явився. Його представник адвокат Лоза В.М. подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій також зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник [PERSON] адвокат Багранюк В.С., у судове засідання також не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій також зазначає, що проти задоволення позову заперечує. Представник ТзОВ «ГАЗ-ПЛАСТ-БУД» у жодне із судових засідань не з`явився. При цьому судом вжито усіх визначених законом заходів для належного повідомлення останнього про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявок суду не повідомив. Відзиву не подав. Таким чином, розгляд справи слід провести за відсутності вказаного представника на підставі пункту 1 ч. 3 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Судом встановлені наступні обставини. 22 квітня 2016 року Управління житлово-комунального господарства, благоустрою та екології Тернопільської міської ради, в особі начальника управління Лесіва М.Я. (Замовник), відділ технічного нагляду Тернопільської міської ради, в особі начальника Вітика О.Я. (Технагляд) та ТОВ «Газ-Пласт-Буд» в собі директора Коломійчука О.О. (Підрядник) уклали договір № 471. (а.с. 52-55) Предметом цього договору було те, що Замовник доручає, а Підрядник приймає на себе зобов`язання щодо виконання робіт з будівництва дощового колектора по [ADDRESS] від [ADDRESS] . Роботи були виконані про що свідчать акти № 55, 70 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2016 року. (а.с. 56-71) 18 вересня 2016 року позивач керував автомобілем «Mazda Premecy», р.н. [NUMBER] , перехрестям вулиць Березова та Вільхова у м. Тернополі, де потрапив у просідання дорожнього покриття. Внаслідок цього вказаний автомобіль отримав механічні пошкодження, що вилилось для позивача у матеріальний збиток в сумі 24'364,61 грн. Зазначене підтверджується висновком № 917/16 експертного автотоварознавчого дослідження від 21 грудня 2016 року. (а.с. 10-17) 02 березня 2017 року апеляційним судом Тернопільської області прийнято постанову у справі № 607/11873/16-п (провадження № 33/789/52/17), якою [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 ст. 140 КУпАП та провадження у справі закрито на підставі пункту 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент її розгляду строків, передбачених статтею 38 КУпАП. (а.с. 7-9) Ця постанова набрала законної сили. Апеляційним судом установлено, що [PERSON] , обіймаючи посаду директор Кременецького ТзОВ «ГАЗ-ПЛАСТ-БУД», в порушення пункту 1.5 Правил дорожнього руху (далі ПДР), станом на 17 год. 18 вересня 2015 року на вул. Березовій від вул. Вільхової до вул. Наливайка в м. Тернополі, після закінчення будівельних робіт, не вжив заходів щодо усунення перешкод і не привів вулицю в стан, що гарантує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів, а саме не ліквідував провали дорожнього покриття, внаслідок чого транспортний засіб марки «Mazda Premecy», р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] отримав механічні пошкодження. Суд, всесторонньо, повно та об`єктивно дослідивши вказані обставини, перевіривши їх доказами та надавши їм правову оцінку, прийшов до переконання, що позов слід задовольнити частково з огляду на таке. Відповідно до частин 4 та 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Згідно з частиною 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В силу вказаних правових норм не підлягають доказуванню та є обов`язковими для суду у даній справі обставини, котрі встановлені постановою апеляційного суду Тернопільської області від 02 березня 2017 року та стосуються факту порушення [PERSON] , як директором ТзОВ «ГАЗ-ПЛАСТ-БУД»,пункту 1.5 ПДР, а саме: не ліквідування провалу дорожнього покриття на вул. Березовій від вул. Вільхової до вул. Наливайка в м. Тернополі, внаслідок чого 18 вересня 2015 року о 17 год. транспортний засіб марки «Mazda Premecy», р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] отримав механічні пошкодження. Частиною 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Водночас, згідно частини 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Таким чином, за шкоду заподіяну [PERSON] під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків відповідає юридична особа, працівником якої він був на момент її заподіяння, тобто ТзОВ «ГАЗ-ПЛАСТ-БУД». З огляду\~на викладене,\~вимоги [PERSON] \~до [PERSON] \~є безпідставними,\~а тому\~задоволенню не\~підлягають. Суд критично оцінює надані [PERSON] докази, що свідчать про понесені ним витрати на ремонт автомобіля «Mazda Premecy» у розмірах понад суму, яка встановлена висновком експерта, а саме: акт виконаних робіт № ДАТ-0002632 від 06 серпня 2018 року (а.с. 123) та квитанцію до прибуткового касового ордера № 897 від 06 серпня 2018 року (а.с. 123а). Такі докази суд вважає недостатніми та недостовірними. З них неможливо встановити причинного зв`язку між проведеними роботами та пошкодженням автомобіля саме 18 вересня 2015 року о 17 год., а не у будь-якій іншій пригоді. Суд не бере до уваги заперечення [PERSON] проти позову, котрі полягають у тому, що ні він, ні ТзОВ «ГАЗ-ПЛАСТ-БУД» не винні у заподіянні шкоди [PERSON] , оскільки вони спростовуються постановою апеляційного суду Тернопільської області від 02 березня 2017 року де встановлено зворотне. Як уже зазначено вище, вказані обставини не підлягають доказуванню, та є обов`язковими, суд підкреслює обов`язковими у даній справі, адже саме в ній розглядаються правові наслідки правопорушення [PERSON] Посилання [PERSON] на неналежність та недопустимість як доказу висновку № 917/16 експертного автотоварознавчого дослідження суд залишає поза увагою, оскільки вони є недоведеними як того вимагає частина 1 ст. 81 ЦПК України. Поняття належних та допустимих доказів розкрито у статтях 77 та 78 ЦПК України, зокрема: Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. (стаття 78 ЦПК України) Зазначений висновок стосується та містить інформацію щодо предмета доказування у даній справі, отже є належним доказом. [PERSON] не надано доказів того, що вказаний висновок одержаний з порушенням порядку встановленого законом, в тому числі шляхом проведення повторної експертизи і.т.ін., а тому і не доведено факту його недопустимості. Щодо відсутності у позивача права на відшкодування майнової шкоди варто зазначити, що пунктом 2.2 ПДР визначено, що документами, котрі надають водію право користуватись транспортним засобом є посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб. Таким чином при наявності зазначених документів у водія, саме він є особою, котра на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, а тому має право на відшкодування збитків, заподіяних внаслідок його пошкодження. Позивачем надано копію реєстраційного посвідчення на автомобіль «Mazda Premecy», р.н. [NUMBER] . (а.с. 169) Таким чином суд вважає, що у момент пошкодження вказаного автомобіля, позивач володів ним на належній правовій підставі і має право на відшкодування збитків, пов`язаних цьому транспортному засобу. Що стосується вимог позивача про стягнення моральної шкоди то тут слід зазначити наступне: статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. В силу вимог частини 1 ст. 1167 ЦКУкраїни моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до роз`яснень, наданих у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної немайнової шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь і зниження престижу, ділової репутації. Судом встановлено, що неправомірними діями [PERSON] , майнову відповідальність за які несе ТзОВ «ГАЗ-ПЛАСТ-БУД», позивачу дійсно було заподіяно душевних хвилювань, котрі наступили внаслідок пошкодження майна, яким він користувався, неможливості його використовувати, очевидній змін в повсякденному житті та емоційному напруженні. Саме тому в його користь слід стягнути моральну шкоду. Водночас варто зазначити, що саме по собі пошкодження майна, хоча і говорить про наявність моральних страждань, однак не доводить їх розміру. Така обставина підлягає доказуванню у порядку, визначеному ЦПК України, тобто шляхом подачі належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів. Однак жодного доказу, котрий підтверджував би розмір заподіяної позивачу моральної шкоди у зазначеному ним об`ємі, не надано, а тому, виходячи з принципів розумності і справедливості, суд вважає, що і у даній частині позовні вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з ТзОВ «ГАЗ-ПЛАСТ-БУД» в користь [PERSON] 2'000 грн. моральної шкоди. Також з відповідача в користь позивача, відповідно до статті 141 ЦПК України, слід сягнути судовий збір, сплачений при подачі позову до суду в сумі 2'240 грн. (квитанція № 25 від 14 квітня 2017 року та № 26 від 14 квітня 2017 року). Окрім цього позивач заявляє вимогу по стягнення з відповідача 9'800 грн. витрат на правничу допомогу. На підтвердження таких вимог надає договір доручення від 03 квітня 2017 року, укладений з адвокатом Лозою В.М. (далі Договір доручення; а.с. 19) та квитанцію до прибуткового касового ордера № 05-05/04 від 19 квітня 2017 року на суму 4'500 грн. (а.с. 20) В подальшому [PERSON] подав уточнену позовну заяву де збільшив позовні вимоги. Як вбачається з додатку до Договору доручення (а.с. 139,) та квитанції до прибуткового касового ордера № 01-10 від 03 жовтня 2018 року (а.с. 140), за підготовку вказаної уточненої позовної позивач сплатив адвокату Лозі В.М. 5300 грн. Зважаючи не те, що суд прийшов до переконання про часткову підставність вимог [PERSON] то і витрати на правничу допомогу слід компенсувати йому частково, відповідно до пункту 3 ч. 2 частини 1 ст. 141 ЦПК України, якою визначено, що у разі часткового задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд взяв до уваги те, що уточнені позовні вимоги [PERSON] є безпідставними, а тому витрати за їх підготовку компенсовувати не слід. Позов [PERSON] задоволено в межах, що не перевищували первинних вимог. Звідси, витрати на правову допомогу, котрі він поніс при їх підготовці слід йому компенсувати. Отже, з ТзОВ «ГАЗ-ПЛАСТ-БУД» в користь позивача підлягає до стягнення лише 4'500 грн. витрат на правничу допомогу. Також, відповідно до пункту 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Отже позивачу було заподіяно шкоду у зв`язку з пошкодженням майна яким він користувався на відповідній правовій підставі. Для відновлення свого порушеного права він зазнав витрат (реальних збитків) на суму 3'078 грн., до яких входять 2'100 грн. вартість експертного дослідження (квитанція до прибуткового касового ордера № 917/16 від 21 грудня 2019 року; а.с. 89) та вартість послуг евакуатора на суму 978 грн. (товарний чек від 18 вересня 2016 року; а.с. 90), котрі підлягають стягненню з ТзОВ «ГАЗ-ПЛАСТ-БУД». Своїх вимог про стягнення 1'184 грн. за перебування пошкодженого автомобіля на стоянці, позивач не довів всупереч вимогам частини 1 ст. 81 ЦПК України, оскільки не надав відповідних доказів, що є підставою для відмови у їх задоволенні.

Outcome: partial