Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до суду із позовною заявою до Київського національного університету імені Тараса Шевченко (далі по тексту - відповідач), третя особа - Первинна профспілкова організація Київського Національного університету імені Тараса Шевченко про визнання незаконними і скасування наказів про оголошення доган, визнання незаконним і скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі, визнання недійсним записів в трудовій книжці, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення середнього заробітку за час затримки виплати компенсації за невикористану відпустку та моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.09.2014р. відповідачем було оголошено догану позиву відповідно до Наказу № 735-32 за неналежне виконання функціональних обов'язків, а саме недотримання правил пожежно-технічної безпеки. 18.09.2014р. відповідачем було оголошено позивачу догану відповідно до Наказу № 744-32 за невиконання своїх обов'язків (техніка 1 категорії сантехнічної служби Інституту міжнародних відносин) під час робочого дня 22.08.2014р. з 14-00 до 16-30. Вказані догани були винесені з порушеннями вимог КЗпП України, зокрема в наказах було допущено помилку в прізвищі позивача, крім того відповідачем було пропущено строк застосування дисциплінарного стягнення. 07.11.2014р. позивача Наказом від 04.11.2014р. № 08-1610-04було звільнено з посади техніка 1 категорії сантехнічної служби корпусу Інституту міжнародних відносин (далі по тексту - ІМВ) на підставі ч. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин покладених на позивача обов'язків. З цієї ж підстави позивача було звільнено з посади чергового слюсаря (0,5 ставки) сантехнічної служби корпусу Інститут міжнародних відносин, де позивач працював за сумісництвом. Разом з тим, вказаним Наказом про звільнення позивача було звільнено з двох посад, в той час як позивач працював на трьох посадах у відповідача. До виконання обов'язків слюсаря з ремонту 6 розряду позивача не допускали після звільнення з основного місця роботи. Позивач вважає своє звільнення незаконним та безпідставним, у зв'язку з чим вказані накази необхідно скасувати, а позивача поновити на займаних посадах, виплативши позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу за увесь період. Також, вказав на невиплату йому компенсації за відпустку, що передбачає стягнення на його користь відповідної компенсації. Крім того, відповідач, незаконно звільнивши позивача, завдав останньому моральної шкоди, яку він в розмірі - 10 000 грн. просив стягнути на свою користь. В подальшому позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просив визнати недійсним (незаконним) стягнення, яке оголошено позивачу відповідно до Наказу відповідача від 16.09.2014р. № 735-32 та стягнення, яке оголошено позивачу на підставі Наказу відповідача від 18.09.2014р. № 744-32, скасувати вказані накази, визнати недійсним (незаконним) Наказ відповідача від 03.11.2014р. № 08-1610-04 про звільнення позивача, зобов'язати відповідача поновити позивача на роботі на посаді технічка 1 категорії сантехнічної служби корпусу Інституту міжнародних відносин, про що видати відповідний наказ, зобов'язати відповідача поновити позивача на роботі на посаді чергового слюсаря 6р. сантехнічної служби корпусу Інституту міжнародних відносин за сумісництвом, про що видати відповідний наказ, визнати недійсним записи в трудовій книжці позивача про оголошення догани на підставі Наказу від 16.09.2014 № 735-32, про оголошення догани на підставі Наказу від 18.09.2014р. № 744-32 та Наказу про звільнення від 03.11.2014р. № 08-1610-04, стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 61 374, 17 грн., середній заробіток за час затримки виплати компенсації за невикористану відпустку в розмірі 5 051, 01 грн., моральну шкоду в розмірі 30 687, 08 грн. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з викладених у позові підстав. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, пояснивши, що 15.08.2014р. в результаті здійснення пожежно-технічного обстеження, проведеного відповідною комісією, було складено Акт, відповідно до якого позивача та його колегу було зобов'язано усунути виявлені недоліки, а саме звільнити підвальне приміщення теплопункту від легкозаймистих паперових та інших горючих матеріалів. Разом з тим, позивач відмовився виконувати вказану вказівку та надавати пояснення. Вказана подія була зафіксована в Акті. Недоліки позивачем залишились не усуненими. 22.08.2014р. позивач відмовився надавати пояснення з приводу невиконаної роботи, що було зафіксовано в Акті. Тобто, 18.08.2014р. позивач за обома займаними посадами відмовився виконувати свої функціональні обов'язки щодо дотримання правил протипожежної безпеки та дотримання дисципліни праці, зокрема, своєчасного і точного виконання розпоряджень керівництва. У зв'язку з цим, 16.09.2014р. до позивача було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення догани за основною посадою та 17.09.2014р. позивачу оголошено догану за сумісною посадою. Наказом від 03.11.2014р. № 08-1610-04 позивача було звільнено із обох посад за систематичне порушення трудової дисципліни, яке підтверджують відповідні Акти. Щодо твердження позивача про те, що останній займав три посади, відповідач заперечує також з тих підстав, що позивача не приймали на слюсаря 6 розряду по ремонту обладнання. Позивачу лише було встановлено доплату в розмірі 39 % його посадового окладу за виконування частини обов'язків. При цьому, вимоги щодо стягнення компенсації за невиплату коштів за невикористану відпустку не відповідають фактим даним, оскільки згідно квитанції від 11.11.2014 року позивачу було перераховано відповідні кошти в повному обсязі. В цей же день позивачу було направлено повідомлення про необхідність отримання його трудової книжки на підприємстві роботодавця. За таких обставин, відповідач вважає, що звільнення позивача було проведено у відсутність порушень трудового законодавства, а позивачем не доведено факт заподіяння позивачу моральної шкоди або невиплати коштів в повному обсязі, що є наслідок відмови в позові. Третя особа в судове засідання не з'явилась, хоча про дату, час ті місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Вислухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. За умовами ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що відповідно на підставі заяви позивача від 11.07.2005р. (а.с. 121) та у відповідності до Витягу з Наказу № 08-722-04 ректора Київського Національного університету ім. Тараса Шевченка від 14.07.2005р. позивача, слюсаря по ремонту теплопунктів 6 р. сантехнічної служби Інституту міжнародних відносин, було прийнято з 11.07.05р. на умовах сумісництва на посаду чергового слюсаря 6р. (0,5 ст.) сантехнічної служби Інституту міжнародних відносин (а.с. 120). Згідно з Витягом з Наказу № 08-478-04 ректора Київського Національного університету ім. Тараса Шевченка від 17.04.2006р. позивача з 17.04.2006р. було переведено на посаду техніка 1 категорії сантехнічної служби Інституту міжнародних відносин (а.с. 119). 13 квітня 2010 р. позивач звернувся до Проректора науково-педагогічної роботи КНУ ім. Т.Шевченка [PERSON] із заявою про встановлення доплати за розширену зону обслуговування на вакантну посаду слюсаря по ремонту обладнання навчального корпусу ІМВ в розмірі 50 % від основного посадового окладу з 20 квітня 2010 р.(а.с. 123). Згідно з Витягом з Протоколу № 4 засідання профбюро ІМВ КНУ ім. Т.Шевченка від 15.04.2010р., було прийнято рішення про встановлення вказаної доплати позивачу (а.с. 124). Відповідно до Витягу з Наказу № 08-542-04 проректора КНУ ім. Т.Шевченка від 26.04.2010р. позивачу, техніку 1 кат. сантехнічної служби корпусу ІМВ з 20.04.2010р. встановлено доплату в розмірі 39 % за суміщення вакантної посади слюсаря 6р. по ремонту обладнання сантехнічної служби корпусу ІМВ (а.с. 126). Відповідно до п. п.3,5 Розділу VIII Правил внутрішнього розпорядку Університету, затверджених конференцією трудового колективу 07 квітня 2009р. протокол № 1 (а.с.142-158), дисциплінарне стягнення застосовується ректором (проректором) безпосередньо після виявлення проступку, але не пізніше одного місяця з дня виявлення, не враховуючи часу хвороби або перебування працівником у відпустці. 14.08.2014р. комісією у складі заступника директора з АГР [PERSON], командира ДПД [PERSON], інженера з пожежної безпеки [PERSON] було проведено протипожежне обстеження Інститут міжнародних відносив та встановлено протипожежні заходи, які необхідно виконати, зокрема, звільнити підвальне приміщення теплопункту від легкозаймистих паперових та інших горючих матеріалів, термін виконання зазначено «негайно», контроль за виконанням протипожежних заходів покласти на заступника директора [PERSON], інженера з пожежної безпеки [PERSON], що зафіксовано в Акті про здійснення пожежно-технічного обстеження від 15.08.2014р.(а.с. 91-97). Представник відповідача в своїх письмових запереченнях зазначає, що заступником директора [PERSON] було зобов'язано позивача та його колегу усунути вказані недоліки, оскільки це відноситься безпосередньо до їх функціональних обов'язків. 16.09.2014р. відповідно до Наказу № 735-32 «Про стягнення», позивачу за неналежне виконання своїх функціональних обов'язків, а саме недотримання правил пожежно-технічної безпеки, було оголошено догану. 17.07.2014р. відповідно до Наказу № 740-32 «Про стягнення», позивачу, як черговому слюсарю 6 розряду сантехнічної служби корпусу ІМВ за суміщенням (0,5 ставки) оголошено догану (а.с. 86). Відповідно до ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:1) догана; 2) звільнення. Згідно з ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. При цьому, суд наголошує, що догана є дисциплінарним заходом особистого немайнового характеру. Це стягнення полягає у негативній оцінці і засудженні поведінки працівника в трудовому колективі. Такий моральний осуд покликаний спонукати працівника надалі належно виконувати свої трудові обов'язки. Адже працівник має усвідомлювати, що в разі порушення ним трудової дисципліни після оголошення йому догани до нього роботодавцем може застосовуватися більш суворе стягнення, передбачене законодавством, зокрема звільнення. Тобто догана - захід дисциплінарного впливу морально-психологічного характеру, що містить негативну оцінку конкретних дій працівника і виконує оцінювальний, попереджувальний і мотиваційний вплив на нього. Застосування до працівника дисциплінарного стягнення - догани тягне для нього й інші негативні наслідки морального та матеріального характеру. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть передбачатися для деяких категорій працівників і інші дисциплінарні стягнення. Право вибору стягнення за порушення трудової дисципліни належить роботодавцеві й не обов'язково у послідовності, зазначеній у статті 147 КЗпП. Одначе відповідно до частини третьої статті 149 КЗпП при обранні виду стягнення роботодавець повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Оскаржувані Накази прийняті на підставі доповідної директора ІМВ [PERSON] та актів, розпоряджень проректора І.О. Лютого. Разом з тим, вказані акти та доповідна не можуть слугувати підставою для оголошення доган, оскільки, в Акті від 14.08.2014р., яким зафіксовано порушення правил протипожежної безпеки, не було зазначено хто саме винний в допущенні цих порушень. В матеріалах справи відсутні докази того, що проводилась службова перевірка та було встановлено винних осіб. Крім того, відповідно до Акту від 18.08.2014р., складеного в присутності заступника директора з АГР [PERSON], начальника зміни [PERSON], завідуючої господарством [PERSON], завідуючої складом [PERSON] позивачу та [PERSON] було повідомлено про виявлене порушення за результатами перевірки пожежно-технічного обстеження ІМВ, що сталося з їх вини (самовільно зайняли приміщення цокольного поверху блоку А-3 теплопункту навчального корпусу ІМВ. Дане приміщення було огороджено металевою сіткою, яку вони облаштували легкозаймистими матеріалами: ДВП, паперовий картон тощо), та зобов'язано їх усунути недоліки до кінця робочого дня. Разом з тим, позивач відмовився виконувати вказані роботи щодо усунення зазначених недоліків та надавати пояснення з цього приводу (а.с. 106). Відповідно до Акту від 19.08.2014р., складеного в присутності заступника директора з АГР [PERSON], начальника зміни [PERSON], завідуючої господарством [PERSON], завідуючої складом [PERSON], позивачем та [PERSON] в приміщенні цокольного поверху блоку А-3 теплопункту навчального корпусу ІМВ недоліки, виявлені перевіркою пожежно-технічного обстеження ІМВ, на вимогу [PERSON] усунуті не були (а.с. 107). З приводу невиконання вказаного розпорядження позивач відмовився надавати пояснення, що зафіксовано в Акті від 22.08.2014р. (а.с. 108). Суд критично ставиться до вказаних доказів, оскільки з актів не вбачається, на підставі чого саме відповідач дійшов висновку, що вказані порушення сталися саме з вини позивача. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що вказане облаштування цокольного поверху блоку А-3 теплопункту навчального корпусу ІМВ, що призвело до порушень правил протипожежної безпеки, позивачем не здійснювалось. Крім того, в матеріалах справи відсутні і будь-які письмові розпорядження щодо того, що вказані в Акті від 14.08.2014р. недоліки мають бути усунені саме позивачем та його колегою [PERSON], оскільки відповідно до п. 2.7. Функціональних обов'язків слюсаря 6 розряду по ремонту сантехнічного та технологічного обладнання сантехнічної служби корпусу Інституту міжнародних відносин КНУ ім. Т.Шевченка, затверджених проректором з науково-педагогічної роботи [PERSON] та з якими позивач ознайомлений під підпис, передбачено, що до обов'язків слюсаря 6 розряду по ремонту належить, зокрема, знати та виконувати правила техніки безпеки та правила пожежної безпеки, вміти користуватись вогнегасниками та надавати першу допомогу при травматизмі (а.с. 125). Такі ж вимоги передбачені і п. 2.6 Функціональних обов'язків техніка І категорії сантехнічної служби корпусу ІМВ КНУ ім. Т. Шевченка, затверджених Проректором з АГР КНУ ім. Т.Шевченка Потапенко К.К. від 13.03.2013р. та з якими позивач ознайомився під підпис (а.с. 118) та п. 3 Функціональних обов'язків чергового слюсаря-сантехніка (а.с. 122). Разом з тим, вказаними Функціональними обов'язками не передбачено обов'язку позивача забезпечувати пожежну безпеку чи здійснювати заходи щодо її забезпечення. Як вбачається з Витягу з додатку до Наказу від 21.06.2013р. № 704-32, проректор з адміністративно-господарської роботи, зокрема, забезпечує дотримання протипожежних заходів, проректору підпорядковується Адміністративно-господарська частина університету, зокрема, експлуатаційно-технічний відділ, експлуатаційні служби навчальних корпусів та інститутів, заміських навчальних баз та баз відпочинку, відділ пожежної безпеки. Доказів того, позивач відноситься саме до відділу пожежної безпеки відповідачем не надано. Також в матеріалах справи наявне Розпорядження від 15.07.2014р. № 048-146 «Про призначення відповідальних за пожежну безпеку в приміщенні ІМВ та гуртожитку № 20 на 2014 рік», відповідно до п. 6 якого визначено, що відповідальним за пожежну безпеку в навчальному корпусі та гуртожитку № 20 призначено [PERSON] та інших осіб, а Позивач не значиться у вказаному Розпорядженні відповідальним за протипожежний стан приміщень ІМВ (а.с. 104). Також, 18.09.2014р. на підставі Наказу № 744-32 «Про стягнення», позивачу, техніку 1 категорії сантехнічної служби ІМВ, за порушення трудової дисципліни, а саме невиконання своїх обов'язків під час робочого дня 22.08.2014р. з 14.00 год. до 16.30 год., було оголошено другу догану (а.с. 98). Вказаний Наказ прийнятий на підставі доповідної директора ІМВ [PERSON], акту та розпорядження проректора І.О. Лютого. Зокрема, у першій зазначено про відсутність позивача 22.08.2014р. на робочому місці з 14.00 год. до 16.30 год., наслідком чого є порушення правила внутрішнього трудового розпорядку. Зокрема, у вказаний період часу позивач замість виконання своїх функціональних обов'язків, займався на спортивних снарядах в спортивному залі (а.с. 17). Вказана доповідна записка не датована, тобто неможливо встановити коли саме вона була складена. Крім того, догану позивачу було оголошено «за неналежне виконання своїх функціональних обов'язків», в той час як в доповідній, на підстав якої виносився Наказ про оголошення догани, мова йдеться про порушення правил внутрішнього трудового розпорядку. Позивач вказану обставину заперечує, зазначає, що в той час в спортивному залі виконував безпосередньо свої функціональні обов'язки. При цьому, судом враховано, що порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов»язків, чого під час розгляду справи не встановлено в межах перевірки дотримання законності при винесення догани від 18.09.2014 року, тому вказаний захід дисциплінарного стягнення застосований необґрунтовано. Крім того, п.2.11 Функціональних обов'язків техніка І категорії сантехнічної служби корпусу ІМВ КНУ ім.Т.Шевченка, затверджених Проректором з АГР КНУ ім. Т.Шевченка Потапенко К.К. від 13.03.2013р., визначено, що технік повинен серед іншого своєчасно і у повному обсязі проводити щоденний огляд і технічне обслуговування обладнання ІМВ (а.с. 118). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що позивач перебував у спортивній залі у зв'язку з виконання своїх функціональних обов'язків, а саме перевіряв крани. Свідок [PERSON] не була безпосередньо присутня 22.08.2014р. в спортивному залі, пояснила, що заявок на здійснення ремонтних робіт у спортивній залі не було. Позивач порушив правила трудового розпорядку та займався своїми справами в робочий час. Наказ про стягнення від 18.09.2014р. був винесений на підставі Доповідної записки Директора ІМВ [PERSON]. Крім того, у відповідності до вимог ч.2 ст.147 КЗпП України визначено, що за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосоване лише одне стягнення. Такими стягненнями є догана і звільнення (ч.1 ст.147 КЗпП). Згідно ст.149 КЗпП України передбачає, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Враховуючи, що в судовому засіданні не знайшли підтвердження ті обставини, що саме позивач винний в порушенні правил протипожежної безпеки та те, що саме до кола його обов'язків входило усувати вказані недоліки, встановлені в Акті від 14.08.2014р., а також те, що відповідачем не надано доказів того, що останній звертався до позивача із вимогою про надання пояснень з приводу вчинених порушень трудової дисципліни, а також того, що відповідачем при винесенні вказаних наказів не враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку та жодних наслідків, що не настали у зв'язку з невиконанням позивачем розпоряджень відповідача, та не вбачається з матеріалів справи про належне повідомлення (ознайомлення) позивача із оскаржуваними наказами, суд приходить до висновку, що Наказ відповідача від 16.09.2014р. № 735-32 «Про стягнення» та Наказ відповідача від 18.09.2014р. № 744-32 «Про стягнення» є такими, що винесені з порушенням вимог чинного законодавства України та підлягають скасуванню, а отже в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 25 жовтня 2014 р. в присутності заступника директора з АГР [PERSON], зав. господарством [PERSON], начальника зміни [PERSON] сторожа [PERSON], сторожа [PERSON] було складено Акт, відповідно до якого виявлено факт порушення трудової дисципліни, а саме про те, що позивач був відсутній на робочому місці і ІМВ з 11.06 год. до 13.15 год. (а.с.109). При цьому у вказаному Акті зазначена посада позивача як основна, так і за сумісництвом. З вказаного Акту вбачається, що позивач був відсутній на робочому місці менше трьох годин, в той час як прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин. 29 жовтня 2014р. в присутності заступника директора з АГР [PERSON], зав. господарством [PERSON], начальника зміни [PERSON], інженера 1 кат. [PERSON], інженера 1 кат. [PERSON] було складено Акт, відповідно до якого 27-28 жовтня 2014 року було виявлено факт порушення трудової дисципліни, а саме про те, що позивач, черговий слюсар 6 роз. (за сумісництвом - 0,5 ставки) ІМВ був відсутній на робочому місці в ІМВ протягом двох днів, а коли з'явився, то відмовився надати пояснення з приводу своєї відсутності на роботі (а.с.110). На засіданні профбюро ІМВ КНУ ім. Т. Шевченка від 29 жовтня 2014 р. було прийнято рішення дати згоду на звільнення позивача згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання працівником без поважних причин покладених на нього обов'язків, а сам технік першої категорії (за сумісництвом черговий слюсар 6 розряду - 0, 5 ставки та слюсар по ремонту 6 розряду - 0,5 ставки) ІМВ КНУ ім. Т.Шевченка [PERSON] був відсутній на робочому місці 25 жовтня 2014 року з 11.06 год. до 13.15 год., про що співробітниками ІМВ було складено відповідний Акт. Крім того, вказане рішення членами профбюро було прийнято з урахуванням того, що до позивача вже раніше застосовувались дисциплінарні стягнення (а.с. 180). Відповідно до Наказу від 03.11.2014р. № 08-1610/04 позивача було звільнено із займаної посади техніка 1 категорії сантехнічної служби корпусу Інституту міжнародних відносин з 07.11.2014р. за систематичне невиконання без поважних причин покладених на нього обов'язків, згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України. Вказаний наказ був прийнятий на підставі подання керівництва підрозділу, витягу із протоколу № 14 від 29.10.2014р. засідання профбюро, розпорядження І.О. Лютого. (а.с.100) Цим же Наказом позивача було звільнено з посади чергового слюсаря 6 р. (0,5 ставки) сантехнічної служби корпусу ІМВ від сумісництва з 07.11.2014р. також за систематичне невиконання без поважних причин покладених на нього обов'язків на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992, № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 і п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Згідно з п. 23 вказаної постанови, за передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року. З врахуванням того, що накази відповідача від 16.09.2014р. № 735-32 «Про стягнення» та від 18.09.2014р. № 744-32 «Про стягнення» визнані судом незаконними та скасовані, тому оскаржуваний Наказ про звільнення від 03.11.2014р. винесений відповідачем є таким, винесений з порушенням вимог трудового законодавства, а тому позовні вимоги в частині визнання вказаного наказу незаконним та скасування є обргунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи все вище викладене, суд вважає за необхідне поновити позивача на посаді техніка 1 категорії сантехнічної служби корпусу Інституту міжнародних відносин та слюсаря 6 р. (0,5 ставки) сантехнічної служби корпусу Інституту міжнародних відносин Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Разом з тим, не підлягають задоволенню вимоги позивача в частині зобов'язання відповідача поновити позивача на роботі на посаді техніка 1 категорії сантехнічної служби корпусу Інституту міжнародних відносин та на посаді чергового слюсаря 6р. сантехнічної служби корпусу Інституту міжнародних відносин за сумісництвом шляхом видачі відповідного наказу, оскільки рішення про поновлення на роботі є належним захистом порушених трудових прав позивача і є підставою для поновлення його на роботі, воно вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Отже, вказані дії відповідач зобов'язаний вчинити в процесі виконання рішення суду. При вирішенні позовних вимог щодо стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу на користь позивача судом враховано наступне. Так, ч.2 ст.235 КЗпП України, передбачено, що при винесені рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше ніж за один рік. Пунктом 31 постанови Пленуму Верховного суду України від 6 листопада 1992 року N 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (частина 5) у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року N 348). З врахуванням вказаних вимог судом було перевірено та встановлено правильність наданого відповідачем розрахунку сум середнього заробітку за час вимушеного прогулу та встановлено, що відповідно до довідки про доходи від 27.03.2015р. № 88 за вересень 2014р. розмір заробітної плати позивача становить 5250, 06 грн. із розрахунку 25 робочих днів та в жовтні 2014р. - 5257, 44 грн. за 27 робочих дня. Виходячи із кількості відпрацьованого робочого часу позивач пропрацював у вересні 2014р. 21 робочий день (168годин/8 годин = 21 день) та 23 робочих дні у жовтні 2014 року (181 години/8годин = 23 дні). Відповідно середньоденна заробітна плата вираховується наступним чином: 5250, 06 грн. + 5257, 44 грн. = 10 507, 8 грн. - сума заробітної плати за два останні місяці, 21 день + 23 дні = 44 дні - кількість робочих днів за два останні місяці, 10 507, 8 грн. / 44 дні = 238, 81 грн. - середньоденна заробітна плата позивача, 21 день + 23 дні = 44 дні/ 2 дні = 22 дні - середньомісячне число робочих днів позивача. Розмір середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 08.11.2014р. по 01.11.2015р. становить - 61 374, 17 грн. та яка підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача. Щодо стягнення моральної шкоди суд приходить до висновку, що вказана вимога підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого, життя. Судом встановлено, що внаслідок незаконного звільнення позивач переніс моральні страждання, довгий час прикладав зусиль для поновлення своїх прав, внаслідок чого втратив нормальні життєві зв'язки, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню завдана моральна шкода в розмірі 1000 грн. Разом з тим, вимоги позивача про визнання недійсним записів в трудовій книжці позивача про оголошення догани на підставі Наказу від 16.09.2014 № 735-32, про оголошення догани на підставі Наказу від 18.09.2014р. № 744-32 та Наказу про звільнення від 03.11.2014р. № 08-1610-04, не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до п. 2.2. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Мінюсту, Міністерством праці України, Мінсоцзахистом від 29.07.1993, № 58, до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Стягнення до трудової книжки не заносяться. Позивачем не було надано суду будь-яких доказів в розумінні ст.ст.10, 60 ЦПК України на підтвердження тієї обставини, що відповідачем зазначено вказані записи в трудовій книжці, зокрема, позивачем не було надано ані самої трудової книжки, ані доказів того, що у позивача існують перешкоди в її отриманні. Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що відомості щодо звільнення повинні бути зазначені в трудовій книжці. Також, не підлягають задоволенню вимог щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виплати компенсації за невикористану відпустку в розмірі 5 051, 01 грн., оскільки в матеріалах справи наявне платіжне доручення № 12815 від 11.11.2014р. про перерахування відпускних в сумі 5852, 48 грн. У відповідності до ст.367 ЦПК України, рішення суду в частині поновлення [PERSON] на посаді техніка 1 категорії сантехнічної служби корпусу Інституту міжнародних відносин та слюсаря 6 р. (0,5 ставки) сантехнічної служби корпусу Інституту міжнародних відносин Київського національного університету ім. Тараса Шевченка підлягає негайному виконанню. У відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі - 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial