Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь заробітну плату за період з 04.05.2012 року по 05.03.2013 року в сумі 14 658,08 грн., середній заробіток за період затримки розрахунку за період з 04.06.2012 року по 14.11.2013 року в сумі 25 278,96 гривень. В подальшому позивач подала уточнення до позову, просить стягнути з відповідача на її користь нараховану, але невиплачену заробітну плату за період з 04.05.2012 року по 05.03.2013 року в розмірі 14 658,08 гривень; стягнути з відповідача середній заробіток за період затримки розрахунку з 06.03.2013 року по 03.04.2014 року в розмірі 18 528,72 гривень. В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що вона з 04.05.2012 року працювала асистентом на ДП - Комунальне підприємство Львівської обласної ради «Управління капітального будівництва» відповідно до наказу №14 від 04.05.2012 року. Наказом КП ЛОР «УКБ» №18 від 05.03.2013 року звільнена за власним бажанням. Відповідно до довідки №5/09 від 04.09.2013 року їй нарахована та невиплачена заробітна плата за 2012-2013рр. в розмірі 14 658,08 гривень. Позивач покликається на порушення відповідачем ст.ст.116, 117 КЗпП України та стверджує, що їй не були виплачені всі розрахункові кошти у день звільнення і вона має право на оплату середнього заробітку по день фактичного розрахунку, зокрема з 06.03.2013 року по 03.04.2014 року. В судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримала повністю, дала пояснення, аналогічні викладеним в уточненнях до позовної заяви. Просить суд позов задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Суд вважає за можливим розглядати справу у його відсутності, згідно ст.169 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних та доказів. При цьому, суд враховує пояснення представника відповідача в судовому засіданні 28.03.2014 року, відповідно до яких останній визнав позов частково та пояснив, що розмір заборгованості підприємство визнає, проте не погоджується із застосуванням ст.117 КЗпП. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем з 04.05.2012 року по 05.03.2013 року, працюючи на посаді асистента директора Державного підприємства Комунального підприємства Львівської обласної ради «Управління капітального будівництва». Наказом №18 від 05.03.2013р. (а.с.6) звільнена за власним бажанням відповідно до ст.38 КЗпП України, що стверджується копією трудової книжки та поясненнями сторін ( а.с.7-8). Відповідно до довідки КП ЛОР «Управління капітального будівництва» №5/09 від 04.09.2013 року ( а.с.3) [PERSON] нарахована, але невиплачена заробітна плата за період з травня 2012 року по березень 2013 року в розмірі 14 658,08 гривень. В судовому засіданні 28.03.20.14 року встановлено, що розмір заборгованості відповідачем не є спірним. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно ст.117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. З матеріалів справи вбачається, що середньоденна заробітна плата [PERSON] складала 68,88 гривень відповідно до п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №110, а відтак середній заробіток за період затримки розрахунку з 06.03.2013 року по 03.04.2014 року складає - 18 528,72 гривень. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задоволити повністю та стягнути з відповідача на її користь 33 186,80 гривень.

Outcome: approved