Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

[PERSON] заявила позов про стягнення з колишнього чоловіка на її користь аліментів на утримання їх сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку, щомісчно, до досягнення дитиною повноліття, та аліментів на її утримання в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку, щомісячно до досягнення дитиною шестирічного віку, а також просила визначити місце проживання дитини разом з нею. Позов мотивований тим, що відповідач в супереч вимог закону не надає допомоги на утримання дитини, та утримання матері дитини, між сторонами також існує спір про місце проживання дитини. Провадження за позовом відкрите, відповідно до ухвали судді від 19.11.2019 року, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 20.02.2020 року позов в частині визначення місця проживання дитини, на задоволення заяви позивача, залишено без розгляду. В наступному позивач змінила розмір аліментів та спосіб їх стягнення, і просила ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дитини в сумі 3946 грн., щомісячно, та аліментів на утримання матері дитини в сумі 1936 грн., щомісячно. Позивач та її представник в судовому засіданні на вимогах позову наполягали, надали пояснення, що зводяться до викладеного в заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, і просив визначити аліменти на дитину в розмірі 1/4 частки від заробітку, а на утримання матері дитини в розмірі 1/6 частки. Представник відповідача підтримала позицію свого довірителя і пояснила, що позивач може забезпечити аліментні зобов`язання у визначеному ним розмірі. Третя особа свого представника в суд не направили. Судом встановлено таке. Сторони, як це вбачається з матеріалів справи, з жовтня 2014 року по січень 2020 року перебували у шлюбі. В цьому шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо, дитина залишилась з матір`ю і перебуває на її повному утриманні. Дитина має інвалідність з дитинства, у зв`язку з цим потребує домашнього режиму та індивідуального догляду матері, про що зазначено у висновку ЛК №43 від 30.10.2019 року. Доводи відповідача, що дитина на даний час є здорова не знайшли свого підтвердження доказами. Статтями 180, 181, 184 СК України встановлено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття, та визначено способи утримання дітей, в тому числі і шляхом присудження аліментів. При цьому право вибору способу виконання батьками обов`язку утримувати дитину наділено батька з яким проживає дитина. Тому, за обставин справи, позивач вправі вимагати присудження аліментів на дитину, і такі аліменти бути визначені в твердій грошовій сумі, як на тому наполягає позивач. Разом з тим, суд вважає, що позивач дещо завищила розмір аліментів, а тому з огляду на вік дитини, зважаючи на те, що дитина має інвалідність, дані про особу позивача та відповідача, що містяться в наданих ними документах, суд знаходить, що достатнім і необхідним буде визначити аліменти на дитину в розмірі 3000 гривень, щомісячно. При цьому, суд відхиляє доводи відповідача про неможливість понести такі зобов`язання. Так, відповідач є кваліфікованим лікарем, є працездатним, інших осіб на утриманні інших аліментних зобов`язань не має, а відтак він може надавати позивачу допомогу на утримання дитини у визначеному розмірі. Згідно з ч. 3 ст. 84 СК України, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Відповідно до ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Дитина сторін, як про це вказано вище, має інвалідність з дитинства, догляд за дитининою здійснює матір. Отже, позивач вправі вимагати від відповідача кошти на своє утримання. Разом з тим, позивачем не враховано достатньою мірою можливість відповідача забезпечити сплату аліментів у заявленому розмірі. З огляду на позицію відповідача в цій частині спору та надані в її обґрунтування докази, суд вважає за можливе визначити аліменти на утримання матері дитини в сумі 1500 гривень, щомісячно. Отже, позов підлягає задоволенню частково, відповідно до наведених висновків суду. За такого рішення, з урахуванням того, що позивача звільнено від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню у дохід держави судовий збір в сумі 768 грн 40 коп., відповідно і на підставі ст. 141 ЦПК України. Що стосується вимог позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу, то суд вважає за можливе задовольнити їх в сумі 3000 гривень, виходячи з обсягу який реально надано правником в рамках дійсного провадження, та які знайшли своє документальне підтвердження. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: partial