Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, третя особа Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради, посилаючись на наступне. [PERSON] є власником квартири, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Вілєсова, 41/29, на підставі свідоцтва про право власності на житло № 2103, виданого Сектором приватизації житла міськвиконкому від 27.11.1996 року на підставі розпорядження (наказу) № 2075 від 20.11.1996 року. В спірній квартири зареєстровані відповідачі, син, невістка, онуки позивача, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які з 2014 року не проживають в спірній квартирі без поважних причин. У звязку із викладеним позивач просить визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою № 29 будинку № 41 по вул. Вілєсова в м. Сєвєродонецьку Луганської області. В судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. В судове засідання відповідачі не зявилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. В судове засідання представник третьої особи не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, заперечував проти задоволення позовних вимог в інтересах неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно положень ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб В судовому засіданні було встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло № 2103, виданого Сектором приватизації житла міськвиконкому від 27.11.1996 року на підставі розпорядження (наказу) № 2075 від 20.11.1996 року. Згідно із копією довідки № 789, виданої КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» від 09.02.2016 року, в квартирі, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Вілєсова, 41/29, зареєстровані позивач - [PERSON], [INFO], син позивача (відповідач по справі) [PERSON], [INFO], невістка позивача (відповідач по справі) - [PERSON], [INFO], онук позивача (відповідач по справі) - [PERSON], [INFO], онук позивача (відповідач по справі) - [PERSON], [INFO]. Згідно із копією Акту, затвердженого КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» від 09.02.2016 року, відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не проживають за місцем реєстрації в квартирі [ADDRESS] з 2014 року. Таким чином, враховуючи, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] за місцем реєстрації не проживають з 2014 року без поважних причин, тобто більше одного року, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги позивача стосовно визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою № 29 будинку № 41 по вул. Вілєсова в м. Сєвєродонецьку Луганської області, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved