Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

[PERSON] звернувся 18.10.2016 року до суду з позовом до [PERSON], 3-тя особа Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району про визначення місця проживання дитини, у якому просив визначити місце проживання малолітньої [PERSON] разом з собою. 08.06.2017 року позивач збільшив позовні вимоги, просить визнати місце проживання малолітньої доньки з собою та стягнути з відповідачки [PERSON] аліменти на утримання доньки у розмірі 888,50 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. 02.04.2018 до початку розгляду справи по суті, позивач надав заяву, в якій просив суд розглядати первісні позовні вимоги від 18.10.2016р. Вимоги щодо стягнення аліментів не підтримав. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини підтримав в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала заяву в якій зазначила, що визнає позов, не заперечує проти визначення місця проживання малолітньої [PERSON] з батьком, зазначила, що дитина постійно проживає з батьком з жовтня 2016 року. Представник Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району в судове засідання не зявився з невідомої суду причини, про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлені наступні обставини та відповідні правовідносини. Судом установлено, що 10.10.2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Запорізьким міським відділом РАЦС ГУЮ у Запорізькій області. Відповідно до свідоцтва про народження серія 1-ЖС №116829 у сторін у справі 18.04.2009 року народилась донька [PERSON]. 07.12.2012 року рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя у справі №0814/12651/2012 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу малолітня [PERSON] залишилась проживати з відповідачкою у справі. Батько [PERSON] приймав участь у вихованні та навчанні дитини, спілкувався з донькою, сплачував аліменти на її утримання. Між тим, з жовтня 2016 року дитина проживає разом з батьком, т.я мати зловживає спиртними напоями, має неврівноважену поведінку, перебувала на лікуванні у психіатричній лікарні. Відповідно до відповіді №854-дпв від 22.02.2018 року на запит суду КУ «ОКПЛ» повідомляє, що [PERSON] у лікаря-психіатра на обліку не знаходиться. З 03.10.2016 по 30.12.2016 року лікувалась стаціонарно з діагнозом «Гострий психотичний, переважно маячний розлад, обумовлений вживанням алкоголю». Відповідно до матеріалів наданих на адвокатський запит [PERSON], встановлено, що 03.10.2016р., 04.10.2016р., 29.10.2016р., 13.11.2016р., 13.11.2016р.,16.11.2016р., 17.11.2016р. до оператора «102» надходили повідомлення, що за адресою м. Запоріжжя, вул. Зернова, 30а-145 вчиняє хуліганські дії [PERSON]. В звязку з викликами були проведені відповідні перевірки. Відповідно до висновку про визнання місця проживання малолітньої [PERSON], наданої районною адміністрацією Запорізької міської ради по Дніпровському району з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, беручи до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обовязків, особисту прихильність дитини, що мають істотне значення, зважаючи, що місце проживання дитини не може бути визначене з тим із батьків, який не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або вживає наркотичні засоби, своєю поведінкою може зашкодити здоровю та розвитку дитини, на підставі ч.2, 3 ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства», ст.161 Сімейного кодексу України, п.71 постанови Кабінету Міністрів України віл 24.09.2008 року №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, повязаної з захистом прав дитини», рішення комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 23.02.2017 року, протокол №4/2, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], разом з батьком [PERSON], [INFO] за адресою м. Запоріжжя вул. Патріотична, буд.58в, кв.28. Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови №16 від 12.06.2008 «Про застосування судами деяких норм про шлюб та сімю», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те з ким із них залишиться дитина, суд виходячи з рівності прав та обовязків батька та матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке б відповідало інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто із батьків приділяє більш уваги і турботи дитині, вік дитини і схильність кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов проживання. Так, судом установлено, що сторони у справі з січня 2010 року проживають окремо, дитина з жовтня 2016 року проживає з батьком, який створив для дитини належні умови для навчання та відпочинку: дитина забезпечена необхідним для навчання приладдям, підручниками, одягом, іграшками, має спальне місце. Батько піклуються про фізичний і духовний розвиток доньки. Батько докладає зусиль щодо навчання і виховання дитини, її матеріального забезпечення, духовного і фізичного розвитку, фізичних і мистецьких здібностей, проявляє турботу про дитину. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, - малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матірю. Між тим, в ході розгляду даної справи судом установлено, що мати дитини самоусунулася від виконання своїх батьківських обовязків по відношенню до доньки [PERSON], а отже, суд вважає такі обставини виключними, і ці обставини дають суду підстави розлучити матір і дитину, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити.

Outcome: approved