Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до Новобузького районного суду з позовом до СФГ «Васильєв М.О.» про припинення дії договору оренди земельної ділянки шляхом його дострокового розірвання . В обґрунтування позову посилався на те, що на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER], який виданий Новохристофорівською сільською радою Новобузького району Миколаївської області 12 листопада 2002 року та зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 5062, на праві приватної власності [PERSON] належить земельна ділянка розміром 6,79 га на території Новохристофорівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області. 21 грудня 2006 року між [PERSON] та СФГ «Васильєв М.О.» укладено договір оренди землі, відповідно до якого він передав в оренду відповідачу строком на 49 років належну йому на праві приватної власності земельну ділянку. Зазначений договір був зареєстрований у Новобузькому окрузі реєстрації, про що у державному реєстрі земель внесено запис від 22.02.2007 року № 040702001760. Відповідно до пункту 9 договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 823 гривні 26 копійок за рік або за бажанням Орендодавця натуроплатою. У пункті 10 договору зазначено, що орендна плата вноситься у такі строки: до 1 грудня кожного року протягом терміну оренди. ФГ «Васильєв М.О.» систематично не виконує належним чином умови договору, має заборгованість з орендної плати за 2014-2016 роки. Посилаючись на викладене, просив припинити дію договору оренди земельної ділянки шляхом дострокового розірвання договору, який укладений між [PERSON] і СФГ «Васильєв М.О.» 21 грудня 2006 року, судові витрати покласти на відповідача. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали просили його задовольнити. В своїх поясненнях позивач та його представник повідомили, що орендну плату позивач за 2014-2016 роки не отримував, а тому вважають, що відповідач , систематично не сплативши орендну плату, порушив договір, що є підставою для його дострокового розірвання. Представник відповідача СФГ «Васильєв М.О.» Васильєв М.М. в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що відповідач 15.08.2015 року наперед розрахувався з позивачем по договору оренди земельної ділянки, що йому належить, в сумі 30000 гривень., про що надав оригінал видаткового касового ордера № 57 від 15.08.2005 року. Пояснивши, що позивач, отримавши в борг у ФГ «Васильєв М.О.» грошові кошти в сумі 30000 гривень, зобов'язався їх віддати до 15.08.2005 року, а в разі не повернення він передає свою земельну ділянку. На підтвердження цього представник відповідача надав в судове засідання оригінал розписки позивача від 15.08.2005 року. Позивач та його представник заперечували проти отримання від ФГ Васильєв М.О. суми в розмірі 30000 гривень, пояснивши, що грошові кошти в сумі 30000 гривень отримувала в [PERSON] родичка [PERSON] , [PERSON], для сім'ї членами якої є він та його батько [PERSON], на придбання житлового будинку, тобто кожному по 10000 гривень. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Згідно зі статтею 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Судом встановлено, що 21 грудня 2006 року між [PERSON] та СФГ «Васильєв М.О.» укладений договір оренди землі, відповідно до умов якого позивач передав в оренду орендарю строком на 49 років належну йому на праві власності земельну ділянку площею 6,79 га, розташовану на території Новохристофорівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зазначений договір зареєстрований у Новобузькому окрузі реєстрації Миколаївської області, про що у Державному реєстрі земель внесено запис від 22 лютого 2007 року № 040702001760 ( а. с. 10-11). Згідно з частиною 1 статті 93 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом. Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. За змістом статей 13,21 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Відповідно до положень частин 1,2 статті 22 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Відповідно до пункту 9 Договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 823 гривні 26 копійок за рік або за бажанням Орендодавця натуроплатою. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. У пункті 10 Договору зазначено, що орендна плата вноситься у такі строки: до 1 грудня кожного року протягом терміну оренди. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно з пунктом 39 спірного договору оренди землі, розірвання договору в односторонньому порядку не допускається. У пункті 36 Договору оренди землі від 21.12.2006 року зазначено, що дія договору припиняється у разі систематичної несплати орендної плати. Згідно пункту 37 Договору оренди землі від 21.12.2006 року, дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін, внаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором. Відповідно до частин 1,2 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. За статтею 31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним Кодексом України та іншими законами України ( частина 1 статті 32 Закону України «Про оренду землі» ). Відповідно до пункту «д» частини 1 статті 141 Земельного Кодексу України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Таким чином, положення закону, які регулюють спірні правовідносини, вимагають систематичної несплати орендної плати, як підстави для розірвання договору оренди. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року № 6-146цс12, яка є обов'язковою у правозастосуванні судами. № 6-146цс12, яка відповідно до положень статей 214,360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при виборі та застосуванні правової норм до спірних правовідносин. Заявляючи вимоги про розірвання договору, представник позивача посилався на систематичність несплати орендної плати упродовж 2014-2016 років позивачу. При судовому розгляді представником відповідача Васильєвим М.М., на підтвердження сплати СФГ «Васильєв М.О.» орендної плати, надано оригінал видаткового касового ордера № 57 від 15.08.2005 року, зі змісту якого вбачається, що сума в розмірі 30000 гривень видана [PERSON] на підставі розрахунку орендної плати з 2005 по 2041 роки згідно земельного паю держакту [NUMBER]( а.с.86). В судовому засіданні, за клопотанням представника позивача [PERSON], 13.05.2017 року була призначена судово-почеркознавча експертиза, на вирішення якої було поставлене питання, чи виконано підпис у видатковому касовому ордері від 15.08.2005 року за № 57 у графі «одержав» від імені [PERSON] тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою. Згідно висновку експерта № 377 від 07.07.2017 року підпис у графі «Одержав Підпис» у видатковому касовому ордері від 15.08.2005 року за № 57 виконаний не [PERSON], а іншою особою. Зазначений документ, як доказ сплати орендної плати, наданий строною відповідача, не може бути прийнятий судом у зв'язку з тим, що він не підтверджує отримання позивачем орендної плати,так як позивач його не підписував. Крім того, ставиться під сумнів отримання орендної плати за цим документом у зв'язку з тим, що грошова сума зазначена в видатковому касовому ордері передавалась 15.08.2005 року, тобто задовго (один рік і чотири місяці ) до часу укладення договору оренди земельної ділянки, про що в його змісті від 21.12.2006 року (а.с.10-11) відсутні будь-які посилання. Крім того, посилання представника відповідача Васильєва М.М. на розписку від 15.08.2005 року, з якої вбачається, що [PERSON] отримав у [PERSON], в борг, суму коштів в розмірі 30000 гривень, яку зобов'язався повернути до 15.08.2005 року та у випадку неповернення передає «в залог» землю (земельний пай), який перейде у власність [PERSON], також не може бути прийнятий судом, як доказ сплати орендної плати за договором від 21.12.2006 року, виходячи з часу її складання та змісту, де відсутні будь-які посилання на передачу земельної ділянки в оренду СФГ «Васильєв М.О.» та зарахування боргу в рахунок сплати орендної плати за договором. Інших доказів на підтвердження сплати орендної плати відповідачем позивачуза період з 2014 по 2016 роки, на які вказує позивач, в судовому засіданні не надано, що вказує на систематичне, протягом 2014,2015,2016 років порушення відповідачем вимог п.9 Договору, що є підставою вимоги позивача в судовому порядку застосувати п.п. 36, 37 цього Договору . З огляду на викладене, договір оренди землі від 21.12.2006 року, укладений між [PERSON] та селянським (фермерським) господарством «Васильєв М.О.»підлягає припиненню шляхом його дострокового розірвання. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахування задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню, сплачений останнім судовий збір в сумі 551 гривні 20 копійок, а також витрати, пов'язані з проведенням експертизи в сумі 900 гривень 48 копійок,які спплачені позивачем 15.06.2017 року, а всього 1451 гривня 68 копійок.

Outcome: approved