Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Люботинського міського суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що він 14 липня 2007 року зареєстрував шлюб з відповідачкою у відділі реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис № 79. Від спільного проживання у позивача з відповідачкою народилася донька [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося через різне бачення на життя та виконання обов'язків подружжя. Шлюбні відносини між сторонами припинені з липня 2011 року, спільне господарство не ведеться. Подальше збереження шлюбу неможливе. Шлюб існує формально. Спір про поділ спільного майна відсутній. У зв'язку з зазначеним позивач просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], [INFO], зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного Люботинського міського управління юстиції Харківської області на підставі актового запису № 79 від 14 липня 2007 року Сторони були повідомлені про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, в судове засідання не з'явилися. Позивач направив до суду заяву, в якій зазначив, що підтримує свої позовні вимоги про розірвання шлюбу, просить розглядати справу без його участі. Відповідачка з позовними вимогами згодна повністю, проти розірвання шлюбу не заперечує. В заявах, які надійшли від сторін до суду зазначено, що позивач та відповідачка просили прийняти рішення про розірвання шлюбу. Таким чином, визнання відповідачкою пред'явленого позову не суперечить закону, та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у відсутності сторін по справі. Відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлені наступні факти, що не оспорюють сторони, підтверджуються наданими суду доказами, та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 14 липня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис № 79 (а.с.3). Від спільного проживання у позивача з відповідачкою народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області на підставі актового запису № 110 від 02 червня 2009 року (а.с.4). Сім'я розпалася остаточно через різні погляди щодо вирішення спільних сімейних питань. Шлюбні стосунки не можуть бути поновлені, шлюб існує формально, строк для примирення не потрібен, так як спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та дитини, що має істотне значення для них. Спір про поділ спільного майна відсутній. Між сторонами вирішено питання щодо утримання дитини та участі батьків у її вихованні. . Судом з'ясовано фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини звернення з позовом [PERSON] Сторони не мають наміру зберегти сім'ю, через відсутність взаємопорозуміння, фактичне не проживання тривалий час однією сім'єю, а саме з липня 2011 року, а також те, що перебування в зареєстрованому шлюбі суперечить їх інтересам, тому суд враховуючи обставини справи вважає за доцільне шлюб розірвати. Сім'я розпалася остаточно через те, що сторони мають різні погляди щодо вирішення сумісних питань. Позивач не бажає відновлювати шлюбно-сімейні стосунки з відповідачкою. Шлюбні стосунки не можуть бути поновлені, шлюб існує формально, строк для примирення не потрібен, так як спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення для них. Спір про поділ спільного майна відсутній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.3,4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. На підставі ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу , якщо буде встановлено, по подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як передбачено ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до вимог ст. 55 Сімейного кодексу України - дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. З таких обставин суд вважає, так як спільне життя подружжя і збереження шлюбу [PERSON] до [PERSON] суперечить інтересам позивача, що має для нього істотне значення, що робить неможливим їхнє подальше спільне проживання і збереження сім'ї, шлюб між сторонами розірвати. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка Судові витрати судом не стягуються з позивача, так як він сплатив їх в повному обсязі при зверненні з позовом до суду.

Outcome: approved