Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

[PERSON], діючи в інтересах [PERSON] 30.07.2018 року звернулася до суду з вищезазначеним позовом до [PERSON] Посилається\~на те,\~що 06.04.2013\~року між\~позивачкою [PERSON]\~та відповідачкою\~[PERSON]\~було укладено\~усний договір\~позики грошових\~коштів на\~суму 1500\~Євро.\~Готівка була\~необхідна відповідачці,\~для того,\~щоб терміново\~повернути борг\~[PERSON],\~яка залишила\~їй на\~зберігання 1500\~Євро та\~які [PERSON]\~витратила на\~власні потреби.\~Крім цього,\~відповідачка повідомила\~позивачку,\~що вона\~втратила свій\~паспорт та\~просила терміново\~надіслати їй\~готівку на\~ім`я\~матері позивачки\~[PERSON]\~Вищезазначену суму\~гарантувала повернути\~в строк\~до 31.12.2013\~року.\~Також повідомила,\~що її\~донька [PERSON],\~яка на\~даний час\~перебувала \~в Італії,\~допоможе відповідачці\~з поверненням\~боргу.\~Цього ж\~дня,\~06.04.2014\~року позивачка\~міжнародним платіжним\~дорученням через\~міжнародну систему\~грошових переказів\~Coinstar\~Money\~Transfer\~(СМТ)\~перерахувала з\~Італії \~на ім`я\~своєї матері\~[PERSON]Д\~для відповідачки\~[PERSON]\~грошові кошти\~в сумі\~1024\~Євро,\~з яких\~25\~Євро сплатила\~як комісію.\~Оскільки добовий\~ліміт грошових\~переказів був\~обмежений \~сумою в\~1000\~Євро,\~того ж\~дня міжнародним\~платіжним дорученням\~через міжнародну\~систему грошових\~переказів \~Coinstar\~Money\~Transfer\~(СМТ)\~позивачка перерахувала\~ще 515\~Євро,\~з яких\~15\~євро заплатила\~як комісію.\~Переказ в\~сумі 515\~Євро було\~здійснено позивачкою\~за використанням\~документів доньки\~відповідачки [PERSON]\~Отримати вищезазначену\~готівку відповідачка\~пішла до\~відділення «ПриватБанк»\~разом з\~матір`ю\~позивачки [PERSON],\~оскільки на\~її ім`я\~був здійснений\~переказ,\~де відповідачка\~отримала переказ\~в сумі\~1500\~Євро.\~У червні\~2016\~року відповідачка\~[PERSON]\~віддала [PERSON]\~для передачі\~[PERSON]\~борг в\~розмірі 100\~Євро,\~а залишок\~боргу в\~розмірі 1400\~Євро зобов`язалась\~повернути \~до 31.12.2016\~року.\~Починаючи з\~грудня 2016\~року позивачка\~неодноразово в\~усній формі\~вимагала повернення\~боргу,\~однак відповідачка\~не виконувала\~взяті на\~себе зобов`язання,\~почала уникати\~ її\~та не\~відповідала на\~її дзвінки. Станом на 30.07.2018 року у відповідачки виникла заборгованість у сумі 1440 євро, що становить згідно офіційного курсу НБУ 45008,08 грн. Оскільки відповідачка [PERSON] взяті на себе зобов`язання по договору позики укладеному в усній формі належним чином у становлені строки не виконала, вважає що з неї з підстав передбачених ч.1 ст.1050, ч.2 ст. 625 ЦК Укаїни підлягають стягненню 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 12043,98 грн. Просить стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивачки [PERSON] заборгованість за договором позики укладеним в усній формі в розмірі 45008,08 грн. та 3% річних з простроченої суми боргу в розмірі 12043,98 грн. Крім цього, просить стягнути з відповідачки на користь позивачки понесені нею судові витрати в розмірі 704,80 грн. Представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідачка [PERSON], будучи належним чином та завчасно повідомленою про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явилася та не повідомила про причини своєї неявки, а також не подала відзив на позов. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює \~заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Свідок [PERSON], яка є матір'ю позивачки [PERSON], у судовому засідання дала наступні показання. У квітні 2013 року відповідачка [PERSON] прийшла до неї почала їй скаржитися, що її знайома [PERSON] прийшла до неї, щоб забрати грошові кошти, які вона залишила у неї на зберігання та погрожувала їй звернутися до правоохоронних органів. Крім того, повідомила свідку, що вона затефонувала доньці свідку, яка проживає за кордоном, щоб та переказала їй 1500 євро. Зі слів відповідачки вона загубила свій паспорт, тому грошовий переказ позивачка перешле на ім'я свідка. Відповідачка грошові кошти обіцяла повернути через півтора року. Коли від позивачка прийшов грошовий переказ, відповідачка [PERSON] пішла разом з свідком в банк, де взяла паспорт свідка та забрала грошові кошти, які переказала позивачка. У 2016 році помер чоловік свідка і позивачка приїхала додому, де сказала відповідачці повернути борг. У жовтні 2016 року відповідачка повернула 100 євро і більше коштів позивачці не повертала. Договір позики між сторонами був укладений в усній формі. Заслухавши \~представника позивачки,\~допитавши свідка [PERSON], дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні обставини справи. З наданих представником позивачки квитанції серії SMT 265031579 від 06.04.2013 року та SMT 265031873 від 06.04.2013, які перекладені з італійської мови на українську та посвідчена перекладачем Бюро перекладів Ліпатовим В.27.11.2017 року, в них зазначено, що відправник [PERSON], вул.Віа дей Джункі,18 м.Кальярі, Італія здійснила грошовий переказ в сумі 999 євро та 500 Євро двома платежами, одержувачами яких є [PERSON], м.Сокиряни Україна. Мета переказу: грошовий переказ іммігранта. З показів свідка [PERSON] та підстав викладених у позовній заяві, судом встановлено обставини відсутності укладення 06.04.2013 року між сторонами договору позики у розмірі 1500 євро у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншої сторони (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.4 ст.203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Частиною першою ст. 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімум доходів громадян. Відповідно до офіційного курсу НБУ гривні до євро станом на 06.04.2013 року, сума у розмірі 1500 євро становила х 10,25 грн. = 15375 грн. Оскільки дана сума перевищує більш як у десять разі неоподатковуваний мінімум доходів громадян (17 грн. х 10 = 170 грн.), відповідно до положень ч.1 ст. 1047 ЦК України договір позики між сторонами повинен був бути укладений у письмовій формі. Положеннями ч.2 ст.1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов, може бути пред'явлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Представником позивачки не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин укладення між сторонами договору позики у письмовій формі. За таких обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі, оскільки вони є безпідставними. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed