Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовною заявою про визнання за ним права власності на спадкове майно, а саме на будинковолодіння в [ADDRESS]. Позивач посилається на те, що [INFO] в с. Калинів померла його мати [PERSON]. Після її смерті на майно, яке належало їй на праві власності і на майно на яке вона мала право на день смерті, відкрилася спадщина. За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] Позивач звернувся до Самбірської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак, йому було відмовлено, так як даний житловий будинок належав членам колгоспному двору на праві спільної власності, частка яких в свідоцтві на право особистої власності не визначена. Оскільки іншого порядку переходу права власності немає, [PERSON] просить в судовому порядку постановити рішення, яким визнати його власником спадкового майна. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги та посилався на обставини, зазначені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов по суті визнала та пояснила, що не заперечує проти визнання [PERSON] власником спадкового майна. Відповідач [PERSON] на виклик в суд не з'явилася, хоча належним чином була повідомленою про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку; подала заяву про розгляд справи у її відсутності та визнання позову. Вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав: За умовами ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову. Судом установлено, що згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 13.09.1990 року, будинковолодіння в [ADDRESS] на той час відносилося до суспільної групи колгоспний двір, головою якого була [PERSON]. Відповідно до довідки №1241, виданої Самбірським МБТІ 16.10.2013 року, будинковолодіння [ADDRESS] вцілому зареєстроване за [PERSON]. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Із заповіту видно, що [PERSON] на випадок своєї смерті розпорядилася про все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, - відповідно заповіла своєму сину [PERSON], - позивачу в цивільній справі. Згідно довідки №51, виданої виконавчим комітетом Калинівської сільської ради Самбірського району Львівської області 30.01.2014 року, станом на 01.07.1990 року в житловому будинку [ADDRESS], який на той час був колгоспним двором, проживали та були зареєстровані: [PERSON] - голова двору, [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Із довідки №361 від 22.07.2013 року, виданої виконкомом Калинівської сільської ради Самбірського району вбачається, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] проживали в житловому будинку в [ADDRESS] разом із [PERSON] на день її смерті. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» п. 6 «а» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили право на частку в його майні. За п. 6 «г» даної постанови згідно із ст. 4 постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01.07.1990 року. З приводу спадкування позивач звертався до Самбірської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом, однак йому було відмовлено в оформленні права власності, оскільки дане домоволодіння [ADDRESS] належало членам колгоспного двору на праві спільної власності, частка яких в свідоцтві на право особистої власності не визначена. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1233 ЦК України [PERSON] являється спадкоємцем по заповіту майна [PERSON] У судовому засіданні встановлена необхідність переходу права власності на будинковолодіння. Для формального здійснення права особи на спадкування необхідно в судовому порядку визнати за [PERSON], [INFO], - право власності на будинковолодіння по [ADDRESS], успадковане за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]; оскільки нотаріальна контора не може видати свідоцтво про право на спадщину на дане майно. Главою 5 Цивільного-процесуального Закону регламентовано поняття доказів, їх належність та допустимість; обов'язок доказування і подання доказів. Тому, при задоволенні позову суд виходить із засад змагальності щодо подання таких, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства; з аналізу представлених і наявних у цивільній справі документів. У тому числі в судовому засіданні позивач [PERSON] просив визнати його власником всього спадкового майна, наполягав на цьому. Під час розгляду цивільної справи відповідач [PERSON] позов по суті визнала, однаково у своїй заяві [PERSON] позов визнала. Судом не встановлено підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачами позову, а тому визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів [PERSON] чи інших осіб, котрі могли б претендувати на обов'язку частку в спадковому майні, а саме [PERSON] чи [PERSON].

Outcome: approved