Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до Васютинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (далі - відповідач), третя особа - [PERSON], про визнання права власності у порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 9 вересня 2012 року померла її рідна баба зі сторони матері [PERSON]. Відповідно до заповіту [PERSON] від 2 квітня 2005 року позивач є єдиним спадкоємцем. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними спорудами. Позивач оформила право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, однак позбавлена можливості оформити свої спадкові права на житловий будинок з надвірними спорудами, оскільки правовстановлюючий документ на нього відсутній. У звязку з цим позивач просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з надвірними спорудами, а справу розглянути у її відсутність. У судове засідання сторони не зявилися. Від позивача надійшли заяви, в яких вона підтримала позовні вимоги та просила розглянути справу за її відсутності (а.с. 31, 40, 48). Відповідач надіслав лист, в якому погодився з позовом та просив розглянути справу за відсутності його представника (а.с. 35). Третя особа подала до суду заяву, в якій проти позову не заперечувала, просила справу розглянути у її відсутність (а.с. 47). Виходячи з приписів ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив слухати справу за відсутності учасників процесу. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. 9 вересня 2012 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 10 вересня 2012 року серії І-СР № 190185 (а.с. 10). Позивач є дочкою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 23 березня 1965 року серії ІІ-ДК № 123307 (а.с. 14). При житті [PERSON], а саме 2 квітня 2005 року, склала заповіт, посвідчений Васютинською сільською радою Чорнобаївського району Черкаської області 2 квітня 2005 року та зареєстрований у реєстрі за № 55, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде належати їй по закону, заповіла позивачу (а.с. 34). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Згідно з довідок Васютинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області №№ 854/02-44, 855/02-44 від 28 серпня 2017 року, виданих на підставі підставі погосподарської книги № 4 (господарство - 320), [PERSON] дійсно була зареєстрована і постійно проживала за адресою: вул. Б.Хмельницького, 14 с. Васютинці, Чорнобаївський район, Черкаська область. В господарстві проживала з третьою особою. За [PERSON] за вказаною адресою зареєстрований і числиться житловий будинок з надвірними спорудами, яким вона володіла на праві власності, але правовстановлюючий документ на будинок не видавався (а.с. 12-13). Водночас судом встановлено, що вказаний житловий будинок з надвірними спорудами закінчені будівництвом, що підтверджується даними технічного паспорту (а.с. 17-21). Відповідно до змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 12 жовтня 2017 року (вих. № 1242-01/16) (а.с. 41), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 29), позивач зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 42), а третя особа із заявою про відмову від прийняття спадщини (а.с. 43). Позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 3 грудня 2013 року серії ВТО № 978542, згідно якого отримала спадщину [PERSON], що складається з земельної ділянки розміром 2,4878 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 11). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день її смерті, тобто 9 вересня 2012 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Згідно з п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затверджено наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5) видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Судом встановлено, що померла [PERSON] склала заповіт, відповідно до змісту якого все своє майно заповіла позивачу. Позивач подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та частково оформила свої спадкові права, але не може оформити право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: вул. Богдана Хмельницького, 14, с. Васютинці, Чорнобаївський район, Черкаська область, оскільки на нього відсутні правовстановлюючі документи. Третя особа на спадщину не претендує, про що подала відповідну заяву до нотаріальної контори. Інших спадкоємців, які претендують на спадщину немає. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов'язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, беручи до уваги наявність заповіту, визнання позову відповідачем, третьою особою, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved