Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] селищної ради Миргородського району, [PERSON] районної державної адміністрації, посилаючись на те, що після смерті [PERSON], яка була його бабусею, відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 3.14 гектарів в межах згідно з планом, розташовану на території [PERSON] селищної ради Миргородського району Полтавської області, право власності на яку було підтверджено державним актом на право власності на земельну ділянку. Він є спадкоємцем по заповіту від 18 січня 2005 року після смерті [PERSON], інших спадкоємців немає. При зверненні до органів нотаріату для оформлення спадщини, йому було відмовлено в звязку з відсутністю правовстановлюючого документа. Місце знаходження Державного акту йому невідоме. В звязку з вказаними обставинами відсутні умови для одержання в органах нотаріату свідоцтва про право на спадщину на вищезазначену земельну ділянку, тому позивач з метою захисту своїх прав звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання [PERSON] не зявився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити (а.с.41). Представник відповідача [PERSON] селищної ради Миргородського району Полтавської області в судове засідання не зявився, від нього на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника. Заперечень проти задоволення позовних вимог немає (а.с. 49). Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації в судове засідання не зявився. Відзив на позовну заяву у встановлені строки не направив. Представник третьої особи СФГ «Дружба» в судове засідання не зявився. Направив заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.38). Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з таких підстав. Статтею 12, 81 ЦПК України передбачено, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Встановлено, що за життя [PERSON] належала земельна ділянка на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 527042 від 29.07.2002 року виданого на підставі рішення 18-ї сесії 23 скликання [PERSON] селищної ради народних депутатів від 23 березня 2001 року, що підтверджується світлокопією Державного акту та витягом з Державного земельного кадастру на земельну ділянку (а.с.10). 18 січня 2005 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно [PERSON] (а.с.9). 18 січня 2005 року померла [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.8). Внаслідок чого відкрилася спадщина. На момент смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою [INFO]. Цей факт підтверджується довідкою сільської ради (а.с.14). Позивач [PERSON] є спадкоємцем по заповіту. Рішенням суду від 15 червня 2018 року [PERSON] визначено додатковий строк - три місяці, з дня набрання рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини після [PERSON] (а.с.11). Відповідно до повідомлення відділу у Миргородському району ГУ Держгеокадастру у Полтавській області земельна ділянка з кадастровим номером 5323255700:00:003:0429 належить [PERSON] на підставі державного акту серії РІ №527042 від 29.07.2002. Цей факт підтверджується також витягом Державного земельного кадастру про земельну ділянку. В якому зазначено, що земельна ділянка кадастровий номер 5323255700:00:003:0429 площею 2.9200 га для ведення товарного сільськогосподарського знаходиться в оренді. Постановою приватного нотаріуса від 24.07.2018 у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку після померлої [PERSON] відмовлено [PERSON] в звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку на імя спадкодавця (а.с.15). Статтею 25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність особи припиняється у звязку з її смертю, тобто померла особа не може мати майна на праві власності. Оскільки на час постановлення рішення [PERSON] померла, визнати право власності померлої неможливо. Згідно ст.1220 ЦК України, внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду, як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом зокрема із правочинів і вважається набуте правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» та частиною 1 статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Позивач є спадкоємцем по заповіту майна, яке належало померлій [PERSON] і він вчинив дії по прийняттю спадщини. Його право ніким не оспорюється, а отже підстав для визнання спадщини відумерлою немає. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, виходячи з положень ст. 392 ЦК України, приходить до висновку, що оригінал документу який підтверджує право власності на земельну ділянку втрачений, тому позов підлягає до задоволення. В звязку з задоволенням позову, судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з розяснень п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства про розгляді справ у суді першої інстанції», де вказано, що витрати на оплату судового збору в повному обсязі покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки.

Outcome: approved