Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до Оратівського районного суду Вінницької області з позовною заявою до [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок з погосподарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи в судове засідання не з'явився, надавши заяву, щоб справу розглянули без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області [PERSON], будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у звязку з чим в силу ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст.174 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із слідуючого. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-АМ №135786 від 28.05.2009 року 26.05.2009 року в с. Бугаївка Оратівського району Вінницької області помер батько позивача [PERSON]. Згідно із заповітом від 24.09.2004 року посвідченого секретарем Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області та зареєстрованого в реєстрі за №221 [PERSON] житловий будинок з погосподарськими будівлями, що розташований по вул. 60 річчя Жовтня, 4 в с. Бугаївка Оратівського району Вінницької області заповідає [PERSON]. Заповіт не змінено і не скасовано. Осіб, які згідно ст. 1241 ЦК України мають право на обов'язкову частку у спадщині немає. Відповідно до свідоцтва про народження серії ІІ-АМ №276705 від 25.08.1976 року [PERSON] народився 08.06.1954 року батьком якого є [PERSON]. На день смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається із житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого по вул. Шевченка, 4 в с. Бугаївкав Оратівського району Вінницької області, який належав спадкодавцю відповідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок №457 від 21.12.1988 року виданого виконавчим комітетом [PERSON] сільської Ради народних депутатів, в якому зазначено що даний двір є колгоспним. Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №22118334 від 14.11.2009 року після чмерті [PERSON] у Оратівській державній нотаріальній конторі відкрита спадкова справа за заявою позивача [PERSON] №340/2009. 23.05.2016 року Гайсинським відділенням Тульчинського бюро технічної інвентаризації МБТІ Вінницької області виготовлено технічний паспорт на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по вул. Шевченка, 4 в с. Бугаївка Оратівського району Вінницької області. Відповідно до довідки №463 від 06.07.2012 року виданої виконкомом [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області відповідно до запису в погосподарській книзі виконкому Новоживотівської сільської ради №9 за 1991-1995 роки станом на 15.04.1991 року житловий будинок по вул. 60 річчя Жовтня, 4 в с. Бугаївка Оратівського району Вінницької області відносився до розряду службового двору власником якого був [PERSON]. Відповідно до довідки №127 від 02.03.2010 року виданої виконкомом [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області [PERSON] син померлого 26.05.2009 року [PERSON] згідно відомостей [PERSON] сільської ради особовий рахунок №613 постійно проживали в одному житловому будинку по вул. 60 річчя Жовтня, 4 в с. Бугаївка Оратівського району Вінницької області з 26.12.2008 року до дня смерті батька, в якому проживає і на даний час. Відповідно до рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області житловому будинку по вул. 60 річчя Жовтня, 4 в с. Бугаївка Оратівського району Вінницької області змінено адресу на вул. Шевченка, 4. Нотаріально оформити прийняття спадкового майна позивач [PERSON] позбавлений можливості, оскільки у правовстановлюючих документах вказано, що житловий будинок по вул. 60 річчя Жовтня, 4 в с. Бугаївка Оратівського району Вінницької області відносився до розряду службового двору, а в свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок №457 від 21.12.1988 року виданого виконавчим комітетом [PERSON] сільської Ради народних депутатів зазначено, що даний двір є колгоспним, тому змушений звернутися до суду з відповідною позовною заявою. Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. На підставі ст.ст. 16, 346, 130, 174, 1216, 1218, 1225, 1235 ЦК України, ст. ст. 10, 15, 57-62, 64, 130, 174, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України суд,

Outcome: approved