Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Мотивує тим, що шлюб між ними зареєстровано 18.04.2015 року у Відділі ДРАЦС РС Буського РУЮ Львівської області. Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. Життя з відповідачем не склалося, оскільки у них різні погляди на спільне сімейне життя та на шлюб. Не зійшлись з характерами, на ґрунті цього часто виникали конфлікти та непорозуміння. Протягом тривалого часу не підтримують подружніх відносин, тому вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим. Просить розірвати шлюб, оскільки, такий носить формальний характер. Позивач, до початку підготовчого судового засідання, подав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об'ємі, просить позов задовольнити. Відповідач також подала письмову заяву з проханням справу слухати у її відсутності, позовні вимоги визнає, на розлучення згідна. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «[PERSON]». Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Сторони зареєстрували шлюб 18 квітня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Буського районного управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 30, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18.04.2015 року. Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво Серії [NUMBER] видане Відділом ДРАЦС Буського РУЮ у Львівській області 22.04.2016 року, актовий запис № 76). Згідно ч. 1ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка та припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Беручи до уваги п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року про практику застосування судами про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. За відсутності взаємної згоди подружжя на встановлення сепарації волевиявлення одного з них має бути обґрунтованим. Позивач, у поданій заяві, наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сім'єю. Враховуючи вищевикладене, що сторони подружніх відносин не підтримують, втратили почуття любові, а тому спільне подружне життя є не можливе. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому його слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач просить залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Отже, після розірвання шлюбу, прізвище відповідачці слід таке залишити. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя та збереження шлюбу стали неможливими й суперечили б інтересам подружжя, враховуючи що відповідач позов визнає, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, формально існуючий шлюб слід розірвати.

Outcome: approved