Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, який в подальшому уточнив (а.с. 91-94). Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 18.07.2003 року померла його мати [PERSON], а 09.04.2007 року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок № 46 по вулиці Гагаріна, в селі Кордишівка, Вінницького району Вінницької області та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,6681 га, яка розташована на території Побережненської сільської ради Вінницького району Вінницької області, яку він успадкував після смерті своєї дружини [PERSON] Позивач є спадкоємцем першої черги за законом. Іншим спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дочка [PERSON], яка спадщину не прийняла та не бажає її приймати. Син спадкодавців [PERSON] помер ще в 2002 році. Після смерті батька позивач спадщину прийняв, оскільки на день його смерті проживав разом з ним за однією адресою. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом позивач не має можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок та земельну ділянку. За наведених підстав позивач звернувся з даним позовом до суду. В судове засідання сторони не з'явились, попередньо через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, при цьому представник позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити, а представник відповідача [PERSON] за договором про надання правової допомоги [PERSON] позов визнає в повному обсязі. Згідно ч.2\~ст.158 ЦПК України\~особа, яка бере участь\~\~у\~\~справі,\~\~має\~\~право\~\~заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2\~ст.197 ЦПК України\~суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думки та позиції сторін, викладені у поданих до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч.1\~ст.11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 18.07.2003 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-АМ № 204174 від 18.07.2003 року (а.с. 8). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі й на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,6681 га, яка розташована на території Побережненської сільської ради Вінницького району Вінницької області, кадастровий номер 0520685400:05:002:0030. Факт належності зазначеної земельної ділянки [PERSON] підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВН № 210574 (а.с. 10). Також спадщина відкрилась на частину будинковолодіння № 46 по вул. Гагаріна, в с. Кордишівка, Вінницького району Вінницької області, загальною площею 52,5 кв.м, житловою площею 38,3 кв.м, який в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», веранди літ. «а», ґанку, сараю літ. «Б», сараю літ. «б», сараю літ. «В», сараю літ. «в», хвіртки № 1, воріт № 2, огорожі № 3, огорожі № 4, жомової ями № 5, що підтверджується копією технічного паспорта, виготовленого КП «ВООБТІ» 28.03.2016 року (а.с. 29-33). Згідно виписок з погосподарської книги Побережненської сільської ради Вінницького району Вінницької області спадкове будинковолодіння, що розташоване за адресою: с. Кордишівка, вул. Гагаріна, 46, Вінницького району Вінницької області, належало колгоспному двору, головою якого був [PERSON] Станом на 1991 рік в господарстві [PERSON] проживали та були зареєстровані наступні члени двору: [PERSON] голова двору, [PERSON] член двору (дружина голови двору), [PERSON] член двору (син) та [PERSON] член двору (син) (а.с.13-26). Згідно ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), чинного на час виникнення та існування колгоспного двору, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Згідно розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16 травня 2013 року за\~ № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» розяснено, що положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається перебування на дійсній строковій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається, виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося; г) згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Враховуючи, що станом на 1991 рік членами колгоспного двору, крім [PERSON], були також: [PERSON] член двору (дружина голови двору), [PERSON] член двору (син) та [PERSON] член двору (син), то відповідно, кожен з них набув частку в майні колгоспного двору і її розмір становить по 1/4, однак, відповідні свідоцтва про право власності в колгоспному дворі ніким з членів колгоспного двору отримані не були. [PERSON] помер 01.01.2002 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-АМ № 151835 від 02.01.2002 року (а.с 63). Згідно ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Спадщину після смерті [PERSON], як спадкоємці першої черги за законом, прийняли його батьки [PERSON] та [PERSON], та його брат [PERSON], так як фактично вступили в управління та володіння спадковим майном 1/4 часткою спадкового будинковолодіння, що розташоване за адресою: с. Кордишівка, вул. Гагаріна, 46, Вінницького району Вінницької області. Таким чином, частка кожного члена колгоспного двору склала по 1/3. Після смерті [PERSON] належну їй частку в розмірі 1/3 в спадковому будинковолодінні успадкували, як спадкоємці першої черги за законом, позивач [PERSON] та його батько [PERSON], так як фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, відповідно їх частки вже становили по 1/2, що підтверджується довідкою № 612, виданою Побережненською сільською радою Вінницького району Вінницької області 08.09.2016 року (а.с. 90). Відповідач [PERSON] станом на 15.04.1991 року членом колгоспного двору не являлась, так як вийшла з двору в 1983 року, що підтверджується копією погосподарської книги Побережненської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 14-26). 09.04.2007 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-АМ № 072349 від 11.04.2007 року (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну йому 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться в с. Кордишівка по вул. Гагаріна, 46, Вінницького району Вінницької області, та земельну ділянку площею 3,6681 га в межах згідно з планом, що розташована на території Побережненської сільської ради Вінницького району Вінницької області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0520685400:05:002:0030, яка належала [PERSON] на підставі Державного акта серії ВН № 210574 (а.с. 10) та яка була успадкована [PERSON] після смерті його дружини [PERSON] Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії І-ЯК № 069759 від 16.07.1968 року (а.с. 9). Спадщину після смерті батька він прийняв у відповідності до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою № 271, виданою Побережненською сільською радою Вінницького району Вінницької області 12.04.2016 року (а.с. 12). Інший спадкодавець після смерті [PERSON] дочка [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини, про що подала до нотаріальної контори відповідну заяву про відмову від прийняття спадщини, що підтверджується її копією (а.с. 37). Однак, отримати свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначене майно позивач не має можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, а Державний акт серії ВН № 210574 на право власності на земельну ділянку, виданий на імя [PERSON], не зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі і не містить дати видачі, що підтверджується письмовою відмовою Вінницької районної державної нотаріальної контори у видачі зазначених свідоцтв за № 855/02-17 від 11.04.2016 року (а.с. 27). Відповідно до ст.ст. 1216,\~1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємців, до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 328 ЦК України\~передбачено набуття права власності на підставах, що не заборонені законом. Згідно пункту 23\~постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, судом встановлено, що за життя [PERSON] на законних підставах володів і користувався спадковим майном, частину з якого він успадкував після смерті своєї дружини [PERSON] та сина [PERSON], а позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину після свого батька. Вищевикладене дає суду законні підстави для прийняття визнання позову відповідачем та його задоволення. Крім того, оскільки позивачем не заявлено вимоги про стягнення з відповідачів судових витрат, повязаних зі сплатою судового збору, суд вважає залишити їх за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved