Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Львівського державного університету внутрішніх справ, третьої особи [PERSON] , у якому просить визнати незаконними дії ректора Львівського державного університету внутрішніх справ [PERSON] щодо розгляду заяви [PERSON] про продовження терміну дії контракту на період до 31 серпня 2015 року від 27.06.2014р.: визнати незаконним наказ т. в. о. ректора Львівського державного університету внутрішніх справ [PERSON] від 24.09.2014 №648 о/с «По особовому складу» в частині, що стосується призначення [PERSON] на посаду доцента за рахунок посади професора (за рахунок коштів спеціального фонду) кафедри фізичної підготовки, за контрактом, на період з 19 вересня 2014 року по 31 серпня 2015 року. В обгрунтування своїх вимог покликається на те, що 31 травня 2016 року рішенням Шевченківського районного суду м. Львова було частково задоволено позов [PERSON] до Львівського державного університету внутрішніх справ про визнання неправомірною бездіяльність та вирішено визнати неправомірним не проведення Львівським державним університетом внутрішніх справ конкурсу на заміщення вакантної посади доцента за рахунок посади професора (за рахунок коштів спеціального фонду) кафедри фізичної підготовки ЛДУВС та невиконання наказу ректора ЛДУВС від 24.06.2014 року № 206 «Про проведення конкурсу на заміщення вакантних посад». В ході розгляду справи було встановлено, що заява позивача була розглянута- прийнятий ректором наказ №566\\ос від 29.08.2015 р. про звільнення [PERSON] на підставі п.2 ст.36 КЗпП України.. Позивач вважає, що ректор ЛьвДУВС [PERSON] не мав права одноосібно розглядати заяву про продовження терміну дії контракту на період до 31 серпня 2015 року, а також заяви інших науково-педагогічних працівників кафедри фізичної підготовки (університету), і вирішувати кого приймати на роботу, і з ким продовжувати трудові стосунки а кому, і з ким ні, оскільки це суперечить «Положенню про обрання та прийняття на роботу науково- педагогічних працівників вищих навчальних закладів третього і четвертого рівнів акредитації», затвердженого наказом ректора ЛьвДУВС від 05.04.2011 року № 104, де зазначено, що з науково-педагогічним працівником трудові відносини припиняються у звязку із закінченням строку трудового договору (контакту) якщо, він: не виявив бажання брати участь у конкурсі на новий строк або не обраний на новий строк за конкурсом. Якщо ЛДУВС у 2014 році конкурсний відбір на заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників не проводив, то відповідно до п. 4.2 «Положення про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів третього і четвертого рівнів акредитації» усім науково-педагогічним працівникам університету автоматично продовжено термін дії контракту до 31 серпня 2015 року на відповідних посадах, або згідно чинного трудового законодавства України всі мають бути звільнені із займаних посад 31 серпня 2014 року згідно п. 2. ч. 1 ст. 36 КЗпП України(закінчення строку дії строкового трудового договору (контракту).Однак, ректор ЛьвДУВС [PERSON] чомусь звільнив тільки 11 науково- педагогічних працівників, а 170 науково-педагогічних працівників університету , у яких термін дії контракту також закінчився 31 серпня 2014 року, і які подавали аналогічні заяви про продовження терміну дії контракту на період до 31 серпня 2015 року , в наказі про звільнення від 29.09.2014року № 566 о/с не зазначені. 27 червня 2014 року позивач, як і інші науково-педагогічні працівники кафедри фізичної підготовки подали на імя ректора ЛьвДУВС [PERSON] заяву про продовження терміну дії контракту на період до 31 серпня 2015 року. Дана заява погоджена начальником кафедри фізичної підготовки [PERSON] та на якій т. в. о. ректора ЛДУВС [PERSON] зазначив «Для розгляду». А , 31 липня 2014 року на імя ректора ЛДУВС [PERSON] подав заяву [PERSON]. про прийняття на посаду доцента кафедри фізичної підготовки до 31 серпня 2015 року. У п. 8 «Положення про обрання та прийняття на роботу науково- педагогічних працівників вищих навчальних закладів третього і четвертого рівнів акредитації», затвердженого наказом МОН України від 24.12.2002 року №744 та п. 1.17. «Положення про обрання та прийняття на роботу науково- педагогічних працівників вищих навчальних закладів третього і четвертого рівнів акредитації», затвердженого наказом ректора ЛьвДУВС від 05.04.2011 року № 104, зазначено, що обрання науково-педагогічних працівників Вченою радою вищого навчального закладу проводиться таємним голосуванням. П. 3.2. «Положення про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів третього і четвертого рівнів акредитації», затвердженого наказом ректора ЛьвДУВС від 05.04.2011 року № 104, передбачає, що на посаду доцента можуть претендувати особи, які мають вчене звання доцента, старшого наукового співробітника або наукові ступені доктора, кандидата відповідних наук та стаж науково- педагогічної роботи не менше 5 років. Проте, претендент на посаду доцента кафедри фізичної підготовки [PERSON] не мав ні диплома кандидата наук, ні атестату доцента, а ні атестату старшого наукового співробітника. Але не зважаючи на те, що у даного претендента відсутні наукові та вченні звання т. в. о. ректора ЛьвДУВС [PERSON] видав наказ «По особовому складу» від 24.09.2014 №648 о/с про призначення ГлебкаСергія Вікторовича на посаду доцента за рахунок посади професора (за рахунок коштів спеціального фонду) кафедри фізичної підготовки, за контрактом, на період з 19 вересня 2014 року по 31 серпня 2015 року. Позивач вважає, що у ректора ЛьвДУВСне було підстав укладати контракт з науково- педагогічним працівником і видавав наказ про прийняття його на роботу (переведення на іншу посаду, продовження трудових стосунків) без проведення конкурсного відбору. Невиконання у 2014 році посадовими особами Львівського державного університету внутрішніх справ наказу ректора ЛьвДУВС від 24.06.2014 року № 206 «Про проведення конкурсу на заміщення вакантних посад» стало основною причиною не розгляду Вченою радою університету заяви позивача та заяв інших науково-педагогічних працівників кафедри фізичної підготовки (університету) про продовження терміну дії контракту на період до 31 серпня 2015 року, що призвело до позбавлення конституційного права на працю, а також до підписання ректором ЛьвДУВС [PERSON] і т. в. о. ректора [PERSON] незаконних наказів від 29.08.2014 № 567 о/с «По особовому складу» та від 24.09.2014 № 648 о/с «По особовому складу». У судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги та дав пояснення, аналогічні змісту позову. Просить його позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] проти позовних вимог заперечив. Зазначив, що конкурс на заміщення вакантних посад у ЛьвДУВС не проводився, оскільки п.26 Заходів МВС України щодо економного використання бюджетних коштів, затверджених наказом МВС України від 14.04.2014 №331, заповнення вакантних посад було призупинено. Оскільки конкурс не проводився, працівники ЛьвДУВС звертались із заявами про продовження його дії (на підставі п. 6.2.6 контракту). Сам позивач також звертався із заявою про продовження контракту. Вважає, що після закінчення строку контрактів відповідні посади не залишались вакантними, вимоги перелічених позивачем нормативних актів щодо конкурсного заміщення вакантних посад не порушувались. Щодо заяви [PERSON] від 27.06.2014р. про продовження терміну дії контракту пояснив, що результатом її розгляду стало прийняття наказу ЛьвДУВС від 29.08.2014 № 566 о/с про звільнення [PERSON] з роботи у звязку із закінченням терміну строкового договору. Стосовно наказу про призначення на посаду [PERSON], то така, на думку представника відповідача,не стосується інтересів позивача. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи судом. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позову з таких мотивів. Відповідно до ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. За загальними положеннями ЦПК України обовязок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Судом встановлено, що [PERSON] з 02 січня 2004 року по 31 серпня 2014 року працював у Львівському державному університеті внутрішніх справ, обіймав посаду доцента кафедри фізичної підготовки. Дану посаду він займав на підставі контракту від 08.07.2013р. Наказом ректора ЛьвДУВС від 29.08.2014р. №566/ос [PERSON] звільнений із займаної посади на підставі п.2 ст.36 КЗпП України у звязку із закінченням терміну дії строкового договору. Ректором ЛьвДУВС 24.06.2014 року було видано наказ № 206 «Про проведення конкурсу на заміщення вакантних посад». Однак, конкурс проведений не був. Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 31.05.2016 р. визнано неправомірним непроведення Львівським державним університетом внутрішніх справ конкурсу на заміщення вакантної посади доцента за рахунок посади професора (за рахунок коштів спеціального фонду) кафедри фізичної підготовки Львівського державного університету внутрішніх справ та невиконання наказу ректора Львівського державного університету внутрішніх справ від 24.06.2014р. №206 «Про проведення конкурсу на заміщення вакантних посад». 27 червня 2014 року позивач подав на імя ректора Львівського державного університету внутрішніх справ заяву про продовження терміну дії контракту на період до 31 серпня 2015 року. Така заява позивача була розглянута. Результатом її розгляду стало прийняття ректором ЛьвДУВС наказу від 29.08.2014р. №566/ос про звільнення [PERSON] на підставі п.2 ст.36 КЗпП України. Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 18.02.2015 р. у справі за позовом [PERSON] до ЛДУВС про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу від 29.08.2014 р. №566\\ос про звільнення його із займаної посади, поновлення на роботі на посаді доцента кафедри фізичної підготовки ЛДУВС з 31.08.2014 р. Продовження трудових відносин після спливу строку контракту може бути лише за взаємним бажанням учасників трудового договору. Звільнення позивача , як результат розгляду його заяви про продовження терміну контракту, з боку відповідача суд вважає правомірним. Що стосується наказу т.в.о. ректора ЛДУВС від 24.09.2014 р. №648 о\\с «По особовому складу» в частині призначення [PERSON] на посаду доцента на період з 19.09.2014 р. по 31.08.2015 р. ,такий, на переконання суду, жодним чином не порушує прав позивача , а тому підстав для визнання його незаконним у суду немає. Стосовно заяви відповідача про застосування позовної давності та відмову в позові у звязку з її пропуском та клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду, то суд вважає, що позивачу слід поновити такий строк. При цьому суд виходить з того, що звернення позивача повязане із захистом його права на працю, позивачем в судовому порядку оспорювалося його звільнення з посади доцента кафедри ЛьвДУВС, та дії керівництва ЛДУВС щодо непроведення конкурсу на заміщення вакантної посади. Таке рішення набрало законної сили 27.09.2016 р. [PERSON] звернувся до суду із даним позовом 24.11.2016 р.

Outcome: dismissed