Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27.02.2013 року померла його бабуся [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина, а саме: земельна частка (пай) площею 3, 39 умовних кадастрових гектарів, яку згідно заповітного розпорядження йому заповіла померла. У даний час він звернулася до нотаріальної контори для документального оформлення свого права на спадщину за заповітом, однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Просить суд визнати за ним право на земельну частку (пай) площею 3, 39 умовних кадастрових гектарів, яке належало [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0156271, виданого 17.04.1997 року на підставі розпорядження Ківерцівської РДА № 72 від 17.03.1997 року. Ухвалою суду у даній справі було залучено у якості співвідповідача доньку спадкодавця [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить розгляд справи проводити у його відсутності та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заяв та заперечень до суду не подала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про визнання заявленого позову та розгляд справи у її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи та надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 155627, повторно виданого 06.05.2014 року Відділом ДРАЦС РС Ківерцівського РУЮ Волинської області, актовий запис № 37, [PERSON] померла 27.02.2013 року /а.с. 8/. Згідно заповіту від 04.12.2001 року, посвідченого Звірівською сільською радою Ківерцівського району Волинської області, [PERSON] заповіла [PERSON] належне їй право на земельну частку (пай) в СГВК «Нива» Ківерцівського району Волинської області /а.с. 6/. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Належність права на земельну частку (пай) розміром 3, 39 умовних кадастрових гектарів в СГВК «Нива» Ківерцівського району Волинської області померлій [PERSON] підтверджується довідкою Відділу Держземагенства у Ківерцівському районі Волинської області № Г-43/0-12/6-15 від 25.02.2015 року та довідкою Звірівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області № 119 від 23.03.2015 року, відповідно до яких на імя [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0156271 від 17.04.1997 року, реєстраційний № 2194, виданий на підставі розпорядження Ківерцівської РДА № 72 від 17.03.1997 року /а.с. 7, 9/. Вищевказаний сертифікат на земельну частку (пай) був загублений, про що свідчить оголошення у газеті «Вільним шляхом» за 04.07.2015 року /а.с. 14/. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Постановою Ківерцівської державної нотаріальної контори № 730/02-31 від 03.07.2015 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті бабусі [PERSON], у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно /а.с. 13/. Разом з тим, як вбачається з матеріалів спадкової справи № 253/2013 року заведеної 08.08.2013 року, із заявою від 08.08.2013 року про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] звернулася донька померлої відповідач [PERSON] Із заявою від 20.05.2014 року про пропущення строку для прийняття спадщини звернулася донька спадкодавця відповідач [PERSON] Із заявою від 04.06.2015 року про прийняття спадщини за заповітом звернувся онук спадкодавця позивач [PERSON] Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. В силу ч. 1 ст. 1241 ЦК України, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка). Відповідно до визначень термінів Податкового Кодексу України, непрацездатні громадяни це особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника. Згідно ст. 12 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за віком мають жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років. Згідно паспортних даних відповідача [PERSON], остання народилася 29.07.1949 року і відповідно її вік на момент смерті спадкодавця [PERSON] складав 63 роки. Таким чином, відповідач [PERSON], як непрацездатна донька спадкодавця має право на обовязкову частку у спадщині, розмір якої відповідно до положень ч. 1 ст. 1241 ЦК України та кількості спадкоємців складає 1/4 частину. Відповідно частка позивача [PERSON] на право на земельну частку (пай) в СГВК «Нива» Ківерцівського району Волинської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі [PERSON], складає 3/4 частини.

Outcome: partial