Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до Горішньослобідської сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 02.11.2006 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: вул.Л.Українки, 33, с.Горішня Слобідка Монастириського району Тернопільської області. Дане спадкове майно [PERSON] заповіла позивачу [PERSON], який прийняв спадщину, оскільки на час смерті спадкодавця проживав разом із померлою, проте одержати у нотаріальній конторі свідоцтво про прийняття спадщини не може у звязку з відмовою у вчиненні нотаріальної дії, так як будинковолодіння, що підлягає спадкуванню, належить до суспільної групи колгоспний двір. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, звернувшись в суд із заявою про розгляд справи у його відсутності. Відповідач Горішньослобідська сільська рада Монастириського району Тернопільської області не забезпечила в судове засідання явку представника, хоча належним чином булла повідомлена про час і місце розгляду справи. Судом встановлено наступні обставини. Згідно ксерокопії свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 11.11.1988р., житловий будинок, розташований по вул.Л.Українки, 33, с.Горішня Слобідка Монастириського району Тернопільської області дійсно відносився до суспільної групи колгоспний двір, що складається з шести членів, головою якого являється [PERSON] Згідно довідки №435 від 01.07.2015 року, виданої виконкомом Горішньослобідкої сільської ради Монастириського Тернопільської області, станом на 15.04.1991 року в будинковолодінні постійно проживали та були зареєстровані: голова двору [PERSON], 1919р.н., [PERSON] (чоловік голови двору), [INFO], син голови двору (позивач) [PERSON], 1957р.н., дружина позивача [PERSON], 1957р.н., син позивача [PERSON], 1981р.н., дочка позивача [PERSON], 1984р.н. Згідно довідки комунального підприємства «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» №139 від 18.05.2015 року, виданої [PERSON], інвентаризаційна вартість житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в с.Горішня Слобідка по вул.Л.Українки за №33, становить 46 566 грн., вартість встановлено на момент смерті власника. За даною адресою розміщено: одноповерховий житловий будинок загальною площею 65,9 кв.м, житловою 45,5 кв.м під літерою «А», стайня «Б», стодола «В», огорожа №1, ворота №2, криниця «К». На даний житловий будинок 18.05.2015 року КП «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» було виготовлено інвентаризаційну справу (ксерокопія інвентаризаційної справи додана до матеріалів справи). [PERSON] померла 02.11.2006 року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ИД №038222 від 02.11.2006 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме на частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по вул.Л.Українки, 33 в с.Горішня Слобідка Монастириського району Тернопільської області. Згідно довідки №237 від 14.05.2015 року, виданої виконкомом Горішньослобідкої сільської ради Монастириського Тернопільської області, на даний час в будинковолодінні зареєстровані та проживають: син голови двору (позивач) [PERSON], 1957р.н., дружина позивача [PERSON], 1957р.н., син позивача (відповідач) [PERSON], 1981р.н., дочка позивача (відповідач) [PERSON], 1984р.н. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. Згідно заповіту, посвідченого 20.10.2006 року секретарем виконкому Горішньослобідської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, [PERSON] все своє майно заповіла позивачу [PERSON] Із наявної у матеріалах справи ксерокопії заповіту від 20.10.2006 року, посвідченого секретарем виконкому Горішньослобідської сільської ради Монастириського району Тернопільської області вбачається, що заповіт на момент смерті спадкодавця не змінений і не скасований. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, відмови від прийняття спадщини не заявляв, а прийняв спадщину, оскільки станом на 15.04.1991 року та на момент смерті проживав із спадкодавцем, проте, як вбачається із письмової відповіді Монастириської державної нотаріальної контори в Тернопільській області №349/01-16 від 12.05.2015 року, у зв»язку з тим, що спадкуванню підлягає майно колгоспного двору, позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Відповідно до розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Відповідно до ст.ст. 120-121, ст. 123 ЦК Української РСР ( 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування та розпорядження майном колгоспного двору здійснюється тільки за згодою всіх членів двору. При поділі майна колгоспного двору розмір часток членів колгоспного двору визнається рівними. Згідно з п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Розгляд позову про право на майно колишнього колгоспного двору не залежить від вирішення питань землекористування. Судом встановлено, що усі члени колгоспного двору не ставили питання про витребування частки у майні колгоспного двору. Згідно поданих [PERSON], [PERSON], [PERSON] заяв, спадщини вони не приймали після смерті спадкодавця, більше того, їм відомо про заявлені вимоги [PERSON], проти визнання за ним права власності на житловий будинок з надвірними будівлями не заперечують, оскільки жодних заяв з цього приводу не подавали, і будь-яких дій, які б перешкоджали позивачу реалізувати своє право на спадкування не вчиняли. Згідно інформаційного листа №504/01-16, виданого 17.07.2015 року Монастириською державною нотаріальною конторою, до майна померлої 02.11.2006 року [PERSON] заведено спадкову справу №127. Заяву про прийняття спадщини подано її сином [PERSON] 14.04.2008 року нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку. Дані про інших спадкоємців у спадковій справі відсутні. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Як вбачається зі ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, його відсутність не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод не заборонених законом. Відповідно до ст.ст.1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що позивачем доведено обставини, викладені у позовній заяві, а отже, він, як спадкоємець за заповітом має право на житловий будинок з надвірними будівлями, а тому позов підлягає до задоволення шляхом визнання за [PERSON] права власності на вищевказане майно, в порядку спадкування за заповітом після померлої 02.11.2006 року [PERSON]

Outcome: approved