Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

[PERSON] діючи на підставі довіреності та в інтересах позивача 06.05.2015 року звернулась до суду з позовом, в якому просить суд зняти арешт з нерухомого майна, яке належить на праві власності [PERSON], а саме: - з житлового будинку загальною площею 96,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; - з земельної ділянки, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1505 га, кадастровий номер [NUMBER]; - з земельної ділянки, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0776 га, кадастровий номер [NUMBER]; - з земельної ділянки, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, площею 0,15 га, кадастровий номер [NUMBER]; - з земельної ділянки, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0724 га, кадастровий номер [NUMBER]. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що на дане майно було накладено арешт згідно постанови державного виконавця Деснянського відділу ДВС Чернігівського міського управління юстиції від 02.04.2012 р. в рамках виконавчого провадження №28532808 по примусовому виконанню виконавчого листа №2/2506/2399/11 від 09.08.2011 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], і у позивача мала місце заборгованість. Зважаючи на те, що 03.04.2015 року [PERSON] звернулась до Деснянського ВДВС ЧМУЮ із письмовою заявою про повернення виконавчого документу, у зв'язку з відсутністю у боржника заборгованості, то державним виконавцем було винесено відповідну постанову про закінчення виконавчого провадження, але арешт на майно знято не було. У судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги заявлені у позові, наполягала на його задоволенні. Представник відповідача у вирішенні виниклого спору послалась на розсуд суду та зазначила, що у дійсності на виконанні у ВДВС перебувало виконавче провадження про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON], і у зв'язку з частковою сплатою боржником аліментів виникла заборгованість, внаслідок чого і було накладено арешт на все його рухоме і нерухоме майно. На даний час заборгованість по аліментах відсутня, а виконавчий документ за яким стягувались аліменти повернутий стягувачу на підставі її заяви. Третя особа - [PERSON] у засідання не з'явилась, про час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином, відповідно до приписів статей 74, 77 ЦПК України, причини неявки не повідомлені. /а.с.39/ Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Достовірно встановлено, що [PERSON] належать на праві приватної власності: на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер 35921923 від 03.04.2015 р. та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний номер 35922397 від 03.04.2015 р., земельна ділянка площею 0,0776 га, кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована в смт. Михайло Коцюбинське, Чернігівського району, Чернігівської області; на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер 35923438 від 03.04.2015 р. та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний номер 35923801 від 03.04.2015 р. земельна ділянка площею 0,15 га, кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована в смт. Михайло Коцюбинське, Чернігівського району, Чернігівської області; на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер 35917369 від 03.04.2015 р. та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний номер 35918879 від 03.04.2015 р. земельна ділянка площею 0,0724 га, кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована в смт. Михайло Коцюбинське, Чернігівського району, Чернігівської області; на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія [NUMBER] та Витягу про державну реєстрацію прав серія «СЕЕ» №947453 житловий будинок загальною площею 96,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу земельної ділянки зареєстрованого в реєстрі за №955 від 13.06.2012 року земельна ділянка площею 0,1505 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, розташована в смт. Михайло Коцюбинське, Михайло-Коцюбинської селищної ради, Чернігівського району, Чернігівської області. /а.с.15, 18, 21, 24, 25, 26, 27-29/ Як вбачається з копії постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.04.2012 р. ВП №28532808, державним виконавцем Деснянського ВДВС Чернігівського міського управління юстиції Кравченко Ю.С. було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику [PERSON], оскільки боржник аліменти сплачує частково і заборгованість по аліментах перед [PERSON] складає 3825,10 грн. /а.с.7/ Реєстрація обтяження вказаного вище нерухомого майно здійснена 02.04.2012 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. /а.с.16-17, 19-20, 22-23/ Відповідно до розрахунків заборгованості по аліментах по виконавчому листу 2/2506/2399/11, виданого 09.08.2011 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частки заробітку на утримання доньки [PERSON], [INFO], станом на 31.12.2014 року, переплата по аліментах становила 7 грн, а станом на 20.04.2015 року - 267 грн. /а.с.5, 6/ 08.04.2015 року постановою державного виконавця Деснянського ВДВС Чернігівського міського управління юстиції Кравченко К.В., за заявою [PERSON], виконавчий лист №2/2506/2399/11, що виданий 22.08.2011 року Деснянським районним судом м. Чернігова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частки заробітку, повернуто стягувачу. /а.с.40, 41/ Згідно зі ч.ч.1, 2 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Як встановлено судом і це підтверджено документально - власником вище перерахованого нерухомого майна є позивач [PERSON], права якого порушені тим, що його майно до цього часу перебуває під арештом за невиконаним зобов'язаннями по сплаті аліментів, хоча на час розгляду позову в суді заборгованість по аліментах відсутня і виконавче провадження закрите за заявою стягувача про повернення виконавчого документу, а отже суд не може рахувати дії відповідача, що виразились у не знятті накладеного 02.04.2012 року арешту на нерухоме майно після повернення 08.04.2015 року виконавчого листа [PERSON], а тому майно позивача підлягає звільненню з-під арешту. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності із ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 6 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Приймаючи рішення у даній справі суд враховує роз'яснення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що викладені у п.5 постанови №5 від 07.02.2014 року «Про суду практику в справах про захист права власності та інших речових прав», згідно яких вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). У світлі викладеного, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, з наведених вище підстав та міркувань. На підставі викладеного, й у відповідності ст.ст.6, 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.317, 319, 321, 391 ЦК України,

Outcome: approved