Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

[PERSON], звернувся в суд з позовом до [PERSON], в якому просив визнати [PERSON], 1977 року народження, такою, що втратила право на користування будинком по [ADDRESS] Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно рішення Ковельського міськрайонного суду від 12.06.2007 року позивач набув у власність 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, який розташований по [ADDRESS] 23.02.2018 року Комунальним підприємством «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» була проведена державна реєстрація права власності па вищезазначене нерухоме майно. У вказаному будинку зареєстровано місце проживання позивача з 1974 року та з 02.08.1997 року в будинку була зареєстрована на той період невістка позивача - [PERSON]. 08.12.2014 року згідно рішення Ковельською міськрайонного суду шлюб між [PERSON] та сином позивача - [PERSON] було розірвано. Відповідач не проживає за зареєстрованим місцем проживання з 2000 року, особисті речі з будинку забрала, про місце свого проживання не повідомила і по даний час воно невідоме. В будинку залишився проживати та зареєстрований по даний період її син, [PERSON], 1999 року народження. Витрат пов'язаних з оплатою комунальних послуг та обслуговуванням будинку [PERSON] не несе. Перешкод в користуванні житловим приміщенням ні позивач ні члени сім'ї відповідачу не чинили. Враховуючи наведене, позивач просив суд визнати [PERSON], 1977 року народження, такою, що втратила право на користування будинком по [ADDRESS] Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23.01.2019 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Крім цього, відповідачу визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав повністю. Вказував на те, що відповідач лише зареєстрована за вищевказаною адресою, однак не проживає. Не заперечував проти постановлення заочного рішення в справі та просив позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON], в силу вимог ст. 128 ЦПК України, була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з'явилась без повідомлення причин, відзиву не подала. За вказаних обставин суд, зі згоди позивача, прийшов до висновку про можливість ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку про наявність законних підстав для задоволення даного позову. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач [PERSON] є власником Ѕ частини будинком [ADDRESS], що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 115054201 від 23.02.2018 року. У вказаному будинку з 19.03.1999 року, зареєстрована [PERSON], що підтверджується копіює будинкової книги для прописки громадян, які проживають в будинку [ADDRESS] Згідно рішення Ковельського міськрайонного суду від 08.12.2014 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], вказував на те, що вони є сусідом позивача. Підтвердив, що колишньої невістки позивача - відповідача по справі, ніколи не бачив в будинку, оскільки вона там не проживає. Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами ЦК України. Зокрема, ст. 405 ЦК України передбачає, що члени сім'ї власника житла, які проживають з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла, або законом. За викладених вище обставин та зважаючи на вказані норми закону, суд визнає доведеним факт відсутності відповідача за вказаною адресою без поважних причин понад один рік. Існування будь-якої домовленості між сторонами про інші строки відсутності за адресою реєстрації відповідача, судом не встановлено. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Суд визнає такими, що заслуговують на увагу, доводи позивача про те, що реєстрація місця проживання відповідача в будинку позивача перешкоджає йому вільно володіти, користуватись, розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Зокрема така реєстрація місця проживання відповідача може бути підставою для відмови в укладенні цивільно-правових договорів, що стосуються цього будинку (договір купівлі-продажу, дарування, міни), тощо. Таким чином суд визнає порушеним право власності позивача саме відповідачем, а тому це право підлягає захисту судом. Суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що факт відсутності відповідача [PERSON] в будинку [ADDRESS], понад встановлені строки повністю доведений, а тому [PERSON], 1977 року народження, слід визнати такою, що втратили право користування жилим приміщенням за вказаною адресою. Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. Згідно посвідчення [NUMBER], [PERSON] є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, а тому позивач звільнений від сплати судового збору. Таким чином, з відповідача слід стягнути судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved