Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначає, що 05 березня 2014 року ТОВ «Ізі Кредит» опубліковано інформацію про наявність вакансії регіонального директора по поверненню заборгованості, яку розмішено на сайті rabota.ua. 07 березня 2014 року він направив поштою відповідачу заяву про прийняття на роботу на посаду згідно вказаної вакансії. Проте станом на травень 2014 року відповідач відповіді на заяву не надав, будь-які дії щодо неї не вчинив, що свідчить про порушення його права на працю та необґрунтовану відмову у прийнятті на роботу. На підставі викладеного позивач просить визнати бездіяльність відповідача протиправною та зобов'язати відповідача розглянути його заяву про прийняття на роботу від 07 березня 2014 року. Також позивач, посилаючись на те, що бездіяльністю відповідача порушено його право на працю, чим заподіяно йому моральних страждань, які полягають у втраті нормальних життєвих зв'язків, необхідності застосовувати додаткові зусилля для організації свого життя, просить стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Додатково пояснив, що моральна шкода заподіяна йому тим, що внаслідок бездіяльності відповідача він вимушений витрачати свій час для захисту свого права на працю шляхом звернення до суду. Представник відповідача проти позову заперечував, посилаючи на те, що на адресу товариства дійсно надійшла заява позивача від 07 березня 2014 року про прийняття його на роботу на посаду регіонального директора по поверненню заборгованості. Проте вказана заява не була підписана позивачем. За таких обставин, відповідно до положень Закону України «Про звернення громадян», вона не підлягає розгляду. Крім того, в заяві не було вказано телефон позивача та до заяви не додано резюме. Також представник відповідача зазначив, що на сайті rabota.ua, де розміщуються оголошення про наявні у товаристві вакансії, зазначені контактні телефони осіб, які розглядають резюме претендентів на вакантні посади. Проте відповідач своє резюме на сайт не надіслав, уповноваженій особі на зателефонував. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 22 КЗпП України забороняється необґрунтована відмова у прийнятті на роботу. Відповідно до Відповідно до ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Згідно ст. 5 Закону звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. У зверненні має бути зазначено прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Звернення може бути усним (викладеним громадянином і записаним посадовою особою на особистому прийомі) чи письмовим, надісланим поштою або переданим громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, якщо ці повноваження оформлені відповідно до чинного законодавства. Звернення може бути подано як окремою особою (індивідуальне), так і групою осіб (колективне). Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. Звернення, оформлене без дотримання цих вимог, повертається заявникові з відповідними роз'ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 цього Закону. Згідно ст. 7 Закону звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду. Відповідно до ст. 8 Закону письмове звернення без зазначення місця проживання, не підписане автором (авторами), а також таке, з якого неможливо встановити авторство, визнається анонімним і розгляду не підлягає. Згідно ст. 15 Закону органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. Відповідно до ст. 20 Закону звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів. З пояснень позивача вбачається, що 07 березня 2014 року він направив поштою відповідачу заяву про прийняття на роботу на посаду регіонального директора по поверненню заборгованості, у зв'язку з розміщенням товариством на сайті rabota.ua оголошення про наявну вакансію. Відправлення заяви відповідачу підтверджується фіскальним чеком від 07 березня 2014 року. Представник відповідача не заперечує, що товариством вказана заява отримана 12 березня 2014 року та зареєстрована за № 111. За таких обставин відповідач, відповідно до вимог вищенаведених норм Закону України «Про звернення громадян», зобов'язаний був розглянути звернення позивача та надати позивачу відповідь у термін не більше одного місяця від дня його надходження, а у разі, якщо звернення позивача було оформлене без дотримання вимог, встановлених ст. 5 Закону, повернути заяву позивачеві з відповідними роз'ясненнями не пізніш як через десять днів від дня її надходження. З пояснень представника відповідача вбачається, що будь-якої письмової відповіді на заяву позивача товариство не надавало. За таких обставин ТОВ «Ізі Кредит» слід зобов'язати розглянути відповідно до положень Закону України «Про звернення громадян» заяву [PERSON] від 07 березня 2014 року про прийняття на роботу на посаду регіональний директор по поверненню заборгованості. Суд не вбачає підстав для окремого задоволення вимог позивача про визнання бездіяльності відповідача протиправною, оскільки такий спосіб захисту права не передбачено ст. 16 ЦК України і рішення суду про зобов'язання відповідача надати відповідь на заяву позивача в достатній мірі відновлює порушене право позивача на отримання відповіді на його звернення. При цьому суд зазначає, що посилання представника відповідача на те, що товариство мало право ніяким чином не відповідати на заяву позивача, оскільки вона не була підписана позивачем, є необґрунтованим, оскільки зі змісту ст. 8 Закону вбачається, що визнається анонімним і розгляду не підлягає лише письмове звернення без зазначення місця проживання, не підписане автором (авторами), а також таке, з якого неможливо встановити авторство, в даному ж випадку позивачем було зазначено своє прізвище, ім'я, по батькові та свою адресу. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Позовні вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано суду будь-яких доказів того, що він внаслідок бездіяльності відповідача, яка полягає у ненаданні йому відповіді на його заяву, зазнав моральні (душевні) страждання. Посилання позивача у позові на ст.237-1 КЗпП України є безпідставним, оскільки вказана норма передбачає підстави відшкодування моральної шкоди власником або уповноваженим ним органом працівнику, тоді як позивач не є працівником товариства. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial