Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 06.02.2014 року позичив відповідачу [PERSON] 10 000 доларів США, про що відповідачем було складено розписку. Сума, яка підлягає стягненню з відповідача за курсом НБУ на час звернення до суду становить 154 100 грн. Оскільки відповідач свої зобовязання не виконав, позивач був змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Просить позовні вимоги задовольнити. В судове засідання сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач на позові наполягає, відповідач з позовом згоден. Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 06.02.2014 року [PERSON] позичив у позивача 10 000 доларів США, про що ним було складено розписку (а.с. 3). 03.09.2014 року позивачем було надіслано відповідачу вимогу про повернення позики протягом тридцяти днів від дня її отримання, про що було повідомлено відповідача (а.с. 4, 5). Своє зобовязання відповідач не виконав, і на час розгляду справи у суді борг не погашено. На час звернення до суду сума, яка підлягає стягненню з відповідача за курсом НБУ становить 154 100 грн. (а.с. 6-17). Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Виходячи з положень статей 6, 626-631, 526 ЦК України, укладений договір є обов'язковим для належного виконання сторонами, відповідно до його умов, вимог Цивільного Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Згідно до ст. 1048 ЦПК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що у зв'язку з невиконанням [PERSON] грошового зобов'язання, сума боргу в розмірі 154 100 грн. підлягає стягненню з нього на користь позивача, оскільки відповідач не виконав належним чином свої зобовязання перед позивачем, не сплатив борг, порушивши законні права та інтереси позивача [PERSON] Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі.

Outcome: approved