Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Позов мотивовано тим, що сторони зареєстрували шлюб 06.08.1995 року у відділі ЗАГС м. Вінниці. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] і повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Однак спільне життя у сторін не склалось і 07.07.2009 року шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу донька залишилась проживати з матірю, а син з батьком і кожен утримував ту дитину з якою проживав. При цьому позивач намагався продовжувати сумлінно виконувати батьківські обовязки щодо [PERSON]. Син [PERSON], який проживав з позивачем, після досягнення повноліття до весни 2018 року продовжував навчання, а позивач продовжував його утримувати. Після того, як [PERSON] перестав навчатись відповідачка виявила бажання вирішити питання щодо участі відповідача в утриманні [PERSON] в судовому порядку, хоча позивач був готовий подати за місцем своєї роботи заяву про добровільну сплату аліментів, про що повідомив відповідачку. Проте, [PERSON] безпідставно відмовилась від вирішення спору в досудовому порядку і 09.07.2018 року звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання спільної дочки [PERSON]. Судовим наказом судді Вінницького міського суду Вінницької області Жмудя О.О. від 08.08.2018 року з позивача стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі ј частини всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 09.07.2018 року і до досягнення дочкою повноліття. Однак, подаючи до суду заяву про видачу судового наказу, відповідачка навмисно приховала від суду наявність у позивача малолітньої дитини від іншого шлюбу. З 26.07.2013 року позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з якою має спільну дитину [PERSON] [INFO], який проживає та перебуває на їхньому утриманні. Крім спільного сина [PERSON] з позивачем проживає і перебуває на утриманні неповнолітня дочка його дружини [PERSON], [INFO]. До того, ж позивач, як син надає матеріальну допомогу своїй матері, пенсіонерці за віком. Отже подальше стягнення з нього аліментів у розмірі ј частини всіх видів заробітку є непосильними. Просив\~суд,\~змінити розмір\~аліментів,\~встановлений судовим\~наказом від\~08.08.2018\~року,\~стягнувши з\~[PERSON],\~[INFO],\~ІПН [NUMBER],\~працюючого електромонтером\~контактної мережі\~в КП\~«Вінницька транспортна\~компанія» аліменти\~на користь\~[PERSON],\~[INFO],\~ІПН [NUMBER]\~на утримання\~неповнолітньої дочки\~[PERSON],\~[INFO]\~у розмірі\~1/6\~частини всіх\~видів заробітку,\~щомісячно,\~ але\~не менше\~50%\~від прожиткового\~мінімуму для дитини відповідного віку і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], витрати на правничу допомогу та судовий збір. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав за обставин викладених в справі, просив суд їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала суду відзив на позовну заяву. Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено,\~що сторони зареєстрували шлюб 06.08.1995 року у відділі ЗАГС м. Вінниці, від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-АМ № 187096 від 11.03.2003 року (а.с.7). Судовим наказом судді Вінницького міського суду Вінницької області Жмудя О.О. від 08.08.2018 року з позивача стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі ј частини всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 09.07.2018 року і до досягнення дочкою повноліття (а.с.4). 26.07.2013 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-АМ № 137143 від 26.07.2013 року (а.с.5). 27.09.2013 року у [PERSON] народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-АМ № 268375 від 15.10.2013 року (а.с.6). Відповідно до довідки № 878 від 28.08.2018 року Квартального комітету мікрорайону «Сабарів» [PERSON] проживає за адресою: [INFO], разом з дружиною [PERSON], дочкою [PERSON] та сином [PERSON] (а.с.8). Відповідно до довідки № 20 від29.08.2018 року Вінницької транспортної компанії, [PERSON] займає посаду електромонтера контактної мережі, за період з 01.02.2018 року по 31.07.2018 року заробітна плата становить 52936, 41грн. (а.с. 9). Згідно до довідки №106 від 27.11.2018 року КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. [PERSON]» [PERSON], [INFO] знаходиться на лікуванні в відділені церебро васкулярної патології № 5 ВОПНЛ ім. акад. [PERSON] з 16.11.2018 року, діагноз: змішана дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст. (гіпертонічна, атеросклеротична) з переважним ураженням судин ВБК. Цефалгічний, вертігоатактичний та астенодепресивний синдроми, помірні когнітивні розлади. Гіпертонічна хвороба І стад., 2 ступ, ССР 2. ІХС: дифузний кардіосклероз СНО. Розповсюджений остеохондроз хребта з спондилоартрозом. Хвороба Паркінсона переважно лівобічний гемі тип (а.с.49). Відповідно до\~довідки \~№ 05-21/2769\~від 31.07.\~2017\~року ЖЕК\~№ 7,\~[PERSON]\~проживає разом\~з [PERSON]\~ (а.с.45). З письмових пояснень [PERSON] вбачається, що остання отримує матеріальну допомогу від свого сина [PERSON] в розмірі 1500 грн. щомісячно, у звязку з хворобою (а.с.43). Позивач мотивує\~свої позовні\~вимоги про\~ зміну\~розміру аліментів\~тим,\~що стягнення з нього аліментів у розмірі ј частини всіх видів заробітку є непосильними. Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Крім того, статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батько (- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 11 ЗУ «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно ч. 1ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до цивільного кодексу України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 СК України). Відповідно до ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно п. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд приймає до уваги п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, в якому судам роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Суд вважає, що обставини викладені позивачем в обгрунтування позовних вимог щодо зменшення розміру аліментів є підтверджиними, а саме щодо наявності у нього на утриманні неповнолітнього сина. Судом, також, прийнято до уваги, що обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків. Зважаючи на положення ст. ст. 141,180-182 СК України, зокрема про солідарний обов'язок батьків на утримання неповнолітньої дитини, суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів, встановлений судовим наказом від 08.08.2018 року, стягнувши з [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], працюючого електромонтером контактної мережі в КП «Вінницька транспортна компанія» аліменти на користь [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 80,84,141,179,180-183,185 СК України,

Outcome: approved