Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON], з участю залученого судом органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради про зобовязання не чинити перешкоди у побаченнях з дітьми. У позовній заяві представник позивача посилається на те, що [PERSON] та [PERSON] перебували у цивільному шлюбі. Від спільного проживання у них народилися діти син [PERSON], 16.08 [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Однак, відносини у них не склалися через різни погляди на життя, внаслідок чого з березня 2013 року вони були припинені. Після припинення відносин [PERSON] з [PERSON] діти залишилися проживати з матірю. Зазначає, що враховуючи те, що відповідач [PERSON] чинила перешкоди [PERSON] у спілкуванні та вихованні дітей, останній 03.07.2017 року звернувся до органу опіки та піклування Ужгородської міської ради про визначення порядку спілкування з дітьми. За наслідками розгляду заяви комісія з питань захисту прав дитини Ужгородського міськвиконкому винесла протокольне рішення № 13 від 11.07.2017 року, відповідно до якого встановлено [PERSON] порядок побачення з його малолітніми дітьми [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], щовівторка та щочетверга з 17.00 год. до 19.00 год., із обовязковим урахуванням стану здоровя, інтересів та потреб дітей. Представник позивача вказує, що як до рішення органу опіки та піклування, так і після, відповідач [PERSON] дане рішення не виконує, доступу до побачення з дітьми у визначений час не надає. Позивачеві лише вдається зустрічатися з сином під час відвідування сином школи та після повернення зі школи на вулиці. З дочкою позивач не має дійсної можливості зустрічатися взагалі, оскільки відповідач з 01.08.2016 року по даний час не відвідує дитячий садок взагалі та постійно тримається матірю вдома в однокімнатній квартирі за зачиненими дверима. Зауважує, що батько має такі ж права на участь у вихованні дітей як і матір. Проте, матір перешкоджає побаченням батька з дітьми і не дозволяє спілкуватися з ними, тобто матір дітей порушує право дитини на нормальний духовний розвиток та розвиток особистості, оскільки нормальним розвитком є такий, в якому беруть участь обоє батьків, якщо інше не встановлено судом та порушує права позивача як батька, що передбачені ст. ст. 141, 153, 157 СК України, а саме, право на особисте спілкування з дітьми. З посиланням на норми ст. 159 СК України та ст. 15 ЦК України вважає, що належним способом захисту права позивача на спілкування з дитиною та у її вихованні є звернення до суду з вимогою про усунення перешкод у такому спілкуванні з дітьми та у їх вихованні. На підставі наведеного просить суд зобовязати [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод у побаченнях з сином [PERSON], [INFO], та дочкою [PERSON], [INFO], щовівторка та щочетверга з 17.00 год. до 19.00 год. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, наведених у позовній заяві, та просили суд задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання неодноразово не зявилася, хоча про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином шляхом надіслання судових повісток про виклик рекомендованими поштовими відправленнями, про причини неявки не повідомила, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. Представник органу опіки та піклування служби у справах дітей виконавчого комітету Ужгородської міської ради [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивача, а також рішення комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету міської ради від 11.07.2017 року, згідно з яким позивачу [PERSON] було встановлено порядок побачення з його малолітніми дітьми щовівторка та щочетверга з 17.00 год. до 19.00 год., із обовязковим урахуванням стану здоровя, інтересів та потреб дітей. Будучи допитаним за клопотанням представника позивача у якості свідка [PERSON] у судовому засіданні ствердив, що проживає у будинку, в якому також проживає відповідач [PERSON] з своїми дітьми. Позивач [PERSON] неодноразово навідувався до будинку відповідача, в тому числі щовівторка та щочетверга, щоб побачитися з дітьми, однак відповідач перешкоджала йому у побаченні з дітьми. Заслухавши пояснення позивача та його представника, позицію представника органу опіки та піклування, пояснення свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно із даними свідоцтв про народження [PERSON], [INFO], серії І-ФМ № 366051, виданим повторно Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ Закарпатської області 04.01.2017 року, та [PERSON], [INFO], серії І-ФМ № 366052, виданим повторно Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ Закарпатської області 04.01.2017 року, батьком дітей значиться позивач [PERSON], а матірю відповідач [PERSON]. З витягу з протоколу № 13 засідання комісії з питань захисту прав дитини Ужгородського міськвиконкому від 11.07.2017 року вбачається, що при розгляді заяви [PERSON] щодо визначення способів участі у вихованні малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], вислухано присутнього на комісії батька дітей, який надав свої пояснення з приводу існуючого з колишньою дружиною [PERSON] спору щодо участі у вихованні малолітніх дітей. З пояснень, наданих батьком дітей [PERSON] випливає, що мати дітей [PERSON] упродовж тривалого часу чинить йому перешкоди та не дає можливості спілкуватись з дітьми, брати участь у їх вихованні і взагалі просто бачитися з ними. Батько дітей усвідомлює та розуміє свій обовязок приймати участь у вихованні своїх дітей, має бажання виховувати їх, спілкуватися з ними, віддаючи свою турботу і батьківську любов. Мати дітей [PERSON] наголосила, що діти проти зустрічей зі своїм батьком. З огляду на наведені обставини, а також заслухавши думку присутніх членів комісії, вирішено рекомендувати членам виконкому встановити [PERSON] порядок побачення з його малолітніми дітьми [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], наступним чином: щовівторка та щочетверга з 17.00 до 19.00 год. із обовязковим урахуванням стану здоровя, інтересів та потреб дітей. Виконавчим комітетом Ужгородської міської ради, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 11.07.2017 року, було прийнято рішення «Про встановлення порядку побачення» від 26.07.2017 року за № 226, згідно з яким вирішено встановити порядок зустрічі: [PERSON], мешканцю м. Ужгород, вул. Минайська, 67/59, порядок побачення з його малолітніми дітьми [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], наступним чином: щовівторка та щочетверга з 17.00 до 19.00 год. із обовязковим урахуванням стану здоровя, інтересів та потреб дітей. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] разом з спільними з позивачем дітьми проживає у квартирі, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Декабристів, 53/44, що стверджується відповідними актами обстеження умов проживання від 12.07.2017 року, 03.08.2017 року та 22.08.2017 року за вказаною адресою. За твердженням позивача відповідач [PERSON] рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради «Про встановлено порядку побачення» від 26.07.2017 року за № 226 не виконує, доступу до побачення з їх спільними дітьми у визначений у вказаному рішенні час не надає. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За приписами ч. ч. 2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 157 СК України питання виховання вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною пятою цієї статті. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. В силу ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 158 СК України визначено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Згідно з ч. 3 ст. 19 СК України передбачено, що звернення за захистом до органу опіки і піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. На думку суду, порядок побачення, визначений у рішенні виконавчого комітету Ужгородської міської ради «Про встановлено порядку побачення» від 26.07.2017 року за № 226, щовівторка та щочетверга з 17.00 год. до 19.00 год. з обовязковим урахуванням стану здоровя, інтересів та потреб дітей, відповідає інтересам дітей. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з приписами ст. ст. 13, 76, 80, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач [PERSON] жодних доказів на спростування доводів позивача не надала та у судові засідання для розгляду справи по суті не зявилася. Разом з тим, у відповідності до положень ст. ст. 12, 43, 49 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Учасники справи мають право: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам. Сторони користуються рівними процесуальними правами. Враховуючи вищевикладене, суд, дослідивши матеріали справи та з урахуванням показань свідка [PERSON], приходить до висновку, що відповідач дійсно чинить перешкоди позивачеві у побаченнях з малолітніми дітьми сином [PERSON], [INFO], та дочкою [PERSON], [INFO]. Таким чином,

Outcome: approved