Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом в якому просив визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO]. з його батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що шлюб між ним та відповідачкою розірвано 28.09.2012р.. Від шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. З часу розірвання шлюбу з відповідачем разом не проживають. З серпня 2016р. по сьогоднішній день він, разом із сином проживає в будинку його колишніх тестя [PERSON] та тещі [PERSON], за адресою [ADDRESS]. Так, за вказаним місцем для сина ним створено належні умови проживання. Фактично лише ним здійснюється повне матеріальне утримання дитини. Крім того, спільно з [PERSON] забезпечує навчання сина, дозвілля, харчування, купляють одяг, тощо. Відповідач [PERSON] не приймає жодної участі у матеріальному забезпеченні сина. Відповідач фактично самоусунулась від виконання материнських обов'язків. Так, з початку серпня 2016 р. відповідач жодного разу не бачилась із сином, не долучалась до його виховання, процесу навчання, тощо. Його син, [PERSON] навчається у 4-му класі Стрийської спеціалізованої школи № 4. Крім цього, син факультативно займається вивченням англійської та польської мов. Також, відповідач усупереч вимогам законодавства України, а також морально- етичним засадам суспільства, жодним чином не долучається до матеріального забезпечення та утримання дитини, а всі витрати пов'язані із забезпеченням належного рівня проживання, навчання та виховання їх сина, включаючи додаткові витрати, несе виключно він. Крім того, для підтримання нормального фізичного стану організму дитини, а відповідно й стану його здоров'я, син відвідує заняття з плавання та боксу. Очевидно, що ці додаткові заняття, а також спортивні гуртки потребують участі батьків, як з матеріального боку, так і з організаційного. Вважає, що беззаперечно дотримується вимог Закону щодо захисту прав дитини, оскільки саме ним створені належні умови для проживання дитини, його навчання та розвитку. За весь час проживання дитини з ним, жодного разу не створив перешкоди для того, щоб відповідач не могла спілкуватися з дитиною, ніколи не налаштовував дитину проти матері. Натомість відповідач самоусунулась від виховання, навчання та усіх інших процесів пов'язаних із розвитком та становленням їх сина як особистості. Просить позов задоволити. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали повністю, послались на обставини викладені в позовній заяві. Додатково пояснив, що дитина проживає з ним за адресою місця проживання батьків відповідача [ADDRESS], це приватизований будинок, де їй забезпечені максимально придатні умови для нормального проживання та розвитку. Сину на даний час 10 років, навчається у 5-му класі СЗШ № 4 м. Стрия. Фізично здоровий, не хворіє. Він працевлаштований та може забезпечити дитині належний рівень проживання. Інших утриманців немає, в шлюбі не перебуває. З сином в них прекрасні відносини і той бажає проживати разом з ним. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча була належним чином неодноразово повідомлена про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомила. А тому відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає неявку відповідача в судове засідання неповажною та за згодою позивача, вирішив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів Представник служби у справах дітей Стрийської міської ради в судовому засіданні пояснила, що 07.08.2017р. до них із заявою звернувся [PERSON]. 13.07.2017р. відбулося засідання комісії де була присутня і [PERSON], яка не заперечувала проти проживання позивача з дитиною в її будинку. З дитиною спілкувалися по місцю проживання, дитина бажає проживати з батьком, хлопець здоровий. Є довідка дільничого інспектора, що позивач характеризується позитивно, до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався. А тому органом опіки та піклування прийнято позитивний висновок та з метою захисту інтересів дитини визнано за доцільне проживання дитини з батьком. Свідок [PERSON] (батько відповідача), суду пояснив, що майже рік дочки немає в Україні. Позивач - їх зять із жовтня 2016р. проживає з ними у їх будинку разом з сином. Дочка з дитиною спілкується тільки по скайпу. Хлопчик забезпечений усіма умовами і бажає проживати з батьком. Свідок [PERSON] (мати відповідача), суду пояснила, що не заперечує, щоб дитина проживала з батьком в їхньому будинку. Дитина з народження проживала разом з ними за вищевказаною адресою. Позивач піклується про дитину, забезпечує його всім необхідним. Зятя характеризує виключно з позитивної сторони, шкідливих звичок немає. Дитина дуже любить батька. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.10 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч.1 ст.60 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 28.09.2012р.. З свідоцтва про народження видно, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] і є сторонами по справі. Згідно довідки № 74 від 22.03.2017р., [PERSON], навчається в 4-Б класі Стрийської спеціалізованої школи №4 , характеризується позитивно, хлопець старанний, уважний, активний, має різнобічні інтереси. До виконання доручень ставиться сумлінно. Дитина, [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою [ADDRESS], що стверджується довідкою КП «Надія» № 744 від 29.03.2017р.. Як пояснила в судовому засіданні свідок [PERSON] в цій квартирі вони проживали допоки збудували будинок. На даний час дитина проживає з ними (дідом та бабусею), та батьком [PERSON] по [ADDRESS]. З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] від 21.02.2014р. виданий на ім»я [PERSON] вбачається, що загальна площа будинку складає 321,6 кв.м. та містить 5 житлових кімнат, вітальню, кухню-їдальню, коридор, санвузол, гардеробна. Актом обстеження умов проживання малолітньої дитини [PERSON] по [ADDRESS] від 11.07.2017р., встановлено що, будинок складається з 5 кімнат, кухні-їдальні, коридору, санвузла, гардеробна, кладова. Будинок підключено до водо-, газо-, електропостачання. У будинку зроблено сучасний ремонт. Житло облаштоване новими меблями, побутовою технікою та апаратурою. Додатково сім»я користується прибудинковою земельною ділянкою. Малолітньому [PERSON] створено належні умови для проживання, окрема кімната з відповідними меблями, речами, що створюють затишок і забезпечують комфортні умови проживання. Дитина забезпечена посезонним одягом. За вказаною адресою проживають [PERSON] - дідусь, [PERSON] - бабуся, [PERSON] - батько та малолітній [PERSON]. Стосунки між членами сім»ї дружні, приділяють належну увагу навчанню та вихованню дитини. З довідки про доходи видно, що [PERSON] працює водієм-експедитором в ПП [PERSON] і його загальна сума доходу за період з 01.11.2016р. по 01.05.2017р. становить 35500 грн.. Згідно характеристики ДОП СППП Стрийського ВП, [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS], за час його фактичного проживання охарактеризував себе позитивно. Крім того, як вбачається з висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання [PERSON], [INFO]., № 3.18 від 17.07.2017р., після розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] разом не проживають. Мати дитини (відповідач) з 2016р. проживає за кордоном - в Азербайджані з новою родиною, де вже є двоє дітей (пояснення батьків [PERSON] - [PERSON] та [PERSON].). Зі слів малолітнього [PERSON] мати інколи спілкується з ним по телефону. Відповідно до характеристики наданої адміністрацією Стрийської ЗСШ № 4 [PERSON] навчається у 5-Б класі. Зарекомендував себе старанним учнем, до доручень ставиться сумлінно. Батько, бабуся та дідусь приділяють належну увагу навчанню та вихованню дитини. За місцем проживання малолітнього [PERSON] - на [ADDRESS] проведено обстеження житлово-побутових умов та встановлено, що загальна площа будинку становить 321,6 кв.м.. Дитина має окрему простору кімнату, в якій знаходяться необхідні меблі та технічна апаратура. Дитина забезпечена посезонним одягом і взуттям відповідно до віку, засобами гігієни, шкільним приладдям, спортивним інвентарем, іграми, створено всі умови для проживання, всебічного розвитку та відпочинку. Сім»я користується великою прибудинковою земельною ділянкою з фруктовим садом. На час обстеження батько дитини знаходився у будинку. Факт проживання дитини з батьком підтвердили бабуся та дідусь дитини [PERSON] та [PERSON], які є господарями будинку. Малолітній [PERSON] висловлює бажання проживати з батьком, так як любить його, багато часу спілкується з ним, та хоче проводити з батьком свій вільний час. Батьки [PERSON] не заперечують проти проживання батька дитини [PERSON] з їх онуком [PERSON] в їх сім»ї, між ними склалися дружні родинні стосунки. Враховуючи наведене, з метою захисту інтересів дитини, з урахуванням рівних прав і обов»язків матері та батька стосовно дитини, орган опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO]., з батьком [PERSON] по [ADDRESS] у зв»язку з відсутністю за місцем проживання дитини його матері [PERSON], яка впродовж тривалого часу проживає за межами України з іншою родиною. У відповідності до ст. 24 Конституції України громадяни України мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Логічним підтвердження цієї статті Конституції є ст.141 СК України, якою визначені рівні права та обов'язки батьків щодо дитини. Статтею 242 ЦК України зазначено, що батько і мати є законними представниками дитини, а тому усі права дитини здійснюються опосередковано через батьків та за їх участю. Рівність батьків дозволяє в повній мірі гармонійно врахувати інтереси дитини та задовольнити усі її потреби. Ч. 1 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ч.2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно зі ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Крім цього, принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією Генеральної асамблеї ООН 29.11.1959 року, передбачено, що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері кохання та морального і матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена з матір'ю. Вирішуючи заявлений позов, суд зазначає про те, що у даній справі належні житлово-побутові умови для забезпечення дитини усім необхідним для її розвитку має батько. Батько проживає разом з сином, що сприятиме належним умовам його проживання, гармонійному розвитку та вихованню, належному матеріальному забезпеченню. У зв'язку з чим позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитини» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. При цьому, суд відзначає, що у відповідності до вимог ч.ч.1, 3 ст. 29 ЦК України ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Таким чином, суд приходить до переконання про те, що місцем проживання [PERSON], [INFO], має бути місце проживання його батька [PERSON], де він проживає постійно, переважно або тимчасово. Таким місцем, на даний момент, є житловий будинок, що знаходиться за адресою, [ADDRESS] Львівської області.

Outcome: approved