Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики від 15.10.2014 року у сумі 320000 гривень. Позовна заява мотивована тим, що 15.10.2014 року між сторонами було укладено договір позики, що підтверджується письмовою розпискою відповідача. Згідно цієї розписки [PERSON] отримала від [PERSON] в якості позики 320000 гривень. Згідно домовленостей між сторонами, відповідач зобовязувалась повернути позику до 01.05.2016 року. Однак до вказаної дати позику не повернула, та прохання позивача щодо повернення коштів проігнорувала. У судове засідання сторони не зявились, у зв`язку з чим справа розглянута відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Представник позивача за довіреністю [PERSON] подав до суду письмову заяву, у якій позовні вимоги підтримав, просив справу розглянути за відсутності сторони позивача, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у суд на розгляд справи не зявилась, причини неявки не повідомляла, заяви про відкладення розгляду справи не подавала. У звязку з тим, що за місцем реєстрації в с. Великий Олександрів вул. Сонячна (Затонського), 1, відповідач відсутня, судова повістка про дату і час проведення судового слухання 20.02.2016 року з огляду на положення ч. 3 ст. 76 ЦПК України їй направлялась через орган місцевого самоврядування Великоолександрівську сільську раду, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки, а тому суд вважає, що відповідач повідомлена про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Враховуючи відсутність заперечень з боку позивача, суд ухвалює провести заочний розгляд справи на підставі поданих позивачем доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 15.10.2014 року відповідач [PERSON] позичила у [PERSON] 320000 гривень, про що написала відповідну розписку. Згідно змісту розписки [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 320000 гривень, і зобов'язалась повернути позикодавцеві усю суму в строк до 01.05.2016 року. У зв'язку з невиконанням позичальником [PERSON] своїх зобов'язань за договором позики від 15.10.2014 року, станом на день подачі позову до суду, заборгованість у сумі 320000 гривень позивачу не погашена. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Стаття 1047 ЦК України встановлює письмову форму для договору позики, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно розписки від 15.10.2014 року, [PERSON] отримала від [PERSON] та зобов'язалась йому повернути в строк до 01.05.2016 року 320000 гривень. Враховуючи наведене, суд доходить висновку про те, що договір позики від 15.10.2014 року між [PERSON] та [PERSON] є укладеним, і під час його укладення були дотримані вимоги ч. 1 ст. 1047 ЦК України щодо письмової форми договору позики. За змістом положень ч. 1 ст. 1053 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Відповідач вказаним правом не скористалася, укладений договір позики у встановленому порядку не оспорила, заперечень на позов до суду не подавала. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, суд доходить висновку, що оскільки [PERSON] не виконала свої зобов'язання за договором позики, у позивача виникло право на стягнення суми боргу у судовому порядку, тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3200 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved