Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про припинення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 23.09.2009 року розірвано шлюб та вирішено питання про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини від заробітку. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 11.03.2020 року змінено місце проживання [PERSON] , визначено місце проживання [PERSON] з його батьком [PERSON] . З 07.06.2019 року його син проживає з ним, так як службою у справах дітей Ратнівської РДА тимчасово, в цілях безпеки було передано [PERSON] батькові, позивачу по справі. Більше року відповідач отримує аліменти на утримання сина, та жодного разу не використала їх за призначенням, не придбала за вказані кошти нічого для дитини, від аліментів в добровільному порядку не відмовилася. Оскільки син проживає з ним, то підстав для стягнення аліментів на користь відповідача немає, а тому просить суд припинити стягувати з нього аліментів в користь відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, не заперечувала щодо його задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам Сімейного кодексу України, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 23 вересня 2009 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, малолітнього сина [PERSON] , [INFO] залишено проживати з [PERSON] , стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини від заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.06.2009 року і до досягнення [PERSON] повноліття. 11.03.2020 року Луцьким міськрайонним судом ухвалено рішення, яким зімнено місце проживання [PERSON] , [INFO] , визначене рішенням Луцького міськрайонного суду від 23 вересня 2009 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини та визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] разом із батьком [PERSON] , [INFO] . Як зазначив позивач у судовому засіданні, то з нього на користь [PERSON] на даний час стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , хоча син проживає з ним і він забезпечує його матеріально самостійно. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язку щодо дитини. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч. ч. 1-3 ст. 181 Сімейного Кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини, частинами сьомою, восьмою статті 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. В усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати (ст. 191 СК). Відповідно до ч. 4 статті 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Після дослідження та оцінки доказів у справі, надані позивачем, відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України, докази вважаються судом належними та допустимими згідно зі ст.ст. 58, 59ЦПК України і вони свідчать про необхідність задовольнити позовні вимоги, оскільки позивач утримує сина [PERSON] , [INFO] , з яким проживає спільно. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення. На підставі викладеного, ст. ст. 141, 180, 181, 192 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved