Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, третьої особи Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області про відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Позовна заява мотивована тим, що рішенням Замостянського районного суду м.Вінниці від 01.12.2009 року по цивільній справі № 2-4166/2009 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу автомобіля, визнання недійсним договору купівлі-продажу та відшкодування завданих збитків, було визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля «Фольксваген - Пасат» д.н.з. [NUMBER] та вирішено відновити первинний стан речей, який існував до виникнення правовідносин між сторонами, а саме зобов'язано [PERSON] повернути [PERSON] гривневий еквівалент 5500 дол. США. а саме 44 000.00 грн., а [PERSON] зобов'язано повернути [PERSON] автомобіль «Фольксваген - Пасат» д.н.з. [NUMBER]. Ухвалою Замостянського районного суду м. Вінниця від 05.03.2010 було роз'яснено рішення суду від 01.12.2009 року. 28.03.013 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області по цивільній справі № 127/864/ 13-ц за позовом [PERSON] до Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції про визнання дій неправомірним та відшкодування шкоди, позов було частково задоволено. Визнано неправомірними дії державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Дячука В.В. щодо скасування арешту квартири [ADDRESS], яка належить на праві власності боржнику [PERSON], та стягнуто 1000.00 грн. моральної шкоди. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.05.2013 року по цивільній справі № 127/9212/13-ц (2-41-66/09) було постановлено, що строк для пред'явлення виконавчого листа № 2-41-66/09 до виконання не пропущено. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.07.2013 року № 127/15010/13-ц скаргу [PERSON] було задоволено та визнано дії старшого державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Дячука В.В. щодо винесення постанови від 16.05.2013 року, якою було [PERSON] відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-4166/09, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 02.04.2013 року, неправомірними. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.12.2013 року по цивільній справі № 127/28554/13-ц скаргу [PERSON] було частково задоволено. Судом було визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління Дячука В.В. щодо закінчення виконавчого провадження. Також, ухвалою суду було вирішено скасувати постанову старшого державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького управління юстиції Дячука В.В. про закінчення виконавчого провадження від 08.11.2013 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-4166/09, виданого 02.04.2013року Вінницьким міським судом Вінницької області. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.03.2015 року по цивільній справі № 127/2-4166/09 (провадження № 4-с/127/57/15) скаргу [PERSON] було задоволено. Визнано дії державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 39520261 від 27.10.2014 року - неправомірними. Скасовано постанову ВП № 39520261 від 27.10.2014 року «Про закінчення виконавчого провадження», винесену державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Дячуком В.В., як незаконну. Зобов'язано Замостянський відділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції усунути порушення шляхом вчинення дій. визначених Законом України «Про виконавче провадження.» Численними судовими рішеннями було визнано неправомірними та незаконними дії Відповідача. Спірний автомобіль «Фольксваген - Пасат» д.н.з. [NUMBER] було придбано [PERSON] у [PERSON] за 5500,00 доларів США, що в еквіваленті до гривні за курсом НБУ на день укладення договору становило 44000,00 грн. Враховуючи наведене та норми діючого законодавства, рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.12.2009 року по цивільній справі № 2-4166-2009 було зобов'язано [PERSON] передати позивачу 44000.00 грн. У зв'язку з невиконанням судового рішення у період з 18.05.2010 року і до моменту звернення позивача до суду із зазначеним позовом, а також здешевленням національної валюти майже у три рази, гривневий еквівалент 5500,00 доларів США на сьогодні становить 121 000 гривень. Таким чином моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 77 000 гривень. Наведене змусило позивача звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в ньому обставинами, просив суд позов задоволити. Представники відповідача Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Дячук В.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні. Ухвалою суду від 16.09.2015 року до участі в справі в якості співвідповідача притягнуто Підрозділ примусового виконання рішень Відділу держаної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 79). Представник відповідача Підрозділ примусового виконання рішень Відділу держаної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області Цубер М.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні. Також повідомив, що 10.07.2015 року виконавче провадження № 39520 261 з виконання виконавчого листа 2-4166/09 виданого 02.04.2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області про визнання договору купівлі - продажу автомобіля «Фольцваген - Пасат» днз [NUMBER] недійсним передано від Замостянського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції до відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області. Представник третьої особи Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову, приймаючи до уваги наступне. По справі встановлено, що рішенням Замостянського районного суду м.Вінниці від 01.12.2009 року по цивільній справі № 2-4166/2009 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу автомобіля, визнання недійсним договору купівлі-продажу та відшкодування завданих збитків, було визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля «Фольксваген - Пасат» д.н.з. [NUMBER] та вирішено відновити первинний стан речей, який існував до виникнення правовідносин між сторонами, а саме зобов'язано [PERSON] повернути [PERSON] гривневий еквівалент 5500 дол. США. а саме 44 000.00 грн., а [PERSON] зобов'язано повернути [PERSON] автомобіль «Фольксваген - Пасат» д.н.з. [NUMBER]. Ухвалою Замостянського районного суду м. Вінниця від 05.03.2010 було роз'яснено рішення суду від 01.12.2009 року. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20.03.2013 року відмовлено в позові [PERSON] до [PERSON] про стягнення відсотків за користування безпідставно набутими грошовими коштами та стягнення моральної шкоди. Рішенням Замостянського районного суду м.Вінниці від 04.01.2012 року відмовлено [PERSON] в позові до [PERSON] про порушення боржником грошового зобов'язання. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28.03.013 року по цивільній справі № 127/864/ 13-ц за позовом [PERSON] до Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції про визнання дій неправомірними та відшкодування шкоди, позов було частково задоволено. Визнано неправомірними дії державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Дячука В.В. щодо скасування арешту квартири [ADDRESS], яка належить на праві власності боржнику [PERSON], та стягнуто 1000.00 грн. моральної шкоди. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.07.2013 року № 127/15010/13-ц скаргу [PERSON] було задоволено та визнано дії старшого державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Дячука В.В. щодо винесення постанови від 16.05.2013 року, якою було [PERSON] відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-4166/09, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 02.04.2013 року, неправомірними. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.03.2015 року по цивільній справі № 127/2-4166/09 (провадження № 4-с/127/57/15) скаргу [PERSON] було задоволено. Визнано дії державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 39520261 від 27.10.2014 року - неправомірними. Скасовано постанову ВП № 39520261 від 27.10.2014 року «Про закінчення виконавчого провадження», винесену державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Дячуком В.В., як незаконну. Зобов'язано Замостянський відділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції усунути порушення шляхом вчинення дій. визначених Законом України «Про виконавче провадження.» Посилаючись на зазначені факти його численних звернень до суду з позовами і скаргами на дії старшого державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Дячука В.В. щодо бездіяльності та виконання рішення Замостянського районного суду м.Вінниці від 01.12.2009 року по цивільній справі № 2-4166/2009 - зазначені рішення до нинішнього часу не виконано, чим йому завдана моральна та істотна матеріальна шкоди які він оцінює в розмірі 77 000 гривень і яку просить стягнути за рахунок коштів державного бюджету. Оцінюючи наведене суд враховує наступне. Згідно ч.1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. 2 ст. 23 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Для відшкодування моральної шкоди за правилами ст.. 1167 ЦК України необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи, наявність шкоди, наявність причинного зв'язку між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, наявність вини завдавача шкоди. Таким чином, лише наявність всіх вищезазначених умов є підставою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. Суд приймає до уваги ті обставини, що відповідно до загальних підстав цивільно - правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню підлягають: - наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, на що звернув увагу Верховний суд України в п. 5 постанови від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Судом встановлено відсутність наявності спричинення відповідачем моральної шкоди позивачу, в тому числі відсутність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача. Позивачем не доведено наявність в нього моральної шкоди нанесеної відповідачем, є незрозумілі критерії якими він керувався оцінюючи розмір якої шкоди. Так, наявність шкоди він обґрунтовує численними поїздками з м.Києва до м.Вінниці на судові процеси, що завдають йому триваючих душевних страждань, але відшкодування витрат на поїздки відносяться відповідно до п. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат нав'язаних з розглядом судової справи і відшкодовуються позивачу при задоволенні позову. Довідка Поліклініки № 5Святошинського району м.Києва від 06.03.2013 року відповідно до якої [PERSON] звертався 22.07.2011 року та 06.03.2013 року до лікаря кардіолога зі скаргами на болі в області серця, як на підставу стягнення шкоди судом не може бути розцінена таким чином, поскільки між станом здоров'я позивача, який потребує лікування і діями відповідача не вбачається причинний зв'язок. Суд приймає до уваги, що державним виконавцем Замостянського відділу ДВС Дячуком В.В. вживались відповідно до вимог ст..ст. 11, 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходи примусового характеру спрямовані на фактичне виконання вимог виконавчого документу, але виконання даного рішення Замостянського районного суду м.Вінниці від 01.12.2009 року по справі № 2-4166/2009 утруднювалось тим, що воно носить не примусовий, а зобов'язальний характер. По заяві [PERSON] до суду про роз'яснення даного рішення, в зв'язку з тим, що в рішенні відсутні заходи примусового виконання, ухвалою Замостянського районного суду м.Вінниці від 05.03.2010 року роз'яснено , що слід зобов'язати [PERSON] повернути [PERSON] 44 000 гривень та зобов'язати [PERSON] повернути [PERSON] автомобіль, тобто знову зазначено про зобов'язальний, а не примусовий характер виконання рішення суду. Статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» «Загальні умови виконання рішень за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення» державний виконавець після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення, перевіряє виконання рішення, у разі його не виконання без поважних причин накладає на боржника штраф, вносить подання правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності тощо. Ці дії державний виконавець Дячук В.В. по справі виконував. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд оцінює докази наявні в справі, відповідно до ст.212 ЦПК України, повно і всебічно з'ясовує обставини на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, відповідно до ст.213 ЦПК України. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до принципу диспозитивності суд розглядає справу на підставі доказів, поданими сторонами. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Таким чином, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України по справівідсутні підстави для відшкодування судових витрат Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed