Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Мар?їнського районного суду Донецької області з позовною заявою про стягнення боргу в порядку відшкодування боргового зобов?язання та визнання права власності на земельну ділянку. У судове засідання позивач та відповідач не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Позивач, [PERSON] , подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач, [PERSON] , подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтвердив, що дійсно отримав грошові кошти в борг, які вчасно не повернув, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. 01.09.2020 року [PERSON] , [INFO] , паспорт № [NUMBER] виданий 27.08.2021 року, в присутності свідків позичив у [PERSON] грошові кошти у розмірі 4 000 доларів США терміном на 1 рік, тобто мав їх повернути 01.09.2021 року, у разі не повернення грошей до вказаної дати з будь-яких причин в якості застави залишає земельну ділянку площею 3,22 га., кадастровий номер 1423384000:02:000:0413, розташовану на території Костянтинівської сільської ради, яка на праві власності належить йому. В разі не повернення грошових коштів він передає її в повне розпорядження [PERSON] , в рахунок погашення боргу. Позивач вказує, що [PERSON] станом на дату звернення до суду запозичені грошові кошти не повернув. Відповідач підтверджує, що запозичені кошти не повернув, про що подав відповідну заяву. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. Відповідно до ст. 576 ЦК України зазначена земельна ділянка є предметом застави і забезпечує виконання [PERSON] боргового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання позичальником свого зобов`язання, забезпеченого заставою, заставоутримувач отримує право звернення щодо стягнення на предмет застави. Відповідно до ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється на підставі рішення суду, якщо інше не встановлено угодою або законом. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved