Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту смерті. В обґрунтування заяви [PERSON] посилається на те, що [INFO] в м.Макіївка Донецької області помер його дідусь - [PERSON]. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки смерть сталася на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, на підставі якого можливо здійснити реєстрацію смерті відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Встановлення факту смерті дідуся необхідне для оформлення спадкових прав. На підставі вищевикладеного [PERSON] просив суд встановити факт смерті [PERSON] в м.Макіївка Донецької області [INFO]. В судове засідання заявник та представник заінтересованої особи не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, кожний окремо подав заяву про розгляд справи без їх участі. Заявник заявлені вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] у м. Макіївка Донецької області помер [PERSON], [INFO], що підтверджується медичним свідоцтвом про смерть № 1017 від 26 травня 2016 року (а.с.10), довідкою про причину смерті (а.с.9) та свідоцтвом про захоронення (а.с.8). Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, серед яких є також м.Макіївка Донецької області. Постановою Верховної Ради України від 17 березня 2015 року окремі райони, міста, села та селища Донецької та Луганської областей було визнано тимчасово окупованими територіями, в тому числі м.Макіївка Донецької області. Згідно з ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Встановлено, що заявник є онуком померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження матері заявника - [PERSON] (а.с.11), свідоцтвом про шлюб [PERSON] та [PERSON] (а.с.12) та свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с.5). Оскільки для реєстрації смерті [PERSON] заявником було пред'явлено документи, які видані на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, Верхньодніпровський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відмовив [PERSON] у проведенні державної реєстрації смерті (а.с.15). Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Судом встановлено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати смерть [PERSON] у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року та ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Так згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Отже при відсутності документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою, державна реєстрація смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог [PERSON] щодо встановлення факту смерті його дідуся, оскільки медичне свідоцтв про смерть не є документом встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою та є підставою для реєстрації смерті, а тому реєстрація смерті неможлива без відповідного рішення суду, отже заявлені вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати, понесені заявником у відповідності до ч. 7 ст. 235 Цивільного процесуального кодексу України необхідно віднести за рахунок заявника. Згідно з п.8 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved