Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує наступним: 03 липня 1998 року він придбав у [PERSON] за 200 (двісті) гривень легковий автопричіп «Одісей» ОДАЗ-8144, 1993 року випуску, голубого кольору, шасі (рама) № [NUMBER] , який був його власником відповідно до технічного талону транспортного засобу, виданого 12.01.1995 року Крижопільським МРЕВ ДАІ Вінницької області. У довідці-рахунок, серії ОПГ №173075 від 03.07.1998 року, зазначено, що вона видається при продажу транспортних засобів або номерних агрегатів торгівельною організацією. Крім цього, в технічному талоні транспортного засобу є відтиск штампу прямокутної форми, на якому зазначено, що причеп ОДАЗ-8144 «Одісей» знято з обліку для подальшого продажу через комерційний магазин України. Державні номери здано. На звороті є відтиск штампу з написом: «причіп «Одісей» продано, довідка-рахунок ОПГ №173075, дата 03.07.1997 року. Поверху штампу є кругла печатка «Для довідок-рахунків 00902381, з відтиском «ВАТ по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню ВАТ «Крижопільський райагротехсервіс». Придбання ним автопричепу підтверджується вказаною довідкою-рахунок, яка відповідає вимогам постанови КМУ №873 від 21.10.1993, яка діяла на час укладення угоди. Позивач зазначив, що на час укладання договору купівлі-продажу автопричепу вважав, що наявність у нього технічного паспорту та довідки-рахунок достатнього для володіння причепом, а комерційний магазин, який видавав довідку-рахунок, передасть всі документи в МРЕВ. Також позивач вказав, що продавець автопричепа - [PERSON] , є його рідним батьком, який помер [INFO] , і він є єдиним спадкоємцем першої черги та оформив право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, яка належала спадкодавцю, інших спадкоємців немає. Позивач вказав, що зазначений автомобільний причіп він не ставив до цього часу на облік у органах ДАІ, оскільки коштів на його оформлення у нього не було, автопричіп за призначенням не використовував. На даний час, з метою використання автопричепу за призначенням, позивач звернувся до Територіального сервісного центру №0543 Регіонального сервісного центру у Вінницькій області МВС України з проханням здійснити державну реєстрацію придбаного ним автомобільного причепа, на що отримав відмову. Оскільки реєстрація причепа на підставі довідки-рахунок неможлива, у зв`язку з тим, що такий документ як довідка-рахунок скасований і він не є підставою для здійснення операцій з транспортним засобом та не підтверджує право власності. Не проведення державної реєстрації причепа сервісним центром порушує його право вільно користуватись придбаним майном. Вважаючи свої права у користуванні та розпорядженні рухомим майном порушеними, позивач вимушений звернутися до суду і просить суд визнати за ним право власності на автомобільний причіп «Одісей» ОДАЗ-8144, шасі (рама) № [NUMBER] , 1993 року випуску. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заявув якій просив справу розглянути без його участі. Позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Представник відповідача Ямпільської міської ради Вінницької області в судове засідання не з`явився. Надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника міської ради. Проти позову не заперечують. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Територіальний сервісний центр №0543 Регіонального сервісного центру у Вінницькій області, в судове засідання не з`явився. Представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Територіальний сервісний центр №0543 Регіонального сервісного центру у Вінницькій області, Рогозянською К.М. надані письмові пояснення, вх.№7144 від 09.10.2019, в яких вона зазначила, що територіальні сервісні центри МВС у своїй діяльності керуються постановою КМУ від 07.09.1998 №1388, якою затверджено «Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» із змінами. Згідно із вказаним Порядком державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників та документів, які підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Постановою КМУ №941 «Про внесення змін до деяких постанов КМУ з питань реєстрації транспортних засобів» було скасовано використання довідки-рахунка при купівлі-продажу та оформленні транспортних засобів, тому позивачеві було відмовлено у реєстрації автомобільного причепу на підставі довідки-рахунку № 173075 від 03.07.1998, оскільки така реєстрація суперечить вимогам чинного законодавства. Представник просила врахувати вказані пояснення при вирішенні заявлених позовних вимог. Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи був належним чином повідомлений про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Враховуючи те, що третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, була належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи та не з`явилася в судове засідання, не повідомила суд про причини своєї неявки, тому суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи розгляд здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. Заяви, клопотання: заяви позивача про розгляд справи без його участі, заява відповідача про розгляд справи без участі їх представника. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі, закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду, про що постановлено ухвали окремими документами. Судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Із копії технічного талону транспортного засобу встановлено, що власником автомобільного причепу «Одісей» ОДАЗ-8144, шасі (рама) № [NUMBER] , 1993 року випуску, є [PERSON] . На технічному талоні є відтиск штампу прямокутної форми, на якому зазначено, що причеп ОДАЗ-8144 «Одісей» знято з обліку для подальшого продажу через комерційний магазин України. Державні номери здано. На звороті є відтиск штампу з написом: «причіп «Одісей» продано, довідка-рахунок ОПГ №173075, дата 03.07.1997 року. Поверху штампу є кругла печатка «Для довідок-рахунків 00902381», з відтиском «ВАТ по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню ВАТ «Крижопільський райагротехсервіс» (а.с.6). Із копії довідки-рахунок, серії ОПГ №173075 від 03.07.1998, встановлено, що [PERSON] купив у [PERSON] за 200 (двісті) гривень легковий автопричіп «Одісей» ОДАЗ-8144, 1993 року випуску, голубого кольору, шасі (рама) № [NUMBER] (а.с.7). Із копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.02.2019 встановлено, що приватним нотаріусом Ямпільського районного нотаріального округу Вінницької області Бешинською Г.А. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] після смерті його батька [PERSON] Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається із земельної ділянки, площею 0,0522 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 0525610100:01:003:0221, розташованої по [ADDRESS] (а.с.8). Із повідомлення Територіального сервісного центру №0543 Регіонального сервісного центру у Вінницькій області, вих. №31/2-0543-326 від 30.08.2019 встановлено, що розглянуто заяву [PERSON] і надані йому письмові пояснення про те, що територіальні сервісні центри МВС у своїй діяльності керуються постановою КМУ від 07.09.1998 №1388, якою затверджено «Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» із змінами. Згідно із вказаним Порядком державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників та документів, які підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Постановою КМУ №941 «Про внесення змін до деяких постанов КМУ з питань реєстрації транспортних засобів» було скасовано використання довідки-рахунка при купівлі-продажу та оформленні транспортних засобів, тому позивачеві було відмовлено у реєстрації автомобільного причепу на підставі довідки-рахунку № 173075 від 03.07.1998, оскільки така реєстрація суперечить вимогам чинного законодавства. Сторонами не заявлено клопотань про витребування інших доказів, виклик свідків чи призначення судових експертиз, а тому суд вирішив справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України. Відповідно до ст.4 ч.1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому підстав для постановлення ухвали про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовження судового розгляду немає. Оцінюючи усі докази у їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виник спір щодо невизнаного права власності позивача на автомобільний причіп «Одісей» ОДАЗ-8144, шасі (рама) № [NUMBER] , 1993 року випуску, який він купив у [PERSON] , що підтверджено довідкою-рахунок, серії ОПГ №173075 від 03.07.1998. Судом встановлено, і вказана обставина підтверджена дослідженими письмовими доказами, що позивач [PERSON] 03.07.1998 року придбав у власність автомобільний причіп «Одісей» ОДАЗ-8144, шасі (рама) № [NUMBER] , 1993 року випуску, за який заплатив кошти у сумі 200 (двісті) гривень. Відповідно до ч.3 ст.5 ЦК України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Враховуючи, що вказані цивільні правовідносини виникли у 1998 році, суд має підстави при вирішенні спору застосувати ЦК України в редакції 1963 року та Закон України «Про власність», які діяли на момент укладення угоди і регулювали зазначені правовідносини. Відповідно до ст.41 ЦК України (ред.1963 року), що діяв на момент придбання позивачем автомобільного причепа, угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. Угоди можуть бути односторонніми і дво- або багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.1 ст.86 ЦК України (ред.1963 року) право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Відповідно до ст.128 ЦК України (ред.1963 року) право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Тобто, моментом виникнення права власності у позивача на автомобільний причеп як набувача майна за договором купівлі-продажу, що посвідчується довідкою-рахунком, є момент передачі йому причепа, а саме - 03.07.1998 року. Відповідно до ст.153 ЦК України (ред.1963 року) договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.224 ЦК України (ред.1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Враховуючи вказані обставини, у позивача виникло право власності на зазначений автомобільний причіп, оскільки між позивачем та [PERSON] досягнуто згоди шодо його продажу, позивач заплатив за придбання причепу [PERSON] кошти в сумі 200 гривень, [PERSON] в свою чергу передав причіп позивачеві, причіп перебував у нього вдома і позивач міг ним вільно та відкрито користуватися. Постановою КМУ №873 від 21.10.1993, яка діяла на момент укладення угоди (договору купівлі-продажу), п.8 передбачено, що державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Правомірність придбання транспортних засобів стверджується документами, скріпленими печаткою, виданими торгівельними організаціями, та ін., таким документом може бути довідка-рахунок за формою, передбаченою додатком №1, видана торгівельною організацією, що реалізує транспортний засіб. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР (далі - Конвенція), зокрема ст.1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. Згідно ст.ст. 41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про власність», який діяв на момент укладення угоди (договору купівлі-продажу) автомобільного причепа,громадянин набуває права власності на майно, одержане внаслідок укладення угод, не заборонених законом. Відповідно до ч.1 ст. 13 Закону України «Про власність» об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення. Вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та оцінюючи усі докази у їх сукупності, беручи до уваги доводи позивача щодо способу відновлення його прав на автомобільний причіп «Одісей» ОДАЗ-8144, шасі (рама) № [NUMBER] , 1993 року випуску, суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає поновленню шляхом визнання за ним права власності на вказаний автомобільний причіп. Суд вважає вказаний спосіб захисту прав позивача обґрунтованим у цьому спорі, оскільки у зв`язку із скасуванням на теперішній час використання довідки-рахунка при оформленні транспортних засобів, позивач не має можливості в інший спосіб захистити своє порушене право. На стягненні судових витрат позивач не наполягає. Користуючись принципом диспозитивності визначеним ч.1 ст.13 ЦПК України, суд не виходить за межі заявлених позовних вимог, а тому підстав для стягнення судових витрат із відповідача на користь позивача не вбачається.

Outcome: approved