Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), відповідно до якого просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з моменту подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що сторони з 07.08.2009р. по 16.01.2019р. перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають спільну дитину, доньку - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу відповідач в добровільному порядку дитину не утримує, хоча є працездатних, інших утриманців не має та може сплачувати аліменти. У зв`язку з чим позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Відповідач в своєму відзиві не погодився з твердженням позивача про те, що він не приймає участі в утриманні спільної дитини, вказав, що надає матеріальну допомогу доньці в добровільному порядку. При цьому, позовні вимоги визнав в повному обсязі. 17.04.2019 ухвалою суду по справі відкрито провадження, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку з повідомленням сторін, учасникам справи встановлено строки для подання заяв по суті справи. 19.06.2019 від відповідача надійшов відзив. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що під час підготовки та подання позовної заяви, в прохальній частині було допущено технічну описку, а саме зазначено аліменти до стягнення в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, замість 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу). Відтак, просила позовні вимоги задовольнити та стягнути аліменти з відповідача саме в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу). Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Не погодився лише з твердженням позивача про ту обставину, що в добровільному порядку не приймає участі в утриманні дитини. При визначенні розміру аліментів просив суд врахувати фінансові можливості останнього. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 07.08.2009 р. по 16.01.2019. Шлюб між сторонами розірвано за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16.01.2019 (справа № 761/43086/18). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серія [NUMBER] , актовий запис № 295). Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Так, статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, який покладається рівною мірою на обох батьків. Відповідно до положень ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 4 ст. 13 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З врахуванням тієї обставини, що відповідач визнав позовні вимоги і таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб чи відповідача, суд приходить до висновку про прийняття визнання позовних вимог відповідачем. Відтак суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.02.2010 року і до досягнення дитиною повноліття тобто до [INFO] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768, 40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved