Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON] ) звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ) про стягнення додаткових витрат на дитину. Позовні вимоги з урахуванням зменшень мотивовані тим, що позивач з відповідачем мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07 червня 2019 року з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] посилається на те, що на лікування дитини витратила кошти у розмірі 43 712,10 грн. та відповідно до принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь частину понесених нею додаткових витрат на дитину у сумі 15 000 грн. Ухвалою суду від 12 березня 2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті в судовому засіданні. В судове засідання позивач не з`явилася, однак надала заяву, в якій уточнені позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити та розгляд даної справи проводити за її відсутністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак надав заяву, в якій уточнені позовні вимоги щодо стягнення додаткових витрат на дитину у розмірі 15 000 грн. визнав та просив розгляд даної справи здійснювати за його відсутності. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07 червня 2019 року з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Судом також встановлено, що сторони проживають окремо. Дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). При цьому такі кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Аналіз норми ч. 1 ст. 185 СК України вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Як вбачається з матеріалів справи, малолітня дитина - [PERSON] . має проблеми зі здоров`ям, в зв`язку з чим позивач витратила кошти на лікування та оздоровлення дитини у розмірі 43 712,10 грн., що підтверджується фіскальними чеками, копії яких додані до матеріалів справи. Таким чином, сума додаткових витрат понесиних [PERSON] на [PERSON] становить 43 712,10 грн., при цьому частину понесених нею додаткових витрат на дитину, яку вона просить стягнути з відповідача складає 15 000 грн. Частиною 2 ст. 185 СК України визначено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до ч. 1 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оцінюючи в сукупності надані до суду докази та те, що дії відповідача стосовно визнання позову не суперечать закону та не порушують прав, свобод та інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved