Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 11\~499 грн. 45 коп. Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 23 січня 2013 року шлюб між нею та відповідачем розірвано та вирішено стягнути з відповідача аліменти на утримання їхнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів. З 01 вересня 2018 року їх син став студентом Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» Інститут спеціального зв`язку та захисту інформації, денної форми навчання. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 04 березня 2020 року було вирішено стягнути з відповідача аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі 1/9 частки усіх видів заробітків батька. Зазначає, що з моменту фактичного припинення шлюбних відносин син проживав разом з нею, та перебував на її утриманні, аліменти відповідач сплачував нерегулярно, життям сина не цікавився, участі у вихованні не приймав. На даний час, відповідач продовжує ухилятися від своїх батьківських обов`язків щодо участі у вихованні сина, зовсім не цікавиться його життя та успіхами у навчанні, жодних коштів на додаткові потреби сина не надає. Водночас, у зв`язку зі вступом сина до вищого навчального закладу, виникла необхідність у придбанні дороговартісної комп`ютерної техніки ноутбука, який потрібен сину для навчання. Дана покупка зумовлена розвитком здібностей сина та відноситься до додаткових витрат. Понесені нею додаткові витрати складають 22\~998 грн. 90 коп., і з огляду на майновий стан її та відповідача, з останнього слід стягнути половину додаткових витрат у розмірі 11\~499 грн. 45 коп. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 04 березня 2020 року в справі №569/14087/19 стягнуто з нього на користь сина [PERSON] аліменти, як на повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/9 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 23 липня 2019 року і до досягнення сином 23 років чи закінчення ним навчання. Рішення набрало законної сили 06 квітня 2020 року. Син сторін є повнолітньої особою і спірний ноутбук був придбаний позивачем 27 червня 2020 року, в період повноліття сина. Враховуючи, що обов`язок щодо участі у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами застосовується тільки щодо малолітньої чи неповнолітньої дитини, правових підстав для стягнення з нього додаткових витрат немає. Окрім того, вказує, що марка та серія ноутбуку, який був придбаний позивачем для сина, свідчать, що він є бюджетним ігровим ноутбуком, а тому придбання спірного ноутбуку не пов`язане з навчанням сина, і позивач не надала доказів, що така покупка була зумовлена розвитком здібностей сина і вказана техніка використовувалася ним для здійснення дистанційного навчання. Також, вказує, що на його утриманні, крім дорослого сина, який продовжує навчання на денній формі навчання та отримує з цього приводу стипендію, ще перебувають двоє малолітніх дітей та дружина. 28 вересня 2020 року представник позивача [PERSON] подала відповідь на відзив, в якій вказала, що прямої вказівки законодавця на обмеження права стягнення додаткових витрат на повнолітню дитину немає. З відповідача дійсно за рішенням суду стягуються аліменти на сина, який продовжує навчання, однак ці витрати пов`язані з витратами на оплату навчання, харчування, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження, а не з розвитком особливих здібностей сина. Додаткові витрати на дитину за своєю суттю не є аліментарними зобов`язаннями, а є витратами, які викликані особливими обставинами, в тому числі і розвитком здібностей сина. Відтак, стягнення додаткових витрат може здійснюватися одночасно зі стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання. Посилання відповідача на те, що придбаний позивачем ноутбук є бюджетним ігровим ноутбуком, а тому його покупка не пов`язана з навчанням сина є необґрунтовані та не доводяться жодними належними, достатніми, допустимими чи достовірними доказами. Комп`ютер на даний час є обов`язковим елементом для розвитку здібностей кожного студента, крім того, син сторін має здібності до обробки та ретушування фотографій, відтак, він здійснює інформаційне наповнення та графічне оформлення сайту ВУЗ. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала з мотивів наведених у позові та у відповіді на відзив, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 30 серпня 2020 року. Представником позивача було заявлено клопотання про витребування доказів та про виклик та допит свідків, в задоволенні яких судом відмовлено. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Рівне 22 червня 2001 року. [PERSON] є студентом Інституту спеціального зв`язку та захисту інформації, денної форми навчання, з 01 вересня 2018 року, що підтверджується довідкою №25/10/2213-618 від 05 червня 2019 року. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 04 березня 2020 року в справі №569/14087/19, яке набрало законної сили 06 квітня 2020 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/9 частки усіх видів заробітків (доходів) батька щомісячно, починаючи з 23 липня 2019 року і до досягнення двадцяти трьох років чи закінчення навчання. 27 червня 2020 року позивачем придбано комп`ютерну техніку ноутбук, який, як вказує позивач, потрібен для навчання сина. На придбання даного ноутбука позивачем понесені витрати в розмірі 22\~998 грн. 90 коп., половину яких вона просить стягнути з відповідача в якості додаткових витрат на дитину. Відповідно до частин першої, другої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Статтею 185 СК України передбачено, що той\~\~з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Виходячи з аналізу статті 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Разом з тим вищенаведеною статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина в період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли повнолітні син, дочка потребують матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення ними двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, а зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, наведеним у постанові від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15. Враховуючи, що витрати на придбання комп`ютерної техніки були понесені позивачем, після досягнення повноліття спільним сином сторін, останнім реалізовано право на стягнення з батька аліментів на період навчання, враховуючи, що обов`язок батьків брати участь у додаткових витратах на повнолітніх дочку, сина, що викликані особливими обставинами, не передбачений нормами Глави 16 СК України, позовні вимоги є безпідставними, не ґрунтуються на вимогах закону, і в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed