Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЕФ Група Компаній» в особі представництва без права юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЕФ Група Компаній» (далі по тексту - відповідач) про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку в розмірі 86 842,26 грн. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що згідно Рішення позачергових загальних зборів засновників ТОВ «АТЕФ Група компаній» (Азербайджанська республіка) № 1/4/П від 04.12.2017 року на території України в м. Києві створено Представництво ТОВ «АТЕФ Група компаній», а його директором було призначеного [PERSON] . Згідно Свідоцтва про реєстрацію виданого Міністерством економічного розвитку та торгівлі № ПІ-5334 від 05.04.2018 року було здійснено реєстрацію на території України представництва іноземної компанії без права юридичної особи - Представництво ТОВ «АТЕФ Група компаній». На підставі Наказу голови Правління ТОВ «АТЕФ Група компаній» № ATEF-149 від 09.07.2019 року [PERSON] було звільнено з посади директора Представництва ТОВ «АТЕФ Група компаній» на підставі п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України, у зв`язку з припиненням повноважень посадової особи. Згідно довідки Представництва ТОВ «АТЕФ Група компаній» від 30.07.2019 року нарахована, але невиплачена заробітна плата на день звільнення склала 160 079,74 грн. У зв`язку з наведеним позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з заяво про видачу судового наказу. 16 жовтня 2019 року Шевченківським районним судом м. Києва було видано судовий наказ. На підставі зазначеного судового наказу 27 грудня 2019 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Авторговим А.М. відкрито виконавче провадження ВП №60941314. 11 січня 2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Авторговим А.М. закінчено виконавче провадження ВП №60941314 у зв`язку з фактичним виконанням. Оскільки затримка виплати з боку відповідача склала 5 місяців та 11 днів, позивач звернувся з позовом до суду про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку в розмірі 86 842,26 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03 лютого 2020 року було відкрито провадження у справі, призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження та призначено судове засідання. 10 вересня 2020 року на адресу суду надійшов відзив відповідача, у якому останній просив суд задовольнити позовні вимоги частково. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 січня 2021 року було закрито підготовче провадження у справі, призначено до розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, заперечував щодо повного задоволення, оскільки не погоджується з розрахунками. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд по суті встановив. За змістом ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що Рішенням позачергових загальних зборів засновників ТОВ «АТЕФ Група компаній» (Азербайджанська республіка) № 1/4/П від 04.12.2017 року на території України в м. Києві створено Представництво ТОВ «АТЕФ Група компаній», а його директором було призначеного [PERSON] . Дане також підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію виданого Міністерством економічного розвитку та торгівлі № ПІ-5334 від 05.04.2018 року На підставі Наказу голови Правління ТОВ «АТЕФ Група компаній» № ATEF-149 від 09.07.2019 року [PERSON] було звільнено з посади директора Представництва ТОВ «АТЕФ Група компаній» на підставі п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України, у зв`язку з припиненням повноважень посадової особи. Згідно довідки Представництва ТОВ «АТЕФ Група компаній» від 30.07.2019 року нарахована, але невиплачена заробітна плата на день звільнення склала 160 079,74 грн. 16 жовтня 2019 року Шевченківським районним судом м. Києва було видано судовий наказ щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЕФ Група Компаній» в особі представництва без права юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЕФ Група Компаній» на користь [PERSON] нарахованої, але невиплаченої заробітної плати в розмірі 160 079,74 грн. На підставі зазначеного судового наказу 27 грудня 2019 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Авторговим А.М. відкрито виконавче провадження ВП №60941314. 11 січня 2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Авторговим А.М. закінчено виконавче провадження ВП №60941314 у зв`язку з фактичним виконанням. Тобто остаточний розрахунок з позивачем здійснено 11 січня 2020 року Частиною 1 ст. 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. За приписами ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення працівником вимоги про розрахунок. Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Враховуючи вказані вимоги чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до п. 5 Постанови № 100 основою для обчислення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цієї Постанови визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий п. 8 Постанови № 100).Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій п. 8 Постанови № 100). Як вже зазначалося вище, з відповідача на користь позивача за рішенням суду було стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.05.2019 по 30.07.2019, а остаточний розрахунок з позивачем здійснено 11.01.2020 року. Як вбачається з довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЕФ Група Компаній» в особі представництва без права юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЕФ Група Компаній» заробітна плата за останні два місяці роботи [PERSON] становить: червень 2019 року - 20146,00 грн., липень 2019 року, а відтак середньоденний заробіток складає - 540,58 грн. Кількість днів прострочення за період з 01.08.2019 по 11.01.2020 складає 161 дні. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за даний період становить 86 842,26 грн. (161 х 840,58). Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.08.2019 по 11.01.2020 у розмірі 86 842, 26 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 868,42 грн. На підставі ст..ст. 47, 94, 116, 117 Кодексу Законів про працю України, Конституцією України,

Outcome: approved