Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про перевід прав та обовязків покупця; визнання частково недійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності, посилаючись на те, що 15 лютого 2007 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], за договором купівлі-продажу відчужено належну їм в рівних частках квартиру [ADDRESS]. Після відчуження вказаної квартири, була придбана квартира [ADDRESS], право власності на яку зареєстроване за [PERSON]. Оскільки позивач вважає, що квартира [ADDRESS] була придбана за кошти, отримані в тому числі від продажу належної йому ? частини квартири [ADDRESS], він вимушений звернутись з позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом одеського міського нотаріального округу [PERSON], в частині складу сторони покупця за договором, визнати позивача стороною покупця по вказаному договору та визнати за [PERSON] право власності на ? частину вказаної квартири. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість. Треті особи [PERSON] та Приватний нотаріус одеського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд, вислухавши учасників цивільного процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги необґрунтовані та задоволенню не підлягають. В судовому засіданні встановлено, що 15 лютого 2007 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], за договором купівлі-продажу продали належну їм в рівних частках квартиру [ADDRESS] громадянину [PERSON]. Згідно договору купівлі продажу від 15 лютого 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом одеського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] придбав у власність квартиру [ADDRESS]. Згідно довідки про склад сімї та прописку, виданої КП ЖКС «Черьомушки» 23 лютого 2015 року, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] відповідальний квартиронаймач з 04.04.2007 року; [PERSON] син з 11.05.2007 року; [PERSON] мати з 04.04.2007 року; [PERSON] онука з 15.08.2012 року. Позивач в обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що квартира [ADDRESS] була придбана за кошти, отримані в тому числі від продажу належної йому ? частини квартири [ADDRESS], що на його думку є підставою для визнання його стороною покупця в договорі купівлі-продажу та визнання за ним права власності на ? частину вказаної квартири. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили суду, що договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] та договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладались фактично одночасно 15 лютого 2007 року, при їх укладанні був особисто присутній позивач [PERSON], якому були відомі умови обох договорів, вказані умови ним не заперечувались, дії всіх сторін мали добровільний характер. Таким чином, договір купівлі-продажу від 15 лютого 2007 року, укладений між [PERSON] (продавець), з одного боку та [PERSON] (покупець), з іншого, посвідчений приватним нотаріусом одеського міського нотаріального округу [PERSON], за яким [PERSON] придбав у власність квартиру [ADDRESS], укладений з додержанням вимог ст. 203 ЦПК України, з відома та в присутності [PERSON]. Відповідно ст. ст.\~10,\~60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про перевід прав та обовязків покупця; визнання частково недійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки позивачем не надано жодних доказів які б підтверджували обставини якими він обґрунтовує позовні вимоги та підстав які б вказували на недійсність\~\~укладеного сторонами договору купівлі продажі квартири(правочину) не встановлено. Крім того, відповідно ст. 257 ЦК України загальний строк позовної давності встановлюється у три роки. Таким чином, на протязі саме цього строку особа, чиї права порушені, має право звернутись з позовом до суду. 10 липня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про перевід прав та обовязків покупця; визнання частково недійсним договору купівлі-продажу укладеного 15 лютого 2007 року, тобто після спливу строку позовної давності, визначеного ст. 257 ЦК України, про застосування якого заявлено стороною у спорі, що також є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed