Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про захист права власності. В обґрунтування позову вказує, що 17.07.2009 року між [PERSON] та ним було укладено договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу було посвідчено приватним нотаріусом Коваленко О.В. На підставі вищевказаного договору купівлі-продажу він є єдиним власником вказаної квартири. Водночас, зі свого боку відповідач умови вказаного договору порушує, у подальшому порушує його право у користуванні своєю власністю, а саме його квартирою. Так відповідач ключі від квартири не передав, його квартиру від своїх речей не звільняє, квартиру не передав. На його усні прохання щодо звільнення квартири відповідач ніяким чином не реагує, ключі від квартири не віддає, а тому вважає, що такі дії відповідача порушують його права, як власника цього майна. Також вказує, що договору оренди, договору користування житловим приміщенням він не укладав з відповідачем, своєї згоди на проживання у квартирі він не надавав. На сьогоднішній день у нього є дружина і малолітня дитина, а тому їм необхідне окреме місце проживання, а саме квартира, яка належить йому на підставі договору купівлі-продажу. Він пропонував відповідачу по справі добровільно звільнити квартиру, але останній зі свого боку повністю ігнорує його та не виконує його законні вимоги. [PERSON] не має будь яких законних підстав для проживання у квартирі. Враховуючи вищевикладене та існуючі обставини даної справи, вважає, що його права як власника вказаного нерухомого майна є порушеними відповідачем, а тому підлягають захисту. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд: усунути перешкоди у користуванні, володінні, розпорядженні квартирою [ADDRESS], шляхом зобов'язання [PERSON], [INFO], звільнити житлове приміщення. Позивач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить ухвалити рішення, яким позов задовольнити повністю. Представник позивача [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить ухвалити рішення, яким позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні 10.01.2017 року щодо позову заперечив, просив суд у задоволені позову відмовити. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 57 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. Згідно із ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Положенням ч.1 ст. 317 та ч.1 ст.319 ЦК України, встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, і він реалізовує їх на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Судом встановлено, що згідно договору купівлі продажу квартири від 17.07.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області Коваленко О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3125, [PERSON] продав [PERSON] квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4-5). Згідно Витягу про державну реєстрацію прав № 32526177 від 16 грудня 2011 року (а.с. 6), технічного паспорту (а.с. 10-11), [PERSON] є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] Згідно довідок Покровської міської ради від 17.11.2016 року, № 799 від 15.12.2016 року, які видані, [PERSON] з 21.11.2008 року знятий з реєстраційного обліку з квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9, 21). Згідно довідки № 5268 від 13.12.2016 року, виданої КУ «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення), [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). У статті 379 ЦК України зазначено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. За змістом статті 156 ЖК УРСР право користуватися жилим будинком (квартирою) належить членам сім'ї власника жилого будинку (квартири). До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідач у справі не є членом сім'ї позивача в розумінні ч.2 ст.64 ЖК УРСР, не є власником чи наймачем вказаного житла. Оскільки власник житла має право на реалізацію передбаченого ст.ст.317,319 ЦК України права володіння, користування та розпорядження своїм майном він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування своїм майном. Також судом встановлено, що між позивачем та відповідачем будь-яких угод щодо користування спірною квартирою не укладалося і відповідач проживає у квартирі, яка належить позивачу без будь-яких правових підстав, чим порушує права позивачу як власнику даної квартири. Відповідно до п. 33 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав», за якою відповідно до положень статей 391,396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Таким чином, відповідно до п.3 ч.2 ст.16 ЦК України права позивача на безперешкодне володіння, користування та розпорядження квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS], підлягають судовому захисту, оскільки відповідач безпідставно займає квартиру, яка належить позивачу, а тому позов слід задовольнити

Outcome: approved