Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення моральної шкоди. В обґрунтування збільшених позовних вимог позивач зазначив, що вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2013 року відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 Кримінального кодексу України, та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі на пять років, але ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2014 року з підстав, передбачених ч.5 ст. 74, ч.1 ст.49 КК України, [PERSON] звільнено від відбування призначеного судом покарання у звязку зі спливом строків давності. Таким чином провина відповідача у заподіянні позивачу моральної шкоди підтверджена вироком суду, який набув чинності. Вироком суду встановлено, що [PERSON] 25 березня 2004 року близько 16:05 години на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин біля гаража № 37, розташованого в гаражному кооперативі «Південний» м. Першотравенська, діючи навмисно, завдав не менше чотирьох ударів рукою в ділянку голови [PERSON], заподіявши йому при цьому тілесне ушкодження: краніо-лицева травма у вигляді параорбітальних синців, садна надбрівної ділянки та перелом кісток носа, які за своїм характером, відповідно до висновку комісійної судово - медичної експертизи 39/11 від 22 червня 2012 року, належать до легких тілесних ушкоджень та у вигляді контузії правого очного яблука з розривами конюктиви та субконюктивальним крововиливом, що призвело до підвивиху кришталика, зниження гостроти зору, а в подальшому до запальних явищ у судинній оболонці, відшарування сітківки та фіброзних змін склоподібного тіла, внаслідок чого розвинулася субатрофія очного яблука та птоз верхньої повіки правого ока, які за своїм характером, відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи №39/11 від 22 червня 2012 року, викликали у [PERSON] розлад здоровя і призвели до наслідків, які заподіяли 50% постійної втрати загальної працездатності та призвели до непоправного знівечення обличчя і належать до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою розладу здоровя, поєднаного зі стійкою втратою працездатності не менш ніж на одну третину та які спричинили не поправне знівечення обличчя [PERSON] Внаслідок вищезазначеного позивач зазнав невиправного нервового потрясіння, душевних страждань на все життя, адже втратив зір на одному оці, яке засохло і тому втратило всі функції людського ока через понівечене обличчя мусить постійно одягати окуляри, відчуває постійні болі у голові, потерпає від високого артеріального тиску, змушений постійно звертатися до лікарів, постійно вживати ліки, на які його родиною витрачаються чималі кошти. Це невиправно обмежило його життєдіяльність, пригнічує його душевний стан. Адже до заподіяння йому відповідачем тілесних ушкоджень, що підтверджено судовим вироком, він вів активний спосіб життя. Тепер же не з власної вини почувається людиною фізично обмеженою, що завдає йому невиправних душевних страждань. Позивач почувається певною мірою ізольованим від решти суспільства і дискримінованим в соціальному плані, оскільки втратив повноцінні можливості спілкування і отримувати різноманітні послуги, змушений пристосовуватися до нових умов життя в суспільстві, повноправним членом якого внаслідок вищезазначених обставин вже не почувається. Внаслідок заподіяних йому відповідачем невиправних тілесних ушкоджень і душевних страждань та спричиненого цим суттєвого погіршення його стану здоровя він потребує сторонньої допомоги, яку постійно отримує від членів своєї родини. Тобто, він потребує певного соціального захисту та підтримки при вирішенні навіть звичайних соціально - побутових проблем. Тому йому доводиться постійно адаптуватися і тому він змушений був змінити місце роботи у звязку з втратою працездатності з більш високооплачуваної на роботу з меншою заробітною платою щоб пристосуватися до його потреб його стану здоровя та нових умов життя, які чимдалі для нього ускладнюються. Оскільки до заподіяння йому відповідачем невиправних тілесних ушкоджень він почувався людиною повноцінною в усіх відношеннях, а тепер відчуває постійні моральні страждання. Враховуючи вищезазначені обставини, а також те, що здоровя позивача та повноцінне життя вже не повернути, він оцінює заподіяні відповідачем душевні та фізичні страждання у сумі 2\~880\~000 гривень. З урахуванням збільшених позовних вимог просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] моральну (немайнову) шкоду у розмірі 2\~880\~000 гривень. Позивач та його представники в судовому засіданні, позовні вимоги підтримали в повному обсязі просили їх задовольнити. Відповідач надав суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що позовні вимоги не визнає з наступних підстав. Позивачем не надано доказів спричинення йому моральної шкоди та її розміру. У позовній заяві не зазначено, за яким розрахунком позивач визначив спричинену, на його думку, моральну шкоду. Підстави відшкодування моральної шкоди визначені статтями 1167 та 23 ЦК України та обставини спричинення моральної інколи повинні підтверджуватися належними та допустимими доказами. Позивачем не додано таких доказів до позовної заяви. Додані до позову вирок Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2013 року та ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2014 року не підтверджують в чому полягає моральна шкода та її розмір. Позивачем не надано доказів того, що він ізольований у суспільстві та дискримінований в соціальному плані, що він потребує стороннього догляду та соціального захисту для вирішення соціально-побутових проблем. Відсутні належні та допустимі докази і того, що він втратив працездатність, в тому числі і на час зміни місця роботи, і що ця зміна місця роботи пов'язана із станом його здоров'я. На підставі викладеного просить в задоволенні позовних вимог [PERSON] до нього відмовити. В судовому засіданні відповідач та його представник заперечення проти позову підтримали, просили суд в задоволенні позову відмовити. Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON], який надав висновок судово-психологічної №60/17-23 від 30 березня 2017 року, підтвердив суду, що у позивача [PERSON] за умов ситуації, що досліджується по справі, викликає у нього почуття безсилля перед обставинами, що склалися, підвищує внутрішнє напруження та знижує його емоційну стійкість і веде до душевних переживань, що призводить до душевної травми. Тому у [PERSON] були зміни як в психоемоційному стані, так і індивідуально - психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню його як особистості і виникли в наслідок заподіяння йому злочином шкоди при обставинах встановлених у вироку Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2013 року. Ситуація, що досліджується за справою для позивача [PERSON] - є психотравмуючою і йому нанесені особливі страждання (моральна шкода). Позивачу [PERSON] були нанесені особливі страждання (моральна шкода) за умов ситуації та при обставинах встановлених у вироку Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2013 року справа № 1-3/1. Можливий розмір (грошовий еквівалент) компенсації завданої [PERSON] моральної шкоди становить 900МЗП, розмір якої приймається рівному розміру мінімальної заробітної плати в Україні, прийнятій на момент винесення рішення судом. Додав, що «можливий» розмір (грошовий еквівалент) компенсації носить виключно ймовірний характер, остаточне його визначення відноситься до компетенції суду. Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши експерта, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2013 року [PERSON] /відповідача у справі/ визнано винним у вчиненні злочину відносно [PERSON], /позивача у справі/ передбаченого ч.1 ст.121 КК України. Згідно даного вироку \~25 березня 2004 року близько 16 години 05 хвилин [PERSON] на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин біля гаража № 37, розташованого в гаражному товаристві «Південне» м.Першотравенська, діючи навмисно наніс не менше чотирьох ударів рукою в область голови [PERSON], заподіявши йому при цьому наступні тілесні ушкодження: краніо лицева травма у вигляді параорбітальних синців, садна надбрівної ділянки та перелом кісток носа, які за своїм характером відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 39/11 від 22 червня 2012 року відносяться до легких тілесних ушкоджень та у вигляді контузії правого очного яблука з розривами конюнктиви та субконюнктивальним крововиливом, яка призвела до підвивиху кришталика, зниженню гостроти зору, а в подальшому до запальних явищ у судинній оболонці, відшаруванню сітківки та фіброзних змін склоподібного тіла, внаслідок чого розвинулася субатрофія очного яблука та птоз верхньої повіки правого ока, які за своїм характером відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 39/11 від 22 червня 2012 року викликали у [PERSON] розлад здоров'я і призвели до наслідків, які заподіяли 50% постійної втрати загальної працездатності та непоправного знівечення обличчя та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою розладу здоров'я, поєднаного зі стійкою втратою працездатності не менш ніж на одну третину та які спричинили непоправне знівечення обличчя [PERSON] Суд, оглянувши у судовому засіданні \~обличчя потерпілого [PERSON] встановив, що у нього наявні очевидні наслідки травми правого ока, отриманої 25 березня 2004 року, які згідно висновку судово-медичних експертиз № 96/к від 29 жовтня 2010 року та № 39/11 від 22 червня 2012 року є невиправними, вони є добре помітними, при цьому обличчя потерпілого у звязку з чим має неприємний вигляд, не властивий нормальному людському обличчю, тобто суд вважає, що тілесні ушкодження є такими що непоправно знівечили обличчя потерпілого. Таким чином оцінивши зовнішній вигляд потерпілого [PERSON] на момент розгляду справи, виходячи із загальноприйнятих уявлень про вигляд людини, суд приходить до переконання, що тілесні ушкодження спричинені [PERSON] потерпілому на обличчі відносяться то тяжких тілесних ушкоджень, оскільки є такими, що спричинили непоправне знівечення обличчя потерпілого. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2014 року, [PERSON], звільнено від призначеного вищезазначеним вироком покарання у звязку із закінченням строків давності, в іншій частині вирок залишено без змін. Згідно довідки міністерства охорони здоровя серії МСЕ ДНА-01 №293997 від 28 квітня 2002 року встановлено, що [PERSON] призначена 3 група інвалідності. Висновком Черкаського відділення Київського науково дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №60/17-23 від 30 березня 2017 року встановлено, що у позивача [PERSON] за умов ситуації, що досліджується по справі, викликає у нього почуття безсилля перед обставинами, що склалися, підвищує внутрішнє напруження та знижує його емоційну стійкість і веде до душевних переживань, що призводить до душевної травми. Тому у [PERSON] були зміни як в психоемоційному стані, так і індивідуально- психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню його як особистості і виникли в наслідок заподіяння йому злочином шкоди при обставинах встановлених у вироку Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2013 року. Ситуація, що досліджується за справою для позивача [PERSON] - є психотравмуючою і йому нанесені особливі страждання (моральна шкода). Позивачу [PERSON] були нанесені особливі страждання (моральна шкода) за умов ситуації та при обставинах встановлених у вироку Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2013 року справа № 1-3/1. Можливий розмір (грошовий еквівалент) компенсації завданої [PERSON] моральної шкоди становить 900МЗП, розмір якої приймається рівному розміру мінімальної заробітної плати в Україні, прийнятій на момент винесення рішення судом. Згідно витягу серії АГ № 483885 та довідки №848118 з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідач у справі [PERSON], є підприємцем за видом діяльності технічне обслуговування та ремонт автомобілів. Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного. Згідно ч.1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК/ кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 61 ЦПК України передбачено, що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи це суд приходить до висновку, що факт умисного спричинення відповідачем [PERSON], тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило непоправне знівечення обличчя позивача, знайшов своє підтвердження під час судового розгляду. Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України /далі ЦК/ Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода серед іншого полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частиною 1 ст. 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Суд враховуючи вищезазначені норми права та встановлений факт умисного спричинення відповідачем [PERSON], тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило непоправне знівечення обличчя позивача, приходить до висновку про наявність моральної шкоди, протиправність діяння її заподіювача - відповідача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням [PERSON], та вини останнього в її заподіянні. Позивач оцінює заподіяну йому моральну шкоду в розмірі 2\~880\~000 гривень, виходячи з Висновку Черкаського відділення Київського науково дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №60/17-23 від 30 березня 2017 року. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного. Згідно ч. 6-7 ст. 147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу. Незгода суду з висновком експерта повинна бути мотивована. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Надаючи оцінку Висновку Черкаського відділення Київського науково дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №60/17-23 від 30 березня 2017 року, як доказу на підтвердження розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що відповідно до ст. 145 ЦПК України, призначення судово-психологічної експертизи для вирішення питання про можливий розмір відшкодування моральної шкоди не є обовязковим. Пунктом 6.6, розділу VI Психологічна експертиза, Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, що затверджено Наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 «Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень», затверджено орієнтовний перелік вирішуваних питань, які можуть вирішуватися такою експертизою, з яких вбачається, що експерт може надати відповідь, виключно щодо «можливого» розміру грошової компенсації за завдані страждання (моральну шкоду). З резолютивної частини висновку експерта №60/17-23 вбачається, що визначений експертом «можливий» розмір грошової компенсації за завдані страждання (моральну шкоду) носить виключно ймовірний характер, що підтвердив експерт [PERSON], під час його допиту в судовому засіданні. Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається виключно судом. При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних Позивачу моральних страждань, характер та об'єм його душевних, психічних страждань, в зв'язку з заподіянням йому тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило непоправне знівечення обличчя позивача, умисну вину [PERSON] - відповідача в завданні шкоди; наслідки викликані заподіяною шкодою - непоправне знівечення обличчя; перенесені Позивачем і по теперішній час душевні страждання та переживання; тривалість перенесених страждань; зміни в житті викликані правопорушенням. Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням встановлених судом обставин характеру спричиненої шкоди, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на користь позивача 100 000,00 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які Позивач переживав протягом тривалого часу та які переносить на теперішній час. В задоволені решти позовних слід відмовити. Розподіл судових витрат слід здійснити відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial