Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та просить прийняти рішення про розірвання шлюбу між ним та відповідачем, який був зареєстрований 05 листопада 1988 року Городнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівської області, актовий запис № 92. З позовної заяви виходить, що 05 листопада 1988 року Городнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану було зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис № 92. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Спільне сімейне життя фактично припинено і всі духовні та фізичні зв`язки між сторонами втрачено. Сторони не проживають разом вже 17 років, але відповідач у добровільному порядку не бажає офіційно розривати шлюб. Майнових спорів між сторонами на сьогоднішній день немає. Ухвалою судді від 26 березня 2020 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у даній справі. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи останній повідомлявся належним чином, у поданій до суду позовній заяві міститься письмове клопотання позивача з проханням розгляд справи провести без його участі. Також від представника позивача - адвоката Слєпченка С.А. до суду надійшла письмова заява від 28.04.2020 року з проханням розглянути справу без участі позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує позивачем ( а.с. 2, 14-16 ). Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялась належним чином та останній направлялись рекомендованим листом судові повістки про виклик до суду за адресою її місця реєстрації : [ADDRESS]. Згідно відміток поштового відділення судові повістки про виклик до суду повернуті без вручення відповідачу, оскільки остання за вказаною адресою відсутня ( а.с. 20-21, 27 ). Відповідно до ст. 128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно приписів ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. З огляду на викладене, а також враховуючи положення ст. 128, 130, 131 ЦПК України, відповідач [PERSON] вважається такою, що належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання. Враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилась, не подала відзив на позов, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд, виходячи з приписів ст. 280 ЦПК України, приходить до висновку щодо можливості провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що винесено відповідну ухвалу від 18 червня 2020 року. Наявних у справі матеріалів про права та обов`язки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши позицію позивача по суті заявлених позовних вимог, перевіривши матеріали справи та дослідивши в судовому засіданні докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 05 листопада 1988 року Городнянський райвідділом РАЦС Чернігівської області, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 05 листопада 1988 року, про що Городнянським районним відділом ЗАГС Чернігівської області зроблено відповідний актовий запис № 92. Прізвище подружжя після реєстрації шлюбу : [PERSON] , [PERSON] ( а.с. 4 ). Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 55 СК України передбачає, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. При цьому стаття 56 СК України визначає, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги відсутність у сторін спільних дітей. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу позивач у позовній заяві зазначає те, що спільне сімейне життя між сторонами фактично припинено, вони вже 17 років не проживають разом. З огляду на викладене, а також враховуючи фактичні взаємини подружжя, наведені позивачем причини розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам, в зв`язку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved