Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов обґрунтовує тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.04.2010 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, про що було зроблено відповідний актовий запис №334. В шлюбі народилася дочка [PERSON], [INFO]. Вказує, що сімейні відносини з відповідачем не склалися через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігнорування відповідачем налагодження сімейних відносин. З грудня 2013 року з ініціативи дружини проживають окремо. Шлюб існує формально, оскільки фактично подружні відносини припинені. Покликаючись на викладені обставини, шлюб, укладений з відповідачем, просив розірвати. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав з підстав, наведених в позовній заяві. Просив шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явилась, будучи належним чином повідомленою про дату час та місце розгляду справи. Відповідач тричі надсилала суду заяви про відкладення розгляду справи 03.09.2014 року, 26.09.2014 року та 22.10.2014 року у зв'язку з сімейними обставинами та хворобою, не надаючи при цьому належних доказів таких обставин, тому суд ухвалив розгляд справи проводити у відсутності відповідача. Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З пояснень позивача, матеріалів справи судом встановлено, що 30.04.2010 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 334, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 30.04.2010 року(а.с.4). В шлюбі народилась дочка [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 19.06.2012 року(а.с.5). Сімейне життя між сторонами не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігнорування відповідачем налагодження сімейних відносин. З пояснень відповідача судом встановлено також, що він спілкується з дружиною та дитиною, ним вживались заходи для примирення та збереження сім'ї, в тому числі і під час перебування справи про розірвання шлюбу в провадженні суду, на що не погодилася відповідач. Зі сторони останньої спроб налагодити стосунки та зберегти сім'ю не було. Зважаючи на такі обставини, відсутність клопотання відповідача про надання строку на примирення та категоричне заперечення позивача щодо збереження шлюбу, суд вважає недоцільним в даному випадку вживати заходів щодо примирення подружжя та надавати їм такий строк. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач тривалий час подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально. На основі наведеного та виходячи із вимог ст.112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб між ними слід розірвати. На підставі ст.ст.104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved