Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовом до Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про встановлення факту сумісного проживання та поновлення строку для прийняття спадщини за законом. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що [PERSON] помер [INFO] . На момент смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Як зазначає позивач, на момент смерті [PERSON] він проживав разом із померлим, проте його місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . 17.09.2019 року позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак за результатами такого розгляду вказаної заяви було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва, де було зазначено, що причиною відмови є той факт, що позивач протягом шести місяців з дня смерті [PERSON] не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. У зв`язку із вищевикладеним [PERSON] змушений звернутись із відповідним позовом до суду. Ухвалою суду від 11.10.2019 року зазначену позовну заяву було залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.11.2019 року було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 03.02.2020 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позовної заяви [PERSON] відмовити у повному обсязі, оскільки позовні вимоги є необґрунтованими, а докази, надані позивачем є неналежними. Суд, розглянувши заяву, вивчивши матеріали цивільної справи, заслухавши вступне слово представника позивача, покази свідка, вважає заяву такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00020716243 від 07.08.2018 року. Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї та прописку вбачається, що [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270\~\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Допитана у судовому засіданні від 24.02.2020 року в якості свідка, [PERSON] , повідомила суду, що є сусідкою померлого [PERSON] . За місцем реєстрації [PERSON] часто бачила [PERSON] , який допомагав померлому, що свідчить про той факт, що останній мешкав саме за адресою: [ADDRESS] . Так, факт спільного проживання [PERSON] разом із [PERSON] підтверджується поясненнями самого [PERSON] в судовому засіданні, наявними матеріалами справи та показами свідка [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку по необхідність задовольнити позовні вимоги [PERSON] в частині встановлення факту сумісного проживання із [PERSON] . Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині поновлення строку для прийняття спадщини за законом, суд зазначає, що в силу вимог ст. 1268 ЦК України, у разі встановлення факту спільного проживання спадкоємця, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вимога щодо поновлення такого строку не підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial