Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позову вказує, що 22.02.2016 року між ним та відповідачкою [PERSON] був укладений Договір позики (розписка), відповідно до умов якого він передав відповідачці [PERSON] грошові кошти у розмірі 22000 дол. США, що на день позики за офіційним курсом НБУ складало 590700 грн., а відповідачка [PERSON] отримала вказані кошти та зобов`язалася їх повернути в строк до 22.02.2017 року. Факт отримання відповідачкою коштів в розмірі 22000 дол. США підтверджується розпискою від 22.02.2016 року. Вказує, що строк повернення боргу сплив 22.02.2017 року, однак відповідачка [PERSON] борг до даного часу йому не повернула. На даний час сума заборгованості складає 22000 дол. США, що є еквівалентом 540980 грн. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (Позикодавець) передає у власність другій стороні (Позичальникові) грошові кошти, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір є укладеним з моменту передання грошової суми Позичальнику. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А тому, просить стягнути з відповідачки [PERSON] на його користь борг за Договором позики від 22.02.2016 року в розмірі 22000 дол. США, що на день звернення до суду з позовом складає 540980 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.02.2020 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного судового провадження. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, але 16.03.2020 року подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність за наявними в матеріалах справи доказами, позов задовольнити. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилася, але 16.03.2020 року подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, а також вказує, що позовні вимоги вона визнає повністю. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. \~ \~ \~ \~Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що 22.02.2016 року між [PERSON] та відповідачкою [PERSON] був укладений Договір позики (розписка), відповідно до умов якого [PERSON] передав відповідачці [PERSON] грошові кошти у розмірі 22000 дол. США, що за офіційним курсом НБУ складало 590700 грн., а остання отримала грошові кошти та зобов`язалася їх повернути в строк до 22.02.2017 року. Вказаний факт підтверджується власноручно написаною [PERSON] розпискою (а.с. 4). Строк повернення коштів закінчився 22.02.2017 року, однак борг за Договором позики від 22.02.2016 року позивачу [PERSON] відповідачкою [PERSON] не повернутий. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (Позикодавець) передає у власність другій стороні (Позичальникові) грошові кошти, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір є укладеним з моменту передання грошової суми Позичальнику. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Оскільки, в судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] свої зобов`язання за Договором позики від 22.02.2016 року не виконала та не повернула позивачу після закінчення строку вказаного Договору, а саме після 22.02.2017 року позику в розмірі 22000 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на момент подачі позову до суду складало 540980 грн., тому суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] та стягнення із відповідачки [PERSON] на його користь суми позики за Договором позики від 22.02.2016 року 22000 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на день звернення з даним позовом становить 540980 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути із відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] сплачений ним при подачі даного позову до суду судовий збір в розмірі 5409 грн. 90 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved