Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] , про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та призначення опікуна. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що позивачка є бабусею малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка народилася у шлюбі між донькою позивачки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] (після укладення шлюбу [PERSON] обрала прізвище « [PERSON] ») та малолітнього [PERSON] , [INFO] , який народився у шлюбі між її донькою [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 15 квітня 2015 року рішенням Гайсинського районного суду шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [PERSON] та онук [PERSON] , залишилися проживати в позивачки, після розірвання шлюбу батько дитини [PERSON] , участь в утриманні, вихованні, розвитку дитини не приймає. 31.07.2015р. зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , в якому у них [INFO] народилася спільна донька [PERSON] . З лютого 2016 року донька позивачки та її чоловік [PERSON] припинили спільне проживання однією сім`єю. Її донька та онука [PERSON] , залишилися проживати біля позивачки [PERSON] , після припинення спільного проживання батько дитини [PERSON] дитиною не цікавиться, участь в утриманні, вихованні, розвитку дитини не приймає, а [PERSON] , [INFO] , покинула адресу їхнього спільного місця проживання в [ADDRESS] , залишивши дітей та не приймала участі у їх вихованні та утриманні, з дітьми не бачилася. [INFO] в м.Обухів Київсбкої області [PERSON] померла. Малолітні [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають разом із позивачкою за її адресою реєстрації. Виховує їх самостійно без участі та підтримки з боку відповідачів. Діти знаходяться на її повному утриманні та займається їх моральним, культурним та духовним розвитком. Відповідачі своїми дітьми не піклуються, не проявляють заінтересованості в подальшій долі дітей, не цікавляться їх успіхами, станом здоров`я, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дітьми; не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу, а тому ухиляються від виховання дітей, свідомо нехтують своїми обов`язками, а тому, відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, ці обставини є підставою для позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх малолітніх дітей, призначення [PERSON] їх опікуном та стягненню з відповідачів на користь позивачки аліментів на утримання малолітніх [PERSON] 08.03.2014р. та [PERSON] в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дати подання позову до суду та до досягнення дітей повноліття. У відповідності до ст. ст.\~174,\~178 ЦПК України\~відповідачі не скористалися своїм процесуальним правом та не направили суду відзиви на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Ухвалою суду від 02.03.2020 у справі було відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. 12.11.2020р. ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області уточнено прізвище відповідачки [PERSON] на [PERSON] , провадження в справі в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей та стягнення з неї на користь позивачки [PERSON] на утримання малолітніх дітей зарито у зв`язку із смертю [INFO] відповідачки [PERSON] . У судовому засіданні позивачка та її представник адвокат Луговський А.С. позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] , 29.07.2020р. в судовому засіданні подав до суду письмову заяву в які просив призначити судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу та зобов`язався здійснити оплату за її проведення, однак після цього жодного разу в судове засідання не з`явився. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи в судове засідання не з`явився. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Ярмолинецької сільської ради Гайсинського району Вінницької області в судове засідання не з`явився, письмово вимоги позову підтримав, просив їх задовільнити (а.с.60,82). Ухвалою суду від 20.07.2021 було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. 12.11.2020р. ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області за клопотанням відповідача [PERSON] призначено у справі судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу,\~проведення якої\~доручено експертам\~Вінницького науково\~ дослідного\~експертно - криміналістичного\~центру МВС\~України, попередивши їх про кримінальну відповідальність за ст.384, ст.385 КК України. На вирішення експертам поставлено запитання: чи є [PERSON] , [INFO] , біологічним батьком [PERSON] , [INFO] . Витрати по проведенню експертизи покладено на [PERSON] та зобов`язано [PERSON] та [PERSON] разом з дитиною [PERSON] , [INFO] , з`явитися для проведення досліджень у визначений експертами час (при собі мати паспорти, свідоцтво про народження дитини, а [PERSON] - кошти у визначеному експертною установою розмірі), роз`яснено, що в разі ухилення від проведення експертизи відповідно до ст.109 ЦПК України суд може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні, однак повідомленням судового експерта Н.М. Філімонова про неможливість проведення експертизи від 22.03.2021р. експертиза проведена не була через неявку [PERSON] до експертної установи для відбору експериментальних зразків. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника адвоката Луговського А.С., вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази в цілому, встановив, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.03.2014р. неповнолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.15) матір`ю зазначено [PERSON] , батьком [PERSON] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.11.2015р. неповнолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с.19) матір`ю зазначено [PERSON] , батьком [PERSON] . Як слідує із рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 15.04.2015р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 15.04.2015р. (а.с.17). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] 31.07.2015р. зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , які після державної реєстрації шлюбу присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.18). Із довідки виданої директором (завідувачем) ДНЗ «Світанок» с.Ярмолинці №19 від 03.07.2019р. [PERSON] та [PERSON] відвідують ДНЗ «Світанок» с.Ярмолинці, яких приводять та забирають баба [PERSON] та дід [PERSON] (а.с.21). Згідно з довідки №28 від 16.01.2017р. виданої Ярмолинецької сільської ради Гайсинського району Вінницької області про склад сім або зареєстрованих у житловому будинку, до складу сім`ї [PERSON] входять чоловік [PERSON] та онуки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.23). Згідно з Актами обстеження матеріально-побутових умов складеного 13.06.2016р. та 03.07.2019р. (а.с.22,24) слідує, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають біля своєї бабусі [PERSON] , вона разом із чоловіком [PERSON] їх самотужки забезпечують всіма необхідними речами та відвідують дитячий садок. Мати [PERSON] , батько [PERSON] , [INFO] [PERSON] , та батько [PERSON] , [INFO] [PERSON] участі у вихованні та утриманні дітей не приймають. В будинку де проживає сім`я є усі необхідні умови для проживання та належного розвитку дітей. На підтвердження родинних відносин позивача та дітей надано свідоцтва про народження дитини, їх матері [PERSON] , відповідно до якого [PERSON] є її матір`ю і приходиться рідною бабою неповнолітнього [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). Відповідно до\~ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Отож позивач наділена правом на звернення до суду із даним позовом. Відповідно до частини третьої\~статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частини першої\~статті 164 СК України\~мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення пункту 2 частини першої\~статті 164 СК України\~дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Частиною четвертою\~статті 19 СК України\~визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до частини п`ятої\~статті 19 СК України\~орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дитини [PERSON] , 08.03.2014р., було предметом розгляду Виконавчим комітетом Немирівської міської ради Вінницької області 16.10.2019, за наслідками якого було ухвалено рішення №465 та затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських [PERSON] (далі - висновок). Згідно з висновком комісія вважала за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно його сина [PERSON] , 2014 року народження. Суд, оцінивши усі зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку, що обставини наведені позивачем у позовній заяві доведені належними, допустимими та достовірними доказами, а їх зв`язок у сукупності є достатнім на підтвердження факту ухилення відповідачів від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. За таких обставин, суд вважає, що достатні усі правові підстави для застосування крайнього заходу впливу до відповідачів шляхом позбавлення їх батьківських прав, який відповідає інтересам дітей, отож позов підлягає до задоволення. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину (ч. 2\~ст. 166 СК України). Наведене узгоджується і з приписами викладеними в ч.4\~ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»\~де передбачено, що позбавлення батьківських прав не звільняє від обов`язку утримувати дитину. Зі змісту\~ст.180 СК України\~вбачається, що\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3\~ст.181 СК України). Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен врахувати обставини визначені частиною 1\~статті 182 СК України. Відповідно до частини 2\~ст.182 СК України, передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Визначаючись із розміром аліментів, які слід присудити із відповідачів на користь дитини, суд виходить із якнайкращого для забезпечення її гармонійного розвитку з урахуванням обставин, передбачених\~ст..182 СК України\~та обставин встановлених у судовому засіданні. Відповідачі не надали жодних заперечень проти обставин зазначених у позові, у тому числі щодо розміру аліментів, які позивач просить суд присудити із них на користь дитини. Враховуючи встановлені судом обставини, а також приймаючи до уваги розмір прожиткового мінімуму на дитину визначений законодавцем, суд дійшов висновку, що відповідачі спроможні надавати матеріальну допомогу на утримання дітей у виді 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.180,\~191 СК України\~аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. При вирішенні питання про встановлення піклування над неповнолітніми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та призначення їм піклувальника, суд виходить із наступного. Відповідно до\~ст.243 СК України\~опіка, піклування встановлюється над дітьми - сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених\~Цивільним кодексом України. Згідно з ч.2\~ст. 244 СК України\~при призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Як зазначено у частинах 3 та 4\~ст. 60 ЦК України\~суд встановлює опіку над малолітньою дитиною та піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вони позбавлені батьківського піклування. Статтею 62 цього ж Кодексу\~визначено, що опіка та піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка їх потребує, або за місцем проживання піклувальника (опікуна). Згідно із рішенням №48 виконкому Ярмолинецької сіьської ради Гайсинського району Вінницької області від 19.06.2019, виконавчий комітет пропонує призначити [PERSON] піклувальником [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , оскільки перша є їх рідною бабусею, з якою і проживають малолітні діти. Підстав які унеможливлюють призначення [PERSON] піклувальником дитини не встановлено в ході судового розгляду. З огляду на вищевикладене, виходячи з інтересів дітей, суд вважає за можливе призначити позивача [PERSON] піклувальником над неповнолітнім [PERSON] , [INFO] та малолітньою [PERSON] , [INFO] . Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до\~Глави 8 ЦПК України.

Outcome: approved