Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому вказав, що відповідно до заочного рішення Бердянського міськрайонного суду від 02.10.2015р. з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина: [PERSON], [INFO] у розмірі 600 грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття. Судовим наказом Чернігівського районного суду від 02.08.2013р. з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина: [PERSON], [INFO] в розмірі 1\\4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття. З жовтня 2014р. його визнано інвалідом 2 групи, на сьогоднішній день він є інвалідом 3 групи, не працює за станом здоров'я, отримує соціальну допомогу по інвалідності, інших видів заробітку не має. Загальний розмір відрахувань на аліменти перевищує половину отримуваної ним соціальної допомоги, що ускладнює його матеріальне становище, оскільки він хворіє і потребує постійного лікування. У зв'язку з чим просив суд зменшити розмір стягуваних з нього за рішенням Бердянського міськрайонного суду від 02.10.2015р. аліментів на користь [PERSON] з 600 грн. на 1/8 частку з усіх видів заробітку, до досягнення сином повноліття та на підставі судового наказу Чернігівського райсуду від 02.08.2013р. на користь [PERSON] з ? частини з усіх видів заробітку на 1/8 частку з усіх видів заробітку, до досягнення сином повноліття. 29.09.2016р. [PERSON] уточнив позовні вимоги та просив суд зменшити розмір стягуваних з нього аліментів за двома виконавчими листами до 1/3 частини з усіх видів заробітку на утримання двох дітей, оскільки на їх утримання за рішеннями суду він сплачує 86,3% від сукупного доходу, тобто з щомісячної соціальної допомоги, яку він отримує у розмірі 1100 грн., 950 грн. йде на сплату аліментів і лише 150 грн. залишається йому на проживання. Представник позивача, [PERSON] в судовому засіданні уточнюючі позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала письмові заперечення, в яких вказала про те, що з часу винесення судом рішення про стягнення на її користь аліментів з позивача, стан здоров'я останнього навпаки покращився, а не погіршився, з встановленої 2 групи інвалідності, став інвалідом 3 групи, яка не позбавляє його можливості працевлаштуватися на роботу, що не потребує фізичних навантажень за станом здоров'я. Однак позивач не бажає працевлаштуватися на роботу з гідною зарплатнею, яка б дала можливість забезпечувати сплату аліментів у встановленому рішенням суду розмірі. Поганий матеріальний стан позивача не може бути підставою для зменшення і так практично мінімального розміру аліментів, які до того ж, вона щомісячно отримує не в повному обсязі. Інших додаткових доходів, крім аліментів на дитину не має. Сплачує щомісячно за комунальні послуги, витрачає кошти на періодичне коштовне лікування дитини, на її харчування та придбання необхідного одягу. Просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, проти позовних вимог позивача заперечувала посилаючись на те, що вона отримує на дитину 395 грн., що не є мінімальною сумою відповідно до ст. 182 СК України. Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Позивач в обґрунтування позовних вимог щодо зменшення розміру стягуваних з нього аліментів посилається на те, що з часу винесення рішень про стягнення аліментів у нього погіршився стан здоров'я - він став інвалідом. На сплату аліментів на двох дітей йде половина його соціальної допомоги по інвалідності, йому майже не залишається коштів на проживання та лікування і сплата аліментів на користь відповідачів в такому розмірі негативно впливає на його матеріальний стан. Відповідно до судового наказу Чернігівського районного суду Запорізької області від 02.08.2013р. з позивача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина, [PERSON], [INFO] в розмірі 1\\4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 25.07.2013р. Після винесення 02.08.2013р. вищевказаного судового наказу, стан здоров»я позивача змінився, він став інвалідом, 07.10.2014р. йому встановлено 2 групу інвалідності, яку змінено на 3 групу 16.11.2015р. На час розгляду справи позивач є інвалідом 3 групи з обмеженою працездатністю без стоячно-динамічних навантажень на період поновлювального лікування, раціонального працевлаштування, а також змінився сімейний стан. У нього народився син, [PERSON], [INFO], тобто у позивача згідно ст. 192 СК України виникло право на зміну розміру аліментів, так як у нього змінився сімейний стан та погіршилося здоров»я. Крім того, заочним рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02.10.2015р. з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 600 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 15.07.2015р. Під час винесення вищевказаного рішення, з 24.09.2015р. по 02.10.2015р. позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в КУ «Чернігівська ЦРЛ». Відповідно до виписки з медичної карти, позивач у 2014р. реабілітаційного лікування не отримував внаслідок відсутності коштів. Відповідач, [PERSON] у своєму запереченні не обґрунтувала можливості позивача працевлаштуватися на роботу з гідною зарплатнею, яка б дала можливість забезпечувати сплату аліментів у встановленому рішенням суду розмірі. На даний час, відповідно до довідки МСЕК, позивач позбавлений такої можливості, так як є інвалідом 3 групи з обмеженою працездатністю. Крім того, відповідачка вказує, що вона отримує аліменти у неповному обсязі. Судом встановлено, що відповідачки отримують аліменти у неповному обсязі з підстав обмежень встановлених законом на відрахування розміру аліментів з боржника, про що вказав в позові позивач. Загальний розмір стягуваних з [PERSON] аліментів за рішеннями суду становить 86,3% від його сукупного доходу. Згідно з ч.3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами Але це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. За таких обставин, суд вважає, що після винесення заочного рішення про стягнення з позивача на користь [PERSON] аліментів на утримання сина в розмірі 600 грн. щомісяця, у нього змінився матеріальний стан. Відповідно до довідки УСЗН №1223 від 23.03.2016р., позивач знаходиться на обліку в Чернігівському УСЗН та отримує державну соціальну допомогу як інвалід 3 групи, тобто на даний час позивач не має заробітку, а є отримувачем соціальної допомоги. За таких обставин, суд вважає, що після винесення заочного рішення про стягнення з позивача на користь [PERSON] аліментів на утримання сина в розмірі 600 грн. щомісячно, у нього змінився матеріальний стан. Судом встановлено, що позивач не ухиляється від сплати аліментів, а борг по аліментам утворився не з його вини, а у зв'язку з обмеженнями відрахувань, встановленого Законом України «Про виконавче провадження». Таким чином, розмір аліментів, які сплачує позивач можливо зменшити до 1/6 частини щомісячних доходів на утримання малолітніх дітей, що становить 1/3 частину на двох дітей. Суд не погоджується із запереченнями відповідачки [PERSON] про зменшення розміру аліментів, яка вказала підставу, витрати коштів на лікування дитини. Однак, відповідно до ст.185 СК України той із батьків з кого присуджено стягнення аліментів на дитину зобов»язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). Тобто відповідачка [PERSON] не позбавлена можливості стягнення з позивача додаткових витрат на дитину в зв»язку із її хворобою. Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та доведеними.

Outcome: approved