Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що 19 листопада 2010 року уклав шлюб із відповідачем, який зареєстрували в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 1636. [INFO] у них народився син [PERSON].Разом із тим, подружні відносини між ними не склалися через відсутність взаєморозуміння, спільного господарства вони не ведуть та проживають окремо, спір щодо майна відсутній. На підставі наведеного, просить розірвати шлюб. Ухвалою суду від 02 жовтня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. На підставі ухвали суду від 01 листопада 2018 року провадження у справі зупинено, в зв'язку з наданням сторонам строку для примирення. 04 січня 2019 року поновлено провадження у справі, призначено підготовче засідання. Позивач у судове засідання не з'явився, водночас, подав заяву про розгляд справи без його участі, при цьому вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, попередньо подала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги визнає, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали цивільної справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, 19 листопада 2010 року сторони зареєстрували шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER], актовий запис №31636 (а.с. 4). Із копії свідоцтва про народження вбачається, [INFO] в сторін народився син [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо, не ведуть спільного господарства, втратили почуття взаємної любові, поваги, шлюб існує лише формально. Судом вживалися заходи щодо примирення подружжя, надавався строк для примирення, однак із поданих заяв видно, що вони не примирилися. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам неповнолітньої дитини, а тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved