Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

[PERSON], діючи від імені та в інтересах недієздатного [PERSON], звернувся до суду з позовом, який уточнив та яким просив визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] у вигляді приміщень № 1, 2, 3, 4 з літ. «А» та на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані при будівництві житлової прибудови літ. «А-1», житлової прибудови літ. «А-2», веранди літ. «а», веранди літ. «а-1», розташованих за адресою: [ADDRESS], з яких 1/2 частина належала померлому [INFO] року [PERSON], а 1/2 частина належала померлій [INFO] року [PERSON], посилаючись на те, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадковий житловий будинок на ім'я [PERSON] та на ім'я [PERSON], які були би зареєстровані у встановленому законом порядку. В судове засідання позивач [PERSON] діючи від імені та в інтересах недієздатного [PERSON], не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою уточнені позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою уточнені позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно рішення Народного суду міста Ізмаїла Одеської області від 24.02.1976 року за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] та за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину домоволодіння, розташованого в [ADDRESS]. Згідно довідки від 15.06.2015 року за № 713, наданої комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації», вбачається, що відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи КП «Ізмаїльське МБТІ» об'єкта нерухомості, розташованого за адресою: [ADDRESS], зазначено, що станом на останню технічну інвентаризацію від 21.01.2015 року на підставі рішення Народного суду м. Ізмаїла Одеської області від 24.02.1976 року за [PERSON] визнано право власності на приміщення № 2, площею 12,5 кв. м., приміщення № 3 площею 7,9 кв. м. у житловому будинку літ. «А» по [ADDRESS] за [PERSON] - приміщення № 4 площею 22,6 кв. м., приміщення № 1 площею 7,9 кв. м., приміщення № 6 площею 1,8 кв. м. Всі інші приміщення, які позначені в технічному паспорті КП «Ізмаїльське МБТІ» станом на 21.01.2015 року на об'єкт нерухомості по [ADDRESS] самочинно збудовані у 2002 році. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області, [PERSON] помер [INFO] року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Кутузова, б. 177, у вигляді приміщень № 2, 3 з літ. «А». Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року), спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено інформаційною довідкою зві спадковго реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 39741787 від 26.02.2015 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], відсутня. Згідно із ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті [PERSON] є: - донька [PERSON], що підтверджено записом акта про народження від 11.10.1950 року за № 771, виданого Ізмаїльським бюро РАЦСу, та довідкою, наданою відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, від 04.09.2008 року за № 100/02-63, а також свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 02.06.1978 року, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]»; - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.11.1983 року, виданим Ізмаїльським відділом РАЦСу. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Відповідно статті 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Як було з'ясовано в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] будучи спадкоємицями за законом першої черги на час відкриття спадщини, проживали разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено будинковою книгою на спадковий житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], тобто вважаються такими, що фактично прийняли спадщину відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради народних депутатів Одеської області, [PERSON] померла [INFO] року. Після смерті [PERSON] згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] у вигляді приміщень № 1, 4 з літ. «А». Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За життя спадкодавець заповіту не залишала, що підтверджено інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 39741737 від 26.02.2015 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Згідно із ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) - при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті [PERSON] є: - донька [PERSON], що підтверджено записом акта про народження від 11.10.1950 року за № 771, виданого Ізмаїльським бюро РАЦСу, та довідкою, наданою відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області від 04.09.2008 року за № 100/02-63, а також свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 02.06.1978 року, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]»; - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.11.1983 року, виданим Ізмаїльським відділом РАЦСу. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Відповідно статті 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON], будучи спадкоємицями за законом першої черги, на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено будинковою книгою на спадковий житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], тобто вважаються такими, що фактично прийняли спадщину відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21.02.2004 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області, [PERSON] померла [INFO] року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входять 1/2 частина житлового будинку житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] та 1/2 частина будівельних матеріалів, обладнання тощо, які були використані при будівництві житлової прибудови літ. «А-1» житлової прибудови літ. «А-2», веранди літ. «а», веранди літ. а-1, розташований за адресою: [ADDRESS] з яких 1/4 частину вона прийняла після смерті батька [PERSON], а 1/4 частину вона фактично прийняла після смерті матері [PERSON]. За життя спадкодавець заповіту не залишала, що підтверджено Витягом зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 39741682 від 26.02.2015 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], відсутня. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємців за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] немає. Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Спадкоємицею за законом другої черги після смерті [PERSON] є її рідна сестра [PERSON], що підтверджено записом акта про народження [PERSON] та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 02.06.1978 року, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]», а також, свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 04.11.1983 року, виданого Ізмаїльським відділом РАЦСу. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Як було з'ясовано судом, [PERSON], будучи спадкоємицею за законом другої черги на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено будинковою книгою на спадковий житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], тобто вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.05.2008 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] померла 06.05.2008 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входять житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], з якої 1/4 частину вона фактично прийняла після смерті батька [PERSON], а 1/4 частину вона фактично прийняла після смерті матері [PERSON], а також 1/2 частину якого вона фактично прийняла після смерті сестри [PERSON] та будівельні матеріали, обладнання, тощо, які були використані при будівництві житлової прибудови літ. «А-1», житлової прибудови літ. «А-1», веранди літ. «а», веранди літ. а-1, розташованих за адресою: [ADDRESS]. За життя спадкодавець заповіту не залишала, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 39741607 від 26.02.2015 року , згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], відсутня. Згідно ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є: - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.12.1988 року, виданим Ізмаїльським відділом РАЦСу; - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.12.1988 року; - донька [PERSON]. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Згідно ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON], будучи спадкоємицею за законом першої черги після смерті [PERSON], у спадщину не вступала, оскільки з відповідною заявою до нотаріальної контори не зверталась та згідно письмової заяви пояснила, що не проживала у спадковому будинку тривалий час ще до смерті матері у зв'язку із чим спадщину після [PERSON] згідно ст. 1268 ЦК України не прийняла. Судом встановлено, що позивач [PERSON] будучи спадкоємцем за законом першої черги, на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено будинковою книгою на спадковий житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], тобто вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України. Згідно п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавцем було здійснено самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використанні в процесі цього будівництва. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved