Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Першого ВДВС міста Луцьк ГТУЮ у Волинській області про зняття арешту з майна. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є співвласником квартири [ADDRESS] . Маючи на меті відчужити вказану квартиру, він разом з іншими співвласниками квартири звернувся до приватного нотаріуса, де дізнався, що на все його нерухоме майно накладено арешт. Підставою обтяження належного йому майна є постанова старшого державного виконавця Першого ВДВС Луцького МУЮ Манькута Т.В. про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту від 14 червня 2010 року, реєстраційний номер обтяження - 9931972. Вказав, що постановою про відкриття виконавчого провадження від 18 листопада 2008 року головного державного виконавця Першого ВДВС Луцького МУЮ Ліщука О.О. також накладено обтяження на все його нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 9631823. Зазначає, що він звертався до відповідача із заявою, в якій просив повідомити про наявність в провадженні відкритих щодо нього виконавчих проваджень, а за відсутності таких - просив зняти арешт з його майна. У відповідь на таку заяву Перший ВДВС міста Луцьк повідомив, що виконавчі провадження щодо нього завершені у 2011 році та знищені та роз`яснив, що арешт його майна може бути знято лише за рішенням суду. Зважаючи на наведені обставини, позивач вважає, що наявність арешту майна, накладеного в межах виконавчих проваджень, які завершені і вже знищені, порушує його права як власника майна, що зумовлює звернення до суду з цим позовом за захистом порушеного права. Враховуючи вищевказане, позивач просить зняти арешт, накладений на все його нерухоме майно постановами державних виконавців: головного державного виконавця Першого ВДВС Луцького МУЮ Ліщука О.О. про відкриття виконавчого провадження б/н від 18 листопада 2008 року, реєстраційний номер обтяження 9631823; старшого державного виконавця Першого ВДВС Луцького МУЮ Манькутом Т.В. про відкриття виконавчого провадження б/н від 14 червня 2010 року, реєстраційний номер обтяження 9931972. В підготовчому судовому засіданні від 06 грудня 2019 року до участі в справі в якості співвідповідвча залучено ТзОВ «Кредит Капітал». 02 січня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від ТзОВ «Кредит Капітал», який обґрунтовано тим, що ТзОВ «Кредит Капітал» є правонаступником стягувача у виконавчих провадженнях, в межах яких було накладено оспорювані арешти на майно позивача. Враховуючи, що виконавчий лист з примусового виконання рішення суду щодо позивача було повернуто стягувачу на підставі п.5 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» і ту обставину, що заборгованість позивача перед ТзОВ «Кредит Капітал» залишається непогашеною, то підстави для зняття арешту з майна боржника відсутні. Просить в задоволенні позову відмовити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, які зазначені в позовній заяві, просила позов задовольнити в повному обсязі. Представники відповідачів в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Заявою від 18 грудня 2019 року представник Першого ВДВС міста Луцьк ГТУЮ у Волинській області просить розгляд справи здійснювати без його участі, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Оскільки відповідачі в судове засідання не прибули, не надали відзиву на позов, суд дійшов висновку, про можливість ухвалення заочного рішення у справі. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, позивачу [PERSON] разом з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло (а.с.11). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що на все нерухоме майно [PERSON] накладено арешт. Підстава арешту: постанова старшого державного виконавця Першого ВДВС Луцького МУЮ Манькута Т.В. про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту від 14 червня 2010 року, реєстраційний номер обтяження - 9931972, а також постанова про відкриття виконавчого провадження від 18 листопада 2008 року головного державного виконавця Першого ВДВС Луцького МУЮ Ліщука О.О., реєстраційний номер обтяження 9631823 (а.с.7-8). У відповідь на звернення позивача Перший ВДВС міста Луцьк ГТУЮ у Волинській області своїм листом №03-330/19714 від 15 липня 2019 року повідомив, що обтяження всього нерухомого майна [PERSON] виникли при виконанні виконавчих проваджень №19760010 про стягнення з [PERSON] в користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» 8081,08 грн. та № [NUMBER] про стягнення з [PERSON] в користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» 6633,01 грн. на виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду від 27 січня 2009 року. Згідно з базою АСВП вказані виконавчі провадження знаходяться в спецрозділі та були 24 червня 2011 року повернуті стягувачеві на підставі п.5 ч1. ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» в зв`язку з неможливістю встановити особу боржника, з`ясувати місце проживання боржника (а.с.18). Відповідно до п. 9,10 Порядку роботи з документами виконавчі провадження завершені у 2011 році були вилучені для знищення, про що 25 лютого 2015 року складено відповідний акт (а.с. 18, 5). Звертаючись до суду з цим позовом позивач вказує, що наявність незнятих арештів всього його майна, в тому числі на квартиру [ADDRESS] , перешкоджає йому у здійсненні права власності. Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Згідно з ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. При цьому, приписами частини першої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначено мету накладення арешту, а саме: арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до частини першої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника (ч.2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».) Таким чином, вказаними законодавчими положеннями передбачено, за загальним правилом, обов`язок виконавця зняти арешт у разі закінчення виконавчого провадження за умови відсутності законодавчих обмежень, визначених у частині першій статті 50 Закону України «Про виконавче провадження». Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше збереження арешту майна [PERSON] , накладеного в межах завершених виконавчих проваджень, які на час звернення до суду з цим позовом вже знищені, як архівні, не відповідає меті застосування арешту, а саме: забезпечення реального виконання рішення. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту (ч. 3 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження»). У разі наявності письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов`язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У всіх інших випадках арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду (ч.5 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження»). За таких обставин суд дійшов висновку, що наявність арешту майна [PERSON] наразі не забезпечує реального виконання рішення суду та порушує законні права позивача, як власника нерухомого майна, а тому позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved