Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення та вселення. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10 березня 2004 року він разом з матір`ю [PERSON] та батьком [PERSON] є власниками в рівних долях квартири [ADDRESS] . Квартира є трьохкімнатною, житловою площею 38,2 кв.м. Жилі кімнати площею 8,1 кв.м. та 16,1 кв.м. є суміжними, кімната площею 14,0 кв.м. є ізольованою. У період перебування ним за кордоном, його батько [PERSON] без його дозволу вселив у квартиру [PERSON] , змінив замки від вхідних дверей, до квартири не допускає. Просить суд ухвалити рішення, яким: - усунути йому перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] ; - виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання останній іншого жилого приміщення; - вселити його в квартиру [ADDRESS] . Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 12 березня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність та ухвалити рішення на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи (а.с. 57-59). Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись. Третя особа у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 53). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10 березня 2004 року [PERSON] разом з [PERSON] та [PERSON] є власниками в рівних долях квартири [ADDRESS] (а.с. 8). У зазначеній квартирі зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується довідкою форми № 3 від 09 квітня 2003 року (а.с. 9). З позову вбачається, що у період перебування ним за кордоном, його батько [PERSON] без його дозволу вселив у квартиру [PERSON] , змінив замки від вхідних дверей, до квартири не допускає. Відповідно до ст. 310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). На підтвердження заявлених вимог позивачем надана суду копія його паспорту, свідоцтва про право власності на житло від 10 березня 2004 року, довідки форми № 3, технічного паспорту на квартиру та угоди з адвокатом. Вбачається, що позивачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження чинення відповідачами [PERSON] та [PERSON] йому перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] . Суд вважає, що лише факт звернення до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення та вселення та надання правовстановлюючих документів на квартиру без надання та зазначення будь-яких доказів на підтвердження чинення перешкод у користуванні житлом не є підставою для задоволення позову. З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed