Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.05.2007 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у виконкомі Лісниченської сільської ради Бершадського району Вінницької області за актовим записом №2. Подружжя має спільного сина [PERSON], [INFO]. Однак, сімейне життя у них не склалось через різність поглядів на життя, що призвело до розпаду сім'ї. Сторони проживають окремо, дитина проживає з позивачем, який створив нову сім'ю. Позивач, [PERSON], надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, справу просив слухати у його відсутність. Відповідач, [PERSON], надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував, справу просив слухати у його відсутність. Ч. 3 ст. 200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 18.05.2007 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у виконкомі Лісниченської сільської ради Бершадського району Вінницької області за актовим записом №2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. На час звернення до суду мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Судом з'ясовано, що спільне життя у сторін не склалося, через відсутність поваги і взаєморозуміння, що призвело до формального існування шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. В розумінні ст. 56 СК України ніхто не може бути примушений до збереження шлюбних відносин. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки у сторін відсутнє бажання проживати надалі однією сім'єю, вони наполягають на розірванні шлюбу, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення. Крім того, зі змісту позову вбачається, що у сторін відсутній спір з приводу місця проживання та утримання неповнолітнього сина, а також не заявлено вимог щодо поділу спільного майна подружжя.

Outcome: approved