Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Новоайдарського районного суду Луганської області до Військово-цивільної адміністрації міста Щастя Новоайдарського району Луганської області про визнання права власності у порядку спадкування за законом. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] зазначив, що [INFO] померла [PERSON] , яка була спадкоємицею за законом після смерті її батька [PERSON] , померлого [INFO] на 1/2 частку земельної ділянки, що розташована у [ADDRESS] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Померлою за заповітом від свого батька було успадковане 7/9 часток житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, розташованого на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] . Право власності на майно, що є об`єктом спадщини підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, серія ААЕ № 859030, засвідченого 26.03.1997 року нотаріусом Сьомої Щастинської державної нотаріальної контори за реєстровим №181. Мати не склала заповіт, але згідно за законом, спадкоємцем майна, що належало їй при житті, є він - рідний син померлої - [PERSON] . Інших спадкоємців не має.Згідно до свідоцтва про право на спадщину, засвідченого Щастинською державною нотаріальною контрою 27.01.2019 року, він успадкував 7/9 часток житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, розташованого на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , що належали його померлій матері. При зверненні до державного нотаріуса Щастинської державної нотаріальної контори Луганської області Харченко О.С. щодо спадкування 1/2 частини земельної ділянки, яка знаходиться у [ADDRESS] отримав відмову у зв`язку з тим, що спадкоємиця [PERSON] , успадкувала 7/9 часток житлового будинку за заповітом, з урахуванням частки спадкоємиці на обов`язкову частку у спадщині відповідно до ст. 535 ЦК УРСР, та на земельну ділянку, не охоплену заповітом, були закликані спадкоємці за законом, у рівних частках, відповідно до ст. 529 ЦК УРСР, що не дає змоги видати свідоцтво про право на спадщину пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди, відповідно до ст. 120 Земельного Кодексу України 25 жовтня 2001 року № 2768-Ш та ст. 42 Земельного Кодексу України, 18 грудня 1990 року N 561-ХІІ. У зв`язку з чим він вимушений звернутись до суду та просить визнати право власності в порядку спадкування на спадкове майно, яке складається із 1/2 частки земельної ділянки, що розташована у [ADDRESS] , що відкрилося після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву, в якій просив суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав (а.с.25). Відповідач представник Військово-цивільної адміністрації міста Щастя Новоайдарського району Луганської області в судове засідання не з`явилась, заперечень щодо заявлених вимог не надала, просила розглядати справу без її участі (а.с. 26). Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [INFO] померла [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до копії свідоцтва про право спадщини за заповітом серія ААЕ № 859030 , засвідченого 26.03.1997 року нотаріусом Сьомої Щастинської державної нотаріальної контори за реєстровим №181 [PERSON] є власником 7/9 часток житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, розташованого на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Наявність родинних зв`язків між [PERSON] та померлою матір`ю підтверджується рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 27.11.2017 року по цивільній справі № 419/3643/17 про встановлення факту родинних відносин (а.с. 16). Згідно до свідоцтва про право на спадщину, засвідченого Щастинською державною нотаріальною контрою 27.01.2019 року, [PERSON] успадкував 7/9 часток житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, розташованого на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , що належали померлій матері [PERSON] (а.с.7). При зверненні до державного нотаріуса Щастинської державної нотаріальної контори Луганської області Харченко О.С. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті - [PERSON] , померлої [INFO] , на 1/2 частку земельної ділянки, яка розташована у [ADDRESS] , отримав відмову, оскільки частки спадкоємців у житловому будинку та земельній ділянці відрізняються.Спадкодавиця - [PERSON] була спадкоємицею за законом згідно зі ст. 529 ЦК УРСР, після смерті батька - [PERSON] , померлого [INFO] , на 1/2 частку земельної ділянки, що розташована у [ADDRESS] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав; житловий будинок відповідно до заповіту, посвідченого державним нотаріусом Сьомої Луганської державної нотаріальної контори Харченко О.С., від 16 червня 1995 року зареєстрованого в реєстрі за № 896, був успадкований [PERSON] , 7/9 часток, та згідно ст. 535 ЦК УРСР - непрацездатною дочкою, [PERSON] , 2/9 часток житлового будинку (а.с. 17-18). Право власності на земельну ділянку [PERSON] підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серія ЛГ № 4196000411, виданого 06.11.1994 р. на підставі рішення Щастинської міської ради народних депутатів №138 від 23.09.1994 р., на ім`я « [PERSON] », акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №411 та рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 15 лютого 2018 року справа № 419/230/18 (а.с.11, 26). Відповідно до витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки станом на 2019 рік (лист відділу у Новоайдарському районі Головного управління Держгеокадастру Луганській області від 10.05.2019 № 518/168-19) загальна вартість її складає 54 000 грн. ( п`ятдесят чотири тисячі грн.), відповідно 1/2 частина коштує 27 000 грн. (а.с.15). За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Частиною 1 статті 524 ЦК УРСР (1963 року) визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР (1963 року) - кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно до ст. 535 ЦК УРСР (1963 року) неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка). При визначенні розміру обов`язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку. Згідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Як встановлена померлою за заповітом від свого батька було успадковане 7/9 часток житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, розташованого на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] . Відповідно п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 7/9 часток житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] та 1/2 часток земельної ділянки площею 0,0888 га, яка розташована на території м. Щастя, передана для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, яка належала [PERSON] , яку [PERSON] прийняла у спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являється:рідний син померлої - [PERSON] , [INFO] , громадянин України ( паспорт серія [NUMBER] , виданий Брянківським МВ УМВС України Луганської області 11.01.1996р. реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] ), мешканець [ADDRESS]. Відповідно до частини першої статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до частини п`ятої статті 1296 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права. Оскільки виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права. Зазначена правова позиція відображена у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 серпня 2019 року справа № 523/3522/16-ц. Пункт 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року: свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Підпункт 4.12 пункту 4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року №285/20595 (далі - Порядок): свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі документів, що підтверджують право власності. Підпункт 4.18 пункту 4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку: за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. За приписами ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Згідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що позивач своєчасно прийняв спадщину, звернувшись у передбачений законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини та в подальшому звернувся до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак позивач не може оформити спадщину у нотаріуса на нерухоме майно шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що спадкоємиця [PERSON] , успадкувала 7/9 часток житлового будинку за заповітом, з урахуванням частки спадкоємиці на обов`язкову частку у спадщині відповідно до ст. 535 ЦК УРСР, та на земельну ділянку, не охоплену заповітом, були закликані спадкоємці за законом, у рівних частках, відповідно до ст. 529 ЦК УРСР, що не дає змоги видати свідоцтво про право на спадщину пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди, відповідно до ст. 120 Земельного Кодексу України 25 жовтня 2001 року № 2768-Ш та ст. 42 Земельного Кодексу України, 18 грудня 1990 року N 561-ХІІ. Отже, позивач позбавлений можливості іншим шляхом, окрім судового, захистити свої спадкові права. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, суд визнає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved