Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до ПАТ ''ПриватБанк'' про визнання дій банку щодо стягнення заборгованості за споживчим кредитом, строк давності якого минув, неправомірними. В обґрунтування вимог вказує, що 17.10.2005 року між банком та ним було укладено кредитним договір, відповідно до умов якого банк надав йому кредит у розмірі 2139,80 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,09 % у місяць та з кінцевим терміном повернення до 17.10.2007 року. 31.03.2014 року на його адресу банком було надіслано лист з вимогою негайної сплати заборгованості за споживчим кредитом. Вважає такі дії банку щодо вимагання повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, неправомірними. Посилаючись на наведене, просить позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, зіславшись на доводи, викладені у позові. Представник відповідача позов не визнала. Вказала, що зобов'язання є обов'язковими до виконання і припиняються виконанням, проведеним належним чином. Крім того, відповідно до умов п. 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам вказано, що термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафів даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Судом встановлено, що 17.10.2005 року між банком та [PERSON] було укладено договір споживчого кредиту за №DNH4K20980354, який складався із заяви позичальника та умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Відповідно до умов договору банк надав позивачу кредит у розмірі 2139,80 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,09 % у місяць, з кінцевим терміном повернення до 17.10.2007 року. Відповідно до умов п. 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам вказано, що термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафів даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. 31.03.2014 року банком було надіслано позивачу лист-вимогу за №281002017 про наявну заборгованість та зобов'язання погасити борг. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Із зазначених позивачем предмету та підстав позову вбачається, що предметом спору є визнання дій банку щодо вимагання від нього повернення заборгованості за споживчим кредитом, строк давності якого минув, неправомірними. Згідно з вимогами ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів наведений в ст. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Оскарження дій банку щодо надіслання вимоги про повернення коштів за споживчим кредит, яка є різновидом претензії, не передбачено діючим законодавством в якості способу захисту прав. Усе те, що зазначив позивач у позовній заяві, зокрема, пропуск строку позовної давності та нарахування банком відсотків та пені поза межами строку позовної давності, може бути запереченням в разі пред'явлення до нього позову про стягнення певної суми заборгованості. Однак, таких позовних вимог ніхто не заявляв. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed