Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» і просить суд розірвати депозитні договори: договір-заяву № 331832/165739/7-14 від 08 серпня 2014 року та договір-заяву № 331832/239704/3-14 від 13 листопада 2014 року і стягнути з відповідача грошові кошти за цими договорами: за договором-заяви про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» № 331832/165739/7-14 в сумі 135000,00 грн., за договором-заяви про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші - лояльність» № 331832/239704/3-14 - в сумі 10000,00 грн., а також моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08 серпня 2014 року він уклав з відповідачем договір-заяву № 331832/165739/7-14, згідно з якою вніс до банку депозит сумі 135000,00 грн.; 13 листопада 2014 року він уклав з відповідачем договір-заяву № 331832/239704/3-14, згідно з якою вніс депозит в сумі 16000,00 грн. Після закінчення строку дії договорів він звернувся до того ж відділення з письмовою заявою про видачу депозитних коштів, однак кошти йому повернули частково та пояснили, що в найближчий час видати їх не зможуть через скрутне фінансове становище банку. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Позивач проти розгляду справи у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення не заперечує. Позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 серпня 2014 року сторони уклали договір-заяву про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» № 331832/165739/7-14 в національній валюті строком на 7 місяців, згідно з яким вкладник позивач вніс, а Банк відповідач у справі прийняв грошові кошті в розмірі 135000,00 грн., що підтверджується меморіальними ордерами Банку №№ 61579154, 61579030 та квитанцією № 15764208/579 від 08 серпня 2014 року, на строк з 08 серпня 2014 року по 08 березня 2015 року, на умовах, викладених в договорі. 13 листопада 2014 року сторони уклали договір-заяву про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші - лояльність» № 331832/239704/3-14 в національній валюті на 3 місяці, згідно з яким вкладник позивач вніс, а Банк відповідач у справі прийняв грошові кошті в розмірі 16000,00 грн., що підтверджується квитанцією № 17573037/579 від 13 листопада 2014 року, на строк з 13 листопада 2014 року по 13 лютого 2015 року на умовах, викладених в договорі. Після закінчення терміну дії договорів позивач звернувся в банк з заявою про повернення йому грошових коштів, розміщених на депозитних рахунках, однак кошти отримав частково лише по договору № 331832/239704/3-14 в сумі 6000,00 грн. У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ч.1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно з ч.1 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку. У відповідності з ч.2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Депозитними договорами обумовлено кінцевий строк повернення депозитних коштів 13 лютого 2015 року по депозитному договору № 331832/239704/3-14 від 13 листопада 2014 року та 08 березня 2015 року по депозитному договору № 331832/165739/7-14 від 08 серпня 2014 року. Відповідно до п.5.1 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит», які є невідємною частиною депозитних договорів, після закінчення обумовлених депозитними договорами строків вклад повертається вкладникові. Оскільки позивач на виконання умов депозитних договорів вклав особисті кошти на депозитний рахунок банку, а відповідач зобовязався їх повернути у визначені договором строки, але свого зобовязання не виконав, чим порушив умови депозитних договорів, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути грошові кошти в розмірі 145000,00 грн. Згідно з ст. 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Оскільки відповідач, не виконуючи умов депозитних договорів, створив заборгованість в сумі 145000,00 грн., суд вважає це істотним порушенням, так як позивач значною мірою позбавився того, на що він розраховував при укладенні договорів, а тому депозитні договори підлягають розірванню. В частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди, слід зазначити наступне. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. 1 Постанови № 5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», із змінами і доповненнями, при вирішенні цих справ суди мають виходити насамперед із положень Закону України «Про захист прав споживачів». З роз'яснень, які містяться в п. 23 вищезазначеної Постанови вбачається, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, яких споживач зазнав унаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що настали через незаконні винні дії продавця, виготівника, виконавця або через їх бездіяльність. Розмір відшкодування моральної шкоди встановлюється судом і визначення його не ставиться в залежність від наявності матеріальної шкоди, вартості товару (робіт, послуг), суми неустойки, а має ґрунтуватися на характері й обсязі моральних і фізичних страждань, заподіяних споживачеві у кожному конкретному випадку. Позивач не довів, що він зазнав втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, що настали через незаконні винні дії відповідача, тому в частині стягнення моральної шкоди слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 1450,00 грн. судового збору. На підставі наведеного, ст.ст. 1058, 1060 ЦК України та

Outcome: partial