Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Копиновецької сільської ради Мукачівського району, третя особа - державна реєстраційна служба Мукачівського міськрайонного управління юстиції, про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування. Свої вимоги позивач мотивує тим, що в 1948 році батьки його матері [PERSON] та [PERSON] побудували житловий будинок в [ADDRESS] Після смерті [PERSON] в будинку залишились проживати [PERSON], його мати [PERSON], він, та брат [PERSON]. В листопаді 1994 року в зв'язку з одруженням він переїхав жити до батьків своєї дружини, а в травні 1995 року померла його мати [PERSON] Після цього в будинку залишились проживати його баба [PERSON] та старший брат [PERSON] Після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, в будинку залишився проживати його старший брат [PERSON], який фактично прийняв спадщину. [INFO] року [PERSON] помер, крім нього в будинку ніхто не проживав та не був зареєстрований. В зв'язку з смертю брата позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на житловий будинок в [ADDRESS] однак йому в цьому було відмовлено, так як на будинок немає правовстановлюючих документів. Як рідний брат спадкодавця [PERSON] він являється спадкоємцем другої черги по закону, а тому за ним слід визнати право власності на будинок в порядку спадкування. В судовому засіданні позивач повністю підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити. Пояснив, що на даний час йому немає де проживати, він знімає квартиру в м.Мукачево, оскільки власного житла немає. Будинок [ADDRESS] належав його батькам, тому він хоче домогтися, щоб цей будинок залишився йому. Крім того, позивач пояснив, що разом з ним на спірний будинок претендує інша особа, а саме [PERSON]. Це дружина спадкодавця [PERSON], але одружилися вони незадовго до його смерті. Разом вони тривалий час не проживали, нічого спільного не нажили, тому вважає, що [PERSON] не має права на прийняття спадщини, він не хоче, щоб будинок перейшов в чужі руки. Де проживає [PERSON] та чи подавала вона заяву про прийняття спадщини, він не знає. Особисто він до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернувся тільки в 2014 році, йому було відмовлено в зв'язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини, порекомендували звернутися до суду. Представник відповідача - голова Копиновецької сільської ради, в судовому засіданні не заперечила проти задоволення позову та пояснила, що дійсно будинок [ADDRESS] належав батькам позивача, відповідно він в порядку спадкування повинен перейти до нього. [PERSON] в цьому будинку не проживає, навіть туди не навідується. Вони намагалися її розшукати, але це не дало результатів, інколи до будинку приходить якась жінка, яку вони не знають. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що питання щодо позовних вимог залишає на розсуд суду. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що вимоги позивача до задоволення не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] належав [PERSON], 1921 року народження, збудований він був 1948 року. Дані обставини підтверджуються довідкою сільської ради № 427/02-23 від 09.09.2014 року. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.09.2014 року [PERSON] померла [INFO] року, в цей час відкрилася спадщина на її майно. За життя [PERSON] заповіту на майно не залишала та не оформила правовстановлюючі документи на будинок. На момент смерті [PERSON] в будинку за адресою [ADDRESS] був зареєстрований та проживав її син [PERSON], що підтверджується довідкою Копиновецької сільської ради № 439/02-23 від 22 вересня 2014 року. Відповідно до ст. 549 ЦК України (1963 року), що діяв на час відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Оскільки [PERSON], проживаючи в будинку за адресою [ADDRESS] після смерті [PERSON], фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, він вважається таким, що прийняв спадщину, в зв'язку з чим вказаний будинок належав йому з часу відкриття спадщини. [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 23.09.2014 року, тому в цей день відкрилася спадщина на його майно. Позивач [PERSON] відповідно до ст. 1262 ЦК України являється спадкоємцем другої черги за законом, оскільки є рідним братом спадкодавця. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини, згідно ст. 1270 ЦК України, встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи та визнається позивачем в судовому засіданні, позивач [PERSON] у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини не подавав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини за померлим братом [PERSON], із спадкодавцем постійно він не проживав. Заяву про прийняття спадщини позивач подав до нотаріуса тільки 02.10.2014 року, в зв'язку з пропуском строку йому нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини передбачені ст. 1272 ЦК України, відповідно до якої якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Дана ж стаття передбачає, що за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини, а за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки позивач [PERSON] протягом встановленого законом строку не подавав заяву про прийняття спадщини, питання про поновлення цього строку ним не ставиться, він вважається таким, що не прийняв її, а тому не може бути задоволена судом вимога про визнання за ним права власності на будинок в порядку спадкування. Крім того, при вирішенні даного спору суд враховує, що відповідно до пояснень позивача спадкодавець [PERSON] був одружений, його дружиною була [PERSON]. За таких обставин [PERSON] являється спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] і також вправі ставити питання про прийняття спадщини. Для вирішення питання про визнання права власності на спадкове майно чи поновлення строку для подання заяви про прийняття спадщини в судовому порядку позивач повинен звертатися в суд з позовом до інших спадкоємців, і тільки в разі їх відсутності чи неприйняття ним спадщини відповідачем може бути відповідно територіальна громада в особі сільської ради. Оскільки позивачем в судовому засіданні повідомлено про наявність іншого спадкоємця, доказів про неприйняття нею спадщини не надано, суд приходить до висновку, що в такому випадку позов слід було пред'являти до спадкоємця [PERSON] Статтею 33 ЦПК України передбачено, що якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, або залучає до участі в справі іншу особу як співвідповідача. Під час розгляду справи в судовому засіданні позивач не заявляв клопотання про заміну відповідача чи залучення до участі в справі іншу особу як співвідповідача, а вирішення даного питання з ініціативи суду нормами ЦПК України не передбачено. В зв'язку з цим, незважаючи на відсутність заперечень представника відповідача, вимоги позивача не можуть бути задоволені, оскільки вони є необґрунтованими та заявлені не до тієї особи, яка має відповідати за позовом.

Outcome: dismissed