Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту постійного проживання на території України з 1960р. по 2002р., заінтересована особа Сєвєродонецький міський відділ Управління Державної міграційної служби України в Луганській області, мотивуючи вимоги тим, що у 1960р. заявник [PERSON] разом зі своїми батьками переїхав до України з Російської Федерації та мешкав за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, пров. Фабричний, буд. 17. У 1977р. заявник [PERSON] одружився. За часів існування Радянського Союзу ним було отримано у м. Сєвєродонецьк Луганської області паспорт громадянина УРСР, де також наявні відмітки реєстрації його місця проживання. У січні 2018р. заявник [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького МВУДМС України в Луганській області з метою заміни паспорта, однак йому було відмовлено з посиланням на необхідність підтвердження мешкання на території України станом на 24.08.1991р., при цьому станом на зазначену дату заявник [PERSON] працював на ВАТ «Сєвєродонецький завод опорів», що підтверджують записи у його трудовій книжці. Тому, з метою отримання паспорта громадянина України, [PERSON] звернувся до суду з заявою і просить суд встановити юридичний факт його постійного, безвиїзного проживання за адресою: Україна, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, пров. Фабричний, буд. 17, з 1960р. по 2002р.. Заявник [PERSON] у судовому засіданні підтримав обставини викладені у заяві в обґрунтування заявлених вимог, додаткових пояснень не мав, просив задовольнити заяву. Представник заінтересованої особи Сєвєродонецький міський відділ Управління Державної міграційної служби України в Луганській області [PERSON] у судовому засіданні заперечень за заявою не мала. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи , суд вважає , що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР (далі Порядок) відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 р. або 13.11.1991 р. У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Згідно п. 5 ч. 2ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений уст. 273 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до копії паспорта громадянина колишнього СРСР серія V-ЕД №643471, виданого відділом внутрішніх справ Сєвєродонецького міськвиконкому Ворошиловградської області 30.11.1978р., [PERSON], 05.03.1958р.н., уродженець [INFO], з 30.11.1978р. по 31.07.2001р. мав зареєстроване місце проживання за адресою: [INFO], при цьому запис про зняття з місця проживання здійснений Сєвєродонецьким МВУМВС України в Луганській області. Відповідно до копії трудової книжки серія БТ-І №0477928 на імя [PERSON], заповненої 22.11.1976р., [PERSON] з 01.09.1973р. навчався та працював у м. Сєвєродонецьк Луганської області, з 16.06.1982р. по 08.04.2002р. працював на Сєвєродонецькому заводі опорів промислового обєднання «Реом», , яке у процесі приватизації державного підприємства реорганізовано 30.08.1995р. у Відкрите акціонерне товариство «Сєвєродонецький завод опорів». Встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника [PERSON] юридичне значення та необхідне йому для отримання паспорта громадянина України. Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що [PERSON], 05.03.1958р.н., постійно проживав на території України, а саме в м. Сєвєродонецьк Луганської області станом на 24 серпня 1991р. в період з 1960р. по 2002р.. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що обставини, викладені [PERSON] в обґрунтування своїх вимог є достовірними, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у звязку із чим заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає частковому задоволенню.

Outcome: approved