Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання [PERSON] в розмірі 25% від усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнення додаткових витрат на оплату навчання повнолітньому сину [PERSON] в розмірі ? частини витрат на навчання до закінчення навчання або досягнення ним 23 років. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що має спільного з відповідачем сина [PERSON] [INFO], який на теперішній час продовжує навчання у Запорізькому національному університеті. Шлюб між нею та відповідачем розірваний, син який продовжує навчання, проживає разом з нею. Тому відповідач має приймати участь в утриманні сина та здійснювати витрати на оплату навчання. Крім того, відповідач працює фельдшером та отримує заробітну плату в розмірі приблизно 12000 грн, тобто має можливість утримувати сина та здійснювати витрати на оплату його навчання. Відповідач надав до суду відзив, в якому зазначив, що дійсно перебував у шлюбі з позивачем та має від шлюбу спільного сина [PERSON], який продовжує навчання в університеті. На теперішній час він працює на посаді фельдшера КУ «Територіальне медичне об'єднання «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медичних катастроф» ЗОР та отримує після відрахування усіх податків, зборів та аліментів на утримання інших неповнолітніх дітей від 2000 грн до 2602,41 грн., не має у власності рухомого або нерухомого майна, зокрема квартири, автомобіля, будинку чи земельної ділянки. Інших доходів, окрім заробітної платні також не має. У зв'язку із чим просить суд відмовити у задоволені позову повністю В судовому засідання позивач позов підтримав з підстав, викладених в ньому, а відповідач позов не визнав з підстав викладених у відзиві на позов. Третя особа в судове засідання не з'явився, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовній вимоги підтримав повністю. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Під час судового розгляду встановлено, що 16 жовтня 1999 року по 03 квітня 2007 року відповідач та позивач перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] виданим Верхньотокмацькою сільською радою Чернігівського району Запорізької області від 16.10.1999 та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського районного управління юстиції Запорізької області від 17.01.2008. Від шлюбу відповідач та позивач мають спільну дитину-[PERSON] [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Верхньотокмацькою сільською радою Чернігівського району Запорізької області від 13.12.1999. [PERSON] навчається у Запорізькому національному університеті (далі-ЗНУ) на другому курсі освітнього рівня «бакалавр» історичного факультету по спеціальності «історія та археологія», з терміном навчання з 01.09.2016 по 30.06.2020, що підтверджується договором про надання освітніх послуг, укладеним між ЗНУ та [PERSON] №787/д від 15.08.2016, довідкою ЗНУ №03-57/1927 від 17.11.2017. Крім того, [PERSON] перебуває на обліку Чернігівського районного управління соціального захисту населення Чернігівської РДА і впродовж травня-жовтня 2017 року отримала щомісячну разову допомогу при народженні дитини в розмірі 5160 грн, а також державну допомогу як малозабезпечена сім'я в розмірі 17130,60 грн. Зазначені обставини підтверджуються довідками УСЗН Чернігівської РДА № 34635 від 16.11.2017 та №4636 від 16.11.2017. Також відповідно до рішень Чернігівського районного суду Запорізької області від 06.06.2012, справа №0826/309/2012 та від 07.12.2015, справа 3329/1219/15-ц, з відповідача стягнуто на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] [INFO] аліменти в розмірі 1/8 усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з 28.03.2012 і до досягненню дитиною повноліття; з відповідача стягнуто на користь [PERSON] на утримання синів [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] 1/8 усіх видів доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення ними повноліття; з відповідача стягнуто на користь [PERSON] на утримання [PERSON] [INFO] в розмірі 1/8 частини усіх видів доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення нею повноліття. На теперішній час [PERSON] досяг повноліття, отже за рішенням суду, у справі №329/1219/15-ц, аліменти на його утримання не стягуються. Відповідач має постійну роботу, а саме працює на посаді фельдшера КУ «ТМО «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медичних катастроф», та отримує постійний дохід у виді заробітної плати. При цьому у власності нерухомого або цінного рухомого майна, а також автомобілю не має. Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України (далі СК України) якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Частиною 1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Частиною 1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що у відповідача та позивача наявний спільний син-[PERSON]., який досяг повноліття та продовжує навчання в університеті, при цьому за навчання необхідно здійснювати оплату освітніх послуг. [PERSON] проживає у зв'язку із навчанням в іншому населеному пункту-м.Запоріжжя, за місцем розташування навчального закладу. Усі ці обставини свідчать, що останній потребує матеріальної допомоги. Суд також враховує, що відповідач має постійну роботу, є працездатним, тому має можливість надавати допомогу повнолітньому сину. При цьому суд врахує наявність у відповідача дітей стосовно яких ним сплачується аліменти, стан здоров'я та матеріальне становище його та його сина, відсутність у відповідача цінного рухомого та нерухомого майна. Враховується і можливість забезпечувати повнолітнього сина позивачем, яка, як встановлено, отримує соціальну допомогу малозабезпеченим родинам, а отже, на думку суду, не має можливості самостійно забезпечити потреби сина. За таких обставин суд доходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/8 частки усіх його доходів (заробітку) щомісячно. Також суд зауважує, що заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача аліментів в розмірі «не меншому ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку» не може бути задоволена в цій частині, оскільки відповідно до ст.6 СК України статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. [PERSON] вже досяг повноліття, тому не є дитиною будь-якого віку, а отже застосовувати до визначення розміру аліментів зазначений критерій, який визначив би таку мінімальну межу розміру аліментів, неможливо. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача додаткових витрат на оплату навчання повнолітньому сину [PERSON] суд виходить з такого. Частиною 1 ст.185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). З аналізу змісту зазначеної норми вбачається, що її дія розповсюджується на утримання саме дитини, а не повнолітніх дочки або сина. Судом вже встановлено, що [PERSON] не є дитиною в розумінні ст.6 СК України, відповідно неможливо застосувати зазначену норму, в даному випадку, до правовідносин, які склалися між позивачем, відповідачем та їхнім спільним повнолітнім сином. У зв'язку із чим суд доходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову в цій частині. Вислухавши пояснення усіх учасників справи, дослідивши докази та проаналізувавши норми права, які підлягають застосуванню, суд доходить до висновку про необхідність задоволення позову частково. При цьому, на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред'явлення позову, тобто з 20 листопада 2017 року. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання сина, який продовжує навчання, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць за період з 20 листопада 2017 року по 19 грудня 2017 року включно. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, враховуючи, що позов підлягає задоволенню частково, при цьому позивача законом звільнено від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, з відповідача в дохід держави, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», необхідно стягнути судовий збір у розмірі 320 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial