Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Сєвєродонецької міської ради Луганської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи вимоги тим, що позивач [PERSON] являється сином [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з чим відкрилась спадщина на її майно за заповітом до якого увійшла квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] . 30.11.2018р. позивач [PERSON] звернувся до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з розбіжністю в написанні прізвища спадкоємця у паспорті та у заповіті, а саме « [PERSON] » і « [PERSON] » відповідно. Окрім позивача [PERSON] спадкоємцями за заповітом є його сестри - [PERSON] та [PERSON] , які отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Тому, [PERSON] звернувся до суду з позовом і просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно, а саме 1/3 частку квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , після смерті його матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] .. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував. Представник відповідача Сєвєродонецької міської ради Луганської області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надходило. У зв`язку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Оскільки позивач [PERSON] у наданій заяві не заперечував проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, судом 23.07.2019р. на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України було винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 06.08.2016р. Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області (а.с.24). Спадкові правовідносини, підставою виникнення яких стала смерть [PERSON] , регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1233, ч. 2 ст. 1234 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт здійснюється особисто. Статтею 1247 ЦК України встановлені вимоги до форми заповіту: письмова форма із зазначенням місця та часу його складання; особисте підписання заповідачем; нотаріальне посвідчення або посвідчення іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу, підлягає державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. За життя, а саме 01.02.2011р., [PERSON] склала заповіт, за яким усе належне їй майно заповідала [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в рівних частках кожному. Вказаний заповіт посвідчено державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Перепелицею Ю.М., зареєстрований в реєстрі за №1-224 (а.с.22) Отже, за заповітом спадкоємцями призначено [PERSON] , [PERSON] , а [PERSON] , які є дітьми [PERSON] . При цьому, відповідно до копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 19.12.1962р. Кудряшівським с/ЗАГС Кременського району Луганської області, актовий запис ;45, « [PERSON] » (рос.м) народився [INFO] , батьками записані - « [PERSON] » (ром.м.) та « [PERSON] » (рос.м.). Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до нотаріуса з метою прийняття спадщини, однак 30.11.2018р. Державний нотаріус Першої сєвєродонецької державної нотаріальної контори постановою відмовив у здійсненні нотаріальної дії - видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] матері [PERSON] , [INFO] .. При цьому нотаріус зазначив, що у заповіті, посвідченому 01.02.2011р. [PERSON] державним нотаріусом Першої сєвєродонецької державної нотаріальної контори за реєстровим №1-224, є неспівпадіння прізвища спадкоємця. Проаналізувавши форму та зміст заповіту, складеного [PERSON] , суд вважає, що заповіт складений з дотриманням вимог діючого на той час законодавства, а саме: складений у письмовій формі із зазначенням часу і місця його укладення, підписаний заповідачем [PERSON] особисто, належним чином посвідчений державним нотаріусом Першої сєвєродонецької державної нотаріального контори Перепелицею Ю.М., яким встановлено особу заповідача та перевірена його дієздатність, зареєстрований в реєстрі за №1-224. За змістом частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно із частиною другою статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до статті 1245 ЦК України, частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Як зазначалося вище, спадщину після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку прийняли її доньки [PERSON] та [PERSON] , які отримали свідоцтва про право на спадщину, а син померлої [PERSON] , хоча і прийняв спадщину після смерті матері, однак позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з розбіжністю в написанні його прізвища. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Підстава позову - обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, які об`єктивуються у поданих доказах. Звертаючись до суду з цим позовом позивач просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/3 частку квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , після смерті його матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] .. При цьому, посилався на те, що після смерті матері у встановлений законом строк він звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак постановою державного нотаріуса йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що у заповіті наявні розбіжності у написанні його прізвища. Отже, предметом позову є визнання за позивачем права власності на 1/3 частку квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , після смерті його матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] .. За заповітом [PERSON] заповідала своїм дітям усе належне їй майно в порядку спадкування за заповітом в рівних частках. Однак, суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні правовстановлюючі документи на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , які б підтверджували право власності зареєстроване за [PERSON] .. Відповідно до ст. 80, ч. 1, 7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням вищевикладеного, обставини, викладені позивачем [PERSON] не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, у зв`язку з чим позовна заява [PERSON] до Сєвєродонецької міської ради Луганської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed