Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на 2/6 частини житлового будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , який в свою чергу успадкував 1/6 частину домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , та 1/6 частину домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті дружини [PERSON] , померлої [INFO] . Свої вимоги обґрунтовував тим, що оскільки його батько [PERSON] , ще за життя, не зареєстрував право власності на успадкані ним 2/6 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, йому в нотаріальному порядку було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане спадкове майно, що позбавляє його можливості оформити спадщину на спадкове майно. 30.07.2019 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві просив справу розглянути у його відсутності. Відповідачі: [PERSON] та [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явились, до суду подали письмові заяви, у яких вказали, що позов визнають, не заперечують проти його задоволення та просили справу розглядати без їх участі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на житловий будинок від 07.11.2000 року та копії витягу з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.05.2019 року за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (позивач), [PERSON] (відповідачка) та [PERSON] (відповідачка) значилось право власності, по 1/6 частині за кожним, на домоволодіння, розташоване по [ADDRESS] (а.с. 4, 5-6). Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 03.07.2017 року, житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS] побудовані у період з 1980 року по 2001 рік та не є самовільним будівництвом (а.с. 16-18). Згідно копії свідоцтв про одруження, [PERSON] (батько позивача) та [PERSON] (мати позивача) з 20.09.1963 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 19). Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] (батько позивача), [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 19). Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] (позивач), [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 20). 19.08.2006 року [PERSON] (відповідачка) зареєструвала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно шлюбне прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 21). [INFO] [PERSON] (бабуся позивача) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 11). [INFO] [PERSON] (мати позивача) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 12). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавців - [PERSON] та [PERSON] , для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. [PERSON] (батько позивача) прийняв спадщину в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] (бабуся позивача) та дружини [PERSON] (мати позивача), успадкувавши належні їм по 1/6 частині домоволодіння, оскільки вступив в управління спадковим майном, проводив їх похорон, проживав разом з ними та вів з ними спільне господарство (довідка Тлумацької міської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області № 253 від 17.07.2019 року, а.с. 7). А тому, 05.03.2003 року [PERSON] (батько позивача) державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області були видані два свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на 2/6 частини домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] (а.с. 8, 9). Дані обставини також підтверджуються копіями спадкових справ № 41/2003 та № 42/2003, заведених Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (бабуся позивача) та [PERSON] (мати позивача) (а.с. 90-97, 98-100), з яких вбачається, що [PERSON] (батько позивача) є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] (бабуся позивача) та [PERSON] (мати позивача), інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом немає. [INFO] [PERSON] (батько позивача) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 13). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] (позивач) прийняв спадщину в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , оскільки він на день смерті спадкодавця постійно проживав разом з ним та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (довідка Тлумацької міської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області № 253 від 17.07.2019 року, а.с. 7). 28.05.2019 року [PERSON] (позивач) державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на належну спадкоємцю 1/6 частину домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] (а.с. 10). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 82/2015, заведеної 26.05.2015 Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (а.с. 48-89), з якої вбачається, що [PERSON] (позивач) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом немає. Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує також на 2/6 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який в свою чергу успадкував дані частини домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] та дружини [PERSON] Позивачу [PERSON] в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за законом на 2/6 частини домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] , після смерті батька [PERSON] , який в свою чергу успадкував дані частини домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] та дружини [PERSON] , оскільки [PERSON] (батько позивача), ще за життя, отримавши два свідоцтва про право на спадщину, не зареєстрував право власності на успадкані ним 2/6 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами згідно діючого на той час законодавства, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області за № 353/02-31 від 29.05.2019 року (а.с. 14). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на 2/6 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідачі визнали позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а саме в сумі 384,20 грн. На підставі ст.ст. 530, 535, 548, 549, 553, 560, 561, ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України (в редакції 2003 року),

Outcome: approved