Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 22.11.2012. У квартирі зареєстровані відповідачі у справі, це колишня дружина позивача та її донька [PERSON] , 2007 року народження, та їх спільний син [PERSON] , 2014 року народження. Після розірвання шлюбу відповідачка з дітьми ще деякий час проживали у квартирі, але у вересні 2019 року вони виїхали і тепер постійно мешкають у квартирі відповідача за адресою: [ADDRESS] , яка належить останній на праві приватної власності. Факт не проживання відповідачів у спірній квартирі підтверджується актом від 14.09.2020. Тому позивач просить суд усунути йому перешкоди в користуванні та розпорядженні приватною власністю квартирою за адресою: [ADDRESS] , шляхом визнання відповідачів [PERSON] , 1983 року народження, [PERSON] , 2007 року народження, [PERSON] , 2014 року народження, такими, що втратили право користування житловим приміщенням вищевказаної квартири. Позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позов визнала, проти заявлених позовних вимог не заперечувала. Представник відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Довгинцівської районної в місті ради у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи відділ повідомлений належним чином. Начальник служби у справах дітей виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради Займукова І.А. звернулася до суду з заявою про розгляд справи за відсутності їхнього представника, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 5-7 копії договору купівлі-продажу квартири від 22.11.2012, витягу про державну реєстрацію). На даний час у квартирі зареєстровані колишня дружина позивача [PERSON] , яка є відповідачем у справі, її малолітня донька [PERSON] , [INFO] , та спільний з позивачем малолітній син [PERSON] , [INFO] (а.с. 8-11 довідка [PERSON] , копії свідоцтва про народження, рішення). У матеріалах справи міститься Акт від 17.09.20120 (а.с. 13), складений мешканцями сусідніх квартир будинку [ADDRESS] , підтверджений ТОВ «Житлосервіс-КР», із змісту якого вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] та її малолітні діти: [PERSON] , 2007 року народження, та син [PERSON] , 2014 року народження, фактично не мешкають з вересня 2019 року і по теперішній час. Відповідачу [PERSON] на праві особистої приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. копія інформації). Статтею 383\~ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Згідно ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 386\~ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.\~391\~ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності зі ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст.71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст.405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України). Наявність реєстрації відповідача та її малолітніх дітей за вищевказаною адресою позбавляє можливості позивача здійснювати право власності у повному обсязі. Судом достовірно встановлено, що відповідач та її малолітній діти не мешкають у квартирі [ADDRESS] більше одного року без поважних причин, доказів стосовно поважних причин не проживання відповідача та її малолітніх дітей у даній квартирі у судовому засіданні не добуто; наявність будь-яких домовленостей між позивачем та відповідачем з приводу порядку користування спірним житлом, тривалості строку збереження права користування ним у судовому засіданні не встановлено; також судом встановлено, що відповідач на праві особистої приватної власності володіє квартирою [ADDRESS] , в якій вона та її малолітні діти фактично мешкають з вересня 2019 року. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частинами 1, 5, 6 статті 81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, тому суд приходить до висновку, беручи до уваги визнання позову відповідачем, про необхідність визнання відповідача та її малолітніх дітей [PERSON] , 2007 року народження, та [PERSON] , 2014 року народження, такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме спірною квартирою, розташованою за вищевказаною адресою, у зв`язку з відсутністю в ній без поважних причин понад одного року. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації, подання якого є обов`язковим у разі зміни місця проживання. Зняття з реєстрації місця проживання у разі неподання особою відповідної заяви здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved