Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Державної казначейської служби України, Прокуратури Черкаської області, Черкаської місцевої прокуратури про стягнення моральної шкоди, спричиненої незаконними рішеннями і діями органів досудового розслідування. Свій позов обґрунтовує тим, що 12 липня 2007року близько 9 години 35 хвилин він керував автомобілем «Honda Civic», д.р.н. [NUMBER], по вул. О. Дашкевича в м. Черкаси. При переїзді перехрестя з бульв. Т.Г. Шевченка сталось зіткнення його автомобіля з автомобілем ВАЗ-2121, д.н.з. [NUMBER], яким керував водій [PERSON] Від зіткнення автомобіль ВАЗ- 2121 відкинуло на стоячий автомобіль ЗАЗ-1105, д.н.з. [NUMBER], яким керував водій [PERSON] Відповідно до акту судово-медичного дослідження №410 м/д, складеного 20 липня 2007 року Черкаським обласним бюро СМЕ у пасажира автомобіля ВАЗ-2121 - [PERSON], тілесних ушкоджень, які могли виникнути внаслідок вище вказаної ДТП не виявлено. Відповідно до акту судово-медичного дослідження №409 м/д, складеного 20 липня 2007 року Черкаським обласним бюро СМЕ у водія автомобіля ВАЗ-2121 - [PERSON] виявлено тілесні ушкодження у вигляді садна вушної раковини. Вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. 24 липня 2007 року заступник начальника відділення по оформленню ДТП при ВДАІ УМВС виніс постанову про відмову в порушенні відносно нього кримінальної справи за вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України та направив адміністративний протокол за адміністративне правопорушення до Соснівського районного суду м.Черкаси для прийняття мір адміністративного впливу. 28 серпня 2007 року заступник прокурора м. Черкаси виніс постанову якою скасував постанову заступника начальника відділення по оформленню ДТП при ВДАІ УМВС від 24 липня 2007 року про відмову в порушення кримінальної справи та порушив кримінальну справу №4510700040 за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участю водіїв [PERSON] і [PERSON], за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Згідно складеного Черкаським обласним бюро СМЕ висновку експерта №409/418м/д від 5 листопада 2007 року у [PERSON] виявлені тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких. 10 грудня 2007 року слідчим винесено постанову про притягнення його як обвинуваченого за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України . 25 грудня 2015р. прокурором прокуратури міста Черкаси винесено постанову про закриття відносно нього кримінального провадження у зв'язку із встановленням відсутності в його діях складу кримінального правопорушення. На даний час вказана постанова не скасована. Таким чином, з 28 серпня 2007 року до 25 грудня 2015року, тобто протягом 8років 4 місяців, відносно нього проводилось досудове розслідування та здійснювалося судове слідство. З 10 грудня 2007 року до 25 грудня 2015 року, тобто більше 8 років він вважався обвинуваченим по кримінальні справі (кримінальному провадженню). Вважає, що незаконним діями органів досудового розслідування та прокуратури йому завдано моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі 400000грн. Просить суд стягнути за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з державного бюджету на його користь в сумі 400 000 грн. на відшкодування моральної шкоди В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити повністю. Представник прокуратури Черкаської області та Черкаської місцевої прокуратури в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив що [PERSON] перебував під слідством та судом 6 років 9 місяців та 15 днів. Вважає, що мінімальний розмір моральної шкоди за час перебування [PERSON] під слідством у розмірі 130395 грн. (1600х81 міс.15 дн.) відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості. Представник Державної казначейської служби України в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що 12 липня 2007року близько 9 години 35 хвилин позивач керував автомобілем «Honda Civic», д.р.н. [NUMBER], по вул. О. Дашкевича в м. Черкаси. При переїзді перехрестя з бульв. Т.Г. Шевченка сталось зіткнення його автомобіля з автомобілем ВАЗ-2121, д.н.з. [NUMBER], яким керував водій [PERSON] Від зіткнення автомобіль ВАЗ- 2121 відкинуло на стоячий автомобіль ЗАЗ-1105, д.н.з. [NUMBER], яким керував водій [PERSON] Відповідно акту судово-медичного дослідження №410 м/д, складеного 20 липня 2007 року Черкаським обласним бюро СМЕ у пасажира автомобіля ВАЗ-2121 - [PERSON], тілесних ушкоджень, які могли виникнути внаслідок вище вказаної ДТП не виявлено. Відповідно акту судово-медичного дослідження №409 м/д, складеного 20 липня 2007 року Черкаським обласним бюро СМЕ у водія автомобіля ВАЗ-2121 - [PERSON] виявлено тілесні ушкодження у вигляді садна вушної раковини. Вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. 24 липня 2007 року заступник начальника відділення по оформленню ДТП при ВДАІ УМВС виніс постанову про відмову в порушенні відносно [PERSON] кримінальної справи за вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України та направив адміністративний протокол за адміністративне правопорушення до Соснівського районного суду м. Черкаси для прийняття мір адміністративного впливу. 28 серпня 2007 року заступник прокурора м. Черкаси виніс постанову якою скасував постанову заступника начальника відділення по оформленню ДТП при ВДАІ УМВС від 24 липня 2007 року про відмову в порушення кримінальної справи та порушив кримінальну справу №4510700040 за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участю водіїв [PERSON] і [PERSON], за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Згідно складеного Черкаським обласним бюро СМЕ висновку експерта №409/418м/д від 5 листопада 2007 року у [PERSON] виявлені тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких. 10 грудня 2007 року слідчим винесено постанову про притягнення [PERSON] як обвинуваченого за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України . 10 грудня 2007 року [PERSON] обрано запобіжний захід - підписка про невиїзд. 21 лютого 2008 року [PERSON] визнано потерпілим по кримінальній справі. 26 лютого 2008 року слідчим винесено постанову про накладення арешту на належні [PERSON] на праві власності автомобілі марки «Honda Civic», державний номерний знак [NUMBER] та марки «Renault F40», держаний номерний знак [NUMBER], з метою забезпечення цивільного позову потерпілого [PERSON] 18 березня 2008 року слідчим винесено постанову про притягнення [PERSON] як обвинуваченого за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. 18 березня 2008 року слідчим оголошено про закінчення слідства по кримінальному провадженні та кримінальну справу скеровано до Соснівського районного суду міста Черкаси. Судові засідання призначались на 16 квітня 2008 року, 25 квітня 2008 року, 21 травня 2008 року, 11 червня 2008 року, 2 липня 2008 року, 24 липня 2008 року, 20 жовтня 2008року, 12 листопада 2008 року, 8 грудня 2008 року, 16 червня 2009 року, 19 жовтня 2009 року, 20 листопада 2009 року, 20 січня 2010 року, 17 березня 2011 року, 3 червня 2014 року. Постановою Соснівського районного суду міста Черкаси від 8 грудня 2008 року по кримінальній справі була призначена повторна судово-медична експертиза. Згідно висновку експерта №86 від 10 квітня 2009 року, складеного Кіровоградським обласним бюро СМЕ, у [PERSON] виявлені тілесні ушкодження які відносяться до категорії легких. Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 березня 2011 року по кримінальній справі була призначена повторна комісійна судово-медична експертиза. Згідно висновку експерта №581/11 від 17 квітня 2014 року, складеного головним бюро СМЕ МОЗ України, у потерпілого [PERSON] виявлені тілесні ушкодження які відносяться до категорії легких. 3 червня 2014 року постановою судді Соснівського районного суду м. Черкаси кримінальну справу відносно [PERSON] повернуто до прокуратури Черкаської області для проведення додаткового розслідування. 5 вересня 2014 року слідчим Соснівського РВ відомості про наявність кримінальної справи внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування за №12014250040003541 з правовою кваліфікацією - ч. 2 ст. 286 КК України. 25 вересня 2014 року прокурором прокуратури міста Черкаси винесено постанову про закриття кримінального провадження відносно [PERSON] у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. 26 вересня 2014 року ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси визнано бездіяльність прокурора м. Черкаси по кримінальному провадженні відносно [PERSON] та зобов'язано прокурора повідомити [PERSON] про прийняте кінцеве рішення по кримінальному провадженні у розумні строки. 17 жовтня 2014 року ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду міста Черкаси скасовано обраний відносно [PERSON] запобіжний захід - підписку про невиїзд. 24 жовтня 2014 року заступник прокуратури Черкаської області виніс постанову якою скасував постанову прокурора прокуратури міста Черкаси від 25 жовтня 2009 року про закриття кримінального провадження. 19 грудня 2014 року слідчий СВ Соснівського РВ м. Черкаси виніс постанову про закриття кримінального провадження у зв'язку із відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення. 12 січня 2015 року старшим прокурором прокуратури м. Черкаси винесено постанову про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 19 грудня 2014 року. 3 квітня 2015 року ухвалою слідчого судді визнано бездіяльність прокурора незаконною та зобов'язано прокурора прийняти кінцеве рішення по кримінальному провадженні у розумні строки. 25 листопада 2015 року прокурор виніс постанову про закриття кримінального провадження у зв'язку із відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення. 25 грудня 2015 року керівником Черкаської місцевої прокуратури винесено постанову про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 25 листопада 2015 року. 25 грудня 2015р. прокурором прокуратури міста Черкаси винесено постанову про закриття відносно [PERSON] кримінального провадження у зв'язку із встановленням відсутності в його діях складу кримінального правопорушення. Як вбачається з повідомлення Європейського суду з прав людини надмірна тривалість кримінального судового провадження, а також відсутність будь-якого ефективного засобу в національному праві відносно [PERSON] становить 8 років 5 місяців 14 днів (з 12 липня 2007 року по 25 грудня 2015 року). Відповідно до вимог ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно з п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. За правилами статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, якщо шкоду завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування, як запобіжного заходу, тримання під вартою. За ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями чи дією органу державної влади, відшкодовується Державою незалежно від вини цього органу. Згідно з ч. 1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, відшкодовується Державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду; право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду виникає у разі закриття кримінальної справи органом попереднього (досудового) слідства. Пленум Верховного Суду України надав роз'яснення щодо застосування законів, що регулюють відшкодування моральної шкоди, у постанові «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, із послідуючими змінами. Так, у пункті 2 цієї постанови розяснено, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених статтями 23, 1167 ЦК України та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди;при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист права споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно пункту 10-1 зазначеної постанови при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок його незаконного засудження, незаконного притягнення, як обвинуваченого, а згідно із вимогами ст. 3 цього ж Закону, громадянинові відшкодовується моральна шкода. Відповідно до статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода (пункт 5). Згідно із вимогами ст.ст. 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди у порядку та у розмірах, визначених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; відшкодування моральної шкоди проводиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обовязків або будь-якого кримінального обвинувачення проти неї, на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. Статтею 5 Конвенції гарантовано право потерпілого від арешту або затримання, на відшкодування шкоди. Під справедливим та відкритим розглядом протягом розумного строк Конвенція розуміє також розумні строки ведення досудового слідства, оскільки КПК України під час розслідування з приводу підозри у скоєнні кримінального злочину обмежує особу у певних правах та зазнає певні обмеження життя, зокрема: обмеження свободи пересування, свободи працевлаштування, свободи спілкування тощо. Отже, тривалість досудового слідства протягом необмеженого строку може завдавати особі певну шкоду, у тому числі моральну. Таким чином, суд вважає, що внаслідок незаконного порушення проти позивача кримінальної справи, незаконного звинувачення у вчиненні злочину, незаконного застосування запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, [PERSON] зазнав моральних страждань: були порушені його права як громадянина, оскільки він був позбавлений можливості працювати і жити повноцінним життям. В період слідства та підписки про невиїзд не міг вільно пересуватися, не мав можливості вільно реалізовувати свої плани, звички, бажання.; погіршилися його відносини в життєвих стосунках з оточуючими; йому довелося докладати значних зусиль для поновлення попереднього стану. За правилами статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Розмір моральної шкоди визначається судом з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом, згідно з ч.1, 3 ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», проводиться за рахунок коштів державного бюджету і не може бути меншим одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством. Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом, при цьому суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що діють на час розгляду справи. Аналогічний правовий висновок міститься й у постанові Верховного Суду України № 6-2203цс15від 02 грудня 2015 року, ухваленою за результатом розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, яка має враховуватися судами загальної юрисдикції при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин (ч. 2 ст. 214, ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України). Згідно із п.п. 1, 3, 9 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року, який набрав чинності з 1 січня 2017 року, мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень. До приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом вони застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. В зв'язку з викладеним, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, оскільки належною компенсацією моральної шкоди позивачу має бути сума 162346 грн. (1600х 8 років 5 місяців 14 днів ).

Outcome: partial