Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до Білокуракинського районного суду Луганської області з позовною заявою до Дочірнього підприємства «Агропромислова компанія «Украгростар» (далі по тексту відповідач) про стягнення заборгованості з орендної плати за земельну ділянку. Так, позивач просить суд поновити позовну давність, стягнути на його користь з Дочірнього підприємства «Агропромислова компанія «Украгростар» заборгованість з орендної плати за земельну ділянку № [NUMBER] , кадастровий номер 4420987700:08:003:0181 загальною площею 9,1183 га в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Просторівської сільської ради Білокуракинського району Луганської області за 2012-2019 роки, відповідно до умов Договору без № оренди земельної ділянки від 17.06.2008 року та вимог чинного законодавства у сумі 53135,55 грн., стягнути на його користь з відповідача судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] у віці 68 років в селі Просторе за адресою свого мешкання померла бабуся позивача [PERSON] . На випадок своєї смерті [PERSON] зробила розпорядження у вигляді заповіту, згідно якого належну їй на підставі Державного акту на право власності на землю I-ЛГ № 000390 на праві власності земельну ділянку площею 9,1183 га, що знаходиться на території Просторівської сільської ради заповідала позивачу. Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 31 липня 2018 року (справа №409/1461/18) за позивачем [PERSON] було визнано право власності на земельну ділянку № [NUMBER] , кадастровий номер 4420987700:08:003:0181 загальною площею 9,1183 га в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Просторівської сільської ради Білокуракинського району Луганської області, право власності на яку на підставі Державного акту на право приватної власності на землю I-ЛГ № 000390, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 35 належало померлій [INFO] [PERSON] та на земельну частку(пай) загальною площею 10,88 умовних кадастрових гектар, залишок якої становить 2,08 умовних кадастрових гектар (пасовища) із земель колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Батьківщина» Білокуракинського району Луганської області, право власності на яку на підставі Сертифікату про право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0109420 від 28.02.1997р. за № 302 належало померлій [INFO] . [PERSON] 07 листопада 2018 року державним реєстратором Білокуракинської селищної ради за позивачем проведена державна реєстрація права власності на вищевказані земельні ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Із 17.06.2008 року та до теперішнього часу відповідач Дочірнє підприємство «Агропромислова компанія «Агростар» користувався та користується земельною ділянкою на підставі укладеного з [PERSON] 17.06.2008 року договору оренди. Між тим, за твердженням позивача, після смерті [INFO] його бабусі, відповідач, продовжуючи користуватися земельною ділянкою, орендну плату згідно умов договору оренди від 17.06.2008 року не сплачував. В якості поважності причин пропуску позовної давності позивач посилається на те, що державна реєстрація його права на земельну ділянку була здійснена лише 07.11.2018 року. 16 січня 2019 року позивач звернувся із письмовою заявою до відповідача з вирішення питання стосовно виплати орендної плати за користування вищевказаною земельною ділянкою за період з 2012 по 2019 роки включно. Про те, відповідь на свою заяву про виплату відповідачем заборгованості за користування земельною ділянкою № [NUMBER] , кадастровий номер 4420987700:08:003:0181 загальною площею 9,1183 га в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Просторівської сільської ради Білокуракинського району Луганської області з 2012 по 2019 роки позивач не отримав, що і спонукало його звернутися до суду. Ухвалою Білокуракинського районного суду Луганської області від 24.09.2019 року відкрито провадження по справі № 409/2140/19 за позовом [PERSON] до Дочірнього підприємства «Агропромислова компанія «Украгростар» про стягнення заборгованості з орендної плати за земельну ділянку. Підготовче судове засідання призначено на 05.11.2019 року. В судове засідання позивач не з`явився, про дату та час його проведення був належним чином повідомлений. Представник відповідача в судове засідання 05.11.2019,23.12.2019, 13.01.2020 року не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. Позивач проти заочного розгляду справи не заперечував. 13.01.2020 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі кожний окремо і в їх сукупності, судом встановлено наступне. Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Так, [PERSON] звернувся до суду з позовом до Дочірнього підприємства «Агропромислова компанія «Украгростар» про стягнення заборгованості з орендної плати за земельну ділянку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, право власності на земельну ділянку № [NUMBER] , кадастровий номер 4420987700:08:003:0181 загальною площею 9,1183 га в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Просторівської сільської ради Білокуракинського району Луганської області на підставі Державного акту на право приватної власності на землю I-ЛГ № 000390, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 35 та на земельну частку(пай) загальною площею 10,88 умовних кадастрових гектар, залишок якої становить 2,08 умовних кадастрових гектар (пасовища) із земель колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Батьківщина» Білокуракинського району Луганської області, на підставі Сертифікату про право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0109420 від 28.02.1997р. за № 302 належало померлій [INFO] [PERSON] (а.с.13). 17.06.2008 року між [PERSON] (Орендодавець) та ДП «Агропромислова компанія УкрАгроСтар» (Орендар) було укладено Договір без № оренди земельної ділянки, відповідно до п.1.1 та п.1.3 яких Орендодавець передає, а Орендар приймає в оренду земельну ділянку розміром 9,1183, грошовою оцінкою на момент укладення договору 47103,82 грн. (а.с.16). Згідно з п.2.2.1 вищевказаного договору оренди земельної ділянки від 17.06.2008 року «договір укладається терміном на 10 (десять) років, починаючи з дати його державної реєстрації». Відповідно до відмітки про державну реєстрацію вищевказаний договір оренди земельної ділянки було зареєстровано в Державному реєстрі земель 01.09.2008 року. Згідно із п.2.3.1. Договору від 17.06.2008 року, за використання вказаною в договорі земельною ділянкою Орендар сплачує Орендодавцю щороку орендну плату у розмірі 1,5 % від щорічно проіндексованої грошової оцінки земельної ділянки на момент розрахунку. Відповідно до п. 1 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» №92 запроваджується плата за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) у розмірі не менше 3% від визначеної згідно із законодавством вартості земельної ділянки, земельної частки (паю). Тобто відповідно до Договору від 17.06.2008 року орендна плата не може бути меншою 3% від щорічно проіндексованої грошової оцінки земельної ділянки на момент розрахунку. Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 31.07.2018 року за [PERSON] було визнано право власності на спадкове майно, а саме: на земельну ділянку № [NUMBER] , кадастровий номер 4420987700:08:003:0181 загальною площею 9,1183 га в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Просторівської сільської ради Білокуракинського району Луганської області, право власності на яку на підставі Державного акту на право приватної власності на землю I-ЛГ № 000390, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 35 належало померлій [INFO] [PERSON] та на земельну частку(пай) загальною площею 10,88 умовних кадастрових гектар, залишок якої становить 2,08 умовних кадастрових гектар (пасовища) із земель колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Батьківщина» Білокуракинського району Луганської області, право власності на яку на підставі Сертифікату про право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0109420 від 28.02.1997р. за № 302 належало померлій [INFO] [PERSON] (а.с.11-12). Згідно частини 4 статті 82 ЦПК України «обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.» 07 листопада 2018 року державним реєстратором Білокуракинської селищної ради Пономаренком Є.М. проведена державна реєстрація за позивачем [PERSON] права власності на вищевказані земельні ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.13). Згідно із ст.ст. 1216-1218 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом. До складу спадщини входять усі права та обовяки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.ч. 1-2 ст.1220 ЦК України). Відповідно до ст.1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч.1 ст.1225 ЦК України). Згідно із ч.ч. 1, 5 ст.1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи та було вище зазначено, 25.11.2004 року [PERSON] було складено заповіт, яким вона заповідала належну їй на підставі Державного акту на право власності на землю I-ЛГ № 000390 на праві власності земельну ділянку площею 9,1183 га, що знаходиться на території Просторівської сільської ради [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, після чого рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 31.08.2018 року визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку № [NUMBER] , кадастровий номер 4420987700:08:003:0181 загальною площею 9,1183 га в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Просторівської сільської ради Білокуракинського району Луганської області, право власності на яку на підставі Державного акту на право приватної власності на землю I-ЛГ № 000390, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 35 належало померлій [INFO] [PERSON] та на земельну частку(пай) загальною площею 10,88 умовних кадастрових гектар, залишок якої становить 2,08 умовних кадастрових гектар (пасовища) із земель колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Батьківщина» Білокуракинського району Луганської області, право власності на яку на підставі Сертифікату про право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0109420 від 28.02.1997р. за № 302 належало померлій [INFO] [PERSON] Б… Викладені обставини та норми чинного законодавства свідчать про той факт, що усі права та обов`язки по Договору без № оренди земельної ділянки від 17.06.2008 року, який був укладений між [PERSON] та ДП «Агропромислова компанія УкрАгроСтар», в порядку спадкування перейшли від померлої [INFO] [PERSON] до її онука [PERSON] , в тому числі і щодо отримання від ДП «Агропромислова компанія УкрАгроСтар» орендної плати за використання земельної ділянки. Позивач звернувся із письмовою заявою до Відділу у Білокуракинському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області із запитом стосовно місця перебування вищевказаної земельної ділянки та 11 грудня 2018 року за №31-12-0.18-728/102-18 отримав відповідь за підписом начальника Відділу Солдатенко В.В. про те, що «….станом на 01.01.2013 року земельна ділянка з кадастровим номером 4420987700:08:003:0181 перебувала в оренді ДП АПК «УкрАгроСтар» згідно договору оренди на земельну ділянку площею 9,1183 га ріллі укладений між [PERSON] та ДП АПК «УкрАгроСтар» строком на 10 років, ……..» (а.с.18). 16 січня 2019 року позивач звернувся із письмовою заявою до відповідача (а.с.20) з вирішення питання стосовно виплати орендної плати за користування вищевказаною земельною ділянкою за період з 2012 по 2019 роки включно, на яку до теперішнього часу відповідь від відповідача не отримано, що свідчить про порушення відповідачем норм ст. ст. 15,20 Закону України «Про звернення громадян» (Відомості Верховної Ради України (ВВР), 1996, № 47, ст.256). 29 березня 2019 року за №154 позивачем було отримано відповідь за підписом сільського голови Кравченко В.П. про те, що «……земельна ділянка № [NUMBER] , яка належала [PERSON] , а зараз згідно рішення Білокуракинського районного суду від 31 липня 2018 року та витягу з Державного реєстру речових прав на не рухоме майно про реєстрацію права власності №1690888944209 від 07.11.2018 року, в числі не витребуваних земельних паїв колишнього КСП «Батьківщина» не була та в оренду не передавалась і орендна плата за використання вищевказаної земельної ділянки до бюджету Просторівської сільської ради не надходила» (а.с.22). 09 квітня 2019 року за №180/102-19 позивачем отримано відповідь від Відділу у Білокуракинському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області та копія договору оренди земельної ділянки [PERSON] від 17.06.2008 року (а.с.15). Саме з 09 квітня 2019 року позивачу стало відомо, що 17.06.2008 року між [PERSON] (Орендодавець) та ДП «Агропромислова компанія УкрАгроСтар» (Орендар) було укладено Договір без № оренди земельної ділянки, відповідно до п.1.1 та п.1.3 яких Орендодавець передає, а Орендар приймає в оренду земельну ділянку розміром 9,1183, грошовою оцінкою на момент укладення договору 47103,82 грн.. Відповідно до ст.ст. 509. 510, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовід ношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Загальними умовами зобов`язання є те, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст.ст. 525, 625 ЦК України). Згідно із ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України). Відповідно до ст.792 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, яким є Закон України «Про оренду землі». Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Статтею 13 цього ж закону передбачено, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно із ст.15 Закону України «Про оренду землі», орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату є однією із суттєвих умов договору оренди. Відповідно до ст.21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятись у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити у договорі поєднання різних форм орендної плати (ст.22 ЗУ «Про оренду землі»). Відповідно до п. 1 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» №92 запроваджується плата за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) у розмірі не менше 3% від визначеної згідно із законодавством вартості земельної ділянки, земельної частки (паю). Тобто відповідно до Договору від 17.06.2008 року орендна плата не може бути меншою 3% від щорічно проіндексованої грошової оцінки земельної ділянки на момент розрахунку. Крім того, як підтверджується письмовими доказами (а.с.21) після смерті [INFO] [PERSON] , ДП АПК «УкрАгроСтар» продовжило користуватися земельною ділянкою та користується до теперішнього часу. Відповідно до ст.ст. 509. 510, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Загальними умовами зобов`язання є те, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст.ст. 525, 625 ЦК України). Оскільки ДП АПК «УкрАгроСтар» після смерті [INFO] [PERSON] , продовжило користуватися земельною ділянкою та користується до теперішнього часу, ДП АПК «УкрАгроСтар», відповідно до умов Договору без № оренди земельної ділянки від 17.06.2008 року та вимог чинного законодавства повинен здійснити оплату орендної плати за користування земельною ділянкою на користь [PERSON] , як спадкоємця. На 01.07.1995 р. згідно технічної документації по КСП «Батьківщина» (список власників сертифікатів на земельну частку (пай) земель КСП «Батьківщина») нормативна грошова оцінка на земельну ділянку № [NUMBER] на ріллю богарну становила 29341,47 грн. 1996 - 49968,52, 1997 - 52916,67, 1998 - 53234,17, 1999 - 59994,91, 2000 - 70913,98 2001 - 72332,26, 2005 - 74863,89, 2007 - 76960,08, 2008 - 88658,01, 2009 - 93888,83, 2010 - 93888,83, 2011 - 93888,83 З урахуванням коефіцієнта 1,756: 2012 - 164868,78 ,2013 - 164868,78, 2014 - 205921,11, 2015 - 247105,33, 2016 - 247105,33, 2017 - 247105,33, 2018 - 247105,33 З вищевикладеною нормативно-грошовою оцінкою земельної ділянки кадастровий номер 4420987700:08:003:0181 площею 9,1183 га орендна плата складає: 2012 рік - 164868,78 * 3% = 4946,06 грн.; 2013 рік - 164868,78 * 3% = 4946,06 грн.; 2014 рік - 205921,11 * 3% = 6177,63 грн.; 2015 рік - 247105,33 *3% = 7413,16 грн.; 2016 рік - 247105,33 *3% = 7413,16 грн.; 2017 рік - 247105,33 *3% = 7413,16 грн.; 2018 рік - 247105,33 *3% = 7413,16 грн.; 2019 рік - 247105,33 *3% = 7413,16 грн.. Таким чином, загальна заборгованість ДП АПК «УкрАгроСтар» зі сплати орендної плати за 2012-2019 роки, відповідно до умов Договору без № оренди земельної ділянки від 17.06.2008 року та вимог чинного законодавства складає 53135,55 грн.., яка і підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] .. Відповідно до ст.ст. 256-257 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Згідно із ч.5 ст.267 Цивільного кодексу України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Із письмових доказів наданих позивачем доводиться той факт, що про порушене право щодо невиплати орендної плати він дізнався із відповідей Відділу у Білокуракинському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області та Просторівської сільської ради Білокуракинського району Луганської області. Тобто строк позовної давності на вимоги стосовно стягнення заборгованості із виплати орендної плати за 2012-2019 роки позивачем пропущено з поважних причин. Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно із ст.2 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.. Відповідно до ст.ст. 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 76-77 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст.212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.213 ЦПК України). З урахуванням наведеного, всебічного, об`єктивного та безпосереднього дослідження доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку про законність, обґрунтованість та правомірність позовних вимог [PERSON] до ДП АПК «УкрАгроСтар» про стягнення заборгованості з орендної плати за земельну ділянку, у зв`язку з чим такий позов підлягає задоволенню. Згідно із ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати за розгляд позовної заяви згідно задоволених вимог в сумі 768 грн.40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved