Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди. Свій позов мотивує тим, що 01.10.2018 року о 20.18 год., він, керуючи транспортним засобом «Toyota Camry», р.н. [NUMBER] , рухався по вул. Львівській в напрямку вул.. Володимирської в м. Луцьку зі швидкістю 50 км/год й раптово на дорогу вибіг [PERSON] , на що він не встиг зреагувати. Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.12.2018 року встановлено, що [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КУпАП, а саме: останній перейшов дорогу у невстановленому місці, поза пішохідним переходом, чим порушив п.4.1. Правил дорожнього руху. Також вказаною постановою встановлено, що безпосередньою причиною виникнення ДТП є грубе порушення пішоходом ПДР, внаслідок чого пошкоджено належний йому автомобіль. Водночас, постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.10.2018 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений належний йому автомобіль, чим заподіяно йому майнову шкоду в розмірі 42355,21 грн., що підтверджується висновком експертного дослідження. У зв`язку з чим, просив стягнути з відповідача на його користь 42355,21 грн. спричиненої йому майнової шкоди. Представник позивача до початку розгляду справи по суті подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином та неодноразово був повідомлений про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за його відсутності та відзив не подав. А тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст.\~11\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються ст. 1166 ЦК України, відповідно до положень якої майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обовязок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачеві. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди (ч. 3 ст. 386 ЦК України). Відповідно до ст.22\~ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Судом встановлено, що постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.10.2018 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (а.с. ). Крім того, даним рішенням встановлено, що з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР №038077 від 01.10.2018 року, вбачається, що [PERSON] перейшов дорогу у невстановленому місці, а саме: поза пішохідним переходом, чим порушив п. 4.1 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 127 КУпАП, до якого застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 грн. При цьому слідує, що в даному випадку, безпосередньою причиною ДТП є дії пішохода [PERSON] , який порушив п. 4.1 Правил дорожнього\~руху України, за що був притягнутий до відповідальності згідно постанови від 01.10.2018 року. Таким чином, відповідно до положень ч. 4 ст.\~82\~ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. Отже, факт дорожньо-транспортної події за участю сторін та вина відповідача [PERSON] у скоєнні адміністративного правопорушення є доведеними. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20.11.2019 року у справі № 61-34163ск18. Згідно висновку експертного дослідження №101 від 12.12.2018 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Toyota Camry», р.н. [NUMBER] під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталося 01.10.2018 року складає 42355,21 грн. (а.с. ). Таким чином, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про підставність позовних вимог, а тому позов з наведених вище підстав слід задовольнити. Крім того, відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохі держави слід стягнути 768,40 грн. судового збору.

Outcome: approved