Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду 03 березня 2014 року з позовом до відповідача [PERSON] мотивуючи свої вимоги тим, що між ним та відповідачем 03.10.2012 року був укладений договір № 127 про надання послуг та Акт прийому-передачі наданих послуг від 10.10.2012 р., згідно якого сторони домовились, що вартість послуг складатиме 6 000 грн. Свої договірні обов'язки позивач виконав в повному обсязі, в свою чергу відповідач мала здійснити оплату за отримані послуги, тобто оплатити послуги згідно з актом здачі-приймання. Однак відповідач не виконала договірні обов'язки в повному обсязі, тому у [PERSON] з'явилася заборгованість у розмірі 4000 грн. Позивач намагаючись врегулювати спір мирним шляхом неодноразово пропонував [PERSON] погасити заборгованість, однак відповідачем ці звернення залишені без реагування. Позивач просить стягнути з відповідачки суму основного боргу в розмірі 4000,00грн., інфляцію у розмірі 120,00 грн., 3% річних у розмірі 170,00грн. та судові витрати по справі: витрати на правову допомогу у розмірі 1200 грн. та сплачений ним судовий збір у розмірі 243,60 грн. В судове засідання позивач та його представник [PERSON] не з'явилися, представник позивача надав заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримує, просить задовольнити позов у повному обсязі, розглянути справу у відсутність представника позивача. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання була повідомлена . Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 03 жовтня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір на надання послуг № 127, відповідно до умов якого [PERSON] зобов'язувався змінити тканину та добавити поролон в одному розкладному кріслі та виготовити куток кімнатний, а [PERSON] зобов'язувалась оплатити вартість цих послуг у розмірі 6 000 грн. Згідно 2.2. вказаного договору, оплата наданих послуг за цим договором проводиться згідно акту здачі-приймання (а.с.4-5 - копія договору). Однак відповідач [PERSON] належним чином свої зобов'язання не виконала, допустивши прострочення в заборгованості у розмірі 4 000 грн., про що позивачем неодноразово було повідомлено відповідача (6 - копія листа). Згідно зі ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. У листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. За змістом положень ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Нормами ст.625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частинами 3, 4 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Оскільки в судове засідання відповідач не з'явилася, докази на спростування позовних вимог суд не надала, суд вважає встановленим факт невиконання відповідачем грошового зобов'язання, тому вимоги позивача щодо стягнення основного боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних підлягають задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач [PERSON] поніс і документально підтвердив витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. (а.с. 1а), та витрати на правову допомогу (а.с.7-9), які підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved