Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

[PERSON] діючи через свого представника адвоката [PERSON] звернувся до суду з позовом до Кудлаївської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, третя особа - Новгород-Сіверська районна державна адміністрація Чернігівської області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на ім'я його батька [PERSON], який помер [INFO], та визнання права на земельну частку (пай), що належала його батьку за життя. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він прийняв спадщину після смерті свого батька, що підтверджується Свідоцтвом про спадщину за законом у спадковій справі №121/2017. За життя його батько набув право на земельну частку пай розміром 4,07 в умовних кадастрових гектарах, що посвідчувалося відповідним сертифікатом. Після смерті батька на ім'я останного було видано державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 23 лютого 2004 року. Оскільки державний акт виданий у порушення вимог законодавства - після смерті [PERSON] це призвело до порушення його прав на спадкування майна. Відповідно позивач просить визнати зазначений вище державний акт недійсним, та визнати за ним в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай), що належала його батьку. У судове засідання позивач та його представник не з»явились, представник позивача надав суду заяву, в якій просить розглядати справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Представник відповідача - Кудлаївської сільської ради у судове засідання не з'явився, при цьому від Кудлаївської сільської ради надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, в якій зазначено, що позовні вимоги Кудлаївська сільська рада визнає. Представник третьої особи - Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області Заєць В.М. у судове засідання не з»явилась, надала до суду письмову заву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та, відповідно, для його задоволення, у зв'язку з цим, суд враховує наступне. Як встановлено, [INFO] в с. Кудлаївка Новгород-Сіверського району Чернігівської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 10 листопада 2016 року (а.с. 11). Позивач [PERSON] є сином померлого [PERSON], підтверджується свідоцтвом народження (а.с.18). Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Шик А.Л. Новгород-Сіверського районного нотаріального округу Чернігівської області № 2052/01-16 від 22.09.2017 року після померлого [INFO] [PERSON], за заявою [PERSON], заведена спадкова справа №306/2016. До спадкового майна входить право на майновий пай у фонді колективного сільськогосподарського виробництва «Авангард» с. Кудлаївка, на яке вже видано свідоцтва про право на спадщину за законом 11.11.2016 р. за №1739 та земельні ділянки сільськогосподарського призначення, що розташовані на території Кудлаївської сільської ради. Видати свідоцтва про право на спадщину на вказані земельні ділянки після померлого [INFO] [PERSON] неможливо, оскільки пред'явлений Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий Новгород-Сіверською районною державною адміністрацією 23.02.2004 року на підставі розпорядження голови Новгород-Сіверської райдержадміністрації за №410 від 25.12.3003 року, на ім»я спадкодавця після його смерті (а.с.8). Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі №1739, позивач [PERSON] прийняв спадщину свого батька [PERSON], який помер [INFO], спадщина на яку видано свідоцтво складається з права на майновий пай у фонді КСГВ «Авангард» с. Кудлаївка ,спадкова справа №306/2016 (а.с.10). За життя [PERSON] отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], відповідно до запису №229 від 22.10.1996 р. у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КГ «Авангард», що видавалось Новгород-Сіверською РДА №326 від 07.10.1996 р., підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Новгород-Сіверському районі Чернігівської області (а.с.15). Даним сертифікатом було посвідчено право [PERSON] на земельну частку (пай) розміром 4,07 в умовних кадастрових гектарах за рахунок земель КГ «Авангард», розташованих на території Кудлаївської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області. Отже, згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини, яку позивач [PERSON] отримав після свого батька [PERSON], увійшло право на земельну частку (пай), набуте останнім за життя. Вже після смерті [PERSON] на його ім'я, на підставі розпорядження голови Новгород-Сіверської районної державної адміністрації №410 від 25.12.2003 року, було видано держаний акт на право власності на земельну ділянку, розташовану на території Кудлаївської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, площею 3,18 га серії [NUMBER] від 23.02.2004 року, який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №187 (а.с. 9). Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Частиною 1 ст.125 Земельного кодексу України передбачалося, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Частиною 1 ст.126 Земельного кодексу України було визначено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Враховуючи наведені вище законодавчі положення суд приходить до висновку, що видача Новгород-Сіверською районною державною адміністрацією Чернігівської області на ім'я [PERSON], після його смерті, державного акту про право приватної власності на землю були здійснені в порушення норм цивільного законодавства України, оскільки після смерті особа не може набувати право власності на майно, зокрема й на земельні ділянки. Як вбачається, вказаний вище державний акт був виданий на ім'я [PERSON] як особи, що мала право на земельну частку (пай), яке посвідчувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай). Відповідно до пункту 17 розділу Х Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної ділянки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Таким чином, у зв'язку з видачею на ім'я [PERSON] після його смерті державного акту на право приватної власності на землю, сертифікат на право на земельну частку (пай), що посвідчував право вимоги останнього на відведення у приватну власність земельної ділянки, яке входило до складу спадщини [PERSON], став недійсним. Це в свою чергу призвело до порушення прав позивача щодо набуття у власність в порядку спадкування права на земельну частку (пай). За таких обставин суд вважає за необхідне захистити права позивача, визнавши недійсним державний акт на право приватної власності на землю, виданий на ім'я [PERSON]. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року №899-ІV, право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно частини другої статті 2 вказаного Закону одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Оскільки позивач набув у порядку спадкування за законом після свого батька право на земельну частку (пай) розміром 4,07 в умовних кадастрових гектарах, однак у зв'язку з недійсністю документу, який посвідчував дане право він не може оформити вказану спадщину у позасудовому порядку, суд приходить до висновку про необхідність визнання за позивачем відповідного право. Отже, позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved