Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом про стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за розпискою у сумі 250000 (двісті п'ятдесят тисяч) гривень, що на день передачі грошей відповідало сумі еквівалентній 31277 (тридцять одна тисяча двісті сімдесят сім) доларів США за курсом НБУ на день укладення договору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ним та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого він передав відповідачу під розписку 250000 грн. до 04 квітня 2014 року. 11 квітня 2014 року [PERSON] направив претензію до [PERSON], [PERSON], після чого було повернуто позивачу грошові кошти в сумі 10104, 54 долари США, залишок неповернутих відповідачем грошових коштів становить 21172 долари США, що за курсом НБУ станом на момент подання позову становить 251471,78 гривень. 01.12.2014 року позивачем було подану уточнену позовну заяву в якій він просить стягнути з відповідачів суму заборгованості з урахуванням зростання офіційно встановленого НБУ курсу гривні до долара США грошові кошти в сумі 316733 грн. 12 коп., відсотки за користування грошовими коштами в сумі 44469 грн. 71 коп., інфляційні витрати в сумі 49048 грн. 68 коп., пеню у сумі 9501 грн. 99 коп., штраф у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення у сумі 15532841 грн. 31 коп. та судові витрати у розмірі 3654 грн. 00 коп. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та на порушення відповідачами договірних зобов'язань. В судове засідання відповідачі не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином Таким чином, суд, вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів та в порядку частини 1 ст. 224 ЦПК України постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, виходячи з наступного. Згідно частини 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого він передав відповідачу під розписку 250000 грн. до 04 квітня 2014 року (а.с. 5, 6 - договір позики). [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у сумі 250000 грн. (а.с. 7 розписка), [PERSON] написала заяву в якій визнає, що грошові кошти, які будуть сплачуватися за використання позики та як відсотки за використання позики, набуті під час зареєстрованого шлюбу і є спільною сумісною власністю. (а.с. 8 - заява [PERSON]), 10 квітня 2014 року [PERSON] направив претензію до [PERSON], [PERSON] (а.с. 9 - претензія), після чого відповідачем було повернуто позивачу грошові кошти в сумі 10104, 54 долари США, залишок неповернутих відповідачем грошових коштів становить 21172 долари США. Таким чином, становм на 01.12.14р. заборгованість з урахуванням зростання офіційно встановленого НБУ курсу гривні до долара США складається з неповернутих грошових коштів в сумі 316 733 грн. 12 коп., відсотків за користування грошовими коштами в сумі 44 469 грн. 71 коп., інфляційних витрат в сумі 49 048 грн. 68 коп., пені у сумі 9 501 грн. 99 коп., штраф у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення у сумі 15 532841 грн. 31 коп. та судові витрати у розмірі 3654 грн. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона позикодавець передає у власність другій стороні позичальникові грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцю таку ж саме суму грошових коштів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Таким чином суд вважає вимогу позивача щодо повернення позики обґрунтованою. Позивач розрахував суму боргу з урахуванням трьох відсотків річних, відповідно до якого: 21 172 долари США (сума боргу)/100% х 3% = 653.16 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 9 501,99 грн., що відповідно до вимог законодавства підлягають стягненню. Також відповідач просить стягнути інфляційні витрати, які з урахуванням розміру інфляції з квітня по жовтень 2014 року становить 3 278,65 доларів США, що становить 49 048,65 грн., які також підлягають стягненню з відповідачів. Передбачені п.п. а п. 2 договору позики відсотки за користування позикою з серпня по листопад 2014 року у розмірі 3 % річних на місяць у сумі 44 469, 71 грн. також підлягають стягненню з відповідачів. Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідачів солідарно пені за прострочення виконання зобов'язання в сумі 15 532 841,31 грн., суд приходить до наступного. Згідно частини 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до частини 3 ст. 550 ЦК України, кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов'язання. Частина 1 ст. 617 ЦК України визначає про те, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. У відповідності до частини 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в постанові № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012р., роз'яснює про те, що істотними обставинами в розумінні частини 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Вирішуючи питання щодо розміру пені, яка підлягає стягненню з відповідачів солідарно у зв'язку з простроченням виконання договірних зобов'язань, суд враховує ступінь і характер вини відповідачів у невиконанні ними договірних зобов'язань з врахуванням існування об'єктивних обставин та фінансової кризи, часткове повернення ними кредиту та відсотків, перебування сім»ї відповідачів у важкому матеріальному становищі і не доведеність настання для позивача негативних наслідків через прострочення виконання відповідачами зобов'язання, не співмірність розміру пені розміру боргу відповідачів, які в сукупності суд визнає істотним і такими, що заслуговують на увагу, виходячи із загального принципу розумності і справедливості, суд вважає за можливе зменшити розмір пені в даному спірному випадку і стягнути її з відповідачів солідарно в сумі 10 000 грн., задовольнивши позовні вимоги в цій частині частково. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв'язку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли часткове підтвердження в судовому засіданні належними і допустимими доказами, у зв'язку з чим підлягають частковому задоволенню. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів солідарно підлягає стягненню судовий збір в сумі 3654 грн.

Outcome: partial