Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з вищевказаним позовом до Білоусівської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області про визначення додаткового строку, необхідного для подання заяви про прийняття спадщини. Посилався на те, що згідно заповіту [PERSON], складеного ним 03.07.2006 року, все належне йому на момент смерті майно він заповів позивачу. 07.07.2006 року спадкодавець помер. Після його смерті відкрилась спадщина, що складається із земельних ділянок, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Білоусівської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області. Інші спадкоємці після [PERSON] відсутні. 15.03.2016 року по пошті ним було отримано лист із Білоусівської сільської ради про те, що під час здійснення перезакладки погосподарських книг та проведенні інвентаризації домоволодінь жителів с.Білоусівка виявлено, що земельні ділянки, які належали спадкодавцю не переоформлені, а також повідомлено про наявність вказаного заповіту. Попередньо про існування даного заповіту йому не було відомо, оскільки зі слів працівників сільської ради, спадкодавець не хотів, щоб до його смерті він довідався про його волевиявлення. При цьому, спадкодавець не визначив особу, яка б мала йому повідомити про цей заповіт. 15.03.2016 року, звернувшись в сільську раду, він отримав дублікат вказаного заповіту. 16.03.2016 року він звернувся до приватного нотаріуса Сокирянського районного нотаріального округу [PERSON], із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що залишилась після [PERSON], але йому було відмовлено у цьому по причині пропуску шестимісячного строку, на протязі якого він мав звернутись у нотаріальну контору, щодо прийняття спадщини. Вважає, що зазначений вище строк був пропущений ним з поважних причин, оскільки він не знав про те, що спадкодавець розпорядився своїм майном на його користь. Просив визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, що залишилась після смерті [PERSON], який проживав у [INFO], і помер там 07.07.2006 року. Позивач у судове засідання не зявився, однак подав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги повністю підтримав, просив їх задовольнити, а також просив розглянути справу без його присутності. Представник відповідача в судове засідання також не зявився, проте сільський голова [PERSON] подав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечив проти їх задоволення та просив розглянути справу без участі представника сільської ради. У звязку із неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки всі особи, які беруть участь у справі, заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд, у відповідності до вимог ст.158 ч.2 ЦПК України, вважає за можливе провести судовий розгляд у судовому засіданні за відсутності сторін та вирішити справу на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши письмові докази по даній цивільній справі, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню. З наведених у позовній заяві обставин, які згідно положень ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами, встановлено, що 07.07.2006 року в с.Білоусівка Сокирянського району Чернівецької області помер [PERSON], [INFO], мешканець с.Білоусівка Сокирянського району Чернівецької області, який 03.07.2006 року склав заповіт, згідно якого все належне йому на момент смерті майно він заповів позивачу. Вказаний заповіт, посвідчений державним нотаріусом Сокирянської державної нотаріальної контори Чернівецької області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №1638. Згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧВ №020684 від 08.01.2003 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,94 гектарів, яка розташована на території Білоусівської сільської ради, призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. При перекладці погосподарських книг на 2016-2020 роки та проведенні інвентаризації домоволодінь жителів села виконавчим комітетом Білоусівської сільської ради Сокирянського району було виявлено, що земельна ділянка частка (пай), яка належить покійному [PERSON], [INFO], померлому 07.07.2006 року не переоформлена. 14.03.2016 року виконавчий комітет Білоусівської сільської ради Сокирянського району направив позивачу лист за вих. №77, яким його повідомив, про те, що покійним [PERSON] на його імя 03.07.2006 року за реєстровим №1638 був зроблений заповіт. З цих підстав, [PERSON] як спадкоємець майна [PERSON] за заповітом, лише 16.03.2016 року звернувся до приватного нотаріуса Сокирянського районного нотаріального округу [PERSON], із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], тобто позивач пропустив встановлений законом строк прийняття спадщини, у звязку з чим йому було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №264/02-31 від 16.03.2016 року. Інші спадкоємці майна померлого [PERSON] відсутні, що підтверджується спадковою справою №38/2016 від 16.03.2016 року. Згідно ст.1268 ч.1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно ст.1269 ч.1 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.2 ст.1270 ЦК України, якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. На підставі ст.1272 ч.3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Причиною пропуску своєчасного звернення позивача до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини [PERSON] став той факт, що йому не було відомо про волевиявлення покійного до 14.03.2016 року. Відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведені обставини, а також визнання представником відповідача позову, яке не суперечить закону та не порушує права і законні інтереси будь-кого із сторін та інших осіб, суд дійшов висновку, що причини пропуску позивачем [PERSON] строку подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] є поважними, а тому позовні вимоги слід задовольнити. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на вказану норму процесуального закону, а також враховуючи те, що рішення у даній справі ухвалено на користь позивача, суд вважає, що понесені останнім документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved