Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Тернопільська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх доводів позивач посилається на те, що [INFO] померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на ? частину житлового будинку загальною площею 55,9 кв.м, житловою площею 40,0 кв.м, з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належала померлій як члену колишнього колгоспного двору. [INFO] помер батько позивача [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на ? частину житлового будинку загальною площею 55,9 кв.м, житловою площею 40,0 кв.м, з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належала померлому як члену колишнього колгоспного двору. Після смерті [PERSON] у Тернопільській районній державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа за № 231 за 2008 рік, тобто має місце спадкування за законом, так як померлою за життя заповіт складений не був. Позивач [PERSON], як син, являється спадкоємцем за законом першої черги, який спадщину прийняв, оскільки був зареєстрований та постійно проживав разом із матір'ю на час відкриття спадщини. Чоловік померлої [PERSON] від прийняття спадщини після смерті [PERSON] відмовився на користь позивача [PERSON], про що подав заяву до нотаріальної контори від 02 квітня 2008 року. Інший син померлої [PERSON] заяви про прийняття спадщини після смерті матері не подавав та вважається таким, що спадщини не прийняв. Після смерті [PERSON] у Тернопільській районній державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа за № 106/2018. За життя, а саме 19 лютого 2018 року, спадкодавець [PERSON] склав заповіт за № 1-03, зі змісту якою вбачається, що на випадок своєї смерті все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і все те, що буде належати йому на день смерті та на що він буде мати право заповів [PERSON] Позивач звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на належні померлим частини житлового будинку, проте постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори від 17 жовтня 2018 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] та за законом після смерті матері [PERSON] з підстав належності будинку до колишнього колгоспного двору, відсутності правовстановлюючого документу та державної реєстрації права власності на належні померлим частини будинку. За вказаних обставин, [PERSON] звернувся до суду та просить визнати з ним право власності на ? частину житлового будинку загальною площею 55,9 кв.м, житловою площею 40,0 кв.м, з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], з яких ? частина - в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] та ? частина - в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 листопада 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Тернопільська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. 17 грудня 2018 року ухвалою суду закрито підготовне провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Тернопільська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно, призначено справу до судового розгляду по суті на 10 січня 2019 року о 12 год. 00 хв. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, відзиву не подавав, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності. Позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення судом позову. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, проте надіслав на адресу суду листа про розгляд справи у його відсутності. За вказаних обставин, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. Як слідує із свідоцтва про одруження [NUMBER] від 23 жовтня 1961 року, виданого Товстолузькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, 19 жовтня 1961 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого Товстолузькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 15 лютого 1974 року, позивач [PERSON] являється сином [PERSON] та [PERSON]. [INFO] померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим Товстолузькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області [INFO], актовий запис про смерть № 24. Згідно Витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 10 квітня 2008 року, наданого Тернопільською районною державною нотаріальною конторою, після смерті спадкодавця [PERSON] заведена спадкова справа №231. 24 вересня 2009 року [PERSON] звертався до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON]. Чоловік померлої [PERSON] від прийняття спадщини після смерті [PERSON] відмовився на користь позивача [PERSON], про що подав заяву до нотаріальної контори від 02 квітня 2008 року. [INFO] помер батько позивача [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть [NUMBER], видане виконавчим комітетом Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області [INFO]. Відповідно до довідки Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 26 жовтня 2018 року № 754, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] станом на 01 липня 1990 року - двір колгоспника, членами якого були: голова двору - [PERSON], 1937 р.н.: дружина - [PERSON], 1942 р.н.; син - [PERSON], 1965 р.н.; син - [PERSON], 1974 р.н. Згідно інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації від 19 березня 2018 року №325, станом на 16 березня 2018 року по обліку бюро будинковолодіння [ADDRESS] рахується за: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Як слідує із інформаційної довідки Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації № 327 від 20 березня 2018 року, станом на 01 січня 2013 року житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] як за головою колишнього колгоспного двору на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 30 грудня 1990 року на підставі рішення виконкому №267 від 28 грудня 1990 року та записано в реєстрову книгу №1 за реєстровим №46. Інформаційна довідка Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації № 328 від 20 березня 2018 року, засвідчує, що державна реєстрації житлового будинку за вищевказаною адресою за [PERSON] не проведена. За життя, 19 лютого 2018 року [PERSON] було складено заповіт, посвідчений секретарем сіл Товстолуг і Застінка Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, зі змісту якого вбачається, що на випадок своєї смерті все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і все те, що буде належати йому на день смерті та на що він буде мати право заповів [PERSON]. Відповідно до довідки Великогаївської сільської ради від 26 жовтня 2018 № 753, на день смерті [PERSON] разом з ним в житловому будинку були зареєстровані та проживали: [PERSON] - син, 1974 р.н., [PERSON] - невістка, 1975 р.н., [PERSON] - онука, 1997 р.н., [PERSON] - онука, 1998 р.н. Згідно Витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 13 березня 2018 року, наданого Тернопільською районною державною нотаріальною конторою, після смерті спадкодавця [PERSON] заведена спадкова справа №106//2018. 13 березня 2018 року [PERSON] звернувся до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON]. Постановою Тернопільської районної державної нотаріальної контори №2911/02-14 від 17 жовтня 2018 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] та за законом після смерті матері [PERSON] з підстав належності будинку до колишнього колгоспного двору, відсутності правовстановлюючого документу та державної реєстрації права власності на належні померлим частини будинку. Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд приходить до висновку, що до виниклих правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. В силу ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ст.ст. 120-121, ст. 123 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування та розпорядження майном колгоспного двору здійснюється тільки за згодою всіх членів двору. При поділі майна колгоспного двору розмір часток членів колгоспного двору визнається рівними. В судовому засіданні встановлено та довідкою Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області підтверджено, що станом на 01 липня 1990 року у житловому будинку [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], отже кожен з них набув у спільну сумісну власність по ? частини вказаного нерухомого майна. Це право збереглося за ними і після припинення колгоспного двору в результаті введення в дію Закону України «Про власність», який був чинним на той час. Позивач є сином померлої [INFO] [PERSON] та померлого [INFO] [PERSON], який у зв'язку з відсутністю у спадкодавців правовстановлюючого документа на належну їм частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS], тау зв'язку з тим, що державна реєстрація права власності на будинковолодіння за спадкодавцями не проведена, оскільки на момент побудови житлового будинку діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав, позбавлений можливості оформити свої права на спадкове майно, а тому звернулася з відповідним позовом до суду. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За вказаних вище обставин, суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і такими, що не порушують прав інших осіб та підлягають до задоволення у повному обсязі шляхом визнання за позивачем права власності на ? частину житлового будинку загальною площею 55,9 кв.м, житловою площею 40,0 кв.м, з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], з яких ? частина - в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] та ? частина - в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] [PERSON].

Outcome: approved