Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON], в своїх інтересах та в інтересах малолітньої [PERSON], Дзержинського районного відділу у м. Харкові Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківській області, треті особи - Харківська міська рада, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про виселення відповідачів з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення та зняття з реєстрації за вказаною адресою. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі рішення виконкому Дзержинської районної ради народних депутатів м. Харкова від 21.09.1999р. йому як призеру XXVII Літніх Олімпійських ігор, був виданий службовий ордер № 122508 на право заняття житлового приміщення житловою площею 15,96 м , яке складається з однієї кімнати в ізольованій квартирі [ADDRESS]. В лютому 2001 року керівництво управління з питань фізичної культури, спорту та туризму Харківської обласної державної адміністрації звернулося до виконкому Дзержинської райради м. Харкова з проханням виключити з числа службової площі вищезазначену квартиру. Рішенням виконавчого комітету Дзержинської районної ради м. Харкова від 13.03.2001р. №49/51 ця квартира була виключена з числа службової житлової площі і його було визнано наймачем цієї квартири. 22.10.1999р. він одружився з громадянкою [PERSON], яка згодом зареєструвалася в даній квартирі. 13 жовтня 2006 року Дзержинським районним судом м. Харкова було постановлено заочне рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до нього, управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради, треті особи - відділення ГІРФЛ Дзержинського РВ ХМУ УМВСУ у Харківській області, виконком Дзержинської районної ради м. Харкова, про визнання позивача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та усунення перешкод в його користуванні. Зазначеним рішенням позовні вимоги [PERSON] були задоволені, позивача визнано таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] Рішенням виконавчого комітету Дзержинської районної ради м. Харкова від 21.11.2006р. №174/81, винесеним на підставі заочного рішення суду від 13.10.2006р., договір найму спірної квартири було змінено, [PERSON] визнано наймачем цієї квартири. Зі свідоцтва про право власності на житло від 27.12.2006 року, реєстраційний № 1-06-266034-Ш-1, виданого відділом приватизації житлового фонду вбачається, що згодом квартира була приватизована [PERSON] на своє ім'я, а 22 листопада 2007 року продана за договором купівлі-продажу [PERSON], 01 грудня 2008 року [PERSON] продав дану квартиру відповідачу [PERSON] 25 грудня 2007 року ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова вищезазначене заочне рішення було скасовано, а 16 червня 2010 року судом у цій справі постановлено нове рішення, яким відмовлено [PERSON] у задоволенні її вимог щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] у місті Харкові. Ухвалою судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 09.08.2010 року це рішення залишено без змін. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 липня 2011 року визнано незаконним та скасовано рішення виконкому Дзержинської районної в місті Харкові ради V скликання від 21.11.2006 року за № 174/81 «Про зміну договору житлового найму і визнання гр. [PERSON] наймачем». Визнано недійсним свідоцтво про право власності на житло, видане 27 грудня 2006 року відділом приватизації житлового фонду виконкому Харківської міської ради, реєстраційний номер №1-06-266034-Ш-1 на ім'я [PERSON] Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], що був укладений між [PERSON] та [PERSON] 22.11.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим №2184. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], що був укладений між [PERSON] та [PERSON] 01.12.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №3403. Було відновлено його право користування житлом, шляхом вселення у квартиру [ADDRESS]. Рішенням судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 05 жовтня 2011 року ці рішення залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 листопада 2011 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами [PERSON] та [PERSON] на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 липня 2011 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 05 жовтня 2011 року в справі за його позовом про визнання незаконним та спасування рішення, визнання незаконними свідоцтва про право власності на житло, договору купівлі-продажу, зміну договору найму та вселення. Після скасування в судовому порядку приватизації та визнання недійсними вказаних вище правочинів та відновлення його права на користування квартирою [ADDRESS], вказана квартира є комунальною власністю територіальної громади м. Харкова, у зв'язку з чим позивачем залучено до участі у справі в якості третьої особи Харківську міську раду. Посилається на те, що громадяни [PERSON] та [PERSON] незаконно та безпідставно проживають у [ADDRESS] Відповідно до довідки з місця мешкання, про склад сім'ї і прописку наданої КП «Жилкомсервіс» за № 659 від 07.06.2012р. у даній квартирі зареєстровані дві вище вказані особи. Вважає, що відповідачі, з оглядом на вищезазначені судові рішення, незаконно займають спірну квартиру, тому просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити та надали пояснення відповідно до викладених у позові. Представник відповідачів проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що її довірителі вселилися у квартиру на законних підставах, відповідно до договору купівлі-продажу, іншого житла не мають. Відповідачка має неповнолітню дитину, тому не може бути виселена зі спірної квартири без надання іншого житлового приміщення. Відповідач - Дзержинський районний відділ у м. Харкові Головного Управління Державної міграційної служби України у Харківській області в судове засідання не з'явився, при прийнятті рішення поклався на розсуд суду. Третя особа - представник Харківської міської ради позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради просило розглядати справу у їх відсутність. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та представлені докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 9 ЖК України, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку житлового приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Відповідно до ордеру № 12508 від 15.10.99 року, позивачу надана спірна квартира на підставі рішення РВК від 21.09.99 року № 168/7. Рішенням виконавчого комітету Дзержинської районної ради м. Харкова від 13.03.2001р. №49/51 ця квартира була виключена з числа службової житлової площі і позивача визнано наймачем цієї квартири. Всі подальші рішення як суду щодо визнання позивача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, так і рішення виконкому Дзержинської районної ради в м. Харкові від 21.11.2006 року щодо зміни договору житлового найму та визнання колишньої дружини позивача наймачем спірної квартири, свідоцтво про право власності на житло, видане 27.12.2006 року відділом приватизації житлового фонду виконкому Харківської міської ради на колишню дружину позивача [PERSON], а також подальші договори купівлі-продажу зазначеної квартири, в тому числі і укладені з відповідачкою [PERSON], визнані недійсними судом. Всі вказані рішення суду набрали законної сили. Відновлено право користування житлом шляхом вселення позивача у квартиру [ADDRESS]. З урахуванням викладеного, законних підстав на проживання відповідачів у спірній квартирі на теперішній час не існує. Відповідно до ст.. 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно, або у судовому порядку. За таких обставин суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі. На підставі ст.. 88 ЦПК України, понесені та документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідачки [PERSON] на користь позивача.

Outcome: approved