Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на нежитлове приміщення півпідвалу площею 21,7 м2, яке знаходиться по вул.І.Франка, 109 у м. Львові та позначено в технічному паспорті на поверховому плані під номером 1-1.Вимоги обґрунтовує тим, що проживає в квартирі №4 на вул.І.Франка, 109 в м.Львові та користується півпідвальним приміщенням площею 21,7 м.кв., яке знаходиться в цьому ж будинку та розташоване під його квартирою. Згідно довідки ЛКП «Снопківське» від 14.09.2011 року №22/09, дане півпідвальне приміщення закріплене за ним, а всі мешканці будинку №109 в м.Львові забезпечені підвальними приміщеннями. На підставі ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», просить визнати за ним право власності на нежитлові приміщення півпідвалу площею 21,7 м.кв., які знаходяться на вул.І.Франка, 109 в м.Львові та позначені на поверховому плані ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 16.08.2011 року під номером 1-1, та зобовязати ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» зареєструвати за ним право власності на вищезазначені нежитлові приміщення півпідвалу. Також обґрунтовує тим, що ним повністю сплачено вартість вказаного нежитлового приміщення. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю. Просить цей позов задовольнити.Надав пояснення, аналогічні, викладеним у фабулі позовної заяви. В ході судового розгляду справи, третя особа [PERSON] заявив самостійні вимоги щодо предмету спору, пред'явивши позов до [PERSON] про визнання права власності на нежитлове приміщення площею 21,7 м2, яке знаходиться по вул.І.Франка, 109 у м.Львові та позначено в технічному паспорті на поверховому плані під номером 1-1.Вимоги обґрунтовує тим, що 12.11.2011 р. [PERSON] уклав з [PERSON] договір дарування на нежитлові приміщення півпідвалу номер І-1, загальною площею 21,7 кв.м, який знаходиться за адресою: м.Львів, вул. І.Франка, будинок 109. Вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області [PERSON] Крім цього, зазначає, що з моменту набуття у власність вказаного вище нежитлового приміщення півпідвалу [PERSON] було здійснено його реконструкцію, повний ремонт, відновлення та покращення. Зазначає, що в разі задоволення вимог первісного позову [PERSON] щодо визнання права власності, буде порушено право [PERSON], як законного власника нерухомого майна, вартість якого істотно зросла порівняно із вартістю дарунка відповідно до договору дарування від 12.11.2011 р. В судовому засіданні представник третьої особи, що заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, позов третьої особи [PERSON], підтримала повністю. Просить позов [PERSON] задовольнити в повному обсязі, а в задоволенні позовних вимог первісного позову [PERSON] відмовити. Відповідач в судове засідання не зявився, проте подав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності та вирішення спору залишив на розсуд суду. Представник третьої особи ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» в судове засідання не зявився без поважних причин, причини неявки суду не повідомив, тому справу вирішено у їх відсутності на підставі ст.169 ЦПК України. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про можливість задоволення самостійних вимог третьої особи [PERSON], а позовні вимоги [PERSON] вважає безпідставними, з таких мотивів. Відповідно до технічного плану, складеного ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 16.08.2011 року, загальна площа нежитлового приміщення за адресою: м.Львів, вул. І.Франка, будинок 109, становить 21,7 кв.м., на поверховому плані позначене 1-1. Згідно довідки ЛКП «Снопківське» від 14.09.2011 року №22/09, півпідвальне приміщення площею 21,7 м.кв. (позначене на поверховому плані 1-1), що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. І.Франка, будинок 109, закріплене за [PERSON], який проживає в квартирі, яка знаходиться над даним приміщенням. Всі мешканці будинку забезпечені підвалами. Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 17 жовтня 2011 року по справі №2-2763 визнано за [PERSON] право власності на нежитлові приміщення півпідвалу площею 21,7 м.кв., які знаходяться за адресою: м.Львів, вул. І.Франка, будинок 109 та позначені в технічному паспорті на поверховому плані під номером 1-1. Вказане рішення було зареєстроване у Обласному комунальному підприємстві Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації те експертної оцінки» 04.11.2011 року за номером витягу 31918874, реєстраційний номер 35063808. Вироком Галицького районного суду м.Львова від 06.03.2014 року директора ЛКП «Снопківське» [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.364 ч.2, ст.366 ч.2 КК України. Встановлено, що [PERSON], працюючи на посаді директора ЛКП «Снопківське», будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими функціями, умисно, в інтересах [PERSON], використовуючи службове становище всупереч інтересам служби, усвідомлюючи те, що нежитлове приміщення площею 21,7 м2 по вул.І.Франка, 109 у м. Львові не перебуває на законних підставах у користуванні [PERSON], 14.09.2011р. склав та видав [PERSON] завідомо неправдивий офіційний документ - довідку №22/09 від 14.09.2011р., чим спричинив тяжкі наслідки громадським інтересам. Також, Галицьким районним судом м.Львова в кримінальному провадженні у справі №461/3243/14 про обвинувачення [PERSON], встановлено, що обвинувачений [PERSON], діючи свідомо та достовірно знаючи, що довідка №22/09 від 14.09.2011р., видана директором ЛКП «Снопківське» [PERSON], про те, що нежитлове приміщення півпідвалу у м.Львові на вул. І.Франка,109 закріплено за [PERSON], є підробленою та вказані у ній дані не відповідають дійсності, зокрема те, що вказане нежитлове приміщення за [PERSON] закріплено не було, а також те, що він в квартирі, яка знаходиться над даним приміщенням ніколи не проживав, умисно використав вказаний підроблений документ, подавши його додатком до позовної заяви, як доказ у цивільній справі №2-2763/11, яка розглядалась Галицьким районним судом м. Львова. Також судом встановлено, що [PERSON] шкоду завдану міській раді відшкодував у повному обсязі на підтвердження чого надав суду квитанцію із сплатою вартості нежитлового підвального приміщення у розмірі 49728,00грн. Вироком Галицького районного суду м.Львова від 08.07.2015 р. по справі №461/3243/14 цивільний позов міської ради до обвинуваченого про відшкодування матеріальних збитків завданих злочином залишено без розгляду, оскільки представник цивільного позивача в останнє судове засідання не зявився, а завдана шкода, обвинуваченим відшкодована у повному обсязі. Таким чином, як вбачається із матеріалів справи, вироком Галицького районного суду м.Львова від 06.03.2014 встановлено підробленість довідки ЛКП «Снопківське» від 14.09.2011 року №22/09, яка входила до предмета доказування у цивільній справі №2-2763 та покладена в основу рішення Галицького районного суду м.Львова від 17.10.2011 року. З огляду на це в результаті перегляду рішення Галицького районного суду м.Львова від 17 жовтня 2011 р у звязку із нововиявленими обставинами було скасовано рішення Галицького районного суду м.Львова від 17.10.2011 року у справі № 2-2763/11 р. за позовом [PERSON] до Відділу приватизації державного житлового фонду Галицького району, третя особа Обласне комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про визнання права власності на нежитлові приміщення півпідвалу, а розгляд справи призначено у загальному порядку. Під час розгляду справи в загальному порядку судом встановлено, що довідка ЛКП «Снопківське» від 14.09.2011 року №22/09 не може бути належним доказом, який дає підстави для визнання за [PERSON] права власності на нежитлове приміщення площею 21,7 м2 по вул.І.Франка, 109 у м. Львові, у звязку із тим, що така довідка є підробленою. Разом з тим, судом встановлено, що 12.11.2011 р. [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування на нежитлове приміщення півпідвалу номер І-1, загальною площею 21,7 кв.м, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. І.Франка, будинок 109, який посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області [PERSON], що також вказує на безпідставність позовних вимог [PERSON] про визнання за ним права власності на вказане приміщення. Факт сплати позивачем відповідачу вартості нежитлового півпідвального приміщення у розмірі 49728,00грн. також не дає підстав для задоволення позовних вимог [PERSON], і свідчить лише про не порушення прав Відповідача, якому повністю відшкодовано вартість нежитлового приміщення по вартості на момент вибуття вказаного приміщення з його власності. Таким чином, суд дійшов висновку, що [PERSON] хоч і відшкодував вартість нежитлового приміщення відповідачу, проте внаслідок укладення з [PERSON] договору дарування від 12.11.2011 р. право власності [PERSON] припинилось. Як встановлено судом, договір дарування на нежитлові приміщення від 12.11.2011 р., укладений між [PERSON] та [PERSON], не оспорюється сторонами у даній справі. З огляду на вказане вище суд дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог первісного позивача [PERSON] Одночасно з цим, щодо підстав для задоволення вимог третьої особи, що заявляє самостійні вимоги, то судом встановлено наступне: Спір виник з приводу нерухомого майна загальною площею 21,7 кв.м, яке знаходиться за адресою: м.Львів, вул. І.Франка, будинок 109. Однак, як вбачається з матеріалів справи, нерухоме майно вказане в первісному позові [PERSON] та в позові [PERSON] є однаковими за площею та розташуванням, але відмінні за цільовим та функціональним призначенням, що підтверджується наступним: Судом встановлено, що [PERSON] набув у власність нежитлове приміщення півпідвалу номер І-1, загальною площею 21,7 кв.м, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.І.Франка, будинок 109, на підставі договору дарування від 12.11.2011р., який посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області [PERSON] Відповідно до наказу Департаменту містобудування Львівської міської ради №А-67 від 13.03.2012 р. [PERSON] затверджено вимоги до архітектурно-планувальної частини проекту реконструкції нежитлових приміщень на вул. І.Франка, 109 під офіс з відтворенням дверного прорізу на місці віконного отвору. 24 травня 2012 р. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області було зареєстровано Декларацію про початок виконання будівельних робіт № ЛВ 08312082734 на реконструкцію нежитлового приміщення в будинку №109 на вул. І.Франка у м.Львові під офіс, що є підставою для здійснення [PERSON] реконструкції нежитлового приміщення в будинку №109 на вул. І.Франка у м.Львові, загальною площею 21,7 кв.м., на поверховому плані позначене 1-1. 26 лютого 2013 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області після завершення реконструкції приміщення в м. Львові по вул. І.Франка, 109 під офіс було зареєстровано Декларацію про готовність обєкта до експлуатації № ЛВ 143130560614. 14.05.2013 року Реєстраційною службою Львівського міського управління юстиції було проведено державну реєстрацію права власності [PERSON] на вказаний обєкт нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 30.05.2013 року, відповідно до даних якого, за адресою м. Львів, вул. І.Франка, 109 знаходиться нежитлове приміщення (під офіс), та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності номер 4191330 від 30.05.2013 року. На підтвердження своїх позовних вимог представником третьої особи, що заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, до матеріалів справи долучено копії висновку щодо можливості архітектурних перетворень в історичному ареалі міста при реконструкції нежитлових приміщень у будинку №109 на вул.І.Франка під офіс з влаштуванням, у порядку відтворення, дверного прорізу на місці існуючого віконного прорізу №04/4549 від 20.12.2011 р., договору про пайову участь в створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Львова при реконструкції нежитлових приміщень на вул. І.Франка,109 під офіс №103 від 27.02.2012 р. Також представником третьої особи, що заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, до матеріалів справи долучено копії технічних умов на водопостачання та водовідведення офісу (реконструкція нежитлових приміщень) по вул. І.Франка, 109 №15-1202 від 06.04.2012 р., копії акту контрольного огляду засобів обліку №453934 від 11.03.2013 р., договору на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до каналізаційної мережі №310451 від 20.08.2013р., договору на виконання робіт демонтажу, транспортування, повірки, монтажу засобів обліку води №15255 від 03.09.2013 р.; копії договору на підготовку та видачу технічних умов №7183/3 від 03.04.2012 р., акту про надання послуг згідно з договором №7183/3 від 03.04.2012р., складеного 30.04.2012 р., технічних умов приєднання до електричних мереж електроустановок №277.115-802 від 11.04.2012р., договору про надання послуг із створення технічної можливості і здійснення передачі електричної енергії №277-115-802 від 11.04.2012р., протоколу перевірки автоматичного вимикача №9692/12 від 10.09.2012р., паспорту заземлювального пристрою №407/12 від 11.10.2012р.; копії квитанцій та товарних чеків щодо оплати за придбані матеріали для ремонтних робіт, також накладних щодо отримання матеріалів для здійснення ремонтних робіт, повязаних з реконструкцією нежитлових приміщень у будинку №109 на вул.І.Франка під офіс. Судом встановлено, що з поданих третьою особою, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору, матеріалів вбачається факт здійснення реконструкції нежитлового приміщення півпідвалу за адресою м.Львів, вул. І.Франка, 109 та зміни його вартості. На даний час, за адресою: м. Львів, вул.І.Франка, 109, знаходиться не нежитлове приміщення півпідвалу, а інший новий обєкт нерухомого майна нежитлове приміщення, (під офіс). Згідно з ч. 1 ст. 332 Цивільного кодексу України переробкою є використання однієї речі (матеріалу), в результаті чого створюється нова річ. Відповідно до ч. 1,2 ст. 331 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. В листі від 01.07.2013 року «Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ» Верховний суд України висловив правову позицію, відповідно до якої новоствореною може бути як рухома, так і нерухома річ. Право власності на новостворену рухому річ виникає в особи, яка її виготовила (створила), в той момент, коли в результаті виготовлення чи створення з'являється об'єкт, який може кваліфікуватись як нова річ, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому йдеться про створення такого об'єкта для себе, оскільки, якщо він створюється за договором для іншої особи, він стає власністю цієї особи. Відповідно до ч.2 ст.331 Цивільного кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту прийняття його до експлуатації. Положення ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України слід розуміти у системному зв'язку із положенням ст. 182 Цивільного кодексу України щодо державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухомі речі, яка не передбачає винятків. Як правило, всі об'єкти нерухомого майна, зважаючи на свою специфіку, після завершення будівництва підлягають прийняттю до експлуатації та державній реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Отже, моментом виникнення права власності на новостворене нерухоме майно є державна реєстрація. При цьому судом взято до уваги, що як вбачається з матеріалів справи, внаслідок реконструкції нежитлового приміщення по вул.І.Франка, 109 у м. Львові, було створено новий об'єкт нерухомого майна, який після завершення реконструкції прийнято до експлуатації та щодо якого проведено державну реєстрацію. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином, предявлення [PERSON] позову щодо визнання за ним права власності на нежитлове приміщення площею 21,7 м2, яке знаходиться по вул.І.Франка, 109 у м. Львові, яке набув у власність [PERSON] за договором дарування від 12.11.2011р., є оспорюванням права власності [PERSON] на це приміщення, в тому числі і після реконструкції, що дає суду підстави захистити право власності [PERSON] на нежитлове приміщення номер І-1, загальною площею 21,7 кв.м, яке знаходяться за адресою: м.Львів, вул.І.Франка, будинок 109, шляхом визнання за ним права власності на вказане приміщення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними, а самостійні вимоги третьої особи необхідно задовольнити, визнавши за [PERSON] право власності на нежитлове приміщення номер І-1, загальною площею 21,7 кв.м, яке знаходяться за адресою: м.Львів, вул.І.Франка, будинок 109.

Outcome: approved