Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що 19.07.2010 року між ним та [PERSON] укладено шлюб. Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] та спору з приводу його виховання та утримання не виникає. Зазначає, що за час спільного проживання між ними виникали сварки та непорозуміння, вони не зійшлись характерами. Через таку поведінку відповідачки вони втратили почуття довіри одне до одного. Разом не проживають два роки. З наведених підстав вважає, що шлюб носить лише формальний характер, примирення з відповідачкою не бажає. На підставі викладеного, просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. Позивач будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. 11.10.2021 року подав до канцелярії суду заяву, якою просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачка будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Заяв про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзив не подавала. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 19.07.2010 року між сторонами укладено шлюб, який було зареєстровано виконкомом Глибокопотіцької сілської ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом № 47. Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] . Спору з приводу його виховання та утримання не виникає. Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що вони сімейних стосунків не підтримують та разом не проживають два роки. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, та заперечує щодо надання строку для примирення. Відповідачка, будучи неодноразово належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, та не виявила зацікавленість у збереженні шлюбу. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони втратили почуття поваги, любові і довіри один до одного. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо утримання та порядку виховання дітей, поділу спільного майна сторін не заявлено. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений останньою судовий збір у сумі 908 грн.

Outcome: approved