Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказував, що 26.01.2015 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу [PERSON] Відповідно пунктів 1 та 2 якого позивач передав, а відповідач прийняв у власність грошові кошти готівкою в сумі 76000 грн. Зазначену суму грошей [PERSON] зобовязується повернути позивачу в строк до 26.04.2015 року. Крім того відповідачем надана написана власноручно 26.01.2015 року, розписка, яка підтверджує отримання останнім від позивача грошових коштів в сумі 76000 грн., які позичальник зобовязується повернути до 26.04.2015 року. Пунктом 6 договору визначається, що дана розписка підтверджує безспірність заборгованості [PERSON] та прострочення виконання зобовязання. Незважаючи на укладення договору з дотриманням вимог ст.ст. 1046, 1047 ЦК України та його нотаріального посвідчення, відповідач не виконав зобовязання по поверненню боргу в супереч вимог ст. ст. 526,530. 1049 ЦК України в термін передбачений договором, і не повернув кошти до 26.04.2015 року, тому він змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 76000 гривень позики, отриманої на підставі договору позики від 26.01.2015 року, та 760 гривень 00 копійок судового збору, 700 гривень за надання правової допомоги. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що він надав відповідачу в позику грошові кошти в сумі 76000 гривень. На підтвердження даної угоди був укладений 26.01.2015 року нотаріально посвідчений договір позики. Крім того, факт отримання від нього грошових коштів [PERSON] підтвердив власноручно написаною розпискою, яку передав позивачу. Позику [PERSON] відповідно до умов договору повинен був повернути до 26.04.2015 року. Оскільки позичальник, відповідач [PERSON], в передбачений договором строк не повернув грошові кошти, просив їх стягнути з позивача на свою користь та понесені судові витрати. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання 20 липня 2015 року не зявився, про місце та час розгляду справ повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяв про відкладення справи на адресу суду не надходило (а.с.23). Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.169 ч.4 ЦПК України та ухвалення заочного рішення відповідно до ст.224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши позивача, дослідивши письмові докази по справі суд вважає що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. За змістом частини 1 статті 1046 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Стаття 1047 ЦК передбачає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або іншій документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно частини 4 статті 639 ЦК якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до положень частини 2 статті 509 ЦК зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, - з правочинів. За приписами статті 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частина 1 статті 530 ЦК визначає, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно частини 1 статті 1049 ЦК позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, 26.01.2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу [PERSON] Відповідно пунктів 1 та 2 якого позивач передав, а відповідач прийняв у власність грошові кошти готівкою в сумі 76000 грн. Зазначену суму грошей [PERSON] зобовязується повернути позивачу в строк до 26.04.2015 року(а.с.5). [PERSON] надана написана власноручно 26.01.2015 року розписка, якою позичальник, відповідач [PERSON], підтверджує отримання від позивача [PERSON] грошових коштів в сумі 76000 грн., які позичальник зобовязується повернути до 26.04.2015 року (а.с:6). Пунктом 6 вищевказаного Договору позики визначається, що дана розписка підтверджує безспірність заборгованості [PERSON] та прострочення виконання зобовязання. Частина 1 статті 610 ЦК визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання. Оскільки судом встановлено, що відповідач не виконав зобовязання по поверненню позики у строки передбачені договором, тому вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають до задоволення. При вирішенні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат за надання правової допомоги адвокатом, суд виходить з вимог ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», якою передбачено надання розрахунку розміру суми витрат за надання правової допомоги. Оскільки адвокатом [PERSON], отримано від позивача, відповідно до наданої квитанції 19.05.2015 року за складення даного позову, гонорару в розмірі 700 гривень (а.с.7), однак не надано розрахунку розміру суми витрат за надання правової допомоги в розмірі отриманого гонорару чи в іншій сумі, тому в задоволенні вимог про стягнення коштів за надання правової допомоги в сумі 700 гривень необхідно відмовити.

Outcome: approved