Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Новорудської сільської ради Маневицького району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно, вказавши, що він являється спадкоємцем за законом на спадкове майно, яке залишилося після смерті його батька [PERSON], який помер 5.08.2015 року. Окрім іншого майна, [PERSON] належали житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вул. Майданська, 16 в с. Градиськ Маневицького району Волинської області, які він успадкував після смерті батька [PERSON], що помер 15.05.2009 року. Після смерті [PERSON] своєчасно у визначений законодавством термін [PERSON] прийняв спадщину, подавши відповідну заяву в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини. Заяви про відмову від спадщини він не подавав. Переоформити спадкове майно на себе [PERSON] не встиг. Позивач після смерті спадкодавця [PERSON] своєчасно у визначений законодавством термін прийняв спадщину, подавши відповідну заяву в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини. Спадкоємців за заповітом на вказане спадкове майно немає. Іншими спадкоємцями за законом, крім позивача, на це майно є дружина та донька спадкодавця [PERSON], [PERSON], однак вони після смерті [PERSON] не вчинили будь-яких дій, що свідчать про прийняття ними спадщини, на спадкове майно не претендують. Отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно у позасудовому порядку позивач не має можливості. Посилаючись на зазначені обставини, [PERSON] просив суд визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вул. Майданська, 16 в с. Градиськ Маневицького району Волинської області, які належали [PERSON] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у поданій до суду заяві, просив визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по вул. Майданська, 16 в с. Градиськ Маневицького району Волинської області, які належали [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи завчасно у встановленому законом порядку повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача - Новорудської сільськоїради Маневицького району Волинської області в судове засідання не зявився, будучи завчасно у встановленому законом порядку повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, подав до суду заяву, в якій вказав, що проти задоволення позовних вимог [PERSON] сільська рада не заперечує, просив розгляд справи проводити у його відсутності. Заслухавши думку представника позивача [PERSON], який не заперечує щодо розгляду справи у відсутності вказаних позивача та представника відповідача, враховуючи те, що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності позивача [PERSON] та представника відповідача - Новорудської сільськоїради Маневицького району Волинської області. Заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] являвся власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вул. Майданська, 16 в с. Градиськ Маневицького району Волинської області. [PERSON] помер 15.05.2009 року. Після його смерті [PERSON] своєчасно у визначений законодавством термін прийняв спадщину, подавши відповідну заяву в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини. Заяви про відмову від спадщини він не подавав. Переоформити спадкове майно на себе [PERSON] не встиг, помер 5.08.2015 року. Позивач після смерті спадкодавця [PERSON] своєчасно у визначений законодавством термін прийняв спадщину, подавши відповідну заяву в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини. Заяви про відмову від спадщини він не подавав. Спадкоємців за заповітом на вказане спадкове майно немає. Іншими спадкоємцями за законом, крім позивача, на спадкове майно є дружина та донька спадкодавця [PERSON], [PERSON], однак вони після смерті [PERSON] не вчинили будь-яких дій, що свідчать про прийняття ними спадщини, на спадкове майно не претендують. Отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно у позасудовому порядку позивач не має можливості. Зазначені обставини підтвердив представник позивача в судовому засіданні, а також це встановлено з досліджених судом письмових доказів, зокрема, свідоцтв про смерть серії І-ЕГ № 075614 від 16.05.2009 року та серії І-ЕГ № 175470 від 6.08.2015 року, свідоцтв про народження серії ІІІ-УР № 472264 від 6.05.1961 року та серії ІІ-ЕГ № 401306 від 10.08.1987 року, витягів про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 42643376 від 6.01.2016 року та № 43257757 від 15.03.2016 року, свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.03.2016 року, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 6.09.2016 року, витягу з погосподарської книги Новорудської сільської ради Маневицького району Волинської області № 2 за 2009 рік, нотаріально посвідченої заяви [PERSON] про прийняття спадщини, постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 160/02-31 від 28.09.2017 року, нотаріально посвідчених заяв [PERSON], [PERSON] про відмову від спадщини, повідомлення Маневицької державної нотаріальної контори № 1472/1-16 від 21.11.2017 року, нотаріально посвідченої заяви [PERSON] про прийняття спадщини, повідомлення приватного нотаріуса [PERSON] № 204/02-14 від 14.11.2017 року. Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач [PERSON], являючись спадкоємцем за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вул. Майданська, 16 в с. Градиськ Маневицького району Волинської області, які належали [PERSON], фактично набув право власності на вказане спадкове майно. На даний час право власності на нього ніким не оспорюється, а тому є всі підстави для визнання права власності на це спадкове майно за [PERSON]

Outcome: approved