Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області із позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , який був зареєстрований 16.10.1999 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Торезького міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 413. Від шлюбу неповнолітніх дітей не має. Причинами розірвання шлюбу позивач вказує втрату відчуття любові та взаємоповаги. Сімейні стосунки фактично припинилися з початку 2014 року, а шлюб фактично розпався. Вважає, що подальше збереження шлюбу з відповідачем неможливим та таким, що суперечитиме їх інтересам. Просить шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу просить відновити відповідачу дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, відзив на позовну заяву не подала. Повідомлена про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Бердянського міськрайонного суду Запорізької області. За таких підстав, суд розглядає справу за відсутності позивача і відповідача, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за наявними матеріалами. Відповідно до ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] і [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 16.10.1999 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Торезького міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 413. Сімейні стосунки між подружжям фактично припинені з початку 2014 року, спільне господарство не ведеться, спору про поділ майна не має. Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, а тому шлюб необхідно розірвати. Щодо повернення відповідачу дошлюбного прізвища суд зазначає наступне. Судом встановлено, що внаслідок укладення шлюбу відповідач змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на прізвище « [PERSON] ». Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з\~положеннями ст.\~295\~ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право змінити своє прізвище та (або) власне ім`я, та (або) по батькові за згодою батьків. Прізвище фізичної особи може бути змінене у разі реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу або визнання його недійсним. Аналіз положень статті 113\~СК України свідчить про те, що відновлення дошлюбного прізвища є правом того з подружжя, хто змінив прізвище внаслідок шлюбу. Відтак, позивачем не доведено наявність правових підстав для задоволення позовної вимоги в частині повернення відповідачу дошлюбного прізвища поза її волею. Таким чином, суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Зокрема, суд задовольняє позовні вимоги в частині розірвання шлюбу, і відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині повернення відповідачу дошлюбного прізвища внаслідок розірвання шлюбу.

Outcome: partial