Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визначення часток у праві спільної сумісної власності на жилий будинок [ADDRESS], який належав [PERSON], померлого [INFO] та [PERSON], померлої [INFO], які становлять по 1/2 за кожним та визнання права власності на 1/4 частку будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13 березня 1976 року укладено шлюб між його матір'ю [PERSON] і [PERSON]. Під час шлюбу, 04 листопада 1999 року, [PERSON] та [PERSON] придбано будинок [ADDRESS], який оформили на ім`я [PERSON]. З часу купівлі будинку позивач був в ньому зареєстрований і мешкав там разом із батьком і матір`ю, ремонтували будинок, доглядали його, оплачували комунальні послуги, вели сумісне господарство. [INFO] померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді 1/2 частини будинку, який у відповідності до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю є спільною сумісною власністю подружжя. [INFO] помер [PERSON], який за життя не заявляв про свої права на спадкове майно у вигляді 1/4 частину будинку, після смерті дружини [PERSON] і не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Позивач звернувся до Дев'ятої державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], однак 07 листопада 2012 року нотаріус у видачі Свідоцтва про право на спадщину йому відмовив, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на ? частину спірного будинку на ім`я [PERSON] і порадив звернутися до суду із позовом про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності та визнання права власності, в порядку спадкування. 06 лютого 2013 року рішенням Будьоннівського районного суду м. Донецька його позов до Виконавчого комітету Будьоннівської районної у м. Донецьку ради про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування було задоволено і після набрання рішенням законної сили він зареєстрував за собою на праві власності ? частину будинку [ADDRESS]. За апеляційною скаргою [PERSON] 25 березня 2014 року рішенням Апеляційного суду Донецької області рішення Будьоннівського районного суду м. Донецька від 06 лютого 2013 року скасовано, в задоволенні позовних вимог відмовлено, оскільки вимоги заявлені до неналежних відповідачів. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві, просила задовольнити його у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Суд вислухавши пояснення представників позивачів, дослідивши матеріали справи та перевіривши надані докази в межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України), встановив наступне. Згідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, шлюб між [PERSON] і [PERSON] укладено 13 березня 1976 року 04 листопада 1999 року [PERSON] купив жилий будинок [ADDRESS], право власності на який зареєстрував 14 грудня 1999 року в КП БТІ м. Донецька. [INFO] померла [PERSON]. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] згідно ст. 1261 ЦК України є її син [PERSON] і чоловік [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, домовою книгою, які прийняли спадщину у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. [INFO] помер [PERSON]. 07 листопада 2012 року позивач звернувся із заявою до Дев'ятої донецької державної нотаріальної контори про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON]. 01 листопада 2012 року Постановою державного нотаріуса Дев'ятої донецької державної нотаріальної контори Захарової В.В. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з неможливістю спадкоємцем надати документ на підтвердження права власності на ? частину будинку [ADDRESS]. 06 лютого 2013 року рішенням Будьоннівського районного суду м. Донецька позов [PERSON] до Виконавчого комітету Будьоннівської районної у м. Донецьку ради задоволено, визначено частки [PERSON] і [PERSON] в будинку [ADDRESS] по ? та визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину даного будинку в порядку спадкування. 28 лютого 2014 року державним нотаріусом Третьої донецької державної нотаріальної контори Яценко В.А. видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину будинку [ADDRESS] дружині [PERSON] - [PERSON], яка перебувала з ним в шлюбі з 11 жовтня 2008 року. 25 березня 2014 року рішенням Апеляційного суду Донецької області рішення Будьоннівського районного суду м. Донецька від 06 лютого 2013 року скасовано, в задоволенні вимог [PERSON] відмовлено. 02 липня 2014 року Постановою державного нотаріуса Дев'ятої донецької державної нотаріальної контори Вервейко Н.Г. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з неможливістю спадкоємцем надати документ на підтвердження права власності на 1/4 частину будинку [ADDRESS]. Вирішуючи позовні вимоги по суті суд виходить з наступного. Згідно ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно ст. 28 цього ж Кодексу, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Оскільки судом не встановлено, що між подружжям [PERSON] і [PERSON] була укладена будь-яка домовленість, то їх частки в спільній сумісній власності подружжя становлять по ? частині. Пленум Верховного Суду України в п. 23 Постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Суд прийшов до висновку, що оскільки будинок [ADDRESS] придбано [PERSON] і [PERSON] під час шлюбу, то частки у праві спільної сумісної власності на даний будинок складають по ??; позивач [PERSON] після смерті матері [PERSON] прийняв спадщину у вигляді ? частини жилого будинку [ADDRESS], однак у зв'язку із тим, що за померлою [PERSON] на час її життя не зареєстровано право власності на ? частину цього будинку, нотаріус відмовив йому у видачі Свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючого документу. Крім того, відповідно до вимог частини 4 статті 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд виходить з того, що відповідач, в інтересах якої діяла її представник [PERSON], на власний розсуд розпорядилася своїми процесуальними та матеріальними правами, наслідки зазначеної процесуальної дії представнику роз'ясненні, визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За наведених обставин визнання позову відповідачем слід прийняти і позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. У зв'язку з тим, що на час винесення рішення відпала необхідність в заходах забезпечення позову, то суд вважає за необхідне їх скасувати.

Outcome: approved