Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-02 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд 11 січня 2018 року з цим позовом до ДП « ВК «Краснолиманська» про стягнення 29197,50 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку. Позивач зазначив, що з 24 листопада 2014 року працював на даному підприємстві в якості прохідника підземного 5-го розряду з повним робочим днем в шахті . 2 вересня 2017 року звільнений з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України у зв»язку з виходом на пенсію, йому була видана трудова книжка. Однак розрахунок при звільненні не був проведений. 5 жовтня 2017 року він звернувся до відповідача з заявою про виплату всіх належних при звільненні сум та просив надати відповідну довідку. У відповідь на заяву відповідач надав довідку про належні йому станом на 2 вересня 2017 року суми. Остаточний розрахунок відповідачем здійснено 16 листопада 2017 року. Виходячи з розрахунку середньоденної заробітної плати 389,30 грн. за час затримки розрахунку 75 днів просить стягнути з відповідача 29197,50 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав , просить його задовольнити та пояснив, що 2 вересня 2017 року він працював у нічну зміну, яка закінчувалась 3 вересня 2017 року. У дату звільнення він отримав лише трудову книжку , звертався до відповідач письмово 5 жовтня 2017 року щодо здійснення розрахунку, але ніякої відповіді не отримав. Звернутись до відповідача безпосередньо він не мав можливості через особливий порядок входу до підприємства. Представник відповідача участі в судовому розгляді не приймав. Звернувся до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи за його відсутності. У відзиву від 30 січня 2018 року на позовну заяву відповідач позов [PERSON] не визнав і зазначив , що [PERSON] звільнено з роботи в якості прохідника підземного 2 вересня 2017 року згідно наказу № 6000/К від 4 вересня 2017 року . У день звільнення 2 вересня 2017 року [PERSON] була видана трудова книжка. Звільненому працівнику було виплачено 29062,93 грн. , що підтверджується довідкою № 1575 від 8 грудня 2017 року , яка була видана на вимогу позивача. Оскільки позивачем в день отримання трудової книжки вимог про проведення розрахунку не заявлялось , проведення розрахунку в інший строк вважає здійсненим відповідно до трудового законодавства. Просить в позові відмовити. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Як встановлено, [PERSON] з 24 листопада 2014 року по 2 вересня 2017 року працював у ДП « ВК» Краснолиманська» прохідником підземним 5 розряду з повним підземним робочим днем. Звільнений з роботи 2 вересня 2017 року згідно наказу № 6000/ к від 4 вересня 2017 року за ст.. 38 КЗпП України у звязку з виходом на пенсію( а.с.37-38). В даному наказі про звільнення зазначено останній робочий день 2 вересня 2017 року. Як убачається із довідки відповідача № 1325 від 10 жовтня 2017 року про належні [PERSON] при звільненні суми , відповідно до розрахункового листка за вересень 2017 року ,після утримання обовязкових платежів та зборів йому до виплати визначено 28438,53 грн. і 624,40 грн. Згідно довідки відповідача № 1575 від 8 грудня 2017 року належні [PERSON] при звільненні суми виплачені в такі строки: 16 листопада 2017 року 28438,53 грн.; 6 листопада 2017 року 624,40 грн. Таким чином, остаточний розрахунок зі звільненим працівником проведений 16 листопада 2017 року. Спір про розмір сум відсутній. Статтею 116 ч. 1 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації , провадиться в день звільнення. Враховуючи, що в день звільнення 2 вересня 2017 року [PERSON] працював , що відображено в наказі про звільнення згідно відмітки контрольного табелю ( а.с24), розрахунковому листку за вересень 2017 року про два дня , відпрацьованих у вересні 2017 року, виплата належних позивачу сум , які відображені в довідці від 10 жовтня 2017 року № 1325, повинна бути проведена саме в день звільнення 2 вересня 2017 року. Фактично оплата здійснена 16 листопада 2017 року. У відповідності до ст.. 117 ч. 1 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки , зазначені в статті 116 цього Кодексу , при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа , організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Так як відповідач не виплатив позивачеві в день звільнення належні тому суми , фактично виплатив 16 листопада 2017 року , він повинен нести відповідальність за затримку розрахунку при звільненні. Доводи відповідача, викладені у відзиву на позов, щодо відсутності вимоги [PERSON] про розрахунок з ним в день звільнення , не заслуговують на увагу, оскільки у відповідності до ст.. 116 ч, 1 КЗпП України виплата сум не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок передбачена на той випадок , коли працівник в день звільнення не працював. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку з ним при звільненні є обгрунтованими і законними , підлягають задоволенню. Відсутність своєї вини у не проведені розрахунку з позивачем у встановлений законодавством строк відповідачем не доведено . Проте, суд не погоджується з наведеним позивачем розрахунку про розмір середнього заробітку . Як убачається із наведеного в позовній заяві розрахунку, час затримки розрахунку визначений позивачем в 75 днів, що відповідає кількості к календарних днів . Однак згідно п. 8 абз 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати , затвердженого постановою КМУ від 8 лютого 1995 року № 100 ( з наступними гімнами) у разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. У періоді затримки виплати позивачу належних сум з 3 вересня 2017 року по 16 листопада 2017 року - 53 робочих дні ( в вересні -20 р.д., в жовтні - 21 р.д. , в листопаді 12 р.д. ). Середньоденна заробітна плата [PERSON] згідно довідки відповідача 8 грудня 2017 року № 1576 ( а.с.10) становить 389,30 грн. визначена у відповідності до п. 8 абз 1 зазначеного Порядку. Тому розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку становить 20632,90 грн. ( 389,30 х 53 р.д.), що підлягає виплаті після утриманні обовязкових платежів і зборів. Таким чином,суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] частково. Судом перевірено дотримання позивачем строків звернення до суду за вирішенням трудового спору. Згідно ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору до суду в тримісячний строк з дня , коли в ін. дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Як визначив Конституційний Суд України у рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 щодо тлумачення положень ст.. 233 КЗпП України у взаємозвязку з положенням статті 117 цього Кодексу, звернення працівника до суду з заявою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку при звільненні встановлено тримісячний строк , перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен бути дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган , з вин якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Оскільки відповідач фактично розрахувався з позивачем 16 листопада 2017 року, про що позивач дізнався в ц ю дату , звернувся в суд з позовом 11 січня 2018 року у строк , передбачений ст. 233 КЗпП України. Так як позивача звільнено від сплати судового збору згідно ст.. 5 ч.1п.1 Закону України « Про судовий збір» ,судовий збір підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного, ст.. ст.. 116,117,232КЗпП України,

Outcome: partial