Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 24 липня 2015 року виконавчим комітетом Хорупанською сільською радою Млинівського району Рівненської області за актовим записом № 3, мотивуючи це тим, що в липні 2020 року відповідач залишила сім`ю та стала проживати окремо. Від шлюбу з відповідачем мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з ним та перебувають на його повному утриманні. Крім цього, на його вихованні та утриманні залишився син відповідача від попереднього її шлюбу - [PERSON] , [INFO] . На даний час, відповідач проживає з іншим чоловіком та не бере участі у вихованні та утриманні дітей. Позивач твердо переконаний, що шлюб зберегти неможливо і рахує за необхідне шлюб між ним та відповідачем розірвати. Крім цього, позивач просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх синів в розмірі по 1500 гривень, щомісячно, на кожну дитину. Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 15 січня 2021 року призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами з викликом позивача і відповідача у судове засідання. (а.с. 18) В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, проте через канцелярію суду від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначено, що [PERSON] позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с. 20). Відповідач в судове засідання не з`явилася, проте в матеріалах цивільної справи міститься заява [PERSON] , в якій зазначено, що вона не заперечує проти розірвання шюбу між нею та позивачем, а також згідна сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі вказаному позивачем. (а.с. 16-17) Оскільки відповідач позов визнає і визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі ( а.с. 9), який носить формальний характер, оскільки шлюбних відносин, як подружжя, сторони не підтримують і їх шлюб фактично розпався. А тому, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який існує лише юридично, необхідно розірвати. Судом також встановлено, що сторони мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 10-11). Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому за змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Відповідно до ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» визначено на 2021 рік прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Судом встановлено, що позивач і відповідач є батьками неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 10-11). Визначаючи розмір аліментів, в межах позовних вимог, суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище дітей та платника аліментів. Обставин, які б звільняли відповідача від обов`язку по утриманню своїх неповнолітніх дітей, або ж свідчили про неможливість стягнення з неї аліментів у вказаному позивачем розмірі, судом не встановлено. Враховуючи вище наведене у сукупності, а також ту обставину, що відповідач [PERSON] визнала позовні вимоги, суд вважає доцільним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі по 1500 гривень, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня звернення в суд і до досягнення дітьми повноліття. За приписом ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Днем пред`явлення позову вважається день прийняття судом позовної заяви. Згідно штампу на позовній заяві, позовна заява пред`явлена до суду 14.01.2021 року. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про стягнення аліментів від сплати судового збору звільняються. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, а його позовні вимоги задоволені, судовий збір в сумі 908 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного,

Outcome: approved