Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до Старосинявського районного суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третьої особи без самостійних вимог Відділу Державної виконавчої служби Старосинявського районного управління юстиції про визнання недійсним договору про поділ майна подружжя від 27.12.2014 р., укладеного між до [PERSON] та [PERSON] Позов обґрунтований тим, що ухвалою Старосинявського районного суду у справі № 684/580/14-ц від 05.09.2014 р. про забезпечення позову [PERSON] було накладено арешт на все майно [PERSON] При цьому рішенням суд у вказаній справі було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 80064,63 грн. боргу за борговою розпискою. Проте, відповідачі з метою збереження спільного майна та ухилення від виконання рішення суд 684/580/14-ц, уклали договір про поділ майна подружжя від 27.12.2014 р., за умовами якого [PERSON] не набув нічого, а [PERSON] набула у приватну власність все майно, яке було набуте ними під час перебування у шлюбі. Враховуючи те, договір про поділ майна подружжя від 27.12.2014 р. був укладений всупереч арешту всього майна [PERSON], позивач посилаючись на ч. 5 ст. 203 ЦК України, просив визнати вказаний договір недійсним. В судовому засіданні позивач підтримав свій позов та додатково послався на вимоги ч. 1 ст. 203 ЦК України при обґрунтуванні своїх вимог. [PERSON] в судове засідання не зявився, проте надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності та заперечення проти задоволення позовних вимог. [PERSON] та її представник заперечила в судовому засіданні проти задоволення позову з підстав, викладених у письмових запереченнях, пославшись при цьому на те, що частка [PERSON] у спільному майні не виділялась, а тому звернення стягнення на спільне майно є недопустимим, індивідуальне майно боржника не арештовувалось, поділ майна подружжя не є відчуженням майна боржника, а також незрозуміла правова підстав визнання договору недійсним. Представник ВДВС в судовому засіданні позов підтримала та просила його задоволити, посилаючись на те, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обоязків. Розглянувши матеріали позову, дослідивши докази у справі та оглянувши матеріали цивільної справи № 684/580/14-ц, вислухавши сторін та учасників спору, суд встановив наступне. Ухвалою Старосинявського районного суду у справі № 684/580/14-ц від 05.09.2014 року про забезпечення позову [PERSON], яка є чинною на даний час, було накладено арешт на все майно [PERSON] Старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Старосинявського районного управління юстиції на підставі вказаної ухвали суду накладено арешт на все невизначене майно, що належить [PERSON], що стверджується постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №44867161 від 24.09.2014 року. Рішенням Старосинявського районного суду від 23.09.2014 року по вказаній справі задоволено позов [PERSON] про стягнення боргу за борговою розпискою та стягнуто з [PERSON] 83200 грн. боргу та судовий збір в сумі 845,60 грн., а всього 84045,60 грн. Старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Старосинявського районного управління юстиції на підставі виконавчого листа №684/580/14-ц від 23.09.2014 року було відкрито виконавче провадження та постановлено стягнути з [PERSON] 84045,60 грн., що стверджується постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №45847856 від 15.12.2014 року. 07.10.2015 р. старшим державним виконавцем відділу ДВС Старосинявського РУЮ [PERSON] винесено постанову про зведення в єдине виконавче провадження чотирьох постанов ВДАІ про стягнення з [PERSON] на користь держави штрафів у розмірі 510,0 грн., 520,0 грн., 510,0 грн., 510,0грн, а також виконавчого листа Старосинявського районного суду від 22.08.2014 р. про стягнення на користь [PERSON] 80000,0 грн. 800,0 грн., виконавчий лист Старосинявського районного суду від 15.11.2014 р. про стягнення на користь [PERSON] 83200,0 грн. та 845,60 грн. 27.12.2014 року відповідачі уклали договір про поділ майна подружжя, набутого у спільну сумісну власність (п. 2), за умовами якого [PERSON] не набув нічого (п.3), а [PERSON] набула у приватну власність все майно (п.4), яке вказане у договорі та було набуте ними під час перебування у шлюбі. При цьому у договорі (п. 2.1) наведено перелік майна, яке підлягає поділу. Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ч.1 ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Враховуючи те, що договір про поділ майна подружжя від 27.12.2014 р., за яким відбулось відчуження частки [PERSON], був укладений всупереч чинному арешту всього майна відповідача - [PERSON], суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Заперечення представника відповідача та відповідача про те, що відповідно до ухвали Верховного Суду України від 19.05.2010 року у справі №6-17630св09 поділ спільного майна подружжя, який відбувся на підставі оспорюваного правочину, не є відчуженням, суд вважає безпідставним, оскільки обставини справи, викладені в зазначеній ухвалі ВС України, відрізняються від обставин даної справи. При цьому суд вважає, що факт відступлення відповідачами при поділі спільного сумісного майна від засад рівності часток, набуття [PERSON] всього майна та відповідно не набуття [PERSON] нічого, свідчить про факт відчуження [PERSON] частки у майні, набутому за час шлюбу. Також заперечення відповідача про те, що індивідуально визначене майно боржника [PERSON] не арештовувалось не знаходять свого підтвердження, оскільки старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Старосинявського районного управління юстиції на підставі ухвали Старосинявського районного суду у справі № 684/580/14-ц від 05.09.2014 року про забезпечення позову накладено арешт на все невизначене майно, що належить [PERSON] На підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України,

Outcome: approved