Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати останню такою, що втратила право користування житловим приміщенням по [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником житлового будинку, який знаходиться по [ADDRESS] . У вказаному житловому будинку зареєстрована з 2009 року [PERSON] , оскільки перебувала у шлюбі з сином позивача - [PERSON] . 15.04.2011 року рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано та в подальшому відповідач уклала шлюб вдруге та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Після розірвання шлюбу з сином позивача, відповідач почала проживати за іншою адресою, а саме - по [ADDRESS] . Позивач вказує, що відповідач по [ADDRESS] не проживає, однак рахується зареєстрованою, а тому виникли проблеми зі сплати надмірних комунальних послуг. Оскільки відповідач не проживає у вказаному житловому будинку, відповідно не сплачує комунальні послуги, в у триманні будинку участі не приймає, особистих речей в будинку не має та будинком не цікавиться, позивач вважає, що відповідач порушує його права, як власника будинку. Враховуючи наведене, позивач просив суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням по [ADDRESS] . Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12.06.2019 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав повністю. Вказував на те, що відповідач лише зареєстрована за вищевказаною адресою, однак не проживає. Просив позов задовольнити повністю. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] , в силу вимог ст. 128 ЦПК України, була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явилась без повідомлення причин, відзиву не подала. За вказаних обставин суд, зі згоди позивача, прийшов до висновку про можливість ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, показання свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку про наявність законних підстав для задоволення даного позову. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується реєстраційним посвідченням № [NUMBER] від 23.04.1996 року, посвідченим Волинським обласним бюро технічної інвентаризації. У вказаному будинку з 2009 року зареєстрована [PERSON] , що підтверджується довідкою-випискою № 228 з домової книги про склад сім`ї та прописку, виданої 18.03.2019 року РЖКП №1; відомостями підрозділу УДМС України у Волинській області. Як вбачається з рішення Ковельського міськрайонного суду від 15.04.2011 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , кожен окремо, підтвердили, що колишня невістка позивача - відповідач по справі, не проживає у вказаному будинку близько 8-ми років, після розлучення з сином позивача переїхала проживати до іншого чоловіка. Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами ЦК України. Зокрема, ст. 405 ЦК України передбачає, що члени сім`ї власника житла, які проживають з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла, або законом. За викладених вище обставин та зважаючи на вказані норми закону, суд визнає доведеним факт відсутності відповідача за вказаною адресою без поважних причин понад один рік. Існування будь-якої домовленості між сторонами про інші строки відсутності за адресою реєстрації відповідача, судом не встановлено. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Суд визнає такими, що заслуговують на увагу, доводи позивача про те, що реєстрація місця проживання відповідача в будинку позивача перешкоджає йому вільно володіти, користуватись, розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Зокрема така реєстрація місця проживання відповідача може бути підставою для відмови в наданні соціальних пільг, тощо. Таким чином суд визнає порушеним право власності позивача саме відповідачем, а тому це право підлягає захисту судом. З огляду на викладене, суд повно, всесторонньо та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що факт відсутності відповідача [PERSON] в будинку [ADDRESS] понад встановлені строки повністю доведений, а тому останню слід визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням за вказаною адресою. Крім цього, з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial