Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що він є власником житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Право його власності підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №226513393 від 02 жовтня 2020 року. Відповідач по справі не проживає у вищевказаного житлового будинку більше семи років (з 2014 р. по теперішній час), що підтверджується довідкою Тереблеченської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області № 110 від 01.02.2021 р. та довідкою Оселівської сільської ради Кельменецького району Чернівецької області №296 від 20 березня 2019 року. Тому просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] , [INFO] , таким що втратив право користування житловим приміщенням - будинком, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтвердив обставини справи, просив суд позов задовольнити в повному обсязі. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Вiдповiдач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомив і не просив суд відкласти розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В судове засідання представник третьої особи Тереблеченської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області не з`явився, проте сільська рада надала суду листа, в якому не заперечує проти задоволення позову і просить суд розглянути справу без участі їх представника. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як вбачається із змісту ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №226513393 від 02 жовтня 2020 року, [PERSON] є власником житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Згідно довідки виданої Тереблеченською сільською радою Глибоцького району Чернівецької області № 110 від 01.02.2021 р., [PERSON] зареєстрований але не проживає за адресою [ADDRESS] . Згідно довідки виданої Оселівською сільською радою Кельменецького району Чернівецької області №296 від 20 березня 2019 року, [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] проте проживає по [ADDRESS] з 27 червня 2014 року. Свідки [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні підтвердили обставини, які викладені в позовній заяві. Наведені докази підтверджують те, що відповідач не проживає у вказаному будинку більше семи років, тому суд вважає, що він втратив право користування вказаним житлом. На підставі наведеного, ст. 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved