Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з останнього суму позики в розмірі 30800,00 грн., 3% річних у сумі 1032,85 грн., проценти за користування позикою у сумі 12\~213,67 грн. та судовий збір. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 17.05.2018 року позивачем було надано [PERSON] позику - грошові кошти у сумі 30800,00 гривень. Зазначену суму позики відповідач зобов`язався повернути у строк 30 днів. Вказані обставини підтверджуються копією розписки від 17.05.2018 року. Крім того, позивач зазначає, що боржник прострочив виконання зобов`язання, а тому повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. На неодноразові вимоги позивача повернути борг, відповідач ухиляється, у зв`язку із чим [PERSON] змушений звернутись до суду для захисту свої прав. Ухвалою суду від 20.08.2019 року було відкрито спрощене позовне провадження із викликом сторін у судове засідання. У судове засідання, призначене на 20.09.2019 року з`явився відповідач, надав суду пояснення з приводу обставин справи, зокрема визнав факт надання йому позики у розмірі 30800,00 грн. від 17.05.2018 року на строк 30 днів. Однак зазначив, що борг погашав частково, на підтвердження чого надав копій квитанцій від 12.09.2019р., 09.09.2019р., 07.02.2019р., 21.02.2019р. та 27.01.2019р. в загальному розмірі 13\~000,00 грн. В подальшому у судові засідання відповідач не з`явився, просив розгляд справи відкласти у зв`язку із хворобою. У судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав. Дослідивши матеріали справи, заслухавши вступне слово відповідача, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 17.05.2018 року [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 30800,00 грн. на строк 30 днів, що підтверджується оригіналом розписки (а.с.35) та не заперечується відповідачем. У відповідності до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно ч.1,2 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до\~ч.1,2\~ст..\~207\~ЦК України,\~правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~зміст зафіксований\~в одному\~або кількох\~документах (у\~тому числі\~електронних),\~у листах,\~телеграмах,\~якими обмінялися\~сторони. Правочин\~вважається таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо воля\~сторін виражена\~за допомогою\~телетайпного,\~електронного або\~іншого технічного\~засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У відповідності\~до ч.1,\~2\~ст.\~639\~договір може\~бути укладений\~у будь-якій\~формі,\~якщо вимоги\~щодо форми\~договору не\~встановлені законом. Якщо\~сторони домовилися\~укласти договір\~у певній\~формі,\~він вважається\~укладеним з\~моменту надання\~йому цієї\~форми,\~навіть якщо\~законом ця\~форма для\~даного виду\~договорів не\~вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Суд, дослідивши розписку від 17.05.2018 року встановив, що сторони дійшли всіх істотних умов договору позики, виклавши їх у письмовій формі та засвідчивши своїми підписами. Як зазначає ВСУ в постановах від 18.09.2013 та 02.07.2014, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору незалежно від його найменування і з огляду на установлені результати робити відповідні правові висновки. Згідно ст. 1046 ЦК України,\~за договором\~позики одна\~сторона (позикодавець)\~передає у\~власність другій\~стороні (позичальникові)\~грошові кошти\~або інші\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути позикодавцеві\~таку ж\~суму грошових\~коштів (суму\~позики)\~або таку\~ж кількість\~речей того\~ж роду\~та такої\~ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047\~ЦК України\~визначено договір\~позики укладається\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~сума не\~менш як\~у десять\~разів перевищує\~встановлений законом\~розмір неоподатковуваного\~мінімуму доходів\~громадян,\~а у\~випадках,\~коли позикодавцем\~є юридична\~особа,\~-\~незалежно від\~суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Так, судом встановлено, що між сторонами був укладений договір позики, за яким одна сторона надала грошові кошти у розмірі 30800,00 грн., а інша зобов`язувалась їх повернути у строк до 17.06.2018 року (30 днів). У встановлений строк сума боргу повністю повернута не була, у зв`язку із чим позивач просить стягнути із відповідача також проценти за користування позикою та 3% річних. Так, у відповідності до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має\~право на\~одержання від\~позичальника процентів\~від суми\~позики,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом.\~Розмір і\~порядок одержання\~процентів встановлюються\~договором.\~Якщо договором\~не встановлений\~розмір процентів,\~їх розмір\~визначається на\~рівні облікової\~ставки Національного\~банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено наслідки порушення договору позичальником, зокрема, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625\~\~цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552\~ цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, частиною першою вказаної статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною другою встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи ст. 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили інший розмір процентів річних. Із наданої розписки від 17.05.2018 року, не вбачається, що сторони визначили розмір процентів річних. Суд наголошує, що у випадку відсутності зазначення в договорі розміру процентів, цивільно-правова відповідальність за порушення грошового зобов`язання настає на підставі вимог закону, а саме ст. 625 ЦК України. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови ВСУ від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11). Із наданих позивачем розрахунків процентів та 3% річних від суми позики, вбачається, що із відповідача підлягає стягненню 12\~213,67 грн. процентів та 1032,85 грн. 3% річних за період з 17.06.2018 року по 30.07.2019 року, однак суд не може погодитись із наданими розрахунками з огляду на наступне. При розрахунку заборгованості за процентами від суми позики, позивачем взято повну суму заборгованості у розмірі 30800,00 грн. Із наданих відповідачем квитанцій від 12.09.2019р., 09.09.2019р., 07.02.2019р., 21.02.2019р. та 27.01.2019р. вбачається , що відповідач частково сплачував суму боргу. Оскільки період за який позивачем обраховано суму процентів складає з 17.06.2018 року по 30.07.2019 року, суд бере до уваги для обчислення процентів квитанції від 07.02.2019 року у розмірі 3000,00 грн., від 21.02.2019 року у розмірі 3000,00 грн. та від 27.01.2019 року у розмірі 3000,00 грн. Враховуючи вищевикладене, судом визначено, що розрахунок процентів від суми позики повинен розраховуватись наступним чином: -з 17.06.2018р. по 27.01.2019р. (дата першої виплати за квитанцією від 27.01.2019р. у розмірі 3000,00 грн.) сума позики складала 30800,00 грн., а тому заборгованість за процентами дорівнює 6743,93 грн.; -з 28.01.2019р. по 07.02.2019р. (дата другої виплати за квитанцією від 07.02.2019р. у розмірі 3000,00 грн.) сума позики складала 27\~800,00 грн., а тому заборгованість за процентами дорівнює 301,61 грн.; -з 08.02.2019р. по 21.02.2019р. (дата третьої виплати за квитанцією від 21.02.2019р. у розмірі 3000,00 грн.) сума позики складала 24800,00 грн., а тому заборгованість за процентами дорівнює 342,44 грн.; -з 22.02.2019р. по 30.07.2019р. сума позики складала 21\~800,00 грн., а тому заборгованість за процентами дорівнює 3354,21 грн., що разом склало 10\~742,19 грн. При обчисленні 3% річних від простроченої суми станом за період з 17.06.2018 року по 30.07.2019 року позивач також взяв початкову суму заборгованості 30800,00 грн. без урахування часткових оплат відповідача за квитанціями від 07.02.2019 року у розмірі 3000,00 грн., від 21.02.2019 року у розмірі 3000,00 грн. та від 27.01.2019 року у розмірі 3000,00 грн. З огляду на вищевикладене судом визначено, що розрахунок 3 % річних від суми позики повинен розраховуватись наступним чином: -з 17.06.2018р. по 27.01.2019р. (дата першої виплати за квитанцією від 27.01.2019р. у розмірі 3000,00 грн.) сума позики складала 30800,00 грн., а тому заборгованість за 3% річних дорівнює 569,59 грн.; -з 28.01.2019р. по 07.02.2019р. (дата другої виплати за квитанцією від 07.02.2019р. у розмірі 3000,00 грн.) сума позики складала 27\~800,00 грн., а тому заборгованість за 3% річних дорівнює 25,13 грн.; -з 08.02.2019р. по 21.02.2019р. (дата третьої виплати за квитанцією від 21.02.2019р. у розмірі 3000,00 грн.) сума позики складала 24800,00 грн., а тому заборгованість за 3% річних дорівнює 28,54 грн.; -з 22.02.2019р. по 30.07.2019р. сума позики складала 21\~800,00 грн., а тому заборгованість за 3% річних дорівнює 284,89 грн., що разом склало 908,15 грн. Крім того при обчисленні суми боргу за договором позики, судом прийнято як доказ оплати за квитанціями від 12.09.2019р., 09.09.2019р., 07.02.2019р., 21.02.2019р. та 27.01.2019р. в загальному розмірі 13\~000,00 грн., а тому стягненню підлягає сума заборгованості за договором позики у розмірі 17\~800,00 грн. Таким чином, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог як в частині стягнення суми боргу за договором позики так і в частині стягнення суми процентів та 3% річних від суми позики. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial