Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 07 серпня 1999 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану м. Рівне, про що в Книзі реєстрації актів про одруження 07.08.1999 року зроблено відповідний актовий запис №839. Від спільного подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які на даний час проживають разом з матірю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Спорів щодо визначення місця проживання дітей чи спорів про участь батьків у їх вихованні та утриманні у них з Відповідачкою по справі немає. Вважає, що розмір витрат кожного з подружжя на утримання їхніх спільних з Відповідачкою неповнолітніх дітей може бути визначений за домовленістю сторін. Спільне житгя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю. З серпня 2017 року фактично проживають окремо одне від одного. Станом на сьогоднішній день, спільного господарство з відповідачкою не веде, шлюбні відносини не підтримує. Перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою. Збереження шлюбу не можливе, оскільки у них розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття взаємної любові та поваги. Просив розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану м. Рівне, про що в книзі реєстрації актів про одруження 07.08.1999 року зроблено актовий запис №839. Згідно поданого до суду клопотання, представник позивача адвокат [PERSON] просив справу розглядати без його участі та без участі позивача [PERSON], позов підтримав, просив задовольнити повністю , копію рішення надіслати. Відповідачка [PERSON] подала до суду письмову заяву згідно якої просила справу розглядати без її участі, не заперечила проти задоволення позову та розірвання шлюбу. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку що позовна заява підлягає до задоволення. За приписами ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. За визначенням поняття шлюбу, наведеним у ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно вимог ст. 24 СК закріплено один із головних принципів шлюбу його добровільність. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як слідує з положень ст. 51 Конституції України, добровільність шлюбу відноситься до основних прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно із ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07 серпня 1999р. Рівненським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис за № 839. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Суд прийшов до висновку, що сторони на момент розірвання шлюбу разом не проживають та фактично припинили шлюбні відносини , не проживають однією сім'єю та не ведуть сумісне господарство. Сторони не мають наміру зберегти свою сім'ю. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружні стосунки між сторонами припинені з 2017 року, сторони проживають окремо, подружнє життя не відновлювали. Сторони втратили почуття любові, між ними відсутнє взаєморозуміння. Примирення не можливе оскільки взаємної волі сторін на спільне проживання немає. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя, та неповнолітніх дітей, а тому шлюб слід розірвати. На підставі викладеного, ст.ст. 55, 110, 112, 115, 160 СК України,

Outcome: approved