Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] міської ради, [PERSON], [PERSON] про визнання права власнос ті за набувальною давністю. Свої позовні вимоги мотивує тим, що в січні 2001 року він, перебуваючи в товариських стосунках з [PERSON], позичив останньому грошові кошти в сумі 3000,00 доларів США терміном на 6 місяців. На підтвердження укладення договору [PERSON] надав позивачу як гарантію повернення позики, проектну документацію на забудову земельної ділянки площею 540 кв.м за адресою м.Виноградів, вул.Репіна, 104 із вже забудованим на ній фундаментом. По спливу часу домовленостей [PERSON] не зміг віддати позивачу суму коштів в розмірі 3000,00 доларів США, а передав у власність вказану вище земельну ділянку на якій розпочато будівництво житлового будинку без укладення письмового договору, обіцяв найближчим часом оформити дані правовідносини. У 2008 році [PERSON] помер і на сьогоднішній день позивач не в змозі оформити належним чином правовстановлюючі документи на належні йому земельну ділянку із незавершеним будівництвом житловим будинком. Позивач вказує, що вказаним нерухомим майном володіє більше 15 років, сплачує земельний податок, обробляє присадибну ділянку. Просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку та незавершений будівництвом житловий будинок (12% готовності) за адресою м.Виноградів, вул.Репіна, 104. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач [PERSON] подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Просить суд розглянути справу без його участі, підтримує заявлені позовні вимоги та просить такі задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради подав до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника. Одночасно повідомив, що рішенням виконкому [PERSON] міської ради народних депутатів від 24.11.1988 року [PERSON] було передано земельну ділянку під індивідуальну забудову, а в 1991 році було передано земельну ділянку у власність гр. [PERSON], однак правовстановлюючий документ на власність не видавався. Відповідачка [PERSON] подала до суду письмову заяву, в якій просить суд провести розгляд справи без її участі, визнає заявлений до неї позов. Одночасно повідомила суд, що її сестра [PERSON] в судове засідання зявитися не може, оскільки перебуває на заробітках за межами України. Їй відомо про домовленості між позивачем та їхнім покійним батьком, у звязку з чим вона також заперечень відносно позовних вимог [PERSON] немає. Дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та вимоги позову підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини, на які посилається позивач в своїй заяві. В судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне. Рішенням [PERSON] міської ради народних депутатів №348 від 24.11.1988 року було вирішено виділити [PERSON] земельну ділянку площею 540 кв.м під будівництво індивідуального житлового будинку. Надалі [PERSON] було виготовлено проектну документацію для будівництва індивідуального житлового будинку в м.Виноградів по вул.Репіна, 104 та укладено Договір з комбінатом комунальних підприємств. Як вказує у позовній заяві [PERSON], у 2001 році між ним та [PERSON] було укладено усний договір позики. [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в розмірі 3000,00 доларів США, а останній на підтвердження укладення договору та гарантування повернення позиченої суми коштів передав [PERSON] оригінал проектної документації на забудову належної йому земельної ділянки площею 540 кв.м із незавершеним будівництвом житловим будинком, готовністю 12% . Згідно листа [PERSON] міської ради Закарпатської області №02-21/1841 від 04.10.2016 року рішенням виконкому [PERSON] міської ради народних депутатів від 24.11.1988 року [PERSON] було передано земельну ділянку під індивідуальну забудову, а в 1991 році було передано земельну ділянку у власність гр. [PERSON], однак правовстановлюючий документ на власність не видавався. 30.06.2008 року [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ №067130 від 01.07.2008 року. В матеріалах справи містяться розписки спадкоємців після смерті [PERSON] його доньок [PERSON] та [PERSON], відповідачів по справі, в яких стверджують факт передачі покійним батьком [PERSON] земельної ділянки в м.Виноградів по вул.Репіна, 104 [PERSON] На підтвердження добросовісного, відкритого та безперервного володіння нерухомим майном, позивачем до позовної заяви додано квитанції про сплату земельного податку за користування земельною ділянкою в м.Виноградів, вул.Репіна, 104. З довідки фізичної-особи підприємця [PERSON] №06/16 від 13.09.2016 року слідує, що житловий будинок за адресою м.Виноградів, вул.Репіна, 104 будівництвом незавершений (12% готовності), вартість станом на вересень 2016 року складає 32057,00 грн. Приймаючи вищевказані фактичні обставини справи суд виходить з того, що предметом спору є визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. За статтею 43 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Наявні у справі доказові матеріали у повній мірі дають підстави для висновку про підставність позовних вимог [PERSON], оскільки останній відкрито, добросовісно та безперервно володіє земельною ділянкою більше 15 років. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Позивач у суді довів факт набуття ним права власності за набувальною давністю, оскільки він добросовісно і відкрито користується нерухомим майном на протязі більше 10 років, а відповідачі не заявляють вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі і є підстави для визнання права власності за набувальною давністю за позивачем вищевказаного нерухомого майна.

Outcome: approved