Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач), інтереси якого представляє [PERSON], звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач-1), інтереси якого представляє [PERSON], до Полтавської сільської ради Первомайського району Миколаївської області (далі - відповідач-2) про визнання заповіту нікчемним. Позивач свої вимоги мотивує тим, що секретарем Полтавської сільської ради Первомайського району Миколаївської області Шевчук Т.П. 25.08.2009 р. складено та посвідчено заповіт [PERSON], [INFO]. За даним заповітом, який зареєстровано в реєстрі за № 34, [PERSON] усе своє майно заповіла [PERSON]. Вважає, що заповіт було посвідчено неуповноваженою особою, оскільки на секретаря Полтавської сільської ради Первомайського району Миколаївської області Шевчук Т.П. було покладено обов'язки вчиняти нотаріальні дії у 2009 році розпорядженням Полтавського сільського голови; рішення про покладення обов'язків із вчинення нотаріальних дій на секретаря Шевчук Т.П. виконавчим комітетом Полтавської сільської ради не приймалось. У зв'язку з тим, що порушено вимоги закону щодо посвідчення заповіту, просить визнати його нікчемним. В судовому засіданні 12.04.2016 р. позивач та його представник підтримали позов в повному обсязі; просили позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні 12.04.2016 р. відповідач-1 та його представник позов не визнали в повному обсязі, просили відмовити в задоволенні позову. В судовому засіданні 12.04.2016 р. представник відповідача-2 позов не визнав в повному обсязі, просив відмовити в задоволенні позову. 07.07.2016 р. від позивача надійшла заява про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. 07.07.2016 р. від представника відповідача-1 надійшла заява про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. 07.07.2016 р. від голови Полтавської сільської ради Первомайського району Миколаївської області надійшла телефонограма про слухання справи у відсутність їх представника, просить прийняти рішення на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, урахувавши пояснення сторін, надані у судовому засіданні 12.04.2016 р., суд дійшов до таких висновків. Секретарем Полтавської сільської ради Первомайського району Миколаївської області Шевчук Т.П. 25.08.2009 р. складено та посвідчено заповіт [PERSON], [INFO]; заповіт зареєстровано в реєстрі за № 34. [PERSON] померла [INFO]. в селі Ново-Андріївка Первомайського району Миколаївської області, про що Виконавчим комітетом Полтавської сільської ради Первомайського району Миколаївської області 02.03.2015 р. складено відповідний актовий запис № 01; свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. Відповідно до розпорядження сільського голови Полтавської сільської ради Голобородько Л.Г. від 09.01.2009 р. № 8 обов'язки щодо відповідального за ведення та зберігання нотаріальних дій у Полтавській сільській раді покладено на секретаря сільської ради Шевчук Т.П. Згідно з листом сільського голови Полтавської сільської ради Голобородько Л.Г. № 114 від 04.03.2016 р. рішення про покладенням обов'язків із вчинення нотаріальних дій, відповідно до п. 2 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25.08.1994 р. № 22/5, на секретаря Шевчук Т.П. чи на будь-яку іншу посадову особу виконавчим комітетом Полтавської сільської ради у 2009 році не приймалось. Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленню, майновій самостійності їх учасників. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4 ст. 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними уст. 1251-1252 цього Кодексу. Статтею 1251 ЦК України передбачено, що якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Згідно з ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно із ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно з п. 1 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства Юстиції України від 25 серпня 1994 року № 22/5, чинна на час посвідчення правочину, у населених пунктах, де немає державних нотаріусів, посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Народних депутатів у відповідності за ст. 37 Закону України «Про нотаріат» мають право посвідчувати заповіти. Вирішуючи питання про правильність посвідчення заповіту секретарем сільської ради, суд повинен витребувати та дослідити рішення виконавчого комітету сільської ради, яке б надавало цій посадовій особі право на вчинення нотаріальних дій, оскільки відповідно до ст. 37 Закону України «Про нотаріат», статей 38, 42, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та п. 2 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України у насалених пунктах, де немає державних нотаріусів, нотаріальні дії вчиняють посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад, на яких такий обов'язок покладено рішенням виконавчого комітету відповідної ради. Згідно розяснень Пленуму Верховного Суду України у п. 17 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із ч. 1 ст. 1257 ЦК України є нікчемним, тому на підставі ст. 215 ЦК України визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається. Разом з тим, у п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 судам розяснено, що вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду за наявності відповідного спору. Такий позов може предявлятися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі, у резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину, або про відмову в ньому. Згідно з приписами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, заповіт [PERSON], [INFO], відповідно до якого вона заповідала все своє майно [PERSON], було складено та посвідчено 25.08.2009 р. секретарем Полтавської сільської ради Первомайського району Миколаївської області Шевчук Т.П., яка не є уповноважною особою, оскільки на неї обов'язки вчиняти нотаріальні дії у 2009 році виконавчим комітетом Полтавської сільської ради покладено не було. Ураховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що встановлення нікчемності заповіту рішенням суду необхідно для захисту прав спадкоємця позивача [PERSON] суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved