Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів Свої позовні вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем по справі зареєстрували шлюб 06 листопада 2004 року, який було розірвано. В шлюбі у них народилося двоє дітей: син [PERSON] [INFO] та дочка [PERSON] - [INFO]. Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18.02.2011 року з нього на користь відповідачки присуджено стягувати аліменти в розміром 1/3 частини всіх видів заробітку, щомісячно починаючи з 14.10.2010 року до досягнення дітьми повноліття. З 2011 року по 05.05.2015 рік він проживав разом як чоловік та дружина з [PERSON] 15.08.2012 року у них народилася спільна дитина - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. На даний час в Солом'янському районному суді м.Києва відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до нього про стягнення аліментів. 19 вересня 2017 року він уклав шлюб з [PERSON]. 11.02.2018 року у них народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. Крім цього, у нього на утриманні знаходиться матір - [PERSON], [INFO], яка є пенсіонером та має 3 групу інвалідності. 29.12.2017 року він припинив свою підприємницьку діяльність. На даний час він працює в ФОП [PERSON] на посаді водія-експедитора з окладом 3750 грн.. Враховуючи викладене на даний час він не спроможний сплачувати розмір аліментів встановлений рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18.02.2011 року, на користь [PERSON] та просить визначити стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку щомісячно. Позивач в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги з підстав, зазначених в позовній заяві, просив зменшити розмір аліментів та стягувати з нього в користь відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Вважає таке рішення буде справедливим та обгрунтованим. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечили обставини, на які посилається позивач, мотивуючи тим, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження обставин, на які він посилається в позовній заяві. Зокрема, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження погіршення його матеріального стану. Позивач вказує, що на даний час в Солом'янському районному суді м. Києва відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO]; що він 19.09.2017 року одружився з [PERSON] і в нього в цьому шлюбі 11.02.2018 року народився син [PERSON]; що в нього на утриманні перебуває матір [PERSON], 01.11.1951 р.н, яка є пенсіонеркою та інвалідом 3-ї групи. Вважає, що вказані позивачем підстави не є підставою для зменшення розміру аліментів. Позивач не сплачує аліменти, заборгованості по сплаті аліментів на даний час становить 118 833,27 грн.. Вона проживає в будинку свого батька [PERSON], не працює, оскільки здійснюю догляд за перестарілою бабусею [PERSON] Позивач фізично здорова людина, має у власності автомобіль, працює на роботі та отримує стабільний дохід, спроможний\~сплачувати такий\~розмір аліментів,\~який визначений\~рішенням суду\~від 18.02.2011\~року, для того, щоб надавати своїм дітям необхідне і достатнє утримання для нормального фізичного та духовного . Окрім цього, позивач є молодою працездатною людиною, що не позбавляє його можливості отримувати більші доходи, тому він зобовязаний в повній мірі утримувати їх неповнолітніх дітей. Тому просить суд постановити рішення, яким у задоволенні позову про зменшення розміру аліментів позивачу відмовити в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та зясувавши фактичні обставини справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до положень ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У п.23 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справи щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Виходячи із системного аналізу положень ст.192 СК України, зробленого у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 143цс13, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони проживали в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано. В шлюбі у них народилося двоє дітей: син [PERSON] [INFO] та дочка [PERSON] - [INFO] , що стверджується копіями свідоцтва про народження (а.с.4-5). Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18.02.2011 року присуджено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розміром 1/3 частини всіх видів заробітку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття (а.с.6). В судовому засіданні доведено, що позивач офіційно працює в ФОП [PERSON], з чого отримує регулярний дохід, на посаді водія-експедитора, що підтверджується довідкою №1 від 10.07.2018 року, тому має змогу сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей (а.с. 18 ). Крім того, позивач стверджував, що він з 2011 року по 05.05.2015 рік проживав в фактичних шлюбних стосунках з [PERSON] і в них 15.08.2012 року народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 9). Посилання позивача на те, що на даний час в Солом'янському районному суді м. Києва відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до нього про стягнення аліментів не заслуговує на увагу, оскільки на даний час рішення по вказаному факту не прийнято, а також не визначено розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини. (а.с.8) Також позивач посилається як на підставу для зменшення розміру аліментів наявність у нього інших утриманців, зокрема сина [PERSON] - [INFO] та його матері - [PERSON], [INFO], яка є пенсіонером та має 3 групу інвалідності, та припинення ним підприємницької діяльність ( а.с10-16 ) Разом\~з тим\~вказані обставини\~за недоведеністю того, що дитина та матір потребують такої допомоги, не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів, та не звільняє батька від обов'язку утримувати дітей . Також суд звертає увагу, що в матеріалах відзиву відповідача є постанова державного виконавця від 21.02.2018р. про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, згідно якої вбачається, що у позивача наявна заборгованість зі сплати аліментів за період з 14.10.2010р. по 01.02.2018р. в сумі 118833,27грн., що підтверджує не належне виконання позивачем обов»язку по сплаті аліментів. ( а.с.58) Таким чином, як перевірено судом, матеріальний стан платника аліментів від часу винесення рішення про стягнення аліментів суттєво не змінився, його матеріальне становище не погіршилось, що дозволяє йому сплачувати аліменти у визначеному розмірі. Крім того,\~з огляду\~на встановлені\~обставини справи,\~суд вважає,\~що зменшення\~розміру аліментів\~не відповідає\~інтересам дітей\~сторін у\~справі,\~ставить їх\~у несприятливі\~умови в\~частині матеріального\~забезпечення,\~погіршуючи становище\~самих дітей\~в порівнянні\~з тим\~рівнем аліментних\~виплат,\~які визначені\~рішенням суду.\~За таких\~обставин,\~фактичне втручання\~держави у\~спосіб зменшення\~сплачуваних на\~дітей аліментів\~в судовому\~порядку не\~є необхідним\~в інтересах\~самої дитини,\~а також\~суперечить принципам,\~закладеним у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Оскільки обов'язком обох батьків є утримання дітей до досягнення ними повноліття, а також, з врахуванням матеріальної можливості позивача, суд не може погодитися із його твердженнями про зменшення розміру аліментів на дитину. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України Про охорону дитинства, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. З врахуванням всіх обставин справи, матеріального становища дітей та платника аліментів, що відповідач працює на посаді водія-експедитора в ФОП [PERSON], має стабільний дохід і в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі, який достатній для її нормального фізичного та духовного розвитку, тому суд прийшов до переконання, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Враховуючи наведені обставини суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed