Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ТзОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», третя особа - Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовну заяву, мотивує тим, 09.09.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис №3489, яким запропоновано у безспірному порядку стягнути заборгованість в розмірі 258338,34 грн. по кредитному договору №424/ФКВ-07 від 17.07.2007 року, укладеного між ним та ТзОВ «Український Промисловий Банк», правонаступником якого був ПАТ «Дельта Банк» та на даний час є відповідач. Вважає, що приватний нотаріус при вчинені виконавчого напису не переконався у безспірності заборгованості, не витребував належного розрахунку заборгованості, а тому порушив вимоги Закону України «Про нотаріат» при вчиненні такого напису. Крім того, посилається на те, що заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.07.2012 року з нього в користь ПАТ «Дельта банк» стягнуто 51237,42 грн. заборгованості за кредитним договором №424/ФКВ-07 від 17.07.2007 року та видано виконавчий лист, який перебував на виконанні у Другому ВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області. Зазначає, що 17.11.2015 року виконавче провадження по примусовому виконанню даного виконавчого листа закінчено на підставі п. 8. ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент винесення постанови) у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення суду, а тому сума боргу, зазначена у виконавчому написі нотаріуса є безпідставною та необґрунтованою. На підставі наведеного, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню - виконавчий напис №3489 від 09.09.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В., яким запропоновано стягнути на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором №424/ФКВ-07 від 17.07.2007 року в сумі 258338,34 грн. та стягнути судові витрати по справі. Ухвалою суду від 15 квітня 2021 року відкрито провадження у даній справі та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача до судового засідання подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв на адресу суду про розгляд справи без його участі не надходило. Третя особа в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв на адресу суду про розгляд справи без його участі не надходило. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи. За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 17.07.2007 року між [PERSON] та ТзОВ «Український Промисловий Банк», правонаступником якого був ПАТ «Дельта Банк» було укладено кредитний договір №424/ФКВ-07, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 13722 дол. США, зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитом, терміном до 16.07.2014 року (а.с. 9-13). В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 17.07.2017 року між [PERSON] та ТзОВ «Український Промисловий Банк» було укладено договір застави транспортного засобу №424/Zфкв-07, за яким [PERSON] передав в заставу банку автомобіль марки «Chevrolet Niva», 2007 року випуску, д.р.н. [NUMBER] (а.с. 13-16). Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.07.2012 року у справі №0308/8262/2012 стягнуто з [PERSON] в користь АТ «Дельта Банк» 51237,42 грн. заборгованості за кредитним договором №424/ФКВ-07 від 17.07.2007 року та 512,37 грн. сплаченого судового збору. Із листа Другого ВДВС у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 23.03.2021 №16137, вбачається, що виконавче провадження №35029425 з примусового виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області №0308/8262/2012 виданого 28.09.2012 року про стягнення з [PERSON] в користь АТ «Дельта Банк» 51237,42 грн. заборгованості за кредитним договором №424/ФКВ-07 від 17.07.2007 року та 512,37 грн. сплаченого судового збору, закінчено 17.11.2015 року, згідно п. 8, ч. 1, ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент винесення постанови), тобто з фактичним виконанням у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (а.с. 19-20). Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.12.2020 року замінено сторону - стягувача у справі №0308/8262/12, а саме - ПАТ «Дельта Банк» на ТзОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (а.с. 17-18). 09.09.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис №3489, яким запропоновано у безспірному порядку стягнути заборгованість в розмірі 258338,34 грн., з яких: сума заборгованості по тілу кредиту - 116479,57 грн., сума заборгованості за відсотками - 141558,77 грн., сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису - 300 грн., по кредитному договору №424/ФКВ-07 від 17.07.2007 року, укладеного між ним та ТзОВ «Український Промисловий Банк» (а.с. 7). На підставі оспорюваного виконавчого напису 24.02.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Таранком Д.В. відкрито виконавче провадження (а.с. 8). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі ж правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат», у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такі висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16 та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17. У спірних правовідносинах судом встановлено, що [PERSON] в примусовому порядку було стягнуто заборгованість за кредитним договором №424/ФКВ-07 від 17.07.2007 року в розмірі 51237,42 грн.та судові витрати, встановлені судовим рішенням від 19.07.2012 року за виконавчим листом №0308/8262/2012 (а.с. 20-22). Таким чином, на момент вчинення нотаріусом Личуком Т.В. виконавчого напису у боржника [PERSON] не була підтверджена належними доказами наявність заборгованості за кредитним договором, що є обов`язковою умовою для його вчинення . Виходячи із вищевикладеного, виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Кравцовим О.О. з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та Глави 16 розділу ІІ Порядку, а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved