Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Вишгородського районного суду із позовом [PERSON] про виділ частки в натурі, що є у спільній частковій власності. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він є власником ? частки житлового будинку [ADDRESS], на підставі договору дарування від 22 грудня 2008 року. Інша ? частина вказаного будинку належить відповідачу. Зазначив, що земельна ділянка під його ? частиною будинку належить йому відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 40055129 кадастровий номер [NUMBER]. Будинок складається з одноповерхового житлового будинку з окремими входами, однак між позивачем та відповідачем систематично виникають суперечки стосовно порядку користування будинком. На неодноразові прохання позивача укласти договір про встановлення часток в праві спільної власності та посвідчити його нотаріально, відповідача надав відмову. У зв'язку із чим звернувся до суду та просив розділити в натурі будинок розташований за адресою: [ADDRESS]; визнати за ним право власності на частину житлового будинку, як на окреме домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] під літ «А-1», що складається з наступних приміщень: передпокій 1-1 площею 6,5 кв.м.; веранда 1-2 площею 9,2 кв.м; житлова кімната 1-3 площею 5,2 кв.м; житлова кімната 1-4 площею 7,4 кв.м; житлова кімната 1-5 площею 25,9 кв.м; житлова кімната 1-6 площею 10,9 кв.м; кухня 1-7 площею 8,7 кв.м; котельна 1-8 площею 8,1 кв.м; ванна 1-9 площею 1,3 кв.м, загальною площею 83.2 кв.м, житловою площею 49, 4 кв.м., а також стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати за оплату судового збору, оплату проведення експертного дослідження та витрати на надання правової допомоги у розмірі 7000, 00 грн. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили про їх задоволення із викладених у позові підставі. Зазначили, що виділ часток будинку в натурі не створить перешкод та незручностей в користуванні відповідачем своєю часткою. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подала до суду відзив, в якому зазначила, що проти позовних вимог про розділення та виділення позивачу частини домоволодіння не заперечує та їх визнає. Однак, щодо позовних вимог про стягнення з неї на користь позивача судових витрат, заперечує. Пояснила, що вона є пенсіонером, інвалідом другої групи та учасником бойових дій, а тому відповідно п.п.9,13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, а тому у задоволенні позову в цій частині просила відмовити. Крім того зазначила, що дійсно між ними виникають суперечки щодо порядку користування будинок, однак ініціатором їх є саме позивач. Представник відповідача у судовому засіданні надав аналогічні пояснення викладені відповідачем у відзиві. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 22 грудня 2008 року, посвідченого державним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 2-4736, [PERSON] є власником ? частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Як вбачається з витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ? частина зазначеного житлового будинку розташована на земельній ділянці площею 0,0125 га, з кадастровим номером [NUMBER], цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та перебуває у власності позивача (а.с. 14). Іншу ? частину будинку з надвірними спорудами та земельною ділянкою займає відповідач по справі - [PERSON] Рішенням виконавчого комітету Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 26 січня 2018 року № 23 змінено поштову адресу ? частини житлового будинку загальною площею 144 кв.м., житловою 86,3 кв.м., яка належить [PERSON] на підставі договору дарування від 22.12.2008 року,посвідченого державним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим номером № 2-4736 та знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер [NUMBER] з адреси: [ADDRESS] на адресу: [ADDRESS] (а.с. 13). Згідно з висновком експерта ТОВ «Судова незалежна експертиза України» складеного за результатами будівельно-технічної експертизи № ЕС-1727-1-1071.18 від 19.07.2018 року, виділ в натурі частини житлового будинку [ADDRESS], яка є відокремленою квартирою № 1 загальною площею 83,2 кв. м, житловою 49, 4 кв. 4, що знаходиться у користуванні [PERSON] та складається з приміщень передпокій 1-1 площею 6,5 кв.м.; веранда 1-2 площею 9,2 кв.м; житлова кімната 1-3 площею 5,2 кв.м; житлова кімната 1-4 площею 7,4 кв.м; житлова кімната 1-5 площею 25,9 кв.м; житлова кімната 1-6 площею 10,9 кв.м; кухня 1-7 площею 8,7 кв.м; котельна 1-8 площею 8,1 кв.м; ванна 1-9 площею 1,3 кв.м, є технічно можливим та відповідає вимогам будівельних норм (а.с. 53-67). Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Так, відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Згідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності співвласниками здійснюється за їхньою згодою. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач не заперечує щодо розподілу та виділення частини житлового будинку в натурі позивачу. Враховуючи те, що за змістом статей 316,317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах норм чинного законодавства, які позивач не порушує, частка позивача в спільній частковій власності складається із конкретних приміщень, які ізольовані від приміщень іншого співвласника нежитлових та житлових приміщень має окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення, розташована на земельній ділянці, яка перебуває у власності позивача, при цьому не порушуються права інших співвласників, суд вважає, що позов в цій частині слід задовольнити та розділити в натурі будинок розташований за адресою: [ADDRESS]; визнати за ним право власності на частину житлового будинку, як на окреме домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] під літ «А-1», що складається з наступних приміщень: передпокій 1-1 площею 6,5 кв.м.; веранда 1-2 площею 9,2 кв.м; житлова кімната 1-3 площею 5,2 кв.м; житлова кімната 1-4 площею 7,4 кв.м; житлова кімната 1-5 площею 25,9 кв.м; житлова кімната 1-6 площею 10,9 кв.м; кухня 1-7 площею 8,7 кв.м; котельна 1-8 площею 8,1 кв.м; ванна 1-9 площею 1,3 кв.м, загальною площею 83.2 кв.м, житловою площею 49, 4 кв.м. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, суму сплаченого судового збору [PERSON], у розмірі 930 (дев'ятсот тридцять) гривень 00 копійок та 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок, компенсувати за рахунок держави. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача, оплату за проведення експертного дослідження та витрати на надання правової допомоги у розмірі 7000, 00 грн. судом зазначається, що позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 11, 15, 16, 364, 367 ЦК України, ст.ст.10,11,12,13,76-81, 141, 258,259,263-265,268,273,354 ЦПК України, суд,-

Outcome: partial