Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів Свої позовні вимоги мотивує тим, що 14 листопада 2002 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - дочку [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], які проживають разом з ним і перебувають на його утриманні. Відповідачка не бере участі в утриманні та вихованні дітей та останній рік проживає окремо від них. Він самостійно опікується дітьми, матеріально забезпечує їх, бере активну участь у їх вихованні. Спільне проживання між ним та відповідачкою не склалося через несумісність характерів та поглядів на життя. На даний час разом не проживають з вересня 2013 року і шлюбних відносин не підтримують. Відповідачка не надає грошових коштів на утримання дітей. Просить суд розірвати шлюб укладений між ним та відповідачкою, залишити дітей проживати разом з ним та стягувати з відповідача на його користь аліменти на утримання дітей в розмірі 600 грн. щомісячно на кожну дитину. В судовому засіданні позивач позовні вимоги змінив, просив стягувати з відповідачки на його користь аліменти на утримання дітей в розмірі 25% з усіх видів її доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для особи певного віку на кожну дитину. Відповідач в судове засідання не з'явилася з невідомих суду причин, надала суду заяву, в які проти розірвання шлюбу не заперечувала. Представник відповідача проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, сторони 14 листопада 2002 року зареєстрували шлюб в Черкаському міському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис - № 1891, що вбачається з свідоцтва про укладання шлюбу. Дошлюбне прізвище позивачки [PERSON]. Суд вважає, що надання сторонам строку для примирення не дасть позитивних результатів, шлюб між сторонами носить формальний характер, разом вони не проживають з вересня 2013 року, сімейних відносин не підтримують, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечить інтересам сторін, моральним засадам суспільства, що мають істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідачка в подані до суду позовній заяві не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідачка є батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про їх народження. В судовому засіданні встановлено, що діти проживають з позивачем та знаходиться на його утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктом 17 постанови ПВСУ № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно акту комітету мікрорайону «Припортовий» від 9 квітня 2014 року, [PERSON] та [PERSON] проживають з батьком та знаходяться на його утриманні. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, а відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Статтею 141 СК України визначено рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини не залежно від того, чи перебувають вони у шлюбі. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно пунктів 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Отже, відповідачка зобов'язана утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, а тому у відповідності до ст.ст. 180, 182 СК України, з відповідача необхідно стягувати аліменти на користь позивача на утримання дітей до досягнення ними повноліття в розмірі 1/3 частки її заробітку щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Не може бути задоволена вимога позивача про залишення дітей проживати разом з ним, оскільки як вбачається з матеріалів цивільної справи неповнолітні діти вже проживають разом з позивачем та знаходяться на його утриманні. Доказів, які б спростовували заявлений позов, відповідач суду не надав. На підставі наведеного, ст.ст. 110, 112 180, 181, 184 СК України.

Outcome: partial