Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

[PERSON], діючи на підставі довіреності та в інтересах позивача, 26.07.2017 року звернулась до суду з позовною заявою в якій просить суд визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 5,84 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності КСП «Андріївське», в порядку спадкування за заповітом, після смерті 27.11.1996 року його батька [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що після смерті батька позивача відкрилась спадщина, до складу якої, крім іншого, входить і вище вказана земельна частка (пай), що належала за життя спадкодавцю, однак у звязку з тим, що сертифікат на право власності на земельну частку (пай) спадкодавець не отримав, то позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на цю земельну частку (пай) в нотаріальній конторі. У судове засідання позивач не зявився, завчасно, через канцелярію суду представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просить їх задовольнити. /а.с.37/ Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача Територіальної громади Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області у судове засідання не зявився, від заступника селищного голови, виконуючого обовязки старости Андріївського старостинського округу Михайло-Коцюбинської селищної ради, надійшла заява з проханням справу розглядати без участі їх представника, позовні вимог селищна рада визнає, проти задоволення позову не заперечує. /а.с.23/ Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Представник третьої особи на стороні відповідача - Міжрайонного управління у Ріпкинському та Чернігівському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомлені. Представник третьої особи на стороні відповідача - Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області у судове засідання не зявився, від представника за довіреністю [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без участі представника райдержадміністрації, у вирішенні справи покладаються на розсуд суду. /а.с.35, 36/ Суд повно, всебічно та обєктивно оцінивши наявні у справі матеріали та докази вважає позовні вимоги обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст.128 ЦК УССР, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей набувачеві, а так само здача транспортній організації для відправки набувачеві і здача на пошту для пересилки набувачеві речей, відчужених без зобов'язання доставки. До передачі речей прирівнюється передача коносаменту або іншого розпорядчого документа на речі. Згідно розяснень п.11\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року,\~при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У відповідності до статті 5 ЗК УРСР (1990 року), кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. За відсутності спадкоємців переважне право на земельну частку мають члени цих підприємств, кооперативів і товариств. Указом Президента Україн и «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від\~08.08.1995\~№720/95 визначено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Згідно із дослідженої в судовому засіданні копії свідоцтва про смерть серії «І-ЕЛ» №318320 вбачається, що [PERSON] помер 27.11.1996 року у віці 72 років у селі Андріївка Чернігівського району Чернігівської області. /а.с.8/ Свідоцтво про народження серії «ІІ-ЕЛ» №379594 свідчить, що [PERSON] народився 16 липня 1948 року і його батьками є [PERSON] та [PERSON]. /а.с.7/ За життя, 01.06.1996 року, [PERSON] зробив, посвідчене у виконавчому комітеті Андріївської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, розпорядження за яким своїм спадкоємцем, до всього належного йому майна, призначив [PERSON]. /а.с.9/ Як вбачається з довідки виконавчого комітету Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області №177 від 04.05.2017 року, [PERSON] на день смерті, 27.11.1996 року, був зареєстрований та проживав [INFO], один. /а.с.12/ Таким чином позивач по справі є спадкоємцем за заповітом та першої черги за законом до спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON], в силу приписів ст.ст.529, 534 ЦК УССР, положення якої діяли на момент відкриття спадщини. Згідно інформації Міжрайонного управління у Ріпкинському та Чернігівському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівської області №77/0-0212-87/148-17 від 18.05.2017 року, [PERSON] належить сертифікат на право на земельну частку (пай) серії «ЧН» №0080524 виданий на підставі розпорядження Чернігівської районної державної адміністрації від 29.07.1996 року за №330, зареєстрований 12.08.1996 року за №525 в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Андріївське». [PERSON] належить земельна частка (пай) в колективній власності КСП «Андріївське» розміром 5,84 в умовних кадастрових гектарах, без визначенням меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вартість земельної частки (паю) станом на 01.01.2017 року становить 89399,27 грн. При цьому, [PERSON] за життя не отримав сертифікат на право на земельну часту (пай) серії «ЧН» №0080524, оскільки в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по колишньому КСП «Андріївське» на території Андріївської сільської ради відсутній його підпис. /а.с.11/ Зіставивши усі дані, що випливають із документів наданих позивачем, враховуючи час відкриття спадщини, тобто той факт, що спадкодавець помер до 01 січня 2004 року, суд дійшов висновку, що безумовному застосуванню у вказаній справі до відносин спадкування підлягають норми ЦК 1963 року. Згідно приписів ст.548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Так, згідно із ст.549 ЦК України (1963 р.), спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину якщо своєчасно подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори або здійснив дії, які свідчать про фактичне прийняття ним спадщини. Як вбачається з копії спадкової справи №270/1997 [PERSON] прийняв спадщину після смерті 27.11.1996 року батька [PERSON], подавши 08.06.2008 року відповідну заяву до Чернігівської районної державної нотаріальної контори та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майновий пай. /а.с.33-34/ Як вбачається із п.п.11, 12 Наказу Державного комітету України по земельних ресурсах від 20.02.1996 р. №11 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» сертифікати на право на земельну частку (пай) громадянам України видаються відповідною районною державною адміністрацією (виконавчим комітетом міської Ради). Відновлення втрачених сертифікатів на право на земельну частку (пай) провадиться тими районними державними адміністраціями (виконавчими комітетами міських Рад), які здійснювали їх видачу. Втрачені сертифікати (у разі, коли їх знайдено) або зіпсовані бланки сертифікатів анулюються в установленому порядку. Судом встановлено, що дійсно сертифікат на право на земельну частку (пай) втрачено, а у відповідності до вимог цивільного законодавства дієздатність [PERSON] припинилась у момент його смерті і за таких обставин отримати правовстановлюючий документ на ім'я спадкодавця не має правової можливості. Відповідно до Конституції України органи та посадові особи мають діяти в межах своєї компетенції та відповідно до Законів, чинних на час їх застосування. Згідно п.п.4.15, 4.20 Наказу Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру. Статтею 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, крім іншого, державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом та інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. За таких обставин, позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на успадковану земельну частку (пай) в нотаріальній конторі. Суд враховує положення ст.124 Конституції України, згідно якої юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. При цьому можливий судовий захист, як тих цивільних прав, що прямо названі в ЦК, так і тих, що випливають із норм Конституції чи іншого Закону. Таким чином наявні у справі докази та їх правова оцінка підтверджують обґрунтованість позову та є достатніми для його задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved