Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Служба у справах дітей Луцької міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком. В обґрунтування своїх вимог вказує, що з дружиною [PERSON] виникають непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні дитини, проведення дозвілля, останньою та її батьками створюються штучні перешкоди відносно нормального спілкування з їх сином [PERSON], [INFO]. Покликаючись на те, що має право на безперешкодне спілкування з сином та на прийняття безпосередньої участі у його вихованні, просить: 1) зобов'язати [PERSON] не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином [PERSON], [INFO]; 2) визначити наступні способи його участі у вихованні сина: - особисте спілкування: проведення дозвілля з сином 6 разів на тиждень з понеділка по п'ятницю з 19.00 год. по 19.00 год., у неділю з 16.00 год. до 20.00 год.; - спільний відпочинок: друга половина літніх канікул дитина проводить з батьком; - необмежене спілкування з сином особисто засобами телефонного зв'язку, що не передбачає безпосереднього фізичного спілкування між ними; - у разі якщо святкові дні припадають на день його побачення із сином, або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, такі дні син проводить з батьком; - в день його проведення з сином має право забирати сина із дошкільного закладу особисто. 3) зобов'язати відповідача за 2 дні до його зустрічі з сином надавати йому точну інформацію щодо місця перебування дитини, в разі настання таких змін повідомляти його особисто на наступний день з дня настання таких обставин. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав з підстав, зазначених в позовній заяві і просить задовольнити їх. Відповідач [PERSON] проти позову заперечила. Суду пояснила, що перебувають в шлюбі з позивачем, проживають разом, останній спілкується з сином [PERSON], коли бажає. Непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні дитини виникають між ними з вини чоловіка, через негативну поведінку якого, прояви насильства з його сторони, жорстоке поводження з її дитиною від першого шлюбу, в сім'ї постійні конфлікти, скандали, бійки. Враховуючи такі обставини, боїться залишати сина наодинці з батьком за межами квартири. Покликаючись на викладені обставини, просить в позові відмовити. Крім того суду пояснила, що, вказуючи про своє право на виховання сина та спілкування з ним, відповідач, як батько, не виконує своїх обов'язків утримувати дитину, піклуватись про здоров'я дитини та її розвиток; способи та час участі чоловіка у вихованні сина, які просить він визначити, не влаштовують її, враховуючи графік її роботи та щорічної відпустки, заняття сина в танцювальному гуртку декілька разів на тиждень після перебування в дошкільному закладі та неможливість спілкування з позивачем засобами телефонного зв'язку, який не повідомляє номер свого телефону. Представник Служби у справах дітей Луцької міської ради Андрусік О.А. вважає, що позов до задоволення не підлягає, оскільки сторони проживають разом, мають рівні права та обов'язки щодо дитини, повинні спільно вирішувати питання щодо форм та методів виховання дитини. Заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає. Згідно ст.55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. З матеріалів справи, пояснень учасників судового розгляду, судом встановлено, що сторони з 06.09.2009 року перебувають у шлюбі, проживають разом в [ADDRESS], в сім'ї виховуються дочка [PERSON] від першого шлюбу [PERSON], [INFO] та спільний син [PERSON], [INFO](а.с.5,6). Позивач [PERSON] не працює, перебуває на обліку як безробітний в Луцькому міському центрі зайнятості, доходу не отримує, відповідач [PERSON] працює менеджером по персоналу ТзОВ «Українська Софтверна Компанія» , отримує заробітну плату, старша дитина відвідує загальноосвітню школу, менша - дошкільний навчальний заклад. В сім'ї вкрай складні, конфліктні, недопустимі відносини, про що неодноразово позивачу та відповідачу наголошувала Служба у справах дітей Луцької міської ради на їх звернення(а.с.7-16,30,32). Непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні дитини виникають між ними з вини позивача, через негативну поведінку якого, прояви насильства з його сторони щодо дружини, жорстоке поводження з дитиною відповідача від першого шлюбу, в сім'ї постійні конфлікти, скандали, бійки. Такі пояснення відповідача не спростував в судовому засіданні позивач, вони підтверджуються також матеріалами справи(а.с.31, 33-51). Відповідач та діти, проживаючи в спільній квартирі сторін в [ADDRESS], залишаються зареєстрованими в іншому місці, оскільки проти їх реєстрації за місцем проживання заперечує позивач. Крім того, останній не виконує свого обов'язку по утриманню малолітнього сина, що стверджується розрахунком заборгованості по аліментах Другого відділу ДВС Луцького МУЮ(а.с.42). Згідно ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. На основі викладеного суд приходить до висновку, що оскільки позивач проживає разом з сім'єю, тому питання щодо форм та методів виховання дитини повинні вирішуватись спільно з дружиною з врахуванням передусім інтересів дитини, не довів обставин, на які посилався як на підставу своїх вимог щодо безпідставного перешкоджання відповідачем у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином, в позові слід відмовити. Крім того, згідно ч.2-ч.4 ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб; не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах; при здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до ч.3 ст.16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої-п'ятої статті 13 ЦК України. На підставі ст.ст.13-16 ЦК України, ст.ст.7, 55, 141, 150, 155, 157 СК України,

Outcome: dismissed