Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON], в якому просить визнати за ним право власності на 1/2 частину будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] року його матері [PERSON] Свої позовні вимоги мотивує тим, що спадкоємцями за законом після смерті матері є він та його сестра [PERSON] Проте, коли він звернувся до приватного нотаріуса Максьонової Г.В. із заявою про прийняття спадщини за законом, в цьому йому було відмовлено, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на вказаний будинок. Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 04.08.2014 року за [PERSON] вже визнано право власності на 1/2 частину будинку [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, покликаючись на мотиви такого, який просять задовольнити. Відповідач і її представник, які належним чином були повідомлені про час, день та місце розгляду справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення позивачу поштового відправлення і розпискою представника відповідача [PERSON] про повідомлення, які знаходяться в матеріалах справи, в судове засідання не з'явилися, заяви про розгляд справи за їхньої відсутності не подали і про причини своєї неявки суд не повідомили. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Максьонова Г.В. в судове засідання не з'явилася, а подала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, що суд вважає за можливе. Треті особи - обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» і відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, про наслідки неявки, не направили в суд своїх представників, при цьому начальник відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно надіслав на адресу суду письмові заперечення, в яких зокрема зазначає, що відділ здійснює свої повноваження у межах, визначених законом, а тому, у випадку винесення рішення суду про визнання за позивачем [PERSON] права власності на ? частину будинку [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті його матері, буде проведено державну реєстрацію права власності на підставі цього рішення. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали даної справи, оглянувши матеріали цивільної справи №462/3528/14-ц, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, щозгідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого [INFO] року [PERSON] померла [INFO] року, про що складено відповідний актовий запис №342 (а.с.6). Згідно даних свідоцтва про народження позивача (а.с. 63), його батьком є [PERSON], матір'ю - [PERSON] Як вбачається з копії актового запису про шлюб № 139 від 11.02.1951 року і повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (а.с. 59-61), дошлюбне прізвище [PERSON] було [PERSON] яке вона змінила після укладення шлюбу з [PERSON] Відповідно до рішення виконкому Львівської міської ради депутатів трудящих №1122 від 15.08.1953 року [PERSON]. передано садибну ділянку 505,00 кв.м. на [ADDRESS] під будівництво одноповерхового житлового будинку (а.с.14). Згідно рішення інспекції державного архітектурно-будівельного контролю м.Львова на виконання робіт від 31.12.1953 року №118/667 [PERSON]. дозволено будівництво одноповерхового житлового будинку з надвірними спорудами на [ADDRESS] (а.с.7-8). Відповідно до рішення виконкому Львівської міської ради депутатів трудящих від 15.08.1953 року №1122 та Указу Президії ВР СРСР «Про право громадян на покупку і будівництво індивідуальних жилих будинків» від 26 серпня 1948 року між житловим управлінням виконкому Львівської міської ради депутатів трудящих та [PERSON]. було укладено договір про право будівництва будинку і надання в безстрокове користування земельної ділянки, який був посвідчений Львівською державною нотаріальною конторою 10.02.1954 року, зареєстрований в реєстрі за № 3-1712, за умовами якого [PERSON]. надано в безстрокове користування ділянку комунальної землі площею 505,00 кв.м. на [ADDRESS] під індивідуальне будівництво житлового будинку, який після спорудження є особистою власністю [PERSON]. (а.с.10-13). У відповідності до акту передачі і визначення меж земельної ділянки від 22.09.1951 року (а.с.21) управлінням головного архітектора м.Львова винесено в натурі межі земельної ділянки під індивідуальне будівництво площею 505,00 кв.м. на [ADDRESS]. Згідно акту про закінчення будівництва від 26.01.1973 року, який затверджений рішенням виконкому Залізничної райради від 13.02.1973 року №95 будівництво житлового будинку на [ADDRESS] закінчене (а.с.15-16). Відповідно до листа №6087 від 25.11.2013 року Обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» за [PERSON]. зареєстровано на праві особистої власності будинок на [ADDRESS] (а.с.17). Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності. У п.3.1. листа ВСС України «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року зазначено, що належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду. Згідно п. 6 Листа Верховного Суду України «Висновки Верховного Суду України, викладені в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.355 ЦПК України, за ІІ півріччя 2013 р.» від 01.02.2014 року право власності на житловий будинок набувається в порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. У 1957 р. питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 р. «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» та прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 р. «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», в яких, зокрема, було визначено умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом і постановою підставою виникнення в громадянина права власності на житловий будинок був факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Таким чином, судом безспірно встановлено, що мати позивача [PERSON] набула право власності на житловий будинок по [ADDRESS]. Згідно ст.ст. 1216, 1222, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За загальним правилом, закріпленим в ч.1 ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Як вбачається із копії матеріалів спадкової справи № 4/2013 після смерті [PERSON], [PERSON] 28.05.2013 року звернувся до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Максьонової Г.В. із заявою про прийняття спадщини (а.с.62), з такою ж заявою звернулася до названого нотаріуса і сестра позивача [PERSON] (а.с. 45). Однак, [PERSON] отримав повідомлення від нотаріуса № 194/01-16 від 30.07.2014 року про те, що для видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], згідно п.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій, необхідні оригінали документів, на підставі яких [PERSON] належить спірний будинок. Повідомлення такого ж змісту було 12.03.2014 року надіслане і [PERSON] (а.с. 85). Між тим, рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 04.08.2014 року за [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину будинку [ADDRESS] що належала [PERSON], померлій [INFO] року (а.с.88-90). Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи із наведеного та враховуючи, щопозивач [PERSON] як син померлої - [PERSON], та як спадкоємець першої черги за законом після її смерті, має право на частину спадкового майна, в тому числі на 1/2 частину будинку [ADDRESS] який належав спадкодавцю, а за відповідачем вже визнано в судовому порядку право власності на другу частину даного будинку, тому суд приходить до переконання, що позов [PERSON] є підставним, грунтується на законі і за ним слід визнати право власності на 1/2 частину будинку [ADDRESS]

Outcome: approved