Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами №384, загальною площею 74,6 кв.м. жиловою площею 47,1кв.м., що розташований в [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] [PERSON]. [PERSON] заявлено зустрічний позов до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами №384, загальною площею 74,6 кв.м., жиловою площею 47,1кв.м., що розташований в [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] [PERSON]. В обґрунтування вимог [PERSON] посилається на те, що [INFO] помер його дідо [PERSON], який 04.03.2011року склав заповіт в його користь на все належне йому майно, однак звернувшись в Тернопільську районну державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, він отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки було виявлено, що відсутній правовстановлюючий документ на належну частку житлового будинку на ім'я спадкодавця, що є перешкодою в оформлені права власності на спадкове майно. В обґрунтування вимог [PERSON] посилається на те, що [INFO] померла [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина, являючись дочкою померлої вона звернулася в нотаріальну контору про прийняття спадщини, інші спадкоємці [PERSON]- чоловік померлої, [PERSON], [PERSON] - сини померлої, подали заяви про відмову від прийняття спадщини. 27.08.2000року їй було видано свідоцтво про право на спадщину, згідно якого вона успадкувала право на земельну частку-пай. Проте 29.05.2018року Тернопільською районною державною нотаріальною конторою було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами №384, загальною площею 74,6 кв.м., жиловою площею 47,1кв.м., що розташований в [ADDRESS], оскільки було виявлено, що відсутній правовстановлюючий документ на належну частку житлового будинку на ім'я спадкодавця, що є перешкодою в оформлені права власності на спадкове майно. В судове засідання [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явилися, подано заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, зустрічні позовні вимоги визнають. [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подано заяву про розгляд справи у її відсутності, первісні позовні вимоги визнає, заявлені нею зустрічні позовні вимоги підтримує. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що первісні позовні вимоги та зустрічні позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав: [INFO] померла [PERSON] (мати [PERSON]), що стверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим повторно Тернопільським міськрайонним відділом ДРАЦу ГТУЮ у Тернопільській області 24.04.2018року. Спадкоємцями після її смерті є [PERSON] - дочка померлої, як спадкоємець, першої черги за законом. Інші спадкоємці: [PERSON] - чоловік померлої, [PERSON], [PERSON] - сини померлої, 04.08.2000року звернулись до нотаріальної контори із заявами про відмову від прийняття спадщини. 27.08.2000року [PERSON] за реєстровим №2770 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого успадкувала право на земельну частку (пай). [INFO] помер [PERSON] (дідо [PERSON]), що стверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим Настасівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 08.05.2012року. Спадкоємцем після його смерті є [PERSON] - внук померлого, на підставі заповіту, складеного [PERSON] 04.03.2011року та посвідченого Зозуляк М.І., секретарем виконавчого комітету Настасівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області за реєстровим №06, згідно якого все своє належне майно померлий [PERSON] заповідав [PERSON] З метою оформлення спадщини [PERSON] звернувся до Тернопільської районної державної нотаріальної контори, проте державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори за вих. № 1322/02-14 від 22.05.2018 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті дідуся [PERSON], померлого [INFO], оскільки було виявлено, що відсутній правовстановлюючий документ на належну частку житлового будинку на ім'я спадкодавця, та реєстрація права власності на вищевказаний будинок. 29.05.2018року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори за вих. № 1387/02-14 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], оскільки при розгляді документів нотаріусом було виявлено, що відсутній правовстановлюючий документ та відсутня державна реєстрація прав власності на житловий будинок. Згідно інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації від 23.04.2018р. № 436 по обліку бюро будинковолодіння [ADDRESS] рахується за [PERSON] та [PERSON]. 20.04.2018р. Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS], у якому вказана характеристика будинку. Як вбачається із довідки виданої Настасівською сільською радою від 20.04.2018року №485, будинковолодіння [ADDRESS] рахується за [PERSON], станом на 01.07.1990року колгоспний двір, членами двору були: [PERSON], 1931р.н. - голова двору та [PERSON], 1930р.н. - дружина. Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991р.). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991р. мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні: б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних: г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України - Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Оскільки вищевказаний житловий будинок побудовано до 15.04.1991р. (до введення в дію Закону України «Про власність») спадкодавці як члени колишнього колгоспного двору набули на нього право сумісної власності, причому це право збереглося за ними і після припинення колгоспного двору в результаті введення вдію вказаного Закону. Статус майна колгоспного двору був врегульований ст.ст. 120-126 ЦК УРСР 1963 року в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин. Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР (1963року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Таким чином, вказане домоволодіння належало двом вищезазначеним членам колгоспного двору в рівних частинах по 1/2 на праві сумісної власності. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна як це передбачає ст. 392 ЦК України може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З приписів ч. 1 ст. 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. При цьому, відповідно до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна. Зважаючи на викладене та враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] не мають можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки спадкодавці не отримали за життя правовстановлюючий документ на належне майно та не здійснили державної реєстрації свого права власності, тому спадкоємці змушені звертатися в суд за захистом своїх невизнаних прав. Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки зазначені сторонами обставини унеможливлюють іншим способом захистити їх права та інтереси, тому слід визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку житлового будинку, загальною площею 74,6 кв.м., жиловою площею 47,1кв.м.,з відповідною частиною надвірних будівель і споруд, що знаходиться за адресою: в [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO], а також визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку житлового будинку, загальною площею 74,6 кв.м., жиловою площею 47,1кв.м.,з відповідною частиною надвірних будівель і споруд, що знаходиться за адресою: в [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. На підставі наведеного,

Outcome: approved