Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) через представника за довіреністю (а.с. 9) [PERSON] звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що позивач є власником будинку за адресою: вул. Михайла Старицького, 4, с. Красенівка, Чорнобаївський район, Черкаська обл. У вказаному будинку зареєстрований відповідач, який є колишнім зятем позивача. Шлюб між дочкою позивача і відповідачем розірвано рішенням суду, шлюбні відносини припинені з кінця лютого 2016 року. З цього часу, тобто більше року, відповідач у зазначеному будинку не мешкає. Добровільно знятися з реєстрації відповідач відмовляється. У звязку з цим, посилаючись на приписи Цивільного кодексу України, позивач просив визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Додатково зазначила, що відмова відповідача знятися з реєстрації позбавляє позивача можливості оформити субсидію на житлово-комунальні послуги. При цьому відповідач має інше житло. Відповідач проти задоволення позову заперечував. Посилався на те, що на даний момент між ним та представником позивача, яка є донькою позивача та колишньою дружиною відповідача, існує судовий спір про поділ спільного майна подружжя, а саме автомобіля та меблів. Наступне судове засідання призначено на 20 липня 2017 року. Запевняв, що після вирішення спору про поділ майна подружжя у добровільному порядку зніметься з реєстрації. Водночас відповідач підтвердив, що за вказаною адресою зареєстрований, але не проживає з лютого 2016 року. Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Згідно з копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 3 квітня 2017 року № 84049907 житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: вул. Михайла Старицького, 4, с. Красенівка, Чорнобаївський район Черкаська обл., на праві приватної власності належить позивачу (а.с. 5). Відповідно до копії рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 8 вересня 2016 року у справі № 709/922/16-ц шлюб між дочкою позивача [PERSON] і відповідачем розірвано (а.с. 6). Згідно з довідкою Красенівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 3 травня 2017 року № 191 відповідач дійсно зареєстрований за адресою: [INFO], але зі слів позивача з 28 лютого 2016 року за місцем реєстрації не проживає (а.с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 71 ЖК України встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України). Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Враховуючи те, що відповідач більше одного року не проживає у будинку за адресою реєстрації, що ним не заперечується, домовленості про користування жилим приміщенням між сторонами у справі не встановлено, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення. При цьому твердження відповідача, що спір про зняття з реєстрації слід вирішувати лише після поділу спільного майна подружжя, суд сприймає критично, оскільки вказані судові справи жодним чином не повязані між собою, мають різний предмет. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 640,00 (шістсот сорок гривень 00 копійок) гривень судового збору. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved