Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Лазівської сільської ради про визнання права власності\~ на нерухоме майно - гараж загальною площею 107, 42 кв.м., розташований за адресою: с. Лази, вул. Центральна, Воловецького району Закарпатської області.. Свою заяву мотивував тим, що у 2015 році навпроти будинку, в якому на даний час проживає [INFO], на вільній земельній ділянці побудував гараж загальною площею 107,42 кв.м. 20.07.2016 року позивач виготовив технічний паспорт на новозбудований гараж. В технічному паспорті вказано, що гараж побудовано самовільно. 02.08.2016 року рішення Лазівської сільської ради № 75 позивач отримав дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 0,0100 га., для будівництва індивідуального гаража в с. Лази по вул. Центральній, Воловецького району. Однак, при зверненні до державного реєстратора речових прав для отримання дозвільних документів, йому відмовлено через те, що не посвідчено право власності на земельну ділянку та через те, що вказаний гараж було побудовано самовільно, дана обставина стала перешкодою для реєстрації права на гараж в Єдиному державному реєстрі прав власності на об?єкти нерухомого майна. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача сільський голова Лазівської сільської ради [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, щодо задоволення позовних вимог не заперечує. Заслухавши та обміркувавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] у 2015 році навпроти будинку, в якому на даний час проживає [INFO], на вільній земельній ділянці побудовав гараж загальною площею 107,42 кв.м. Як вбачається із технічного паспорта на новозбудований гараж від 20.07.2016 року, вартість гаража складає 51500 грн., гараж побудовано самовільно (а.с. 7-9). Відповідно до рішення Лазівської сільської ради № 75 від 02.08.2016 року позивач отримав дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власністьорієнтованою площею 0,0100 га., для будівництва індивідуального гаража в с. Лази по вул. Центральній, Воловецького району. Згідно ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом. Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 4 постанови від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою. В п. 14 Постанови №6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами ст.376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що на підставі ч.3 ст.376 ЦК суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу . Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно, а згідно статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Враховуючи викладене суд вважає, що позовні вимоги [PERSON].М. є обгрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved