Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з вищевказаним позовом, який обґрунтовує тим, що він народився в с. Липини Луцького району Волинської області [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 01 грудня 1972 року Липинською сільською радою Луцького району Волинської області. Його тітка, [PERSON] , за життя, [INFO] , на випадок своєї смерті, залишила заповіт, посвідчений секретарем Підгайцівської сільської ради народних депутатів Луцького району Волинської області, яким належний їй житловий будинок з надвірними будівлями заповіла йому, як своєму племіннику. При складанні вищезазначеного заповіту, у ньому була допущена описка в написанні його прізвища, а саме: замість « [PERSON] » його прізвище в заповіті помилково зазначено « [PERSON] ». Доказом того, що в заповіті зазначений саме він, є його паспорт громадянина України, виданий 16 жовтня 2018 року, № [NUMBER] , з якого слідує, що [PERSON] народився [INFO] в с. Липини Луцького району Волинської області. [INFO] його тітка, [PERSON] , померла. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться в [ADDRESS] . Відповідно до вищезазначеного заповіту, даний будинок з надвірними будівлями [PERSON] заповіла йому, і спадщину він прийняв шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном, згідно вимог ст. 549 ЦК Української PCP, оскільки доглядав за будинком, сплачував комунальні послуги та обробляв земельну ділянку, про що можуть підтвердити свідки- сусіди, які проживають поруч даного будинковолодіння - [PERSON] та [PERSON] . Інших спадкоємців, які мають право на спадкування майна за законом чи за заповітом після смерті [PERSON] , немає. При зверненні в нотаріальну контору, він отримав відмову в оформленні спадщини через відсутність правовстановлюючих документів на вказаний у заповіті будинок, а також через розбіжності у написанні його прізвища, як спадкоємця, зазначеного в заповіті та в його паспорті. Враховуючи наведене, він змушений за захистом своїх прав звернутися до суду. Посилаючись на наведене, позивач просить суд встановити факт, що в заповіті [PERSON] , який посвідчений 20 грудня 1994 року секретарем Підгайцівської сільської ради народних депутатів Луцького району Волинської області, зазначений [PERSON] , який народився [INFO] в с. Липини Луцького району Волинської області; та визнати за ним право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме: на житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] . Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, згідно з якою позовні вимоги підтримує повністю з підстав, наведених у позовній заяві. Від Підгайцівської об`єднаної територіальної громади надійшла в суд заява про розгляд справи за відсутності її представника. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, та подані сторонами докази на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог та заперечень, суд установив таке. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України, може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06 липня 1998 року, виданого Липинською сільською радою Луцького району Волинської області, актовий запис № 27 слідує, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.7). Судом встановлено, що після смерті останньої відкрилася спадщина на спадкове майно, зокрема на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Даний факт також стверджується витягом з погосподарської книги №11 за 1998 рік Підгайцівської сільської ради Луцького району, виданим 01.04.2020 №744, згідно з яким по особовому рахунку № [NUMBER] будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с.6). Суд врахував, що у цій справі спірні правовідносини виникли щодо спадщини, відкритої після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадкові відносини регулюються ЦК України, Законом України «Про нотаріат», та іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Оскільки правовідносини щодо спадкування майна [PERSON] виникли у липні 1998 року, до набрання чинності ЦК України, тому застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, тобто ЦК УРСР. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року . У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини та кола спадкоємців за законом. Як встановлено судом, спадщина після смерті [PERSON] відкрилася [INFO] , тобто під час дії ЦК УРСР, а тому положення саме цього Кодексу підлягають застосуванню при вирішенні питання про спадкування майна померлої. Згідно зі статтями 525, 526 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 534 ЦК Української PCP, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Як випливає з матеріалів справи, від імені спадкодавця [PERSON] 20 грудня 1994року посвідчувався заповіт у Підгайцівській сільській Раді народних депутатів Луцького району Волинської області , згідно з яким [PERSON] , яка проживала в с.Струмівка Луцького району Волинської області, на випадок своєї смерті зробила наступне заповітне розпорядження: належний їй на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями заповіла своєму племіннику [PERSON] , який проживає в селі Липини Луцького району (а.с.8) . Судом встановлено, що при складанні цього заповіту, в ньому була допущена описка в написанні прізвища позивача, а саме: у заповіті замість прізвища « [PERSON] » прізвище позивача було помилково зазначено « [PERSON] ». Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Доказом того, що заповіт, виданий на ім`я позивача, свідчить його паспорт громадянина України від 16 жовтня 2018 року № [NUMBER] , згідно з яким [PERSON] народився [INFO] в с. Липини Луцького району Волинської області. (а.с.5) Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з положеннями статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як встановлено судом, спадщину [PERSON] прийняв шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном, оскільки доглядав за будинком, сплачував комунальні послуги та обробляв земельну ділянку. Інших спадкоємців, які мають право на спадкування даного майна за законом чи за заповітом немає. Разом з тим, при зверненні в нотаріальну контору , [PERSON] отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спірний будинок, а також не співпадає прізвище спадкоємця, зазначене в заповіті та в паспорті, про що свідчить відмова приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Луцько О.М. від 09.04.2020 , вих №16/01-16 (а.с. 9). Разом з тим, ч.3 ст. 1296 ЦК України передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За таких обставин, враховуючи те, що позивач фактично прийняв спадщину в установленому Законом порядку, та отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями не має змоги, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити, встановити факт належності вищевказаного заповіту, виданого на ім`я [PERSON] - [PERSON] та визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved