Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

[PERSON]звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної і моральної шкоди , завданої злочином. Просить стягнути на його користь з [PERSON] 542\~521 гривні 84 копійок матеріальної шкоди заподіяної злочином та 300\~000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 19.11.2014 року [PERSON] визнаний винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.І ст.122 КК України і йому призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбуття покарання строком на два роки. Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 05 лютого 2015 року вирок суду в частині визнання винним і призначення покарання [PERSON] залишено без змін, а в частині вирішення цивільного позову матеріали направлені до Рівненського міського суду для розгляду в порядку цивільного судочинства. За змістом постановленого вироку і ухвали апеляційного суду [PERSON] визнаний винним в скоєнні злочину, а саме в тому, що він 02.03.2010 року в м. Рівне по вул. Сірка біля 12 години дня особисто керуючи власним автомобілем «Хюндай Санта-Фе» умисно скоїв наїзд на [PERSON], спричинивши останньому численні тілесні ушкодження. Між позивачем і приватною клінікою «Дьоблінг» укладено договір про надання медичної допомоги , який за своїм змістом і наслідками не суперечить законодавству України , і в тому числі вимогам ст.284 ЦК України, за змістом якої громадянин України має право вибору місця лікування, включаючи іноземні клініки. Приватна закордонна ліцензована медична клініка «Дьоблінг», в якій проходив лікування позивач є закладом охорони здоров»я. Після проведеної операції в Рівненській міській клінічній лікарні рішенням МСЕК позивачу була встановлена друга група інвалідності і перспектив покращення функцій діяльності коліна без проведення операції за кордоном в нього не існувало. За весь час лікування на території України і за кордоном позивач витратив значні власні кошти, що включають насамперед витрати на медичні препарати, харчування під час перебування в лікувальному закладі, транспортні витрати пов»язані з переїздом до австрійської клініки , проживання. На момент проведення операції в Австрії позивач не міг самостійно пересуватись. По цій причині під час перельоту в Австрію і після проведеної операції позивач був вимушений користуватися послугами трансферу. Після проведеної операції перебував в інвалідному візку і не міг пересуватись самостійно від клініки до аеропорту та з аеропорту без сторонньої допомоги. Перебуваючи на черговому лікуванні в тій самій клініці в 2015 році позивач додатково витратив кошти в сумі 400 Євро і в цей час він звернувся в відповідні установи з проханням підтвердження і завірення документів його лікування в 2011 та 2012 роках в приватній клініці «Дьоблінг» шляхом перевірки законності документів і проставляння апостиля на них. Всього за весь період лікування з моменту спричинення травми коліна позивач витратив власних коштів на лікування 21 367, 54 Євро та 13 619,6 гривень. Крім спричиненої матеріальної шкоди відповідачем [PERSON] , йому завдано значну моральну шкоду, яку він оцінює в сумі 300 000 гривень. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовільнити в повному обсязі. Представник відповідача позов не визнав та зазначив, що [PERSON] не довів , що витрати на лікування пов?язані причинним зв?язком із діями [PERSON], крім того, вони є значно завищені. В задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 300\~000 гривень також просив відмовити у зв?язку з недоведеністю. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 19.11.2014 року [PERSON] визнаний винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.І ст.122 КК України і йому призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбуття покарання строком на два роки. Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 05 лютого 2015 року вирок суду в частині визнання винним і призначення покарання [PERSON] залишено без змін, а в частині вирішення цивільного позову матеріали направлені до Рівненського міського суду для розгляду в порядку цивільного судочинства. [PERSON] визнаний винним в скоєнні злочину, а саме в тому, що він 02.03.2010 року в м. Рівне по вул. Сірка біля 12 години дня особисто керуючи власним автомобілем «Хюндай Санта-Фе» умисно скоїв наїзд на [PERSON], спричинивши останньому численні тілесні ушкодження, у вигляді розриву внутрішньо-бокової зв'язки та розриву передньої зхрещеної зв'язки, ускладненої гемартрозом правого колінного суглобу, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 328/Е-895, відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень по критерію довготривалості розладу здоров'я, а також садно та крововилив на лівій гомілці, два крововиливи на внутрішній поверхні середньої третини лівого передпліччя та по одному крововиливу на внутрішній поверхні середньої та нижньої третин правого передпліччя. Між позивачем і приватною клінікою «Дьоблінг» було укладено договір про надання медичної допомоги , який за своїм змістом і наслідками не суперечить законодавству України , і в тому числі вимогам ст.284 ЦК України, за змістом якої громадянин України має право вибору місця лікування, включаючи іноземні клініки. За весь час лікування [PERSON] витратив 542\~521,84 гривень, що підтверджується наданими позивачем та дослідженими в судовому засіданні чеками, епікризами, квитанціями та рахунками, завіреними апостилем та нотаріально. Крім того, винними діями відповідача позивачу завдано моральної шкоди, яка виразилась в тому, що позивачу прийшлося перенести тяжкий і тривалий фізичний біль, який йому був спричинений під час наїзду, біль під час проведення операцій і реабілітаційних періодів. Він змушений був шукати самостійно медичні заклади за кордоном. Також йому було неприємно отримувати претензії і вимоги зі сторони замовників по будівництву щодо неможливості виконань замовлень, або затримки їх виконанням в звязку з його хворобою; позивач не міг самостійно рухатись і виконувати ті функції, які виконував до травми. Визначення моральної шкоди міститься у ст.23 ЦК України та в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» Так, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, завданих фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи вищевикладене, суд оцінює моральну шкоду, спричинену [PERSON] позивачу в розмірі 50\~000,00 гривень. На підставі ст.1177 ЦК України,

Outcome: approved