Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з наведеним позовом до приватного акціонерного товариства «МТС УКРАЇНА», мотивуючи тим, рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області було відмовлено в задоволенні позову приватного акціонерного товариства «МТС УКРАЇНА» до нього про стягнення заборгованості за послуги зв'язку. За час розгляду справи ним було понесено судові витрати, які складаються із 900 грн. витрат на проведення експертних досліджень, 114 грн. 70 коп. за подачу заяви про перегляд заочного рішення суду і 114 грн. 70 коп. за призначення почеркознавчої експертизи. Вказані витрати [PERSON] просить стягнути з відповідача приватного акціонерного товариства «МТС УКРАЇНА». Окрім того, протиправна поведінка відповідача, яка проявилась у намаганні стягнути з нього кошти за договором який він не укладав, спричинила позивачу моральну шкоду яку він оцінює в розмірі 5 000 грн. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав з мотивів наведених в ньому, та просив суд про його задоволення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду відповідач повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 липня 2014 року по цивільній справі № 344/5589/13-ц в задоволенні позову приватного акціонерного товариства «МТС УКРАЇНА» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги зв'язку відмовлено (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/39645325). Із копії квитанції № 16155.273.1 вбачається, що позивач [PERSON] сплатив 900 грн. 48 коп. на проведення почеркознавчої експертизи. Разом з тим, сплатив 114 грн. 70 коп. судового збору за подання до суду заяви про призначення судової експертизи (квитанція № 15155.269.1 від 19.12.2013 року) та 114 грн. за звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення (квитанція № 9.143.2 від 08.11.2013 року) (а.с.4). Після ухвалення судом рішення [PERSON] звертався до приватного акціонерного товариства «МТС УКРАЇНА» із вимогою повернути йому вказані кошти, однак його звернення залишилось без задоволення (а.с.6). Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи належать витрати, пов'язані з проведенням судових експертиз. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторонни понесені і документально підтверджені судові витрати. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 214 ЦПК України одним з питань яке вирішує суд при ухваленні рішення є питання як розподілити між сторонами судові витрати. Сукупний аналіз ч. 1 ст. 88 та п. 6 ч. 1 ст. 214 ЦПК України дає підстави вважати, що розподіл судових витрат здійснює суд під час постановлення судового рішення за результатом розгляду справи. Порядок відшкодування сторонами судових витрат відображається в рішенні суду та залежить від того, на користь якої сторони по справі воно ухвалено. Однак, якщо судом питання про судові витрати не вирішено, сторона по справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України вправі звернутися до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується виключно ЦПК. Зазначені витрати не є збитками в розумінні статті 22 Цивільного кодексу України, не входять до складу ціни позову та не можуть стягуватися як матеріальна шкода. Позивач не врахував що понесені судові витрати не є матеріальною шкодою, а виходячи з вимог процесуального закону, питання про судові витрати не можуть вирішуватись іншим судом або шляхом пред'явлення позову в іншій справі. За наведених обставин, позовні вимоги [PERSON] про стягнення із приватного акціонерного товариства «МТС УКРАЇНА» 1 129 грн. 88 коп. матеріальної шкоди задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За приписами ч. 1 ст. 1167 Цивільного Кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно роз'яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у постанові від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Однак жодних доказів на підтвердження факту заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру позивач суду не надав. Кошти за послуги зв'язку із [PERSON] не були стягнуті. Остаточне судове рішення за результатом розгляду справи за позовом приватного акціонерного товариства «МТС УКРАЇНА» до нього про стягнення заборгованості за послуги зв'язку було прийнято в користь [PERSON]. А тому, вимогу про відшкодування моральної шкоди суд вважає безпідставною. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є необгрунтованими, такими, не підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. ст. 16, 32, 1166 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 27 ч. 2, 60, 79-89 ЦПК України,

Outcome: dismissed