Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що09 грудня 2010 року Ленінським районним суду м. Дніпропетровська було ухвалено заочне рішення, яким із [PERSON] на його користь було стягнуто суму боргу в розмірі 84 500 гривень 00 копійок, відсотки за користування грошовими коштами за період з 15 червня 2009 року по 04 грудня 2009 року в розмірі облікової ставки НБУ в сумі 6 607 гривень 87 копійок та судові витрати в сумі 1 093 гривні 00 копійок. Вищезазначене заочне рішення набрало законної сили, у зв’язку з чим він отримав виконавчий лист та подав його для виконання до Державної виконавчої служби. Однак, на теперішній час [PERSON] не було виконано рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, у зв’язку з чим він звернувся до суду з вказаним позовом та просив стягнути з [PERSON] на його користь відсотки за користування грошовими коштами в розмірі облікової ставки НБУ в сумі 23 577 гривень 21 копійка за період з 05 грудня 2009 року по 16 травня 2013 року (а.с. 2). Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2013 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, було передано на розгляд до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю (а.с. 17). Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2013 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики було прийнято до свого провадження (а.с. 19). Позивач у судове засідання не з’явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до вказаної заяви, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 33). Відповідач в судове засідання не з’явилася про день, час та місце розгляду справи, повідомлена належним чином, причини неявки до суду не повідомила, тому суд відповідно до ст. ст. 169, 224, 225 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача, вважає можливим провести заочний розгляд справи (а.с. а.с. 27, 28). У зв’язку з зазначеним клопотанням, яке надійшло на підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку. Судом було встановлено, що 09 грудня 2010 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено заочне рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу, у відповідності до якого з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто суму боргу за договором позики в розмірі 84 500 гривень 00 копійок, відсотки за користування грошовими коштами в розмірі облікової ставки НБУ в розмірі 6 607 гривень 87 копійок та судові витрати в сумі 1 093 гривні 00 копійок (а.с. 3). 14 червня 2012 року, державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби ДМУЮ, було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 33053767, на підставі виконавчого листа № 2 – 3502 виданого 26 січня 2011 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу в загальному розмірі 92 200 гривень 87 копійок (а.с. 11). 06 червня 2013 року, начальником Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції на адресу [PERSON] був направлений лист, де зазначалося, що на примусовому виконанні у Ленінського ВДВС ДМУЮ перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2 – 3502 виданого 26 січня 2011 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості у розмірі 92 200 гривень 87 копійок. Однак станом на 06 червня 2013 року боржником вимоги виконавчого документа не виконано (а.с. 9). Вказані вище правовідносини регулюються Цивільним кодексом України 2003 року. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов’язків, зокрема, є договори й інші правочини. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов’язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов’язання внаслідок односторонньої відмови від зобов’язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов’язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначенні родовими ознаками, а позичальник зобов’язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду і такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з абз. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов’язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, в такій же кількості, такого ж роду і такої ж якості, які були передані йому позикодавцем) у строк і в порядку, встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. В силу ч. 1 ст. 1050 ЦК України визначено, що в разі якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов’язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, якою встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності відомостей Національного банку України, облікова ставка Національного банку України у період з: 12.08.2009 року складала 10,25% річних; з 08.06.2010 року – 9,5% річних; з 08.07.2010 року – 8,5% річних; з 10.08.2010 року – 7,75% річних; з 23.03.2012 року – 7,5% річних (а.с. а.с. 31 – 32). Отже, сума заборгованості за відсотками за користування грошовими коштами в розмірі облікової ставки НБУ за періоди з: - 05 грудня 2009 року по 07 червня 2010 року складає: 84 500 (сума заборгованості) х 10,25% х 185 (днів (період прострочення) : 365 (календарних днів) : 100% = 4 389 гривень 94 копійки; - 08 червня 2010 року по 07 липня 2010 року складає: 84 500 (сума заборгованості) х 9,5% х 30 (днів (період прострочення) : 365 (календарних днів) : 100% = 659 гривень 79 копійок; - 08 липня 2010 року по 09 серпня 2010 року складає: 84 500 (сума заборгованості) х 8,5% х 33 (днів (період прострочення) : 365 (календарних днів) : 100% = 649 гривень 37 копійок; - 10 серпня 2010 року по 22 березня 2012 року складає: 84 500 (сума заборгованості) х 7,75% х 590 (днів (період прострочення) : 365 (календарних днів) : 100% = 10 585 гривень 65 копійок; - 23 березня 2012 року по 16 травня 2013 року складає: 84 500 (сума заборгованості) х 7,5% х 420 (днів (період прострочення) : 365 (календарних днів) : 100% = 7 292 гривні 46 копійок. Таким чином, з урахуванням приведених норм закону та встановлених обставин справи, суд доходить висновку, що позов необхідно задовольнити, а саме стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] відсотки за користування грошовими коштами у розмірі облікової ставки НБУ на суму 23 577 гривень 21 копійка. Також у порядку ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судовий збір в сумі 236 гривень 00 копійок.

Outcome: approved