Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що в [ADDRESS] в належному житловому будинку проживали та вели спільне господарство його батьки - [PERSON] та [PERSON]. [INFO] помер його батько. Після його смерті відкрилась спадщина за законом на 1/2 частини майна, в тому числі і вказаного будинковолодіння. С Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина, а мами позивача - [PERSON], яка продовжувала проживати в спадковому будинку, однак не оформила своїх спадкових прав. 18 липня 2001 року [PERSON] зробила заповідальне розпорядження, згідно якого свій житловий будинок зі всіма господарськими будівлями заповіла позивачу. А 02 серпня 2008 року вона посвідчила другий заповіт, яким розпорядилась, що все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що вона за законом матиме право на час смерті, заповіла своєму синові [PERSON] (позивачу по справі). [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом на все її майно, в тому числі і житловий будинок з господарськими спорудами, які знаходяться в [ADDRESS]. Позивачем стверджується, що крім нього спадкоємцем після смерті матері формально є його брат позивача [PERSON] (відповідач по справі), який не прийняв спадщини після смерті матері та не заявляє жодних претензій. Позивач після смерті матері, маючи намір прийняти спадщину по заповіту, у визначений законом строк звернувся з заявою до Ковельської держнотконтори про прийняття спадщини. В подальшому, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на вказане нерухоме майно. Враховуючи наведене, позивач просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок А-1, веранду «а», сарай «а-1», сарай «б», сарай «Б-1», сарай «в», літню кухню «В-1», вбиральню «г», колодязь «к», які розміщені по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] в с. Сухівці Рівненського району Рівненської області. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, попередньо подавши заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти задоволення позову. Позов обґрунтований і його слід задовольнити повністю. Згідно вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. З свідоцтва про смерть, виданого 06 січня 1999 року Скулинською сільською радою народних депутатів Ковельського району Волинської області, вбачається, що [INFO] помер [PERSON]. З свідоцтва про смерть, виданого 01 січня 2012 року Радухівською сільською радою Рівненського району Рівненської області, вбачається, що [INFO] померла [PERSON]. Як вбачається з довідки № 475, виданої 07 серпня 2013 року Скулинською сільською радою Ковельського району, згідно запису в погосподарській книзі №6 Скулинської сільської ради за 2011 рік в господарстві за № 0593-1 була зареєстрована і постійно проживала в [ADDRESS] з 1951 року до дня смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Крім неї в цьому будинку ніхто не проживав та зареєстрований не був. 18 липня 2011 року Скулинською сільською радою від імені [PERSON] був посвідчений заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 51. 22 серпня 2008 року Скулинською сільською радою від імені [PERSON] був посвідчений заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 349. Заповіт не змінено і не відмінено. Заповіти не змінено і не відмінено. Заборони (арешту) на майно [PERSON] не накладено. Присадибна земельна ділянка не приватизована. Таким чином після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все майно, яке належало їй на праві приватної власності, в тому числі й на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. При житті [PERSON] склала два заповіти. Так, 18 липня 2001 року [PERSON] зробила заповідальне розпорядження, згідно якого свій житловий будинок зі всіма господарськими будівлями заповіла позивачу. Даний заповіт був посвідчений 18 липня 2001 року секретарем Скулинської сільської ради Ковельського району та зареєстрований в реєстрі за № 51. А 02 серпня 2008 року вона посвідчила другий заповіт, яким розпорядилась, що все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що вона за законом матиме право на час смерті, заповіла своєму синові [PERSON] Даний заповіт був посвідчений 22 серпня 2008 року секретарем Скулинської сільської ради Ковельського району та зареєстрований за № 349. Згідно повідомлення Ковельської державної нотаріальної контори за № 411 від 20 лютого 2013 року, вбачається, що після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа. З оглянутої в судовому засідання спадкової справи після смерті [PERSON], вбачається, що після його смерті спадщину прийняла його дружина [PERSON], яка отримала свідоцтво на право на спадщину за законом, а саме на грошові вклади, які залишились після смерті чоловіка. Згідно зазначеного вище повідомлення Ковельської державної нотаріальної контори вбачається, що після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа. З оглянутої в судовому засідання спадкової справи після смерті [PERSON], вбачається, що після її смерті спадщину прийняв її син [PERSON], позивач по справі. Відповідач по справі [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті матері не звертався. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Таким чином позивач є спадкоємцем вказаного вище майна за заповітом. За таких обставин відповідач не має права на спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON], за законом. В судовому засіданні встановлено, що спадкоємців, які відповідно до вимог ст. 1241 ЦК України, мають право на обов'язкову частку у спадщині, немає. Підстав, визначених ст. 1224 ЦК України, для усунення позивача, як спадкоємця за заповітом, від права на спадкування судом не встановлено. Волинським обласним бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна, а саме на будинковолодіння по [ADDRESS]. З вказаного технічного паспорту вбачається, що спадкове будинковолодіння по [ADDRESS] складається з будинку А-1, веранди «а», сараю «а-1», сараю «б», сараю «Б-1», сараю «в», літньої кухні «В-1», вбиральні «г», колодязя «к», Згідно п.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно повідомлення Ковельської держнотконтори № 13 від 13 січня 2014 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Таким чином визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а в судовому засіданні доведено обставини, якими позивач обґрунтовував позовні вимоги, а саме - його право на житловий будинок та господарські будівлі, розташовані по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] Судові витрати суд залишає за сторонами.

Outcome: approved