Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до місцевого суду із позовом про визнання його батьком [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що із 15.04.2014 року [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , який рішенням суду від 11.04.2016 року було розірвано. Перебуваючи у шлюбі [PERSON] [INFO] народила сина [PERSON] . Позивач стверджує, що це його дитина так як до її народження мав відносини із вже на даний час своєю дружиною [PERSON] , шлюб із якою зареєстрував 29.08.2020 року і, нещодавно від неї довідався, що він є біологічним батьком [PERSON] . Позивач бажає щоб дитина мала його прізвище та по-батькові, а тому просить суд визнати його батьком [PERSON] , [INFO] та внести відповідні зміни в актовий запис про народження. У суді позивач [PERSON] позов підтримав та пояснив, що він фактично є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , а тому просив визнати його батьком дитини, що аналогічно у суді підтвердила третя особа [PERSON] . Представник позивача [PERSON] однаково позов свого довірителя підтримав, просив такий задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і дату судового засідання; із відзивом на позов до суду не звертався. Тому суд вважає за можливе розглядати справу в його відсутності на підставі наявних даних про права та взаємовідносини сторін у заочному провадженні проти чого не заперечила сторона позивача. Представник третьої особи Самбірського МВ ДРАЦС ЗМУ МЮ до суду не з`явився та не повідомив про причини неявки. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав: Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] ; у графі «мати» записано [PERSON] , «батько» - [PERSON] . Відповідно до рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 11.04.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Ч. 1 ст. 122 СК України передбачено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Як установлено у судовому засіданні [PERSON] народився [INFO] , а тому походить від подружжя. Згідно ч. 1 ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Із пояснень позивача та третьої особи установлено, що вони у 2014 - 2015р.р. мали відносини та на даний час перебувають у зареєстрованому шлюбі; проживають разом із дитиною, [PERSON] стверджує, що він є батьком [PERSON] , [INFO] , що також підтверджує [PERSON] , а на даний час як з`ясовано дитина вступить до першого класу середньої шкоди і, сторони вирішили упорядкувати документи. Статтею 128 СК України регламентовано, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Главою 5 Цивільного-процесуального Закону регламентовано поняття доказів, їх належність та допустимість; обов`язок доказування і подання доказів. Тому, при задоволенні позову суд виходить із засад змагальності щодо подання таких, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства; з аналізу представлених і наявних у цивільній справі документів. Під час провадження в справі та під час судового розгляду позивачем та його представником представлено суду достатньо доказів у підтвердження своїх вимог, а тому позов [PERSON] підставний і підлягає задоволенню.

Outcome: approved