Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], Луцької районної державної нотаріальної контори про визнання недійсним свідоцтва на право на спадщину за законом та свідоцтва на право власності. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі рішення виконавчого комітету Лищенської сільської ради народних депутатів Луцького району від 08.09.1987 року № 43 «Про можливість оформлення права власності на житлові будинки в селах Лище, Воротнів Лищенської сільської ради», [PERSON] 04.01.1988 року Луцькою районною радою народних депутатів було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] Згідно записів з погосподарських книг Лищенської сільської ради при перезакладці книжок станом на 01.01.1986 року головою сім'ї був [PERSON] та в нього був наступний склад сім'ї: син: [PERSON], невістка - [PERSON], внук - [PERSON], внука - [PERSON] Позивач вказує, що на момент прийняття рішення про можливість оформлення права власності на спірний житловий будинок, який станом на 08.09.1987 року був колгоспним двором , головою якого був [PERSON] члени колгоспного двору мали право на 1/5 частки кожен. [INFO] року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина, яку на підставі ст. 529, 548, 549 ЦК України прийняв його син [PERSON] Дружина спадкодавця [PERSON] в вищевказаному будинку була прописана у 1995 році та станом на 1987 рік не була членом колгоспного двору. Позивач вважає, що [PERSON] не мала права на оформлення свідоцтва на право власності від 12.03.1999 року на ? частини житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та свідоцтва на право на спадщину за законом від 12.03.1999 року на ? частини даного житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, оскільки інші члени колгоспного двору своє право на дане майно не втратили та будь-кому його не передавали. Просить суд визнати недійсним свідоцтво про право власності від 12.03.1999 року на ? частини житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], яке видане на ім'я [PERSON], посвідчене державним нотаріусом Боярскою Г.М.. зареєстроване в реєстрі за № 2-267. Крім того, позивач просить суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 12.03.1999 року на ? частини житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], яке видане на ім'я [PERSON] та [PERSON], посвідчене державним нотаріусом Боярською Г.М., зареєстроване в реєстрі за № 268. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримала з підстав в ній зазначених. Просила суд позов задовольнити. Представника відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав за безпідставністю вимог. Просив суд, відмовити в задоволенні позову. Крім того, просив суд застосувати строк позовної давності. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Згідно витягу з погосподарської книги № 1 за 1987 рік житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить колгоспному двору, головою якого являється [PERSON] (а.с. 17). На підставі рішення виконавчого комітету Лищенської сільської ради народних депутатів Луцького району від 08.09.1987 року № 43 «Про можливість оформлення права власності на житлові будинки в селах Лище, Воротнів Лищенської сільської ради» та рішення виконавчого комітету Лищенської сільської ради народних депутатів Луцького району від 10.09.1987 року № 259 «Про оформлення права власності на житлові будинки в селах Маяківської, Першотравневої, Підгайцівської, Лищенської сільських рад», [PERSON] 04.01.1988 року Луцькою районною радою народних депутатів було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15, 16). [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16.01.1998 року (а.с. 10). 12.03.1999 року [PERSON] видано свідоцтво про право власності на ? частини в спільному майні, придбаному подружжям за час шлюбу, що складається з цілого житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Крім того, 12.03.1999 року [PERSON] та [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з ? частини житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Згідно ст. 120 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ст. 121 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. При відсутності згоди спір про володіння, користування або розпорядження майном колгоспного двору вирішується судом за позовом будь-якого члена двору, який досяг шістнадцяти років. Ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) передбачено, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Як вбачається з довідки № 97 від 15.04.2013 року станом на 01.01.1986 року склад сім'ї [PERSON]: син - [PERSON], [INFO], невістка - [PERSON], [INFO], внук - [PERSON], [INFO], внука - [PERSON], [INFO] (а.с. 13, 14). Отже, на момент прийняття рішення про можливість оформлення права власності на спірний житловий будинок, який станом на 08.09.1987 року був колгоспним двором, головою якого був [PERSON] члени колгоспного двору мали право на 1/5 частки кожен. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснено судам, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Таким чином, [PERSON] не мала права на оформлення свідоцтва на право власності від 12.03.1999 року на ? частини житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та свідоцтва на право на спадщину за законом від 12.03.1999 року на ? частини даного житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, оскільки житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] належав членам колгоспного двору на праві спільної сумісної власності та на момент смерті [PERSON] інші члени колгоспного двору не втратили права на частку в його майні. Крім того, суд не приймає до уваги твердження представника відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності, оскільки на момент прийняття оспорюваного рішення та видачі свідоцтва останній був неповнолітнім, йому виповнилось 7 років, про порушення свого права позивач дізнався після отримання відповіді з Лищенської сільської ради від 15.04.2013 року за № 97 та відповіді Державного архіву Волинської області від 22.04.2013 року за № 272/01.22. Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що слід визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 12.03.1999 року на ? частини житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], яке видане на ім'я [PERSON] та [PERSON], посвідчене державним нотаріусом Боярською Г.М., зареєстроване в реєстрі за № 268.

Outcome: approved