Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 09.09.2006 року між ним та відповідачем укладено шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 18.02.2020 року. Від шлюбу мають синів [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 23.07.2008 року, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 19.04.2013 року, які проживають з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що подружнє життя у них не склалося, оскільки вони люди різних характерів та поглядів на життя. Вони втратили почуття любові, поваги та порозуміння один до одного. На даний час кожен з них живе своїм життям та своїми інтересами, їх намагання зберегти сім`ю не принесли результатів і вже більше шести років вони не підтримують жодних сімейних стосунків, а тому шлюб існує лише формально. Позивач переконаний, що з наведених підстав примирення з відповідачем є неможливим і подальше перебування в шлюбі з нею суперечитиме як його інтересам, так і інтересам їх дітей, а тому вважає за необхідне на підставі ст. 112 СК України просити суд ухвалити рішення про розірвання шлюбу. У зв`язку з цим строк для примирення просить суд не надавати. Спору про місце проживання дітей і розподіл спільного майна немає. На підставі викладеного, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.03.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, при цьому надіслав до суду заяву від 31.03.2020 року, згідно з якою просить розглянути справу у його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, при цьому подала до суду заяву від 20.03.2020 року, відповідно до якої просить розглянути справу у її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає та просить розірвати шлюб. Відповідно до ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 09.09.2006 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, який зареєстровано у виконавчому комітеті Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за актовим записом № 23, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 18.02.2020 року Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). У сторін народилося двоє дітей - сини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 23.07.2008 року, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 19.04.2013 року. Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що вони сімейних стосунків не підтримують та разом не проживають, позивач наполягає на розірванні шлюбу, про що зазначає у позовній заяві. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони втратили почуття поваги, любові і довіри один до одного. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, остання позов визнала, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо утримання та порядку виховання дітей, поділу спільного майна сторін не заявлено. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений останнім судовий збір у сумі 840,80 грн.

Outcome: approved