Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 18 травня 2002 року відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 21. В позовній заяві зазначив, що під час шлюбу у них народилося двоє синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. На даний час діти є неповнолітніми та проживають разом із матір'ю. Однією сім'єю сторони проживали до середини липня 2016 року. З того часу їх стосунки остаточно погіршилися, фактично сім'я розпалася, сімейне життя не склалося. У сторін різні погляди на життя, спільне господарство не ведуть, разом не проживають. По спільній згоді сторони вирішили розлучитися, однак у зв'язку з тим, що у них неповнолітні діти, тому не можуть подати заяву до державного органу реєстрації актів цивільного стану про розірвання шлюбу, а змушені звернутися до суду із позовною заявою. Подальше збереження сім'ї позивач вважає неможливим, просить строку для примирення не давати, шлюб розірвати, неповнолітніх дітей залишити проживати разом з відповідачкою. Позивач в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву, в якій зазначив, що у зв'язку з сімейними обставинами змушений виїхати на сезонні роботи за межі області, а тому участі у судових засіданнях під час розгляду справи не зможе приймати. Просить дану справу розглядати за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилася. Подала до суду заяву, де зазначила, що не заперечує проти розірвання шлюбу, просить строку для примирення не надавати, судові засідання проводити за її відсутності. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що шлюб між [PERSON], [INFO], та гр. [PERSON], [INFO], зареєстрований 18 травня 2002 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 21, що стверджено повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 08 квітня 2014 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області. Від шлюбу сторони мають двоє дітей: [PERSON], [INFO], актовий запис № 104 від 02 листопада 2002 року, що доводиться копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 08 квітня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, та [PERSON], [INFO], що стверджується копією витягу з свідоцтва про народження № 6/2010 Том 74 - стор. 137, виданого відділом РАГС Торребланка (Кастелон) Іспанія 12.03.2010 р., підтвердженого Апостилем. [PERSON] зареєстрований громадянином України, що доводиться копією довідки № 536/1-072, виданої Генеральним Консульством України в Барселоні 10.03.2010 року. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя, визначає ч. 1 ст. 36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обов'язок подружжя турбуватись про сім'ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в сім'ї, та зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Сім'я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому позов слід задовольнити. Згідно ст. 160 Сімейного кодексу України суд, приймаючи до уваги інтереси дітей та згоду батьків, вважає за доцільне синів: [PERSON] та [PERSON] залишити на проживанні з відповідачкою. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка в поданій до суду заяві не просила суд відновити їй дошлюбне прізвище, тому суд вважає, що відсутні підстави для зміни прізвища відповідачці. На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 112-114, 160 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved