Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду з позовними вимогами до Мелитопольської міської ради, [PERSON], [PERSON], в яких з урахуванням уточнень, просить визнати за ним право власності на ? частину квартири [ADDRESS] Позовні вимоги обґрунтовує тим, що є спадкоємцем першої черги після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. Право власності в позасудовому порядку не може оформити у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду від 29.01.2014 зазначену справу було об'єднано в одне провадження з цивільною справою за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на день його смерті та факту останнього місця проживання спадкодавця. Зазначені позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті їх матері [PERSON] відкрилася спадщина, що складається з квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями за законом є діти померлої [PERSON], [PERSON] та [PERSON] У зв'язку з тим, що жодний з спадкоємців за законом не звернулись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк, для визначення кола спадкоємців, що прийняли спадщину, вважають необхідним встановити хто постійно проживав зі спадкодавцем на день його смерті та місце відкриття спадщини. В судовому засіданні позивач за первісним позовом позовні вимоги підтримав в повному обсязі та пояснив, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 23.05.2012 йому було надано додатковий строк в два місяці на подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Хоча, ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 16.07.2013 зазначене рішення було скасовано, в мотивувальній частині ухвали апеляційний суд зазначив, що так як [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані та постійно проживали в спадковій квартирі на момент відкриття спадщини, вони в силу ч.3 ст. 1268 ЦК України є спадкоємцями, що прийняли спадщину. Окрім того, позивач [PERSON] пояснив, що не мешкаючи в спірній квартирі постійно, він був в ній зареєстрований на момент смерті матері та фактично вступив в права спадкування. В судовому засіданні відповідачі за первісним позовом проти задоволення позову заперечили, зазначили, що [PERSON] не мешкав разом зі спадкодавцем на момент її смерті, на той час був одружений та мешкав зі своєю дружиною в с.Костянтинівка Мелітопольського району, тому не вважають його таким, що прийняв спадщину у встановленому законом порядку. Окрім того, зазначили, що місцем відкриття спадщини, на їх думку, є не спірна квартира, а квартира [ADDRESS], де останні роки мешкали разом [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Для встановлення місця відкриття спадщини після смерті їх матері та кола осіб, що проживали зі спадкодавцем постійно на день відкриття спадщини, звернулись з відповідним позовом. Обґрунтовуючи свої вимоги за об'єднаним позовом, пояснили, що з червня 2000 року в спірній квартирі мешкав лише їх батько [PERSON], якого було вбито [INFO]. Після його смерті спадщину, що складалася з квартири [ADDRESS] прийняла їх матір [PERSON], однак в зазначеній квартирі не мешкала, тому що тривалий час квартира була опечатана, знаходилась в дуже незадовільному стані. В цей період [PERSON] разом зі своєю донькою [PERSON] мешкала у своєї сестри за адресою [ADDRESS], а в квітні 2004 року мати та донька перейшли мешкати до квартири [PERSON], по [ADDRESS], де мешкали до смерті [PERSON] [INFO]. В судове засідання відповідач за первісним позовом Мелітопольська міська рада не з'явилась, від її представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач за об'єднаним позовом проти позову заперечив. При ухваленні судового рішення сторони в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, від них надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутністю. У зв'язку з неявкою сторін у відповідності до п.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалась. Вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши показання свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до наступних висновків. [INFO] року померла [PERSON]. Після її смерті відрилася спадщина, що складалася з квартири [ADDRESS]. До спадкоємців за законом після смерті [PERSON] відносяться її діти [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Пунктом 1 статті 1268 Цивільного кодексу України передбачено право спадкоємців прийняти спадщину або не прийняти її. Нормами діючого законодавства передбачено способи прийняття спадщини: шляхом подання нотаріусу у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини або у випадку ненадання заяви про відмову від спадщини для спадкоємців, що постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Судом встановлено, що жоден з спадкоємців за законом після смерті [PERSON] в шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини або про відмову від спадщини не звертався. Таким чином, для визначення кола спадкоємців, що прийняли спадщину, необхідно встановити місце відкриття спадщини та осіб, що мешкали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Судом встановлено, що в спірній квартирі, що входить до складу спадкового майна, спадкодавець [PERSON] не мешкала з червня 2000 року. В період з червня 2000 року по квітень 2004 [PERSON] разом з [PERSON] мешкала за адресою: [ADDRESS]. Зазначений факт підтверджується довідкою голови квартального комітету №66 від 17.12.2013. В період з квітня 2004 по [INFO], тобто по день смерті [PERSON] проживала разом з [PERSON] та [PERSON] в квартирі, належній [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою голови ОСББ «Луч» від 11.12.2013. Зазначений факт підтвердили також допитані в судовому засіданні свідки. Так, свідок [PERSON] пояснила, що її мати та [PERSON] є рідними сестрами. У зв'язку з тим, що [PERSON] зловживав алкогольними напоями, з червня 2000 року [PERSON] разом з [PERSON] мешкали в будинку своєї сестри по [ADDRESS]. В подальшому, так як [PERSON] розлучився та мешкав один, а [PERSON] почала сильно хворіти, в квітні 2004 року [PERSON] та [PERSON] переїхали мешкати до [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] мешкала за цією адресою до дня своєї смерті. Також, їй відомо, що з 2000 року [PERSON] не мешкав разом з матір'ю, так як після одруження мешкав в с.Костянтинівка Мелітопольського району. Свідок [PERSON] пояснив, що знайомий зі всією родиною [PERSON], і йому достовірно відомо, що [PERSON] та [PERSON] мешкали разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS], так як він неодноразово приходив в гості до них саме за цією адресою. Ті ж самі факти підтвердила й свідок [PERSON], яка пояснила, що є подругою колишньої дружини [PERSON], знайома зі всіє родиною [PERSON] і знає всі обставини, пов'язані з не проживанням [PERSON] в спірній квартирі з 2000 року. Для встановлення осіб, що мешкали в спірній квартирі на момент відкриття спадщини були допитані свідки [PERSON], яка була головою кооперативу «Весняний» з 2000 по 2009 роки та [PERSON], який є головою кооперативу «Весняний» на цей час. Обидва свідки підтвердили той факт, що [PERSON] з 2000 року за адресою: [ADDRESS] не проживає. Після смерті [PERSON] в 2003 році в квартирі тривалий час ніхто не мешкав і лише в 2007 році в квартирі почала мешкати [PERSON] Зазначені факти також підтверджуються копіями квитанцій про сплату комунальних послуг. В постанові Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність позову [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на день його смерті та факту останнього місця проживання спадкодавця. Суд не приймає посилання позивача за первісним позовом на таку форму прийняття спадщини як фактичне прийняття спадщини, так як фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном як спосіб прийняття спадщини був передбачений ст.549 ЦК України, який втратив чинність 16.01.2003, тобто до моменту виникнення спадкових правовідносин. Враховуючи доведеність позовних вимог за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на день його смерті та факту останнього місця проживання спадкодавця та недоведеність з боку позивача за первісним позовом про вчинення ним дій, що свідчать про прийняття спадщини, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на частку спадкового майна такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: approved