Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення моральної шкоди заподіяної внаслідок професійного захворювання. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що з 1980 року, працював на різних підземних роботах шахти № 5 «Великомостівська». 31.10.2000 року, його було звільнено з роботи у зв'язку з ліквідацією шахти. Через тривалу роботу в особливо шкідливих та тяжких умовах праці в нього погіршився стан здоров'я, внаслідок чого неодноразово був змушений звертатись за медичною допомогою. На підставі акту розслідування профзахворювання від 27.02.2001 р., таке виникло внаслідок роботи на шахті в умовах вугільно-породного шахтного пилу при несприятливих умовах мікроклімату з вмістом вугільного діоксину та вібрації внаслідок буріння з гранично допустимою амплітудою 0,15 мм. 6.03.2001 р. МСЕК йому вперше встановлено ІІІ групу інвалідності та 50% втрати працездатності внаслідок профзахворювання, які після чергового переогляду 14.03.2002 р. встановлені безтерміново. Вважає, що йому було заподіяно моральну шкоду, оскільки, на 50 % втратив працездатність, та йому встановлено ІІІ групу інвалідності, що значно посилює його фізичні і моральні страждання, відчуває постійні незручності у повсякденному житті, змушений постійно звертатись за медичною допомогою, що призвело до зміни ритму та порядку життя, втратив можливість належно матеріально забезпечувати свою сім'ю. Розмір моральної шкоди оцінює у 30000 грн. та просить такий стягнути з відповідача, оскільки, ліквідована шахта була підпорядкована Міністерству як органу управління майном. Позивач в судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи у його відсутності не подав. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Подав письмове заперечення, згідно якого заперечив щодо задоволення позову. Вказав, що на даний час не проведено державної реєстрації припинення ДВАТ «шахта № 5 «Великомостівська», відповідно позов про стягнення моральної шкоди заподіяної внаслідок отримання профзахворювання повинен бути поданий до ліквідаційної комісії, як уповноваженого органу управління чи правонаступника. Крім того, зазначив, що позивач ніколи не працював в апараті Міненерговугілля, а відтак, таке не може виступати належним відповідачем у справі. Просить відмовити в задоволенні позову. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 18.08.1980 року прийнятий на роботу учнем підземного гірника на шахту № 5 «Великомостівська». 28.10.1980 р. переведений на посаду підземного гірника ІІ розряду. 20.03.1981 р. переведений на посаду підземного гірника ІІІ розряду. 18.04.1983 р. переведений на посаду підземного прохідника V розряду з повним робочим днем під землею. 1.04.2000 р. переведений учнем гірничого робітника по ремонту гірничих виробіток. 9.08.2000 р. переведений на посаду підземного гірника по ремонту гірничих виробіток ІІІ розряду. 31.10.2000 р. звільнений з роботи у зв'язку з ліквідацією шахти, що стверджується копією трудової книжки виданою на ім'я [PERSON] [INFO]. Позивач, внаслідок погіршення стану здоров'я після роботи на шахті, неодноразово звертався за отриманням медичної допомоги до медичних закладів. Як вбачається з Акту розслідування професійного захворювання від 27.02.2001 року професійне захворювання виникло внаслідок внаслідок роботи на шахті № 5 «ВМ» в умовах вугільно-породного шахтного пилу при несприятливих умовах мікроклімату з вмістом вугільного діоксину та вібрації внаслідок буріння з гранично допустимою амплітудою 0,15 мм. Частиною 2 статті 153 КЗпПУ стверджується, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до відповіді на запит від 8.07.2013 р. № 137, позивачу на підставі акту № 346/10 від 6.03.2001 р. обласною МСЕК вперше встановлено ІІІ групу інвалідності та 50 % втрати профпрацездатності., які згідно акту № 532 від 14.03.2002 р. встановлені безтерміново. Статтями 10, 60 ЦПК України стверджується, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. У відповідності до вимог ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовуються вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно наказу № 248 від 11.07.2000 р. «Про ліквідацію ДВАТ «Шахта № 5 «Великомостівська», створено ліквідаційну комісію та призначено правонаступником ДВАТ «Шахта № 5 «Великомостівська», державну компанію «Укрвуглереструктуризація». На підставі ч.2 ст. 1205 ЦК України, у разі ліквідації юридичної особи платежі, належні потерпілому або особам, визначеним статтею 1200 цього Кодексу, мають бути капіталізовані для виплати їх потерпілому або цим особам у порядку, встановленому законом або іншим нормативно-правовим актом. У разі відсутності в юридичної особи, що ліквідується, коштів для капіталізації платежів, які підлягають сплаті, обов'язок щодо їх капіталізації покладається на ліквідаційну комісію на підставі рішення суду за позовом потерпілого. Як вбачається з матеріалів справи, відсутні докази, які б стверджували, що позивач працював в апараті Міненерговугілля. Профзахворювання яке на його думку завдало моральної шкоди було спричинено на шахті № 5 «Великомостівська», а тому Міненерговугілля є неналежним відповідачем, оскільки, такі вимоги позивач міг би пред'явити до ліквідаційної комісії шахти чи правонаступника. Крім того, законодавством не передбачено обов'язок Міністерства енергетики та вугільної промисловості України нести відповідальність за ліквідацію підприємств, які були в його структурі. Відповідно до змісту ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. На підставі ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Позивачем [PERSON] не наведено жодних обставин та не представлено належних та допустимих доказів заподіяння моральної шкоди відповідачем. Таким чином, суд приходить до остаточного висновку, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed