Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] міської ради Чернігівської області та просить визнати за ним право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, розташоване по вул. Зарічній, 19-а в м. Городня Чернігівської області : А-1 житловий будинок, площею забудови 153,92 кв.м., з ганком, площею забудови 2,0 кв.м., загальною площею 115, 0 кв.м., в тому числі житловою площею 78,0 кв.м., та допоміжною площею 37,0 кв.м., Б-1 сарай, площею забудови 18,9 кв.м., Б1-1 гараж, площею забудови 51,4 кв.м., б-1 сарай, площею забудови 12,4 кв.м.. З позовної заяви виходить, що рішенням виконкому [PERSON] міської ради Чернігівської області № 173 від 19 вересня 1991 року позивачу було надано право індивідуального будівництва житлового будинку на земельній ділянці під № 19 по вул. Радгоспній. Зазначена земельна ділянка площею 600 кв.м. позивачем була отримана для будівництва житлового будинку згідно договору про надання в безстрокове, довічне, успадковане користування на праві особистої власності. Договір було укладено між виконкомом [PERSON] міської ради Чернігівської області та [PERSON], посвідчено державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори 15 листопада 1991 року за № 1782. За період часу з 1991 року по 1995 рік на вищезазначеній земельній ділянці позивачем було збудовано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Будівництво було виконано на підставі паспорту на забудову № 346 з отриманням відповідних дозволів та жодним чином не порушує прав інших осіб. [PERSON] районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 18 жовтня 2016 року був виготовлений технічний паспорт на житловий будинок. Процент готовності 100%. Але враховуючи, що будівництво завершено після 1992 року, то воно набуло статусу самочинно збудованого. Зазначені обставини стали причиною необхідності звернення позивача до суду та визнання права власності в судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, посилаючись на положення ст.ст. 328, 376 ЦК України, позивач просить задовольнити його позовні вимоги. Ухвалою судді від 02 лютого 2017 року відкрито провадження у зазначеній справі. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи останній повідомлявся належним чином, надав до суду письмову заяву від 16.02.2017 року з проханням розглянути справу у його відсутність, обставини й факти, вкладені в позові, підтверджує та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі ( а.с. 25 ). Згідно положень ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача [PERSON] міської ради Чернігівської області в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином. Міський голова [PERSON] міської ради Чернігівської області [PERSON] надав до суду письмову заяву від 06.02.2017 року за вих. № 03-22/44 з проханням розглянути справу без участі представника міської ради, позов [PERSON] відповідач визнає ( а.с. 24 ). Представник третьої особи Державної архітектурно-будівельної інспекції України в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи третя особа повідомлялась належним чином. Повноважний представник Державної архітектурно-будівельної інспекції України [PERSON] надав до суду письмові пояснення від 10.03.2017 року за вих. № 40-1025-1.20/2-5/484-17, згідно яких третя особа просить провести розгляд справи без участі представника Державної архітектурно-будівельної інспекції України та зазначає, що вказаний позов підлягає задоволенню, посилаючись на ст.ст. 328, 376 Цивільного кодексу України, ст.ст. 26, 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» а також на Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затверджений постановою КМУ від 13.04.2011 року № 461 ( а.с. 36, 39-42 ). Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] районної державної адміністрації Чернігівської області в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи третя особа повідомлялась належним чином, про причини неявки представника суд не повідомлено, від третьої особи до суду не надійшли повідомлення про згоду на участь у справі. Неявка в судове засідання третьої особи від якої не надійшло повідомлення про згоду на участь у справі відповідно до положень ст.ст. 36, 169 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи ( а.с. 38 ). Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, зясувавши позицію позивача, відповідача, третьої особи по суті заявлених позовних вимог, дослідивши в судовому засіданні всі наявні матеріали справи та надані докази, прийшов до наступного. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Стаття 331 ЦК України передбачає, що право власності на новостворене нерухоме майно ( житлові будинки, будівлі, споруди тощо ) виникає з моменту завершення будівництва ( створення майна ). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва ( створення майна ) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва ( створення майна ). З дослідженого в судовому засіданні договору про надання в безстрокове, довічне, успадковане володіння земельної ділянки для будівництва будинку на праві особистої власності від 19 вересня 1991 року, посвідченого 15.11.1991 року державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1782, встановлено, що згідно рішення виконкому [PERSON] народних депутатів № 173 від 19.09.1991 року [PERSON] надано земельну ділянку площею 600 кв.м. для будівництва житлового будинку № 19 по вул. Радгоспна. На вказаній земельній ділянці забудовник зобовязується побудувати житловий будинок площею 54,0 кв.м. з кількістю кімнат - 3 та побудувати надвірні господарчі та побутові споруди : площею 12,8 кв.м. та площею 10 кв.м.. Вказаний договір зареєстрований по реєстру індивідуальних забудовників міста 06.12.1991 року за № 346 ( а.с. 11-12 ) Згідно паспорту на забудову земельної ділянки № 346, зареєстрованого у виконкомі [PERSON] міської [PERSON] народних депутатів за № 173 від 19.09.1991 року, рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської [PERSON] народних депутатів № 173 від 19.09.1991 року надано [PERSON] право на індивідуальне будівництво житлового будинку по вул. Радгоспна, 19 на земельній ділянці площею 600 кв.м. та зобовязано [PERSON] отримати до 19.10.1991 року від управляння райархітектури всю технічну документацію на право будівництва будинку на вищевказаній земельній ділянці. Договір забудови необхідно засвідчити у нотаріуса в строк до 19.11.1991 року. У вказаному паспорті мається дозвіл на виконання робіт, яким [PERSON] дозволено збудувати житловий будинок на земельній ділянці № 19 по вул. Радгоспній у м. Городня, будівельні роботи розпочати не пізніше жовтня 1991 року, строк закінчення робіт 19.09.1994 року. Складено акт відводу земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку 26.09.1991 року та відповідно складено план земельної ділянки, відведеної під індивідуальне будівництво житлового будинку по вул. Радгоспна, 19 в м. Городня ( а.с. 8-10 ). Судом встановлено, що рішенням 4 сесії 7 скликання [PERSON] міської ради від 05.05.2016 року вулицю Радгоспну в м. Городня перейменовано на вулицю Зарічну ( а.с. 6 ). Згідно витягу з рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 18.10.2016 року № 138, змінено поштову адресу житлового будинку, який належить [PERSON] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва будинку на праві особистої власності, посвідченого нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори від 15.11.1991 року № 1782, а саме : м. Городня вулиця Зарічна ( в минулому Радгоспна ) з № 19 на № 19а ( а.с. 7 ) Відповідно довідки [PERSON] БТІ від 28.10.2016 року за № 645, встановлено, що станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою : Чернігівська область м. Городня, вул. Зарічна, буд. 19-а, не зареєстровано. Житловий будинок побудовано в 1993 році. Процент готовності житла 100% ( а.с. 5 ). З технічного паспорта на житловий будинок № 19-а по вулиці Зарічна в м. Городня Чернігівської області встановлено, що вказаний будинок має загальну площу 115,0 кв.м., в тому числі житлову площу 78,0 кв.м., допоміжну площу 37,0 кв.м., опис обєктів нерухомого майна : А-1 житловий будинок, площею забудови 153,92 кв.м. з ганком, площею забудови 2,0 кв.м., Б-1 сарай, площею забудови 18,9 кв.м., Б1-1 гараж, площею забудови 51,4 кв.м., б1-1 погріб, площею забудови 15,0 кв.м., б-1 сарай, площею забудови 12,4 кв.м., В-1 навіс, площею забудови 13,7 кв.м., 1. ворота, 2. хвіртка. У технічному паспорті на житловий будинок мається відмітка [PERSON] БТІ про наявність самочинного будівництва, а саме за літерацією : Б-1 сарай, Б1-1 гараж, б-1 сарай та А-1 житловий будинок ( а.с. 13-14 ). Згідно Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що у даному реєстрі відсутні відомості щодо реєстрації прав на нерухоме майно, а саме будинок № 19-а по вул. Зарічна ( в минулому вул. Радгоспна, 19 ) в с. Городня Чернігівської області ( а.с. 35, 44-45 ). Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що на належній [PERSON] земельній ділянці, яка призначена для будівництва житлового будинку, останній у період часу з 1993 року по 1995 рік збудував вищевказані обєкти нерухомого майна й відповідні обєкти нерухомого майна набули статусу самочинного будівництва, а тому позивач позбавлений можливості оформити своє право власності. Слід зазначити, що до 2016 року легалізація вищевказаного будівництва відбувалась відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» щодо прийняття в експлуатацію обєктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт» від 13 січня 2015 року № 92-V111 та наказу Міністерства Регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.04.2015 року № 79 «Про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення 1 та 11 категорії складності, які збудовано без дозволу на виконання будівельних робіт. Відповідно до пункту 9 розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» орган державного архітектурно-будівельного контролю до 31 грудня 2015 року безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені обєкти будівництва, збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймав в експлуатацію індивідуальні житлові будинки, господарські будівлі і споруди, збудовані у період з 05 серпня 1992 року по 12 березня 2011 року. З листа начальника управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області [PERSON] від 10.08.2016 року за № 40-1025-1.20/2-1/1533-16 вбачається, що на даний час, тобто після 31.12.2015 року, питання щодо порядку прийняття в експлуатацію обєктів містобудування, які підпадають під категорію самочинного будівництва та збудовані після 1992 року не врегульовані жодним нормативно-правовим актом ( а.с. 27 ). Таким чином, після 31.12.2015 року адміністративний порядок прийняття в експлуатацію обєктів містобудування, які підпадають під категорію зведених без відповідних дозволів та збудованих після 1992 року, не врегульований. Отже, єдиним способом захисту прав позивача є судовий захист його цивільного права та інтересу. Згідно статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є : договори та інші правочини. Загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Позивач реалізує своє право на захист свого цивільного права згідно ст. 15 ЦК України. При цьому кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Також кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право на будівництво нерухомого майна ( забудову ) мають власники земельних ділянок ( стаття 90 Земельного кодексу України ), землекористувачі ( стаття 95 Земельного кодексу України ), особи, які набули права користування чужою земельною ділянкою ( суперфіцій ) за договором із власником земельної ділянки ( стаття 102-1 Земельного кодексу України ) або з інших передбачених законом підстав. Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову ( будівництво ) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством. Право на забудову виникає у особи, яка набула права на земельну ділянку на законних підставах, після здійснення нею дій, передбачених статтями 26 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Згідно приписів ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. На вимогу власника ( користувача ) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб, що передбачено ч. 5 ст. 376 ЦК України. Пункт 12 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України ( про правовий режим самочинного будівництва )» передбачає, що у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього ( частина друга статті 376 ЦК ). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно ( частина друга статті 375 ЦК ), тому на вимогу власника ( користувача ) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб ( частина пята статті 376 ЦК ). Завідувач сектору містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства [PERSON] районної державної адміністрації Чернігівської області [PERSON] за результатами розгляду заяви [PERSON] стосовно відповідності місця розташування будівель та споруд збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт вимогам державних містобудівних та будівельних норм за адресою : м. Городня, вул. Зарічна, № 19-а, виїхавши та обстеживши житловий будинок «А-1», сарай «Б-1», гараж «Б1-1», сарай «б-1», які розміщені на земельній ділянці за адресою : Чернігівська область м. Городня, вул. Зарічна, 19-а, підтвердив відповідність розташування зазначених будівель державним містобудівним та будівельним нормам, про що надав відповідний висновок від 14.11.2016 року за вих. № 02-16/926 ( а.с. 26 ). Отже, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову, оскільки вимоги позову є законними, обґрунтованими та не порушують прав інших осіб. Враховуючи наведене,

Outcome: approved