Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом, у якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] порядку спадкування за законом після смерті дружини - [PERSON], яка померла [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої в управління та володіння спадковим майном вступила дочка останньої, а його дружина, - [PERSON], яка спадщину прийняла, однак, не оформивши у встановленому порядку своїх прав, [INFO] померла. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який вона успадкувала від своєї матері - [PERSON] За життя [PERSON] своїм майном не розпорядилась, тому право спадкування після її смерті здійснюється за законом в порядку черговості. Спадкоємцями першої черги після смерті останньої є її чоловік - [PERSON] та син - [PERSON] Із зазначених спадкоємців спадщину прийняв лише позивач - [PERSON] шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на день відкриття спадщини, а спадкоємець [PERSON] спадщину у встановленому порядку не прийняв та заявив про свою відмову від спадкування. Позивач, як такий, що прийняв спадщину, свої спадкові права в позасудовому порядку реалізувати не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцю, про що нотаріусом йому було видано відповідну постанову. За викладених обставин, позивач просив визнати за ним право власності на спадкове нерухоме майно в судовому порядку. Сторони та третя особа в судове засідання не з'явились, однак кожен з них надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Окрім цього, позивач вказав, що позов підтримує та просить його задовольнити. Представник відповідача - голова Куснищанської сільської ради Любомльського району Волинської області довідкою, датованою 07.11.2016 року за вих.№411, повідомив, що позов [PERSON] дана сільська рада визнає повністю. [PERSON], як третя особа, - позов [PERSON] також визнає та не заперечує проти його задоволення про що вказав у заяві від 04.11.2016 року, надісланій на адресу суду. За таких обставин, розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. З копії витягу з погосподарської книги №10 за 1998 рік Куснищанської сільської ради Любомльського району Волинської області від 13.10.2016 року за №1610 встановлено, що будинок з надвірними будівлями і спорудами, 1961 року побудови, який знаходиться в [ADDRESS], належить [PERSON] (а.с.6). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 18.11.1998 року Куснищанською сільською радою Любомльського району Волинської області (а.с.57). З копії матеріалів спадкової справи №518/08 до майна померлої [PERSON] встановлено, що спадщину після смерті останньої прийняла її дочка - [PERSON] (а.с.56-64). Статтею 561 ЦК України (в ред.1963 р.) передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому законом, чинним на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], було визначено, що спадщина є належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, якщо він її прийняв. ЦК України (в редакції 1963 р.) не було встановлено граничного строку, за спливом якого спадкоємцеві не може бути видане свідоцтво про право на спадщину. Отже, [PERSON], в силу норм ст.ст. 548, 549, 561 ЦК України (в редакції 1963 року), після смерті своєї матері - [PERSON], набула майнових прав на спадкове нерухоме майно - житловий будинок та господарські споруди, що знаходяться в [ADDRESS] Не оформивши своїх спадкових прав, [PERSON] померла [INFO], що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Куснищанської сільської ради Любомльського району Волинської області 02.02.2015 року (а.с.4). Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як встановлено з довідки Куснищанської сільської ради Любомльського району Волинської області від 18.10.2016 року за №1621 та копії матеріалів спадкової справи №42/2016 до майна померлої [INFO] [PERSON], заповіт останньою за життя не складався, тому, в силу ч.2 ст.1223 ЦК України, спадкування після її смерті здійснюється за законом (а.с.5, 36-42). Спадкоємцями першої черги за законом, відповідно до вимог ст.1261 ЦК України, є позивач - [PERSON], як переживше подружжя спадкодавця, та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - [PERSON], як син спадкодавця, що доводиться копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого повторно Городненською сільською радою Любомльського району Волинської області 21.10.1976 року, та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Городнянською сільською радою Любомльського району Волинської області 29.04.1961 року (а.с.11, 15). Позивач прийняв спадщину після смерті дружини в порядку, встановленому ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки разом з нею проживав на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Куснищанської сільської ради Любомльського району Волинської області від 18.10.2016 року за №1621 (а.с.5). Син спадкодавця - [PERSON] спадщину у відповідності до ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1270 ЦК України після смерті матері не прийняв та, як вбачається з поданої ним приватному нотаріусу Любомльського районного нотаріального округу Волинської області Клекоцюк А.Д. заяви від 26.10.2016 року за №89, заявив про те, що на спадщину він не претендує, до суду за продовженням строку на прийняття спадщини звертатись не бажає та не заперечує проти видачі свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, що прийняли спадщину (а.с.16). Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З копії матеріалів спадкової справи №42/2016 до майна померлої [INFO] [PERSON] встановлено, що позивач не заявляв про відмову від спадщини, а інших спадкоємців, які відповідно до ст.1241 ЦК України мають право на обов'язкову частку у спадковому майні після смерті [PERSON], немає. Таким чином, єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є позивач - [PERSON], який прийняв спадщину у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Постановою приватного нотаріуса Любомльського районного нотаріального округу Волинської області від 26.10.2016 року за №153/02-31, позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом - на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], після смерті [PERSON], з підстав відсутності правовстановлюючих документів щодо належності цього майна останній, як спадкодавцю (а.с.18). Така відмова нотаріуса узгоджується з вимогами ст.ст.68, 69 Закону України «Про нотаріат» та підпунктів 4.14, 4.15 пункту 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, а тому спадкове право позивача може бути реалізовано лише в судовому порядку. Приналежність спадкодавцю [PERSON] вказаного нерухомого майна, в силу ст.ст. 548, 549, 561 ЦК України (в редакції 1963 року), підтверджується копією матеріалів спадкової справи №518/08 до майна померлої [PERSON] (а.с.56-64) Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 08.11.2016 року за №72534393, підтверджено відсутність записів щодо нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS], зокрема, щодо реєстрації його права власності, іпотеки, заборони відчуження (а.с.48). Комплексним висновком відповідності державним будівельним, санітарним, протипожежним нормам, містобудівній документації, правилам забудови, земельному та природоохоронному законодавству стверджено факт відповідності нерухомого майна: житлового будинку, веранди, прибудови, двох сараїв, гаража, літньої кухні, погріба, вбиральні та колодязя, які знаходяться в [ADDRESS] та їх придатність до експлуатації, а будинку - для проживання. Рішенням комісії рекомендовано узаконити вказане спадкове нерухоме майно за позивачем - [PERSON] (а.с.25-29). Також на підставі вказаного висновку та технічного паспорта, виданого ТОВ «Бюро оцінки та інвентаризації» 21.10.2016 року, встановлено, що зазначене нерухоме майно побудоване за життя матері спадкодавця - [PERSON] та ознак самочинного будівництва не має (а.с.19-23). В порядку ч.1 ст.61 ЦПК України фактичні обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, у зв'язку із визнанням позову суд вважає доведеними. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, з'ясовані по справі обставини свідчать, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому за позивачем слід визнати право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по [ADDRESS], в порядку спадкування за законом, після смерті його дружини - [PERSON]

Outcome: approved