Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON], про розірвання шлюбу, в якій зазначив, що він з відповідачем у справі перебуває у шлюбі,\~ зареєстрованому 19 листопада 2005 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис за № 731. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], матірю якого у свідоцтві про народження вказано відповідача. Подружні стосунки з відповідачем були припинені з липня 2017 року. На примирення не згодний та переконаний, що подальше подружнє життя та збереження шлюбу неможливе. Спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя, не має. Неповнолітня дитина залишається жити з відповідачем. Просив розірвати шлюб, зареєстрований 19 листопада 2005 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 731 між позивачем та [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, до його початку надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив справу розглядати за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнала, просив справу розглядати без її участі. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про одруження серії І-ЕД №239847, повторно виданим 17 травня 2018 року Лисичанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, [PERSON] та [PERSON] 19 листопада 2005 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 731. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу Панаіт. Згідно з копією свідоцтва про народження серії 1-ЕД № 203208,\~ виданого 05 квітня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] народився 24 березня 2011 року, про що зроблено відповідний актовий запис за № 244. Батьком записаний [PERSON], а матірю -\~ [PERSON]. З позовної заяви вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, сторони мешкають окремо, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, сторони не бажають примиритися. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. За таких\~обставин суд\~вважає,\~що наявні\~підстави для\~задоволення позову\~про розірвання\~шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 0.0.1029284662.1 від 07.05.2018 року про сплату судового збору в сумі 704,80 грн. Приймаючи до уваги вимоги ст.ст. 141, 142 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 352,40 грн.

Outcome: approved