Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до Бучацької міської ради Тернопільської області (далі - Бучацька міська рада), Бучацького районного бюро технічної інвентаризації про визнання права власності на житловий будинок [ADDRESS], який зареєстрований за ним як нежитловий, зобов»язання внести відповідні зміни до технічних документів на зазначене нерухоме майно. Посилається на те, що у зазначеному будинку проживав разом із батьками до 1963 року і успадкував його після смерті батька і матері, однак при реєстрації права власності на житловий будинок було допущено помилку, і Бучацьким районним бюро технічної інвентаризації житловий будинок зареєстровано як нежитловий. У обґрунтування позову зазначає про те, що належність будинку [ADDRESS], до житлового фонду підтверджується даними журналу внутрішніх обрахунків площі приміщень від 21.05.1950 року, ксерокопії технічного опису будинку від 12.07.1955 року, акту оцінки будинковолодіння від 12.07.1960 року та 18.09.1960 року, технічного висновку Тернопільської філії Державного науково-дослідного та проектно-вишукувального інституту «НДІ Проектреконструкція» від 09.09.2014 року. Успадкований будинок за технічними характеристиками згідно вимог закону і за функціональним призначенням є житловим. На даний час планує відремонтувати будинок і проживати у ньому, проте без надання йому статусу житлового зазначене зробити неможливо, чим порушується його право на житло, передбачене ст.47 Конституції України. Крім того, надання будинку статусу житлового дасть суттєві переваги при вирішення питання виділення земельної ділянки у відповідності до ст.121 ЗК України. Згідно положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» матиме змогу зареєструвати спірний житловий будинок лише разом із земельною ділянкою, яку Бучацька міська рада може виділити йому тільки при визначенні статусу будинку як житловий. Вважає, що єдиним шляхом для захисту права власності на житловий будинок є звернення із зазначеним позовом до суду, що саме і було рекомендовано йому Бучацькою міською радою. На підставі наведеного просить суд позов задовольнити, визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] який зареєстрований за ним як нежитловий, зобов»язати Бучацьке районне бюро технічної інвентаризації внести відповідні зміни до технічних документів на нерухоме майно. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, просить позов задовольнити. Суду пояснив, що з питанням визнання за ним права власності на вищевказаний житловий будинок неодноразово звертався до Бучацької міської ради, проте це не дало позитивного результату. Після смерті батьків успадкував житловий будинок, що підтверджується долученими ним до позову доказами, проте при реєстрації права власності допущено помилку - спірне житло зареєстроване як нежитлове приміщення. Під час війни даний житловий будинок було пошкоджено, і його батько не зміг оформити за собою право власності - рішенням Народного суду Монастириського районну Тернопільської області від 1955 року за батьком- [PERSON]. визнано право власності на «сарайчик», розташований по [ADDRESS]. Так як для обслуговування спірного будинку Бучацькою міською радою виділено дуже малу площу земельної ділянки, має намір спочатку вивести об»єкт нерухомості із нежитлового фонду та перевести у житловий, далі виготовити усю необхідну документацію і після цього приступити до капітального ремонту будинку. З метою надання будівлі статусу житлового будинку звертався до Бучацької міської ради, проте йому рекомендовано звернутися до суду із заявою про перегляд рішення суду від 1955 року за нововиявленими обставинами. Відповідач - Бучацька міська рада Тернопільської області не забезпечила в судове засідання явку представника, однак подали суду письмові заперечення на позов, просять у задоволенні позову відмовити. У обґрунтуванням заперечень посилаються на те, що за позивачем зареєстровано право власності на нежитлову будівлю по [ADDRESS]. Також, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.04.2007 року спадкове майно складається з нежитлової будівлі, що за адресою: [ADDRESS]. Крім того, позивач вже звертався до суду з позовною вимогою про підтвердження статусу житлової будівлі по [ADDRESS] у результаті чого рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 08.08.2013 року, яке ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 30.09.2013 року залишено без змін, у задоволенні позовних вимог відмовлено. У задоволенні позовних вимог просять відмовити, справу розглядати у відсутності представника. Відповідач Бучацьке районне бюро технічної інвентаризації не забезпечили явку представника, хоча належним чином були повідомлені про день та час розгляду справи. Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи позовної заяви, заслухавши пояснення позивача, дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, суд вважає, що позовні вимоги до задоволення не підлягають, виходячи з наступного. Згідно із ст.10, 11 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, передбачено ст.3 ЦПК України. Ст. 15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Судом установлено такі обставини. Згідно поданих позивачем ксерокопій журналу внутрішніх обрахунків площі приміщень від 21.05.1950 року, технічного опису будинку від 12.07.1955 року, оціночного акта будинковолодіння №8 від 12.07.1960 року, акту оцінки будинковолодіння від 18.08.1960 року №10-8, житловий будинок, позначений на плані під літерою «А», та житловий будинок під літерою «Б», розташовані по [ADDRESS], числяться як житлові. Рішенням Народного суду Монастириського району Тернопільської області від 20.11.1955 року позов [PERSON] (батька позивача) про повернення будинковолодіння задоволено частково, встановлено право власності за позивачем на «сарайчик», розташований в [ADDRESS] Відповідно до рішення виконавчого комітету Бучацької міської ради №391 від 31.08.2006 року «Про присвоєння номеру нежитловій будівлі по [ADDRESS] яке згідно рішення суду від 25 листопада 1955 року належала [PERSON]. Згідно ксерокопії свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.04.2007 року [PERSON] належить нежитлова будівля загальною площею 29,5 м.кв, що знаходиться у [ADDRESS], яку він успадкував після смерті батьків та належала спадкодавцю на підставі рішення Монастириського народного суду від 20.11.1955 року, реєстрований запис №1059, зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 09.05.2007 року. Належність [PERSON] на праві приватної власності нежитлової будівлі [ADDRESS] загальною площею 29,5 кв.м., підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, даними Реєстру прав власності на нерухоме майно, що сформовані 21.01.2015 року та долучені до матеріалів справи, також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Бучацьке районне бюро технічної інвентаризації» від 09.05.2007 року (підстава виникнення права власності - свідоцтво про право на спадщину /[NUMBER] за реєстровим №1059/26.04.2007/ Бучацька державна нотаріальна контора). Як убачається із рішення виконавчого комітету Бучацької міської ради Тернопільської області №394 від 30.09.2010 року, [PERSON] надано дозвіл на виготовлення містобудівного обґрунтування на капітальний ремонт нежитлової будівлі та реконструкцію її під житловий будинок по [ADDRESS] Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 08.08.2013 року, залишеним без змін згідно ухвали Апеляційного суду Тернопільської області від 30.09.2013 року, у задоволенні позову [PERSON] про визнання права на земельну ділянку, визнання незаконними та скасування рішення Бучацької міської ради №758 від 29.05.2012 року, зобов»язання надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою на земельну ділянку, підтвердження статусу житлової будівлі, зобов»язання встановити межові границі - відмовлено. Як убачається зі змісту рішення Бучацької міської ради Тернопільської області №1886 від 19.11.2014 року «Про розгляд заяви гр..[PERSON] про підписання кадастрових планів земельних ділянок в [ADDRESS] замість суміжного користувача гр. [PERSON], та заяви гр.[PERSON] про надання земельної ділянки для обслуговування житлового будинку в [ADDRESS] [PERSON] рекомендовано звернутися в Бучацький районний суд з позовом щодо визнання нежитлової будівлі по [ADDRESS] житловою за нововиявленими обставинами. Згідно Технічного висновку 010/2014 «Зміна функціонального статусу з нежитлової будівлі на житловий будинок по [ADDRESS] що затверджений директором Тернопільського філіалу Державного науково-дослідного та проектно-вишукувального інституту «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» від 09.09.2014 року, виготовлений на замовлення [PERSON], за результатами проведеного технічного обстеження об»єкту - будівлі по [ADDRESS], встановлено: 1) будівля по [ADDRESS] є - житловий будинок; 2) основні несучі конструкції будівлі фундаменти, стіни, горищне перекриття знаходяться у задовільному та технічному стані не придатному до подальшої експлуатації, тому необхідне проведення робіт по реконструкції та/або капітальному ремонту будівлі відповідно до функціонального призначення за визначенням Замовника. Проект по реконструкції та/або капітальному ремонту будівлі відповідно до функціонального призначення за бажанням Замовника розробити згідно вихідних даних у відповідності до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та державних будівельних норм та правил (ДБН А 2.2-3-2012). Аналогічне викладено у Висновку по результатам технічного обстеження технічного стану об»єкту від 05.08.2014 року. Зазначені висновки зроблено на підставі копій з технічного паспорта від 09.05.2007 року (інвентаризаційне бюро визнає дану будівлю як нежитлову), документів на зміну функціонального статусу житлового будинку як нежитлову будівлю у наданих документах немає, у зв»язку з наведеним зроблено висновок, що будинок - житловий. Положенням ст. 379 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Статтею 380 ЦК України передбачено, що житловий будинок як об»єкт права власності - це будівля капітального типу, споруджена з отриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. За статтею 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності; відтак цією статтею передбачено можливість звернення за захистом права власності, яке є існуючим, тобто, набуто за встановлених законодавством підстав. Передумовою для застосування цієї статті є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У судовому засіданні оглянуто матеріали цивільної справи №603/576/13-ц, у яких міститься вищезгадане рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 08.08.2013 року, яким у задоволенні позовної вимоги [PERSON] про підтвердження статусу житлової будівлі відмовлено. Дане рішення суду набрало законної сили, є чинним (ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 30.09.2013 року залишено без змін). Отже, судом установлено, що позивач [PERSON] успадкував належну його батькові (згідно судового рішення від 20.11.1955 року) нежитлову будівлю загальною площею 29,5 кв.м., яка знаходиться по [ADDRESS] що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. Остання зареєстрована за [PERSON] на праві приватної власності. Також у судовому засіданні встановлено, що 08.06.2012 року позивач звернувся до відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства із заявою про надання відповідного рішення-дозволу містобудівного обґрунтування на реконструкцію та капітальний ремонт нежитлової забудови по [ADDRESS], а також переоформлення капітальної забудови нежитлового приміщення в статус житлового будинку для проживання сім»ї сина. У відповідь листом від 22.06.2012 року №К-10 позивача повідомлено про те, що у зв»язку з набранням законної сили 14.03.2011 року Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» втратив чинність Закон України «Про планування і забудову територій», а тому втратив чинність і такий вид містобудівної документації як містобудівне обґрунтування, у зв»язку з чим відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства не може видати містобудівне обґрунтування. У зазначеному листі [PERSON] повідомлено про те, що для видачі будівельного паспорта на реконструкцію нежитлового приміщення під житловий будинок або містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки необхідно відповідно до Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки та Закону України «Про планування і забудову територій» надати у відділ містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства нотаріально завірену копію документа, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою. У відповідності до рішення Бучацької міської ради №809 від 12.06.2008 року затверджено План-схему розподілу земельної ділянки по [ADDRESS], закріплено за нежилим приміщенням за адресою [ADDRESS] земельну ділянку площею 0,00875 га. Земельну ділянку площею 0,0092 га залишено в спільному користуванні (заїзд шириною 3 м із сторони землекористування по [ADDRESS] У ході судового розгляду позивач представив суду відповідь на його заяву до відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та інфраструктури (з питання надання містобудівного обґрунтування на реконструкцію та капітальний ремонт нежитлової будівлі, а також переоформлення капітальної забудови будівлі нежитлового приміщення в статус житлового будинку, а також чи дозволяється проводити реконструкцію та капітальний ремонт нежитлової будівлі на виділеній земельній ділянці площею 0,00875 га) від 10.11.2015 року №К-68. Згідно наданої відповіді [PERSON] повідомлено про те, що у зв»язку із змінами в законодавстві містобудівне обґрунтування втратило чинність. Щодо реконструкції нежитлового приміщення в житлове на присадибній земельній ділянці роз»яснено, що реконструкція нежитлового приміщення в житлове в даному випадку можлива в існуючих габаритних розмірах (в плані) даної будівлі при умові дотримання будівельних, санітарних та протипожежних норм. На проведення реконструкції нежитлового приміщення в житлове на присадибній ділянці видається будівельний паспорт. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про врегулювання містобудівної діяльності» затверджений Порядок видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки. Надання будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження відповідної заяви та пакета документів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Як з»ясовано у судовому засіданні, позивач у порядку, що передбачений вище, не звертався із відповідною заявою про видачу будівельного паспорта, пояснення позивача про те, що у доповнення до даного листа від 10.11.2015 року усно йому було роз»яснено про те, що у видачі даного паспорта йому за будь-яких умов буде відмовлено, не підтверджені, як і посилання на недостатність земельної ділянки для реконструкції, які суд оцінює критично. У судовому засіданні не знайшли свого підтвердження посилання [PERSON] на те, що при реєстрації права власності на об»єкт нерухомості було допущено помилку в частині зазначення будівлі як нежитлової, замість житлової, оскільки, як убачається із матеріалів справи, у свідоцтві про право на спадщину за законом від 26.04.2007 року зазначено, що ним успадкована саме нежитлова будівля у [ADDRESS], яка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі рішення Народного суду Монастириського району Тернопільської області від 20.11.1955 року. Згідно вищевказаного рішення, позов батька позивача про повернення будинковолодіння задоволено частково, визнано за [PERSON] право власності на «сарайчик», розташований в [ADDRESS] Посилання [PERSON] на те, що дане рішення народного суду є незаконним суд до уваги не приймає і вважає безпідставними. Безпідставними суд також вважає доводи позивача про те, що звернувся до суду згідно рекомендації Бучацької міської ради про звернення до суду із заявою про перегляд рішення від 1955 року за нововиявленими обставинами, при цьому сам позивач заявив у судовому засіданні про відсутність підстав саме для такого перегляду. Суд оцінює критично пояснення допитаних у судовому засіданні як свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] (колишніх сусідів позивача по [ADDRESS] про те, що приблизно до 1960 - 1963 року сім»я [PERSON] проживала у спірному житловому будинку, який, хоч і не був великим, однак і не «сараєм». У відповідності до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Узагальнені «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок» від 25.09.2015 року роз»яснив, що судові рішення, якими одночасно визнається право власності та вирішується питання про переведення жилого приміщення у нежиле і навпаки, суперечить нормам законодавства (п.11). Посилання [PERSON] на порушення ст. 47 Конституції України, у відповідності до якої ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду є безпідставними, оскільки позивач успадкував належну спадкодавцеві на праві власності саме нежитлову будівлю. Що ж стосується посилань позивача у судовому засідання на те, що визнання за ним права власності на житловий будинок дасть переваги при вирішенні питання виділення земельної ділянки для обслуговування будинку, суд вважає за необхідне роз»яснити, що приписами чинного законодавства України передбачено, що захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановлення судом факту порушення і не передбачено захист прав та інтересів на майбутнє. У письмових запереченнях від 26.10.2015 року Бучацька міська рада повідомила суду про те, що жодних рішень про затвердження положень про порядок переведення житлових приміщень у нежитлові та навпаки міською радою не приймалось. Посилання позивача на те, що, так як чинним законодавством України не передбачено механізму переведення нежитлового приміщення у житлове, його право власності на житло порушено і підлягає захисту, суд вважає безпідставними, оскільки у даному випадку судом не установлено порушення права власності позивача, яке підлягало б захисту, а тому у задоволенні позову про визнання права власності на житловий будинок, який зареєстрований як нежитловий, зобов»язати внести відповідні зміни до технічних документів на нерухоме майно, слід відмовити. Виходячи з того, що відповідно до ст. 15 ЦПК України та ст. 3 ЦПК України в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, суд повинен установити, чи дійсно порушуються права позивача. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Таким чином, враховуючи вимоги закону та встановлені обставини справи, заслухавши пояснення позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до переконання про відсутність правових підстав для задоволення позову, а тому позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок [ADDRESS], який зареєстрований за ним як нежитловий, зобов»язання внести відповідні зміни до технічних документів на зазначене нерухоме майно, до задоволення не підлягають.

Outcome: dismissed