Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитро Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Так, позивач просить суд визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького Ігоря Вікторовича №6647 від 18.06.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованості за кредитним договором №1 в розмірі 61070,94 грн. таким, що не підлягає виконанню та скасувати його; стягнути з відповідача ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на користь позивача витрати по оплаті судового збору та витрати на послуги адвоката. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса є незаконним та таким, що не підлягає виконанню та підлягає скасуванню з наступних підстав: -на час вчинення виконавчого напису не було безспірності заборгованості. Так, з 2016 року між позивачем та банком існує судовий спір стосовно наявності кредитної заборгованості позивача. На даний час існує не скасоване рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі №495/4698/16-ц про відмову банку у стягненні заборгованості з [PERSON] за кредитним договором №1 від 23.03.2013 року; -до нотаріуса за отриманням виконавчого напису нотаріуса звернулася не сторона кредитного договору, а стягувач з неналежним пакетом документів. З виконавчого напису та виконавчих документів вбачається, що відсутні підстави, які б підтверджували перехід від ПАТ «Імексбанк» до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» права вимоги за кредитним договором. З виконавчого напису та виконавчих документів вбачається, що 07.08.2019 року між ПАТ «ІМЕКСБАНК» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» укладений Договір №103 про відступлення права вимоги заборгованості за кредитним договором приєднання №1 від 20.03.2013 року. Однак, на час укладення вказаного Договору такої установи вже не існувало, а існувало ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК»; -у виконавчому написі допущені помилки щодо анкетних даних божника [PERSON] ; -виконавчий напис було вчинено з порушенням трирічного строку, в порушення ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.07.2020 року відкрите провадження по справі за правилами загального позовного провадження (а.с. 66-67). Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.07.2020 року було задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову. Зупинено всі стягнення, що здійснюються приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечком Д.М. на підставі виконавчого напису №6647 від 18.06.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В., яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованість за кредитним договором №1 в розмірі 61 070,94 грн. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.10.2020 року було закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] та його представник, який діє на підставі ордеру - адвокат Братінов І.П., в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав до суду заяву, згідно з якою заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитро Миколайович у судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. Просив в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити з огляду на їх необґрунтованість. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома. Від відповідача, у встановлений ухвалою суду про відкриття провадження строк відзиву на позов не надходило. Про розгляд справи відповідач повідомлявся належним чином. Від третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького Ігоря Вікторовича, приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича письмових пояснень щодо позову до суду не надходило. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про розгляд справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не подав відзив, суд вважає, що є передбачені ст.ст. 280, 281 ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, постановою ВП №62449693 від 01.07.2020 року приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Д.М., при примусовому виконанні виконавчого напису №6647, виданого 18.06.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. було відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] , який є Боржником за кредитним договором №1 від 20.03.2013 року, укладеним з ПАТ «ІМЕКСБАНК», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», на підставі договору №103 про відступлення права вимоги, укладеного 07.08.2019 року між ПАТ «ІМЕКСБАНК» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна», далі іменоване - Стягувач, заборгованості за кредитним договором №1 від 20.03.2013 року в розмірі 61 070,94 грн. (а.с. 36-38). З копії виконавчого напису №6647 від 18.06.2020 року вбачається, що з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» стягнуто заборгованість за період з 07.08.2019 року по 16.06.2020 року на загальну суму 61 070,94 грн., яка складається з заборгованості за сумою кредиту у розмірі 51 304,88 грн., заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 9 766,06 грн., плата за вчинення виконавчого напису у розмірі 400 грн (а.с.96). Згідно ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.39 Закону «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України за №282/20595. За приписами ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно ст.88 цього Закону, нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до ст. 89 Закону у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України встановлено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з п.1.1. даної Глави Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Як передбачено п.3.1., 3.2. Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Відповідно до п.2-2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до роз`яснень наданих судам у п.13 постанови пленуму ВСУ №2 від 31 січня 1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до статей 34, 36, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими затвердженим постановою Ради Міністрів України від 12 жовтня 1976 року №483 Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів державних нотаріальних контор (з наступними змінами) і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк. (Абзац перший пункту 13 із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України N 2 ( v0002700-95 ) від 13.01.95, N 12 ( v0012700-96 ) від 01.11.96 ). Судом враховується, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Таким чином, слід встановити, чи були надані банком нотаріусу всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року № 6-158цс15. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку,- шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 та постанові від 10.10.2018 року у справі №405/1015/17. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Як вбачається із матеріалів справи, ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» направив позивачу [PERSON] повідомлення про вчинення виконавчого напису від 28.05.2020 року вих. 12464924, в якому було зазначено, що між ПАТ «ІМЕКСБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір №1 від 20.03.2013 року. У зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору та з метою захисту своїх порушених цивільних прав та інтересів, між ПАТ «ІМЕКСБАНК» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» 08.08.2019 року укладено Договір відступлення права вимоги №103, за умовами якого ПАТ «ІМЕКСБАНК» відступив на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» своє право вимоги до боржників, що не виконали свої фінансові зобов`язання, відповідно до укладених договорів, в тому числі право вимоги до [PERSON] , за кредитним договором №1 від 20.03.2013 року. Станом на 28.05.2020 рік зобов`язання є не виконаним, а сума заборгованості [PERSON] перед ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» становить 61 070,94 грн. У повідомленні було вказано, що після спливу 30 календарних днів з дати направлення цього Повідомлення (28.05.2020 р.), за заявою ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» на кредитному договорі №1 від 20.03.2013 року буде вчинено виконавчий напис нотаріуса. У повідомленні ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» вимагав [PERSON] у строк не пізніше 27.06.2020 року оплатити заборгованість у розмірі 61 070,94 грн. В свою чергу виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В., зареєстрованого в реєстрі за №6647 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованості за кредитним договором №1 від 20.03.2013 року у розмірі 61 070,94 грн. було вчинено 18.06.2020 року. Тобто виконавчий напис нотаріуса було вчинено раніше, ніж закінчився 30-денний строк на добровільне погашення боржником заборгованості. Крім того, із матеріалів цивільної справи вбачається, що на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріуса існував судовий спір стосовно наявності кредитної заборгованості позивача. На даний час існує не скасоване рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі №495/4698/16-ц про відмову банку у стягненні заборгованості з [PERSON] за кредитним договором №1 від 23.03.2013 року (а.с. 15-29). Вказані обставини свідчать про наявність не вирішеного спору між сторонами по справі щодо наявності заборгованості позивача за кредитним договором №1 від 20.03.2013 року, а отже є підтвердженням відсутності безспірності заборгованості позивача перед відповідачем. З огляду на викладені обставини та враховуючи те, що відповідачем не було подано у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву та не додано відповідних доказів, які б підтверджували чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис повинно бути визнано таким, що не підлягає виконанню. Суд критично ставиться до доводів позивача про те, що за отриманням виконавчого напису нотаріуса звернулася не сторона кредитного договору, а стягувач з неналежним пакетом документів, оскільки відсутні підстави, які б підтверджували перехід від ПАТ «Імексбанк» до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» права вимоги за кредитним договором, оскільки на час укладення Договору відступлення прав вимоги такої установи вже не існувало, а існувало ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК»; виконавчий напис було вчинено з порушенням трирічного строку, в порушення ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Так, позивачем не було надано належних та допустимих доказів в підтвердження зазначених доводів. Матеріали справи не містять доказів, коли саме у відповідача виникло право вимоги за кредитним договором, а виконавчий напис було вчинено в межах трирічного строку, а саме за період з 07.08.2019 року по 16.06.2020 рік. За положеннями ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До останніх відносяться, витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з частиною 1-4 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З наданого позивачем попереднього рахунку судових витрат (а.с. 9), суд не може достовірно встановити обґрунтованість зазначеної вартості понесених витрат, а саме 6000 грн., оскільки наданий розрахунок не є детальним, не містить відомостей про час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, не відображено обсяг виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У зв`язку із не наданням позивачем вказаної інформації неможливо встановити, чи є співмірним розмір витрат на оплату послуг адвоката із виконаною адвокатом робою (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Позивачем не наданий Договір про надання правничої допомоги, не надано доказів сплати (несплати) позивачем вказаних витрат. З огляду на викладене вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь судових витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 6000 грн. не підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 840,80 грн. за подання позовної заяви та 420,40 грн. за подання заяви про забезпечення позову, всього 1261,20 грн.

Outcome: partial