Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом, вказуючи, що 21 березня 2012 року з відповідачем уклав договір оренди обладнання. На підставі якого передав відповідачу у строкове безоплатне користування обладнаний магазин одягу та взуття, за адресою: Рівненська область, м.Корець, вул.Київська, 57, з наступним переходом права власності на це майно, а остання зобовязана сплачувати суму вартості обладнання в розмірі 6625 дол. США. Однак відповідач не виконала своїх зобовязань, внаслідок чого утворилась заборгованість на суму 3 313 доларів США. Просить суд стягнути з відповідача вказану суму, 3% річних у розмірі 99 дол. США та судові витрати. В судовому засідання позивач підтримав позов та суду пояснив, що 21 березня 2012 року між ним та відповідачем укладено договір оренди обладнання. На підставі якого передав відповідачу у строкове безоплатне користування обладнаний магазин одягу та взуття, за адресою: Рівненська область, м.Корець, вул.Київська, 57, з наступним переходом права власності на це майно, а остання зобовязана сплачувати щомісячно по 552 дол. США, загальна вартість обладнання 6625 дол. США. В січні 2013 року відповідач сплатила йому внесок у розмірі 1000 дол. США, в березні та квітні того ж року сплатила по 500 дол. США. Після оплати в червні 2013 року на суму 812 дол. США., погашення заборгованості припинилось. Декілька раз заборгованість за його дорученням отримував його продавець [PERSON] Коли підписував відомість на виплату грошей, то на ній не було дат та рукописного тексту. А тому вважає, що відповідач сама подописувала цифру «1» перед цифрами «500» в рядках під порядковими номерами 3, 5, 6. Неодноразово звертався до відповідача з питанням про добровільну сплату боргу, очевидцями такого звернення були [PERSON] та [PERSON] Відповідач в судове засідання не зявилась, на позов подала заперечення, в якому вказала, що заборгованість перед позивачем є надуманою, оскільки ще у серпні 2014 року свої зобовязання перед позивачем по сплаті заборгованості придбаного майна виконала повністю. На підтвердження своїх доводів надала суду оригінал відомості на виплату грошей. А тому, просить суд відмовити в задоволені позову. Свідок [PERSON] суду показав, що в кінці 2015 року позивач попросив його з [PERSON] побути присутніми при його розмові [PERSON] з приводу сплати заборгованості за договором. При них остання сказала, що заборгувала [PERSON] половину обумовленої суми, яку віддасть згодом. Також запропонувала позивачу забирати половину обладнання. Аналогічні показання дав і свідок [PERSON] В судовому засіданні [PERSON] суду показала, що працює продавцем у [PERSON] За його дорученням влітку 2013 року отримала гроші від [PERSON] в сумі 280 дол. США, про що поставила свій підпис у відповідній відомості, в якій було зазначено про отримання даної суми. Вислухавши пояснення позивача, його представника, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. 21 березня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди обладнання з правом викупу (далі - Договір). Відповідно до пункту 1.1. Договору, орендодавець (позивач) зобовязується передати орендареві (відповідачу) у строкове безоплатне користування обладнання, що визначене у цьому Договорі, з наступним переходом права власності на майно від орендодавця до орендаря. Останній зобовязується прийняти майно у строкове безоплатне користування, а згодом і у власність, а також сплачувати починаючи з 28 січня 2013 року до 31 грудня 2013 року щомісячно суму вартості обладнання в розмірі 552 дол. США, на загальну суму 6625 дол. США. Предметом договору, у відповідності до п.1.2.1 Договору, є обладнаний магазин одягу та взуття, за адресою: Рівненська область, м.Корець, вул.Київська, 57. Перелік майна, меблів та манекенів додається (Додаток №1 до Договору). З огляду на статтю 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то відповідно до ст.530 ЦК України воно підлягає виконанню у цей строк (термін).\~\~\~ Статями ст.ст.610, 611 ЦК України визначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) та у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.\~ З відомості на виплату грошей за період з 01 січня 2013 року до 31 грудня 2013 року видно, що відповідач повністю виконала свої зобовязання, сплатила позивачу обумовлену суму, що засвідчено особистими підписами позивача та відповідача. Пленум Верховного Суду України у п.28 постанови №\~2 від 12 червня 2009\~року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначив,\~якщо при дослідженні письмових доказів особою, яка бере участь у справі, буде подана заява про те, що доданий до справи або поданий іншою особою для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є фальшивим, особа, яка подала цей документ, може просити суд виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів. При відсутності з її боку таких процесуальних дій, особа, яка подала заяву, повинна подати відповідні докази, що спростовують значення відомостей оспорюваного документа і могли бути підставою неприйняття його до уваги під час оцінки доказів. У разі необхідності суд сприяє особі, яка зробила заяву, у збиранні доказів. Якщо суд дійде висновку, що доказ є недопустимим, він не бере цей доказ до уваги, тобто не може обґрунтовувати ним своє рішення. Разом з тим, суд повинен у мотивувальній частині рішення зазначити, чому саме він цей доказ відхиляє. З метою встановлення часу написання даної відомості, на клопотання позивача судом було призначено судово-технічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інститут судових експертиз. Однак судові експерти даної установи відмовили у проведенні призначеної експертизи через те, що позивачем в розпорядження експертів взагалі не надано жодного оригіналу порівняльних зразків документів датованих документів, у період починаючи з березня 2013 року і завершуючи датою вилучення досліджуваних документів чи появи в суді, рукописно виконано написи синьо-фіолетовим пастами кулькової ручки (таким ж, як і в записах та підписах досліджуваної відомості) для кожного виду пасти. Оригінали порівняльних зразків документів не надано і відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна особа зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечення, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно із ч.1 ст.58, ст.59 ЦПК України,\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, що передбачено ч.4 ст.60 ЦПК України. Зі змісту абзацу другого частини першої статті 218 ЦК не може доводитися свідченням свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобовязань, що виникли з правочину. Випадки, коли свідчення свідків допускаються як засіб доказування факту вчинення правочину, у ЦК визначені прямо (частина друга статті 937, частина третя статті 949 ЦК).\~(п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»).\~ Натомість позивачем та його представником на надано суду належних та допустимих доказів про недостовірність чи фальшивість поданої відповідачем відомості про розрахунок заборгованості за договором №1 оренди обладнання з правом викупу. Тобто, справжність підписів позивача, а також іншого рукописного тексту у зазначеній відомості ні самим позивачем, ні його представником не спростовано. Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином, згідно ст.599 ЦК України. Виходячи з визначеного статтею 11 ЦПК України\~принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.\~\~ Враховуючи те, що відповідач свої зобовязання перед позивачем по погашенню заборгованості за договором повністю виконала належним чином, суд приходить до висновку про безпідставність вимог позивача про стягнення заборгованості з відповідача за договором, який припинив свою дію. За таких обставин позов не підлягає задоволенню. Беручи до уваги вищевикладене,

Outcome: dismissed