Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, в якому просить зобов`язати [PERSON] не чинити йому перешкоди у спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] , та встановити [PERSON] для участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітнім сином такі способи участі: кожну другу у місяці п`ятницю та суботу з 13-30 п`ятниці до 19-00 суботи за місцем фактичного проживання позивача за адресою: [ADDRESS] , без обмеження місця прогулянок, з можливістю поїздки до родичів, в тому числі до бабусі і дідуся; кожен день народження дитини, а саме 14 березня кожного року до досягнення дитиною повноліття з 12-00 до 16-00; кожні шкільні канікули в літній та зимній період не менше 7 діб для відпочинку та оздоровлення дитини на території України. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] у них з відповідачем народився син [PERSON] . 18 березня 2014 року між ним та відповідачем укладено шлюб. Починаючи з квітня 2018 року їх шлюбні відносини фактично припинились, і відповідач разом з їх сином та донькою від попереднього шлюбу переїхали мешкати окремо від позивача. Згідно з судовим наказом, виданим Комінтернівський районним судом м. Харкова, з позивача стягнуто на користь відповідача аліменти на утримання їх сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.10.2018 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу дитина проживає з матір`ю. Однак, між позивачем та відповідачем існує конфліктна ситуація щодо спілкування та виховання їх спільного сина [PERSON] , [INFO] , відповідач чинить перешкоди побаченням та спілкуванню позивача з сином. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Скульський Сергій Іванович 27.03.2020 року подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування свого відзиву посилається на те, що позивачем не надано жодних доказів створення перешкод позивачу з боку відповідача у спілкуванні з дитиною. Окрім того, не встановлено ухилення відповідача від виконання рішення органу опіки і піклування про порядок спілкування з дитиною. Твердження позивача про необхідність спілкування з дитиною за відсутності матері не є достатньо обґрунтованими. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, надала висновок щодо доцільності встановлення порядку участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] . Зокрема, враховуючи вік дитини, пояснення батьків дитини, надані документи, Департамент служб як представник органу опіки та піклування вважає за доцільне встановити наступний порядок участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] , визначивши час щопонеділка та щосереди з 16-00 до 19-00, щосуботи з 8-00 до 16-00, 14 березня кожного року з 12-00 до 16-00. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02.01.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.05.2020 року вказану цивільну справу прийнято до провадження судді Комінтернівського районного суду м. Харкова Ященко С.О. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.06.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить позов задовольнити. Додатково пояснив, що з серпня 2018 року не проживає разом з відповідачем та їх спільним сином [PERSON] . До листопада 2019 року він за згоди відповідача вільно спілкувався зі своєю дитиною, однак після листопада 2019 року відповідач стала відмовляти йому у побаченнях з дитиною без зазначення причин, з огляду на що він був змушений звернутись до суду з цим позовом. З березня 2020 року, після прийняття Департаментом служб у справах дітей відповідного рішення, він частково може спілкуватись з дитиною, у вихідні спілкувався з сином приблизно три години. Визначений органом опіки та піклування порядок спілкування з дитиною на теперішній час є не зовсім актуальним, оскільки щопонеділка та щосереди [PERSON] відвідував з 16-00 до 19-00 додаткові розвиваючі заняття, натепер ці заняття вже не проводяться. Відповідач та її представник в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву. Третя особа у судове засідання представника не направила, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на адресу місцезнаходження. До суду представником третьої особи надано пояснення, в якому вона просить розглядати справи за відсутності представника третьої особи. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.10.2018 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до судового наказу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28.08.2018 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 21.08.2018 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі звітом про здійснені відрахування та виплати № 03/203 від 26.12.2019 року ПАТ «Трест Житлобуд-1» щодо [PERSON] за період з вересня 2018 року по квітень 2019 року здійснено відрахування з заробітної плати позивача у розмірі 25%. Відповідно до квитанцій АТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] перерахував [PERSON] аліменти, зокрема, 16.04.2019 року 2000грн., 25.05.2019 року 1700грн., 25.06.2019 року 2000грн., 25.07.2019 року 2000грн., 20.09.2019 року 2000грн., 25.09.2019 року 600грн., 30.09.2019 року 1000грн., 23.10.2019 року 1800грн., 01.11.2019 року 1000грн., 23.11.2019 року 1589,01грн., 03.12.2019 року 1000грн., 25.12.2019 року 1986,02грн. Згідно Інформації з Єдиного реєстру боржників станом на 25.12.2019 року інформація щодо боржника [PERSON] в реєстрі відсутня. Згідно акту обстеження умов проживання, складеного 29.01.2020 року комісією у складі спеціалістів ССД, проведено обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Зазначено, що квартира є орендованою, з усіма зручностями. Для виховання, розвитку та проживання дитини створено такі умови: для дитини є місце відпочинку та місце для ігор. За результатами бесіди членами комісії встановлено, що батьком створені необхідні умови для проживання або тимчасового перебування малолітньої дитини. Відповідно до висновку Департаменту служб у справах дітей № 193 від 11.03.2020 року щодо доцільності встановлення порядку участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування, вважає за доцільне встановити наступний порядок участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , визначивши час щопонеділка та щосереди з 16.00 год до 19.00 год; щосуботи з 08.00 год до 16.00 год.; 14 березня кожного року з 12.00 год до 16.00 год. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам від 01.06.2020 року, складеного Міжрайонним ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] станом на 01.06.2020 року складає 47 606, 42 грн. Таким чином, між сторонами склались правовідносини щодо участі у спілкуванні та вихованні сина, що регулюються нормами Декларації прав дитини, Конвенції про права дитини та приписами Сімейного кодексу України. Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. У відповідності до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Частиною 1 - 3 ст. 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ч.ч. 1 - 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, орган опіки та піклування подає письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Частиною шостою статті 19 СК України передбачено, що суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, статті 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд вважає, що позивач має право на спілкування зі своїм сином [PERSON] , та дійшов висновку про необхідність усунення йому перешкод у спілкуванні та вихованні з сином [PERSON] , визначивши дні та години спілкування з дитиною. З урахуванням викладеного, підлягають задоволенню вимоги про зобов`язання [PERSON] , [INFO] , не чинити [PERSON] , [INFO] , перешкоди у спілкуванні та вихованні сина [PERSON] , [INFO] , у визначені судом дні та години. Визначаючи позивачеві дні та години спілкування з сином, суд враховує наступне. Позивач просить надати можливість побачення сина: кожну другу в місяці п`ятницю та суботу - з 13 год. 30 хв. п`ятниці до 19 год 00 хв. суботи за місцем фактичного проживання позивача, за адресою: [ADDRESS] без обмеження місця прогулянок, з можливістю поїздки до родичів, в тому числі до бабусі і дідуся; кожен день народження дитини, а саме 14 березня кожного року до досягнення дитиною повноліття з 12 год 00 хв. до 16 год. 00 хв.; кожні шкільні канікули в літній та зимовий період не менше 7 (семи) діб для відпочинку та оздоровлення. Враховуючи вік дитини, відсутність спільного проживання батька з дитиною протягом останніх півтора року, суд вважає недоцільним визначення можливості спілкування батька з сином з ночівлею дитини за місцем проживання батька з п`ятниці до суботи, та вважає за доцільне визначити спілкування дитини з батьком щосуботи з 08-00 год. до 16-00 год. Крім того, суд вважає за доцільне встановити можливість спілкування батька з сином у день народження дитини ([INFO] ) з 12-00 год. до 16-00 год. При цьому, суд вважає передчасними вимоги позивача про визначення йому часу спілкування з сином під час шкільних канікул, оскільки дитина має йти до 1 класу та навчатися у школі тільки через два місяці, а захист прав та інтересів сторін судом на майбутнє неможливий. Таким чином, суд вважає за можливе встановити наступні дні та години спілкування позивача з сином [PERSON] : щосуботи з 08-00 до 16-00, у день народження дитини (14 березня) з 12-00 до 16-00, з виїздом в місця громадського відпочинку. В п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»). Доводи відповідача щодо відсутності з її боку перешкод у спілкуванні батька з сином є необґрунтованими. Також суд критично оцінює наданий відповідачем розрахунок заборгованості по аліментам від 01.06.2020 року, оскільки у ньому державним виконавцем не враховані здійснені відповідачем з 2018 року сплати аліментів, а матеріали справи підтверджують факт такої сплати з вересня 2018 року по грудень 2019 року. З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог [PERSON] .

Outcome: partial