Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Територіальної громади Першотравенської міської ради Дніпропетровської області, [PERSON] про визнання права власності за спадкоємцем. В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді будинку [ADDRESS] . Спадкоємцями після смерті батька є він та його рідний брат [PERSON] . 11 жовтня 2018 року він звернувся до приватного нотаріуса Першотравенського міського нотаріального округу Баден Анни Євгенівни із письмовою заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлого [INFO] батька [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] . 11 жовтня 2018 року постановою приватного нотаріуса Першотравенського міського нотаріального округу Баден А.Є. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину вищезазначеного будинку, так як, ним не надано документів, які б підтверджували право власності спадкодавця на спадкове майно; право власності спадкодавця на спадкове майно не зареєстроване у відповідних органах належним чином. [PERSON] , який також є спадкоємцем, не виявляє бажання приймати спадщину та добровільно відмовляється від прийняття спадщини у вигляді 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] , на його користь. Просить суд визнати за ним [PERSON] , як спадкоємцем за законом, право власності на житловий будинок [ADDRESS] , з господарськими будівлями та спорудами. У судове засідання позивач [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача Першотравенської міської ради Дніпропетровської області у судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення в повному обсязі. Суд вивчивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, рішенням виконавчого комітету Павлоградської міської ради народних депутатів №762 від 16 жовтня 1981 року, [PERSON] було дозволено будування будинку особистого користування на земельній ділянці, виділеній рішенням №160 Першотравенської міськради 13 серпня 1981 року. 22 вересня 1982 року між Павлоградською міською радою народних депутатів та [PERSON] , був укладений договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки [ADDRESS] площею 600 м. кв. , для будування індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, житловою площею не більше 52,2 кв.м. та загальною площею 74,5 кв.м. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане 03 січня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Першотравенського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] , з господарським будівлями та спорудами. За життя [PERSON] заповіту на спірний будинок не складав. Згідно спадкової справи № 32/2015, заведеної 05 травня 2015 року після смерті [PERSON] , до приватного нотаріуса Першотравенського міського нотаріального округу Баден А.Є. із заявами про прийняття спадщини звернулись діти спадкодавця - [PERSON] та [PERSON] . Інші спадкоємці з заявами не звертались. 11 жовтня 2018 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] звернулись до приватного нотаріуса Першотравенського міського нотаріального округу Баден А.Є. з заявами про прийняття спадщини, а саме 1/2 частини будинку [ADDRESS] . 11 жовтня 2018 року постановами приватний нотаріус Першотравенського міського нотаріального округу Баден А.Є., відмовила позивачу та його брату - відповідачу [PERSON] у вчиненні нотаріальних дій, а саме, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину будинку [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з тим, що не надано документів, які б підтверджували право власності спадкодавця на спадкове майно; право власності спадкодавця на спадкове майно не зареєстроване у відповідних органах належним чином. У відповідності до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідність ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Також, відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Тим самим у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод чітко встановлено: право власності кожної фізичної і юридичної особи, неурядової організації й групи приватних осіб, повинне поважатись. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] , за період з 1968 року по 1990 рік на земельній ділянці за вказаною адресою побудовано житловий будинок літ. А загальною площею 101,4 м.кв. в тому числі житловою площею 32,7 м.кв. та допоміжною площею - 67,9 м.кв., літня кухня літ. Б, сарай літ. В, душ літ. Г, огорожа № 1-5, сарай літ. Д, убиральня літ. Е, гараж літ. Ж, 1/2 колодязя літ. К. Житловий будинок складається з двох поверхів, перший поверх складається із 1 - передньої площею 8,6 м.кв, 2 - житлової кімнати площею 14,0 м.кв., 3 - житлової кімнати площею 9,5 м.кв., 4 - житлової кімнати площею 9,2 м.кв., 5 - кухні площею 6,6 м.кв., 6 - кладової площею 3,5 м.кв., 7 - коридору площею 5,5 м.кв., 8 - передньої площею 16,6 м.кв.; другий поверх складається із 9 - мансарди площею 9,1 м.кв., 10 - коридору площею 5,0 м.кв., 11 - мансарди площею 13,0 м.кв., 12 - балкону площею 0,8 м.кв., проте домоволодіння в експлуатацію не здане та право власності на нього належним чином оформлено не було, а тому правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності, відсутні. Відповідно до погосподарської книги для реєстрації громадян, які проживають у буд. [ADDRESS] , на час смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у спірному будинку з 17 серпня 2006 року, був зареєстрований [PERSON] . Позивач [PERSON] , як спадкоємець звернувся у встановленому законом порядку до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] року [PERSON] , перешкодою в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом стала відсутність правовстановлюючих документів на будинок. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року. Зазначена Інструкція передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (пункт 4 Інструкції), у тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (пункт 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались як акти органів влади (публічні акти), що підтверджують право власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Під будинком, як об`єктом правової реєстрації, розуміється один будинок з приналежними до нього службовими будівлями та спорудами (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці, під самостійним порядковим номером по вулиці, провулку, площі . У підпункті 2 пункту 4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР передбачено, що будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва запроваджено постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення». Аналіз зазначених положень закону свідчить про те, що до 05 серпня 1992 року законодавством не передбачалась процедура введення господарських будівель та споруд приватних житлових будинків до експлуатації при оформленні права власності, тому чинні правила введення до експлуатації нерухомого майна не поширюються на спірні будівлі, збудовані до 05 серпня 1992 року. Відповідно до розпорядження міського голови міста Першотравенська №67-р від 18 лютого 2016 року вулицю Радянську (Советская , Советська, Совєтська ) перейменовано у вулицю Українська. Таким чином, з урахуванням визнання позову відповідачами, суд вважає, що є всі законні підстави задовольнити позов та визнати за [PERSON] право власності по праву спадкування за законом на житловий будинок [ADDRESS] , з господарськими будівлями та спорудами, оскільки згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачами, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі викладено,

Outcome: approved