Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], в якому просить суд постановити рішення про зміну розміру аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], 07.10.2002р.н., і встановити такий в твердій грошовій сумі в розмірі 460 грн. щомісячно В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 06.02.2009р. призначено стягнення аліментів з нього в користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], 07.10.2002р.н., щомісячно у розмірі 1/2 від всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначає, що працює водієм, за виконувану роботу отримує мінімальну заробітну плату, а решта його доходів має нерегулярний, мінливий характер. При розгляді справи просить також врахувати, що 28.12.2009р. між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб, від якого у них народились діти - [PERSON] 24.03.2010р.н., та [PERSON] 12.05.2012р.н. Позивач та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, давши пояснення аналогічні тим, що вказані у поданому до суду позові. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не зявилась, хоча належним чином повідомлялась про дату та час розгляду справи через ЗМІ та листом з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суду не повідомила. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без її участі, позивач та його представник не заперечують проти заочного розгляду справи, суд, у відповідності до вимог ст. ст. 169, 224 ЦПК України, вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, постановивши заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, його представника, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідност.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 06.02.2009р. вирішено стягувати аліменти з позивача в користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], 07.10.2002р.н., щомісячно у розмірі 1/2 від всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з вересня 2008р. до досягнення дитиною повноліття. Судом встановлено, що позивач 30.04.2017 р. звільнений з посади водія транспортних засобів, що підтверджується копією трудової книжки, та згідно довідки від 19.05.2017р. виданої Камянка - Бузьким районним центром зайнятості Львівського обласного центру зайнятості Державного обласного центру зайнятості Міністерства соціальної політики України з 10 травня 2017р. перебуває на обліку як безробітний у Камянка Бузькому РЦЗ. Крім того, встановлено, що 28.12.2009 р. між позивачем та [PERSON] зареєстровано шлюб. Позивач став батьком ще двох дітей - [PERSON], 24.03.2010р.н., та [PERSON], 12.05.2012р.н. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України кожен з батьків повинен утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обовязок не залежить від матеріального становища батьків. Отже, обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері так і батька. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 192 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх з відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial