Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом про витребування мотоцикла SABUR /G2B5BKAO45/, який з 05 березня 2014 року знаходиться в незаконному володінні колишньої дружини [PERSON] В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] посилається на те, що він з відповідачем [PERSON] з 06 липня 2007 року перебував в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 07 березня 2012 року шлюб розірвано. Під час шлюбу в них народилися син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу залишилися проживати з матір'ю, відповідачем по справі. Зазначає, що його мати за свої заощадження придбала для нього мотоцикл SABUR, який 26 серпня 2013 року він зареєстрував на своє ім'я, однак, коли він 05 березня 2014 року приїхав мотоциклом відвідати дітей за місцем проживання [PERSON], то остання забрала мотоцикл і з того часу користується ним, на вимоги повернути транспортний засіб не реагує, добровільно повертати його не бажає, а тому з цих підстав просив захистити його права як власника мотоцикла, витребувавши його із чужого незаконного володіння. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та пояснив, що в кінці літа 2013 року, для того, щоб він міг їздити до дітей, його мати [PERSON] дала йому 9000 гривень на придбання мотоцикла та пального до нього. Купувати мотоцикл в смт.Ямпіль Білогірського району їздили спільно з колишньою дружиною [PERSON] та її братом [PERSON] Крім того, пояснив, що всю суму коштів, які дала йому мати, він передав для [PERSON], оскільки повністю довіряв їй, і саме вона розраховувалася з продавцем за придбаний мотоцикл, але талон був виписаний на нього, а тому з цих підстав просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовних вимог не визнала, пояснила, що з травня по серпень 2013 року вона перебувала на заробітках в Польщі і на зароблені кошти вирішила придбати мотоцикл для того, щоб її колишній чоловік [PERSON] з початку навчального року відвозив їхнього сина [PERSON] в школу в сусіднє с.Залужжя. Купувати мотоцикл в смт.Ямпіль Білогірського району їздила з братом [PERSON] та позивачем [PERSON] Пояснила, що мотоцикл придбала за свої особисті кошти, які попередньо в цей же день зняла з рахунку в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в сумі 8500 гривень, а оскільки мотоцикл купувала з метою, щоб [PERSON], який до того ж мав водійські права категорії А та В, довозив сина до школи, то продавець, за його ж порадою, виписав талон на [PERSON], однак вся інша документація оформлена саме на неї. Зазначила, що вона є власником придбаного нею мотоцикла, який знаходиться на даний час у неї за місцем проживання, а тому просила в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а у відповідності до ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В силу вищезазначених положень цивільно-процесуального законодавства, суд позбавлений можливості в збиранні доказів з власної ініціативи, а розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Так, допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] (мати позивача) суду пояснила, що вона є пенсіонером, отримує пенсію та має дохід від підсобного господарства, а тому влітку 2013 року із своїх заощаджень дала сину [PERSON] 8500 гривень для придбання мотоцикла, щоб останній мав змогу їздити до дітей в інший населений пункт. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] (брат відповідачки) суду пояснив, що дійсно в кінці літа 2013 року їздив із сестрою [PERSON] та її колишнім чоловіком [PERSON] в смт.Ямпіль купувати мотоцикла, але хто саме розраховувався з продавцем за придбаний мотоцикл він не бачив, однак зазначив, що бачив, як сестра в цей же день безпосередньо перед купівлею мотоцикла знімала готівку в банкоматі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». За змістом ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлено, що спірний мотоцикл марки SABUR SB125 на день розгляду справи не зареєстрований належним чином у відповідному підрозділі Державтоінспекції ні позивачем, ні відповідачем. Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху мотоцикл є механічним транспортним засобом, а тому відповідно до положень Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388 з наступними змінами, протягом десяти діб після придбання (одержання) підлягає державній реєстрації в реєстраційно-екзаменаційних підрозділах Державтоінспекції. У відповідності до п. 8 цього Порядку передбачено певний перелік документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, на підставі яких і здійснюється їх державна реєстрація у відповідному підрозділі Державтоінспекції. Зокрема, до вказаного переліку документів відносяться: довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація. На зареєстровані у відповідному підрозділі Державтоінспекції транспортні засоби видаються свідоцтва про реєстрацію, а також номерні знаки, що відповідають державному стандарту України. Разом з тим, наданий позивачем талон, виданий приватним підприємцем від 26 серпня 2013 року № 6 на ім'я [PERSON], в силу вищевказаного Порядку не є тим документом, який підтверджує правомірність придбання транспортного засобу і дає право на державну реєстрацію транспортного засобу у відповідному підрозділі Державтоінспекції. Більше того, форма наданого позивачем талону, як на час придбання спірного мотоцикла, так і на момент розгляду справи в суді, не передбачена жодним законом чи підзаконним нормативно-правовим актом, а тому не породжує будь-яких прав чи обов'язків для особи, яка його видала та особи, на ім'я якої складений такий талон. При цьому, відповідач [PERSON] на спростування доводів позивача надала суду накладну від 26 серпня 2013 року № 15 та товарний чек від цього ж числа про придбання нею мотоцикла на суму 8500 гривень, а також митну декларацію форми МД-2 та сертифікат відповідності на спірний мотоцикл. Показання ж в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] жодним чином, як не підтверджують, так і не спростовують доводів обох сторін. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем [PERSON] не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що саме він є власником спірного мотоцикла, а тому в задоволенні позову слід відмовити за його недоведеністю, так як в силу ст. 391 ЦК України тільки власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати з відповідача на користь позивача стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed