Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до Харківської міської ради, Золочівської селищної ради, в якому з урахуванням уточнень просить: - встановити факт прийняття спадщини [PERSON] , померлим [INFO] , після смерті сина [PERSON] , померлого [INFO] , в порядку спадкування за законом; - встановити факт постійного проживання [PERSON] на момент смерті з батьком [PERSON] , померлим [INFO] , з 2010 року по день смерті за адресою: [ADDRESS] (нині - [ADDRESS] ); - визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він зареєстрований в квартирі за адресою: [ADDRESS] , що належала на праві спільної сумісної власності позивачу [PERSON] , його батькам [PERSON] , [PERSON] та брату позивача [PERSON] . Брат позивача [PERSON] та їх батько [PERSON] були зареєстровані у будинку, який належить на праві власності [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [INFO] брата позивача [PERSON] відкрилась спадщина, що складається з 1/4 квартири за адресою: [ADDRESS] . Спадщину фактично прийняв батько позивача [PERSON] , оскільки постійно проживав та був зареєстрований на час відкриття спадщини зі спадкодавцем. Однак за життя батько спадщину не оформив. Після смерті [INFO] матері позивача [PERSON] відкрилась спадщина, що складається з 1/4 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , яку прийняв позивач [PERSON] . Після смерті [INFO] батька позивача [PERSON] відкрилась спадщина, що складається з: 1/4 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належала йому на праві спільної сумісної власності; 1/4 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , яку батько успадкував після смерті сина [PERSON] , померлого [INFO] ; житлового будинку з надвірними будівлями, розташованому за адресою: [ADDRESS] , що належав йому на праві власності. 28.05.1997 року батько позивача [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно, де б таке не знаходилось та на яке за законом він матиме право заповів своєму сину [PERSON] . Даний заповіт посвідчено секретарем Довжицької сільської ради Золочівського району Харківської області. Позивач зазначає, що останні роки він мешкав разом зі своїм батьком за адресою: [ADDRESS] без реєстрації. У зв`язку з похилим віком батька та станом його здоров`я, останній потребував стороннього догляду, турботи та допомоги, через що позивач, який на той період часу залишився єдиною близькою батькові людиною, здійснював догляд за батьком, допомагав по господарству та після смерті батька здійснив його поховання. У 2020 році позивач звернувся до приватного нотаріуса для оформлення спадщини, яка відкрилась після смерті батька [PERSON] , однак позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька у зв`язку з ненаданням документів, що підтверджують прийняття спадщини. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06.01.2021 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.02.2021 року витребувано у приватного нотаріуса Золочівського районного нотаріального округу Харківської області Єрмакової Л.С. інформацію про звернення із заявами про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , та [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.04.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять їх задовольнити. Представник Харківської міської ради надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності. Представник Золочівської селищної ради надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності. Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 23.01.1971 року, після укладення шлюбу [PERSON] взяла прізвище [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження від 23.01.1971 року. За час шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народились сини [PERSON] , дата народження [INFO] та [PERSON] , дата народження [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження від 04.11.1971 року та від 19.03.1976 року. Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину по заповіту серії ААЕ № 902359 від 18.04.1997 року [PERSON] заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах жилий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії договору дарування серії ААЕ № 902506 від 23.05.1997 року [PERSON] подарувала [PERSON] 1/2 частину жилого будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . 28.05.1997 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Довжицької ради Золочівського району Харківської області, яким все своє майно, де б таке не знаходилось та на яке за законом він матиме право, заповів своєму сину [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва від 18.03.1999 року про право власності на житло квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Постановою приватного нотаріуса Золочівського районного нотаріального округу Харківської області Єрмакової Л.С. від 18.11.2020 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] в зв`язку з ненаданням документів про підтвердження прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Відповідно до копії паспорта [PERSON] місце проживання позивача з 26.06.1992 року зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії паспорта [PERSON] з 26.02.2004 року місце його проживання було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Також матеріали справи містять відповідь в.о. старости Довжицького старостинського округу В.Б. Коник на адвокатський запит, згідно якої встановлено, що останнє зареєстроване постійне місце проживання померлого [INFO] [PERSON] на день його смерті - [ADDRESS] . За однією адресою з [PERSON] на день смерті [INFO] був зареєстрований батько [PERSON] . На момент смерті [PERSON] , померлого [INFO] , що був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , ніхто не був зареєстрований. Але його син [PERSON] проживав без реєстрації з [PERSON] в даному господарстві, здійснював догляд, допомагав по господарству та здійснив його поховання. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що є донькою позивача. З 2010 року її батько проживав з дідусем, оскільки дідусь вже був похилого віку і сам не міг працювати. Батько допомагав дідусю по господарству, піклувався про нього до моменту смерті дідуся у 2014 році. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомив, що знайомий з позивачем з 2005 року. У 2010-2014 роках [PERSON] проживав зі своїм батьком у с. Довжик, Золочівський район, Харківська область, піклувався про батька та допомагав йому по господарству. Відповідно до листа приватного нотаріуса Золочівського районного нотаріального округу Харківської області Єрмакової Л.С. від 24.02.2021 року на ухвалу суду повідомлено, що 22.09.2020 року приватним нотаріусом Єрмаковою Л.С. на підставі заяви [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину була заведена спадкова справа за № 22/2020, реєстраційний номер спадкової справи в Спадковому реєстрі: 66451358, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Заяви про прийняття, відмову від спадщини або видачі свідоцтва про право на спадщину від інших спадкоємців не надходило. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не неї не надходило заяв про прийняття, відмову від спадщини або видачу свідоцтва про право на спадщину. Згідно відомостей зі Спадкового реєстру інформація щодо наявності спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину відсутня. Таким чином, між сторонами склались спадкові правовідносини, які регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Приписами ст. 1251 ЦК України передбачено, що якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. За змістом ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Приписами ч. 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин, поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений частиною першою статті 1270 ЦК України строк. Згідно зі статтею 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Із роз`яснень, викладених у пунктах 2, 23 постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 вбачається, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини відповідно до статті 549 ЦК Української РСР 1963 року. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. У статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні`визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Згідно статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. При цьому відсутність реєстрації спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини частини третьої статті 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З урахуванням досліджених у судовому засіданні письмових доказів, показань свідків, суд дійшов висновку про доведеність факту постійного проживання [PERSON] разом з батьком [PERSON] на момент смерті останнього за адресою: [ADDRESS] , а тому наявність підстав для його встановлення у судовому порядку. Щодо вимог про встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті сина [PERSON] в порядку спадкування за законом, то відповідно до довідки в.о. старости Довжицького старостинського округу В.Б. Коник останнє зареєстроване постійне місце проживання померлого [INFO] [PERSON] на день його смерті - [ADDRESS] . За однією адресою з [PERSON] на день смерті [INFO] був зареєстрований батько [PERSON] . За повідомленням приватного нотаріуса заяв про відмову від спадщини після смерті [PERSON] не надходило. Таким чином, з огляду на приписи ч. 3 ст. 1268 ЦК України [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину після смерті свого сина [PERSON] . При цьому, позивачем не доведено, що цей факт (факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті сина [PERSON] ) кимось оспорювався, порушувався або не визнавався, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині. Враховуючи, що спадщина належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини, суд дійшов висновку, що [PERSON] за життя належала також 1/4 частка квартири за адресою: [ADDRESS] , в результаті успадкування після смерті сина [PERSON] , однак [PERSON] своє право в установленому законом порядку не оформив. Приймаючи до уваги, що позивач [PERSON] , проживаючи на момент смерті батька [PERSON] разом з останнім, прийняв спадщину після смерті батька, однак оформити спадщину після смерті батька у встановленому законом порядку не має можливості, про що свідчить відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, суд дійшов висновку, що право позивача підлягає захисту у судовому порядку. З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] , та житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial