Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , Вільхівської сільської ради, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивував тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . На випадок своєї смерті [PERSON] зробив заповітне розпорядження, за яким належний йому жилий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , присадибну ділянку, земельний пай в розмірі 1,39 га та все інше належне йому майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, - заповів позивачу. На день смерті [PERSON] проживав один у житловому будинку по [ADDRESS] . В цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований за вищевказаною адресою, належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого був [PERSON] . За згаданим домогосподарством закріплено земельну ділянку загальною площею 0,60 га, з них: для будівництва житлового будинку та господарських споруд 0,23 га; для ведення особистого селянського господарства площею 0,37 га. Станом на 15.04.1991 у господарстві по [ADDRESS] були зареєстровані і проживали: голова колгоспного двору [PERSON] , 1933 р.н., його дружина [PERSON] , 1936 р.н. Належні частки з майна не виділялись і ніхто свою частку колгоспного двору не втрачав. Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. З метою реалізації своїх спадкових прав позивач звернувся в нотаріальну контору, однак нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезгаданий житловий будинок, оскільки спадкове господарство належало колгоспному двору, кожному з членів якого, що проживали станом на 15.04.1991, належить відповідна частка житлового будинку. Технічним паспортом та випискою з інвентаризаційних матеріалів на садибний (індивідуальний) житловий будинок по [ADDRESS] стверджено, що вказане домоволодіння складається із: житлового будинку, комори, стайні, стодоли, літньої кухні, навісу, убиральні, огорожі, вимощення; їх ринкова вартість становить 83209 грн. В підготовчому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з наведених в позові підстав, просить позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує щодо задоволення позову. Представник Вільхівської сільської ради в підготовче засідання не з`явився. Вільхівська сільська рада подала до суду заяву про розгляд справи без представника сільської ради. Передбачених ч.2 ст.198 ЦПК України підстав для відкладення підготовчого засідання судом не встановлено, судом прийнято рішення про проведення підготовчого засідання за відсутності відповідачів. Частина 3 ст.200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідачі визнають позов, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у підготовчому засіданні. Визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, заслухавши вступне слово позивача, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Згідно копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 13 січня 1990 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому від 10 січня 1990 р., в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Про те, що [ADDRESS] не змінилася, свідчить довідка № 443/02-25, видана 11 жовтня 2019 виконкомом Вільхівської сільської ради. Копія виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 7642 від 12.04.2016, видана згідно архівних даних Коломийського МБТІ станом на 31.12.2012, свідчить, що в реєстровій книзі під реєстровим № 74 за [PERSON] , як головою колгоспного двору, зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 13.01.1990 на підставі рішення цього ж виконкому № 7 від 10.01.1990. Станом на 15.04.1991 в житловому будинку в [ADDRESS] були зареєстровані: голова колгоспного двору [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою № 444/02-25, виданою 11 жовтня 2019 виконкомом Вільхівської сільської ради згідно по господарської книги № 5 (особовий рахунок № [NUMBER] ) за 1991-1995 роки. За заповітом, посвідченим 16 жовтня 2008 р. секретарем Вільхівської сільської ради, зареєстрованим в реєстрі за № 4, [PERSON] , [INFO] , житель с. Вільхівці Городенківського району, житловий будинок з належними господарськими будівлями та спорудами, присадибну ділянку, земельний пай в розмірі 1,39 га, що розміщені в с. Вільхівці Городенківського району Івано-Франківської області і належать йому на праві власності, та все інше належне йому майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому і на що він за законом матиме право, - заповів своєму сину [PERSON] , [INFO] . Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 45794287 (номер в реєстрі нотаріальних дій 4), що доводиться копією Інформаційної довідки № 35346620 зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданої 10.10.2013 Городенківською районною державною нотаріальною конторою у зв`язку з відкриттям спадкової справи. Те, що позивач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Корнівської сільської ради; запис за № 10 від 01 квітня 1960 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження. [PERSON] помер [INFO] у віці 79 років в с. Вільхівці Городенківського району, актовий запис № 6 від 13 травня 2013 р., що стверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Вільхівською сільською радою Городенківського району. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. На день смерті ( [INFO] ) [PERSON] був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] один, що стверджується довідкою № 443/02-25, виданою 11 жовтня 2019 виконкомом Вільхівської сільської ради. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З копії спадкової справи № 428/2013, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою вбачається, що позивач [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки у визначений ч.1 ст.1270 ЦК України строк (10.10.2010) подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Йому 19 грудня 2013 р. видано два свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстровані в реєстрі за № 1039 та за № 1040, на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Вільхівської сільської ради та належали померлому на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки серії: ЯД № 811536, ЯД № 811537. Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, мають обов`язкову частку в спадщині [PERSON] та прийняли спадщину, - судом не встановлено. До складу спадщини [PERSON] входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 1800/02-31 від 28 вересня 2019 р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , на вищезгаданий житловий будинок з посиланням на те, що господарство відносилось до колгоспного двору, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку, проте частки в спадковому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. З копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] вбачається, що житловий будинок побудований в 1960 році, господарські будівлі та споруди - в 1960, 1969, 1975, 1990 роках. За даним господарством закріплено земельні ділянки загальною площею 0,60 га, в т.ч.: для будівництва житлового будинку та господарських споруд - 0,23 га; для ведення особистого селянського господарства - 0,37 га, що підтверджується довідкою 444/02-25, виданою 11 жовтня 2019 виконкомом Вільхівської сільської ради. Судом встановлено, що позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті батька [PERSON] , фактично став власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] не встановлено, відповідачі не заперечують відносно задоволення позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved