Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Вінницької міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON], [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Позов мотивовано тим, що позивач є онуком [PERSON], яка померла 14.11.2014р. У власності [PERSON] перебувала: 1/2 частка житлового будинку під №124, що розташований по вул. Садовського в м. Вінниці, 1/4 частки житлового будинку під №124 що розташований по вул. Садовського в м. Вінниці; земельна ділянка на праві спільної сумісної власності площею 0,0868га, кадастровий номер 0510100000:01:032:0181 за адресою вул. Садовського, 124 в м. Вінниці. Реєстраційною службою Вінницького міського управління юстиції Вінницької області в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису про право власності - 6030202, про, що надано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме про реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним №23078735 від 17.06.2014р. реєстраційний номер обєкта нерухомого майна -386191905101. В зазначеному документі частки в праві власності співвласників на земельну ділянку не визначені. Після смерті [PERSON] залишила заповіт від 02.09.2014р., в якому зазначено що в разі її смерті все майно де б воно не було з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті та на що вона матиме право за законом, заповідає онукові - [PERSON], [INFO] Позивач є спадкоємцем померлої [PERSON] згідно заповіту від 02.09.2014р. зареєстрованого в реєстрі за №864 посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округ [PERSON], і тому звернувся в до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу про прийняття спадщини. На звернення позивача приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] повідомила, що при спадкуванні частки в майні, розмір якої не визначено, істотне значення має встановлення її розміру, що може бути зроблено також після відкриття спадщини, спадкоємці не позбавлення законом такого права, і їх право визначення частки померлого витікає з поняття спадкування, яким відповідно до ст. 1216 ЦК України, є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно, з довідки Асоціації органів самоорганізації населення м. Вінниці засвідченої головою квартального комітету «Тяжилів» від 14.05.2015р. №303 виданої [PERSON] вбачається, що померла [PERSON] проживала постійно разом на день смерті зі своїм онуком [PERSON] та вели спільне господарство по вул. Садовського, 124 в м. Вінниці. Згідно плану меж земельної ділянки від 11.06.2015р. розробленого ДП «Поділлягеодезкартографія» визначено, що частка земельної ділянки померлої [PERSON] в спільній сумісній власності складає ?, що становить 0,0651 га. Просить встановити, що частка померлої [PERSON], яка померла 14.11.2014р., у спільній сумісній власності земельної ділянки площею 0,0868 га, кадастровий номер 0510100000:01:032:0181 передану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, за адресою вул. Садовського, 124 в м. Вінниці становить 3/4 частки, що складає 0,0651 га. Визнати право власності в порядку спадкування за заповітом за [PERSON] на 3/4 частки земельної ділянки, кадастровий номер 0510100000:01:032:0181 передану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0868га, розташовану за адресою м. Вінниця, вул. Садовського, 124 після смерті [PERSON], яка померла 14.11.2014р. Визнати право власності в порядку спадкування за заповітом за [PERSON] на 3/4 частки житлового глинобитного, обкладеного цеглою, будинку 1959 року побудови з відповідною часткою господарських будівель та споруд загальною площею 76,8 кв.м, у тому числі житловою площею 55,3кв.м. розташованого на земельній ділянці площею, 0,0868 га за адресою м. Вінниця, вул. Садовського, 124 після смерті [PERSON], яка померла 14.11.2014р. Судові витрати залишити за позивачем. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав за обставин викладених в ньому, просив позов задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не зявився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, при винесені рішення покладається на розсуду суду. Треті особи в судове засідання не зявились надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, не заперечували щодо задоволення позовних вимог. Враховуючи думку представника позивача, суд вважає за необхідне розглянути справу у відсутність осіб, що не зявились, постановивши по справі заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності, виданого Першою Вінницькою державною нотаріальною конторою 09.08.1989р за реєстровим №3-3523 зареєстрованого 05.09.1989р. Вінницьким міжміським бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу за №15239 [PERSON] є власником ? частки житлового будинку №124 по вул. Садовського в м. Вінниці. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою Вінницькою державною нотаріальною конторою 09.08.1989р. за реєстровим №3-3525 зареєстрованого05.09.1989р. Вінницьким міжміським бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу за №15239 [PERSON] є власником ? частки житлового будинку №124 по вул. Садовського в м. Вінниці. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно видане 17.06.2014 року реєстраційною службою Вінницького міського управління юстиції Вінницької області на імя [PERSON] та [PERSON], останні є власниками земельної ділянки на праві спільної сумісної власності площею 0,0868га, кадастровий номер 0510100000:01:032:0181 за адресою: вул. Садовського, 124 в м. Вінниці. Згідно свідоцтва про смерть виданого 14.11.2014 року [PERSON] померла 14.11.2014 року. Відповідно до заповіту 02.09.2014 року [PERSON] заповіла [PERSON] все своє майно де б воно не було з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті та на що матиме право за законом. Згідно довідки КК «Тяжилів» №303 від 14.05.2015 року [PERSON] проживала постійно на день смерті разом зі своїм онуком [PERSON] та вели спільне господарство за адресою вул. Садовського, 124 в м. Вінниці. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. ст. 1268,1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п. 3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, такий співвласник має інтерес користуватись конкретним матеріальним благом, отже має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту. Зазначене відповідає положенням п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за №20 від 22.12.1995 року, відповідно до яких частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Оскільки праця є основою створення і примноження власності громадян, розмір частки учасника спільної сумісної власності визначається ступенем його трудової участі, якщо інше не випливає із законодавства України. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою частки визначаються рівними. Статтями 21, 41 Конституції України закріплено, що норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Права і свободи людини є невідчужуваними і непорушними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 370 Цивільного кодексу України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно із ст. 87 ЗК України право спільної часткової власності виникає за рішенням суду. Відповідно до ст. 89 ЗК України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно плану меж земельної ділянки від 11.06.2015р. розробленого ДП «Поділлягеодезкартографія» визначено, що частка земельної ділянки померлої [PERSON] в спільній сумісній власності складає 3/4,що становить 0,0651 га. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно зі\~ст.11 ЦК України\~цивільні права виникають із дій осіб, що передбачені актами, цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права, а у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права можуть виникати з рішення суду. Відповідно до\~ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання і у випадку невизнання права особи, вона згідно вимог\~ст.16 ЦК України\~має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права особи є визнання такого права. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову За клопотанням позивача судові витрати залиши за ним. На підставі викладено,

Outcome: approved