Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачем 10.09.2009 року у виконавчому комітеті Березинівської сільської ради Радивилівського району Рівненської області, за актовим записом №5. Позивач у судове засідання не з'явився. Подав заяву в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить суд розглянути справу у його відсутність (а.с.25). Відповідач по справі [PERSON] під час розгляду справи 31.05.2018 року, просила надати їй із позивачем строк для примирення. В судове засідання на судовий розгляд справи 27.07.2018 року відповідач [PERSON] не з'явилася. Про дату, час та місце розгляду справи відповідачу за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання було направлено судовий виклик. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач виклик отримала особисто (а.с.24). Про причини неявки в суд відповідач [PERSON] не повідомила, заперечень проти позову суду не надавала. У відповідності до п.1 ч.8 ст.128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку. Таким чином суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача [PERSON], вважаючи на те, що вона була повідомлена належним чином про час, дату та місце розгляду справи. Дослідивши письмові докази по справі та з'ясувавши інші обставини, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Так, у відповідності до повторного свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 23.01.2018 року, між громадянами [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований 10.09.2009 року виконавчим комітетом Березинівської сільської ради Радивилівського району Рівненської області за актовим записом №5. Після укладення шлюбу, дружині було присвоєно прізвище чоловіка, а саме [PERSON] (а.с.4). У відповідності до ст.111 Сімейного кодексу України (далі СК України), суд під час розгляду даної цивільної справи вживав заходи щодо примирення подружжя. Так, 31.05.2018 року cудом було винесено ухвалу про зупинення провадження по справі та надання подружжю місячного терміну для примирення та збереження сім'ї (а.с.18). Після перебігу терміну для примирення, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] не примирилися, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Судом було встановлено, що шлюбні відносини подружжя є фактично розірваними, так як вони разом не проживають. Суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя суперечить їхнім інтересам, збереження шлюбу є неможливим, тому його необхідно розірвати. Приймаючи рішення про розірвання шлюбу, суд керується нормами ст.24 СК України про те, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до норм ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ст.141 ЦПК України, судові витрати, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивачем не заявлено вимоги щодо стягнення з відповідача на його користь судові витрати по справі. Вважаючи на норми ст.13 ЦПК України щодо принципу диспозитивності цивільного судочинства (суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог), суд не стягує з відповідача, на користь позивача, судові витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved