Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі продажу автомобіля. Позов мотивовано тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 28.04.1998року, який був розірваний згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08.10.2013 року, яке набрало законної сили 19.10.2013року. За час проживання у шлюбі сторонами було придбано автомобіль «БМВ 3201», 2008 року випуску, державний номер [NUMBER]. У червні 2013 року, після подачі заяви до суду про розірвання шлюбу, без згоди позивача [PERSON] виїхала на автомобілі «БМВ 3201» з подвіря і через декілька днів повернулась без автомобіля. На запитання де автомобіль відповідач повідомила, що продала його, хоча позивач не давав на це згоди. З моменту продажі автомобіля позивач звертався до відповідачки з проханням поділити в рівній частині отримані за продаж автомобіля кошти, однак відповідачка відмовляється це зробити. Зазначив, що згоди на продаж автомобіля не давав, відповідач діяла в цьому випадку на свій розсуд, маючи на меті приховати від позивача факт продажу автомобіля «БМВ» та присвоїти собі повністю кошти від його продажу. Просить визнати недійсним договір купівлі продажу автомобіля «БМВ 3201», 2008 року випуску, державний номер [NUMBER] від 25.06.2013року. 13.10.2016року позивач надав суду уточнену позовну заяву, згідно якої просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості ? частки автомобіля марки «БМВ», 2008 року випуску, номерний знак [NUMBER] в розмірі 442000,00грн. та судові витрати. 26.12.2016року на адресу суду надійшла заява позивача про уточнення позовних вимог, згідно якої просить стягнути з відповідача на його користь грошову компенсацію вартості ? частки автомобіля з урахування індексу інфляції в розмірі 251\~220,00грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала за обставин викладених в ньому, просила позов задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали, заперечували щодо його задоволення. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08.10.2013року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 19.10.2013року (а.с.3). За період шлюбу сторонами було придбано автомобіль марки «БМВ 3201», 2008 року випуску, який був оформлений на [PERSON], що підтверджується біржовим договором від 09.03.2010року тимчасовим реєстраційним талоном ДАП №234496 (а.с.14, 10). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07.07.2015року позов [PERSON] задоволено. Визнано за [PERSON] право особистої приватної власності на 27/50 частко будинку по вул. Володарського, 7 у м. Вінниці. Визнано за [PERSON] право особистої приватної власності на 2/3 часток квартири [ADDRESS]. Поділено майно, яке належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності наступним чином: визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на наступне майно: 23/50 часток будинку по вул. Володарського, 7 у м. Вінниці; 2/3 частко квартири [ADDRESS]; квартиру [ADDRESS]; автомобіль Нісан Мікра, 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Визнано за [PERSON] право особистої приватної власності на наступне майно: квартиру [ADDRESS]; квартиру [ADDRESS]; автомобіль NISSAN Patrol GR TD, 2001 року випуску, реєстраційний номер 50005ВІ; грошові кошти, які виплачені [PERSON] як викупна сума при достроковому припиненні договорів довгострокового страхування життя за полісами №100002074 та №100010181 в загальному розмірі 22853грн.; грошові кошти, які на час припинення шлюбу [PERSON] та [PERSON] зберігались на рахунках ПАТ КБ «Приватбанк» в загальному розмірі 50\~629,36грн. (а.с.4-7). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.07.2015року позов [PERSON]Ф, до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя залишено без розгляду. 30.03.2016року ухвалою апеляційного суду Вінницької області Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.07.2015рокузалишено без змін (а.с.86). Згідно облікової картки №19552442 від 11.06.2013 року [PERSON] зняла з обліку для реалізації автомобіль марки «БМВ», 2008 року випуску та відповідно до облікової картки №20491618 від 25.06.2013 року даний автомобіль було придбано [PERSON] (а.с.12,13). В судовому засіданні допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що що нею був проданий автомобіль марки «БМВ», за яку суму вона не памятає, однак усі кошти за виручений автомобіль нею були витрачені на сімю. Дані покази суд не бере до уваги, оскільки відповідачем та її представником не було надано доказів того, за яку суму було продано спірний автомобіль, а також, що одержані кошти були використані в інтересах сімї. Крім того, на виконання вимог частини 4 статті 65 СК України відповідачем та її представником не було надано доказів щодо надання позивачем згоди на продаж спірного автомобіля. Крім того, відповідач в судовому засіданні посилається на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17.03.2015 року, яке набрало законної сили на підставі ухвали апеляційного суду Вінницької області від 06.04.2015року, згідно мотивувальної частини якого судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] разом зі спільними доньками Катрін та Євою фактично проживають в одному будинку, ведуть господарство, спільно харчуються і несуть витрати на сімю. Однак, дане рішення суд не бере до уваги як доказ того, що [PERSON] кошти за продаж спірного автомобіля, були витрачені в інтересах сімї, оскільки даним рішенням не встановлено такого факту. Положеннями\~ЦК України\~та СК України\~визначено, що дружина та чоловік мають рівні права \~\~на \~\~володіння, \~\~користування \~\~і \~\~розпорядження \~майном, \~що належить\~\~їм\~\~на праві спільної сумісної власності,\~\~якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 60 СК України\~визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно частини третьої\~статті 61 СК України\~якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частина четверта\~ статті 65 СК України\~передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Згідно ч. 2 та ч. 3\~ст. 70 СК України\~при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. У відповідності до п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Відповідно до висновку експерта №3053/16-21 від 08.12.2016 року вартість ідентичного автомобіля БМВ -320і САВRIO, 2008 року випуску, з нормативним пробігом, обємом двигуна 1995 см. куб. та без пошкоджень на ринках України становить станом на 25.06.2013року 251\~220,00грн. (а.с.99-108). На підставі викладеного суд приходить до висновку, що автомобіль «БМВ 3201» є спільною сумісною власністю подружжя, цінним майном, а відповідач розпорядилась ним на власний розсуд без письмової згоди позивача, а тому позивач має право на 1/2 грошової компенсації вартості спірного транспортного засобу, тобто 125\~610,00грн. Проте відповідачем не було виплачено позивачу виручену суму коштів за продаж автомобіля, тому позивач просить стягнути кошти з врахуванням вимог ст. 625 ЦК України, тобто із застосуванням індексу інфляції. Згідно даними державної служби статистики України індекс інфляції наростаючим підсумком за період з липня грудень 2013 року становить 100,3%, січень грудень 2014року 124,9%, січень грудень 2015 року 143,3%, січень листопад 2016 року 111,4% тобто за період з липня 2013 року по листопад 2016 року індекс інфляції становить 199,98%, або 200%. Враховуючи викладене, та те, що відповідачем не доведено, що кошти від реалізації автомобіля були використанні в інтересах сімї, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача грошову компенсацію вартості ? частки автомобіля марки BMW, модель САВRIO, 2008 року випуску, номерний знак [NUMBER] з урахуванням індексу інфляції в розмірі 251\~220,00гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно п. 4 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справ: належать витрати з проведення судових експертиз. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 3833,40гривень, з яких: 2512,20гривень у відшкодування витрат по сплаті судового збору, 1321,20гривень у відшкодування витрат за проведення судової експертизи. На підставі викладеного, згідно ст. 60, 61, 65, 70 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,

Outcome: approved