Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровськ з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальних витрат та моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначив, що він був уповноважений від імені та за довіреністю від [PERSON] продати належне довірителю домоволодіння з земельною ділянкою, що розташовані за адресою: м.Дніпро, вул.Червонопартизанська, буд.99а. Відповідно до цієї довіреності позивач був уповноважений сплачувати належні платежі при підготовці документів на продаж нерухомого майна. 13 червня 2012 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу вищезазначеного домоволодіння з земельною ділянкою. Укладанню вищезазначеного договору вимагало певної підготовчої роботи та значних витрат, грошових коштів, які довіритель позивачу не передав, вважаючи вирішити це питання у наступному. Загальний розмір витрат склав 39897,43 грн. Наприкінці 2012 року позивачу стало відомо про смерть [PERSON] У звязку з тим, що витрати у розмірі 39897,43 грн. [PERSON] позивачу так і не були сплачені, вважає, що вищезазначені витрати повинен сплатити [PERSON], який є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] Крім того, у звязку з невиплатою вищезазначених витрат позивач деякий час був позбавлений можливості реалізувати свої уподобання та бажання, відчув себе шуканим, що негативно позначилося на його психічному стані, змусило позивача сильно нервувати і переживати. Відшкодування заподіяної шкоди позивач оцінює у розмірі 10000 грн., яку також просить стягнути на його користь з відповідача. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні уточнені позовні вимоги не визнав у повному обсязі, просив суд відмовити у їх задоволенні. В обґрунтування заперечень зазначив, що ч. 2\~ст. 1281 ЦК України\~передбачено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. До позову не надано будь-якого документу про те, що позивач предявляв вимоги протягом 6 місяців з моменту відкриття спадщини. Також зазначив, що ч. 4\~ст. 1218 ЦК України\~встановлює, що кредитор спадкодавця, який не предявив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Крім того зазначив, що позивачем не доведено витрати у розмірі 39897,43 грн., оскільки майже у всіх квитанціях, на які посилається позивач, платником є саме [PERSON] а не позивач. Щодо стягнення моральної шкоди зазначив, що відповідно до ч.2 ст.1231 ЦК України до спадкоємця переходить обовязок відшкодування моральної шкоди, завданої спадкодавцем, яке було присуджено судом зі спадкодавця за його життя. У звязку з тим, що рішення про стягнення з [PERSON] на користь позивача не приймалось, позовні вимоги в цій частині також є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Суд, зясувавши позиції сторін, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. З матеріалів справи вбачається, що 31 березня 2010 року [PERSON] уповноважив [PERSON] бути його представником в всіх установах та підприємствах незалежно від форм власності та підпорядкування; продати за ціну та на умовах за власним розсудом належні йому домоволодіння з земельною ділянкою за адресою: м.Дніпро, вул.Червонопартизанська, буд.99а, отримати належні йому від продажу гроші. Згідно розрахунку, який був зроблений позивачем, на підготовчі роботи по продажу вищезазначеного домоволодіння з землею останній сплатив 39897,43 грн. 05 грудня 2012 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-КИ №486606, виданого 13 грудня 2012 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Спадкова справа № 29/2013 до майна померлого 05 грудня 2012 року [PERSON] заведена 18 січня 2013 року Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою на підставі заяви [PERSON] про прийняття ним спадщини після смерті батька. Згідно до\~ст. 608 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Зобов'язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов'язаним з особою кредитора. За змістом ст.1218, ч. 1 ст.1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обовязок відшкодувати майнову шкоду (збитки), що була спричинена спадкодавцем. Передусім до спадкоємців переходить невиконане спадкодавцем зобовязання відшкодувати майнову шкоду та збитки. Це може бути шкода (збитки), що спричинені неналежним виконанням спадкодавцем договірних зобовязань, або та, що була спричинена ним іншим особам внаслідок пошкодження їх майна. За положеннями ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до\~ч. 4ст. 1281 ЦК України, кредитор спадкодавця, який не предявив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою та третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до ч. 2\~ст. 1281 ЦК України, визначені нею строки є преклюзивними (присічними, обмежувальними) строками. Ці строки не призупиняються, не перериваються і не поновлюються. Сплив даних строків, згідно із законом, припиняє існування права вимоги позивача, як кредитора, внаслідок нездійснення свого права. З матеріалів справи вбачається, що про смерть [PERSON] позивачу стало відомо наприкінці 2012 року, про що в судовому засіданні зазначив представник позивача. Доказів того, що відповідач знав про борги [PERSON] в судовому засіданні надані не були. З відповідними вимогами до [PERSON] позивач, до предявлення у 2016 році позову, не звертався, що також підтверджується матеріалами цивільної справи. З вищезазначеного вбачається, що позивачем не предявлено вимог до спадкоємця, що прийняв спадщину у встановлені законом строки, а тому кредитор позбавляється права вимоги. Аналогічний правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року у цивільній справі №6-33цс15 відповідно до якого недотримання кредитором передбачених статтею 1281 ЦК України строків предявлення вимог, (які є присічними, преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача оральної шкоди у розмірі 10000 грн., суд виходить з наступного. Згідно ч.2 ст.1231 ЦК України до спадкоємця переходить обовязок відшкодування моральної шкоди, завданої спадкодавцем, яке було присуджено судом зі спадкодавця за його життя. Дана норма є спеціальною та передбачає обовязок спадкоємця відшкодувати моральну шкоду завдану спадкодавцем виключно у випадку, якщо вона була присуджена судом за життя спадкодавця. Разом з цим, жодних рішень з приводу відшкодування на користь позивача з [PERSON] моральної шкоди, за життя останнього, не ухвалювалось. Відповідно до ч.5 ст.1219 ЦК України до складу спадщини не входять права та обовязки, що нерозривно повязані з особою спадкодавця, зокрема права та обовязки особи кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Як вже зазначалось судом, відповідно до ч.1 ст.608 ЦК України зобовязання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно повязаним з його особою і у звязку з цим не може бути виконане іншою особою. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню. Таким чином, враховуючи викладені норми закону, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову. Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України судові витрати при відмові в задоволенні позову покладаються на позивача.

Outcome: dismissed