Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до Галицького районного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він з відповідачкою [PERSON], перебували у зареєстрованому шлюбі. 31 березня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки 0,1200 га для будівництва житлового будинку, яка розташована в с. Дубівці Галицького району Івано-Франківської області. У грудні 2010 року було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку. Після купівлі земельної ділянки, ними було розпочато будівництво житлового будинку. 31 липня 2015 року [PERSON] видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно житловий будинок, яке знаходиться по вул.. Садова,23, с. Дубівці Галицького району Івано-Франківської області. Вважає, що майно слід віднести до спільного майна подружжя, визнати за ним право власності на 1/2 частину згаданого житлового будинку та ? частину земельної ділянки. В судове засідання позивач не зявився. Представником позивача [PERSON] скеровано до суду заяву, згідно якої позов позивача підтримав повністю, просить справу розглянути у його відсутність Відповідач в судове засідання не зявилася, проте нею скеровано заяву, в якій позов вона визнала повністю та просить справу розглянути у її відсутність. Дослідивши здобуті докази, зясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. 22 грудня 2015 року шлюб між ними було розірвано на підставі рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2015 року. У шлюбі ними набуто майно, яке перебуває у спільній сумісній власності, а саме: земельна ділянка 0,1200 га, на якій побудований житловий будинок, який знаходиться по вул.. Садова,23, с. Дубівці, Галицького району, Івано-Франківської області. Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сімю України, в редакції чинній саном на 22 березня 2012 року, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Дану земельну ділянку та житловий будинок, який на ній побудований, суд відносить до спільної сумісної власності подружжя, оскільки така набута під час шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 28 Кодексу про шлюб та сімю України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. З огляду на те, що сторони фактично мирно врегулювали спір, при поділі спільного майна подружжя, суд застосовує принцип рівності і за відсутності доказів можливості реального поділу спірної земельної ділянки та житлового будинку, який на ній побудований, суд визначає ідеальні частки кожного та залишає спірну земельну ділянку та житловий будинок, який на ній побудований у спільній частковій власності. На підставі наведеного та

Outcome: approved