Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що з 17 лютого 1996 року по 01 січня 2013 року перебував у шлюбі з відповідачем, за час шлюбу сторонами придбані квартира [ADDRESS] та квартира [ADDRESS], право власності на які зареєстровано за відповідачем. Оскільки, згода щодо розподілу майна між подружжям в позасудовому порядку не досягнута, позивач вимушений звернутись з позовом до суду. Представник позивача, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав суду заяву в якій підтримав уточнені позовні вимоги, просить розглянути справу в його відсутність. Відповідач, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, надала суду заяву в якій позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення, справу просить розглянути в її відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 17 лютого 1996 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб зареєстрований відділом РАГС виконкому Ленінської районної ради народних депутатів міста Одеси. Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 01 жовтня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. В період шлюбу сторонами придбане нерухоме майно, а саме: на підставі договору купівлі-продажу від 04.03.2009 року квартира [ADDRESS] та на підставі договору купівлі-продажу від 30.08.2012 року квартира [ADDRESS], право вланості на які зареєстроване за [PERSON]. Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Законодавцем встановлена презумпція, що кожна річ, набута за час шлюбу, окрім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 2. ст. 60 Сімейного кодексу України). Для визначення речей, набутих за час шлюбу, об'єктами спільної сумісної власності подружжя, не має значення, на ім'я кого з них оформлене це майно. Відповідно до статті 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення Згідно ст. 71 Сімейного кодексу України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Враховуючи викладене, у відповідності до ч. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», згідно якої у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд вважає можливим поділити спільне сумісне майно подружжя визнавши за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS], а за [PERSON] визнати право власності на квартиру [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved