Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до Управління поліції охорони в Сумській області, та остаточно уточнивши позовні вимоги, мотивує свої вимоги тим, що 23 січня 2019 року наказом № 20 о/с відповідачем його було звільнено з роботи на підставі ст. 40 п. 1 КЗпП України (за скороченням штату). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 08 жовтня 2019 року по справі № 591/1141/19 було задоволено вимоги позивача, скасовано наказ Управління поліції охорони в Сумській області № 20 о/с від 23 січня 2019 року, поновлено позивача на посаді водія автотранспортних засобів чергової частини сектору моніторингу та комунікації Управління поліції охорони в Сумській області, стягнуто з відповідача за час вимушеного прогулу з 24 січня 2019 року по 07 жовтня 2019 року середній заробіток. Вказаними незаконними діями відповідач порушує нормальні умови життя позивача. Вказує, що робота в поліції є єдиним джерелом його заробітку, що забезпечує життєдіяльність його сім`ї. Його дружина пенсіонер. Останнє звільнення позбавило позивача роботи та доходів з 24 січня 2019 року по 07 жовтня 2019 року і весь цей час він вимушений був шукати інші джерела доходів, що також впливало на відносини в сім`ї та призвело до напруги та моральних переживань, порушення його нормальних життєвих стосунків. В зв`язку з цими обставинами та постійним перебуванням у стресовому стані із-за постійного очікування чергових придуманих відповідачем для нього проблем у позивача порушився нормальний сон, він важко засинає та прокидається з відчуттям втоми і з поганим настроєм, відчуває себе пригнічено, знервовано, постійно думає про ці проблеми, в результаті чого став дратівливим і збудженим. У позивача втрачено бажання йти на роботу, так як він відчуває конфліктну атмосферу навкруги себе та очікує нових непорозумінь з роботодавцем, у нього знизилась працездатність і з`явився відчутний головний біль. На захист своїх прав позивач на протязі тривалого часу витрачає багато часу, так як змушений витрачати час та сили на захист своїх прав у суді. Внаслідок такого ставлення до позивача та таких дій з боку керівництва, він перебуває у постійному емоційно напруженому стані, що впливає на його здоров`я, відносини в сім`ї і з оточуючими як на роботі, так і поза нею. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в розмірі 15000 грн. 00 коп. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 20 травня 2020 року відкрито провадження у вказаній справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 13 серпня 2020 року об 11 год. 00 хв. 09 червня 2020 року на адресу суду від Управління поліції охорони в Сумській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому висловлюється незгода з позовом [PERSON] , та вказується на те, що твердження позивача щодо завдання йому моральної шкоди та настанням негативних для його здоров`я і сім`ї наслідків вважає немотивованими, не підтвердженими належними та допустимими доказами і такими, що являються надуманими позивачем. Щодо твердження позивача, що звільнення його позбавило роботи та доходів на тривалий час, він вимушений був шукати інші джерела доходів, що також впливало на відносини в сім`ї та призвело до напруги і моральних переживань, а також порушення нормальних життєвих стосунків, відповідач вважає надуманими, оскільки за весь період прогулу з 24 січня 2019 року по 07 жовтня 2019 року грошові кошти в сумі 31137 грн. 75 коп. на підставі рішення Зарічного районного суду м. Суми від 08 жовтня 2019 року відповідачем були сплачені в повному обсязі. Вказує, що позивачем не доведено жодних із складових, необхідних для настання для відповідача моральної відповідальності за ст. 1167 ЦК України, а саме: наявності та розміру спричиненої відповідачем позивачу шкоди; протиправної поведінки відповідача у відношенні до позивача; вину відповідача у заподіянні моральної шкоди позивачу; причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача і настанням внаслідок цього моральної шкоди, що виключає відповідальність відповідача у заподіянні моральної шкоди позивачу взагалі. Посилаючись на вказане, просить відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог в повному обсязі. 13 серпня 2020 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено на 22 грудня 2020 року в зв`язку з витребуванням матеріалів справ. 17 листопада 2020 року від представника відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких висловлюється незгода з заявленим позовом (а.с. 90-97). 22 грудня 2020 року в зв`язку з зайнятістю головуючого судді в судовому засіданні по кримінальній справі № 587/520/18 розгляд справи відкладено до 10 год. 30 хв. 17 березня 2021 року. 17 березня 2021 року протокольною ухвалою суду в зв`язку з необхідністю витребування матеріалів справи та неявкою представника відповідача з належними повноваженнями розгляд справи відкладено до 08 липня 2021 року о 14 год. 30 хв. В зазначеному судовому засіданні позивач підтримав заявлені ним позовні вимоги в уточненому позові, представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, вислухавши осіб, які приймають участь у справі, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 08 жовтня 2019 року у справі №591/1141/19 за позовом [PERSON] до Управління поліції охорони в Сумській області про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу позовні вимоги задоволено. Скасовано наказ Управління поліції охорони в Сумській області № 20 о/с від 23 січня 2019 року про звільнення [PERSON] , водія автотранспортних засобів чергової частини сектору моніторингу та комунікації Управління поліції охорони в Сумській області згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України (за скороченням штату); поновлено позивача на посаді водія автотранспортних засобів чергової частини сектору моніторингу та комунікації Управління поліції охорони в Сумській області; стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24 січня 2019 року по 07 жовтня 2019 року в сумі 20636 грн. 00 коп., а також на користь держави судовий збір у сумі 1536 грн. 80 коп. (а.с. 15-19). Вказаним рішенням\~суду встановлено,\~що пропонуючи\~позивачу 21\~листопада 2018\~року для\~подальшого працевлаштування\~вакантні посади,\~відповідачем,\~на відміну\~від інших\~працівників -\~водіїв автотранспортних засобів чергової частини сектору моніторингу та комунікації Управління поліції охорони в Сумській області, посади яких підлягали скороченню, не була запропонована посада водія автотранспортних засобів логістики центра технічної охорони Управління поліції охорони в Сумській області, яка відповідала професії позивача. При цьому суду не надано належних та допустимих доказів, які б вказували на те, що така посада не була вакантною. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позивача\~звільнено з роботи з порушенням його трудових прав та положень\~пункту 1\~статті 40 КЗпП України, оскільки йому не було запропоновано усі\~вакантні конкретні посади\~на підприємстві, а належні та допустимі докази вчинення відповідачем таких дій відсутні. Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється\~статтею 237-1 КЗпП України. Стаття 237-1\~КЗпП України\~передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування шкоди визначається законодавством. Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди. За змістом указаного положення закону підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 13\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня\~\~\~\~1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~роз`яснено, що відповідно до\~статті 237-1 КЗпП України\~за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин. Враховуючи, що\~КЗпП України\~не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди у разі порушення трудових прав працівників, а\~стаття 237-1 цього Кодексу\~передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір такого відшкодування суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у житті та з урахуванням інших обставин справи. Під час судового розгляду встановлено, що дії відповідача щодо незаконного звільнення позивача за наказом № 20 о/с від 23 січня 2019 року призвели до порушення його законних прав, завдали моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В той же час, визначаючи розмір завданої позивачу моральної шкоди, суд враховує характер порушення його прав, тяжкість і істотність вимушених змін у житті внаслідок порушення трудових прав та зусиль, вжитих для їх відновлення, виходячи з засад\~розумності та справедливості, визначає розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 1500 грн. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати в розмірі 84 грн. 08 коп. (840 грн. 80 коп. х 10%= 84 грн. 80 коп.).

Outcome: partial