Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] В позовній заяві посилався на те, що з 09 вересня 2000 року по жовтень 2016 року перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON],[INFO], який після припинення шлюбу проживав разом з матір'ю. 25 серпня 2016 року рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області стягнуто з позивача на користь [PERSON] аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно. З 02 листопада 2016 року син за згодою матері переїхав на постійне місце проживання до нього і на даний час постійно проживає разом з ним та перебуває на його особистому утриманні, проте відповідач не відмовилась від отримання аліментів, не відкликала виконавчий лист і вони продовжують з нього стягуватись на користь відповідача, що він вважав не доцільним, оскільки дитина проживає з ним і перебуває на повному його утриманні. У зв'язку з цим просив припинити стягнення з нього аліментів на користь його колишньої дружини на утримання їх неповнолітнього сина з 02 листопада 2017 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, відзив не подала, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином в т.ч. відповідно до ч.8 ст. 128 ЦПК України (а.с. 17, 24, 25,31). Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що згідно з рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25 серпня 2016 року з позивача [PERSON] стягнуто аліменти на користь відповідача [PERSON], на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 26 липня 2016 року і до повноліття дитини (а.с. 4). Згідно довідки голови будинкового комітету від 29 грудня 2017 року [PERSON] проживає за адресою [INFO] і з листопада місяця 2017 року на його утриманні знаходиться син [PERSON], [INFO] (а.с.7). Останній навчається у 10-Б класі Миргородської загальноосвітньої школи I-III ступенів № 9 ім. І.А.Зубковського, що підтверджується довідкою цього навчального закладу № 05-07/560 від 28.12.2017 (а.с.6). Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршенням або поліпшенням здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Згідно з ч.2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Аналізуючи зазначені норми права суд приходить до висновку, що в даному випадку в судовому засіданні достовірно встановлений факт, що на даний час дитина [PERSON] проживає разом з батьком та перебуває на його утриманні. Таким чином, оскільки дитина проживає з батьком, стягнення з останнього аліментів на утримання дитини на користь матері, яка проживає окремо, є необґрунтованим та не відповідає інтересам дитини, тому суд вважає, що наявні підстави для припинення стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини починаючи з дня набрання рішенням законної сили, а не з 02 листопада 2017 року, оскільки діючим законодавством не передбачено припинення стягнення аліментів за минулий період, тому позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягти 640,00 грн. у відшкодування сплаченого судового збору.

Outcome: partial