Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні правом власності. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що йому на підставі договору купівлі продажу квартири від 06.07.2009 року належить квартира розташована за адресою: [ADDRESS]. 10.06.2011 року за вищезазначеною адресою зареєструвалась відповідач, оскільки реєстрація була необхідна для працевлаштування. З грудня 2011 року відповідач припинила проживати в квартирі, особистих речей в квартирі не має. Позивач багаторазово звертався до відповідача з проханням знятись з реєстрації, відповідач відмовляється. В звязку з вище наведеним, просив суд усунути перешкоди в користуванні жилим приміщенням та визнати [PERSON], [INFO], такою що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] та зняти її з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, та підтвердив доводи викладені в позовній заяві. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутності відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що є сусідом позивача. Відповідачку знає, вона проживала з позивачем та була зареєстрована в квартирі. Більше двох років в зазначеній квартирі не проживає. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписаної від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. З матеріалів справи вбачається, що згідно договором купівлі продажу від 06.08.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Луганської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 9798, [PERSON] продала, а [PERSON] купив однокімнатну квартиру, яка знаходиться у [ADDRESS]. Згідно з витягом з Державного реєстру правочинів № 7586741 від 06.08.2009 року, в Державному реєстрі правочинів зареєстрований договір купівлі- продажу від 06.08.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Луганської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 9798. Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 23663384 від 25.08.2009 року, квартира, яка знаходиться за адресою: Луганська обл, [ADDRESS] належить [PERSON], на праві приватної власності на підставі договору купівлі продажу від 06.08.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Луганської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 9798. Згідно з довідкою № 175 від 28.04.2015 року, виданої Комунальним підприємством «ЛЖЕК № 3», за адресою [ADDRESS], [PERSON], за вищезазначеною адресою з грудня 2011 року та по теперішній час не проживає. Згідно з довідкою № 174 від 29.05.2015 року, виданої ЛКП «Бюро технічної інвентаризації» право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 06.08.2009 року. Згідно з довідкою № 5610 від 04.06.2015 року, виданої КП «Паспортна служба» за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. За таких обставин враховуючи, що відповідач [PERSON] дійсно не проживає у квартирі за адресою [ADDRESS] з 2011 року, та існування реєстрації відповідача у квартирі позивача обмежує його права, як власника квартири, у звязку чим суд вважає, що є підстави визнати [PERSON], [INFO], такою що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. Суд не може задовольнити вимоги позивача в частині зняття відповідача з реєстраційного обліку, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється в день звернення особи на підставі заяви особи, рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином рішення суду про усунунення перешкоди в користуванні власністю шляхом визнання відповідача такою, що втратила права користування житловим приміщенням є підставою для подальшого зняття відповідача з реєстраційного обліку на підставі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а тому вимога про зняття відповідача з реєстраційного обліку є передчасною та безпідставною.

Outcome: partial