Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-04 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя, просить визнати неналежним виконанням договору, оскільки відповідачем не дотримано необхідні умови для відрахування (розірвання договору) у відповідності з положенням «Про оцінювання…» та нормою що міститься в цьому положенні, визнати рішення про відрахування (розірвання договору) протиправним, скасувати наказ про відрахування, поновити в закладі освіти. Покликається на те, що відповідач в односторонньому порядку відмовляється від зобов`язань договору №501Д-МО36 «Про підготовку фахівця з вищою освітою», в якому визначено, що договір розривається за згодою сторін. Також, в положенні «про оцінювання здобувачів вищої освіти Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя» зазначено, що «Здобувач вищої освіти, який не склав більше двох дисциплін за відомістю К… відраховується з університету». Вважає, що такі обставини не настали, не оформлено протокол про розірвання договору та в односторонньому порядку розірвав договір. Від Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача просить закрити провадження у справі. Покликається на те, що спір щодо відрахування позивача з університету вже був предметом судового розгляду у справі №607/319/19, постановою Тернопільського апеляційного суду в задоволенні позову відмовлено. Тому є підстави для закриття провадження у справі. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 липня 2021 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Розглянувши справу судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини. Як видно з постанови Тернопільського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року у справі №607/319/19 за позовом [PERSON] до Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя про скасування наказу та поновлення в університеті, суд апеляційної інстанції постановив апеляційну скаргу Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя задовольнити. Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2019 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити [PERSON] в задоволенні позову до Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя про визнання рішення про відрахування незаконним та поновлення на навчанні у вищому навчальному закладі. Сулами встановлено такі обставини: У вересні 2014 року позивач був прийнятий на навчання в ТНТУ імені І.Пулюя на денну форму навчання, факультету інженерії машин, споруд та технологій, освітньо-кваліфікаційний рівень бакалавр за напрямком підготовки 6.050504 - зварювання, на навчання за кошти державного бюджету. 01.09.2014 року між сторонами справи було укладено угоду №501Д-МОЗБ про підготовку фахівців з вищою освітою Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя, згідно з умовами якого ЗВО зобов`язався, у тому числі, забезпечити якісну теоретичну і практичну підготовку фахівця з вищою освітою згідно з навчальними планами, програмами та вимогами освітньо кваліфікаційної характеристики підготовки фахівця вищого рівня, а студент оволодіти всіма видами професійної діяльності, передбаченими відповідною кваліфікаційною характеристикою фахівця за напрямком підготовки 6.050504 - зварювання, до закінчення ЗВО обрати, погодити місце роботи і подати відповідний рекомендаційний лист від роботодавця. Угода набрала чинності з дня підписання та діє до 30.06.2018 року. Наказом №4/9-201 від 06.06.2018 року ректора Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя «Про відрахування студента факультету інженерії машин, споруд та технологій», за академічну неуспішність студента [PERSON] , денна форма навчання, 6.050504 зварювання, освітньо-кваліфікаційний рівень бакалавр, група МЗ-41, відраховано з ЗВО з 04.06.2018 року. При цьому, як видно із тексту позовної заяви, рішень судів, вказував на порушення умов договору про підготовку фахівців. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, суд доходить таких висновків. Статтею 255\~ЦПК України визначено підстави закриття провадження у цивільній справі. Зокрема, згідно пункту 3 частини першої статті\~255 ЦПК України\~суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Закриття провадження у справі у цьому випадку можливе лише за умови, що вже існує рішення суду, яке набрало законної сили, і це рішення ухвалено за наслідками розгляду спору (позову), який розглядається між тими самими сторонами, про той самий предмет спору і з тих самих підстав. Таким чином, необхідність застосування пункту 3 частини першої статті\~ 255\~ЦПК\~обумовлена, зокрема, неприпустимістю розгляду судами одного і того ж спору двічі. Зважаючи на те, що позовні вимоги про визнання рішення про відрахування (розірвання договору) протиправним, скасування наказу про відрахування, поновлення в закладі освіти були предметом дослідження по цивільних справі №607/319/19 з приводу спору між тими самими сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав, в яких ухвалено судові рішення, що набрали законної сили, тому, суд вважає, що провадження у справі в цій частині слід закрити у на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України. Що стосується позовних вимог про визнання неналежним виконанням договору, оскільки відповідачем не дотримано необхідні умови для відрахування (розірвання договору) у відповідності з положенням «Про оцінювання…» та нормою що міститься в цьому положенні, суд вважає, що в цій частині позов не підлягає до задоволення, зважаючи на таке. Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №925/1265/16 (провадження №12-158гс18)). Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17 (провадження №14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі №905/1926/16 (провадження №12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц (провадження №14-338цс18). Відтак застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача. Вимоги про визнання неналежним виконанням договору, оскільки відповідачем не дотримано необхідні умови для відрахування (розірвання договору) у відповідності з положенням «Про оцінювання…» та нормою що міститься в цьому положенні, не приведе до поновлення майнових прав позивача. Зазначене свідчить про те, що позивачем обрано неналежні способи захисту своїх порушених прав. Тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed