Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення на її користь аліментів на утримання їхніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, щомісячно і до досягнення ними повноліття. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач є батьком дітей, які проживають з нею, при цьому він матеріальної допомоги на їх утримання в повному обсязі не надає, хоча має постійне місце роботи та отримує відповідні доходи. Окрім того позивач заявляла позовну вимогу про стягнення додаткових витрат на утримання дітей, яка ухвалою Рівненського міського суду від 23 грудня 2016 року залишена без розгляду, в зв'язку з подачею відповідної заяви позивачем. У судовому засіданні позивач позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач позовні вимоги визнав частково, зазначивши, що згоден сплачувати аліменти на утримання своїх дітей у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), оскільки змушений винаймати житло, сплачувати кредити, які були взяті за час спільного із позивачем життя, сплачувати комунальні послуги як за орендовану квартиру, так і квартиру де проживає позивач з дітьми. Окрім того, він завжди сумлінно виконував свої батьківські обовязки. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та наявні у них докази, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено, позивач та відповідач з 21 липня 2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 вересня 2016 року. Під час перебування у шлюбі у позивача та відповідача народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. На час розгляду справи діти проживають разом з позивачем в службовій квартирі за адресою: вул. Д. Галицького, 5/138, м. Рівне, що не заперечувалося відповідачем. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі -\~СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що відповідач проживає окремо і достатньої участі в утриманні своїх дітей не приймає, при цьому домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на дітей відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їхніх дітей. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.\~\~ Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають значення. Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивача суд враховує, що відповідач має постійне місце роботи, працює в Управлінні Служби безпеки України в Рівненській області, і відповідно постійний дохід, також суд враховує відсутність будь-яких даних про наявність у відповідача чи у їхніх спільних з позивачем дітей захворювань, що потребували б додаткових витрат, та відсутність будь-яких відомостей про перебування на утриманні відповідача інших осіб. Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що він не може сплачувати аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частки всіх видів його доходу (заробітку) у звязку з тим, що вимушений сплачувати щомісячно кошти по кредитам та оренду плату за квартиру, так як в першу чергу він зобовязаний утримувати дітей. Крім того, відповідач не довів суду, що сплата кредитів та орендної плати є виключними обставинами, які унеможливлюють сплату аліментів в зазначеному розмірі. Відповідач не позбавлений права подати позов про поділ спільного майна подружжя з покладенням на позивача частини кредитних зобов'язань. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Відповідно позов підлягає задоволенню. При цьому, на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред'явлення позову, тобто з 10 листопада 2016 року. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання їхніх дітей, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 10 листопада 2016 року по 09 грудня 2016 року. З приводу стягнення судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, а саме судового збору, суд враховує, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року, позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За таких обставин, враховуючи, що позов підлягає задоволенню повністю, з відповідача в дохід держави, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», необхідно стягнути судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved