Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON], про відшкодування матеріальної та моральної шкоди спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в результаті ДТП, яка мала місце 22 серпня 2013 року по вул. Жуковського, було заподіяно шкоду автомобілю «MAZDA 323», державний номерний знак [NUMBER], який належить йому на праві власності. Постановою Жовтневоого районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2013 року [PERSON], який керував транспортним засобом «HYUNDAI» державний номерний знак [NUMBER], було визнано винним у скоєні вказаної ДТП. У зв'язку із тим, що відповідач в добровільному порядку ухиляється від відшкодування завданої шкоди, позивач був змушений звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 2 500 гривень та моральної шкоди у розмірі 2 000 гривень спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також просив стягнути на його користь судові витрати. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 74-76 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розряду справи не звернувся, тому суд відповідно до ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 22 серпня 2013 року [PERSON] приблизно з 11 години до 14 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем «HYUNDAI» державний номерний знак [NUMBER] и рухаючись по вул. Жуковського в м. Дніпропетровську, не урахував дорожньою обстановку і не вірно обравши безпечну відстань допустив зіткнення з автомобілем «MAZDA 323», державний номерний знак [NUMBER], який стояв припаркований з правого боку від нього, порушив Правила дорожнього руху України, спричинивши пошкодження зазначеному транспортному засобу. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.11.2013 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді накладення на нього штрафу у розмірі 425 грн. У результаті дорожньо - транспортної пригоди, належний позивачу автомобіль «MAZDA 323», державний номерний знак [NUMBER], було пошкоджено, а вартість матеріального збитку склала 2 500 гривень. Як встановлено судом і підтверджено матеріалами справи відповідачем не було здійснено жодних виплат, щодо компенсації позивачу спричинених збитків внаслідок дорожньо-транспортна пригоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. При цьому ч. 4 ст. 61 ЦПК України встановлено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, обов'язкова для суду що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір моральної шкоди, заподіяної позивачу, суд приймає до уваги моральні страждання, які він зазнав та інші негативні наслідки, що змусили позивача звертатись до суду за захистом свого порушеного права, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 2 000 грн. Отже, вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] нанесеної йому внаслідок ДТП матеріальної та моральної шкоді у розмірі 4 500 гривень є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, позивач, відповідно до Договору про надання правової допомоги від 05.09.2013 року та Акту прийому-передачі виконаних робіт від 02.06.2014 року, поніс витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн. Відповідно до ст. 84, 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне, стягнути з стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 487 гривень 20 копійок., та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000грн.

Outcome: approved