Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з вказаним вище позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що його батьком є Боб»як М.М., що підтверджується свідоцтвом про народження, який сплачував аліменти до досягнення ним повноліття. 17.10.2013 року він змінив прізвище з Боб»як на [PERSON]. З 01.09.2013 року він навчається в державному вищому навчальному закладі «Дрогобицький коледж нафти і газу», зокрема є студентом денної форми навчання, яке закінчить 30 червня 2016 року. Разом з тим, він проживає з матір»ю [PERSON] і знаходиться на її утриманні, що також стверджується довідкою Довжанської сільської ради від 05.05.2015 року № 157. У зв»язку з навчанням він несе витрати на проїзд, харчування, купівлю одягу, придбання методичних посібників, роздрукування матеріалі, придбання канцелярських товарів. Стипендії в сумі 550 грн. не вистачає для задоволення всіх необхідних потреб в зв»язку з навчанням, інших доходів в нього не має, тому він змушений звернутися з даним позовом в суд. Позивач [PERSON], в судова засідання не з»явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити. Відповідач [PERSON]»як [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, зокрема просить стягувати аліменти в меншому розмірі. Вислухавши пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що батьком [PERSON] (17.10.2013 року змінив прізвище з Боб»як на [PERSON]) [PERSON] є Боб»як [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про зміну імені. З 01.09.2013 року [PERSON] навчається в Державному вищому навчальному закладі «Дрогобицький коледж нафти і газу», зокрема є студентом денної форми навчання, яке закінчить 30 червня 2016 року, що підтверджується довідкою № 122 від 11.03.2015 року виданою Державним вищим навчальним закладом «Дрогобицький коледж нафти і газу». [PERSON] проживає з матір»ю [PERSON] і знаходиться на її утриманні, що також стверджується довідкою Довжанської сільської ради від 05.05.2015 року № 157. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесіє Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989p., батько (- ки) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення знайшло своє відображення в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) закріплюється в сімейному законодавстві (ст. 180 СК України). Обовязок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобовязання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обовязок утримувати дітей виникає з моменту їх народження. Статтею 198 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати своїх звнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони ожуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов»язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка син, які продовжують навчання. Пункт 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» урегулював, що обов»язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких ридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років: продовження ними навчання: потреба у зв»язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Батьки повинні робити все можливе для утримання своїх дітей, оскільки повнолітні діти, через свій молодий вік, стан фізичного розвитку, навчання у ВУЗі як правило, не можуть самі себе утримувати, не мають можливості повноцінно працювати. Статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 даного Кодексу. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін. Разом з тим, суд вважає за доцільне роз'яснити сторонам, що мати та батько - найрідніші для дитини люди на землі, тому одним із найосновніших їхніх немайнових прав є можливість постійного або хоча б систематичного спілкування: безпосереднього (прямого), телефонного, листовного. Дитина має природну потребу і право спілкуватися з обома батьками. Відсутність батьківської лінії виховання, справляє на дитину негативний вплив, а брак материнської любові є психологічною травмою на все життя. Разом з тим, спілкування з батьком - це право, а не обов'язок дитини. Якщо дитина через певні обставини відмовлятиметься бачитися з батьком, силувати її ніхто не має права. Такий примус буде актом неповаги до дитини Суд переконаний, що позивач потребує допомоги оскільки продовжує навчання, а відповідач зобов»язаний та взмозі таку допомогу надавати, однак оскільки позивач не додав жодних підтверджень про доходи відповідача, і не відомо з чого виходив при визначенні розміру аліментів, то позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно вимог ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved