Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука із позовом до Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання права власності за набувальною давністю. Свої вимоги позивач мотивував тим. що він є власником 9/25 частин житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS]. Інші 16/25 частин житлового будинку належали [PERSON]. Станом на 2005 рік ним було побудовано гараж з оглядовою ямою та погріб під частиною будівлі. До теперішнього часу він безперервно володіє всім майном за адресою: [ADDRESS], в тому числі і 16/25 частиною житлового будинку, що належала померлому [INFO] [PERSON]. Протягом 2016 року ним здійснено окремі роботи з електропостачання приватного гаражу-сараю по [ADDRESS], а також оплата відповідних послуг. Отже з 2001 року, після смерті [PERSON] він відкрито, безперервно володів та добросовісно користувався, належною останньому частиною будинку, тобто усім домоволодінням цілком. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд визнати за ним право власності на нерухоме майно - 16/25 частин домоволодіння по [ADDRESS], Полтавської області, в порядку набувальної давності. В судовому засіданні позивач та його представник, [PERSON], позов підтримали та просили задовольнити. Зазначили, що [PERSON] є власником 9/25 частин житлового будинку по [ADDRESS]. В даному будинку до 2001 року проживав його співвласник [PERSON]. Будинок був старим та руйнувався. Після смерті [PERSON] будинок розвалився. Позивач вивіз сміття, встановив новий паркан і збудував на земельній ділянці гараж-сарай. Родичі [PERSON] до них не звертались, спадкоємців у померлого не було. Представник відповідача, Василевська Ю.О., проти задоволення позову заперечувала з підстав, викладених в письмових запереченнях. Зазначила, що позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження виникнення права власності на 16/25 частин домоволодіння по [ADDRESS]. Вказала, що за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого не відомий. Допитані судом свідки, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], повідомили, що будинок [ADDRESS] був дуже старий і руйнувався ще за життя [PERSON]. Після його смерті хата розвалилась повністю. [PERSON] прибрав сміття, впорядкував земельну ділянку та збудував гараж. Вказали, що після смерті [PERSON] спадкоємці не з'являлись і ніхто не претендував на його частину будинку. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 9/25 частин житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що в цілому складається з: житлового будинку літ.Аа, жилою площею 23,4 кв.м, огорожі №1,2, розташованих на земельній ділянці площею 300 кв.м., що підтверджується копією договору дарування частини житлового будинку, посвідченого 13.06.2001 приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON], копією технічного паспорту на житловий будинок. Власником 16/25 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] був [PERSON], який помер [INFO]. Вказані обставини, підтверджуються довідкою відділу РАЦС Кременчуцького міськвиконкому від 01.10.2001, а також копією договору дарування частини будинку, посвідченого 16.01.1997 приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Веселовським А.Г., який міститься в матеріалах інвентаризаційної справи. За змістом ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч. 1 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.. Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. На думку суду, право власності за набувальною давністю може бути визнано за наявності сукупності вищевказаних обставин, а також за умови існування об'єкта володіння. Такий об'єкт повинен відноситись до будь-якої форми власності. В даному випадку об'єкт повинен бути віднесений до нерухомого майна, оскільки позивач просить визнати за ним право власності на 16/25 частини домоволодіння по [ADDRESS], Полтавської області. Однак, в судовому засіданні допитані свідки повідомили суду про те, що частина будівлі, яка належала [PERSON], після смерті останнього була зруйнована і наданий час її фактично не існує. Вказані обставини не оспорювались позивачем, а також підтверджуються матеріалами інвентаризаційної справи на [ADDRESS] Крім того, допитані свідки підтвердили те, що фактично позивач користується земельною ділянкою за вищевказаною адресою, а не будівлею. На думку суду, підстави для визнання права власності за набувальною давністю, зокрема добросовісність, відкритість та безперервність володіння, тісно пов'язані із самим об'єктом права власності. Тобто, відсутність об'єкта права власності виключає можливість володіти ним добросовісно, відкрито та безперервно. Отже приймаючи до уваги той факт, що частина домоволодіння на яку позивач просить визнати право власності на даний час фізично не існує, суд вважає, що передумови для набуття права власності за набувальною давністю відсутні. Також суд відзначає, що земельна ділянка, якою фактично користується [PERSON] не належала померлому [PERSON] на праві власності, а тому на неї також не може бути визнано право власності за набувальною давністю. Відтак, суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати суд покладає на позивача.

Outcome: dismissed