Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про припинення права на частку у спільному майні, сплату грошової компенсації та визнання права власності на 1/2 частку квартири, третя особа - Сєвєродонецький міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, посилаючись на наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі. У 2007 році [PERSON] інвестував свої власні грошові кошти у будівництво житлового будинку по пр. Гвардійський у 80 мікрорайоні. На підставі рішення Виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради № 1293 від 01 липня 2008 року за [PERSON] оформлено право приватної власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS]. На підставі цього, Сєвєродонецька міська рада видала [PERSON] свідоцтво про право власності на нерухоме майно серія САВ № 535294 від 03 липня 2008 року, яке було зареєстроване в Сєвєродонецькому МБТІ за № 23842744 від 04 липня 2008 року. Відразу, 27 липня 2008 року [PERSON] зареєструвався у вищевказаній квартирі свою на той час дружину [PERSON], [PERSON] зареєстрував у зазначеній вище квартирі аж 18 вересня 2008 року. Але мешкати у квартирі [ADDRESS] неможливо, так як там булі голі стіни. На перший час [PERSON] якось спільно обладнали собі житло, але лише тому, що на той час вже іншого житла у [PERSON] не було, оскільки він його продав для того, щоб в повному обсязі сплатити внесок за спірну квартиру. Мешкати у квартирі [ADDRESS] [PERSON] розпочало у 2010 році. Але спільне життя у подружжя не склалося, сторони недовго прожили у спірній квартирі. Відповідач [PERSON] пішла від позивача у квітні 2011 року, а вже у вересні 2011 року вона остаточно забрала свої речі і пішла з даної квартири. Факт того, що [PERSON] не мешкає з вересня 2011 року у спірній квартирі підтверджується актом від 01 вересня 2014 року. Офіційно шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний 07 листопада 2012 року на підставі рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області № 1227/6171/2012 від 07 листопада 2012 року. Так як [PERSON] не мешкала у квартирі [ADDRESS] з вересня 2011 року, власницею квартири не була, тому 18 листопада 2014 року [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою. Рішенням Сєвєродонецького міського суду по справі № 428/7089/14-ц [PERSON] визнана такою, що втратила право користування квартирою № 14 у буд. № 71-А по пр. Гвардійський. З травня 2011 року [PERSON] розпочав мешкати однією сімєю з [PERSON]. Пізніше [PERSON] та [PERSON] (раніше [PERSON]) [PERSON] офіційно зареєстрували шлюб та в них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Мешкаючи разом у квартирі [ADDRESS] - [PERSON] та [PERSON] з травня 2011 року зробили ремонт у квартирі для того, щоб зробити її придатною для проживання родини, на який було витрачено загальну суму 142664 гривні 50 копійок та придбали меблі, які є вбудованими і тому є невідємною частиною квартири на загальну суму 34018 гривень 00 копійок. Також з 2011 року родина [PERSON] та [PERSON] самостійно сплачували усі необхідні житлово-комунальні послуги по утриманню квартири [ADDRESS], а саме: квартирну плату, водопостачання, газопостачання на загальну суму 27227 гривень 99 копійок. Відповідач [PERSON] до спірної квартири не мала жодного відношення, але, не дивлячись на це, вона, а точніше її колишній представник, скориставшись обставинами, що діяли на той час у місті (діями АТО), звернулася потайки до суду та рішенням Сєвєродонецького міського суду № 428/2476/14-ц від 13 червня 2015 року [PERSON] виділено у власність 1/2 частку квартири [ADDRESS]. Потім, коли ситуація в місті нормалізувалася і місто не було більше окупованим, [PERSON] намагався оскаржити рішення суду. Для цього звернувся до спеціаліста, так як він особисто не володіє юриспруденцією та не знає, яким чином оскаржувати рішення суду. Але спеціаліст халатно поставився до цього питання, впевнив [PERSON]М, про те, що рішення суду буде однозначно скасовано, не пояснив йому, які необхідно зібрати та надати суду докази того, що він є одноособовим власником спірної квартири. Саме тому апеляційний суд залишив рішення Сєвєродонецького міського суду без змін. З рішенням апеляційного суду [PERSON] вдалося ознайомитися лише у червні 2015 року і саме тому він дізнався, що має право на звернення до суду з позовом до [PERSON] для відшкодування коштів, особисто їм витрачених на ремонт, облаштування та утримання спільної з його колишньою дружиною квартири. Саме у звязку з цим, [PERSON] у червні 2015 року звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовом про відшкодування коштів, понесених на ремонт, облаштування та утримання спільного майна. 16 вересня 2015 року Сєвєродонецький міський суд прийняв рішення по справі № 428/6008/15-ц, яким стягнув з [PERSON] на користь [PERSON] суму на відшкодування витрат по поліпшенню та облаштуванню і утриманню квартири, а також судові витрати, у загальному розмірі 102618,84 грн. Виконавчий лист по справі № 428/6008/15-ц був предявлений до відділу ДВС Сєвєродонецького МУЮ для примусового виконання, але до сьогоднішнього дня з [PERSON] не утримано жодної копійки. Не дивлячись на те, що відповідачу було виділено у власність 1/2 частку квартири, вона ніяких дій щодо її утримання, проживання у ній чи то будь-якого користування з червня 2014 року по сьогоднішній день не вчинила. З вересня 2011 року постійно мешкає десь у іншому місці, до квартири [ADDRESS] разу з вересня 2011 року не приходила, не зареєстрована у спірній квартирі з квітня 2015 року. Увесь цей час [PERSON] разом зі своєю родиною самостійно утримують спірну квартиру, сплачують усі необхідні комунальні платежі, роблять необхідні ремонти, утримують в санітарному стані. Кошти, які присуджені судом за частковий період компенсації за утримання квартири та її поліпшення, [PERSON] не сплачує. Не утримувати частку квартири, що належить [PERSON] неможливо, так як це є єдина квартира і є неподільною річчю. [PERSON] надалі утримувати частку майна [PERSON] не бажає, так як вона не є його родичем. Так як відповідач вже на протязі пяти років не користується квартирою взагалі, не сплачує будь-яких комунальних платежів за неї, на протязі півтора року не зареєстрована у ній, за пять років не вчинила будь-яких дій щодо вселення в квартиру, тому можливо зробити висновок, що 1/2 частка квартири [ADDRESS] не є постійним місцем мешкання [PERSON], що вона має постійне місце мешкання у іншому місці і тому припинення її права власності на це майно не завдасть їй суттєвої шкоди, тим паче, що за це майно їй буде сплачена грошова компенсація. Крім цього, спільне користування спірною квартирою є неможливим, так як [PERSON] на сьогодні має іншу родину, в якій є двоє дітей, сторони не перебувають у будь-яких родинних відносинах, тому користування буде заважати як інтересам позивача так і відповідача. Для встановлення ринкової вартості квартири [ADDRESS] здійснено звернення до агенції оцінки майна та було встановлено, що вартість спірної квартири складає 473000,00 грн. Саме у звязку з цим вартість 1/2 частки квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON] на підставі рішення Сєвєродонецького міського суду № 428/2476/14-ц від 13 червня 2014 року, складає 236500,00 грн. Але, так як [PERSON] на підставі рішення Сєвєродонецького міського суду № 428/6008/15-ц від 16 вересня 2015 року повинна сплатити кошти у розмірі 102618,84 грн., позивач вважає, що необхідно врахувати ці кошти та шляхом взаєморозрахунку відняти їх від загальної вартості 1/2 частки квартири, а саме 236500,00 грн. 102618,84 грн. = 133881,16грн. З огляду на вищенаведе, позивач вважає законним припинити право власності [PERSON] на 1/2 частку квартири [ADDRESS], виплатити їй грошову компенсацію у розмірі 133881,16 грн., яка ним буде покладена на депозитний рахунок Сєвєродонецького міського суду та визнати за ним право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON] В судове засідання представник позивача не зявилася, проте надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та підтримала позовні вимоги. В судове засідання відповідач не зявилася, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило. В судове засідання представник третьої особи не зявилася, проте надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. У звязку з наведеним, суд вважає можливим слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що згідно із копією свідоцтва про одруження серії 1-ТП № 111337, виданим 14 серпня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції, [PERSON] та [PERSON] 14 серпня 2004 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 378. Прізвище дружини після одруження [PERSON]. Згідно із копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно САВ № 535294, виданого 03 липня 2008 року Сєвєродонецькою міською радою та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19410806 від 04 липня 2008 року, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON]. Згідно із копією рішення Сєвєродонецького міського суду від 07 листопада 2012 року по справі № 1227/6171/2012, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Рішення набрало законної сили 20 листопада 2012 року. Згідно із копією свідоцтва про шлюб серії І-ЕД № 170286, виданим 12 жовтня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] та [PERSON] 12 жовтня 2013 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 602. Згідно із копією свідоцтва про народження серії І-ЕД № 299965, виданим 09 квітня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] народилася 02 квітня 2014 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 308. Батьком записаний [PERSON], матірю [PERSON]. Згідно із копією рішення Сєвєродонецького міського суду від 13 червня 2014 року по справі № 428/2476/14-ц визнано квартиру [ADDRESS] обєктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. Виділено у власність [PERSON] 1/2 частку квартири [ADDRESS]. Вищевказане рішення суду залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 17.02.2015 року. Також у вказаній ухвалі апеляційним судом зроблено висновок про те, що [PERSON] не позбавлений права звернутися до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування коштів, які він особисто витратив на ремонт, облаштування та утримання спірної квартири. Згідно із копією акту від 01 вересня 2014 року ОСББ «Гвардійський 71-А» [PERSON] з 2011 року не мешкає за адресою: [ADDRESS]. Згідно із копією заочного рішення Сєвєродонецького міського суду від 25 грудня 2014 року по справі № 428/7611/14-ц, визнано [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою № 14, яка розташована за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський, 71-А. Заочне рішення набрало законної сили 03 березня 2015 року. Згідно із копією акту обстеження місця проживання № 6 від 13 травня 2015 року ОСББ «Гвардійський 71-А» [PERSON] з 2010 року мешкає за адресою: [ADDRESS]. Згідно із копією акту обстеження місця проживання № 7 від 13 травня 2015 року ОСББ «Гвардійський 71-А» [PERSON] мешкає з 2011 року за адресою [ADDRESS], разом із [PERSON]. Згідно із копією заочного рішення Сєвєродонецького міського суду від 16 вересня 2015 року по справі № 428/6008/15-ц, стягнуто з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], на користь [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], суму відшкодування витрат по поліпшенню та облаштуванню квартири у розмірі 88341 (вісімдесят вісім тисяч триста сорок одна) грн. 25 коп. Стягнуто з [PERSON],[INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], на користь [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], суму відшкодування витрат по утриманню квартири у розмірі 13613 (тринадцять тисяч шістсот тринадцять) грн. 99 коп. Стягнуто з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], на користь [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], суму судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. та суму витрат за публікацію оголошення у пресі про виклик відповідача в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 00 коп. Стягнуто з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України суму судового збору в розмірі 775 (сімсот сімдесят пять) грн. 95 коп. Заочне рішення набрало законної сили 04 листопада 2015 року. Згідно із копією постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 51687288, винесеною старшим державним виконавцем Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області [PERSON] від 19 липня 2016 року, відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання заочного рішення Сєвєродонецького міського суду від 16 вересня 2015 року по справі № 428/6008/15-ц, де стягувачем є [PERSON], а боржником [PERSON]. Вищевказане заочне рішення суду на даний час не виконано. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог, суд враховує наступні норми Закону. Відповідно до ч. 2 ст. 346 ЦК України, право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Суд зауважує, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України по цивільним справам № 6-37цс13 від 15.05.05.2013 року та № 6-68цс14 від 02.07.2014 року. Отже, право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Тобто, для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п. 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України, яка обовязково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п. 4 ч. 1 цієї статті. Суд враховує, що сторонами не надано жодних доказів того, що припинення права власності відповідача на 1/2 частку спірної квартири завдасть істотної шкоди їй або членам її сімї. Також суд враховує, що спірна квартира знаходиться на четвертому поверсі багатоповерхового будинку, тобто спірна річ є неподільною. Відповідно до Звіту про незалежну оцінку нерухомості, виконаного Приватним підприємством «Агентство оцінки «Аналітик» від 27 вересня 2016 року, вірогідна ринкова вартість квартири, яка розташована за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський, 71-А/14, на дату оцінки, 23 вересня 2016 року, без урахування ПДВ, складає 473000,00 грн. Отже, вартість 1/2 частини спірної квартири складає 236500 грн. Разом з тим суд також враховує, що згідно із квитанцією від 30.05.2017 року позивачем внесено на депозитний рахунок суду суму в розмірі 133881 грн. 16 коп. При цьому позивач виходив із того, що він просить зарахувати в рахунок виконання його грошових зобовязань перед відповідачем щодо сплати вартості 1/2 частини спірної квартири в розмірі 236500 грн. 00 коп. грошові зобовязання, які існують у відповідача перед ним згідно із рішенням суду у справі № 428/6008/15-ц та в рамках виконавчого провадження ВП № 51687288 в загальній сумі 102618 грн. 84 коп. Суд зазначає, що відповідно до ст. 601 ЦК України, зобовязання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін. Відповідно до ст. 602 ЦК України, не допускається зарахування зустрічних вимог: 1) про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю; 2) про стягнення аліментів; 3) щодо довічного утримання (догляду); 4) у разі спливу позовної давності; 4-1) за зобовязаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; 5) в інших випадках, встановлених договором або законом. Суд зауважує, що вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобовязанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобовязанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у звязку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобовязань по передачі родових речей, зокрема грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів тощо); 3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги. Зарахуванням можуть бути припинені зобовязання на будь-якій стадії їх існування, навіть після порушення виконавчого провадження щодо виконання одного із зустрічних зобовязань. Виконання зобовязання на стадії виконавчого провадження допускається і шляхом проведення зарахування однорідних зустрічних вимог. Частина 2 вищевказаної статті зазначає, що зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін. Це означає, що заяви однієї сторони достатньо для проведення зарахування. Виконання судових рішень, згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», здійснюється на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Зазначений закон не містить заборони щодо можливості виконання судового рішення шляхом проведення зарахування зустрічних вимог. Тобто, виконання судового рішення може здійснюватись у будь-який передбачений чинним законодавством спосіб, або у спосіб, що не суперечить вимогам чинного законодавства. Отже, суд приходить до висновку, що ст. 602 ЦК України та Закон України «Про виконавче провадження» не встановлює заборони зарахування зустрічних однорідних грошових вимог, які виникли з судових рішень. При цьому суд враховує, що по-перше, грошові зобовязання відповідача перед позивачем згідно із рішенням у справі № 428/6008/15-ц є зустрічними по відношенню до грошових зобовязань позивача перед відповідачем, які виникли у позивача на підставі прямої вказівки ч. 2 ст. 365 ЦК України. По-друге, вищевказані грошові зобовязання є однорідними. По-третє, строк виконання вищевказаних зобовязань настав на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, а також на підставі прямої вказівки ч. 2 ст. 365 ЦК України. У звязку із викладеним є обґрунтованими та законними прохання позивача зарахувати грошові зобовязання, які існують у відповідача перед ним згідно із рішенням суду у справі № 428/6008/15-ц та в рамках виконавчого провадження ВП № 51687288 в загальній сумі 102618 грн. 84 коп. в рахунок виконання його грошових зобовязань перед відповідачем щодо сплати вартості 1/2 частини спірної квартири в розмірі 236500 грн. 00 коп. При цьому суд вважає за необхідне вказати, що після набрання цим рішенням законної сили, грошові зобовязання [PERSON] перед [PERSON] згідно із рішенням суду у справі № 428/6008/15-ц та в рамках виконавчого провадження ВП № 51687288 в загальній сумі 102618 грн. 84 коп. можуть бути визнані державним виконавцем такими, що є виконаними. Таким чином суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про припинення права на частку у спільному майні, сплати грошової компенсації та визнання права власності на 1/2 частку квартири, третя особа - Сєвєродонецький міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що позивач не просив стягувати судові витрати з відповідача, у звязку із чим справедливим буде не стягувати судові витрати з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved