Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про: 1) встановлення факту що [PERSON], який помер 20.03.2010 року був сином [PERSON], яка померла 02.10.1992 року; 2) встановлення факту прийняття [PERSON] який помер 20.03.2010 року спадщини після смерті [PERSON], яка померла 02.10.1992 року; 3) встановлення факту прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON], яка померла 21.06.2001 року; 4) визнання права власності за [PERSON] право власності на житловий будинок за № 24 по вул. Зіньковецька набережна в м. Камянець-Подільський в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла 21.06.2001 року. Позивач в судове засідання не зявився. Його представник у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, у попередньому судовому засіданні позов визнав, подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] та її представник заперечували проти задоволення позову, вважають позов необґрунтованим. Наявність у позивача оригіналів документів пояснюють тим, що позивач та відповідач [PERSON] (син спадкодавця) є друзями, тому останній передав документи позивачу. Представник відповідача вказав, що позивач не довів факту прийняття ним спадщини після смерті [PERSON], жоден із допитаних судом свідків не підтвердив, що позивач [PERSON] фактично вступив в управління та володіння спадковим майном після смерті [PERSON] Докази, які містяться в матеріалах справи, вказують, що спадкодавець [PERSON] успадкувала лише ? частину будинку, а іншу ? частину будинку успадкувала донька [PERSON] відповідач [PERSON] оскільки [PERSON] спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] прийняла шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини, а дочка [PERSON] спадщину після смерті батька прийняла шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки на день його смерті вона проживала та була зареєстрована разом з ним за адресою: [ADDRESS]. Крім того звертає увагу на заповіт [PERSON] на користь позивача [PERSON] від 02 квітня 2001 року, про який [PERSON] не знала, нотаріуса вдома не бачила, мати про цей заповіт їй нічого не говорила, тому ставить під сумнів цей заповіт; похованням [PERSON] займалась виключно [PERSON], позивач та відповідач [PERSON] в цьому участі не приймав. А також виходячи з того, що [PERSON] не успадкувала ціле будинковолодіння, а лише ? частину, а вимога про визнання права власності на будинок є похідною від доведення цих вимог, тому просила відмовити в задоволенні позовних вимог про встановлення факту прийняття позивачем [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] та про визнання за ним права власності на житловий будинок №24 по вул. Зіньковецька набережна, м. Камянець-Подільський. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON]І, які є сусідами [PERSON] по вул. Зіньковецька набережна, в судовому засіданні надали покази про те, що [PERSON], який помер 20.03.2010 року був сином [PERSON], яка померла 02.10.1992 року, що [PERSON] який помер 20.03.2010 року фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON]. [PERSON] дивився за хатою, [PERSON] у тій хаті не бачили. Свідок [PERSON], дружина відповідача [PERSON], надала покази про те, що [PERSON] їх знайомий, допомагав [PERSON]. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши зібрані докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за наступних підстав. Судом встановлено, що 27.01.1985 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БВ №006073 від 05.07.1995 року. Після смерті [PERSON] спадщину (житловий будинок за номером 24, по вул. Зіньковецька набережна, в м. Кам'янець-Подільський) прийняла його дружина [PERSON], яка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом та зареєструвала в органах БТІ право власності на житловий будинок, що підтверджується технічним паспортом на жилий будинок індивідуального житлового фонду складеного від 16.01.2008 року з реєстраційним номером 1-270 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17708113 від 12.02.2008 року. 02.10.1992 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії ІІ-БВ №407247 від 03.10.1992 року. Після її смерті спадщину прийняв її син [PERSON], як спадкоємець за законом, який фактично вступив в управління майном, що підтверджується записами в домовій книзі для прописки громадян у будинку №24 по вул. Зіньковецька набережна. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №4207486 від 10.11.2015 року вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. 20.03.2001 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] 1-БВ №154585 від 21.03.2001 року. Батьками померлого [PERSON] згідно із посвідкою про народження серії №855772 є [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Камянець - Подільського міського суду від 04.05.1995 року встановлено що [PERSON] є сином [PERSON]. Свої спадкові права на житловий будинок №24, по вул. Зіньковецька набережна, в м. Кам'янець-Подільський [PERSON] не оформив, оскільки у Свідоцтві про народження [PERSON] прізвище матері вказано «Лавута» натомість згідно Свідоцтва про смерть вона записана «Лаута», якій за життя належав вищезгаданий житловий будинок. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дружина [PERSON], яка померла 21.06.2001 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БВ №154844 від 22.06.2001 року. Згідно із спадковою справою до майна померлого [PERSON] №123/2001, заяву на прийняття спадщини подала його дружина [PERSON] від 02.04.2000 року. Однак за життя не оформила право власності на спадкове майно чоловіка. 02.04.2001 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження яким належний їй житловий будинок № 24 по вул. Зіньковецька набережна в м. Кам'янець-Подільський заповіла [PERSON], що підтверджується заповітом посвідченим зав. Першої Камянець Подільської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №3-822. Батьками відповідачів [PERSON] (дошлюбне [PERSON]) [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Спадкодавець [PERSON] успадкувала лише ? частину будинку, а іншу ? частину будинку успадкувала донька [PERSON] відповідач [PERSON] оскільки [PERSON] спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] прийняла шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини, а дочка [PERSON] спадщину після смерті батька прийняла шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки на день його смерті вона проживала та була зареєстрована разом з ним за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідками ЖЕК №2 від 31.01.2013р. та КП «Добробут» від 10.01.2017р. які, відповідно до п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 14.06.1994 року №18/5 є доказом вступу відповідачем [PERSON] в управління та володіння спадковим майном після смерті свого батька [PERSON] 05.02.2013 року з метою оформлення спадкових прав після смерті [PERSON], [PERSON] звернувся до Першої Кам'янець-Подільської державної нотаріальної контори. Однак, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно спадкодавця у звязку із пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. Окрім того, згідно з листом-відмовою нотаріуса [PERSON] необхідно встановити факт родинних відносин [PERSON] та [PERSON] та факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті матері [PERSON] З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №45065258 від 13.09.2016 року вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР 1963 року (в редакції, що діяла на момент смерті спадкодавців) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За змістом ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. У пункті 113 Наказу Міністерства юстиції України № 18/5 від 14 червня 1994 року «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 Цивільного кодексу). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. Проте позивачем не надано доказів, що він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті [PERSON] фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] про те, що [PERSON] доглядав за будинком не підтверджені іншими доказами. Позивач не був зареєстрований за вказаною адресою, що підтверджується записами в домовій книзі для прописки громадян у будинку №24 по вул. Зіньковецька набережна. Позивач не заселився у будинок, його утриманням не займався, оскільки відповідно до довідки-характеристики від 27.08.2001р. будинок №24 по вул. Зіньковецька набережна, м. Камянець-Подільський знаходився в аварійному стані (75% зносу). Відповідно до акту обстеження обєкта нерухомого майна від 13.01.2017р. стан несучих конструктивних елементів аварійний, а не несучих дуже ветхий. Обмежене виконання елементами будинку своїх функцій. Податок за землю позивач не сплачував. Як вбачається із наданих суду квитанцій, податок за землю сплачувався у 1994 році [PERSON] Таким чином, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову\~ про встановлення факту прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] та визнання права власності на спадкове майно, так як позивачем не доведено тих обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Згідно з вимогами п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Приймаючи до уваги, що встановлення факту родинних відносин [PERSON] та [PERSON] та факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті матері [PERSON], не породжує для позивача юридичних наслідків, оскільки позивач не є спадкоємцем, так як не прийняв спадщину, а також враховуючи, що від встановлення вказаного факту безпосередньо не залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав позивача, суд відмовляє в задоволенні вказаних вище вимог про встановлення факту.

Outcome: dismissed