Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Бахмутсько - Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області про визнання права власності на недоотриману пенсію та страхові виплати, стягнення недоотриманої пенсії та страхових виплат в порядку спадкування, в якій позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просив суд: - визнати право власності в порядку спадкування за законом за [PERSON] на недотриману за період з 01.03.2016 по 30.07.2020 пенсію за віком у розмірі 205\~561,20 грн. та неотримані страхові виплати внаслідок професійного захворювання за період з 01.09.2016 по 30.07.2016 у розмірі 92\~000 грн., що належали [PERSON] , [INFO] ; - стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь [PERSON] неотриману в період з 01.03.2016 по 31.05.2018 пенсію за віком у розмірі 106\~733,70 грн.; - стягнути з Бахмутсько - Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь [PERSON] неотриману в період 01.06.2018 по 30.07.2020 пенсію за віком у розмірі 98\~827,50 грн.; - стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області неотримані страхові виплати внаслідок професійного захворювання за період з 01.09.2016 по 30.07.2020 у розмірі 92\~000 грн. \~ \~ \~ \~В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що [INFO] у місті Красний Луч Луганської області помер [PERSON] , [INFO] . Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з неотриманої за період з 01.03.2016 по 30.07.2020 пенсії за віком у розмірі 205561,20 грн. та неотриманих страхових виплат внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за період з 01.09.2016 по 30.07.2020 у розмірі 92\~000,00 грн. Відповідачі заперечують наявність неотриманих пенсії за віком та страхових виплат внаслідок нещасного випадку на виробництві, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та входять до ї складу свідоцтво про право на спадщину за законом нотаріусом не оформлялося. Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області надало відзив, в якому просило визнати його неналежним відповідачем по справі та відмовити у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання Фонду до вчинення будь яких дій, в обґрунтування якого зазначено наступне. Згідно витягу з «IKIC ПФУ: Підсистема Призначення та Виплати Пенсії» (єдиний програмний комплекс Пенсійного Фонду України, в якому проводиться призначення, нарахування та виплата пенсії особам на території України) померлий [INFO] [PERSON] , [INFO] , перебував на обліку Бахмутського ОУ ПФУ Донецької області. Тобто, достеменно невідомо, чому позивач визначає співвідповідачем по даній справі Головне управління Пенсійного Фонду України в Луганській області. Також неможливо зробити висновок, як саме причетне управління до обставин, що стали підставою звернення [PERSON] з даним позовом, оскільки позивач не звертався з роз`ясненням та не має відповіді Фонду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] , про що 17.07.2020 складено відповідний актовий запис № 1937. Згідно з копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 60967740 від 17.07.2020, Першою черкаською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] , номер у реєстрі 66129130. Як вбачається з листа Першої черкаської державної нотаріальної контори № 635/101-16 від 12.05.2021 року у відповідь на заяву [PERSON] щодо заборгованості по виплаті пенсії та регресу перед [PERSON] , нотаріус позбавлений можливості встановити належність недоотриманих сум до виплати з 2015 року, оскільки відповідь на запит нотаріуса, яка була надана Бахмутсько - Лиманським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області, містить відомості, що померлий не отримував виплати з 22 лютого 2018 року, іншими відомостями нотаріальна контора не володіє. Згідно повідомлення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області, [PERSON] перебував на обліку та отримував страхові виплати у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Красний Луч Луганської області. В червні 2015 року [PERSON] звернувся за продовженням страхових виплат до Бахмутського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, де йому було проведено страхові виплати за період з 01.05.2014 по 30.11.2015 включно. Щомісячні страхові виплати зазначеним відділенням були припинені в зв`язку із закінченням терміну дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. В подальшому [PERSON] більше не звертався із заявою про продовження страхових виплат, на підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Бахмутської міської ради (протокол комісії від 25.08.2016 № 8 п.3.1) довідка внутрішньо переміщеної особи [PERSON] визнана недійсною у зв`язку з тим, що він як внутрішньо переміщена особа не звернувся для перереєстрації, таким чином підстав для подальшого нарахування щомісячних страхових виплат не було. Враховуючи, що [PERSON] помер [INFO] , тобто більше чотирьох років від дати припинення виплати щомісячної грошової суми у разі часткової чи повної втрати професійної працездатності та ним за життя не вчинено дій, спрямованих на відновлення виплати, [PERSON] у період з 01.12.2015 по день смерті страхові виплати не нараховувались. Нарахування страхових виплат після смерті застрахованої особи Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» взагалі не передбачено. Тому у відділень управлінь виконавчої дирекції Фонду, які розташовані на території, що контролюється українською владою, відсутні нараховані та не виплачені суми, що за життя належали [PERSON] . Відповідно до повідомлення Бахмутсько - Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, при наданні 16.03.2021 довідки на запит нотаріуса про залишок недоотриманої пенсії управлінням було вказано суму пенсії, яка не виплачена за життя пенсіонера, виходячи з трирічного терміну з дня звернення нотаріуса до управління, а саме за період з 22.02.2018 по 31.07.2020. При цьому зазначено що сума недоотриманої пенсії буде зменшена в залежності від дати звернення територіального управління Пенсійного фонду України особи, яка має право на спадщину із оформленим свідоцтвом про право на спадщину. З наданої позивачем позовної заяви та матеріалів до неї вбачається, що позивач [PERSON] просить визнати за ним право власності на спадкове майно, яке складається з недоотриманої пенсії за віком в розмірі 205\~561,20 грн. та неотриманих страхових виплат в розмірі 92\~000,00 грн. в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] . Предметом позовних вимог є визнання за позивачем права власності в порядку спадкування на конкретні суми пенсії та страхових виплат. Зі змісту статті 1227 ЦК України визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Позивачем у позові про стягнення коштів може бути суб`єкт, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку із наявністю обмежень його правомочностей як власника майна з боку третіх осіб. Відповідачем у такому позові є будь-яка особа, яка сумнівається в належності майна позивачеві або не визнає за ним права здійснювати правомочності власника, або така особа, що має до майна власний інтерес. Суд відзначає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому залучається до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. З огляду на викладене, суд вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області є неналежним відповідачем у цій справі, оскільки [PERSON] , який помер [INFO] у м. Хрустальний (Красний Луч) Луганської області, перебував на обліку Бахмутського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області. Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області є неналежним відповідачем у цій справі і не повинно відповідати за позовними вимогами, заявленими позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Хоча ч.1 та ч.5 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно із ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 і ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч.1 - ч. 3 ст.83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Отже суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні довідки із розміром або будь-яка інша інформація щодо періодів нарахування пенсії та страхових виплат, які належали [PERSON] , але не були отримані ним за життя, та докази того, що саме такий розмір заборгованості рахується за відповідачами. Тому у суду немає можливості самостійно визначити розмір недоотриманих пенсії та страхових виплат та, відповідно, визнати за позивачем право власності та стягнути заявлені позивачем суми. Крім того, позивачем не було заявлено клопотань про витребування доказів (в разі необхідності), хоча позивач мав можливість для подання доказів та заявлення клопотань. Відповідно до ч.4 ст.83 ЦПК України, позивачем не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Крім того, будь-які інші докази, ніж ті, що були надані позивачем разом із позовом, до суду сторонами по справі подані не були. Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. За таких обставин виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у ст.13 ЦПК України, яким встановлено, що суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу в межах заявлених нею вимог, вимоги позивача щодо визнання права власності на спадкове майно в вигляді недоотриманих пенсії за віком в розмірі 205\~561,20 грн. та страхових виплат в розмірі 92\~000,00 грн. в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Вимоги про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Бахмутсько - Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області та Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області сум неотриманих пенсії та страхових виплат в порядку спадкування за законом є похідними від вимог про визнання права власності в порядку спадкування, а тому задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що у задоволенні позову було відмовлено. Отже, судові витрати, які підлягають розподілу, у цій справі відсутні.

Outcome: dismissed