Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 12 липня 2015 року він позичив відповідачу 3250 дол. США та 100 євро, про що відповідачем особисто було написано розписку. Вказані кошти відповідач зобовязалась повернути за першою вимогою, однак після неодноразових звернень та вимог позивача кошти відповідачем не повернуті, тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 150\~289,19 грн., у тому числі: 77837,00 грн. сума позики; 14759,17 грн. інфляційне збільшення боргу; 53458,02 грн. проценти на рівні облікової ставки НБУ; 4235,00 грн. 3% річних за користування коштами. Під час розгляду справи представник позивача подав до суду клопотання про уточнення розрахунків, в якому зазначає, що згідно розписки сума позички становить 3250 доларів США та 100 євро, сума 3250 доларів США еквівалентна сумі 71228,3 грн. та 100 євро еквівалентно 2451,35 грн. Курс долара на момент позики 21.07.2015 року становив 23,18 грн. за долар США та 25,02 грн. за 1 євро. Просить проводити розрахунки сум заборгованості, виходячи з курсу Національного банку України: долар США станом на 13 липня 2015 року - 21,9164 за 1 долар США, євро 24,5135 грн. за 1 євро. Розрахунок інфляційного збільшення боргу, процентів на рівні подвійної облікової ставки НБУ, 3% річних за користування коштами просить проводити, відштовхуючись від суми 73679 грн. Просить стягнути з відповідача пень в сумі 50602 грн., 3% річних в розмірі 4006 грн., інфляційні витрати в розмірі 14759,59 грн. Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд їх задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Відповідно до розписки від 12.07.2015 року, долученої до матеріалів справи, [PERSON] ([NUMBER], виданий 03.03.2005 року Тернопільським РВ УМВС, проживає в [INFO]) позичила у [PERSON] ([NUMBER]) 3250 (три тисячі двісті пятдесят доларів США), які зобовязалась повернути за першою його вимогою. На розписці дописано, що [PERSON] позичила ще 100 євро. В силу ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Частиною другою ст.1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві кошти у такій самій сумі, що були йому передані позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. (ч.1 ст.625 ЦК України). Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України). Із змісту ч.2 ст.192 ЦК України вбачається, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.2 ст.533 ЦК України). Згідно службового розпорядження Національного Банку України про офіційний курс гривні до іноземних валют, на 13 липня 2015 року (день отримання позички) встановлений такий офіційний курс гривні до іноземних валют: 100 доларів США 2191.6483 грн.; 100 Євро 2451.3586 грн. Таким чином, стягненню з відповідача в користь позивача підлягає основна сума боргу в розмірі 3250 доларів США, що еквівалентно 71\~228,57 грн., та 100 євро, що еквівалентно 2\~451,3586 грн., загальна сума боргу становить 73 679,00 грн. Із розрахунку долученого позивачем, вбачається, що пеня за період з 12 липня 2015 року по 04 травня 2017 року в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу в розмірі 73679 грн. складає 50602,35 грн. (пеня = сума заборгованості х подвійна ставка НБУ% / 365 днів х кількість днів у періоді). 3% річних за період з 12.07.2015 року по 04.05.2017 року, що становить 662 дні, від суми 73679 грн. становлять: 73679 : 365 : 100% х 3% х 662 = 4008,94 грн. Інфляційне збільшення бору за період липня 2015 року по березень 2017 року становить 14759,59 грн. (88438,59 грн. (сума боргу з інфляцією) 73679,00 грн. (сума боргу) = 14759,59 грн. (інфляційне збільшення боргу). Враховуючи викладене, суд вважає, що до стягнення із відповідача [PERSON] в користь [PERSON] підлягає заборгованість за договором позики від 12 липня 2015 року в загальній сумі 143049,88 грн., що складають: 73679,00 грн. сума позики; пеня за період з 12 липня 2015 року по 04 травня 2017 року складає 50602,35 грн., інфляційне збільшення боргу з липня 2015 року по березень 2017 року становить 14759,59 грн., 3% річних за період з 12 травня 2015 року по 04 травня 2017 року становить 4008,94 грн. В силу вимог ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути 1502,90 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved