Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача суму матеріальної шкоди у розмірі 20 325,90 грн., поштові витрати у сумі 186,00 грн., витрати на оцінювання шкоди у сумі 1670,00 грн., витрати на посвідчення довіреності у розмірі 500,00 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 18.07.2019 року о 12 годині 40 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 21063, реєстраційний номер [NUMBER] в м.Харкові по Дергачівській розв`язці при виїзді на перехрестя з вул.Клочківською, в порушення п.16.12 ПДР України не надав переваги у русі автомобілю Renault Trafic, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок чого здійснив з ним зіткнення. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Дзержинського районного суду м.Харкова від 04.09.2019 року [PERSON] визнано винним у скоєнні даного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Постанова набрала законної сили. Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль позивача. Відповідно до висновку звіту складеного 28.08.2019 року матеріальний збиток становить 20 325,90 грн., вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу складає 42 142,11 грн., ринкова вартість автомобіля складає 159 290,00 грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була. Також зазначає, що позивачем було понесено витрати на оцінювання збитку у сумі 1670,00 грн., поштові витрати у розмірі 186,00 грн., витрати на посвідчення довіреності у розмірі 500,00 грн. Ухвалою судді від 06.11.2019 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, просив задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, в судове засідання не з`явився, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова від 31.01.2020 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши доводи учасників справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 18 липня 2019 року о 12 годині 40 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 21063, державний номерний знак [NUMBER] , в м.Харкові по Дергачівській розв`язці при виїзді на перехрестя з вул. Клочківською, не надав переваги в русі автомобілю Renault Trafic д.н.з. [NUMBER] , який рухався з правого боку зі ст. «Праця та відпочинок», внаслідок чого здійснив із ним зіткнення. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим заподіяна матеріальна шкода. Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 вересня 2019 року у справі №638/11353/19 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340 гривень. Зазначена постанова набрала законної сили 17.09.2019 року. Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Власником пошкодженого транспортного засобу Renault Trafic д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль ВАЗ 21063, державний номерний знак [NUMBER] , яким під час дорожньо-транспортної пригоди керував [PERSON] , не є забезпеченим транспортним засобом у відповідності до положень Закону України «Про обов`язкове державне страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961 -VІ. Вказана обставина підтверджується роздруківкою з центральної бази даних МТСБУ. Як вбачається з матеріалів справи, з метою встановлення вартості матеріального збитку, заподіяного позивачу внаслідок ДТП, [PERSON] .. звернувся до оцінювача-фізичної особи-підприємця [PERSON] , яка має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача, сертифікат суб`єкту оціночної діяльності та свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів. Відповідно до звіту №23/07/2019Ч від 28.08.2019 року матеріальний збиток, завданий власникові Renault Trafic д.н.з. [NUMBER] складає 20 325,90 грн., вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу складає 42 142,11 грн., ринкова вартість автомобіля Renault Trafic д.н.з. [NUMBER] на момент пошкодження складає 159 290,00 грн. Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. В розумінні ст.78 ЦПК України допустимі докази - це докази, отримані у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч.1 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Отже, наданий позивачем звіт є письмовим доказом, який відповідає критеріям належності, допустимості та достовірності, що встановлені положеннями процесуального закону. Крім того, позивачем, згідно квитанції №1076354 від 28.08.2019 було сплачено ФОП [PERSON] кошти у розмірі 1670,00 грн. Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у ЦПК України, зібрані у відповідності з чинним цивільно - процесуальним законодавством. Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти (ст.11 ЦК України). Згідно приписів ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Відповідно до статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухово- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Положеннями частини другої статті 1192 ЦК України визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги ту обставину, що завдана позивачу шкода відповідачем добровільно не відшкодована, суд дійшов висновку про задоволення позову в цій частині у повному обсязі та стягнення з відповідача збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою. При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу позовних вимог знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про задоволення позову щодо стягнення з відповідача суми майнової шкоди, завданої ДТП у повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 768,40 грн. та поштові витрати у розмірі 186,00 грн. Разом із цим, не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення витрат на посвідчення довіреності у розмірі 500,00 грн., виходячи з того, що вони не є збитками в розумінні ст.22 ЦК України. Крім того, зазначеною довіреністю позивачем уповноважено представників, зазначених у довіреності, представляти його інтереси та вчиняти певні дії не лише з приводу розгляду даної судової справи, тому у розумінні ст.133 ЦПК України зазначені витрати не є судовими витратами, пов`язанними з розглядом справи. На підставі вищевикладеного, ст.ст.11, 12, 22, 511, 599, 636, 999, 1166, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України,

Outcome: partial