Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді Кіровоградській області про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з професійним захворюванням. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в період з 11 січня 1985 року по 11 липня 1996 року він працював на Інгульській шахті ДП «Схід ГЗК» по видобуванню уранових і торієвих руд, де отримав професійне захворювання C-r рото глотки, TЗN1 М0, внаслідок чого висновком МСЕК від 26.11.2013 року встановлено, що захворювання носить професійний характер та його було визнано інвалідом 2-ї групи з втратою 65 % професійної працездатності. Внаслідок отриманої хвороби позивач періодично змушений знаходитися на стаціонарному та амбулаторному лікуванні в КЗ «Кіровоградського обласного онкологічного диспансеру» у зв'язку з отриманим професійним захворюванням, що підтверджується медичними висновками та епікризами. Хвороба позивача весь час прогресує у зв'язку з чим він зазнає фізичного болю, домашню роботу виконувати не може. Вважає, що втрата його працездатності є причиною професійного захворювання на підприємстві - Інгульській шахті, що є відокремленим підрозділом Державного підприємства «Східний гірничо - збагачувальний комбінат». Крім того, позивач просить визнати поважною причину пропуску ним строку для звернення до суду з даним позовом посилаючись на неможливість своєчасно звернутися до суду з причини його хвороби та необхідності проходження курсу променевої терапії, а також просить поновити пропущений строк для звернення до суду. Позивач до суду надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав, просив задовольнити та здійснити розгляд справи без його участі. Представник відповідача у судове засідання з`явився, надав письмові заперечення проти позову, просив застосувати у спірних відносинах строк позовної давності та в задоволення позовних вимог відмовити. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, проте був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до трудової книжки позивача серії [NUMBER] від 10.08.1982 року у період з 11 січня 1985 року по 11 липня 1996 року позивач працював на Інгульській шахті ДП «Схід ГЗК» по видобуванню уранових і торієвих руд. Згідно з довідками № 263175 серії 10 ААА про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, а також до акта огляду медико-соціальної експертної комісії № 761578 серії 10 ААА позивачу за повторним оглядом з 21.11.2013 року встановлено другу групу інвалідності у зв'язку з професійним захворюванням строком до 1 грудня 2014 року. У відповідності до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 13. 11. 2013 року, затвердженого начальником Маловисківського міжрайонного управління ГУ Держсанепідслужби України в Кіровоградській області, проведено розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання C-r рото глотки, T 3 N1 М0, ст.III, кл.гр. 2, згідно з яким встановлено, що професійне захворювання [PERSON], при стажі роботи за професією 11 років, в цеху в умовах впливу шкідливих факторів 11 років 04 місяці, 16 днів, виникло у зв'язку з тривалим стажем роботи в умовах виробничих факторів: іонізуюча радіація. Відповідно до зазначеного акту вказано, що причиною виникнення професійного захворювання, є іонізуюча радіація. Згідно з випискою з амбулаторної карти № 1624 КУ Кіровоградського обласного онкологічного диспансеру позивач знаходився у зазначеному закладі на обліку з діагнозом: Сч рото глотки ст. Ш ТЗ НО МО кл. гр. П. Стан після хіміо, променевої терапії. Постпроменевий епителиїд 1 ступеню. У відповідності до виписки з амбулаторної карти №99, позивача було обстежено в Київському НДІ оторинолангології, де виконана біопсія пухлини з ротоглотки. Патгістологічний висновок № 690 - 91/13 - плоско клітинний неороговівающий Сч рото глотки. Діагноз: Сч рото глотки, Т3 №1 Мо, стадія 3, клінічна група 2. Захворювання професійне. Діагоноз встановлений в м. Харкові, державному інституті медичної радіології ім.. Григорєва, національній академії медичних наук України. Відповідно до довідки Кіровоградського обласного онкологічного диспансеру № 547 від 24.05.2013 року, позивач знаходиться на диспансерному обліку в комунальному закладі Кіровоградський обласний онкологічний диспансер» з 15.02.2013 року з діагнозом: Сч рото глотки, ст.Ш Т3 НО МО, кл. гр..П та з 18.02.2013 року по 25.02.2013 року отримав курс поліхіміотерапії, а з 12.04. по 24.05. 2013 року отримав курс променевої терапії. Відповідно до ч.1 ст. 233 КЗпП працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Позивач в заяві від 30.07.2014 року причиною пропуску встановленого строку на звернення до суду вказав безпорадний стан та особливості його способу життя, як хворої людини, що підтвердилося вищезазначеними та дослідженими у судовому засіданні матеріалами, а тому суд вважає причину пропуску строку для звернення до суду поважною У відповідності до ч. 5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. З урахуванням вищевикладеного суд вважає причину пропуску позивачем строку на звернення до суду поважною та вбачає правові підстави для поновлення позивачу строку на звернення до суду. Згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ст. 137 ЦПК України у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи викладене,

Outcome: partial