Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

[PERSON], заінтересована особа: [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах. Заяву обґрунтована тим, що з 02 лютого 2001 року заявник переїхав в місто Київ і оселився в квартирі [ADDRESS] у своєї цивільної дружини [PERSON], яка на той момент ще перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], та який було розірвано 2001 року. В цей час дружина заявника вже була вагітна від заявника і [INFO] у народилась [PERSON]. Заявник зазначив, що з того моменту по теперешній час [PERSON]з [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах, проживали єдиною сім'єю в квартирі [ADDRESS] та вели спільне домашнє господарство. Даний факт можуть підтвердити наступні свідки: [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], який фактично проживає на [ADDRESS], [PERSON], [INFO] зареєстрований : адресою: [ADDRESS], фактично мешкає на [ADDRESS]. Заявник зазначив, що в сторін [INFO] народилася друга дитина - [PERSON]. Ще, на підтвердження факту фактичних шлюбних відносин, додав те, що проводив зі своєю сім'єю спільний відпочинок, багате років їздили до його батьків, на море, та в інші місця відпочинку. Фактично спільне проживання припинилось в липні 2016 року. Заявник зазначив, що за час проживання подружжя, ними було придбане певне спільне майно, яке при необхідності може бути поділено між його власниками згідне вимог чинного законодавства. Встановлення юридичного факту того, що між [PERSON] та [PERSON] протягом певного періоду часу склалися фактичні шлюбні відносини, допоможе сторонам, в разі потреби, захистити свої права та інтереси, які охоронюються законом. Ухвалою судді від 03.03.2017 у справі відкрито провадження. Ухвалою суду від 13.09.2017 справу прийнято до провадження судді Величко Т.О. У судовому засіданні заявник підтримав заяву з наведених вище підстав та просив її задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання з'явилася, заяву підтримала. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. З 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції. Так, згідно п.п.9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Вислухавши пояснення сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволення з наступних підстав. Згідно статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За умовами п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка і жінки без шлюбу. Положеннями ст. 74 СК України визначено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. При цьому, згідно рекомендацій п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року за № 11 роз'яснено, що при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. До того ж Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім'ї») визначено таку обов'язкову ознаку члена сім'ї, як ведення спільного господарства. Судом встановлено, що з 02.02.2001 року [PERSON]з [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах, проживали єдиною сім'єю в квартирі [ADDRESS] та вели спільне домашнє господарство. Судом встановлено, що згідно свідоцтва серії [NUMBER], [INFO] у сторін народилася донька [PERSON]. (а.с.10). Судом встановлено, що згідно свідоцтва серії [NUMBER], [INFO] у сторін народилася донька [PERSON]. (а.с.11). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи з обставин справи та наданих сторонами доказів, суд вважає, що наявність правових підстав для встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу заявником доведено, та заява підлягає задоволенню. Суд,

Outcome: approved