Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

[PERSON] - законний представник своєї неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті свого колишнього чоловіка, яка настала [INFO] в м. Горлівка Донецької області. Заяву мотивує тим, що Варвинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області їй було відмовлено в державній реєстрації факту смерті та отримання відповідного свідоцтва, оскільки факт смерті відбувся та медичний документ виданий на тимчасово окупованій території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють своїх повноважень. Встановлення факту смерті необхідне заявниці для призначення її неповнолітній дочці - [PERSON], пенсії у зв'язку з втратою годувальника. У судовому засіданні [PERSON] повністю підтримала заявлені вимоги та просила задовольнити заяву. Від заінтересованої особи - Варвинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, надійшла заява про розгляд справи без їх участі, проти заявлених вимог не заперечують (а.с. 24). Представник заінтересованої особи - Варвинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області - [PERSON], пояснив, що для встановлення факту смерті в даному провадженні слід, перш за все, вирішити питання про процесуальний статус заявника, а до матеріалів справи обов'язково повинна бути приєднана відмова органів реєстрації актів цивільного стану в реєстрації події смерті. Заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, свідка та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 06 березня 2004 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який 29 січня 2013 року розірвано, що підтверджується рішенням Калінінського районного суду міста Горлівка Донецької області (а.с. 6). [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася дитина - дочка [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Горлівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції. Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 1229 та довідки про причину смерті, виданих 11 червня 2016 року Горлівським відділенням Республіканського бюро судово-медичної експертизи ДНР, [PERSON] помер [INFO] в м. Горлівка, ДНР (а.с. 9, 10). Комунальним підприємством «Простор» видано дозвіл на надання місця для підзахоронення померлого [PERSON] на кладовищі міста Горлівка (а.с. 11). Факт смерті [PERSON] підтверджується також фотокартками, на яких зображено весілля та поховання останнього. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила обставини проживання [PERSON] в м. Горлівка, де він і помер та відбулося його поховання, а також те, що саме він зображений на наданих суду фотокартках. Після смерті [PERSON] заявниця звернулася до Варвинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області для реєстрації смерті батька своєї дитини, однак листом від 09 серпня 2016 року № 15.4-10/330 їй було відмовлено через те, що лікарське свідоцтво про смерть [PERSON] видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють своїх повноважень (а.с. 26). Як встановлено судом, заявниця мала намір встановити факт смерті батька своєї неповнолітньої дитини, оскільки це має юридичне значення, зокрема, для реєстрації органами державної реєстрації актів цивільного стану України факту його смерті та видачі свідоцтва про смерть з метою подальшого звернення до компетентних органів для оформлення пенсії у зв'язку з втратою годувальника. Згідно п.5 ч.2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 8 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає, зокрема, справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п. 7 ст. 273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п. 4 ст. 273 ЦПК України і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК. Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15 квітня 2014 року тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до ч. 1-3 ст. 9 Закону України № 1207-VII від 15 квітня 2014 року державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. На сьогоднішній час свідоцтво про смерть, видане органом, який діє поза межами Конституції та законодавства України та не визнається на території України, а також лікарське свідоцтво про смерть, видане медичними закладами тимчасово окупованої території не є підставою для реєстрації смерті на території України. Згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть). Надане заявником [PERSON] лікарське свідоцтво про смерть № 1229, видане Горлівським відділенням Республіканського бюро судово-медичної експертизи ДНР, створеним всупереч законодавству України, підтверджує факт смерті [PERSON], [INFO], однак не є підставою для реєстрації смерті за правилами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», що підтверджується відмовою Варвинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], який помер [INFO]. Отже, оскільки заявниця є громадянкою України та проживає в с.м.т. Варва Чернігівської області, що підтверджується копією її паспорта (а.с. 12), а батько її дитини проживав та помер у м. Горлівка Донецької області на тимчасово непідконтрольній Україні території ДНР, то після його смерті заявниця через об'єктиві перешкоди не може отримати свідоцтво про смерть відповідного зразка. За таких обставин, з метою захисту законних прав та інтересів громадянина України - неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території у м. Горлівка Донецької області. На підставі викладеного,

Outcome: approved