Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до сектору з питань державної реєстрації Свалявської районної державної адміністрації про скасування державної реєстрації та визнання права власності на квартиру. Як на підставу заявлених вимог позивач посилається на те, що 19.12.2003 року між [PERSON] та [PERSON] (який діяв в інтересах позивача [PERSON], [INFO] як законний представник неповнолітнього) було укладено договір дарування квартири [ADDRESS]. Закарпатської області. Вимоги позивач мотивує тим, що при укладенні договору купівлі-продажу вищевказаної квартири таке виявилось неможливим, оскільки квартира зареєстрована за батьком, а не за позивачем, що створює перешкоди у вчиненні будь-яких дій його (як власника квартири) та порушує його майнові права. У звязку з цим, просить скасувати державну реєстрацію права власності його батька [PERSON] та визнати за позивачем [PERSON] право власності на квартиру за адресою: м. Свалява, вул. Менделеєва, буд. 11/4, Закарпатської області. В судове засідання позивач не зявився, подавши до суду заяву (вх. № 4085 від 16.06.2017 року) про розгляд справи у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився. Дослідивши матеріали справи та доводи позовної заяви, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних в ній даних чи доказів та доходить слідуючого висновку. Згідно ст. 11 ЦПК України - суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог. Відповідно до ст. 20 ЦК України - право на захист особа здійснює на свій розсуд. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження своїх вимог. При оцінці доказів, суд виходить із вимог Закону щодо їх належності та допустимості (ст. 58 ЦПК України - належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; ст. 59 ЦПК України - обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування). ОБСТАВИНИ СПРАВИ УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ: Відповідно до договору дарування від 19 грудня 2003 року серії ВВА № 840386, укладеного між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування квартири за адресою: м. Свалява. [ADDRESS]. [PERSON] як Даритель подарувала квартиру [PERSON], 27.01.1993 року, який на момент дарування був неповнолітнім і, від його імені, діяв батько [PERSON] як законний представник і Обдарований. Договір нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрований за № 7045 (а.с. 16). На підставі витягу № 2926351 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.02.2004 року, виданого Свалявським державним виробничим підприємством технічної інвентаризації по Свалявському району Закарпатської області квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON] (реєстраційний номер 3879390), а.с. 17. ДОКАЗИ надані суду позивачем та перевірені (у відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України): ?копія свідоцтва про народження позивача [PERSON], [INFO] (серія IV-ФМ № 258721, запис № 38 від 25.02.1993 року), в якому в графі батько зазначено [PERSON] (а.с.14); ?копія паспорту серії ВР 367207, виданого Свалявським РВ ГУМВС України в З/о 24.03.2009 року на імя [PERSON] з реєстрацією місця проживання: [INFO] (а.с. 11-12); ?копія свідоцтва про смерть серії I-ФМ № 144103, виданого відділом ДРАЦС Свалявського РУЮ Закарпатської області, запис № 154, відповідно до якого [PERSON] помер 23.09.2012 року (а.с. 15 )); ?довідка КУП Свалявське РБТІ за № 129 від 12.05.2017 року, відповідно до якої інвентаризаційна вартість квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] становить 65818 грн. (а.с. 18). ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: ПЛЕНУМ Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на засіданні 21 грудня 2012 року розяснив, що: Відповідно до статті 13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 182 ч.1 ЦК України (із змінами внесеними згідно із Законом № 1878-VI від 11.02.2010 року) - право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (із змінами внесеними згідно із Законами № 1791-VIII від 20.12.2016 року, № 1983 VIII від 23.03.2017 року) - державна реєстрація прав є обовязковою у Державному реєстрі прав. Відповідно до норм ст. 124 Коституції України - юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. ПЛЕНУМ Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй Постанові № 5 від 07.02.2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав п. 14 абз. 2 розяснив, що - рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 26 ч. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (із змінами внесеними згідно із Законами № 1791-VIII від 20.12.2016 року, № 1983 VIII від 23.03.2017 року) -у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав - до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. З огляду на вищенаведене, враховуючи встановлені докази в судовому засіданні, беручи до уваги, що на час вчинення правочину [PERSON] був неповнолітнім та не мав права на укладання договору, а також зважаючи, що іншого способу визнати право власності на подаровану квартиру у позивача, крім судового немає, суд доходить висновку, що позов [PERSON] є підставним, обгрунтованим та підлягає до задоволення.

Outcome: approved