Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач) про визнання особи втратившою право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивував тим, що [PERSON] є його колишньою дружиною. Відповідач та їх спільна донька [PERSON] з 2015 року та по теперішній час не проживають в квартирі [ADDRESS] , а проживають разом в [ADDRESS] . Водночас відповідач зберігає право на користування квартирою [ADDRESS] , яка належить позивачу на праві приватної власності, у зв`язку з чим позивач був змушений звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18.09.2020 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті в судовому засіданні. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, вважали їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, відзив на позов не надіслала, про день, час та місце розгляду справи були повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач та його представник не заперечували проти заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення позивача та його представника, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 09.08.2005, № [NUMBER], копія якого наявна в матеріалах справи. Відповідно до витягу наданого Реєстром територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» від 27.08.2020, [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] . Як вбачається з матеріалів справи, 28.09.2008 між сторонами був зареєстрований шлюб Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім`ї, актовий запис № 1852. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26.05.2015 шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка позивач [PERSON] зазначив, що з липня 2015 року, з відповідачкою [PERSON] ніяких відносин не має. Спілкуються між собою виключно з приводу дитини. Після розлучення відповідачка забрала їх спільну дитину [PERSON] та переїхала проживати в Івано-Франківську область, там їх спільна дитина відвідує школу вже не один рік. Квартиру відповідачка покинула самостійно, речей відповідачки в його квартирі немає, перешкод в користуванні житлом він їй не чинив. На даний час в квартирі він проживає з новою дружиною. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що є сусідкою позивача [PERSON] та проживає по [ADDRESS] з 2008 року. З 2015 року відповідачку та їх спільну доньку з позивачем не бачила жодного разу. Також, зазначила, що на даний позивач мешкає з новою дружиною, [PERSON] і вона їх бачить разом майже щодня. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Тобто, власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, як постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач не мешкає в спірній квартирі без поважних причин понад один рік, але зареєстрована, чим порушує право власності позивача, позбавляє можливості розпорядитись своїм майном на власний розсуд, тобто позивач обмежений у здійсненні свого права власності. Факт реєстрації в квартирі, завдає додаткових матеріальних витрат на оплату комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В свою чергу, у ході розгляду даної справи відповідачем, у порядку статті 81 ЦПК України, не було надано суду належних і допустимих доказів на спростування заявлених позовних вимог, а також не було обґрунтовано наявність передбачених статтею 82 ЦПК України обставин, які б зумовлювали звільнення від доказування наявності наведених ним обставин. Приймаючи до уваги викладене, суд визнає вимоги позову обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved