Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

[PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO]. 14 листопада 2013 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернувся Виконавчий комітет Житомирської міської ради із вказаним позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав, посилаючись на те, що вона самоусунулась від виконання батьківських обов»язків та не створила належних умов для проживання дитини. Також, позивач просить стягнути з відповідача на користь особи чи установи, яка у подальшому буде здійснювати догляд за дитиною, аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку щомісячно. Представник позивача підтримав у судовому засіданні заявлений позов з наведених у ньому підстав. Представник третьої особи - органу опіки і піклування міської ради до суду не з»явився, надіславши заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити. Відповідач до суду не з'явилася, хоча повідомлялася про час та місце розгляду справи і від неї не надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. За таких обставин, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд має можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Прийнявши до уваги пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім»ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров»я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є матір»ю малолітньої [PERSON], [INFO], батько дитини, [PERSON], помер. Малолітня перебуває на обліку в службі у справах дітей як дитина, яка проживає в сім»ї де батьки ухиляються від виконання батьківських обов»язків. З марір»ю дитини проводилась профілактична робота щодо належного виконання батьківських обов»язків по відношенню до дочки, сім»я перебувала під соціальним супроводом Житомирського міського центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді, фахівці якого також проводили відповідну профілактичну роботу з матір»ю, однак заходи, які були застосовані до [PERSON] позитивно результату не дали. Враховуючи те, що відповідач не працювала, не створила належних умов для проживання дитини: в будинку були відсутні опалення та світло, їй було запропоновано влаштувати дочку до комунальної установи обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Сонячний дім» Житомирської обласної ради. 18 жовтня 2012 року [PERSON] була влаштована до Центру терміном на дев»ять місяців для надання соціально-психологічної допомоги, у зв»язку з тим, що дитина проживала в сім»ї де мати ухиляється від виконання батьківських обов»язків. З часу перебування дитини у вказаному закладі [PERSON] на шлях виправлення не стала. Житловий будинок в [ADDRESS], де проживала сім»я, було продано. Станом на 15 липня 2013 року (термін закінчення перебування дитини в Центрі) матір»ю не придбано іншого житла і вона відмовилася забрати дочку з Центру, дівчинку було передано в сім»ю тітки [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS], де створені умови для проживання та розвитку дитини. Зазначені факти свідчать про те, що [PERSON] самоусунулась від виконання батьківських обов»язків по вихованню своєї малолітньої дитини і без поважних причин не виявляє щодо неї батьківського піклування. Також, згідно висновку органу опіки і піклування № 443 від 18.09.2013, виконавчий комітет Житомирської міської ради, як орган опіки і піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON], [INFO] (а. с. 15-16). Відповідно до вимог ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров»я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, що ратифікована Постановою ВР № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до вимог п. 2 постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного житті, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визначених норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків. Відповідно до ст. 180 СК України, суд вважає обґрунтованою і вимогу позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на користь особи чи установи, яка у подальшому буде здійснювати догляд за дитиною, оскільки на час розгляду справи опіка над малолітньою дитиною не встановлена. Враховуючи викладене та вирішуючи питання щодо стягнення аліментів для утримання малолітньої дитини, суд керується загальними принципами та враховує те, що відповідач не надала суду жодного доказу того, що вона за станом здоров»я або за іншими підставами не спроможна надавати матеріальної допомоги на утримання своєї неповнолітньої дочки. Зважаючи на зазначене та на обставини, передбачені ст. 182 СК України, суд вважає за можливе стягувати з відповідача на утримання неповнолітньої дитини аліменти у розмірі 1/4 астини всіх видів її заробітку щомісяця. Аналізуючи викладені обставини, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, оскільки у судовому засіданні були представлені переконуючі докази того, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню своєї малолітньої дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі, що встановлюється ЗУ «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: approved