Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить стягнути з ТОВ «Проектно - конструкторське бюро «Українське машинобудівництво» заборгованість по заробітній платі в сумі 13 418,11 грн. та 50 000 грн. моральної шкоди. В позові зазначає, що згідно наказу № 67к від 05.04.2013 року він прийнятий у ТОВ «Проектно - конструкторське бюро «Українське машинобудівництво» на посаду електромонтера лінійних споруд електрозв'язку та проводного мовлення енергопостачальної дільниці ВІК та перемотки двигунів по шостому розряду. Наказом № 50к від 08.04.2014 року переведений на посаду електромонтера лінійних споруд електрозв'язку та проводного мовлення на дільницю підстанції по шостому розряду. З лютого 2014 року, відповідачем виплачувалась заробітна плата не регулярно, а починаючи з червня 2014 року заробітна плата не виплачується систематично. Станом на 01.11.2014 року заборгованість по нарахованій але не виплаченій заробітній платі стноавить 13 418,11 грн. Вказує, що внаслідок неправомірних дій відповідача стосовно не виплати заробітної плати, йому завдано значної моральної шкоди, яку оцінює у 50 000 грн. Він змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя, а тому у відповідності до ст. 237-1 КЗпП України, відповідач зобов'язаний відшкодувати йому моральну шкоду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задоволити. Представник відповідача - ТОВ «Проектно - конструкторське бюро «Українське машинобудівництво» в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся про час і місце судового засідання належним чином. Заперечення на позовну заяву не подав. Повідомлення про причини неявки від представника відповідача у суд не надійшло. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши всі обставини справи, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши докази, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що [PERSON] з 05.04.2013 року перебуває у трудових відносинах з ТОВ «Проектно - конструкторське бюро «Українське машинобудівництво» і на даний час працює на посаді електромонтера лінійних споруд електрозв'язку та проводного мовлення на дільниці підстанції по шостому розряду, що стверджується копією його трудової книжки [NUMBER], заповненої 20 червня 1984 року. Згідно розрахункового листа по заробітній платі за жовтень 2014 року, заборгованість підприємства по заробітній платі [PERSON] на кінець місяця становить 13 418,11 грн. Згідно статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Статтею 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці» (далі Закон) передбачено порядок за умови виплати заробітної плати, зокрема заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ст. 15 Закону, оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов'язань щодо оплати праці. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. На підставі таких доказів, наведених вище норм діючого законодавства, враховуючи встановлені судом фактичні обставини, а саме, що на час трудових відносин, у відповідача перед позивачем існує заборгованість по заробітній платі, що підтверджується згаданим розрахунком, позовна вимога в цій частині підлягає до задоволення у повному обсязі. Статтею 237-1 КЗпП України, встановлено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до п.9 Постанови Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд погоджується з доводами позивача, що невиплатою заробітної плати, йому заподіяна моральна шкода. Ураховуючи, що КЗпП України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди у разі порушення трудових прав працівників, а стаття 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди, виходячи із засад розумності та справедливості, з урахуванням характеру та обсягу моральних страждань, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог у цій частині, а саме про стягнення моральної шкоди у розмірі 1 000 грн. Згідно ч. 3 статті 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином підлягають до стягнення з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного, у відповідності до ст. 43 Конституції України, ст. ст. 115, 237-1 Кодексу законів про працю України, ст. ст. 10, 60, 88, 130, 212, 213, 215 ЦПК України суд, -

Outcome: approved