Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом, в якому просить визнати за ним право власності на гаражний бокс №85 ряд 2 по вул.Авіаційна, 24А у м.Львові в порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON] Свої позовні вимоги мотивує тим, що 22.02.2015 року помер його батько [PERSON], якому на праві власності належав гаражний бокс №85 ряд 2 по вул.Авіаційна, 24А у м.Львові. Зазначив, що оформити право власності на вказаний гаражний бокс він не зміг, у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно, оскільки батько за життя належним чином не зареєстрував своє право власності. За наведених обставин державним нотаріусом Другої [PERSON] державної нотаріальної контори відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, чому він змушений звернутися з даним позовом до суду. Суд ухвалив справу розглядати без участі позивача, який в поданій заяві зазначає, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить слухати справу у його відсутності та проти заочного розгляду справи не заперечує, що відповідає вимогам ст.158 ЦПК України. Відповідач [PERSON] міська рада, яка належним чином була повідомлена про час, день та місце розгляду справи, не забезпечила явку в судове засідання свого уповноваженого представника, заяви про розгляд справи за його відсутності не подала, про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Треті особи [PERSON] державна нотаріальна контора та обслуговуючий кооператив «Гаражний кооператив Автолюбитель №10», будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, не направили в судове засідання своїх представників, про причини неявки не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зі змісту ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Судом встановлено, що [PERSON] був членом обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив Автолюбитель №10», в якому йому належав гаражний бокс №85 ряд 2 по вул.Авіаційна, 24А у м.Львові, побудований на відведеній товариству земельній ділянці згідно рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради депутатів трудящих від 02.06.1977 року №291, пайові внески за вказаний бокс сплачено повністю. 22.02.2015 року [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-СГ №382865 від 23.02.2015 року (а.с.5), відтак після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить і спірний гаражний бокс. Згідно ст.ст. 1216, 1222, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно даних свідоцтва про народження серії І-ФМ №438680 від 24.04.1974 року позивач [PERSON] народився 25.07.1957 року та його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Встановлено, що інших спадкоємців, окрім позивача, після смерті [PERSON] немає. Згідно матеріалів спадкової справи №113/2015 від 22.02.2015 року ніхто, окрім позивача із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертався (спадкова справа а.с.31). Відповідно до п. п. 4.15, 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як встановлено, позивач звернувся в строк та у встановленому законом порядку до Другої [PERSON] державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті батька, однак, згідно відповіді вих.№1946/02-14 від 09.09.2015 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме: на гаражний бокс, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно (а.с.11). Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з абзацом 3 ч.2 ст.331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Частиною 3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Зі змісту ч.3 ст.61 ЦПК України вбачається, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Таким чином, з огляду на викладене, судом достовірно встановлено, що спадкодавцеві [PERSON] належав на праві власності гаражний бокс №85 ряд 2 по вул.Авіаційна, 24А у м.Львові. Виходячи із наведеного та враховуючи, що позивач [PERSON] як син померлого [PERSON], та як спадкоємець першої черги за законом після його смерті, має право на спадкове майно, зокрема, на гаражний бокс №85 ряд 2 по вул.Авіаційна, 24А у м.Львові, а тому суд приходить до переконання, що за [PERSON] слід визнати право власності на спірний гаражний бокс.

Outcome: approved