Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу. У позові вказував, що 06.11.1976 року у відділі ЗАГСу адміністрації м. Норильська Красноярського краю зареєстрував шлюб з відповідачем, актовий запис №1822. Її дошлюбне прізвище [PERSON]. У шлюбі народилися діти, які на даний час повнолітні. Посилався на те, що на протязі останніх спільно прожитих років з відповідачем відносини змінилися, вони перестали розуміти один одного. Між ними часто виникають сварки, що завдає йому душевного болю. На протязі прожитого з відповідачем часу він не відчував сімейного тепла та затишку, яке повинно бути в щасливій сім'ї. У них абсолютно різні характери та погляди на життя і змінити щось уже неможливо. Вони не здатні підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між ними на почуттях взаємної любові, поваги, взаємодопомоги. Подальше сімейне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, що має істотне значення, і примирення між ними неможливе. Просив розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 06.11.1976 року у відділі ЗАГСу адміністрації м. Норильська Красноярського краю, актовий запис №1822. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, в адресованій суду заяві просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. У разі неявки відповідача, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, будучи належно повідомленою про місце, день та годину слухання справи, що вбачається з поштового повідомлення про вручення судової повістки, причини неявки суду не повідомила. Оскільки позивач не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, то суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом установлено, що 06.11.1976 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстрували шлюб у відділі ЗАГСу адміністрації м. Норильська Красноярського краю, актовий запис №1822, що підтверджується оригіналом повторного свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 14.11.1995 року. Після реєстрації шлюбу [PERSON] прийняла прізвище [PERSON]. Неповнолітніх дітей немає. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» міститься роз'яснення про те, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Приписами ч.3 ст.10 та ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином Судом установлено, що шлюб між сторонами існує формально, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, не підтримують сімейних стосунків, позивач на примирення не згідний, він довів, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, їх сім'я розпалась остаточно, а тому позов підлягає задоволенню. Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. На підставі ст.ст.110, 112, 114 СК України,

Outcome: approved