overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу вказуючи, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 25.11.1995 року. Мають спільну доньку [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки не стало взаємного розуміння, в результаті чого сталося охолодження взаємних почуттів і основа подружніх відносин втрачена. З серпня 2015 року шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Суперечки щодо спільного майна, придбаного під час шлюбу, на цей час немає. Збереження сім'ї неможливе. Вважає, що подальше спільне проживання з відповідачем та збереження шлюбу суперечить його інтересам, примирення вважає неможливим, просить шлюб розірвати. В судове засідання сторони не з'явилися, про місце і час розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, відповідачка після розірвання шлюбу просить відновити її дошлюбне прізвище [PERSON]. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у розгляді справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Так, факт знаходження сторін у зареєстрованому шлюбі з 25.11.1995 р. підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.3), згідно з яким [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 25.11.1995 р., дружині після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище [PERSON]. Факт наявності у сторін неповнолітніх дітей підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.11.1995 року, від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з серпня 2015 р., спільне господарство не ведуть, спору про поділ майна немає, що дає суду підстави для розірвання шлюбу, так як подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим і буде суперечити інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу відповідачці слід відновити дошлюбне прізвище [PERSON]. Судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. слід віднести на рахунок позивача згідно його заяви. На підставі ст. ст.104, 110, 112, 113, 114 Сімейного кодексу України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що з відповідачкою по справі перебувають у шлюбі, який був укладений 19.11.1999 року та зареєстрований у виконавчому комітеті Дернівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області за актовим записом № 20. Від спільного подружнього життя у них народилось троє дітей: доньки Тетяна та Анастасія, відповідно [INFO] та [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Сім'я розпалась через відсутність взаєморозуміння, спільних інтересів та поглядів на життя, довіри один до одного. Протягом двох останніх років подружніх стосунків не підтримують та спільно не проживають. Підстав для збереження шлюбу немає, тому просить розірвати шлюб. Сторони у справі в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач підтримав заявлені вимоги. Відповідач щодо розірвання шлюбу не заперечила. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстрований 19.11.1999 року у виконавчому комітеті Дернівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області за актовим записом № 20. В подружньому житті у них народилось троє дітей: донька Тетяна, [INFO], донька Анастасія, [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Сім'я розпалась через відсутність взаєморозуміння, довіри, спільних інтересів та поглядів на життя. Подружні відносини сторонами не підтримують протягом двох років, сім'я існує формально. Підстав для збереження шлюбу немає. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування заявлених вимог, позивач покликається на те, що дружина не виконує обов'язки, передбачені СК України. Вказує, що після нещасного випадку він став інвалідом, після чого перебуває на утриманні у сестри або у сина, дружина про нього не піклується і їх шлюб існує лише юридично. Просив суд, в зв'язку з неможливістю зберегти шлюб, розірвати його в судовому порядку. В судове засідання позивач не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася вчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10.05.1986 року у Костопільському райвідділі Виконкомі Підлужненської сільської ради, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис №7. Від подружнього життя мають трьох повнолітніх дітей. Позивач не бажає підтримувати шлюбні відносини і зберегти шлюб, фактично не підтримує подружні стосунки, спільне господарство не веде з відповідачем, доказів іншого суду не надано. Збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На думку суду, подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивача, тому вважає, що збереження сім'ї за таких обставин є недоцільним. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування заявлених вимог, позивач покликається на те, що дружина почала зловживати спиртним, в сім'ї виникають часто сварки і конфлікти, подальше проживання в шлюбі є неможливим. Просив суд, в зв'язку з неможливістю зберегти шлюб, розірвати його в судовому порядку. В судове засідання позивач не з'явилася, звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся вчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12.02.2004 року у Відділі РАЦС Міжгірського РУЮ, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис №08. Від подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач не бажає підтримувати шлюбні відносини і зберегти шлюб, фактично не підтримує подружні стосунки, спільне господарство не веде з відповідачем, доказів іншого суду не надано. Збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На думку суду, подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивача, тому вважає, що збереження сім'ї за таких обставин є недоцільним. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування заявлених вимог, позивач покликається на те, що з 2009 року сторони проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків спільного господарства не ведуть. Просив суд, в зв'язку з неможливістю зберегти шлюб, розірвати його в судовому порядку. В судове засідання позивач не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася вчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24.04.1999 року у Костопільському райвідділі РАЦС Рівненської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис №46. Від подружнього життя мають двоє неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO].н. та сина [PERSON], [INFO].н. Позивач не бажає підтримувати шлюбні відносини і зберегти шлюб, фактично не підтримує подружні стосунки, спільне господарство не веде з відповідачем, доказів іншого суду не надано. Збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На думку суду, подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивача, тому вважає, що збереження сім'ї за таких обставин є недоцільним. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог, позивач покликається на те, що з відповідачкою майже 10 років проживає окремо, сімейні стосунки не підтримує, спільне господарство не ведуть. Фактично, шлюб носить формальний характер. Просив суд, в зв'язку з неможливістю зберегти шлюб, розірвати його в судовому порядку. В судове засідання позивач не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, звернулась з заявою про визнання позову. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07.11.1978 року у Відділі ДРАЦС Костопільського РУЮ, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис №223. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони приблизно десять років проживають окремо, не підтримують подружні відносини, спільне господарство не ведуть. Наміру поновлювати шлюбні стосунки та спільне сімейне життя не мають. На думку суду, подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін, а тому суд вважає, що збереження шлюбу за таких обставин є недоцільним. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування заявлених вимог, позивач покликається на те, що з відповідачкою не підтримує сімейних відносин, з 2011 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Шлюб носить формальний характер. Просив суд, в зв'язку з неможливістю зберегти шлюб, розірвати його в судовому порядку. В судове засідання позивач не з'явився, представник позивача адвокат Остапенко В.С. звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи у відсутності позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася вчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 31.12.2010 року у Виконкомі Мирненської сільської ради Рівненської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис №14. Від подружнього життя дітей не мають. Позивач не бажає підтримувати шлюбні відносини і зберегти шлюб, фактично не підтримує подружні стосунки, спільне господарство не веде з відповідачем, доказів іншого суду не надано. Збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На думку суду, подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивача, тому вважає, що збереження сім'ї за таких обставин є недоцільним. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування заявлених вимог, позивач покликається на те, що з відповідачкою не підтримує сімейних відносин, протягом тривалого періоду часу проживають окремо. Шлюб носить формальний характер. Просив суд, в зв'язку з неможливістю зберегти шлюб, розірвати його в судовому порядку. В судове засідання позивач не з'явився, представник позивача адвокат Гвяздовський А.Є. звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи у відсутності позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася вчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20.04.1993 року у Виконкомі Звіздівської сільської ради Рівненської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис №10. Від подружнього життя мають повнолітнього сина. Позивач не бажає підтримувати шлюбні відносини і зберегти шлюб, фактично не підтримує подружні стосунки, спільне господарство не веде з відповідачем, доказів іншого суду не надано. Збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На думку суду, подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивача, тому вважає, що збереження сім'ї за таких обставин є недоцільним. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог, позивач покликається на те, що з відповідачкою подружні відносини припинені з жовтня 2012р. Вказує, що вони з дружиною мають несумісні характери, в сім'ї відсутня довіра та взаєморозуміння. Фактично, шлюб носить формальний характер. Просив суд, в зв'язку з неможливістю зберегти шлюб, розірвати його в судовому порядку. В судове засідання позивач не з'явився, звернувся до суду з позовною заявою про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, звернулась до суду з заявою про визнання позову та про розгляд справи у її відсутності. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12.07.2004 року у Костопільському РВ РАЦС Рівненської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис №92. Від подружнього життя мають малолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO]. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладання шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Сторони не підтримують подружні стосунки, спільне господарство не ведуть, тобто не бажають надалі підтримувати шлюбні відносини і зберегти шлюб, доказів іншого суду не надано. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх прав на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст.112 СК України , є підставами для розірвання шлюбу. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог, позивач покликається на те, що з відповідачкою проживає окремо з вересня 2014р, сімейні стосунки не підтримує, спільне господарство не ведуть. Фактично, шлюб носить формальний характер. Також, позивач, вказує, що їх неповнолітня дитина проживає з дружиною, і він не заперечує проти цього. Просив суд, в зв'язку з неможливістю зберегти шлюб, розірвати його в судовому порядку. В судове засідання позивач не з'явився, звернувся з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, звернулась до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутності, позов визнала. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05.07.2013 року у Відділі ДРАЦС реєстраційної служби Костопільського РУЮ у Рівненській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис №140. Від подружнього життя мають малолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що сторони з вересня 2014 року проживають окремо, не підтримують подружні відносини, спільне господарство не ведуть. Наміру поновлювати шлюбні стосунки та спільне сімейне життя не мають. На думку суду, подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін, а тому суд вважає, що збереження шлюбу за таких обставин є недоцільним. Сторони прийшли до спільного рішення про місця проживання дитини з матір'ю [PERSON], що свідчить про відсутність спору між ними з цього приводу . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог, позивач покликається на те, що з відповідачкою проживає окремо з листопада 2013р, сімейні стосунки не підтримує, спільне господарство не ведуть. Фактично, шлюб носить формальний характер. Також, позивач, вказує, що їх неповнолітня дитина проживає з дружиною, і він не заперечує проти цього. Просив суд, в зв'язку з неможливістю зберегти шлюб, розірвати його в судовому порядку. В судове засідання позивач не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, звернулась з письмовою заявою про визнання позову. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28.08.2012 року у Відділі РАЦС Костопільського РУЮ в Рівненській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис №146. Від подружнього життя мають малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO].н. Сторони з листопада 2013 року проживають окремо, не підтримують подружні відносини, спільне господарство не ведуть. Наміру поновлювати шлюбні стосунки та спільне сімейне життя не мають. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На думку суду, подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін, а тому суд вважає, що збереження шлюбу за таких обставин є недоцільним. Сторони прийшли до спільного рішення про місця проживання дитини з матір'ю [PERSON], що свідчить про відсутність спору між ними з цього приводу . На підставі викладеного,

Outcome: approved