Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому просить суд розірвати шлюк між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованого 03.11.2001 року у Відділу реєстрації актів громадського стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, про що у книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 601. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.10.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 20.01.2021 року через канцелярію Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. Крім того, 25.01.2021 року до суду від [PERSON] надійшла додаткова заява про усунення недоліків. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.01.2021 року відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін у судове засідання, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 22.04.2021 року о 15 год. 00 хв. 11.06.2021 року через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому [PERSON] щодо задоволення позовних вимог заперечує, просить суд встановити строк в 6 місяців та зобов`язати позивача в цей строк вирішити питання про поділ спільної сумісної власності подружжя, вирішити питання про місце проживання доньки та умови участі в її вихованні. За закінченням шестимісячного строку для вирішення поставлених питань ухвалити рішення про розірвання шлюбу. Протокольною ухвалою д 30.06.2021 року відмовлено відповідачу в задоволенні прохальної частини відзиву, оскільки відповідач ставить питання, які в даній справі виходять за межі заявлених вимог. Позивач - [PERSON] в судовому засіданні зазначив про неможливість примирення з відповідачем, разом з представником - адвокатом Ільїним О.П. вимоги позовної заяви підтримали, на задоволенні наполягають. Відповідач - [PERSON] зазначила що примирення з позивачем неможливе. Позов не визнає, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03.11.2001 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації актів про одруження 03.11.2001 року зроблено запис за № 601. За час перебування у шлюбі, у сторін народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Сторони проживали однією сім`єю, проте як зазначає позивач, вони як подружжя тривалий час не підтримують сімейних відносин, не ведуть спільного господарства, не мають взаємних прав та обов`язків. Позивач зазначає про відсутність намірів відновлювати шлюбні стосунки з відповідачем. Встановлені обставини свідчать про те, що між сторонами сімейні відносини відсутні. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до ст. 10 ЦК України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Під час розгляду справи судом з`ясовано, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки та втратили один до одного почуття поваги і любові. З часу припинення шлюбних відносин та часу знаходження позову в суді, примирення між сторонами не відбулось. Кожна з сторін не вважає можливим збереження сім`ї. Крім того, в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] зазначили що примирення між подружжям неможливе. За таких обставинах суд дійшов висновку, що дальше спільне життя подружжя та збереження їх сім`ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Таким чином, вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141-142 ЦПК України судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved