Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із позовною заявою про усунення перешкод у користуванні майном шляхом звільнення (скасування) з під арешту майна. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до постанов від 01.02.2011 року, 02.02.2011 року, 03.02.2011 року старшого слідчого в особливо важливих справах головного слідчого управління МВС України Усікова В.П. в рамках кримінальної справи № 222-13 було накладено арешт на все його майно. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, № 213997649 від 25.06.2020 року «у розділі «Відомості з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна» зазначено: опис предмета обтяження: все нерухоме майно, підстава обтяження: постанова про накладення арешту, серія та номер б/н, виданий 01.02.2011, видавник ГСУ МВС України, старший слідчий в ОВС ГСУ МВС України Усіков В.П., обтяжував: Головне слідче управління МВС України, код ЄДРПОУ 00032684, країна реєстрації: Україна, адреса [ADDRESS] , особа майно/права якої обтяжується: [PERSON] . Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 16.09.2014 року кримінальну справу у вчиненні злочинів передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України відносно позивача закрито. Однак, станом на момент звернення до суду, арешти не скасовані та продовжують діяти не лише на майно, що належало позивачу на момент накладення арешту (2011 рік), а і на майно яке було придбане позивачем вже після закриття кримінальної справи, тобто після 2014 року. 15.10.2019 року позивач звернувся із заявою про скасування арешту до Міністерства внутрішніх справ, однак зазначив, що його заява залишена без будь-якого реагування та арешти на майно не скасовані та продовжують накладатися на все придбане ним майно. На підставі викладеного, звернувся до суду та просив скасувати всі арешти, на все його рухоме та нерухоме майно, що були накладені в рамках кримінальної справи № 222-13; зобов`язати державного реєстратора внести зміни до реєстру речових прав про скасування арештів з майна. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 07.07.2020 року було відкрито провадження по справі та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 06.05.2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та його представник будучи присутніми у судових засіданнях позовні вимоги підтримували та просили їх задовольнити, надали аналогічні пояснення викладеним у позові. В подальшому від представника позивача до суду надійшла заява, згідно якої просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник Міністерства Внутрішніх справ України, подав до суду відзив на позовну заяву, в яких зазначив, що положенням про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 р. № 878 визначено, що Міністерство внутрішніх справ України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. МВС є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідних сферах. Структура апарату МВС України затверджується Міністром. Так, відповідно до наказу МВС України від 06.11.2015 № 1389 «Про затвердження структури Міністерства внутрішніх справ України» було затверджено структуру МВС України, з якої вбачається, що Національна поліція України та її територіальні підрозділи не входять до укладу Міністерства внутрішніх справ України. Жодним нормативно-правовим актом не визначено правонаступництва Міністерства внутрішніх справ ліквідованим органам внутрішніх справ. В той же час, відповідно до статті 1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Державою було забезпечено принцип безперервності виконання завдань, які були покладені на міліцію, шляхом закріплення даних функцій та завдань за органами поліції. Отже, як законодавцем, так і Урядом прямо визначено, що функції та завдання, які до 06.11.2015 здійснювали підрозділи міліції, починаючи з 07.11.2015 (у зв`язку із ліквідацією міліції) передані до підрозділів поліції, зокрема від Головного слідчого управління МВС - до Головного слідчого управління Національної поліції, діяльність якого в свою чергу контролюється Національною поліцією України. Таким чином, на сьогоднішній день, Міністерство внутрішніх справ України є політичним, а не правоохоронним органом, який здійснює формування політики центральних органів влади та відповідно і не несе відповідальність за дії інших центральних органів влади, зокрема - Національну поліцію України та її структурні підрозділи. МВС України не наділено повноваженнями щодо проведення досудових розслідувань кримінальних правопорушень. Тобто, МВС України не має жодного структурного підрозділу, який би мав повноваження здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень. Міністерство внутрішніх справ України та Національна поліція є окремими центральними органами виконавчої влади, не підпорядкованими одне одному. У зв`язку із чим, просить відмовити в задоволені позову до них. В свою чергу позивачем до суду було подано відповідь на відзив, згідно якого зазначив, що позиція викладена представником Міністерства внутрішніх справ у відзиві є помилковою, оскільки згідно відомостей з Державного реєстру обтяжувачем є Головне слідче управління МВС України та код юридичної особи, що значить в реєстрі речових прав на нерухоме майно належить Міністерству внутрішніх справ України. Відтак, Національна поліція України, як новостворений орган центральної виконавчої влади, юридично не має законних підстав вносити відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування арешту належного позивачу майна, оскільки Національна поліція України є іншою юридичною особою, а також як зазначено Міністерством внутрішніх справ у своєму відзиві, Національна поліція України не є правонаступником МВС України, а отже не є обтяжувачем майна позивача. Представник відповідача Головного управління ДФС у Київській області у судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. До суду було направлено лист, з якого вбачається, що за результатами розгляду судової повістки-повідомлення про виклик до суду у підготовче судове засідання, не встановлено приналежність слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Київській області до цивільної справи № 363/2043/20, а тому судову повістку-повідомлення повернуто до суду. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 35 від 03.06.2016р. за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюванного права власності у загальному порядку. Позов про зняття арешту може бути пред`явлений власником майна. Суд не вправі відмовити у відкритті провадження у справі про зняття арешту з майна, якщо справа, у зв`язку із якою накладено арешт на майно, не вирішена, оскільки зазначене, зокрема, впливає на перебіг позовної давності. Судом встановлено, що 01.02.2011 року постановою старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління МВС України підполковником міліції Усіковим В.П. було накладено арешт в кримінальній справі № 222-13 на цінності та інше майно підозрюваного [PERSON] , [INFO] (і.н.н. [NUMBER] ), де б ці цінності та інше майно не знаходилось. Згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 30190353 від 02.02.2011 року виданого Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено реєстраційний запис параметрами якого є: вид обтяження: публічне обтяження; тип реєстрації: поточна; тип обтяження: арешт рухомого майна; підстава обтяження: постанова про накладення арешту, б/н, 01.02.2011, ГСУ МВС України, старший слідчий в ОВС ГСУ МВС України Усіков В.П.; об`єкт обтяження: все рухоме майно; відомості про обмеження відчуження: заборонено відчужувати; обтяжував: Головне слідче управління МВС України, код: 00032684, м. Київ, вул. Богомольця, буд. 10, кВ. 642, Ст. слідчий в ОВС ГСУ МВС України підполковник міліції Усіков В.П.; боржник: [PERSON] , код: [NUMBER] , [ADDRESS] ; термін дії: 02.02.2016; звернення стягнення не зареєстровано; дата та час реєстрації: 02.02.2011 18:16:18; реєстратор: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 04050, м. Київ, вул. Мельникова, 81 літ. А; реєстраційний номер: 10785232. Згідно витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 30190287 від 02.02.2011 року виданого Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено реєстраційний запис параметрами якого є: тип обтяження: арешт нерухомого майна; підстава обтяження: постанова про накладення арешту, б/н, 01.02.2011, ГСУ МВС України, старший слідчий в ОВС ГСУ МВС України Усіков В.П.; об`єкт обтяження: все рухоме майно; обтяжував: Головне слідче управління МВС України, код: 00032684, м. Київ, вул. Богомольця, буд. 10, кВ. 642, Ст. слідчий в ОВС ГСУ МВС України підполковник міліції Усіков В.П.; власник: [PERSON] , код: [NUMBER] , [ADDRESS] ; дата та час реєстрації: 02.02.2011 18:10:41; реєстратор: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 04050, м. Київ, вул. Мельникова, 81 літ. А; заявник: Головне слідче управління МВС України, код: 00032684, м. Київ, вул. Богомольця, буд. 10, кВ. 642; реєстраційний номер: 10785198. 03.02.2011 року постановою старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління МВС України підполковником міліції Усіковим В.П. було накладено арешт в кримінальній справі № 222-13 на квартиру [ADDRESS] , яка належить обвинуваченому [PERSON] , [INFO] (і.н.н. [NUMBER] ), та цінності та інше майно [PERSON] , де б ці цінності та інше майно не знаходилося. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 16.09.2014 року кримінальну справу у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України відносно [PERSON] та [PERSON] закрито. Міру запобіжного заходу - підписку про невиїзд відносно [PERSON] та [PERSON] скасовано. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 28.10.2014 року зокрема, скасовано арешт на майно, накладений 01.02.2011 року, 02.02.2011 року, 03.02.2011 року старшим слідчим в ОВС ГСУ МВС України Усіковим В.П. на належні [PERSON] на праві приватної власності цінності та майно, а саме: квартиру [ADDRESS] ; автомобіль «Volkswagen Passat B6», рік випуску 2008, д.н.з. [NUMBER] ; холодильник «VESTFROST» білого кольору, двухкамерний; телевізор JVC модель № AV-2178 TEE; шкіряний диван синього кольору; шафа з світло-коричневої деревини з трьох секцій з дзеркалом посередині; шафа-купе з деревини світло коричневого кольору з дзеркалом посередині; двухспальне ліжко з деревини світло-коричневого кольору. Повернути [PERSON] : автомобіль «Volkswagen Passat B6», рік випуску 2008, д.н.з. [NUMBER] та ключ від нього; мобільний телефон «Нокіа 6303с» з сім-картою № [NUMBER] ; запальничку Поінт-І червоного кольору; таблетки «Анаприлін-Здоров`я»; кошти в сумі сто вісімдесят п`ять гривень; службове посвідчення МНС України серії [NUMBER] , видане 10 липня 2008 року на ім`я [PERSON] , паспорт громадянина України [NUMBER] , виданий Козятинським РВУ МВС України в Вінницькій області 05 серпня 1999 року на ім`я [PERSON] ; ноутбук «Acer Travelmate 6292», із зарядним пристроєм. 10.11.2014 року [PERSON] звернувся із заявою до Міністерства внутрішніх справ, згідно якої просив на підставі постанови Святошинського районного суду м. Києва від 28.10.2014 року повернути належне йому на праві приватної власності майно, а саме: автомобіль «Volkswagen Passat B6», рік випуску 2008, д.н.з. [NUMBER] та ключ від нього; мобільний телефон «Нокіа 6303с» з сім-картою № [NUMBER] ; запальничку Поінт-І червоного кольору; таблетки «Анаприлін-Здоров`я»; кошти в сумі сто вісімдесят п`ять гривень; службове посвідчення МНС України серії [NUMBER] , видане 10 липня 2008 року на ім`я [PERSON] , ноутбук «Acer Travelmate 6292», із зарядним пристроєм. 13.11.2014 року [PERSON] звернувся із заявою до Державної реєстраційної служби України про зняття арешту на належне йому на праві приватної власності рухоме та нерухоме майно. З відповіді Державної реєстраційної служби України від 10.12.2014 року, вбачається, що [PERSON] було повідомлено про необхідність звернення з відповідними документами до реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, № 213997649 від 25.06.2020 року «у розділі «Відомості з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна» зазначено: опис предмета обтяження: все нерухоме майно, підстава обтяження: постанова про накладення арешту, серія та номер б/н, виданий 01.02.2011, видавник ГСУ МВС України, старший слідчий в ОВС ГСУ МВС України Усіков В.П., обтяжував: Головне слідче управління МВС України, код ЄДРПОУ 00032684, країна реєстрації: Україна, адреса [ADDRESS] , особа майно/права якої обтяжується: [PERSON] . З вказаної довідки вбачається, що у період з 2014 року по 2019 рік за позивачем на приватної власності було зареєстровано нерухоме майно, на які реєструються обтяження - арешт нерухомого майна, все нерухоме майно, згідно постанови про накладення арешту, б/н, 01.02.2011, ГСУ МВС України, старший слідчий в ОВС ГСУ МВС України Усіков В.П. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради Пода С.П. [PERSON] відмовлено у державній реєстрації припинення обтяження, арешт нерухомого майна на квартиру з реєстраційним номером, що розташований [ADDRESS] та земельну ділянку з кадастровим номером 3221888800:37:199:0151, з підстав, що заявником подано постанову Святошинського районного суду м. Києва від 28.10.2014 року щодо припинення арештів на майно [PERSON] , однак інформація про припинення арешту на вказану квартиру та земельну ділянку у даній постанові відсутня. Статтею 316 ЦК України визначено, що право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, як то передбачено ст. 317 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-УІ, суди України при розгляді справ застосовують конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основних свобод, передбачено, що кожна фізична чи юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 35 від 03.06.2016р. у матеріалах справи залежно від предмету та підстави позову мають бути належним чином завіренні акти опису та арешту, постанови про арешт коштів чи майна боржника, на виконання яких проводився опис і арешт, матеріали, що є в кримінальній справі щодо належності описаного майна і джерел коштів на його придбання. 15.10.2019 року [PERSON] звернувся із заявою до ГСУ МВС України про зняття арешту з майна. Однак, як зазначає в своїй позовній заяві позивач дана заява залишена без будь-якого реагування з боку ГСУ МВС України. Департаментом юридичного забезпечення у відповідь на запит суду від 11.08.2021 № 363/2043/20 (вх. МВС № 74792 від 26.08.2021) про надання інформації щодо результатів розгляду уповноваженими особами Головного слідчого управління Національної поліції України листа Департаменту юридичного забезпечення від 01.09.2020 № 29007/12-2020, повідомлено, що 01.09.2020 року № 29007/12-2020 Департаментом юридичного забезпечення МВС надіслано запит до ГСУ НПУ про надання інформації та копій документів зазначених в ухвалі Вишгородського районного суду Київської області від 07.07.2020 року у справі № 363/2043/20, а також інших відомостей необхідних для належного захисту інтересів МВС, повного та всебічного розгляду цієї судової справи. У зв`язку із ненаданням відповіді на зазначений запит, листом від 27.08.2021 року № 39809/12-2021 Департаментом повторно витребувано у ГСУ НПУ інформацію, запитувану у листі від 01.09.2020 № 29007/12-2020. За результатами розгляду повторного запиту листом від 16.09.2021 року № 311101/24/1/1 -2021 ГСУ НПУ надіслало Департаменту відповідь та, зокрема, повідомило, що 04.05.2012 матеріали кримінальної справи № 222-13 разом з обвинувальним висновком направлено до суду для розгляду по суті. Крім того, ГСУ НПУ повідомлено, що слідчими ГСУ НПУ не приймались та не могли прийматись процесуальні рішення щодо закриття кримінальної справи № 222-13 та будь-які процесуальні рішення, щодо зазначеного у запиті нерухомого майна. ГСУ НПУ не володіє інформацією про актуальність заборони на відчуження зазначеного у запиті нерухомого майна. У ГСУ НПУ відсутні будь-які процесуальні документи з матеріалів кримінальної справи № 222-13, а тому надати копії завірених належним чином постанов від 01.02.2011, 02.02.2011 та 03.02.2011 старшого слідчого в особливо важливих справах ГСУ МВС Усікова В.П. про накладення арештів на майно [PERSON] в рамках кримінальної справи № 222-13 не представляється за можливе. Відповідно до облікових даних Департаменту інформатизації МВС України та Департаменту інформаційно-аналітичної підтримки Національної поліції України, встановлено, що Головним слідчим управлінням МВС України у 2010-2012 роках здійснювалося досудове розслідування у кримінальній справі №222-13, яка зареєстрована 11.06.2010 за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 року, визначено, що приватна власність громадян, як одна із рівноправних форм власності охороняється законом, її захист здійснюється судом. Судовий захист прав приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, у тому числі шляхом розгляду справ за позовами про зняття арешту. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном З наданих до суду документів вбачається, що постановою Святошинського районного суду м. Києва від 16.09.2014 року кримінальну справу у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України відносно [PERSON] та [PERSON] закрито. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 28.10.2014 року частково було, скасовано арешт на майно, накладений 01.02.2011 року, 02.02.2011 року, 03.02.2011 року старшим слідчим в ОВС ГСУ МВС України Усіковим В.П. на належні [PERSON] на праві приватної власності цінності та майно. Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне їй майно. Оскільки право власності є непорушним та зважаючи, що вимоги позивача ґрунтуються на захисті його права власності на арештоване майно та арешт належного позивачу майна позбавляє його можливості вільно володіти та розпоряджатися цим майном, суд вважає, що позов про звільнення майна з під-арешту підлягає частковому задоволенню, а саме зняти арешт з всього майна (рухомого та нерухомого майна) [PERSON] , накладений на підставі постанови про накладення арешту, серія та номер б/н, виданий 01.02.2011, видавник ГСУ МВС України, старший слідчий в ОВС ГСУ МВС України Усіков В.П., обтяжувач: Головне слідче управління МВС України, код ЄДРПОУ 00032684, країна реєстрації: Україна, адреса [ADDRESS] , особа майно/права якої обтяжується: [PERSON] та на підставі постанови від 03.02.2011 року старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління МВС України підполковника міліції Усікова В.П. про накладення арешту в кримінальній справі № 222-13 на квартиру [ADDRESS] , яка належить обвинуваченому [PERSON] , [INFO] (і.н.н. [NUMBER] ), та цінності та інше майно [PERSON] , де б ці цінності та інше майно не знаходилося. Стосовно заявленої вимоги про зобов`язання державного реєстратора внести зміни до реєстру речових прав про скасування арештів з майна, суд вважає передчасною дану вимогу позивача, оскільки рішення суду в даній справі, яким знято арешт з всього майна (невизначеного майна) позивача, є підставою для звільнення майна з під-арешту, у зв`язку з чим суд відмовляє позивачу у задоволенні вказаних позовних вимог. На підставі Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 35 від 03.06.2016р., ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 30, 76-89, 258, 259, 263-265, 274-279, 354 ЦПК України, суд,-

Outcome: partial