Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у звязку з відсутністю в ньому понад шість місяців без поважних причин. В обґрунтування позову зазначив, що являється власником будинку в с. Св.Глібовичі Перемишлянського району Львівської області. В даному будинку, зареєстрований, але не проживає з 2008 року по теперішній час його колишній зять, [PERSON]. Відповідач, вже сім років не проживає за адресою: [INFO], не приймає участі у догляді за будинком, не сплачує комунальних платежів, не зберігає особистих речей, не отримує поштову кореспонденцію, не звертається за медичною допомогою, оскільки проживає за іншою адресою. В добровільному порядку не бажає знятись з реєстрації з даного будинковолодіння. Як на підтвердження своїх позовних вимог покликає на акт обстеження житлових умов, довідку Свірзької амбулаторії загальної практики сімейної медицини, довідку поштового відділення звязку. В судове засідання 09.12.2015 року позивач не зявився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі (а.с.16) Відповідача в судове засідання не зявився. Від нього надійшла заява, про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення вимог позивача, оскільки в даному житловому будинку не проживає шість років. (а.с.17) Тому суд, вважав за можливе проводити розгляд справи, відповідно до ст. 169 ЦПК України у відсутності сторін,на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи Дослідивши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню. Статтею 47 Конституції України закріплено право кожного громадянина України на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст.ст. 319, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із ст.ст.71, 72 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад 6 місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням унаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Свірзької сільської ради 22.03.1994р. вбачається, що власником будинку за адресою: с. Св. Глібовичі, вул. Зарічна,44 Перемишлянського району Львівської області є позивач (а.с.9). Як вбачається із копії будинкової книги на вказаний житловий будинок, відповідач зареєстрований за адресою: [INFO] ( а.с.11-13) Згідно акту обстеження житлових умов виконавчого комітету Свірзької сільської ради Перемишлянського району від 22.10.2015 року, [PERSON] проживає у власному житловому будинку. [PERSON], [INFO] в даному господарстві не проживає останніх сім років, про що стверджують сусіди (а.с.4) Згідно довідки лікарської амбулаторії с. Свірж від 23.10.2015р. за №204, [PERSON] за медичною допомогою з 2008 року в зазначену амбулаторію не звертався. (а.с.10) Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] належить на праві власності житловий будинок, відповідач у вказаному будинку не проживає більше шести місяців, а тому його слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Outcome: approved