Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з вказаним вище позовом в якому просить: зобов'язати [PERSON] та [PERSON] демонтувати 2 камери відео нагляду, що розташовані на частині будинку відповідачів, а саме, камеру №1 направлену на вхід до квартири [PERSON] та камеру №2, що направлена на господарську будівлю [PERSON] та зобов'язати [PERSON] та [PERSON] знищити інформацію із камер відео нагляду, що розташовані на частині будинку відповідачів, в кут огляду яких потрапляє вхід до частини будинку та господарська будівля [PERSON] з моменту встановлення камер по день ухвалення рішення суду. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він та відповідачі є сусідами - проживають в одному будинку, поділеному на дві квартири. В листопаді 2013 року відповідачами, на їх половині будинку, було встановлено камери відео нагляду. Одна камера вмонтована так, що в кут її обзору потрапляє вхід до його квартири, інша камера веде спостереження за його господарською будівлею. Таким чином, сусіди встановили цілодобовий нагляд за ним та його родиною, спостерігають за ними, їхніми знайомими, що їх відвідують, погодинно. На встановлення таких камер сусіди дозволу у нього та членів його родини не питали. А сам факт коментували тим, що між ними довший час існують неприязні стосунки і камери встановлені саме для того, щоб спостерігати за його сім'єю для виявлення протиправних дій з його боку стосовно них. Протиправними діями відповідачі називають те, що вони пересуваються по, нібито, їх частині подвір'я. На протязі багатьох років між ним та відповідачкою [PERSON] існує спір з приводу земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування їхнього житлового будинку і господарських будівель, що знаходиться у їх спільній власності. Вище вказані камери працюють цілодобово, відповідачі здійснюють запис із цих камер на цифрові носії, доказом цього є диск із відеозаписом з камер спостереження, доданий до позовної заяви. Також, йому відомо, що відео із цих камер потрапляє у соціальні мережі із коментарями [PERSON]»як М.М., зокрема: 1 запис - « Трудяга з лопатою», 2 запис -«Запорожець антикваріат», 3 запис - «[PERSON] - рішайло». [PERSON] є його зятем та проживає разом з ним. Таким чином, відповідачі не лише порушують його право на недоторканість особистого життя, а й незаконно збирають, зберігають і розповсюджують інформацію про нього та його родину, при цьому, ще й цинічно коментують її в образливій формі. 22 листопада 2013 року ним було скеровано заяву до Дрогобицького МВ ГУ УМВС України у Львівській області. За його зверненням кримінального провадження порушено не було, натомість, ДІМ Дрогобицького МВ ГУМВСУ у Львівській області старшим лейтенантом міліції [PERSON] проведено перевірку. [PERSON] дільничного інспектора від 02.12.2013 року вбачається, що 26.11.2013 року в Дрогобицький МВ УМВС України у Львівській області поступило звернення від [PERSON] про те, що сусіди встановили відеоспостереження, яке направлене на частину житла, де проживає заявник. Опитані по даному факту [PERSON] та [PERSON] повідомили, що по сусідству з ними проживає сім'я [PERSON] та [PERSON], з якими у них існують неприязні відносини та часто виникають конфліктні ситуації, через які вони змушені звертатись у правоохоронні органи, у зв'язку з чим [PERSON] було встановлено відеонагляд. Також, [PERSON] повідомила, що відеопостереження вона встановила з метою самозахисту та догляду за будинком, щоб зафіксувати протиправні дії сторонніх осіб. Отже, відповідачі стверджують факт встановлення цілодобового спостереження за його родиною, при цьому, зухвало повідомляють про це працівникам міліції, та вважають, що мають на таке спостереження повне право. До того ж, камери встановлені таким чином, що кут їх огляду охоплює вхід до його помешкання, господарської будівлі, та входу до квартири відповідачів не зачіпає жодна з камер, тому, відповідачі встановили камери з метою стеження саме за ним, а не з метою самозахисту, як вони повідомили дільничному інспектору. Цей факт підтверджується відео записом доданим до позову, на якому чітко видно напрямок відеозйомки та доданими до позовної заяви фотографіями у кількості 6 штук. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просять позов задоволити. Відповідачі [PERSON]»як [PERSON] та [PERSON]»як [PERSON] в судовому засіданні, пояснили, що вони з метою самозахисту та догляду за будинком, встановили камери відео спостереження, щоб зафіксувати протиправні дії сторонніх осіб, але в жодному разі не для цілодобового спостереження за позивачем, як він стверджує. Дані камери охоплюють частково територію позивача. Інформацію зняту з відеокамер не зберігають і не розповсюджують як стверджує позивач, таку надавали лише в правоохоронні органи. Просять в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно зі статтями 3, 4, 11 ЦПК України, кожна особа має право у визначеному порядку звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, які суд захищає у спосіб, визначений законами України. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права. Особа, яка вважає, що її право чи інтерес порушені, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, загальний перелік яких передбачений ст.16 ЦК України, а саме: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Матеріалами справи встановлено і сторонами не оспорюється, що [PERSON]»як [PERSON] та [PERSON]»як [PERSON] встановили камери відео нагляду, одна камера вмонтована так, що в кут її обзору потрапляє вхід до квартири [PERSON], інша камера веде спостереження за господарською будівлею [PERSON] Відповідно до ст. 32 Конституції України, ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Згідно ст. 301 Цивільного кодексу України: 1. Фізична особа має право на особисте життя. 2. Фізична особа сама визначає своє особисте життя і можливість ознайомлення з ним інших осіб. 3. Фізична особа має право на збереження у таємниці обставин свого особистого життя. 4. Обставини особистого життя фізичної особи можуть бути розголошені іншими особами лише за умови, що вони містять ознаки правопорушення, що підтверджено рішенням суду, а також за її згодою. Вище вказана стаття закріплює право на особисте життя та його таємницю. Дане право є відповідним розвитком положень ст. 32 Конституції України, ст.12 Загальної декларації прав людини, ст.8 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини та ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права. Під поняттям «Особисте життя» розуміється поведінка фізичної особи поза межами виконання нею різноманітних суспільних обов'язків, тобто, поведінка і діяльність людини у сфері сімейних, побутових, особистих, інтимних та інших стосунків, що звільнена від «тягаря суспільних інтересів», спрямована на досягнення особистої мети та задоволення потреб. Право на особисте життя у розумінні ст.301 ЦК України складається із таких складових елементів: а)\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~повноваження мати особисте життя як можливість фізичної особи бути носієм даного особистого немайнового права; б) повноваження визначати своє особисте життя. Законодавець надає фізичній особі можливість самостійно, на власний розсуд, вирішувати, яким чином визначати, організовувати та реалізовувати своє особисте життя залежно від власних інтересів та мети; в) повноваження на ознайомлення з обставинами особистого життя означає, що особа самостійно визначає коло осіб, які можуть володіти інформацією про її особисте життя. Водночас, фізична особа може дати дозвіл на поширення цієї інформації іншими особами у визначених нею межах поширення. г) повноваження зберігати у таємниці обставини свого особистого життя означає, що фізична особа має можливість не розголошувати відомості про обставини свого життя, а також вимагати такого нерозголошення від інших осіб, які володіють такою інформацією. Відповідно до ч.1 ст. 307 ЦК України фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку лише за її згодою. Згода особи на знімання її на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку припускається, якщо зйомки проводяться відкрито на вулиці, на зборах, конференціях, мітингах та інших заходах публічного характеру. Цією нормою Закону передбачено захист інтересів фізичної особи при проведенні відео зйомки. Дане положення є суттєвою гарантією права на особисте життя та його таємницю. Законодавець зазначає, що особа може бути знята на відеоплівку лише за її згодою. Така згода повинна бути отримана до моменту початку зйомки, відповідачі встановлюючи камери відео спостереження згоди від позивача та членів його сім»ї не брали, а тому позов в частині демонтування 2-ох камер відео нагляду встановлених відповідачами, підставний та підлягає задоволенню. Що стосується позовних вимог в частині зобов'язати [PERSON] та [PERSON] знищити інформацію із камер відео нагляду, що розташовані на частині будинку відповідачів, в кут огляду яких потрапляє вхід до частини будинку та господарська будівля [PERSON] з моменту встановлення камер по день ухвалення рішення суду, то в цій частині в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю.

Outcome: dismissed