Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду в порядку окремого провадження з вищезазначеною заявою, згідно якої просить встановити факт його участі та виконання заходів по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі невоєнізованих формувань Цивільної оборони. Встановлення зазначеного факту необхідно заявнику для отримання посвідчення «Інвалід війни». При цьому, посилається на те, що УПСЗН Деснянської РДА в м. Києві відмовило йому у видачі зазначеного посвідчення, посилаючись на ненадання ним документів, що підтверджують факт залучення до формувань цивільної оборони. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 31.01.2020 було відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою [PERSON] , заінтересована особа: Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, про встановлення факту, що має юридичне значення. 28.02.2020 заявник звернувся до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою на вищевказану Ухвалу судді від 31.01.2020 року. Надалі Постановою Київського апеляційного суду від 26.05.2020 року було скасовано Ухвалу судді Деснянського районного суду м. Києва від 31.01.2020 року, направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. У судове засідання заявник не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка про вручення поштової кореспонденції суду. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка про вручення поштової кореспонденції. На адресу суду направив заяву відповідно до якої просив розглянути справу у відсутності представника заінтересованої особи, одночасно вказавши, що не заперечує, щодо задоволення вимог позовної заяви. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності заявника та представника заінтересованої особи, за наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. [PERSON] є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії та є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується відповідним посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (Категорія 1) серії [NUMBER] , виданим 09 червня 1999 року та вкладкою до нього від 09 червня 1999 року 053502. Згідно довідки до акту МСЕК №075686 від 01 червня 1999 року, [PERSON] є інвалідом ІІІ групи з 01 червня 1999 року, причиною якої є захворювання, пов`язане з впливом аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 16-17). 23 лютого 1999 року експертним висновком №220 Київської міжвідомчої комісії по встановленню причинного зв`язку захворювання та смертності з роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за результатами розгляду звернення [PERSON] та наданої документації на предмет встановлення причинного зв`язку хвороб, інвалідності з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, [PERSON] встановлено, що захворювання позивача пов`язане з роботою по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. 11 липня 2018 року заявник звернувся до УПСЗН Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації із заявою, щодо встановлення статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення. До заяви, зокрема, додав: копію паспорта, копію картки платника податків, копію маршрутного листа 1986 року, посвідчення особи, постраждалої від Чорнобильської АЕС 1-ї категорії, пропуск в закриту зону, посвідчення ліквідатора від 1990 року, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році 2-ї категорії, пенсійне посвідчення, посвідчення ветерана праці, довідку МСЕК, довідку про визначення ступеня втрати працездатності, довідку з місця проживання, трудову книжку. Листом від 18 липня 2018 року №36-2096 УПСЗН Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації повідомив заявника про те, що немає підстав для встановлення позивачу статусу інваліда війни, оскільки в наданих [PERSON] документах відсутня інформація про розпорядчий документ (наказ чи розпорядження) по лінії Цивільної оборони щодо залучення підприємств, установ до вказаного формування по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та розпорядчий документ підприємства про залучення осіб до складу такого формування та відомості про роботу, яку виконував громадянин під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Як вбачається з пояснень Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, заінтересована особа не заперечує, щодо задоволення вимог позовної заяви посилаючись на те, що у відповідності до норм п. 9 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» обов`язковою умовою надання особі статусу інваліда війни є її участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме у складі формувань ЦО. ЗУ ««Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не визначає переліку доказів, на підставі яких може бути встановлений факт залучення особи до складу формувань ЦО. Відтак, вимога щодо надання саме довідки, яка містить інформацію наказ чи розпорядження про залучення особи до формувань ЦО, займану посаду чи документів про роботу, яку громадянин під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, є необґрунтованою. Листи Міністерства праці та соціальної політики України не є нормативними актами, що обов`язкові до виконання, а носять лише інформаційний характер і не можуть бути підставою для відмови в наданні статусу інваліда війни. Відповідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до вимог чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно-правових актів з питань Цивільної оборони, в першу чергу - Положення про Цивільну оборону СРСР, затверджене постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР №1111 - 1976 року; наказу заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР №90 від 06.06.1975 року (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та №92 від 29.06.1976 року (Настанова про організацію та ведення Цивільної оборони в районі (сільському на сільськогосподарському об`єкті народного господарства), Розпорядження ЦО СРСР від 26.04.1986 року, начальника ЦО УРСР від 28.04.1986 року, начальника ЦО Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік (№01 від 29.04.1986 року, №02 від 30.04.1986 року, №16 від 04.05.1986 року, №52 від 19.05.1986 року та ін.), Цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктів та на всіх об`єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов`язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей. Згідно з ст. 10 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постарждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», учасниками ліквідації наслідків аварії на Чобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи (аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків) залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони. Згідно з п.9 ч.2 ст. 7 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до інвалідів війни належать інваліди, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. На підтвердження факту залучення до формувань цивільної оборони для виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і для доведення неправомірності відмови заінтересованої особи у наданні заявникові статусу інваліда війни, подаючи до суду заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, заявник надав копію трудової книжки, копію посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1986 році, копію довідки МСЕК щодо встановлення інвалідності, довідку про визначення ступеня втрати працездатності, копії маршрутного листа 1986, пропуск в закриту зону та ін. Таким чином, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи, з метою сприяння у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод та інтересів особи, суд приходить до переконання, що заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved