Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - заявник 1, [PERSON] ) та [PERSON] (далі по тексту - заявник 2, [PERSON] ) звернулися до суду зі спільною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя у них не склалося через різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння в подружньому житті. Вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу вважали неможливим. Крім того, заявниками укладено договори про визначення місця проживання, виховання дитини, сплату аліментів та поділ майна. В судове засідання заявники не з`явилися, однак надали заяви в яких спільну заяву про розірвання шлюбу підтримали та зазначили, що вона відповідає їх волі. Крім того, просили розгляд даної справи проводити за їх відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд переходить до наступного. У відповідності до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. За правилами ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі з 23.04.2015, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 615. Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження, копія якого наявна в матеріалах справи. Судом встановлено, що між подружжям виникали непорозуміння та спільне життя в них не склалось через різні погляди на життя. Вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки з березня 2020. При цьому, [PERSON] та [PERSON] укладено нотаріально посвідчений договір про визначення місця проживання, виховання дитини та сплату аліментів від 28.07.2020. Крім того, 07.10.2020 між [PERSON] та [PERSON] укладено нотаріально посвідчений договір про поділ майна подружжя. Відповідно до стст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що спільна заява [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки збереження шлюбу суперечитиме інтересам заявників та інтересам дитини. На підставі викладеного та

Outcome: approved