Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ТзОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс», треті особи, які не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравцов О.О., приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Капітан Михайло Володимирович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовну заяву, мотивує тим, 10.04.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравцовим О.О. вчинено виконавчий напис №962, яким запропоновано у безспірному порядку стягнути заборгованість в розмірі 75984,49 грн. по кредитному договору №2008744863 від 20.05.2014 року, укладеного між ним та ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є відповідач. Вважає, що приватний нотаріус при вчинені виконавчого напису не переконався у безспірності заборгованості, не витребував належного розрахунку заборгованості, а тому порушив вимоги Закону України «Про нотаріат» при вчиненні такого напису. Крім того, посилається на те, що відповідачем пропущено строк звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, оскільки, з дня виникнення права вимоги щодо стягнення боргу за кредитним договором минуло більше трьох років. На підставі наведеного, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню - виконавчий напис №962 від 10.04.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравцовим О.О., яким запропоновано стягнути на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» заборгованість, що виникла по договору кредиту №2008744863 від 20.05.2014 року в сумі 75984,49 грн. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що немає правових підстав для оскарження виконавчого напису нотаріуса, оскільки, ТзОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс», відповідно до закону був наданий вичерпний перелік документів, за якими стягнення проводиться в безспірному порядку. Крім того, вказує, що відповідачем не пропущений трирічний строк для вчинення виконавчого напису, оскільки, право вимоги у стягувача виникає з моменту неналежного виконання зобов`язання боржником у визначений договором строк. Ухвалою суду від 26 травня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі та розпочато підготовче провадження у справі. Ухвалою суду від 26 травня 2020 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено частково, а саме зупинено стягнення заборгованості на підставі виконавчого напису №962 від 10.04.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравцовим О.О. Ухвалою суду від 29 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач до судового засідання подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача також до судового засідання подав клопотання про розгляд справи без його участі. Просить відмовити в задоволенні позову з підстав наведених у відзиві. Третя особа в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв на адресу суду про розгляд справи без його участі не надходило. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності учасників справи по наявним у справі доказам. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 20.05.2014 року між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» було укладено кредитний договір №2008744863, відповідно до якого він отримав кредит в розмірі 52801,73 грн., зі сплатою 0,01 % річних за користування кредитом, терміном до 20.05.2019 року (а.с 36-40). 13.06.2016 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір факторингу №13/06/16, згідно якого до останнього переходить право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами (а.с. 116-124). В подальшому, 29.01.2019 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ТзОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» було укладено договір факторингу №29/01/19-2, згідно якого до останнього перейшло право вимагати від [PERSON] належного виконання зобов`язання за кредитним договором №2008744863 від 20.05.2014 року (а.с. 125-133). 10.04.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравцовим О.О. вчинено виконавчий напис №962, яким запропоновано у безспірному порядку стягнути заборгованість в розмірі 75984,49 грн. по кредитному договору №2008744863 від 20.05.2014 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» (а.с. 6) На підставі оспорюваного виконавчого напису 27.04.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Капітаном М.В. відкрито виконавче провадження та винесено постанови про стягнення з боржника основної винагороди та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с. 7-9). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі ж правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат», у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такі висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16 та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17. У спірних правовідносинах судом встановлено, що позивач не погоджується з сумою заборгованості, яка виникла за неналежне виконання умов кредитного договору №2008744863 від 20 травня 2014 року, оскільки, з розрахунку заборгованості, наданого відповідачем не вбачається, яким саме чином та за який період виникла вказана заборгованість, що викликає сумнів у підставності її нарахування (а.с. 41). Відтак, наданий відповідачем розрахунок заборгованості без проведеної калькуляції боргу за кожний період, що включає тіло кредиту та нараховані відсотки не може бути належним доказом безспірного боргу (а.с. 41), а тому безпідставно взято нотаріусом при вчинені виконавчого напису. Таким чином, на момент вчинення нотаріусом Кравцовим О.О. виконавчого напису у боржника [PERSON] не була підтверджена належними доказами наявність безспірної заборгованості за кредитним договором, що є обов`язковою умовою для його вчинення . Виходячи із вищевикладеного, виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Кравцовим О.О. з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та Глави 16 розділу ІІ Порядку, а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved