Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до суду із позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), відповідно до якого просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття та на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, починаючи із дня пред`явлення позовної заяви до суду і до закінчення сином навчання у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця; стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати у розмірі 11 688, 00 грн., пов`язані з оплатою вартості навчання на сина, [PERSON] у ВНЗ «Національна академія управління». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюб до 13.12.2017. Від шлюбу сторони мають двох дітей: син, [PERSON] , [INFO] та донька, [PERSON] , [INFO] Діти проживають разом з позивачем. При цьому, син в 2014 році вступив до ВНЗ «Національна академія управління», вартість навчання становить 23 376, 00 грн., термін три семестри (один семестр - 7 792, 00 грн.). З серпня 2018 року позивач витрати по навчанню сина, а також інші витрати пов`язані з утриманням дітей, їх розвитком та навчанням. Відповідач, в свою чергу, в добровільному порядку необхідного обсягу матеріальної допомоги не надає. У зв`язку з вище викладеним, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Відповідач в своєму відзиві заперечував проти позовних вимог частково. Пояснив, що допомагав дітям до лютого 2019 року. Так, з березня 2017 по кінець 2017 року відповідач надавав матеріальну допомогу дітям на загальну суму 18 500, 00 грн., 2018 рік - 40 954, 00 грн., з 01.01.2019 по 28.02.2019 - 64 454, 00 грн. Відтак, відповідач надавав матеріальну допомогу до лютого 2019 року, а тому просить присудити до стягнення аліменти на доньку саме з цього часу. Зазначив, що утриманні відповідача перебувають також малолітній син [PERSON] , цивільна дружина [PERSON] та її донька від першого шлюбу [PERSON] , матір відповідача, [PERSON] , [INFO] При цьому, відповідач разом з новою родиною та матір`ю проживають в однокімнатній квартирі. Щодо стягнення аліментів на користь позивача на утримання повнолітнього сина відповідач заперечує в повному обсязі, оскільки не має змоги надавати таку матеріальну допомогу об`єктивно, а позивач, в свою чергу, не надала до матеріалів справи жодних доказів на підтвердження можливості відповідача таку допомогу надавати. Визнав позовні вимоги в частині стягнення з нього на користь позивача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 розміру його заробітку та 6000,00 грн. додаткових витрат, які позивач поніс у зв`язку з оплатою навчання сина. 30.11.2018 ухвалою суду позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. 01.02.2019 ухвалою суду по справі відкрито провадження, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку з повідомленням сторін, учасникам справи встановлено строки для подання заяв по суті справи. 15.03.2019 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. 28.03.2019 представником позивача в судовому засіданні надано відповідь на відзив. 04.04.2019 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив. Позивач, представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідач, представник відповідача проти позовних вимог заперечували частково. Відповідач визнав позовні вимоги в частині сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частин усіх видів його заробітку та на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання [PERSON] у розмірі 6000грн. на період навчання у Національній академії управління, тобто до 01 лютого 2020року. В іншій частині просив відмовити. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Києва до 13.12.2017. Від шлюбу сторони мають двох дітей: повнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] /Свідоцтво про народження, серія [NUMBER] , актовий запис № 353/ та неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] /Свідоцтво про народження, [NUMBER] , актовий запис № 1761/. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач є рідним батьком [PERSON] , [INFO] та неповнолітньої доньки - [PERSON] . Згідно Довідки № 03/101 від 18.10.2018, виданої Вищого навчального закладу «Національна академія управління», син [PERSON] є студентом першого курсу денної форми навчання освітньо-професійної програми підготовки магістра за спеціальністю 072 «Фінанси, банківська справа та страхування» ВНЗ «Національна академія управління», оплата навчання проводиться за рахунок фізичних осіб згідно договору, стипендію не отримує. Відповідно до Договору № 2018/д - 13Е/М від 20.08.2018, укладеного між ВНЗ «Національна академія управління» та [PERSON] , предметом якого є надання ВНЗ освітньої послуги з організації Академією навчання студента за освітньо-професійною програмою підготовки фахівця для здобуття освітнього ступеня «магістр» за спеціальністю 072 Фінанси, банківська справа та страхування» (п. 1.1 Договору). Вартість навчання, згідно Договору за один навчальний семестр навчального року, визначена у розмірі 7 792, 00 грн., загальна вартість на дату укладання Договору становить 23 376, 00 грн. Оплата за перший навчальний семестр проводиться у повному обсязі протягом трьох робочих днів з дати підписання Договору. Оплата навчання здійснюється за подальший період здійснюється студентом за десять днів до початку чергового навчального семестру (п. 3.1, 3.2, 3.3 Договору). В матеріалах справи також наявні дублікати квитанцій, які підтверджують оплату за навчання спільного сина у ВНЗ «Національна академія управління». Позивач в судовому засіданні пояснила, що це друга освіта, яку отримує спільний з відповідачем син. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, спільний син сторін, [PERSON] , до 29.12.2018. був зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських організацій, зареєстрований як фізична особа-підприємець та здійснював підприємницьку діяльність (а.с. 99-101). Зокрема, з Податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця, поданої до органів податкової служби 26.03.2019, вбачається, що спільний син сторін за 2018 рік отримав дохід у розмірі 60 000, 00 грн. від здійснення господарської діяльності (а.с. 123). Також, в матеріалах справи міститься Договір суборенди від 01.09.2018, відповідно до якого [PERSON] отримав в строкове платне користування частину нежитлового приміщення, вартість оренди становить 15 000, 00 грн. (а.с. 124). Боргову розписку, яку спільний син сторін написав на користь третьої особи, що станом на момент розгляду справи померла, а також надані позивачем копії квитанцій щодо оплати останньою комунальних послуг та земельного податку, суд до уваги не приймає, оскільки вказані докази не стосується предмету спору. Крім того, у власності [PERSON] згідно Витягу з Єдиного державного реєстру МВС України перебуває транспортний засіб «Mercedes-benz», рік випуску 2001, дата реєстрації ТЗ - 20.12.2018 (а.с. 102). Відповідач в судовому засіданні пояснив, що має можливість надавати матеріальну допомогу дітям та сплачувати аліментів на утримання неповнолітньої дитини - дочки у розмірі 1/4 частин усіх видів його заробітку та на утримання сина, який продовжує навчання витрати у розмірі 6000грн. В іншій частині позовних вимог просив відмовити з тих підстав, що не має об`єктивної можливості сплачувати аліменти в такому розмірі, оскільки на його утриманні також перебуває нова сім`я та матір. З пояснень відповідача також вбачається, що останній надав матеріальну допомогу дітям, що підтверджується дублікатами квитанцій, наданих до матеріалів справи за період з 2018 року по 2019 рік (а.с. 64-77). Вказує, що не має у власності рухомого чи нерухомого майна. Крім того, відповідач пояснив, що створив нову сім`ю разом з [PERSON] , з якою має спільну дитину, малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , актовий запис № 87. При цьому, [PERSON] перебуває на утриманні відповідача, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років (Довідка від 12.03.2019 № 2, видана ТОВ «Добра порада»). Також на утриманні відповідача перебуває і донька [PERSON] (прізвище до розірвання шлюбу - [PERSON] , Свідоцтво про одруження від 28.08.1999), - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] , актовий запис 1603. З матеріалів справи вбачається, що відповідач проживає разом з цивільною дружиною, [PERSON] , її донькою [PERSON] та сином, [PERSON] в однокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні, виданої Виконавчим комітетом Софіївсько-Борщагівської Святошинського району Київської області від 12.03.2019 за № 742. Згідно копії Трудової книжки відповідача, останній звільнений із займаної посади в ТОВ «Добра порада» з 18.01.2018. Відомості про нове місце роботи чи розмір доходу відповідача в матеріалах справи відсутні. Щодо наявності на утриманні у відповідача матері, доказів до матеріалів справи не надано. Також відповідач стверджує, що їх спільний з позивачем син має стабільний дохід. Разом з тим, в судовому засіданні не здобуто доказів того, що спільний з позивачем син після припинення здійснення підприємницької діяльності отримує дохід. Так, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, який покладається рівною мірою на обох батьків. При цьому, відповідно до положень ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан відповідача, відсутність постійної зайнятості на момент розгляду справи, відсутність доказів про наявність у останнього у власності рухомого чи нерухомого майна, а також те, що утриманні відповідача перебуває цивільна дружина, їх спільний малолітній сина, донька цивільної дружини, а також надання відповідачем в добровільному порядку до звернення позивача до суду з вказаним позовом матеріальної допомоги дітям та часткове визнання останнім позовних вимог. Отже, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, а також встановлені судом обставини справи, часткове визнання відповідачем позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими частково та такими, що підлягають задоволенню частково, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду і до досягнення дитиною у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця. Щодо стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, суд виходить з наступного. Так, згідно ч. 1 ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. (ч. 1, 3 ст. 199 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За таких обставин, аналізуючи зазначені вище норми, а також встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів утримання повнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні не здобуто доказів на підтвердження можливості надання утримання відповідачем повнолітньому сину, який продовжує навчання. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат у розмірі 11 688, 00 грн., пов`язаних з оплатою вартості навчання сина, [PERSON] у ВНЗ «Національна академія управління», суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до положень ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, а також те, що відповідач у вказаній частині визнав позовні вимоги частково, на суму 6 000, 00 грн., суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог у вказаній частині та стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в розмірі 6000, 00 грн. в якості додаткових витрат, які позивач поніс у зв`язку з оплатою навчання їх спільного з відповідачем сина. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial