Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29 листопада 2013 року уклав договір позики з відповідачем [PERSON] на суму в розмірі 10 000 грн. Згідно вимоги про повернення боргу позивач вказав для відповідача граничний термін повернення позики 01.07.2014 року. Проте, до цього часу відповідач зобов'язання не виконав. Посилаючись на наведене, просить суд стягнути з відповідача [PERSON] у його користь заборгованість за договором позики в сумі 10 000 грн. та судові витрати по справі. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився по невідомих суду причинах, подав суду заяву про слухання справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи.Крім того, подав заяву про зменшення розміру позовних вимог до 9000грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення судових повісток на 29.09.2014р. та 27.10.2014р. Про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача по наявних матеріалах та зі згоди представника позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що 29.11.2013 року [PERSON] відповідно до розписки позичив у [PERSON] суму в розмірі 10 000 грн. Згідно умов даної розписки відповідач зобов'язувався повернути позивачу позику 01.07.2014 року ( а.с. 6, 10). Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Однак, кошти до даного часу за договором позики відповідач [PERSON] не повернув позивачу [PERSON], таким чином , умови договору не виконав. Згідно вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином з відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами. Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача слід стягнути сплачене позивачем державне мито (судовий збір) . За таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь позивача заборгованість за договором позики в сумі 9 000 грн. та судові витрати по справі в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved