Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд в жовтні 2010 року з позовом до [PERSON] про зобовязання усунути перешкоди в користуванні належною йому на праві власності квартирою № 1 по вул. Софіївка , 46 в м. Івано-Франківську шляхом її виселення. В подальшому [PERSON]В подав заяву про зміну підстав і предмету позову та просив суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою 1 по вул. Софіївка, 46 в м. Івано-Франківську та зобовязати її усунути перешкоди в користуванні належною йому на праві власності квартирою № 1 по вул. Софіївка , 46 в м. Івано-Франківську. Свої позовні вимоги мотивував тим, що 16 серпня 2010 року ним було придбано у власність вищевказану квартиру, що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу, укладеним між [PERSON] та [PERSON]. За умовами договору до [PERSON] перейшло право власності на квартиру, а [PERSON] зобовязувалась виселитись та знятись з реєстрації в термін до одного місяця, тобто до 16 вересня 2010 року (пункт 17 договору купівлі-продажу). Крім того відповідач за умовами пункту 16 договору зобовязувалась в момент підписання договору передати ключі від квартири та всі правовстановлюючі документи на неї, що символічно свідчитиме про передачу квартири. Однак, [PERSON] зі спірної квартири не знялась з реєстрації, крім того вона не звільнила квартиру від своїх речей, чим самим чинить перешкоди власнику житла та членам його сімї в розпорядженні власним житлом. [PERSON], яка діяла в інтересах неповнолітньої [PERSON], звернулась у жовтні 2011 року до суду із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа орган опіки і піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, про визнання договору купівлі продажу квартири від 02.03.2010 року недійним, повернення сторін в попередній стан. В позові зазначено, що [PERSON], як бабуся неповнолітньої [PERSON], дізналася, що дочка [PERSON] продала однокімнатну квартиру [ADDRESS], в якій зареєстрована [PERSON] та [PERSON], [INFO], згідно будинкової книги, при цьому що договір оформлений без згоди органу опіки та піклування. Також вказала що [PERSON] має психічні відхилення і їй пропонувалось лікування. [PERSON], яка діяла в інтересах неповнолітньої [PERSON], та особисто як позивач, [PERSON], яка діяла в інтересах неповнолітньої [PERSON], та особисто як позивач, звернулися в березні 2013 року до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі продажу квартири від 02.03.2010 року недійним. В позові зазначено, що [PERSON] була власником квартири [ADDRESS] згідно договору дарування від 02.03.2010 року. Наприкінці 2010 року [PERSON] продала дану квартиру. Приватний нотаріус не зясував при посвідченні договору те, що в квартирі зареєстрована неповнолітня [PERSON], та не отримав дозвіл органу опіки та піклування. Тому даний договір слід визнати недійсним, так як порушені права дитини. Також вказували на те, що вартість проданої квартири є заниженою та такою, що не відповідає ринковій ціні квартири. Ухвалою суду від 09.04.2013р. до участі у справі залучено третьою особою без самостійних вимог орган опіки та піклування. Ухвалою суду від 30.05.2013 року позов [PERSON] до [PERSON] був обєднаний в одне провадження із зустрічною позовною заявою [PERSON], яка діяла в інтересах неповнолітньої [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа орган опіки і піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради та позовом [PERSON], яка діяла в інтересах неповнолітньої [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діяла в інтересах неповнолітньої [PERSON], [PERSON] до [PERSON]. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 13.09.2013 року позов [PERSON] до [PERSON] задоволено. В задоволенні зустрічного позову [PERSON], яка діяла в інтересах неповнолітньої [PERSON], до [PERSON], [PERSON], третя особа орган опіки і піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради та позову [PERSON], яка діяла в інтересах неповнолітньої [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діяла в інтересах неповнолітньої [PERSON], [PERSON] до [PERSON] відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 13.01.2014р. рішення Івано-Франківського міського суду від 13.09.2013 року скасовано. Ухвалено нове рішення: в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] відмовлено. Позов [PERSON], яка діяла в інтересах неповнолітньої [PERSON], до [PERSON] задоволено, в решті рішення залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.04.2014р. рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 13.01.2014р. в частині зустрічних вимог [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу скасовано, матеріали в цій частині направлено на новий розгляд суду апеляційної інстанції. Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 03.09.2014 року рішення Івано-Франківського міського суду від 13.09.2013 року про відмову в задоволенні [PERSON], яка діяла в інтересах неповнолітньої [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діяла в інтересах неповнолітньої [PERSON], [PERSON] до [PERSON] скасовано. Ухвалено нове рішення: позов [PERSON], яка діяла в інтересах неповнолітньої [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири задоволено та зобовязано [PERSON] повернути кошти отримані за договором купівлі-продажу квартири. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.11.2014р. виправлено описку в ухвалі від 16.04.2014р. та зазначено «на новий розгляд до суду першої інстанції» та «рішення Івано-Франківського міського суду від 13.09.2013 року та рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 13.01.2014р. скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції», виключено третій абзац резолютивної частини. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2015 року рішення Івано-Франківського міського суду від 13.09.2013 року та рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 03.09.2014р. скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою від 25.02.2015р. цивільна справа прийнята до провадження. Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 28.05.2015р. залучено за клопотанням до участі у справі неповнолітню [PERSON], [INFO] (виповнилось 17 років). Допущено до участі у справі законного представника батька неповнолітньої [PERSON] [PERSON] Представник позивача за первісним позовом вимоги підтримав в повному обсязі, щодо зустрічного позову [PERSON], яка діяла в інтересах неповнолітньої [PERSON], до [PERSON], [PERSON], третя особа орган опіки і піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради та позову [PERSON], яка діяла в інтересах неповнолітньої [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діяла в інтересах неповнолітньої [PERSON], [PERSON] до [PERSON], просив відмовити за безпідставністю та недоведеністю. [PERSON] в судові засідання не зявилася, судом встановлено, що вона на час розгляду справи перебуває в СІЗО (а.с.202 т.3). [PERSON] до суду не зявилася, просила за письмовою заявою проводити розгляд за її відсутності. [PERSON] (сестра [PERSON]Ю.) та її представник підтримали позовні вимоги позову [PERSON], яка діяла в інтересах неповнолітньої [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діяла в інтересах неповнолітньої [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання договору недійсним. [PERSON] була також представником [PERSON] до 10.07.2015р. (в судовому засіданні 28.05.2015р. представляла одночасно і інтереси [PERSON]Ю.), просила в задоволенні первісного позову відмовити, щодо зустрічного та іншого позову вважали їх такими, що підлягають до задоволення. В подальших судових засіданнях інтереси [PERSON] не представляла за закінченням строку довіреності. Представник [PERSON] (батька неповнолітньої [PERSON]), яка є одночасно і представником [PERSON] [PERSON] позов [PERSON], яка діяла в інтересах неповнолітньої [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діяла в інтересах неповнолітньої [PERSON], [PERSON] до [PERSON], просила задовольнити. Висловилась також щодо інших позовів: а саме що позов [PERSON], яка діяла в інтересах неповнолітньої [PERSON], до [PERSON], [PERSON], третя особа орган опіки і піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради підлягає до задоволення, а позов [PERSON] до [PERSON] є безпідставний. Представник органу опіки та піклування подав письмове клопотання про розгляд справи за відсутності представника, в подальші судові засідання не зявилася. Неповнолітня [PERSON] (виповнилось 17 років) зазначила, що підтримує вимоги позову [PERSON], яка діяла в її інтересах, до [PERSON], [PERSON], третя особа орган опіки і піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради та позов [PERSON], яка діяла в її інтересах, [PERSON], [PERSON], яка діяла вїї інтересах, [PERSON] до [PERSON], просила його задовольнити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою, усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення підлягає до задоволення, а зустрічний позов [PERSON], яка діяла в інтересах неповнолітньої [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа орган опіки і піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради та позов [PERSON], яка діяла в інтересах неповнолітньої [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діяла в інтересах неповнолітньої [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання договору недійсним до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.03.2010 року [PERSON] купив у [PERSON] квартиру [ADDRESS] загальною площею 49.9 м.кв., житловою 18.6 м.кв., про що свідчить нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу 16 серпня 2010 року (а.с.8, 10 т.1), право власності на дану квартиру 18.08.2010 року зареєстровано за новим власником [PERSON], про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.9 т.1). Квартира належала продавцю [PERSON] на підставі Дублікату договору дарування квартири від 29.01.2010 року, зареєстрованого 15.02.2010 року в органах ОБТІ, ціна квартири сторонами була визначена за домовленістю в сумі 3 845 грн. та відповідала балансовій вартості квартири за даними Івано-Франківського ОБТІ станом на 09.06.2010 року (п.3, 4). За умовами даного договору, продавець гарантував, що від покупця не приховано обставин, які мають істотне значення; особи які проживають та (або) зареєстровані в квартирі на момент укладення договору не заперечують проти виселення (зняття з реєстрації) з квартири в строки, встановлені цим договором; внаслідок продажу не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб, в т.ч. неповнолітніх, малолітніх, непрацездатних дітей та інших осіб, яких продавець зобовязаний утримувати за законом або договором (пункт 8 договору), а в пункті 18 договору продавець додатково стверджує, що у квартирі зареєстрованих членів сімї - дітей, які б мали право проживання в даній квартирі немає. Також за умовами пункту 17 договору [PERSON] зобовязувалась знятись з реєстрації до 16.09.2010 року. В матеріалах справи є наявна довідка від 09.08.2010р. (отримана до укладення договору купівлі-продажу) та від 27.09.2010 року (після укладення договору), яка видана Житлово-експлуатаційною організацією № 8 про виписку з будинкової книги про реєстрацію а саме про те, що в квартирі зареєстрована - [PERSON] з 2001 року (а.с.5 т.1, 146 т.1). Про дійсність довідки ЖЕО №8 зазначено і в інформації МВ УМВС на запит суду (а.с.63 т.2). Отже, [PERSON] яка булла зареєстрована станом на час укладання договору в квартирі, з місця реєстрації в цій квартирі після укладення договору не знялась. Крім того, вона не звільнила квартиру від своїх речей, ключів покупцю не передала, що не спростовано іншими доказами по справі. Подаючи первісний позов позивач [PERSON] вказував на те, що в звязку з продажем житлової квартири, відповідач [PERSON] втратила право користування нею, взяла зобовязання знятися з місця реєстрації, однак ці зобовязання не виконані нею, а тому з посиланням на ст.317, 526, 629 ЦК України просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою №1 по вул. Софіївка, 46 в м. Івано-Франківську та зобовязати її усунути перешкоди в користуванні належною йому на праві власності квартирою № 1 по вул. Софіївка , 46 в м. Івано-Франківську. Щодо даних вимог слід зазначити, що відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. При цьому, правомочність володіння розуміють як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс і под.). Правовомочність користування означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання. Правомочність розпорядження означає юридично забезпечену можливість визначення і вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення (відчуження за договором, передача у спадщину, знищення, переробка і т. ін.). У сукупності ці правомочності вичерпують усі надані власнику можливості. Згідно з нормою ст. 319 ЦК власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Отже, він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved