Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати договір замовлення виготовлення автомобільного причепу між ним та [PERSON] від 14.11.2011 року та стягнути з нього на його користь 10 300 гривень і витрати на послуги адвоката в розмірі 300 гривень. В обгрунтування позову [PERSON] посилається на те, що в 2011 році вирішив придбати автомобільний причіп та замовимв 14.11.2011 року його виготовленння у приватного підприємця [PERSON], на що той погодився за ціну 15000 гривень із закінченням замовлення в строк до 31.12.2011 року. При цьому він сплатив йому завдаток в розмірі 8800 гривень, на підтвердження чого 14.11.2001 року власноруч написав розписку, уклавши тим самим договір замовлення. В результаті чого, між ними склалися цивільно-правові відносини, він став замовником (споживачем), а [PERSON] - виробником (продавцем). У встановлений термін відповідач замовлення не виконав, а 23.08.2012 повідомив, що причіп майже готовий, але для його завершення йому слід доплатити 3000 гривень, що він і зробив, а [PERSON], в свою чергу написав про це розписку. В подальшому він так і причіп не виготовив, а в 2013 році повернув йому 1500 гривень, пообіцявши решту грошей повернути в найближчий час. До тепер відповідач замовлення не виконує і гроші не повертає, що змусило його звернутись до суду за захистом порушених прав. В судове засідання позивач не з'явився. Представник позивача адвокат [PERSON] подав заяву про розгляд спраи у його відсутність вказавши, що не заперечує про прийняття судом заочного рішення . Відповідач про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином рекомендованою поштою, однак до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомляв, заперечення на позов не подавав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав: Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Згідно з тлумаченнями Закону України «Про захист прав споживачів», споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», споживачем, права якого захищаються на підставі закону, є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє,використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Закон регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва. Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). Відповідно до ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт і вимагати відшкодування збитків. Судом встановлено, що 14.11.2011 року позивач замовив виготовленння автомобільного причепа у приватного підприємця [PERSON] за 15000 гривень із закінчення замовлення в строк до 31.12.2011 року. Відповідно до розписки від 14.11.2011 року позивач дав завдаток в розмірі 8800 гривень, а відповідач в розписці зобов'язався виконати замовлення до 31.12.2011 року. У встановлений термін відповідач замовлення не виконав, 23.08.2012 позивач доплатитив 3000 гривень під розписку від того ж числа. До тепер [PERSON] замовлення [PERSON] не виконав, а в 2013 році повернув йому 1500 гривень, пообіцявши решту грошей повернути в найближчий час, в зв'язку з неможливістю виготовити причіп. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає доведеними доводи позивача про порушення з боку відповідача вимог Закону України «Про захист прав споживачів» стосовно виконання замовлення в обумовлений ними строк та надання йому, як споживачу товару неналежної якості. Оцінюючи викладені обставини в їх сукупності суд вважає, що є законні підстави для чатсткового задоволення позовних вимог в частині розірвання договору замовлення та повернення коштів наданих позивачем відповідачу на виконання такого. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави, так як позивач звільнений від сплати такого.

Outcome: approved