Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в Млинівський районний суд Рівненської області з позовом до [PERSON] про стягнення інфляційних витрат та пені. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [PERSON] ухиляється від виконання зобов`язання за виконавчим листом на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19 лютого 2015 року, і заборгованість за не погашає. В заяві про збільшення позовних вимог просить стягнути з відповідача [PERSON] інфляційні витрати в сумі 54100 грн., 3 % річних в сумі 7428,18 гривень. В судове засідання [PERSON] не з`явився, в позовній заяві вказав, що справу просить розглядати за його відсутності, позовні вимоги задоволити в повному обсязі. (а.с.2-4) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений на офіційному сайті судової влади України. (а.с.59) Судом, у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення з слідуючих підстав: з копії рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 грудня 2014 року вбачається, що було розірвано договір оренди нежитлового приміщення, укладений між [PERSON] та [PERSON] від 27 лютого 2013 року; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 45000 гривень боргу за договором оренди нежитлового приміщення. (а.с.6) На виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 грудня 2014 року було видано виконавчий лист №569/9461/14-ц від 19 лютого 2015 року, який було пред`явлено до виконання до відділу державної виконавчої служби Млинівського районного управління юстиції. (а.с.4). Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Млинівського районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження № ВП № 46752334 від 03 березня 2015 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 45000 гривень боргу за договором оренди нежитлового приміщення. (а.с.5) Як вбачається з повідомлення Млинівського районного відділу державної виконавчої служби №8498 від 06 липня 2018 року, в рамках виконавчого провадження №46752334, відкритого на виконання виконавчого листа №569/9461/14-ц від 19 лютого 2015 року, виданого Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 45000 гривень боргу за договором нежитлового приміщення, перерахування коштів на користь стягувача не здійснювалось. (а.с.44) Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання свого обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Пунктом 1 частини 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Як встановлено в судовому засіданні відповідачем у справі належним чином свій обов`язок по відшкодуванню грошових коштів не виконано. Відповідно до статті 3 Закону України від 3 липня 1991 року №1282-Х11 «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики (Державним комітетом статистики України) і не пізніше 10 числа кожного місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону (стаття 4). Індекс інфляції розраховуються з урахуванням боргу, наступним чином: сума боргу помножена на індекс інфляції помісячно. Від отриманої суми вирахувано суму боргу, в результаті отримано суму інфляції помісячно, яка у сумі підлягає стягненню. Згідно наданого позивачем розрахунку, з яким суд погоджується, сума яку слід стягнути з відповідача, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язання, становить: інфляційні витрати станом на 31 травня 2020 року складають 54100 грн., 3% річних на 31 травня 2020 року складає 7428,18 грн. Ні відзиву, ні заперечень проти позову відповідачем не надано, тому доводи позивача щодо невиконання відповідачем своїх зобов`язань по поверненню грошових коштів, а також розміру прострочених платежів нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача інфляційні втрати та три проценти річних, нараховані на вказану суму, яка стягнута відповідним рішенням суду, починаючи з 01 березня 2015 року по 31 травня 2020 року. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Суд, враховуючи те, що ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 26 вересня 2018 року звільнено [PERSON] від сплати судового збору за подання позову до [PERSON] про стягнення інфляційних витрат та пені, прийшов до висновку, що судові витрати слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі наведеного,

Outcome: approved