Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до Куп'янського міськрайонного суду Харківської області з позовом до [PERSON] стягнення боргу за борговою розпискою та стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що 25 червня 2010 року [PERSON] під розписку взяв у розстрочку у [PERSON] автомобіль МАЗ-5432 та напівпричеп ZWALVE, які є особистою власністю [PERSON] і обіцяв сплатити 100000 грн. до 25 квітня 2011 року. Відповідач під розписку у присутності свідків отримав автомобіль МАЗ-5432 та напівпричеп ZWALVE. Вищевказана розписка містить кінцеву дату повернення боргу, при цьому всі вказані в розписці кошти відповідач повинен був повернути позивачу за вимогою у строк до 25 квітня 2011 року. До сьогоднішнього часу відповідач не повернув частину заборгованості, чим порушив взяті на себе зобов'язання. Тому, позивач був змушений звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 95500,00 грн., а також відповідно до ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день просрочки, що станом на день подачі позовної заяви (25 березня 2014 року) становить 7,75 х 2 х 1057 днів = 16383,00 грн., 3% річних від просроченої суми, що становить 2865,00 грн., а всього 114748,00 грн. 03 червня 2014 року позивач надав до суду уточнену позовну заяву, в якій зменшив розмір своїх позовних вимог до суми в розмірі 107538,00 грн., яка складається з матеріальної шкоди в розмірі 88500,00 грн., а також відповідно до ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день просрочки, що станом на день подачі позовної заяви (25 березня 2014 року) становить 7,75 х 2 х 1057 днів = 16383,00 грн., 3% річних від просроченої суми, що становить 2655,00 грн. У судове засідання позивач не з'явився, згідно письмової заяви просить справу розглянути без його участі, уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час слухання справи, доказів поважності про причини неявки до суду не надав, 14.05.2014 р. у судовому засіданні відповідач заперечував проти задоволення позову, та надав до суду заперечення на позов в якому зазначив, що починаючи з указаного в борговому зобовязанні місяця він позивачу через рахунок Приватбанку [NUMBER] кожного місяця платив різні суми грошей по декілька сум за місяць. Відповідач стверджує, що за вказаний в розписці час він повністю виплатив позивачу гроші за напівпричеп, а на суму, яка залишилася сторони уклали трудовий договір від 05 червня 2010 року, відповідно до якого протягом 10 років він повинен був працювати на вказаному автомобілі та виплачувати кошти за автомобіль. Таким чином на момент подання заперечення відповідач сплатив повну вартість причепу та 50 % вартості за автомобіль. Відповідач також зазначив, що спірний автомобіль був викрадений в 2012 році в м. Павлоград, про що знав позивач як власник автомобіля і про факт викрадення був повідомлений відповідною заявою до міліції. Відповідач вважає, що він не повинен платити кошти за автомобіль, який був викрадений у нього. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази і оцінивши їх у сукупності суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. 25 червня 2010 року [PERSON] продав свій автомобіль МАЗ-5432 та напівричеп ZWALVE в розстрочку по трудовому договору за 100000 грн. [PERSON] Після повної оплати [PERSON] зобов'язався оформити генеральну довіреність на [PERSON] За домовленістю по розписці, оплата в рахунок договору повинна проводитися щомісячно в розмірі 10000 грн. (а.с. 4). З 25 червня 2010 року по 14 грудня 2011 року відповідач [PERSON] сплатив позивачу [PERSON] 11500 грн., що підтверджено розписками про отримання грошових коштів в рахунок погашення боргу за договором купівлі-продажу (а.с. 5,36,37). 25 червня 2010 року [PERSON], як підприємець, найняв на роботу робітника [PERSON] як водія-експедитора, про що було складено відповідну трудову угоду посвідчену державним нотаріусом. Згідно даної трудової угоди, робітник несе повну матеріальну відповідальність за збереження матеріальних цінностей наданих йому для виконання своїх обов'язків (а.с. 34). 15 лютого 2011 року, [PERSON] склав наказ №1, згідно якого, за систематичне порушення умов трудової угоди було звільнено з роботи робітника, водія-експедитора, [PERSON] Згідно наведеного наказу, [PERSON] взяв автомобіль МАЗ-5432, напівпричеп ZWALVE, надані йому для роботи та зник в невідомому напрямку. 02 березня 2011 року [PERSON] подав до нотаріальної контори заяву, на підставі якої, державний нотаріус дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори повідомила [PERSON] про звільнення та розірвання трудової угоди (а.с. 40-41). 24 липня 2011 року оперо-уповноважений СКР Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області ст. лейтенант міліції ухвалив постанову про відмову в порушенні кримінальної справи за заявою [PERSON], щодо неповернення його майна. Відповідно до зазначеної постанови, [PERSON] надав свої пояснення працівникам міліції та вказав, що за придбаний автомобіль у [PERSON] він виплачує йому гроші, але з жовтня 2010 року машина зламалася і знаходиться в м. Павлоград, Дніпропетровської області, на даний час виплати він припинив, тому що не працює. [PERSON] домовилися з [PERSON] про повернення автомобіля (а.с. 44-45). 30 січня 2013 року слідчим СВ Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області було ухвалено постанову про закриття кримінального провадження відкритого на підставі заяви [PERSON], у зв'язку з тим, що правовідносини між [PERSON] та [PERSON] мають цивільно-правовий характер і повинні вирішуватися в рамках цивільного судочинства (а.с. 46). 02 квітня 2012 року приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу надіслав повідомлення №45/01/16 [PERSON] про скасування довіреності на розпорядження напівпричепом моделі ZWALVE по особистій заяві [PERSON] (а.с. 48-49). 01 липня 2014 року до Куп'янського міськрайонного суду Харківської області на виконання ухвали про витребування доказів з ПАТ КБ «ПриватБанк» надійшла детальна інформація стосовно руху коштів по рахунку [NUMBER], який належить [PERSON], за період часу з січня 2010 року по грудень 2013 року. З наданої до суду інформації не можливо встановити, які саме кошти надходили на банківський рахунок [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за договором купівлі-продажу від [PERSON] В силу ст. 60, 59 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). На підтвердження укладання договору купівлі продажу транспортних засобів, [PERSON] надав розписку, з якої вбачається, що він продав свій автомобіль МАЗ-5432 та напівричеп ZWALVE в розстрочку по трудовому договору за 100000 грн. [PERSON] Після повної оплати [PERSON] зобов'язався оформити генеральну довіреність на [PERSON] За домовленістю по розписці, оплата в рахунок договору повинна проводитися щомісячно в розмірі 10000 грн. Поряд з тим, з заперечень наданих до суду відповідачем та досліджених обставин під час ухвалення постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що [PERSON] отримав від [PERSON] транспортні засоби але кошти за них не виплатив. Оскільки ніхто із сторін не оспорював договір купівлі продажу транспортних засобів МАЗ-5432 та напівричепа ZWALVE в розстрочку по трудовому договору за 100000 грн., суд вважає доведеним той факт, що між сторонами була домовленість про продаж вищевказаних транспортних засобів Суд ставиться критично до заперечень на позовну заяву [PERSON], в якому останній повідом суду, що гроші в рахунок сплати боргу за продаж автомобіля були переведені на рахунок [PERSON] в ПАТ КБ «ПриватБанк», а автомобіль було викрадено. Дані твердження спростовуються розпискою від 25.06.2010 р., в якій зазначено, що оплата повинна була проводитися щомісячно в розмірі 10 000 грн. та підтверджуватися розпискою за отримання грошей, тобто сторони самі встановили такі істотні умови договору, і повинні були виконувати його, однак відповідач в порушення умов, як він сам зазначає виплачував кошти на банківський рахунок [PERSON], разом з тим, відповідач не надав до суду доказів про те, що він кошти пересилав саме в рахунок погашення боргу за придбані транспортні засоби. Крім того з розрахунків поточного банківського рахунку [PERSON], які надав ПАТ «Приват Банк», не можливо встановити які суми, надійшли особисто від [PERSON] з призначенням платежу в рахунок погашення заборгованості. Також суд скептично відноситься до чеку, наданого [PERSON], як докази сплати коштів саме за транспортні засоби, оскільки з вищевказаної розписки вбачається, що домовлялися сплачувати кошти в розмірі 10 000 грн., а в чеку зазначено, що сплачено тільки 200 грн., та не вказано, за що саме перераховані дані кошти. Тому суд вважає, що, доводи відповідача стосовно повної виплати грошей в рахунок погашення заборгованості за купівлю спірного напівпричепа, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, не були підтверджені доказами у судовому засіданні. Посилання відповідача на викрадення у нього спірного автомобіля та напівпричепа не звільняє його від відшкодування вартості майна, яке було передане йому позивачем. Посилання відповідача на трудову угоду від 05.06.2010 р., відповідно до якої, як зазначає відповідач, він повинен був працювати на спірному транспортному засобі протягом 10 років та виплачувати кошти за автомобіль, суд вважає безпідставними, оскільки в трудовій угоді, яка була надана самим відповідачем, взагалі не йдеться мова про погашення боргу за автомобіль, крім того з даної трудової угоди вбачається, що підприємець [PERSON] зобов'язується виплачувати за виконану роботу робітнику [PERSON] щомісяця не нижче мінімальної заробітної плати, а згідно розписки [PERSON] повинен був виплачувати щомісячно по 10 000 грн. В силу ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. На підставі викладеного суд дійшов висновку про те, що уточнена позовна заява є обґрунтованою та такою що підлягає задоволенню в частині стягнення боргу в розмірі 88 500 грн., пені 16 383 грн. та 3% річних від простроченої суми 2 655 грн. Стосовно стягнення судового збору в розмірі 1 147 грн., то згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що в уточненій позовній заяві позивач зменшив суму позовних вимог, суд вважає за необхідне судовий збір стягнути в пропорційному розмірі до задоволених позовних вимог в сумі 1075,38 грн. На підставі ст. 15, 30, 62, 85, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, ст. 545, 1046, 1047, 1049 ЦК України, враховуючи лист ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 вересня 2012 року № 10-1390/0/4-12 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів із зобов'язань, що виникають із договорів та інших правочинів», суд -

Outcome: partial