Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 13 травня 1995 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] (далі - відповідач) у Смілівській сільській раді Куйбишевського району Запорізької області (далі - Смілівська сільська рада), актовий запис №2. Від шлюбу мають сина - інваліда дитинства [PERSON], [INFO], який навчається в Запорізькому гідротехнічному коледжу на контрактному відділенні та перебуває на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося через те, що останній зловживає спиртними напоями та вчиняє сварки. Подальше спільне життя сторін стало суперечити інтересам позивача. У жовтні 2013 року позивач припинила з відповідачем шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Позивачка просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка в судове засідання не з'явилася, до суду 13 травня 2014 року подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями. Враховуючи викладене, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення), відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних обставин. Матеріалами справи встановлено, що 13 травня 1995 року між сторонами був укладений шлюб, який зареєстрований у Смілівській сільській раді, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис № 2, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 13 травня 1995 року (а.с.6). Від шлюбу сторони мають сина - інваліда дитинства - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26 червня 1995 року (а.с.7). Шлюбні відносини сторін припинені з жовтня 2013 року. Сторони проживають разом, однак спільного господарства не ведуть. Питання щодо розподілу майна, що є їх спільною власністю та утримання дитини між ними не виникає. Відповідно до ст. 105 Сімейного Кодексу України (далі - СК України), шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що родина сторін розпалася остаточно та поновлена бути не може, оскільки через відсутність порозуміння сторони втратили один до одного почуття любові та поваги. Як у позивача, так і відповідача по справі було достатньо часу для вирішення питання щодо збереження родини та примирення, однак позивачка наполягає на розірванні шлюбу. При таких обставинах суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно і відновлена бути не може. Враховуючи те, що суд задовольняє позов [PERSON] про розірвання шлюбу, усі понесені нею судові витрати повинні бути стягнуті з іншої сторони, тобто з відповідача, а саме судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved