Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є сином відповідача, при цьому він проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні. На теперішній час позивач є студентом 2 курсу Східноукраїнського національного університету ім. В. Даля, стипендію не отримує. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на його утримання не надає. На підставі викладеного позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу відповідача щомісячно за виключенням періоду канікул у зимовий та літній періоди. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Додатково пояснив, що йому невідомий дохід відповідача, адже вони не спілкуються. Зі слів матері йому відомо, що зараз відповідач працює на будівництві десь у Росії. Відповідач не є інвалідом, у нього є ще один син, від іншої жінки, якому зараз 15 або 16 років. Відомостей про те, що відповідач має на праві власності нерухоме майно або автомобіль у позивача немає. Він, [PERSON] , сплачує за навчання у ВНЗ 1200 грн. на місяць, заборгованості за оплату навчання у нього немає. Половину грошей на оплату навчання надає його мати, а іншу половину він надає сам. У грудні 2019 року він підробляв вантажником, що дозволило йому оплатити навчання. Після цього, він ніде не підробляв. Його мати є інвалідом 3 групи, працює в лікарні на 1/2 ставки, отримує близько 3800 грн. на місяць. Власного житла у нього та його матері немає, вони живуть у квартирі, яка належить його бабусі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд встановив наступні обставини справи та відповіді їм правовідносини. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Сєвєродонецьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану 28.03.2000, [PERSON] народився [INFO] , про що зроблено відповідний запис № 191. Батьком записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Згідно із копією свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] , виданого 11.12.2002 Відділом реєстрації актів громадянського стану Сєвєродонецького міського управління юстиції, [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 26.11.2002. Прізвище [PERSON] після розірвання шлюбу [PERSON] . Відповідно до копії довідки № 226 від 13.12.2019, виданої Східноукраїнським національним університетом ім. В. Даля, [PERSON] є студентом факультету інформаційних технологій та електроніки Східноукраїнського національного університету ім. В. Даля і навчається на 2 курсі освітнього ступеня бакалавр за денною формою навчання, напрям підготовки або спеціальність 121 «Інженерія програмного забезпечення». Зарахований з 01.09.2018 наказом №308с від 14.08.2018. Дата закінчення навчання 30.06.2022. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу (далі СК України) якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного із батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно із ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182\~ СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття незалежно від форми навчання, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд вважає, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням, адже він продовжує навчання в Східноукраїнському національному університеті ім. В. Даля на денній формі навчання, сплачує за навчання по контракту 1200 грн. на місяць та у зв`язку із навчанням не працює, стипендію не отримує як особа, яка навчається за контрактом. Суд враховує, що згідно із поясненнями позивача у відповідача є інша дитина віком до 18 років. Суд також враховує, що сторонами не надано доказів наявності у відповідача наявності інших обставин, що мають істотне значення та можуть свідчити про неможливість надання відповідачем матеріальної допомоги сину, який продовжує навчання. За таких обставин, враховуючи те, що відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання своєї повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, а повнолітня дитина потребує такої допомоги, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано. При цьому, справедливим та розумним розміром аліментів суд вважає 1/8 частку від всіх видів доходу відповідача щомісячно, адже позивач вже є повнолітньою особою і не довів такого розміру своїх витрат, у зв`язку із навчанням, який би потребував стягнення з відповідача саме 1/4 частини його доходів, в той час як відповідач згідно із твердженнями самого позивача має іншу неповнолітню дитину. Стосовно прохання позивача стягувати аліменти за виключенням періоду канікул суд зазначає, що чинним законодавством таке виключення не передбачено. Тобто, той факт, що під час канікул студент не проходить навчання, не є підставою для звільнення від передбаченого статтею 199 СК України обов`язку батьків утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, оскільки канікулярний час входить в період навчання. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 346/103/17. Разом з тим, згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, суд не може вийти за межі позовних вимог та стягнути з відповідача аліменти без урахування періоду канікул, якщо позивач просить не стягувати аліменти в період канікул. Проте, це не позбавляє відповідача права добровільно надавати матеріальну допомогу сину в період канікул. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що відповідно до підп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Отже, позивач був звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інших положень щодо сплати судового збору відповідачем, в разі задоволення вимог позивача, звільненого від сплати судового збору, чинна редакція ЦПК України не містить. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2019 по справі № 161/4985/17 зроблено висновок про те, що у разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141, 142 ЦПК України та положення Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 384 грн. 20 коп., тобто в розмірі 50 % від звичайної ставки судового збору за подібними вимогами станом на день звернення позивача до суду, що є пропорційним розміру задоволених вимог. У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial