Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], в якому просить суд розподілити спільне сумісне майно подружжя, шляхом визнання за ним права власності на: - кухонний гарнітур, вартістю 1500 грн., - насосну станцію, вартістю 1000 грн., - диван кутовий великий, вартістю 4000 грн., - кондиціонер RAINFORD, вартістю 1600,72 грн., - ковролін червоний 6х4м, вартістю 2200 грн., - ковролін 3,3х3м, вартістю 1200 грн., - кухонний мякий куток, вартістю 700 грн.; на загальну суму 12200,72 грн. а за [PERSON] права власності на: - газову піч 4-х комф. з духовою шафою, вартістю 1000 грн., - холодильник-морозильник Indesit R 27G, вартістю 1500 грн., - пральна машину напівавтоматична Saturn, вартістю 900 грн., - спальний гарнітур, вартістю 4000 грн., - тумба під телевізор, вартістю 800 грн., - музикальний центр «Panasonic», вартістю 600 грн., - диван 2х спальний, вартістю 2000 грн., - витяжка, вартістю 500 грн., - компютерний стіл СУ-3, вартістю 630 грн., - килим 2,4х1,4 м, вартістю 1000 грн., - палас 4,7х3м, вартістю 1500 грн., - доріжка 2,85х1,8м, вартістю 600 грн., - палас зелений 2,95х3,6м, вартістю 1000 грн., на загальну суму 16030 грн. В обґрунтування позову зазначив, що він перебував з відповідачем в зареєстрованому шлюбу з 07 березня 1992 року, який було розірвано 12 березня 2013 року за рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Під час шлюбу сторонами було придбане зазначене вище майно, на загальну суму 28230,72 грн. На даний час позивач чинить перешкоди йому у користуванні спільним майном, яке вони мирним шляхом розподілити не можуть, у звязку з чим, він посилаючись на вимоги СК України а також КпШС України, просить розподілити спільне майно. В судове засідання сторони не зявилися, позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання на неодноразові виклики до суду не зявився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений судом, про причини неявки не повідомив. У звязку з неявкою осіб, що беруть участь у справі фіксування судового розгляду за допомогою технічних засобів н6е здійснювалося. Ухвалою суду встановлено заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, приходить до наступних висновків, а саме. Судом по справі встановлено, що 07 березня 1992 року між сторонами було зареєстровано шлюб (а.с. 6). Рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 12 березня 2013 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 7), рішення набрало законної сили 25 березня 2013 року. Позивач в своєму позові посилається на те, що ним та відповідачем під час шлюбу було придбано наступне майно: - кухонний гарнітур, вартістю 1500 грн., - насосну станцію, вартістю 1000 грн., - диван кутовий великий, вартістю 4000 грн., - кондиціонер RAINFORD, вартістю 1600,72 грн., - ковролін червоний 6х4м, вартістю 2200 грн., - ковролін 3,3х3м, вартістю 1200 грн., - кухонний мякий куток, вартістю 700 грн.; - газову піч 4-х комф. з духовою шафою, вартістю 1000 грн., - холодильник-морозильник Indesit R 27G, вартістю 1500 грн., - пральна машину напівавтоматична Saturn, вартістю 900 грн., - спальний гарнітур, вартістю 4000 грн., - тумба під телевізор, вартістю 800 грн., - музикальний центр «Panasonic», вартістю 600 грн., - диван 2х спальний, вартістю 2000 грн., - витяжка, вартістю 500 грн., - компютерний стіл СУ-3, вартістю 630 грн., - килим 2,4х1,4 м, вартістю 1000 грн., - палас 4,7х3м, вартістю 1500 грн., - доріжка 2,85х1,8м, вартістю 600 грн., - палас зелений 2,95х3,6м, вартістю 1000 грн. На підтвердження придбання та наявності зазначеного майна позивачем надані: копія технічного паспорту та гарантійного талону, копія товарного чеку, акту приймання передачі товарів, видаткової накладної, а також фотографії майна, яке ним зазначено в позові. Відомостей, які б це спростовувалися суду не надано. Відповідно до ст. 10, 60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст. 11 ЦПК України Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Аналізуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що майно: кухонний гарнітур, насосна станція, диван кутовий великий, кондиціонер RAINFORD, ковролін червоний 6х4м, ковролін 3,3х3м, кухонний мякий куток, газову піч 4-х комф. з духовою шафою, холодильник-морозильник Indesit R 27G, пральна машину напівавтоматична Saturn, спальний гарнітур, тумба під телевізор, музикальний центр «Panasonic», диван 2х спальний, витяжка, компютерний стіл СУ-3, килим 2,4х1,4 м, палас 4,7х3м, доріжка 2,85х1,8м, палас зелений 2,95х3,6м., на загальну суму 28230,72 грн. являється спільною сумісною власністю сторін, як подружжя. У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Аналізуючи вищевикладене, суд доходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача про поділ спільного майна подружжя є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі задоволених вимог, а саме в розмірі 282,31 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved