Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області в особі посадової особи [PERSON], в якій просив про наступне: - визнати, що [PERSON] не мав права на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»; - визнати дії посадової особи УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області [PERSON] при призначенні та нарахуванні пенсії [PERSON] протиправними; - зобовязати посадову особу УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області [PERSON] здійснити перерахунок розміру спеціальної пільгової пенсії на підставі довідки ПрАТ «Сєвєродонецьке обєднання АЗОТ» від 30.12.2010 року та із застосуванням середньогалузевої заробітної плати за 2003 рік; - виплатити раніше невиплачені грошові кошти з 2004 року; - стягнути завдану посадовою особою УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 1347225 грн. та моральну шкоду в розмірі 1348225 грн. - визнати правочин між позивачем та відповідачем нікчемним на підставі статей 27, 215 ЦК України. 24.10.2016 року судом було постановлено ухвалу щодо закриття провадження у справі в частині всіх позовних вимог, крім вимоги про визнання правочину нікчемним. В судове засідання позивач повторно не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в письмовому клопотанні від 08.08.2016 року просив розглянути позов без його участі (а.с. 64). Представник відповідача в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, в письмовій заяві від 24.10.2016 року просила розглянути справу без її участі та заперечувала проти задоволення позову. Додатково вказала, що будь-яких правочинів між позивачем та органом Пенсійного фонду не укладалося. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. З тексту позовної заяви вбачається, що [PERSON] просить визнати правочин між позивачем та відповідачем нікчемним на підставі статей 27, 215 ЦК України. При цьому позивач не вказує жодних реквізитів або індивідуальних ознак цього правочину (дата, номер, вид правочину, істотні умови, форма, тощо). В ухвалі про залишення позовної заяви без руху судом було запропоновано позивачу вказати який саме правочин він просить визнати нікчемним, проте жодних доказів існування будь-якого цивільного правочину між сторонами позивач не надав. Представник відповідача в письмовій заяві вказала, що між позивачем та Управлінням Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області жоден правочин не укладався. Клопотання позивача про зобовязання відповідача надати докази, про виклик свідка стосуються порядку призначення пенсії позивачу та жодним чином не стосуються будь-яких цивільних правочинів між сторонами по цій справі. У задоволенні цих клопотань судом було відмовлено на стадії вирішення клопотань без виходу до нарадчої кімнати. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно із п. 8 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 року № 9, відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. На думку суду, не може також бути визнано нікчемним правочин, доказів вчинення якого до суду не надано. Враховуючи те, що позивачем не надано жодних доказів укладення або спроби укладення в будь-якій формі між ним та відповідачем цивільного правочину, суд вважає, що позовна заява в частині визнання нікчемним правочину задоволенню не підлягає. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі Закону, в той час як відповідач не надав доказів понесення ним судових витрат.

Outcome: dismissed