Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, - будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначив, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок по [ADDRESS] . 13 лютого 2018 року він, за проханням своєї доньки [PERSON] , зареєстрував в своєму будинку зятя [PERSON] [INFO] . На даний час донька [PERSON] із [PERSON] не проживає, на розгляді в Токмацькому районному суді перебуває справа про розірвання між ними шлюбу. Відповідач в його будинку за вищезазначеною адресою не прожив та не проживає, що підтверджується довідкою про реєстрацію від 03.07.2020 року №650, виданою Виконавчим комітетом Новомиколаївської сільської ради. Він неодноразово звертався до [PERSON] з вимогою знятися з реєстраційного обліку у його будинку, однак той зробити це відмовляється. На даний час він, власник будинку, не має можливості використовувати його на свій розсуд, оскільки відповідач своїми діями заважає йому в реалізації цих законних прав. Реєстрація відповідача в його будинку не дає можливості укласти угоди з комунальними підприємствами, отримати субсидію, він змушений сплачувати комунальні послуги за відповідача. Враховуючи викладене, просить визнати [PERSON] , [INFO] , уродженця с.Тимофіївка Іванівського району Херсонської області, таким, що втратив право користування житловим будинком по [ADDRESS] , стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою судді від 28.08.2020 по справі відкрито загальне позовне провадження та призначене підготовче судове засідання, відповідачу наданий строк для надання відзиву на позов. Позивач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з клопотанням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, через неявку в судове засідання всіх учасників справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.3\~ст.200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4\~ст.206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.1 статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1\~ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: припинення правовідношення (частина 2 статті 16 ЦК України). В силу частин 1,3 ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Позивачу [PERSON] на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житловий будинок від 05 лютого 2001 року, виданого Токмацькою районною державною адміністрацією на підставі рішення Балківської сільської ради за №9 від 11.02.1999р. Згідно з довідкою №795 від 12.08.2020, виданою виконавчим комітетом Новомиколаївської сільської ради Токмацького району Запорізької області, [PERSON] , [INFO] , проживає в с.Козолугівка Токмацького району Запорізької області, до складу сім`ї позивача входять: [PERSON] , [INFO] , - дружина; [PERSON] , [INFO] , донька; [PERSON] , [INFO] , - зять; [PERSON] , [INFO] , - теща. Відповідно до довідки №650 від 03.07.2020, виданою виконавчим комітетом Новомиколаївської сільської ради Токмацького району Запорізької області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в селі Козолугівка Токмацького району Запорізької області, але з дня реєстрації 13.02.2018 року по теперішній час на території сільської ради не з`являвся і місце його перебування невідоме. Відповідач [PERSON] , як чоловік доньки власника будинку [PERSON] , був зареєстрований в будинку позивача, як член сім`ї власника, та не проживає в будинку без поважних причин понад один рік. За змістом ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї (в тому числі колишній член сім`ї) власника будинку втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування власністю, що є адекватним змісту порушеного права. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Доказів, які б свідчили про те, що відповідач не проживає у вищезазначеному будинку з поважних причин в ході розгляду справи не було встановлено. Виходячи з приписів ч.ч. 1, 5\~ст. 81 ЦПК України, враховуючи, що відповідач не надав суду доказів відсутності об`єктивної можливості користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод з боку позивача, поважних причин для відсутності у спірному житловому приміщенні, не спростував обставин на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому також суд враховує той факт, що відповідач визнав даний позов, про що надав суду відповідну заяву. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з положеннями ч.1\~ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є достатньою підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку за місцем проживання. Позивач при зверненні до суду сплатив 840 грн. 80 коп. судового збору, який з огляду на задоволення заявленого позову в повному обсязі, з урахуванням визнання відповідачем позову в повному обсязі, відповідно до ч. 2 ст. 141, ч.1 ст. 142 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача 50 % судового збору, а з Державного бюджету України - 50 % судового збору, сплаченого позивачем при поданні даного позову.

Outcome: approved