Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики. Вказує, що 15.08.2006 року відповідач взяла в нього в борг 30000 дол.США, при цьому повідомила, що кошти необхідні для будівництва житлового будинку, а на підтвердження укладення договору позики остання написала розписку. В обумовлені розпискою строки відповідач суми боргу не повернула, на його неодноразові прохання повернути гроші остання відповідала, що грошей у неї немає. Із врахуванням збільшених позовних вимог, просить стягнути із відповідача на свою користь 404400 грн. суми боргу за договором позики. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав із врахуванням їх збільшення та просив стягнути із відповідача в користь позивача 404400 грн. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала на адресу суду письмові пояснення, з яких вбачається, що остання не заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки дійсно позичала кошти в розмірі 30000 дол.США. Вказані кошти не повернула, оскільки не має можливості продати вказаний об'єкт нерухомості. Заслухавши пояснення представника позивача, покази свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши та оцінивши подані суду докази, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] позичила у позивача кошти в сумі 30000 дол.США та зобов'язалася повернути вказану суму до 01.01.2012 року. Даний факт стверджується розпискою, яку власноруч підписала відповідач [PERSON], а також показами свідків [PERSON], [PERSON] (а.с.3). З письмових пояснень відповідача встановлено, що кошти їй потрібні були на придбання кованих воріт та металочерепиці для накриття даху будинку. Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Оскільки розписка підписана особисто відповідачем [PERSON] суд приходить до висновку, що в даному випадку дотримана письмова форма договору позики. У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями 526, 527, 530 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 14 постанови від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Таким чином, на момент постановлення рішення суду заборгованість відповідача за зобов'язанням становить 30000 дол. США*12,9442 (офіційний курс НБУ станом на 14.00 24.09.2014 року) = 388326 грн. Таким чином, із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути заборгованість за зобов'язаннями в розмірі 388326 грн.

Outcome: partial