Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

[PERSON] звернувлася до суду з позовною заявою до ТОВ «ТД «Гадячсир - Україна» про стягнення заборгованості по заробітній платі. У позовній заяві позивач вказує, що вона працювала в ТОВ «ТД «Гадячсир - Україна» з 10.11.2016 на посаді сировара 4 розряду. Починаючи з 01 вересня 2018 року і на момент її звільнення 27 грудня 2018 року, відповідач не виплатив їй заробітну плату, посилаючись на відсутність коштів. Вона була звільнена 27 грудня 2018 року за угодою сторнін, відповідно п. 1 ст. 36 КЗпП України. На день її звільнення ТОВ «ТД «Гадячсир - Україна» заборгувало заробітну плату у розмірі близько 14861,33 грн. Відмову виплатити їй усі кошти, які слід було виплатити на день звільнення з роботи, відповідач обгрунтував відсутністю грошових коштів. Посилаючись на вищевикладене, позивач звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 14861,33 грн. Позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача ТОВ «Торговий Дім «Гадячсир-Україна» у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, на підставі наявних у суду доказів. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Торговий Дім «Гадячсир-Україна» про стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають до задоволення, з таких підстав. Судом встановлено, що 10 листопада 2016 року, на підставі наказу № 18 від 09.11.2016, [PERSON] прийнято сироваром 4 розряду в сироробний цех ТОВ «Торговий Дім «Гадячсир-Україна», про що свідчить запис у трудовій книжці позивача. 27 грудня 2018 року [PERSON] звільнено із займаної посади за угодою сторін, на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, про що також зроблено запис у трудовій книжці. Відповідно до довідки № 13 від 06 лютого 2019 року, виданої ТОВ «Торговий Дім «Гадячсир-Україна», станом на 06 лютого 2019 року, у [PERSON] існує заборгованість по заробітній платі перед працівником [PERSON] у сумі 14503,83 грн. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Статтею 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно п.\~1\~ч.\~1\~ст.\~36\~КЗпП України,\~однією з\~підстав припинення\~трудового договору\~є угода сторін. Частиною 1 ст.\~47\~КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Статтею 233\~КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 2 ст.\~77\~ЦПК України , предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом встановлено, що заборгованість відповідача по заробітній платі позивачу не сплачена та становить 14503 (чотирнадцять тисяч п'ятсот три) грн 83 коп., що підтверджується довідкою ТОВ «Торговий Дім «Гадячсир-Україна», а не 14861 (чотирнадцять тисяч вісімсот шістдесят одна) грн 33 коп., як просить позивач у позові. З цих підстав позовні вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати підлягають до часткового задоволення. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за звернення до суду з позовними вимогами про стягнення заробітної плати на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає, що судові витрати повязані зі сплатою судового збору у розмірі 704,80 грн підлягають стягненню з відповідача на користь держави, що відповідає вимогам ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial