Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Малиновського районного суду м.Одеси з позовними вимогами до\~Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 51)», Ліквідаційної комісії з припинення державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 51)» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку у зв`язку із звільненням з роботи у розмірі по день постановлення рішення,та моральної шкоди, в яких зазначав, що на сьогоднішній день\~Державне підприємство «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 51)» знаходиться в стадії припинення шляхом ліквідації. Наказом Міністерства Юстиції України №3302/К від 30 липня 2018 року покладено на [PERSON] виконання обов`язків директора ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 51)», наказом Міністерства Юстиції України №1879/к від 03 липня 2019 року був увільнений від виконання обов`язків директора державного підприємства. Наказом ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 51)» №17 ОС/19 від 22 липня 2019 року [PERSON] було прийнято на посаду начальника сектору організації виробництва, маркетингу, збуту та матеріально-технічного постачання підприємства з посадовим окладом згідно 13 тарифного розряду, де він і працює до цього часу. Станом на 01 травня 2021 року Державне підприємство «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 51)» має заборгованість зі сплати позивачу заробітної плати станом на 01.03.2021 року яка становить 139643,96 грн. Він неодноразово звертався до відповідача з вимогами щодо виплати заборгованості по заробітній платі, однак це не дало ніяких результатів. Згідно з довідкою відповідача №2/9/02-09 від 11.02.2021 року станом на 01.03.2021р. заборгованість складає 139643,96грн. Також позивачем зазначено, що внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 40\~000 грн, яка виразилася\~в душевних стражданнях, наслідком яких стало погіршення фізичного та душевного стану, змушений докладати значних зусиль для організації свого життя та родини, зважаючи на економічний стан країни, карантин у зв`язку з пандемією коронавірусу, він є людиною похилого віку, через тривалі незаконні дії відповідача з приводу несвоєчасної виплати заробітної плати його переживання негативно вплинули на його фізичний стан. Посилаючись на викладене, просив стягнути з\~Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 51)» на його користь заборгованість по заробітній платі у сумі 139643 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку у зв`язку із звільненням з роботи у розмірі по день постановлення рішення, та моральну шкоду в сумі 40\~000 грн. в судове засідання повторно не з`явився без поважних причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася судом завчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи, а саме зворотним поштовим повідомленням із відміткою про причини повернення «За закінченням терміну зберігання». Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без її участі на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву в запропонований судом строк відповідачем не подано. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача, на підставі ухвали суду про заочний розгляд справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та без\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши позицію сторін, дослідивши подані сторонами докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного. За\~ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Згідно\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до\~ст. 55 Конституції України\~права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що наказом Міністерства юстиції України ДП «Підприємство державної кримінально- виконавчої служби України ( № 51) від 03.09.2018 року № 20/ОС-18 позивача було призначено виконувачем обов`язків директора державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України ( № 51) заступника начальника державної установи «Південна виправна колоні ( № 51) з виробництва з посадовим окладом згідно 17 тарифного розряду». Наказом Міністерства юстиції України ДП «Підприємство державної кримінально- виконавчої служби України (№ 51) №1 О/С-19 від 19 липня 2019 року позивача звільнено з 19 липня 2019 року відповідно до п.2 ч. 1 ст. 23 та п. 2 ч.1 ст. 36 КзпП України. Наказом Міністерства юстиції України ДП «Підприємство державної кримінально- виконавчої служби України (№ 51) №17/ОС-19 від 22 липня 2019 року [PERSON] призначено на посаду начальника сектора організації виробництва, маркетингу, збуту та матеріально=технічного постачання ДП «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 51) згідно 13 тарифного розряду з 22 липня 2019 року. 01.06.2021 р. позивач отримав попередження Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 51)» про скорочення його посади. Наказом Міністерства юстиції України №985/5 від 16.03.2020р. наказано припинити шляхом ліквідації юридичну особу - Державне підприємство «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 51)». Відповідно до копії трудової книжки, запис №11 від 04.06.2021 року , позивач звільнений з посади начальника сектору організації виробництва, маркетингу збуту та матеріально-технічного постачання за п. 1 ст. 40 КзпП України згідно Наказу № 1о/с від 04.06.2021 року. Згідно довідки Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 51)» №2/6-02-09 від 11.02.2021р. існує заборгованість по заробітній платі позивача, яка станом на 01.03.2021 року становить 139643,96 р. Доказів про виплату вказаної суми відповідачем позивачу станом на день розгляду справи до суду не надано. Таким чином заборгованість по заробітній платі складає 139643,96 грн., що\~підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.94\~КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Згідно до ч.1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Так, згідно ч.ч.1,2\~ст.\~233\~КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Статтею 237-1\~КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Виходячи з того, що з боку відповідача були порушені охоронювані законом трудові права позивача, що призвело останню до необхідності зі свого боку докладати додаткових зусиль для організації свого звичайного образу життя, суд вважає, що позивачу було завдано моральну шкоду, що є підставою для її стягнення згідно\~ст.237-1 КЗпП України. Судом встановлено, що відповідачем порушені права позивача на своєчасну виплату заробітньої плати, позивач не міг користуватись грошима, які йому належать. Суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи ту обставину, що порушення прав позивача тривало значний час, необхідно з відповідача на користь позивача стягнути моральну шкоду в розмірі 14 000 грн., що буде достатнім для відновлення попереднього стану. Згідно\~ст.141 ЦПК України\~з\~відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1536,44 грн. (139643,96+14000х1% =1536,44)

Outcome: partial