Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовною заявою до публічного акціонерного товариства Золотоніський машинобудівний завод ім. Лепсе про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки видачі зарплати та відшкодування моральної шкоди, мотивуючи свою позицію ттим, що він працював на заводі електромонтером з 04 вересня 2001 року по 08 квітня 2015 року, коли був звільнений на підставі наказу № 29-к від 08.04.2015 року за власним бажанням. Проте під час звільнення його з роботи та видачі трудової книжки відповідач не виплатив заборгованість по заробітній платі за 2014 рік. Враховуючи, що своєю бездіяльністю відповідач порушив вимоги ст., ст. 115, 116 КзпП України, [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 28000,0 грн., середній заробіток за час затримки видачі зарплати та відшкодувати моральну шкоду в сумі 3000,0 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] частково підтримав позовні вимоги, від стягнення моральної шкоди відмовився, і так як заробітну плату на початок цього року йому виплатили, то позовні вимоги підтримав частково та просив стягнути на його користь середній заробіток за час затримки видачі зарплати, так як з вини відповідача [PERSON] отримав розрахунок по зарплаті не вчасно, як те передбачено чинним законодавством. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, пояснивши, що вини заводу у невчасній виплаті заробітку [PERSON] немає, наразі зарплата позивачу виплачена, а тому не визнає позовні вимоги та наполягає на допиті [PERSON], який на той час був директором закоду, а на теперішній час є одним з акціонерів та може пояснити, чому виникла заборгованість по заробітній платі. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та вивчивши матеріали справи, приходить до висновку що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення в частині стягнення середнього заробітку з наступних підстав. Згідно із ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Як вбачається з даних трудової книжки (серії УКР № 0083149 від 01.07.1982 року) відповідно до наказу № 29-К від 08.04.2015 року [PERSON] був звільнений з роботи на ПАТ Золотоніський машинобудівний завод ім. Лепсе за власним бажанням з 08 квітня 2015 року, що стверджується записом у трудовій книжці за порядковим № 21. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як було встановлено у судовому засіданні з показань позивача та представника відповідача, дійсно при звільненні [PERSON] заборгованість по зарплаті, яка виникла у 2014 році, не була виплачена. Представник відповідача [PERSON], який працює директором заводу з 10.12.2014 року, пояснює це тяжким фінансовим становищем, яке склалось на той час на заводі, та відсутністю коштів на рахунках. Як вбачається з виписки по рахунку № 26001184227 ПАТ Золотоніський машбуд від 10.12.2014 року залишок коштів на рахунку складає 250,81 грн. Згідно з випискою по по рахунку № 26001184227 ПАТ Золотоніський машбуд від 12.12.2014 року залишок коштів на рахунку складає 5759,74 грн. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму ВСУ Про практику застосування судами законодавства про оплату праці від 24.12.1999 року за № 13 ...установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до ч., ч. 1, 7 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Як вбачається з довідки за вих. № 125-01/1 від 07.06.2016 року заборгованість по заробітній платі станом на 08 квітня 2015 року перед працівниками підприємства та звільненими працівниками, в загальній кількості 183 особи, складала 2156231,0 гривень. Відповідно до довідки за вих. № 127-01/1 від 07.06.2016 року станом на 28 травня 2015 року заборгованість по заробітній платі перед працівниками підприємства та звільненими працівниками, в загальній кількості 183 особи, складала 2479308,21 гривень. Згідно з розрахунком, наданим ПАТ Золотоніський машинобудівний завод ім. Лепсе за вих № 126-01/1 від 07.06.2016 року, середній заробіток за час затримки розрахунку [PERSON] при звільненні складає 26568,78 грн. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що повний розрахунок при звільненні [PERSON]І не проведений з ним з вини відповідача, оскільки відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності за ст. 117 КзпП України, а тому наявні підстави для застосування ст. 117 КзпП України. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], які він підтримав у судовому засіданні, щодо стягнення середнього заробітку за час затримки видачі зарплати підлягають до задоволення. На підставі зазначеного та

Outcome: approved