Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовом до ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» про захист прав споживачів, розірвання договору банківського вкладу та стягнення грошових коштів. Позивач свої вимоги мотивував тим, що 10.10.2014 року між ним та ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» було укладено договір банківського строкового вкладу (депозиту) «Пенсійний» на 370 днів в іноземній валюті за № 300131/117712/370-14, у відповідності з яким він розмістив вклад у сумі 30000,00 доларів США, на строк до 15.10.2015 зі сплатою 13,20 % річних. 05.05.2015 року позивач звернувся до начальника відділення № 43 АТ «[PERSON] та Кредит» [PERSON] із заявою про виплату коштів за договором. На даний час грошові кошти він не отримав і банк відповіді на його заяву не надав. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд достроково розірвати договір № 300131/117712/370-14 від 10.10.2014 року та стягнути з відповідача заборгованість за договором про банківський строковий вклад у сумі 30\~000,00 доларів США та нараховані проценти в розмірі 840,57 доларів США. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не прибули, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. У заяві просили позов задовольнити в частині стягнення заборгованості за договором про банківський строковий вклад у сумі 30000,00 доларів США та процентів по договору у сумі 840,57 доларів США. В частині дострокового розірвання договору позовні вимоги не підтримали, оскільки на момент розгляду справи судом строк дії договору закінчився. Проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 10.10.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» було укладено договір банківського строкового вкладу (депозиту) «Пенсійний» № 300131/117712/370-14 на 370 днів в іноземній валюті. Відповідно до умов даного договору позивач вніс, а банк прийняв грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок № 2635.7.092643.004 у сумі 30000,00 доларів США, на строк до 15.10.2015. Вказане підтверджується копією меморіального валютного ордеру № 17060 від 10.10.2014 року. Згідно п. 2 договору, за час користування коштами вкладу протягом строку, визначеного п. 1 договору, банк нараховує і виплачує клієнту проценти за ставкою 13,20 % річних. Згідно п. 6 договору, після закінчення строку, визначеного п.1 цього договору, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положенням п. 5.2 Основних умов. 05.05.2015 року [PERSON] надіслав на адресу відділення № 43 АТ «Банк «[PERSON] та Кредит» м. Кременчука заяву про виплату по процентів за вкладом. 25.05.2015 року позивач також направив на адресу банку заяву про дострокове розірвання договору № 300131/117712/370-14, в якій вимагав повернути усі належні йому за договором кошти. Відповіді на свої заяви [PERSON] не отримав, кошти за договором, навіть після закінчення строку його дії відповідач йому не повернув. Відповідно до ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно\~ст. 1058 ЦК України,\~за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633\~\~цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72\~\~цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Статтями 1060, 1061 ЦК України визначено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Згідно зі п. 3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого\~Постановою Правління Національного Банку України від 03.12.2003 року № 516\~та зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 29.12.2003 року за № 1256/8577, за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які вставлені договором. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» не було виконано своїх зобов'язань за договором банківського строкового вкладу № 300131/117712/370-14 від 10.10.2014. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав суду доказів на спростування позовних вимог [PERSON], які б свідчили про відсутність боргу перед вкладником за вищевказаним договором. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти за договором банківського строкового вкладу (депозиту) № 300131/117712/370-14 від 10.10.2014 у сумі 30000,00 доларів США та проценти по договору 840,57 доларів США, що станом на 16.10.2015 року за офіційним курсом НБУ гривні щодо долару США разом становить 668931,96 грн. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення коштів підлягають задоволенню. Суд відмовляє у задоволенні позову в частині позовних вимог про розірвання договору № 300131/117712/370-14 від 10.10.2015, оскільки строк дії вказаного договору на час розгляду справи сплинув (15.10.2015), в звязку з чим відсутні підстави для його дострокового розірвання. Крім того, позивач не підтримав вказаних позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір, розмір якого відповідно до ч. 2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» становить 6090,00 грн. Також з відповідача на користь позивача суд стягує витрати на правову допомогу в розмірі 2600,00 грн., які підтверджуються розрахунком з відміткою про отримання коштів.

Outcome: partial