Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова з цивільним позовом, який в ході розгляду справи уточнив до [PERSON] про стягнення суми позики , відсотків та інфляційних витрат., а саме : стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] за договором позики від 04.06.2014 року суму у розмірі 711108 грн 81 коп , за договором позики від 24.02. 2015 року суму у розмірі 895242 грн 42 коп. та судовий збір у сумі 8000грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково в розмірі 60000 гривень , або 3000 доларів США, іншої суми в борг не брала. Суд , вислухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи , прийшов до наступного. Відповідно до вимог ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається , як на підставу своїх вимог або заперечень , крім випадків , встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено : Між [PERSON] та [PERSON] /Чанною Володяївною було укладено договір позики від 04.06.2014 р.відповідно до умов якого позивач надав відповідачеві грошові кошти у сумі 102 000 (сто дві тисячі) 00 грн. у якості позики. Відповідач у свою чергу зобов'язався повернути вказані грошові кошти позивачеві у строк до 04.12.2014 р. включно та щомісячно сплачувати позивачеві відсотки із розрахунку 0,5 % на день від суми позики. Позивачем виконано взяті на себе зобов'язання та надано відповідачеві позику у сумі 102000,00 грн., що підтверджується розпискою від 04.06.2014 р.( а.с.38). Проте Відповідач, у свою чергу, не виконав (порушив) взяті на себе зобов'язання та не повернув у встановлений строку суму позики та не сплатив відсотки за користування позикою. Також між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики від 24.02.2015 р. відповідно до умов якого позивач надав відповідачеві грошові кошти у сумі 503000 (п'ятсот три тисячі) 00 грн. у якості позики. Позивачем виконано взяті на себе зобов'язання та надано відповідачеві позику у сумі 503000,00 грн., що підтверджується розпискою від 24.02.2015 р.( а.с.39) Проте відповідач, у свою чергу, не виконав взяті на себе зобов'язання та не повернув у встановлений строк суму позики та не сплатив відсотки за користування позикою. Згідно ст..1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками , а позичальник зобов*язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей , визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 610 ЦК України передбачано, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно до ст. 625 ЦК України передбачано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Станом на 01.02.2017 р. відповідачем не повернуто позику у розмірі 102000,00 грн. та не сплачено позивачеві відсотки за користування грошовими коштами у сумі 496230,00 грн. загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за Договором 1 складає: 711108,81 грн. = 102000,00 грн. + 496230,00 грн. + 112878,81 грн. Утому числі: 102000,00 грн. - сума позики;496230,00 грн. - відсотки за користування позикою;112878,81 грн. з урахуванням індексу інфляції. На 01.02.2017 р. загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за Договором 2 складає: 895242,42 грн. = 503000,00 грн. + 356124,00 грн. + 36118,42 грн. Утому числі:503000,00 грн. - сума позики; 356124,00 грн. - відсотки за користування позикою; 36118,42 грн. - збільшення суми відсотків з урахуванням встановленого індексу інфляції. Розрахунки додані до матеріалів цивільної справи. Статтею 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1048 Цивільного кодексу України зазначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. На укладення договору позики між сторонами та його умов , позивач надав до суду 2 розписки( оригінали) , які оформлені в письмовій формі, які підтверджують передання грошових коштів позивачем відповідачу. Відповідачка в судовому засіданні визнала позов частково на суму 60000 грн та пояснила що іншої суми грошових коштів не позичала. Судом надавався відповідачці час для надання до суду доказів , відповідно до ст.10 та 60 ЦПК України , коли вона вважала , що не позичала у позивача таку кількість грошових коштів. Також вона мала час звернутися до суду з зустрічним позовом , але не скористалась цим правом. У суду не має підстав вважати , що надані розписки не є дійсними., бо відповідачка ніяким чином їх не спростувала та вони не визнані судом недійсними. Суд задовольняє позовні вимоги позивача та стягнує з [PERSON] на користь [PERSON] за договором позики від 04.06.2014 року суму у розмірі 711108 грн 81 коп , за договором позики від 24.02. 2015 року суму у розмірі 895242 грн 42 коп. Також, відповідно до вимог ст..88 ЦПК України , суд стягує з відповідачки на користь позивача. судовий збір у сумі 8000грн.

Outcome: approved