Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 29.04.2013 року по справі №305/408/13-ц його зобов'язано сплачувати в користь відповідачки аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. За даним рішенням було видано виконавчий лист, який пред'явлено до виконання у відділ ДВС Рахівського РУЮ. Аліменти ним сплачувались та сплачуються хоч не систематично, але заборгованість він погашає одним платежем за декілька місяців. Визначений судом порядок стягнення аліментів. вважає таким, що ускладнює його виконання по незалежним від нього обставинам. Він не має постійного місця роботи, отримує нерегулярний та мінливий дохід, користуючись випадковими заробітками. Оскільки з боржника, який не має постійного місця роботи аліменти стягуються з розрахунку не менше 30 відсотків від середньомісячної заробітної плати в районі то тягар по визначенню щомісячного розміру аліментів лягає на нього та державного виконавця. Часто відділом статистики у районі подаються щоквартальні відомості про середню заробітну плату в районі з запізненням, що штучно створює заборгованість на різницю між попереднім кварталом, а також створює йому додаткові проблеми та незручності. Так, ним сплачено аліменти 02.01.2014 року в сумі 2100 гривень та 23.04.2014 року в сумі 2500 гривень. На підставі наведеного, просив стягнути з нього на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 гривень на місяць до досягнення ним повноліття. В судове засідання позивач, [PERSON], не з'явився, однак надіслав телеграму, в якій просив розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка, [PERSON], в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову. В своїх показах зазначила, що вона не згідна з тим, щоб її колишній чоловік платив аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі, оскільки він працює у Чеській Республіці, має достатній заробіток, а коштів, які сплачує позивач на утримання сина недостатньо для належного забезпечення дитини школоповинного віку. Просила відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши відповідачку, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Рахівського району Закарпатської області від 29.04.2013 року по справі №305/408/13-ц зобов'язано [PERSON], [INFO], мешканця [ADDRESS] сплачувати в користь [PERSON], [INFO], мешканки [ADDRESS], аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 1 березня 2013 року до досягнення дитиною повноліття. Дане рішення суду набуло законної сили. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі - частина 3 статті 181 СК України. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення - частина 1 статті 184 СК України. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України та і положень статей 183,184 СК України. Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом визначення розміру (частина 3 статті 181 СК України). Натомість стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) стаття 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. В матеріалах справи відсутні докази того, що з часу постановлення судового рішення Рахівським районним судом Закарпатської області від 29.04.2013 року про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина, матеріальний чи сімейний стан платника аліментів змінився. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходить із того, що позивачем не надано жодних доказів погіршення (зміни) його матеріального стану, а саме те, що він на даний час не має постійного місця роботи, отримує нерегулярний та мінливий дохід. Натомість відповідачка у судовому засіданні такі доводи позивача заперечила, тому суд приходить до висновку, що відсутні підстави зміни розміру аліментів призначених Рахівським районним судом Закарпатської області від 29.04.2013 року у частці від заробітку (доходу) на визначення їх у твердій грошовій сумі. У зв'язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати на підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України, слід залишити за позивачем -[PERSON]. На підставі наведеного, ст.ст. 10, 58, 60, 88, 212, 213, 223 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

Outcome: dismissed