Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики та трьох відсотків річних. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11.01.2017 року він уклав договір позики з відповідачем [PERSON] на суму в розмірі 8100 доларів США, яку останній зобов`язувався повернути до 01.02.2018 року. Проте, до цього часу відповідач зобов`язання по договору від 11.01.2017 року виконав частково сплативши 1300 доларів США. На підставі наведеного просить суд, стягнути з [PERSON] в його користь суму боргу за договором позики в розмірі - 6 800 доларів США, за офіційним курсом НБУ, а також три відсотки річних що становить 318 доларів США, що підлягає сплаті у гривнях, за встановленим Національним банком України офіційним курсом. Ухвалою суду від 17 вересня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач до судового засідання подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, просить суд позов задовольнити. Відповідач до судового засідання також подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, позов визнає. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 11.01.2017 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики за умовами якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 8100 доларів США, а останній зобов`язався повернути борг до 01.02.2018 року. Про укладення між сторонами вказаного договору позики свідчить розписка, складена відповідачем [PERSON] (а.с. 21). Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Судом встановлено, що на день розгляду даної справи відповідач [PERSON] борг за договором позики від 11.01.2017 року позивачу повернув не в повній мірі. Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача 6800 доларів США згідно розписки від 11.01.2017 року підлягає до задоволення. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Із розписки про отримання коштів від 11.021.2017 року вбачається, що відповідач зобов?язаний був повернути кошти протягом до 01.02.2018 року. Оскільки, на час звернення із позовом до суду зобов?язання не було виконане. Враховуючи наведене, суд вважає підставними позовні вимог про стягнення з відповідача трьох відсотків річних в сумі 318 доларів США. Зі змісту ст.533 Цивільного кодексу України вбачається, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом. Таким чином, згідно договору позики від 11.01.2017 року з відповідача на користь позивача підлягає стягненню основний борг - 6800 доларів США та три відсотки річних - 318 доларів США, що згідно офіційного курсу валют на час ухвалення судом рішення становить: основний борг - 170748 грн. 00 коп., та 7984 грн. 98 коп. трьох відсотків річних, а також судові витрати у справі.

Outcome: approved