Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], треті особи без самостійних вимог - [PERSON], [PERSON], [PERSON], Реєстраційна служба Володимирецького районного управління юстиції Рівненської області, Володимирецька ДНК про припинення права власності та визнання права власності на нерухоме майно, мотивуючи слідуючим: 28.07.2014 року помер батько позивача [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої входить ? частина житлового будинку з надвірними будівлями в с. Степангород, вул.. Шкільна, 45 Рівненської області. Право власності на вказану частину будинку було визнано за батьком рішенням Володимирецького районного суду від 14.05.2014 р., яке набрало чинності 09.07.2014 року. Вказану спадщину позивач прийняв як спадкоємець за законом, однак спадкові права оформити не зміг, оскільки за життя батько не встиг зареєструвати право власності у встановленому порядку. А 26.12.2014 року на спірний будинок відповідач набув право власності на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер 31764716. Вказане право власності набуто [PERSON] з грубим порушенням чинного законодавства, оскільки власником ? частини спірного об»єкту нерухомості 28.07.2014 року став позивач [PERSON] Це відбулося в день відкриття спадщини після смерті батька- Міхєєва М.О., який в свою чергу набув право власності на вказане майно, що встановлено рішенням суду. Таким чином відповідачем порушено право власності позивача на ? частину житлового будинку. А тому [PERSON] просить припинити право власності [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями по вул.. Шкільна, 45 в с. Степангород, визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності та державну реєстрацію права власності на дане будинковолодіння. Визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями в с. Степангород, вул.. Шкільна, 45. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги і дав пояснення по суті пред»яленого позову. Представник відповідача позов не визнала, зазначивши, що в ст.. 346 ЦК України чітко вказано підстави припинення права власності. Реєстрація права власності спірного будинковолодіння за [PERSON] проведена згідно чинного законодавства. Що стосується позовної вимоги про визнання за [PERSON] права власності на ? частину будинковолодіння в с. Степангород , вул.. Шкільна, 45 в порядку спадкування за законом, то в цій частині позов залишити без розгляду, оскільки така вимога вже розглядалась судом, що вбачається з рішення Володимирецького районного суду від 16.04.2015 р. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволеня із наступних підстав: 28 липня 2014 року помер батько позивача [PERSON]. Після смерті останнього відкрилась спадщина, до складу якої входить ? частина будинковолодіння в с. Степангород, вул.. Шкільна, 45, Володимирецького району. [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька в порядку , встановленому ч.1 ст. 1268 ЦК України. В той же час, інші спадкоємці першої черги [PERSON], [PERSON], [PERSON], спадщину після смерті батька не приймали. Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON], який своєчасно та у встановленому порядку прийняв спадщину. Дані обставини встановлені рішенням Володимирецького районного суду від 16.04.2015 року, що набрало законної сили 27.04.2015 року і не доказуються у відповідності до ч.3 ст. 61 ЦПК України. Згідно ст.. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як зазначено в ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, [PERSON] набув право власності на ? частину спірного будинковолодіння 28.07.2014 р. в день відкриття спадщини, яку він прийняв після смерті батька. Право власності на вказану частину житлового будинку було визнано за батьком позивача рішенням Володимирецького районного суду від 14.05.2014 року, яке набрало законної сили. Дана обставина не доказується у відповідності до ч.3 ст. 61 ЦПК України. А як вбачається з [PERSON] з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 31767913 від 26.12.2014 р. відповідачем зареєстровано право власності на житловий будинок в с. Степангород, вул.. Шкільна, 45, чим порушено право власності позивача на ? частину спірного будинку. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. (ст.. 392 ЦК України) Згідно ст.. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. (ст.. 21 ЦК України) З вище викладеного слідує, що набуття відповідачем права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в с. Степангород, вул.. Шкільна, 45 грубо порушило право власності [PERSON] на ? частину цього об»єкта нерухомості, яке він набув в день відкриття спадщини після смерті батька. А тому позовні вимоги останнього підлягають до задоволення. Судові витрати розподіляються між сторонами згідно ст.. 88 ЦПК України. Розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача, встановлено судом, виходячи з таких положень законодавства. У відповідності до п.п. 2,10 ч.1 ст. 80 ЦПК України, ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог. Згідно ч.3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер , судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Враховуючи, що в даному позові позивачем пред»явлено як вимогу немайнового характеру про визнання незаконними та скасування свідоцтва про право власності та державної реєстрації права власності, так і позовну вимогу про визнання права власності, судовий збір має становити суму збору, що справляється за вимоги немайнового характеру 243,60 грн. (п.1.2. ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір») та1% ціни позову, як це передбачено п.1.1 цієї ж статті. При цьому ціна позову у даному спорі визначається судом у розмірі 674,86 грн. (вартість цілого будинковолодіння 134972 грн., що встановлено рішенням Володимирецького районного суду від 14.05.2014 р. вартість ? будинковолодіння 67486 грн.) тобто в розмірі суми, яка стягується з відповідача, як це передбачено п.2) ч.1 ст. 80 ЦПК України. З урахуванням викладеного, до стягнення з відповідача підлягає судовий збір в загальній сумі 918,46 грн. \~\~\~\~\~\~

Outcome: approved