Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до Михайлівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позов мотивований тим, що від шлюбу з відповідачем, що був зареєстрований 21 грудня 2002 року, позивач має чотирьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з позивачем. Мати дитини - [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, її місцезнаходження не відоме. Рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 02 липня 2018 року про стягнення аліментів на користь позивача в розмірі 1/2 частини її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, відповідачем не виконується. [PERSON] з дітьми не спілкується, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не сприяє засвоєнню ними загально визначених норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, тобто ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Таким чином, відповідач на протязі тривалого часу, без жодних поважних причин та об'єктивних перешкод, свідомо нехтує батьківством та умисно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, що містить клопотання про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягає. В раніше призначеному судовому засіданні позивач пояснив, що діти донька та старший син мають психічні захворювання та потребують лікування, однак для надання допомоги шляхом направлення на лікування в медичний заклад необхідна згода обох батьків, а оскільки відповідачка ухиляється від виконання своїх обов'язків та покинула дітей, таку згоди отримати немає можливості. Також відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по матеріальному забезпеченні дітей, протягом року аліменти не сплачує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, відзив не подала, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. За таких обставин, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, в порядку статей 280, 281 ЦПК України. В судове засідання представник третьої особи Орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Михайлівської районної державної адміністрації не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є батьком, а [PERSON] матір'ю неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 02 липня 2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Згідно довідки КУ «Обласної клінічної психіатричної лікарні» ЗОР № 46 від 04 січня 2019 року, [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [ADDRESS], неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні в лікарні останнього разу з 26 вересня 2018 року по 24 жовтня 2018 рік, діагноз: Легка розумова відсталість внаслідок перинатальної енцефалопатії з порушенням поведінки. ЗНМ 3 рівня. Аграфія, алексія. [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [ADDRESS], неодноразово в супроводі батьків звертався на амбулаторний прийом, останнього разу 21 листопада 2017 року, діагноз: Помірна розумова відсталість внаслідок перинатальної патології з порушенням поведінки. ЗНМ. Епісиндром. Відповідно до довідки КЗ «Любимівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» Михайлівської районної ради Запорізької області, [PERSON], [INFO], місце реєстрації [ADDRESS], з 2017 року не проживає за вказаною адресою, не спілкується з її неповнолітнім сином [PERSON], [INFO], участь у вихованні сина не приймає. На теперішній час дитина проживає з бабусею та батьком за адресою: [ADDRESS]. Зі слів бабусі та батька, відомо, що [PERSON] приїжджала в с. Любимівка на початку грудня 2018 року, заходила до дітей, залишила фрукти та цукерки, але з дітьми не спілкувалася. Згідно відповіді КЗ «Василівська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» Запорізької обласної ради, [PERSON] - мати учнів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], за час перебування дітей в школі-інтернаті ([PERSON] - з жовтня 2017 року, [PERSON] - з вересня 2018 року) жодного разу їх не відвідала. Не виконує належним чином батьківські обов'язки стосовно здоров'я сина та доньки. Діти потребують лікування, але через відсутність згоди матері не отримують необхідного лікування. Згідно висновку Михайлівської районної державної адміністрації від 11 вересня 2018 року №03-34/0517, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON], по відношенню до її малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідно до матеріалів перевірки від 14 листопада 2017 року, до Михайлівського ВП Василівського ВП ГУНП звернулась [PERSON] із заяво про прийняття мір до [PERSON], [INFO], яка веде аморальний образ життя, покинула на неї малолітніх хворих дітей, та з 10 жовтня 2017 року не виконує своїх батьківських обов'язків. За результатами розгляду повідомлення зроблено висновок про притягнення гр. [PERSON] до відповідальності за ст. 184 КУпАП після встановлення місця перебування правопорушника. Приписами ст. 150 СК України встановлено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину, а передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з частиною 4 статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог п. 2 частини 1 статті 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 своєї постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Обставини матеріального забезпечення, соціально-побутові умови проживання і особисті якості відповідача з'ясовувалися службою у справах дітей та судом. Так, судом встановлено, що відповідачка вихованням дітей не займається, коштів на їх утримання не надає. Характер поведінки відповідачки, її особистості та інші конкретні обставини вимагають позбавлення батьківських прав і не свідчать про наявність підстав збереження батьківських прав з відмовою в позові і попередженням відповідача про необхідність зміни її ставлення до виховання дітей; відсутні підстави для надання переваги інтересам відповідача, а не дітей, які саме в цей час, з урахуванням віку, потребують захисту своїх прав. Головною метою позбавлення батьківських прав при вирішенні цієї справи, суд вважає захист саме інтересів дітей і стимулювання матері щодо належного виконання своїх обов'язків, оскільки позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів малолітньої дитини, і водночас, санкція за протиправну винну поведінку. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1,2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, позбавлення відповідача батьківських прав на даний момент, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи свідоме нехтування матір'ю своїми батьківськими обов'язками, що знайшло підтвердження під час розгляду справи, на думку суду є єдиним можливим засобом забезпечення дітям спокійного життя, гармонічного виховання в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, як того вимагає ст. 150 СК України. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що [PERSON] маючи можливість виконувати свої обов'язки відносно своїх дітей, не вчиняє відповідних дій, свідомо ухиляється від виконання обов'язків по вихованню дітей, а саме: не проявляє до них ніякої батьківської турботи, не займається їх вихованням, не спілкується з ними в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на їх утримання, що підтверджує ухилення відповідача від виконання обов'язків, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги. При цьому застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав, вона має право бути поновленою у батьківських правах відносно своєї дитини відповідно до положень ст. 169 СК України. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином судовий збір в розмірі 704,80 гривень підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved