Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд сягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки кінцевого розрахунку по заробітній платі в розмірі 48277грн.12коп. за період з 12.05.2014 року по 30.04.2015року. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що він працював в Публічному акціонерному товаристві «Автрамат» та 30.04.2014року був звільнений. Однак розрахунок з ним на момент звільнення відповідач не провів, в зв'язку з чим він вимушений був звернутися до суду з зазначеним позовом Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав просив позов задовольнити.. Представник відповідача ПАТ «Автрамат» в судове засідання не з'явився, про день та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини не явки суду не повідомив. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що заочним рішенням Московського районного суду м.Харкова від 22.04.2015року задоволено частково позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Автрамат» про стягнення заробітної плати, компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату, моральної шкоди. Стягнуто з ПАТ «Автрамат» на користь [PERSON] заробітну плату у розмірі 13185грн.06коп., моральну шкоду у розмірі 1000грн. У решті позовних вимог відмовлено. Вказаним судовим рішенням було встановлено, що [PERSON] з серпня 1978 року по 30 квітня 2014 року працював в ПАТ «Автрамат», 30.04.2014року був звільнений за власним бажанням та те, що остаточний розрахунок з [PERSON] не проведено з часу звільнення /а.с.5/. Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За положеннями статей 116, 117 КЗпПУ під час звільнення працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, за відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки розрахунку. Тобто, ст. 117 КЗпПУ передбачає відповідальність за затримку розрахунку під час звільнення, який складається із сум, що належать працівникові від підприємства. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 « Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснено, що установивши під час розгляду справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку у разі звільнення, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступний після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпПУ стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не звільняє його від відповідальності. Відповідно до п. 2 та 4 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою КМУ від 08. 02. 1995 р. № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно з п. 8 « Порядку обчислення середньої заробітної плати» нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Із довідки ПАТ «Автрамат» вбачається, що заробітна плата [PERSON] за лютий і березень 2014року складала відповідно 4460грн.68коп. та 2750грн.77коп., що дорівнює 7211грн.45коп. ( а.с. 2), середньоденна заробітна плата становить 200,32грн. (7211,45 грн. : 36 робочі дні = 200,32грн.) З урахуванням того, що з 12.05.2014року по 30.04.2015року була затримка розрахунку, за час, зазначений позивачем у своєму позові, тобто 241 днів, тому на його користь слід стягнути 48277грн.12коп. (200,32 грн. х 241 днів = 48277грн.12коп. З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача виплати, передбачені ст. 117 КЗпПУ у сумі 48277грн.12коп., що відповідає вимогам постанови КМУ від 08. 02. 1995 р № 100 та положенням ст. 117 КЗпПУ. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 482 грн. 77 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved