Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], третіх осіб Тростянецької районної державної адміністрації, органу опіки та піклування Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав. Позовна заява мотивована тим, що позивач [PERSON], [INFO], є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. На даний час позивач навчається в Ладижинському коледжі Вінницького національного аграрного університету. Відповідач [PERSON] не виконує своїх батьківських обов'язків та не бере участі у виховані сина, що змусило його звернутися до суду щодо стягнення аліментів з відповідачки на його користь, оскільки вона добровільно не надавала ніякої матеріальної допомоги. 04 березня 2016 року у справі № 135/575/ 16-ц Ладижинським міським судом його вимоги було частково задоволено та встановлено розмір аліментів у сумі 500,00 грн. Відповідачка не тільки не допомагає матеріально синові, вона не цікавиться його життям та здоров'ям, навчанням. Жодного разу не приймала участь у батьківських зборах, ніколи не телефонує, майже не спілкується і не провідує. Також неодноразово відповідачка застосовувала до позивача фізичне насилля, про що свідчать його неодноразові звернення до правоохоронних органів. Вищенаведене було предметом розгляду Комісії з питань захисту прав дитини Тростянецької районної державної адміністрації, яка своїм рішенням № 61 від 23.12.2016 року рекомендувала направити до суду висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки щодо її сина [PERSON] Також, рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області від 05.10.2007 року у справі № 2-248 позбавлено батьківських прав [PERSON] щодо сина [PERSON] Просив суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно нього, її сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач вимоги по позовній заяві підтримав, аргументуючи їх мотивами викладеними в позовній заяві, просив суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилась вдруге, надала суду клопотання та не заперечувала щодо розгляду їх у її відсутність. Представник третьої особи Тростянецької районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, при вирішення питання просили врахувати інтереси [PERSON] Представник третьої особи органу опіки та піклування Вінницької міської ради в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, при вирішення питання просили врахувати інтереси неповнолітнього [PERSON] Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність даних осіб, на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, свідка, суд вважає, що позов обґрунтований, підставний та такий, що підлягає задоволенню. Так, з копії свідоцтва про народження вбачається, що батьками [PERSON], [INFO], являються [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16). Мати [PERSON], [INFO] проживає в [ADDRESS]. Батько [PERSON] позбавлений батьківських прав щодо сина [PERSON] згідно рішення Чечельницького районного суду Вінницької області від 05.10.2007 року (а.с.11) Згідно висновку Тростянецької районної державної адміністрації від 31.03.2017 року № 01-31/1015 орган опіки та піклування Тростянецької районної державної адміністрації вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON], [INFO] (а.с. 18,58,59). Сім'я [PERSON] перебуває на обліку служби у справах дітей райдержадміністрації, як сім'я в складних життєвих обставинах. Між матір'ю і сином постійно виникають непорозуміння, сварки, іноді навіть бійки. Мати не приймала участі у вихованні та утриманні сина, тому він звернувся до Ладижинського міського суду з позовом про стягнення аліментів з матері у розмірі 500 гривень. [PERSON] неодноразово особисто зверталась до служби у справах дітей райдержадміністрації із заявою про позбавлення її батьківських прав відносно сина, тому що їх спільне проживання неможливе. Питання неодноразово розглядалось на засіданні комісії райдержадміністрації, де були намагання збереження родинних стосунків, налагодження відносин матері і сина, рекомендовано відвідання психолога задля збереження сім'ї та повноцінного виховання [PERSON]. Зі слів [PERSON] мати періодично вживає алкоголь, вчиняє конфлікти та бійки, не слідкує за санітарним станом в будинку. Мати категорично заборонила йому з'являтися в житловому будинку, право користування яким він має. Тому на вихідні і святкові дні він не має можливості поїхати додому та відпочити, а весь час змушений перебувати в гуртожитку. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що мати [PERSON] досить часто перебуває у стані алкогольного сп'яніння, веде аморальний спосіб життя, пила ртуть, після чого їй викликали швидку, з 10 років [PERSON] зазнає морального та фізичного знущання від своєї матері. У липні місяці 2015 року зі своїм співмешканцем вона душила свого сина. У серпні того ж року [PERSON] побила свого сина в результаті чого він перебував на лікуванні з діагнозом - ЗЧМТ струс головного мозку. Останні два роки йому взагалі заборонено з»являтись до будинку матері. В зв»язку з чим останній вимушений проживати в гуртожитку. Її родина опікується [PERSON], який приходиться їй племінником. Як може так і допомагає морально та матеріально. [PERSON] характеризує виключно з позитивної сторони як вихованого, дисциплінованого хлопця, який гарно навчається, бере участь в усіх олімпіадах, спортивних змаганнях. Живе на стипендію та аліменти матері, а влітку самостійно намагається заробити кошти собі на прожиття. Крім того, в матеріалах справи міститься постанова Тростянецького районного суду Вінницької області від 30.10.2015 року (а.с. 48-50) з якої вбачається, що [PERSON] неодноразово зверталась до органів поліції зі скаргами на свого сина, стверджуючи що саме він вчиняє відносно неї психологічне та фізичне насильство. Однак суд оцінивши всі докази по даній справи прийшов до висновку про тривалість неприязного відношення матері [PERSON] до свого сина [PERSON], що з її боку були про вокативні вислови та дії на адресу сина, що призводило до взаємних сварок. Справу про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності закрито в зв'язку з відсутністю його діях складу адміністративних правопорушень. Відповідно до довідки Тростянецького відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області від 22.03.2017р. [PERSON] заборгувала по сплаті аліментів [PERSON] - 2250 грн. ( а.с.63). Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Між сторонами виникли правовідносини, які ґрунтуються на вимогах ст. ст. 19, 150, 151-154, 164 - 166, 171 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Відповідно до п. 16 зазначеної постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи вищевикладене, а також суд вважає, що має місце факт ухилення [PERSON] від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню сина, свідоме нехтування ними, а саме: особа не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти, не виконує належним чином свого батьківського обов'язку щодо його утримання; не маючи сторонніх перешкод та маючи реальну можливість, взагалі виявляє байдужість до власної дитини, не підтримує тривалий час за власним бажанням спілкування із сином, останнім часом перестала сплачувати аліменти. При цьому, суд роз'яснює, що відповідно до вимог ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Також суд зазначає, що згідно вимог ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Таким чином, суд вважає позов підставним, обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved