Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] і після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами та земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, що знаходяться в [ADDRESS]. При цьому зазначає, що з 25.08.1993 року батько перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] і після реєстрації шлюбу залишив її прізвище. Згідно заповіту від 01.08.1996 року [PERSON] заповів ? частину вказаного будинку йому і у спірному будинку проживає відповідач, а батько до смерті мешкав у колишньої дружини [PERSON] Вважає, що відповідач не прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки вона не проживала з батьком на час відкриття спадщини і не вела спільного господарства. Після смерті батька всі його документи залишились у відповідача, на його прохання надати копії, остання відмовляється їх надати, що перешкоджало йому оформити спадкові права. В зв'язку з чим, просить визнати за ним право власності на ? частини спадкового майна після смерті [PERSON] за законом та заповітом, що складається з житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами та земельної ділянки для їх обслуговування, що розташовані в [ADDRESS]. Позивач та його представник в судовому засіданні позовну заяву підтримали з підстав в ній зазначених, просили суд її задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні, оскільки позивач не прийняв спадщину. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, покази свідків, дослідивши наявні письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18.04.2014 року і сторони по справі являються його дітьми (а.с. 6, ) . Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Як слідує з положень ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 2 ст. 1272 ЦК України передбачено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. З пояснень осіб, які беруть участь у справі, а також досліджених в судовому засіданні письмових доказів, показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] судом встановлено, що позивач на час відкриття спадщини з померлим не проживав, протягом шести місяців нотаріусу заяву про прийняття спадщини не подав. Даний факт в судовому засіданні не заперечив сам позивач та його представник. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, зважаючи, що позивачем та його представником не представлено суду доказів прийняття [PERSON] спадщини, а тому, із врахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Outcome: dismissed