Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Лайф» (далі по тексту - відповідач), відповідно до якого просив стягнути з відповідача на свою користь викупну суму в розмірі 86 227, 392 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.06.2005 між сторонами укладено Договір добровільного страхування життя (Поліс) № 0002563, строком дії з 30.06.2005 по 30.06.2025.Позивач виконував умови договору належним чином. 29.01.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою про дострокове розірвання дії Договору та виплату викупної суми. Разом з тим, відповідач залишив вказану заяву поза увагою, умови Договору в цій частині не виконав належним чином, чим порушив право позивача на отримання викупної суми. Відповідно до умов Договору, викупна сума становить 3216 доларів США, що станом на 17.04.2017 за офіційним курсом НБУ становить 86 227, 392 грн. У зв'язку з вище викладеним позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Позивач в судове засідання не з'явися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав письмову заяву, відповідно до якої просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачв судове засідання не з'явився. Судом вживалися заходи щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що сторона позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч. 6 ст. 6 Закону України «Про страхування», страхування життя - це вид особистого страхування, який передбачає обов'язок страховика здійснити страхову виплату згідно з договором страхування у разі смерті застрахованої особи, а також, якщо це передбачено договором страхування, у разі дожиття застрахованої особи до закінчення строку дії договору страхування та (або) досягнення застрахованою особою визначеного договором віку. Статтею 982 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку ( страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що 30.06.2005 між сторонами було укладено Поліс страхування життя № 0002563 (далі по тексту - Договір), який засвідчує факт укладання договору страхування життя згідно з «Правилами добровільного страхування життя ЗАТ «СК «Гарант-Лайф» від 21.10.2003 та Заявою на страхування життя № 6220, що є невід'ємними частинами Полісу, за програмою страхування Д1 «Бізнес Актив Поліс». Страхувальником за Договором виступає позивач, [PERSON], Застрахована особа - [PERSON], 27.01.1970, Вигодонабувач - згідно Заяви на страхування. Об'єктом страхування за Договором є майнові інтереси, пов'язані з життям, здоров'ям, працездатністю та додатковою пенсією Страхувальника (Застрахованої особи). Строк дії Договору - з 30.06.2005 до 30.06.2025, на 20 років. Страховий внесок - 300 доларів США, загальна кількість внесків - 20, щорічно. У разі дострокового припинення Полісу у зв'язку з причинами іншими, ніж страховий випадок, Страхувальник має право на отримання викупної суми. Викупна сума розраховується математично на день припинення Полісу залежно від періоду, протягом якого він діяв. Для отримання викупної суми Страхувальник зобов'язаний надати заяву про розірвання Договору страхування не пізніше, як за 30 днів до дати, на яку передбачається таке розірвання (п. 5 Договору). Відповідно до Таблиці значень викупних сум, по закінченню 11 повних років викупна суми становить 3216 доларів США. Страхувальник одержує викупну суму у розмірі, зазначеному у таблиці, за умови сплати ним всіх внесків, за страховий рік. Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконував умови Договору, сплачував страхові внески, що підтверджується відповідними квитанціями: квитанція від 13.06.2005, квитанція від 19.06.2006, квитанція від 05.06.2007, квитанція від 05.06.2008, квитанція від 15.06.2009, квитанція від 21.06.2010, квитанція від 06.06.2011, квитанція від 28.05.2012, квитанція від 31.05.2013, квитанція від 23.06.2014, квитанція від 05.06.2015, 22.12.2015, квитанція від 20.04.2016. 29.01.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою, відповідно до якої просив виплатити викупну суму в розмірі 3216 доларів США та припинити дію Договору. Разом з тим, вказана заява була залишена відповідачем поза увагою. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що відповідач належним чином не виконав умови Договору, а саме не виплатив позивачу викупну суму у зв'язку із достроковим припиненням дії Договору страхування. Відповідно до ч. 2, 4, 6, 8 ст. 28 Закону України «Про страхування», дію договору страхування може бути достроково припинено за вимогою страхувальника або страховика, якщо це передбачено умовами договору страхування. У разі дострокового припинення дії договору страхування, крім договору страхування життя, за вимогою страхувальника страховик повертає йому страхові платежі за період, що залишився до закінчення дії договору, з відрахуванням нормативних витрат на ведення справи, визначених при розрахунку страхового тарифу, фактичних виплат страхових сум та страхового відшкодування, що були здійснені за цим договором страхування. Якщо вимога страхувальника обумовлена порушенням страховиком умов договору страхування, то останній повертає страхувальнику сплачені ним страхові платежі повністю. У разі дострокового припинення дії договору страхування життя страховик виплачує страхувальнику викупну суму, яка є майновим правом страхувальника за договором страхування життя. Викупна сума - це сума, яка виплачується страховиком у разі дострокового припинення дії договору страхування життя та розраховується математично на день припинення договору страхування життя залежно від періоду, протягом якого діяв договір страхування життя, згідно з методикою, яка проходить експертизу в Уповноваженому органі, здійснена актуарієм і є невід'ємною частиною правил страхування життя. Уповноважений орган може встановити вимоги до методики розрахунку викупної суми. Стаття 629 ЦК України встановлює, що Договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Враховуючи вище викладене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача викупної суми в розмірі 3216 доларів США, що з урахуванням офіційного курсу НБУ станом на 17.04.2017 становить 86 227, 40 грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 862, 27 грн.

Outcome: approved