Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля LEXUS RX 350, 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER], укладений відповідно до довідки-рахунку від 20.06.2013 року, витребувати із чужого незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] автомобіль LEXUS RX 350, 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER], а також просив стягнути витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 31 грудня 1999року між ним та відповідачкою - [PERSON] було укладено шлюб. За час перебування у шлюбі ними було придбано за спільні кошти автомобіль LEXUS RX 350, 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER]. Позивач вказує, що нещодавно йому стало відомо, що даний автомобіль відчужений відповідно до довідки рахунку від 20.06.2013 року. Позивач вважає, що вищевказаний договір купівлі-продажу автомобіля повинен бути визнаний недійсним, оскільки укладений без його письмової згоди та відносно майна, яке є цінним. Оскільки вищевказаний автомобіль є цінним майном то, на думку позивача, угода щодо відчуження автомобіля LEXUS RX 350 2008 року випуску д.н.з. [NUMBER] потребує державної реєстрації, а продаж автомобіля LEXUS RX 350, 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER] відбувався відповідно до довідки рахунку від 20.06.2013року, отже її укладення потребувало його письмової згоди. Однак, як вказує позивач, жодної згоди, зокрема і нотаріально посвідченої, на відчуження автомобіля LEXUS RX 350, 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER], він не надавав. Крім того, позивач вказує, що йому стало відомо, що [PERSON] взагалі не розрахувалася з [PERSON] за купівлю вищевказаного автомобіля. З урахуванням викладеного, вважаючи, що договір купівлі-продажу автомобіля LEXUS RX 350, 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER], повинен бути визнаний недійсним у відповідності до статті 65 Сімейного кодексу України, [PERSON] звернувся до суду із відповідним позовом. У судовому засіданні 19.10.2016року позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити. У судовому засіданні 19.10.2016року відповідачка - [PERSON] та її представник заперечували проти позову, просили суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з підстав, зазначених у письмових запереченнях. Так, в обґрунтування наданих заперечень відповідачка посилається на те, що домовленість про купівлю автомобіля LEXUS RX 350, д.н. [NUMBER], у подружжя [PERSON] та [PERSON] було ними узгоджено за тиждень до належного переоформлення права власності на вказаний автомобіль шляхом переговорів. В день переоформлення автомобіля 20.06.2013 року вони зустрілися з [PERSON] та [PERSON] біля МРЕВ № 1 м .Одеси, де спочатку продавці вирішили питання зняття з реєстрації автомобіля . 20.06. 2013 року [PERSON] уклала договір з ФОП [PERSON] про здійснення послуги по оформленню довідки-рахунку на автомобіль LEXUS RX 350 . Відповідно до п.3. вказаного договору сторона - [PERSON] підтвердила, що розрахунок з покупцем здійснила самостійно, відповідно до вимог ст.632 ЦК України, що свідчить про ініціативу продажу автомобіля саме з боку [PERSON] Відповідачка вказує, що після підписання вказаного договору, в присутності [PERSON], вона здійснила повний розрахунок за придбаний автомобіль з [PERSON] Після отримання від неї грошових коштів за проданий автомобіль, як зазначає відповідачка, [PERSON] на ім'я директора ФОП [PERSON] написала заяву про те, що станом на 20.06.2013 року вона у 2013 році здійснила відчудження одиного автомобіля - саме LEXUS RX 350, д.н. [NUMBER], при цьому [PERSON] вказала, що відповідальність за відчужений автомобіль залишила за собою. Також, відповідачка вказує, що ФОП-[PERSON] була видана на ім'я [PERSON] облікова картка №220215033, яка видається лише в разі реалізації автомобіля, про що вказано в самій довідці. Після підписання вказаних документів та передачі коштів продавцям, ФОП [PERSON] на її ім'я була оформлена довідка-рахунок №176694 серії ААВ про те, що на її ім'я оформлено та видано автомобіль марки LEXUS RX 350 д.н. [NUMBER] 2007 року випуску, свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] вартістю триста сім тисяч п'ятдесят гривень. Відповідачка зазначає, що [PERSON] отримала грошові кошти за проданий автомобіль в присутності та зі згоди свого чоловіка, який є також її рідним братом - [PERSON], тому вважає, що [PERSON] діяла за згодою свого чоловіка відповідно до ч.1 ст.65 Сімейного кодексу України. З урахуванням викладеного, відповідачка вважає, що вона є добросовісним набувачем автомобіля марки LEXUS RX 350, д.н. [NUMBER] 2007 року, і будь-які підстави витребування автомобіля у неї безоплатно з вказаних у позові підстав відсутні. Також відповідачка вказує на те, що в даному випадку згода [PERSON] була виявлена в іншій формі (не в письмовій ), а саме: була надана допомога з його боку в переоформленні, він сприяв залишенню за нею попередніх державних номерів [NUMBER], був присутнім при передачі грошових коштів, з його боку були відсутні будь-які претензії до неї з часу переоформлення автомобіля на її ім'я до другої половини грудня 2015 року , тобто більше двох з половиною років. При цьому, відповідачка зазначає, що вона працювала директором підприємства, фактичним власником якого є сам [PERSON], вона займалась фінансово-організаційними питаннями діяльності ФОП [PERSON], який є їх з [PERSON] батьком, та на якого оформлений офіс та земельна ділянка за адресою [ADDRESS]. В цьому ж офісі знаходилась приймальня [PERSON] як депутата Одеської обласної Ради 6 скликання, до закінчення його повноважень як депутата, а відповідачка була його помічником, та в роботі постійно використовувала спірний автомобіль . Крім того, відповідачка вказує, що 22.06.2013 року вона з чоловіком, батьком та всією сім'єю [PERSON] зустрілися на дачі [PERSON] в [ADDRESS], де в сімейному колі відсвяткували купівлю-продаж автомобіля. Також відповідачка зазначає, що 25.06.2013 року в с. Сухий Лиман за місцем знаходження належної їй дачі по [ADDRESS], на неї та її чоловіка було здійснено розбійний напад, на подвір'і знаходився належний їй автомобіль, який при огляді місця злочину був зазначений працівниками Овідіопольського РВ, як такий що знаходився на місці скоєння злочину. На час прибуття працівників міліції за телефонним дзвінком прибув [PERSON], який допомагав їм, як потерпілим, та був присутнім при перевірці працівниками міліції документів на право власності на спірний автомобіль, в яких вказано, що власником автомобіля є саме вона, і на той час у [PERSON] не виникало будь-яких сумнівів в тому, хто саме є власником автомобіля. Крім того, відповідачка вказує, що [PERSON] разом з [PERSON] був присутнім на весіллі її доньки [PERSON], 31.08. 2013 року, вказаний автомобіль також використовувався нею у весільній церемонії. Всі вищевказані факти підтверджують те, що [PERSON] було достовірно відомо про відчуження його дружиною [PERSON] автомобіля марки LEXUS RX 350, д.н. [NUMBER], саме 20.06.2013 року та саме позивачу за обумовлені між ними кошти Відповідачка також зазначає, що [PERSON] в подальшому розпорядилась отриманими коштами від продажу автомобіля на потреби їхньої сім'ї, а саме придбала на початку листопада 2013 року квартиру в [ADDRESS]. Вказані відомості про відчуження автомобіля та придбання квартири [PERSON] в 2013 році знаходяться в Державному реєстрі рухомого та нерухомого майна. [PERSON] на час продажу автомобіля був депутатом Одеської обласної Ради VІ скликання від Партії Регіонів та здавав декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік, де в п.16 розділу 11 вказав про продаж вказаного автомобіля та купівлю вищевказаної квартири його дружиною, що підтверджує факт безпідставності поданого ним позову. Також відповідачка посилається на постанову Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 08.04.2015року по заяві про перегляд рішення суду касаційної інстанції в зв'язку з неоднаковим застосування судом касаційної інстанції статей 60,65 Сімейного кодексу України, відповідно до якої, судова палата прийшла до висновку, що відповідно до положень частин першої та другої статті 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину установленої законом, не має наслідком її недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією зі сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими засобами, аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Якщо правочин , для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Законодавством не встановлено недійсності правочину при відчуженні сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя, а тому при розгляді спорів про розподіл цінного спірного майна та визнання недійсним правочинів з відчуження такого без письмової згоди одного з подружжя, за умови наявності іншої згоди,суди мають виходити з права подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім'ї майна. Виходячи з вищевказаного, відповідач [PERSON] в разі його незгоди з відчуженням автомобіля, має право на компенсацію належної йому частки майна, а у зв'язку з тим, що передала грошові кошти за придбаний автомобіль в повній сумі, він має право стягнути компенсацію в розмірі 1/2 частини вартості автомобіля з [PERSON] З урахуванням викладеного, з посиланням також на п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідачка - [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Відповідачка - [PERSON] про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, у судове засідання 19.10.2016року не з'явилась, надіслала на адресу суду письмові пояснення, в яких зазначила, що в червні 2013року до неї підійшла сестра її чоловіка - [PERSON] - [PERSON], та попросила її переоформити на її ім'я зареєстрований на неї - [PERSON] автомобіль LEXUS RX 2008 року випуску, д.н. [NUMBER], сказавши, що вона про все сама домовилася з братом. [PERSON] зазначає, що в той час [PERSON] працювала у її чоловіка та була його довіреним помічником, а вона - [PERSON] взагалі не мала ніякого відношення до їх роботи та стосунків. Відповідачка вказує, що знаючи про довірительні відносини свого чоловіка та сестри, вона, нічого не питаючи та не говорячи своєму чоловіку [PERSON], переоформила автомобіль LEXUS RX 2008 року випуску, д.н. [NUMBER], на [PERSON], ніяких грошових коштів за переоформлення автомобілю вона від [PERSON] не отримувала. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, відповідачки - [PERSON], їх представників та показання свідків, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволенні позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] з 31 грудня 1999року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], яке наявне у матеріалах справи. 13 грудня 2011року ними придбано автомобіль марки «LEXUS» модель RX 350, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], який було оформлено на [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 10). 20.06.2013року між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір №1954, відповідно до якого, ФОП [PERSON] зобов'язався за дорученням [PERSON] здійснити послугу по оформленню довідки-рахунку на вказаний автомобіль, а [PERSON] зобов'язалась прийняти та оплатити її. 20 червня 2013року на підставі довідки-рахунку №176694 від 20 червня 2013року автомобіль марки «LEXUS» модель RX 350, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], було відчужено [PERSON] [PERSON], вартість автомобіля складає 307 050,00грн. При цьому при перееєстрації вказаного автомобіля було виявлено помилку, що при першій реєстрацій автомобіля «LEXUS» модель RX 350, його було зареєстровано як транспортний засіб 2008 року випуску, коли насправі спірний автомобіль 2007 року випуску. Вказану помилку було виправлено при перереєстрації. На підставі вказаної довідки - рахунку зазначений автомобіль було зареєстровано на ім'я [PERSON] та видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на її ім'я. Відповідно до вимог ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. За правилами ст. 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Згідно з вимогами ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Судовим розглядом встановлено, що автомобіль марки «LEXUS» модель RX 350, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] є спільною сумісною власністю подружжя. Із матеріалів справи, зокрема з довідки - рахунку №176694 від 20 червня 2013року вбачається, що вартість спірного автомобіля марки «LEXUS» модель RX 350, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], складає 307 050,00грн., що свідчить про те, що договір виходить за межі дрібного побутового. Таким чином, з урахуванням вищезазначених положень закону щодо обов'язковості письмової згоди одного із подружжя при укладені другим із подружжя договору, який виходить за межі дрібного побутового, суд зазначає, що при відчуженні [PERSON] автомобіля марки «LEXUS» модель RX 350, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], обов'язково повинна була бути письмова згода на таке відчуження її чоловіка - [PERSON] У судових засіданнях в якості свідків були допитані позивач - [PERSON], відповідачка - [PERSON] та [PERSON], який є батьком позивача - [PERSON] та відповідачки - [PERSON]. Позивач - [PERSON], як був допитаний в якості свідка, пояснив суду, що з сестрою в нього були добрі, робочі стосунки, вони разом працювали. Про продаж спірного автомобіля йому нічого відомо не було, при переоформленні він не був присутнім, про продаж дізнався від дружини - [PERSON] у листопаді - грудні 2015року, яка пояснила, що [PERSON] попросила її переоформити автомобіль, оскільки між ними є якісь взаєморозрахунки. Також свідок пояснив суду, що документи та ключі від спірного автомобіля знаходились на роботі, [PERSON] мала доступ до спірного автомобіля, як і до інших автомобілів з 2010року, могла користуватися спірним автомобілем в будь-який час, до продажу також ним користувалась, про переоформлення він не знав, оскільки державні номерні знаки не змінились і [PERSON] як користувалась, так і продовжувала користуватись вказаним автомобілем. Відповідачка - [PERSON], яка була допитана в якості свідка, пояснила суду, що у її чоловіка та [PERSON], які є рідним братом та сестрою були добрі взаємовідносини, вони разом працювали, у зв'язку з чим, у неї не виникло ніяких сумнівів, коли [PERSON] попросила її поїхати та переоформити спірний автомобіль, та повідомила, що з братом - [PERSON] вона домовилась, після переоформлення спірним автомобілем [PERSON] не користувалась. Також [PERSON] пояснила, що грошові кошти за спірний автомобіль вона від [PERSON] не отримувала, чоловікові нічого не розповідала, оскільки її чоловік та [PERSON] про свої справи їй ніколи нічого не розповідали, а вона в них не втручалась. Чоловік спитав про машину тільки коли в них з [PERSON]. почали виникати суперечки, у червні 2015року. Свідок - [PERSON], який є батьком позивача - [PERSON] та відповідачки - [PERSON], пояснив суду, що він працював разом з сином та донькою, у подальшому, стосунки з донькою погіршилися. Про продаж автомобіля нічого не знає, однак відомо, що донька могла користуватися автомобілями, які знаходилися на фірмі. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Посилання відповідачки - [PERSON] на те, що вона є добросовісним набувачем автомобіля марки LEXUS RX 350, д.н. [NUMBER] 2007 року, оскільки [PERSON] було відомо та він був присутнім при продажі вказаного автомобіля, а [PERSON] отримала грошові кошти за проданий автомобіль в присутності та зі згоди свого чоловіка - [PERSON], судом до уваги не приймається, оскільки, в порушення вимоги ст. 60 ЦПК України, відповідачкою не надано будь-яких доказів в обґрунтування вказаних обставин. Допитані у судових засіданнях свідки підтвердили факт того, що [PERSON] взагалі нічого не знав про продаж автомобіля, грошові кошти його дружина - [PERSON] не отримувала, інших доказів, що свідчили б про протилежні обставини сторонами суду не надано. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», на яку посилається відповідачка - [PERSON], реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК. Відповідно до частини п'ятої статті 12 ЦК добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна. Рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації. Таким чином, суд зазначає, що відповідачка - [PERSON] повинна була знати про те, що [PERSON] не мала права відчужувати майно - автомобіль марки LEXUS RX 350, д.н. [NUMBER] 2008 року, без згоди свого чоловіка - [PERSON], який також є рідним братом [PERSON], у зв'язку з чим, суд зазначає, що [PERSON] є недобросовісним набувачем. Суд приймає до уваги, що у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 08.04.2015року зазначено, що відповідно до положень частин першої та другої статті 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину установленої законом, не має наслідком її недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією зі сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими засобами, аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Законодавством не встановлено недійсності правочину при відчуженні сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя, а тому при розгляді спорів про розподіл цінного спірного майна та визнання недійсним правочинів з відчуження такого без письмової згоди одного з подружжя, за умови наявності іншої згоди, суди мають виходити з права подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім'ї майна. Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які докази передачі та отримання [PERSON] грошових коштів за проданий автомобіль, у зв'язку з чим, посилання відповідачки - [PERSON] на те, що [PERSON] в разі його незгоди з відчуженням автомобіля, має право на компенсацію належної йому частки майна, а у зв'язку з тим, що вона передала грошові кошти за придбаний автомобіль в повній сумі, він має право стягнути компенсацію в розмірі 1/2 частини вартості автомобіля з [PERSON], судом до уваги не приймається. Навпаки, у письмових поясненнях та у судовому засіданні [PERSON], яка була допитана в якості свідка, пояснила суду, що ніяких грошових коштів за спірний автомобіль вона не отримувала. Зазначена в довідці-рахунку №176694 від 20 червня 2013рокувартість автомобіля у розмірі 307 050,00грн.не свідчить про те, що [PERSON] отримувала вказані грошові кошти від [PERSON] Не приймаються судом до уваги посилання відповідачки - [PERSON] на те, що 25.06.2013 року в с. Сухий Лиман за місцем знаходження належної їй дачі по [ADDRESS], на неї та її чоловіка було здійснено розбійний напад, на подвір'ї знаходився належний їй автомобіль, який при огляді місця злочину був зазначений працівниками Овідіопольського РВ як такий, що знаходився на місці скоєння злочину, а на час прибуття працівників міліції за телефонним дзвінком прибув [PERSON], який допомагав їм як потерпілим та був присутнім при перевірці працівниками міліції документів на право власності на спірний автомобіль, оскільки в матеріалах справи взагалі відсутні будь-які докази вказаних обставин. Також не є належним доказом посилання на те, що [PERSON] разом з [PERSON] був присутнім на весіллі її доньки [PERSON], 31.08.2013 року, і вказаний автомобіль також використовувався нею у весільній церемонії, оскільки така обставина перед судом не доведена. Крім того, за клопотанням відповідачки - [PERSON], судом було витребувано з Білгород-Дністровської об'єднаної ДПІ ГУ ДФС в Одеській області оригінали та належним чином завірені копії декларації про майно, доходи, витрати та зобов'язання фінансового характеру [PERSON] за період з 2011-2013роки, оскільки відповідачка повідомила, що [PERSON] на час продажу автомобіля був депутатом Одеської обласної Ради VІ скликання від Партії Регіонів та здавав декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік, де в п.16 розділу 11 вказав про продаж вказаного автомобіля та купівлю вищевказаної квартири його дружиною, що підтверджує факт безпідставності поданого ним позову. На виконання вимог ухвал суду, Білгород-Дністровська об'єднана ДПІ ГУ ДФС в Одеській області надіслала на адресу суду оригінали та належним чином завірені копії податкових декларацій у яких взагалі не має відомостей про наявність у [PERSON] будь-яких транспортних засобів та квартир. Таким чином, суд зазначає, що наявні в матеріалах справи докази та показання свідків свідчать про те, що при відчуженні [PERSON] автомобіля марки «LEXUS» модель RX 350, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], жодної згоди на таке відчуження її чоловік - [PERSON] не надав. При цьому доказів, зокрема письмових, щодо надання згоди позивачем до суду не надано, так само ненадано і доказів зворотнього. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). З урахуванням викладеного, позовні вимоги [PERSON] в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля LEXUS RX 350, д/н [NUMBER] укладеного між [PERSON] та [PERSON] відповідно до довідки-рахунку від 20.06.2013 року, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] у задоволенні позову в частинівитребування із чужого незаконного володіння [PERSON] на його користь автомобіля LEXUS RX 350, 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER], оскільки відповідно до положень ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, а власником автомобіля LEXUS RX 350, 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER], до моменту його відчуження була його дружина - [PERSON], яка з відповідним позовом до суду не зверталась. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у рівних частинах пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial