Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що між ним та відповідачем 28 жовтня 2014 року укладено договір позики, згідно з яким позивач надав відповідачеві позику в розмірі 10 000 грн., що підтверджується розпискою відповідача, строком до 28.04.2015 року. Проте, стверджує, що відповідач не повернув йому коштів у строк обумовлений сторонами, у звязку з чим просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь борг за усним договором позики в сумі 10\~000 (десять тисяч) грн. із урахуванням встановленого індексу інфляції в розмірі 2453,64 грн., 3% річних від вищевказаної суми в розмірі 427 грн. та 9660 грн., загальна сума заборгованості 22\~540,64 грн. 06.03.2017 року позивач уточнив позовні вимоги, просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь борг за усним договором позики в сумі 10\~000 (десять тисяч) грн. із урахуванням встановленого індексу інфляції в розмірі 3534,03 грн., 3% річних від вищевказаної суми, що становить 553 грн., та 9660 грн., загальна сума заборгованості 23\~747,03 грн. Позивач у судове засідання не зявився, подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, у якій позов підтримав, просить такий задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений. Відповідачу надіслана судова повістка відповідно до п.3 ч.5 ст.74 ЦПК України за місцем реєстрації, рекомендованим поштовим відправленням про час та місце розгляду справи. Повідомлення повернуто за закінченням терміну зберігання. Згідно з п.4 ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Заперечень проти позову, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило. Тому згідно з ст.169 ЦПК України суд вважає, що справу можливо слухати у відсутності відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 жовтня 2014 року [PERSON] позивач надав в позику відповідачеві [PERSON] кошти в сумі 10 000 грн., що підтверджується розпискою останнього (а.с.6). У розписці сторони дійшли згоди про те, що вказані кошти позивачем були надані відповідачу на строк до 28.04.2015 року. Крім того, в розписці [PERSON] зобовязався щомісяця виплачувати [PERSON] 420 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно з \~ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. \~З урахуванням положень ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Це підтверджується правовою позицією Верховного Суду України висловленій у постанові від 02 липня 2014\~р. у справі №\~6-79 цс14. Суд приймає до уваги та вважає таким, що проведений вірно, представлений позивачем розрахунок заборгованості за договором позики від 28.10.2014 року, за яким станом на 06.03.2017 року у відповідача перед позивачем існує заборгованість в розмірі 23\~747 (двадцять три тисячі сімсот сорок сім) грн., 03 коп., яка складається з 10\~000 грн. суми позики; 3534,03 грн. індексу інфляції; 553 грн. 3% річних; 9660 грн. (420 грн. х на двадцять три місяці користування сумою позики, тобто з 28.11.2014 року по 28.09.2016 року). Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, оскільки відповідачем належним чином не виконано зобовязання за договором позики від 28 жовтня 2014 року, внаслідок чого виникла відповідна заборгованість перед позивачем, що стверджується представленими суду письмовими доказами.

Outcome: approved