Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до Кіцманського районного суду Чернівецької області із позовом до Веренчанської об`єднаної територіальної громади про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер його брат [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається із житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою [ADDRESS] та земельної ділянки розміром 1,7287 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Борівецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області. Спадкоємцем майна, яке залишилось після смерті [PERSON] за законом 2-ї черги є брат [PERSON] . Зазначає, що в нотаріальній конторі отримати свідоцтво про право на спадщину не має змоги, так як у нього відсутні оригінали правовстановлюючих документів на будинок та земельну ділянку, що підтверджується постановами нотаріуса № 1015/02-31, 1016/02-31 від 22.08.2019 року. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача у підготовче судове засідання не прибув, подав до суду письмову заяви про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Як передбачено ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.10.2015 року. Згідно довідки № 31 від 23.08.2019 року, виданої Борівецькою сільською радою Кіцманського району Чернівецької області, спадкоємцем ІІ черги за законом після смерті [PERSON] є брат [PERSON] , інших спадкоємців, передбачених законом, немає. Відповідно до даних технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, який виготовлений Кіцманським районним бюро технічної інвентаризації станом на 07.12.2016 року, житловий будинок за адресою [ADDRESS] складається з: житлового будинку загальною площею 51,10 кв. м. та житловою - 34,20 кв. м. літ. Г-І, погребу літ.Пд, убиральні літ.Б, воріт№1, огорожі№2. Згідно із висновком про вартість майна, дійсна (ринкова) вартість будинковолодіння з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою [ADDRESS] , становить 142 668 грн. Відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 555123 від 26.03.2010 року власником земельної ділянки, яка розташована в с.Борівці Кіцманський район Чернівецька область, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 7322581000:02:003:0034, розміром 1,7287 га, є померлий [PERSON] . Згідно із витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, вартість ділянки складає 83 933,96 грн. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною першою статті 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, йог баба та дід як з боку батька, такі з боку матері. Частина перша статті 1268 ЦК України регламентує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст.1273-1274 Цивільного кодексу України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь кого-небудь із спадкоємців за законом незалежно від черги. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, приймаючи визнання позову відповідачем, суд вважає доведеним той факт, що відповідно до вимог закону позивач належним чином прийняв спадщину після смерті [PERSON] , а у зв`язку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючих документів на спадкове майно не може оформити на нього право власності, що унеможливлює в повній мірі володіти та користуватись ним, а також виходячи з положень ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», за яким рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно є правовстановлюючим документом, що підтверджує право власності на вказане майно, тому у сукупності встановлених обставин є підстави для задоволення позову про визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою [ADDRESS] та земельну ділянку розміром 1,7287 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Борівецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області. На підставі ст.ст. 328, 346, 392, 1216-1218, 1220-1221, 1223, 1261, 1268 ЦК Українита

Outcome: approved