Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про захист прав споживача, розірвання договору індивідуального замовлення №1 від 01 червня 2012 року. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 01 червня 2012 року в його помешкання за адресою: [ADDRESS] прийшли працівники-консультанти фірми «Респект» та запропонували йому придбати на вигідних умовах металопластикові вікна. На вказану пропозицію він погодився і того ж дня в офісному приміщенні фірми «Респект» уклав договір індивідуального замовлення №1 із фізичною особою-підприємцем [PERSON] у письмовій формі на бланку, який йому надали консультанти, де вже стояв підпис відповідача. Згідно умов даного договору [PERSON] зобов'язався надати позивачу послуги індивідуального замовлення та передати товар згідно додатку №1 до цього договору вартістю 5800 грн. без урахування доставки та монтажу. Консультанти фірми «Респект» порекомендували позивачу для оплати вартості послуг звернутись до ПАТ «ОТП Банк» з метою отримання споживчого кредиту. 01 червня 2012 року між позивачем та ТОВ «ОТП Кредит» та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір про надання споживчого кредиту №1002025258, згідно якого позивачу було надано кредит в загальній сумі 5800 грн. на умовах придбання ним товару у продавця, яким виступає ФОП [PERSON] шляхом проплати за товар в розмірі 5800 грн. терміном на 20 місяців з 01 червня 2012 року по 01 лютого 2014 року з відсотковою ставкою в розмірі 0,01 % річних, комісія 2,25 %. Позивачем виконано умови договору індивідуального замовлення №1 від 01 червня 2012 року і оплачено продавцеві ФОП [PERSON] ціну товару в сумі 5800 грн., однак відповідач не виконав свої зобов'язання за договором та не передав товар. За вказаних обставин, [PERSON] просить суд розірвати договір індивідуального замовлення №1 від 01 червня 2012 року, укладений між ним та фізичною особою-підприємцем [PERSON], стягнути з відповідача 500 грн. витрат на правову допомогу та судовий збір в користь держави, оскільки вважає, що виниклі між сторонами правовідносини підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів». Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив суд їх задовольнити, розірвати договір індивідуального замовлення №1 від 01 червня 2012 року, укладений між позивачем та фізичною особою-підприємцем [PERSON], стягнути з відповідача 500 грн. витрат на правову допомогу та судовий збір в користь держави. Відповідач в судове засідання не з'явився, оскільки перебуває в Чортківському слідчому ізоляторі Управління державної пенітенціарної служби України в Тернопільській області, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій просить суд справу розглядати у його відсутності. Позов просить не задовольняти, так як він його не визнає. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, оголосивши заяву відповідача, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із таких міркувань. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України.). Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. 01 червня 2012 року фізична особа-підприємець [PERSON] (Виконавець) та [PERSON] (Замовник) уклали договір індивідуального замовлення №1 (надалі - Договір). Згідно п.1.1. Договору Виконавець зобов'язався надати послуги індивідуального замовлення [PERSON] та передати товар згідно додатку №1 до цього договору, а Замовник зобов'язався оплатити товар на умовах, встановлених цим договором. У відповідності до п.1.2. Договору вартість товару без урахування доставки та монтажу становить 5800 грн. Пунктом 2.1. Договору встановлено, що виконавець зобов'язався в строк до 60 діб з моменту підписання договору передати товар Замовнику. Договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами та діє до моменту виконання ними своїх зобов'язань, передбачених даним договором (п.5.1 Договору). 01 червня 2012 року між ТОВ «ОТП Кредит» (Кредитор), [PERSON] (Позичальником) та ПАТ «ОТП Банк» (Банк) укладено договір про надання споживчого кредиту №1002025258, згідно якого Позичальнику надано кредит в загальній сумі 5800 грн. на умовах придбання ним товару у продавця, яким виступає ФОП [PERSON] шляхом проплати за товар в сумі 800 грн. терміном на 20 місяців з 01 червня 2012 року по 01 лютого 2014 року з відсотковою ставкою в розмірі 0,01 % річних, комісія 2,25 %. Позивачем виконано умови договору індивідуального замовлення №1 від 01 червня 2012 року та оплачено продавцеві ФОП [PERSON] вартість товару в сумі 5800 грн. Крім цього позивач розпочав погашення отриманого споживчого кредиту, проплативши 27 червня 2012 року через відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» 474,26 грн., про що свідчать квитанції, копії яких долучені до матеріалів справи. Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 березня 2014 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190 (шахрайство), ч.2 ст.190 КК України (шахрайство, вчинене повторно) КК України, та йому призначено за даними кримінальними правопорушеннями покарання: за ч.1 ст.190 КК України - у виді двох років обмеження волі; за ч.2 ст190 КК України - у виді трьох років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно [PERSON] призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою (ч.4 ст.61 ЦПК України). В силу ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Суд вважає, що правовідносини, які склалися між сторонами, випливають із договору побутового підряду та регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». Згідно ст.865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків (ч.2 ст.849 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Таким чином, судом встановлено, що укладений між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] договір індивідуального замовлення №1 відповідачем не виконано, останній не приступав до його виконання, оскільки не мав наміру та можливості виконати покладені на себе обов'язки, що вбачається із вироку Тернопільського міськрайонного суду від 18 березня 2014 року, та є підставою для його розірвання. Договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що розраховувала при укладенні договору (ч.2 ст.651 ЦК України). Проаналізувавши вищевикладене, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом задоволення його позовних вимог - розірвання договору індивідуального замовлення №1 від 01 червня 2012 року, укладеного між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути 500 грн. витрат на правову допомогу та в користь держави 243,60 грн. судового збору. Понесені позивачем судові витрати, згідно товарних чеків від 07 травня 2014 року на суму 115 грн. та 07 травня 2014 року на суму 19,50 грн. суд до уваги не бере, так як [PERSON] не доведено те, що вони мали місце в даній справі.

Outcome: approved