Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до Марківського суду Луганської області з позовом до Марківської селищної ради Марківського району Луганської області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Марківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області про встановлення факту проживання однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що [INFO] на тимчасово окупованій території в м. Молодогвардійську Краснодонського району Луганської області померла [PERSON] , [INFO] . З померлою позивач проживав однією сім`єю з 2004 року. Спадкодавець [PERSON] була дружиною брата позивача, який помер [INFO] . Дітей вони не мали. В зв`язку з тим, що [PERSON] перебувала стороннього догляду, то з 2004 року вона стала проживати однією сім`єю з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із нарахованої за її життя Марківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України, але не виплаченої пенсії за віком. Просить суд встановити факт проживання однією сім`єю з померлою більше п`яти років до часу відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. Позивач [PERSON] та його представник в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с.42). Представник відповідача Марківської селищної ради Марківського району Луганської області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.58-59). Представник заінтересованої особи Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його присутності (а.с.60). Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 03.09.2020 Марківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , актовий запис № 207(а.с.9). Згідно довідки відділу життєзабезпечення с. Самсоновка адміністрації м. Краснодон Луганської Народної республіки №1 від 09.01.2020 виданої [PERSON] (а.с.10) , акту про фактичне проживання з померлим на день смерті № 1 від 09.02.2020 (а.с.12) та акту про фактичне місце проживання № 53 від 17.12.2019 (а.с.12) померла [PERSON] на день смерті проживала за адресою [ADDRESS] разом з [PERSON] . Відповідно до письмових пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] [PERSON] проживає разом зі своєю дружиною [PERSON] . Разом з ними однією сім`єю проживала дружина його покійного брата [PERSON] . Вони проживали однією сім`єю більше 10 років. [PERSON] потребувала стороннього догляду та сім`я [PERSON] доглядала за нею ( а.с.15-19). Відповідно до довідки Марківського об`єднаного управління пенсійного фонду України Луганської області, [PERSON] була поставлена на облік в управлінні як внутрішньо переміщена особа з березня 2015 року, отримувала пенсію в разі втрати годувальника. Так як за поновленням пенсії [PERSON] не зверталася, виникла заборгованість за період з 01.04.2017 по 31.12.2019 року в сумі в сумі 207727,9 ( а.с.32). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Статтею 1264 ЦК передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. З досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів справи судом вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] були пов`язані спільним побутом та проживали однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Крім того, з наведених матеріалів справи судом встановлено, що позивач звернувся до державного нотаріуса Марківської державної нотаріальної контори Ченакала О.Є. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] та отримав відмову з підстав, що заяву про прийняття спадщини не подав, зі слів спадкоємця на день смерті проживав разом зі спадкодавцем, але підтвердити свої родинні стосунки з спадкодавцем не може. (а.с.20) . Проте, до позовної заяви позивачем додані належні та допустимі письмові докази, які, на думку суду, підтверджують факт проживання позивача разом із померлою не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, що також підтверджено письмовими показаннями свідків. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.76 ЦПК України докази в їх сукупності, суд встановив, що факти, викладені позивачем в позові, а також підтверджені письмовими доказами є достовірними, і сумніву у суду не викликають. На підставі викладеного суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Outcome: approved