Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу вказуючи, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 28.05.2010 року. Мають спільну дитину - малолітнього сина [PERSON], [INFO] З березня 2016 року між ними склалися неприязнені стосунки, фактично сумісного господарства не ведуть, хоча і проживають в однієї квартирі. Підставою розпаду сімї стало те, що відповідач під час сумісного проживання мало приділяла йому уваги як чоловіку, всі сімейні питання вирішувала не згідно сумісної думки, а виключно на свій розсуд, не цікавлячись його думкою. Також відповідачка систематично влаштовує у сімї сварки в присутності дитини. Причиною такої поведінки відповідачки стало те, що він на її думку мало заробляє, а також відповідачка безпідставно ревнує його до інших жінок, не поважає його як свого чоловіка. На підставі стосунків, які склалися, втратив до відповідачки почуття любові та поваги, яке було на час укладення шлюбу. Вважає, що шлюб фактично розпався і формальне збереження шлюбу суперечить як його інтересам, так й відповідача. Спір про поділ майна, яке є їх сумісною власністю, на теперішній час відсутній. Після розірвання шлюбу дитина буде проживати з відповідачкою. Примирення вважає неможливим. Просить шлюб розірвати. В судове засідання сторони не зявилися, про місце і час розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідно до ч.2 ст. 197 КПК України, в звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у розгляді справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Так, факт знаходження сторін у зареєстрованому шлюбі з 28.05.2010 р. підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.4), згідно з яким [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 28.05.2010 р., дружині після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище [PERSON]. Факт наявності у сторін неповнолітньої дитини підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.05.2010 року, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], не підтримують шлюбно-сімейні стосунки з березня 2016 року, спільне господарство не ведуть, спору про поділ майна немає, питання місця проживання та утримання малолітньої дитини вирішено, що дає суду підстави для розірвання шлюбу, так як подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стало неможливим і буде суперечити інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. слід стягнути з відповідачки на користь позивача. Оскільки відповідачкою [PERSON], яка змінювала прізвище при реєстрації шлюбу, клопотання про відновлення дошлюбного прізвища не заявлялося, то після розірвання шлюбу їй слід залишити прізвище [PERSON]. На підставі ст. ст.104, 110, 112, 113, 114 Сімейного кодексу України і

Outcome: approved