Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], третя особа: Верхньомайданська сільська рада Надвірнянського району Івано-Франківської області про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що йому належить на праві приватної власності земельна ділянка, яка розташована в селі Верхній Майдан по вул. Береговій, загальною площею 0,2830 га. Кадастровий номер земельної ділянки 2624080801:02:002:0003. Цільовим призначенням земельної ділянки є ведення особистого селянського господарства. В 2016 році він звернувся до фізичної особи-підприємця [PERSON] для складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі. Ним було виконано роботи, відновлено межові знаки та винесено земельну ділянку в натурі. Дана технічна документація була затверджена рішенням Верхньомайданської сільської ради, Надвірнянського району. З даною земельною ділянкою межує земельна ділянка, якою фактично користується [PERSON], межа між ними проходить по лінії між літерами «В» та «Г», яка не має права власності на дану земельну ділянку. Однак відповідач чинить йому перешкоди в користуванні частиною земельної ділянки, яка належить йому на праві приватної власності площею 0,0118 га. А саме: нищить межові знаки, які відділяють приватизовану ним земельну ділянку від земельної ділянки, якою користується відповідачка, не допускає його до земельної ділянку для використання її за цільовим призначенням, та відновленню межових знаків. З приводу перешкоджанням відповідачкою в здійсненні ним права власності земельною ділянкою, він неодноразово звертався в сільську раду, представники якої виходили на місце та складала акти комісії. А також звертався у Надвірнянську РДА, Надвірнянське відділення поліції, інспекцію сільського господарства в Івано-Франківській області, яка на даний час ліквідована, головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, однак відновити порушене право на земельну ділянку не може. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві та уточненій заяві, та просить зобовязати [PERSON] не чинити йому перешкод в користуванні земельною ділянкою та встановленні межових знаків по межі між суміжними земельними ділянками, які знаходяться по вул. Береговій в с. Верхній Майдан, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, згідно із земельно-кадастровим планом меж земельної ділянки, кадастровий номер 2624080801:02:002:0003, яка належить [PERSON] на праві приватної власності, а також стягнути в його користь сплачені судові витрати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечила обставини, на які посилається позивач, суду пояснила, що користувачем суміжної з позивачем земельної ділянки, за адресою с. Верхній Майдан, вул. Берегова 26 є її батько [PERSON], а не вона. Вона не захоплювала частину земельної ділянки позивача, межові не знищувала. Вважає, що саме позивач незаконно приватизував суміжну ділянку та встановив межові знаки без погодження її батька та на власний розсуд. Просить відмовити в задоволенні позову. В подальшому відповідач в судове засідання повторно не з'являлась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Представник третьої особи Верхньомайданської сільської ради Надвірнянського району не заперечив проти задоволення позову, суду підтвердив, що саме відповідач є користувачем суміжної ділянки. Факт самовільного зайняття [PERSON] земельної ділянки площею 0,0118 га по вулиці Береговій (урочище «Береги») в селі Верхній Майдан неодноразово розглядалось представниками сільської ради та земельною комісією Верхньомайданської сільської ради, про що неодноразово складались акти щодо самовільного зайняття земельної ділянки. Сверджує, що відповідач чинить перешкоди в користуванні частиною земельної ділянки, яка належить позивачу на праві приватної власності площею 0,0118га., нищить межові знаки та використовує на власний розсуд. Суд, вислухавши доводи і заперечення учасників справи та їх представників, які з'явились в судове засідання, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності, дійшов до наступного висновку. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно пп. 9 п. 1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Частиною першою ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів, передбачені ст.16 ЦК України, за положеннями якої особа, чиї права порушені може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). За змістом ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивачуналежить на праві приватної власності земельна ділянка, яка розташована в селі Верхній Майдан по вул. Береговій, загальною площею 0,2830 га. Цільове призначення земельної ділянки є ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки 2624080801:02:002:0003, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку від 17 травня 2005 року, серії ІФ №053685 (а.с. 6). В 2016 році позивач звернувся до фізичної особи-підприємця [PERSON] для складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Ним було виконано роботи, відновлено межові знаки та винесено земельну ділянку в натурі. Дана технічна документація була затверджена рішенням Верхньомайданської сільської ради від 09.06.2016 року № 53-7/4 (а.с. 4, 9-11). Як вбачається з матеріалів справи згідно виписки з господарської книги № 4 Верхньомайдансько сільської ради, користувачем земельної ділянки, що за адресою с. Верхній Майдан, вул. Берегова 26, рахується [PERSON] (а.с. 66). Разом з тим, згідно акту обстеження земельної від 12.06.2017 р., складеного депутатом Верхньомайданської сільської ради, на даний час [PERSON] в с. Верхній Майдан зареєстрований, але не проживає. Даною земельною ділянкою користується його дочка [PERSON] (а.с. 120, 126). Судом також встановлено, що відповідач по справі [PERSON], не погоджуючись з встановленими межовими знаками, чинить перешкоди у користуванні належній на праві власності позивачу частині земельної ділянки, площею 0,0118 га., знищуючи межові знаки, не допускає позивача на земельну ділянку для використання її за цільовим призначенням та відновленню межових знаків. За фактом знесення межових знаків, неправомірного використання частини земельної ділянки, складено акти виходу на місце депутатської земельної комісії Верхньомайданської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області від 12.08.2016 року, 15.08.2016 року, також факти порушення відповідачем земельного законодавства підтверджується довідкою Верхньомайданської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області від 10.11.2016 року № 194/2-20, довідкою Надвірнянського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області від 19.03.2016 року та від 07.11.2016 року, висновком від 19.08.2016 року(а.с. 11-12, 31-35), актом виходу на місце земельної комісії Верхньомайданської сільської ради від 12.04.2018 р., згідно якого межові знаки встановлені 12.08.2016 р. відсутні, частина земельної ділянки площею 0,0118 га була виорана та засіяна зерновими культурами та на даний час знаходиться під стернею (а.с. 175). Факт користування земельною ділянкою, площею 0,0118 га в с. Верхній Майдан по вул Береговій (ур. Береги) саме відповідачем [PERSON]Д, а також те, що саме відповідач чинить позивачу перешкоди в користуванні земельною ділянкою та встановленні межових знаків, підтвердили в судовому засіданні допитані в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] Посиланння відповідача про те, що вона не є суміжним користувачем земельної ділянки суд вважає безпідставним, оскільки спростовується вище наведеними доказами. Крім того суд звертає увагу, що відповідач в судовому засіданні у своїх поясненнях підтвердила, що користується земельною ділянкою, яка по господарських книгах рахується за її батьком та межує із земельною ділянкою позивача, однак вважає, що позивач незаконно приватизував суміжну ділянку та встановив межові знаки без погодження її батька. Згідно зі ст. 152 Земельного кодексу України підлягають судовому захисту порушені права власників та землекористувачів, власнику земельної ділянки або землекористувачу надано право вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння, і відшкодування завданих збитків. Згідно з частиною першою статті 96 ЗК України землекористувачі зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними (ст. 106 ЗК України). Враховуючи вище наведені обставини суд прийшов до висновку про задоволення позову [PERSON], оскільки відповідачем [PERSON] порушено права позивача на користування належним йому на праві власності земельною ділянкою та відновлення порушенного права позивача, шляхом зобовязання відповідача не чинити позивачу перешкод в користуванні земельною ділянкою та встановленні межових знаків по межі між суміжними земельними ділянками, які знаходяться по вул. Береговій в с. Верхній Майдан, Надвірнянського району, Івано-Франківської області. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України (в редакції на час подання позову) стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 1300,00 грн. витрат на правову допомогу та 551,20 грн. судового збору в користь позивача згідно квитанцій № 0086 серії АЕ від 28.11.2016 р. та № 52.118.1/22136 від 03.10.2016 р. (а.с. 1, 49). На підставі ст.ст. 15, 16, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 96, 106, 152 ЗК України,

Outcome: approved