Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Ужгородської міської ради, третя особа приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON], про визнання права власності на спадкове майно. У позовній заяві позивач посилається на те, що 26.12.2002 року померла його мати [PERSON], а 23.06.2006 року батько [PERSON]. Зазначає, що померлими [PERSON] та [PERSON] заповіт складено не було, а тому право на спадкування мають спадкоємці за законом. З посиланням на ст. 1261 ЦК України та враховуючи, що із спадкоємців першої черги, запишися тільки він [PERSON], [INFO], вказує, що йому належить право на спадкування за законом, як єдиному спадкоємцю першої черги. На підставі ст. 1268 ЦК України позивач вважає, що він прийняв спадщину. Спадщина померлих [PERSON] та [PERSON] складається із нерухомого майна, а саме, житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 174,20 кв.м., які знаходяться на земельній ділянці, розташований в м. Ужгороді, вул. Гагаріна, 169, Закарпатської області, який належав їм на праві власності. Позивач в установленому законом порядку прийняв спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON] шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, але оформити право власності на спадкове майно через нотаріальну контору не має можливості у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 23.06.2017 року за № 20/02-14. На підставі вищезазначеного позивач просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме, 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: м. Ужгород, вул. Гагаріна, 169, загальною площею, 81,20 кв.м., житловою площею 46,00 кв.м. Представник позивача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини, і просить їх задовольнити. Представник Ужгородської міської ради [PERSON] у судовому засіданні заперечила проти позову, зауваживши, що 1/2 частина будинку по вул. Гагаріна, 169, у м. Ужгороді належить на праві спільної часткової власності [PERSON]. Третя особа приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не зявилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомлено. Дослідивши матеріали справи, матеріали інвентаризаційної справи спірного будинку, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено судом, позивач [PERSON] є сином [PERSON], яка померла 26.12.2002 року, та [PERSON], який помер 23.06.2006 року, що підтверджується свідоцтвами про смерть останніх, виданих повторно серії І-ФМ № 200512 та серії І-ФМ № 200513 відповідно. Після смерті батька позивача [PERSON] відкрилася спадщина на належне останньому нерухоме майно, що складається з житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: м. Ужгород, вул. Гагаріна, 169, Закарпатська область. З матеріалів справи вбачається, що будинок за адресою: м. Ужгород, вул. Гагаріна, 169, Закарпатської області, загальною площею 81,20 кв.м., житловою площею 46,00 кв.м., належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданим 16.12.1977 року виконкомом Ужгородської міської ради, та [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданим 15.07.2005 року нотаріусом Першої Ужгородської державної нотаріальної контори, кожному по 1/2 частині. Статями 1216, 1217, 1220 ЦК України визначено, що спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1258, ст. 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з положеннями ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. 23.06.2017 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON] за результатом розгляду документів, поданих [PERSON] для оформлення та видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в м. Ужгороді, мкрн. «Дравці», вул. Гагаріна, 169, Закарпатської області, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок з тих підстав, що для отримання свідоцтва про право на спадщину необхідно надати нотаріусу правовстановлюючі документи на вказаний будинок, що стверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.06.2017 року за № 20/02-14. Як розяснено у пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, виходячи з наведеного, позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на успадковану частину житлового будинку в нотаріальному порядку. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що можливість отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі у позивача відсутня, а тому його невизнане право підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно, а саме, на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: м. Ужгород, вул. Гагаріна, 169, Закарпатської області, в порядку спадкування за законом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За приписами ч. 1 ст. 76, ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відтак, позовні вимоги позивача, як такі, що є доведеними в судовому порядку, підлягають задоволенню в повному обсязі. У судовому засіданні 27.02.2018 року на підставі ст. 259 ЦПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст якого складено 28.02.2018 року.

Outcome: approved