Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з позовною заявою до Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на початку цього року вирішив відчужити належну йому земельну ділянку. Однак, під час підготовки документів необхідних для вчинення нотаріальних дій з`ясував, що на все належне йому майно накладено арешт. У зв`язку із чим позивач звернувся до Вишгородського районного відділу ДВС ЦММЮ (м. Київ) із заявою про надання інформації щодо причин накладення арешту та зняття арешту із належного йому майна. 28 січня 2021 року Вишгородським районним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального міністерства юстиції (м. Київ) позивачу надано відповідь за № 2385 з якої вбачається, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, наявний запис про арешт нерухомого майна реєстраційний номер обтяження: 3178152, зареєстровано 05.05.2006 року, реєстратором: Вишгородська районна державна нотаріальна контора, підстава обтяження: Постанова, ДВ -10-39, 04.05.2006, Виконавча служба Вишгородського управління, об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, власник: [PERSON] . Однак, у знятті арешту з майна позивачу було відмовлено та рекомендовано звернутися з цього приводу до суду у зв`язку з тим, що виконавче провадження було завершене, а матеріали виконавчого провадження на сьогоднішній день знищені. Зазначив про те, що на даний час виконавчі провадження відносно нього відсутні, а тому, є необхідність у знятті арешту з усього (невизначеного) належного позивачу майна, оскільки виконавче провадження закінчено, а подальше існування зазначеного обтяження порушує його права на володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На підставі викладеного звернувся до суду та просив суд зняти арешт з усього (невизначеного) майна [PERSON] , накладений на підставі постанови виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції про арешт майна та заборони на його відчуження ДВ-10- 39 від 04.05.2006 року, за реєстраційним номером обтяження 3178152, що зареєстровано 05.05.2006 року. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 19.03.2021 року було відкрито провадження по справі та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 15.09.2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити із викладених у позові підстав. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за відсутності їх представника до суду не надходило. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що згідно відповіді Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) від 28.01.2021 року № 2385 наданої на запит [PERSON] , повідомлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно наявний запис про арешт нерухомого майна реєстраційний номер обтяження 3178152, зареєстровано 05.05.2006, реєстратором Вишгородська районна державна нотаріальна контора, підстава обтяження: Постанова, ДВ -10-39, 04.05.2006, Виконавча служба Вишгородського управління, Об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно. Власник: [PERSON] . Шляхом перевірки інформаціїї яка міститься в АСВП встановлено що в ВП Спецпідрозділ АСВП, в якому міститься інформація з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, який на даний час припинив функціонування, наявна інформація щодо виконавчих проваджень, які перебували на виконанні у відділі, в яких боржником був [PERSON] . Відповідно до інформації з АСВП на виконанні у відділі з 09.08.2001 року по 31.05.2016 року перебувало виконавче провадження № 400441 з виконання виконавчого листа № 2-1241 від 13.07.2001 року Вишгородського районного суду про стягнення з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини всіх видів заробітку і до його повноліття, починаючи з 11.07.2001 року. Постановою державного виконавця від 31.05.2016 року виконавче провадження закінчено згідно п.6 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». В зв`язку із тим, що строк зберігання завершених виконавчих проваджень у відділах державної виконавчої служби становить три роки, матеріали даного виконавчого провадження знищені, провести перевірку даного провадження не можливо. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно. Виходячи з викладеного, на час звернення із заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на невизначене майно, все майно позивача, порушується його право власності, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна, оскільки суду не надано відомостей щодо наявності підстав для продовження наявного обтяження на майно позивача, або ж наявності стосовно нього виконавчого провадження, в якому він є боржником. Оцінюючи усі докази, досліджені в ході розгляду справи, в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved