Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

[PERSON] (до шлюбу - [PERSON]) звернулася до суду із позовом до [PERSON], Кіровської сільської ради Близнюківського району Харківської області, в якому просить визнати право власності на житловий будинок літ. «А-1», житловою площею 33,1 кв.м., загальною площею 52,7 кв.м. з відповідними надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], згідно технічного паспорту, станом на 06 травня 2014 року, в порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO] року, посилаючись на наступне. [INFO] року померла її мати - [PERSON]. На день своєї смерті вона мешкала в с. Воровського Близнюківського району Харківської області. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із житловий будинок літ. «А-1», житловою площею 33,1 кв.м., загальною площею 52,7 кв.м. з відповідними надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Єдиною спадкоємицею є вона як дочка померлої, оскільки чоловік спадкодавця - [PERSON], помер [INFO] року, син спадкодавця - [PERSON], від прийняття спадщини відмовився на її користь. Інші спадкоємці відсутні. Після смерті матері спадщину вона прийняла шляхом подання заяви про прийняття спадщини до Близнюківської державної нотаріальної контори Харківської області. Після закінчення шестимісячного терміну вона звернулася до нотаріальної контори і 19 березня 2014 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку. Для отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок із надвірними будівлями вона також звернулася до нотаріальної контри та надала документи на підтвердження факту смерті спадкодавця, часу та місця відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкування. Зазначає, що за життя [PERSON] була головою колгоспного двору та побудувала вказаний будинок. Довідкою Кіровської сільської ради Близнюківського району Харківської області підтверджується, що житловий будинок із надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] Для будівництва та обслуговування цього будинку [PERSON] була виділена земельна ділянка площею 0,1913 га. Зведені споруди не порушують прав інших осіб, не суперечать суспільним інтересам та інтересам власників сусідніх будинків, конструкції будівель відповідають всім необхідним нормам. За запитом нотаріуса, Близнюківське ДКМПТІ повідомило, що на спірний будинок право власності не зареєстроване. За таких обставин нотаріусом було відмовлено у вчиненні відповідної нотаріальної дії оскільки [PERSON] за життя належним чином не зареєструвала право власності на свій житловий будинок. Ухвалою суду від 26.06. 2014 року відповідачі [PERSON] та Кіровська сільська рада викликалися до суду для дачі особистих пояснень. Від відповідача - Кіровської сільської ради Близнюківського району Харківської області та третьої особи - Реєстраційної служба Близнюківського районного управління юстиції Харківської області, які були належним чином та своєчасно повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, до суду надійшла письмова заява про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечують. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. За таких обставин справа розглянута у відсутність представника відповідача - Кіровської сільської ради Близнюківського району Харківської області та представника третьої особи. При цьому ухвалою суду від 07.07. 2014 року, на підставі ч.4 ст. 174 ЦПК України, було відмовлено у прийнятті визнання відповідачами позову і продовжено судовий розгляд. Позивач [PERSON] у судовому засіданні на задоволенні позову наполягала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Вказала що має бажання оформити на себе право власності на спірний будинок. Підтвердила що вона єдиний спадкоємець. Нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право власності, оскільки на будинок немає належних документів. Всі докази, які вона може надати приєднані до позовної заяви. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову не заперечував, підтвердив що позивачка є єдиною спадкоємицею. Він на цю спадщину не претендує. Вважав що покійна мати за життя на їх будинок оформила усі належні документи.. Вислухавши пояснення позивача, відповідача [PERSON], письмові звернення до суду Кіровської сільської ради Близнюківського району Харківської області та Реєстраційної служба Близнюківського районного управління юстиції Харківської області, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, суд приходить до висновку про необхідність у задоволенні позову відмовити, виходячи із наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] - померла [INFO] року (а.с.11) Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] року (а.с.12). Із свідоцтв про народження, про одруження вбачається що [PERSON] та [PERSON] були відповідно дітьми [PERSON] та [PERSON] (а.с.13-15). Своєю письмовою заявою від 30.10. 2013 року [PERSON] від отримання спадщини після своєї матері [PERSON] відмовився на користь сестри - [PERSON] (а.с.16). Він це підтвердив і у судовому засіданні. Із Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) вбачається, що після смерті [PERSON] спадкова справа заведена, видане свідоцтво про право на спадщину(а.с.42) Свідоцтвом про право на спадщину за законом, а не за заповітом як вказано в позовній заяві, та іншими письмовими доказами, підтверджено те, що після смерті матері [PERSON], позивач успадкувала земельну ділянку на території Кіровської сільської ради Близнюківського району Харківської області(а.с.19-21). За життя [PERSON] була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] Харківської області. Згідно запису в по господарській книзі та особового рахунку [NUMBER], житловий будинок за цією адресою належав саме їй. На підтвердження цього факту позивачем надано довідки №№240, 241 Кіровської сільської ради від 17.04. 2014 року(а.с.17). З Державного акту на право власності на земельну ділянку, який виданий 30.08. 2006 року вбачається, що [PERSON] на території Кіровської сільської ради для будівництва та обслуговування житлового будинку виділено 0,1913 га.(а.с.21). Про наявність цього будинку на час розгляду справи у суді свідчить і Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок, який на замовника [PERSON] виготовлений станом на 06.05. 2014 року (а.с.24-27). Своїм листом №85 від 16.04. 2014 року Близнюківське державне комунальне мале підприємство технічної інвентаризації (надалі ПТІ) стверджує, що на спірний будинок право власності не зареєстроване, технічна інвентаризація об'єкта не проводилася (а.с.22). На заяву [PERSON] від 16.04. 2014 року Близнюківська державна нотаріальна контора Харківської області повідомила, що нею не надано правовстановлюючі документи на будинок який належав [PERSON].(а.с.18). Відповідно до ст.ст. 1217, 1233 ЦК України позивач є спадкоємцем за законом. [PERSON] є громадянкою України, що підтверджується фотокопією сторінок паспорта (а.с.5). Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, зокрема із даних технічного паспорту на садибний будинок, будівлі на садибі за адресою [ADDRESS] зведені починаючи із 1987 року по 1989 рік. Житловий будинок зокрема, у 1989 році (а.с.26). Земельна ділянка ж під забудову виділена на підставі Рішення Кіровської сільської ради від 15.04. 2005 року, тобто багато пізніше. За даними ПТІ зазначений будинок в експлуатацію не здавався та правовстановлюючий документ щодо нерухомості не видавався, право власності щодо нього не зареєстровано (а.с.22). Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (смерті спадкодавця) і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. З огляду на наведене, позивач не набула права як спадкоємець саме на будинок як житло із надвірними будівлями, оскільки право власності на зазначене спадкове майно за життя [PERSON] не оформлялося. Судом встановлено і у судовому засіданні особами, які у ньому брали участь, не оспорювалося те, що за життя [PERSON] питання введення жилого будинку в експлуатацію не було предметом розгляду компетентного державного органу, що передбачено Законом України «Про основи містобудування» та Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, а тому на час смерті спадкодавець [PERSON] набула лише права та обов'язки забудовника щодо спірного житлового будинку. Отже після смерті [PERSON] до спадкоємців перейшли майнові права та обов'язки забудовника, як такі, що входять до складу спадщини. Те що будівництво будинку було завершено, там були зареєстровані та проживали члени родини спадкодавця і вона сама, не можуть бути прийняті до уваги з огляду на таке. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, проте на час закінчення будівництва спірного будинку (1989 рік) була чинною, передбачала дві умови для реєстрації будинку: по-перше, будівництво будинку повинно бути закінчено, по-друге, будинок повинен бути прийнятий в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої ради депутатів. Відповідно до роз'яснень, що містяться в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України «Щодо оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, збудовані до 1992 року» № 12/5-126 від 23 березня 1999 року, об'єкти збудовані до 5 серпня 1992 року, при їх реєстрації для оформлення прав власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається ліцензованою організацією. Проте, визначені документи після закінчення будівництва будинку відповідними органами не складалися. В правовому розумінні будівництво вважається незакінченим, оскільки будинок не було введено в експлуатацію. Позивачу у судовому засіданні детально роз'яснювалося право надати додатково усі наявні докази для підтвердження своїх вимог. Позивач заявила, що усі докази додані до позовної заяви, інших доказів на підтвердження своїх вимог вона не має. Отже, спадкодавцем [PERSON] за життя не було дотримано законодавчо визначеної процедури прийняття житлового будинку до експлуатації та оформлення прав власності на цю нерухомість, а тому на час смерті спадкодавець був наділений правами та обов'язками забудовника по введенню в експлуатацію зазначеного житлового будинку. Той факт, що спадкодавець проживав в зазначеному будинку з членами своєї родини не може свідчити про те, що будинок був прийнятий до експлуатації. Посилання позивача на п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності №20 від 22.12. 1995 року цих висновків суду не спростовують, оскільки у цій цивільній справі не вирішується спір про власність на майно між членами колишнього колгоспного двору. Таких висновків суду не спростовують і твердження позивача, що зведені споруди не порушують прав інших осіб, не суперечать суспільним інтересам та інтересам власників сусідніх будинків, конструкції будівель відповідають всім необхідним нормам, оскільки щодо цього не надано жодних доказів і зокрема, як зазначено вище, належного висновку про технічний стан будівель та їх прийняття в експлуатацію. З цих же причин не спростовуються висновки суду і довідками №№240, 241 Кіровської сільської ради від 17.04. 2014 року. Оскільки належними і допустимими доказами позивач не довів свої вимоги, у задоволенні позову і необхідно відмовити повністю.

Outcome: dismissed