Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до суду із позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), відповідно до якого просив розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 24.11.2017 Шевченківським районним в місті Києві відділом державної реєстрації актів громадського стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 2340 від 24.11.2017 /Свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] /, стягнути з відповідача на свою користь сплачений судовий збір у розмірі 840, 80 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між сторонами укладено шлюб, від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] /Свідоцтво про народження Серія [NUMBER] , актовий запис № 4337/ в та [PERSON] , [INFO] /Свідоцтво про народження Серія [NUMBER] , актовий запис № 4338/. Однак, спільне життя між сторонами не склалось, було втрачено почуття взаємоповаги та любові. Шлюбні відносини між сторонами припинені з 2020 року, спільне господарство не ведуть, разом не проживають. У зв`язку з чим позивачка звернулась до суду із вказаним позовом. Від відповідача відзив не надходив. 09.11.2020 ухвалою суду по справі відкрито провадження, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам встановлено строки для надання заяв по суті справи. 07.06.2021 від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позов просив задовольнити, шлюб розірвати. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 247 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідних клопотань до суду не надходило. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, які підтверджені наданими сторонами доказами по справі. Шлюб між сторонами зареєстрований 24.11.2017 Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 2340 /Свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] /. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] /Свідоцтво про народження Серія [NUMBER] , актовий запис № 4337/ в та [PERSON] , [INFO] /Свідоцтво про народження Серія [NUMBER] , актовий запис № 4338/. Позивачка пояснила, що з початку 2020 року сторони живуть окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, наміру зберігати сім`ю не мають, сім`я розпалась і подальше її збереження неможливе, шлюб існує формально, подальше спільне життя суперечить інтересам сторін. Відповідач у своїй заяві вказаних обставин не заперечував. Відповідно до ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. При цьому, згідно п. 1 ч. 5 ст. 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу , позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. З огляду на вищевикладене, судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, які мають істотне значення. При цьому, відповідач позовні вимоги фактично визнав і таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб чи відповідача, а відтак суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір у розмірі 840, 80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved