Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа Публічне акціонерне товариство «Національна страхова компанія «Оранта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної дорожньо-транспортною пригодою. В обґрунтування позову зазначив, що 05 жовтня 2020 року о 12 годині 25 хвилин, [PERSON] , керуючи автомобілем марки ВАЗ-210930, р/н [NUMBER] , по вулиці Академіка Сайгака, с.Дмитрівка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, не була уважна, не стежила за дорожньою обстановкою, не зреагувала на її зміну, не вибрала безпечної швидкості руху, не вибрала безпечної дистанції, внаслідок чого, здійснила зіткнення з автомобілем марки ВАЗ-21104, р/н [NUMBER] , який стояв. Внаслідок ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками. Постановою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2020 року у вчиненні зазначеної ДТП було визнано винною [PERSON] . Згідно висновку №119-1/20 експертного автотоварознавчого дослідження судового експерта автотоварознавця Різниченка В.Д. від 06.12.2020 року, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля ВАЗ-21104, р/н [NUMBER] становить 28428,66 грн. На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР7644808 у ПАТ «HACK «ОРАНТА», яке 16 листопада 2020 року виплатило йому страхове відшкодування в розмірі 8809,20 грн. та 5067,52 грн. 19.01.2021 року. Загальний розмір виплаченого страхового відшкодування становить 13876,72 гривень. 17 листопада 2020 року відповідачка відшкодувала йому в добровільному порядку 1500,00 гривень, розмір франшизи за полісом та 3500,00 гривень, як часткове погашення матеріальної та моральної шкоди. Таким чином, вважає, що протиправними діями відповідача йому спричинено матеріальну шкоду (фактичні збитки), які підлягають стягненню з неї у розмірі 9605 грн. 94 коп., з наступного розрахунку: 28482,66 грн. (вартість відновлюваного ремонту) - 13876,72 грн. (сплачене страхове відшкодування) - 5000,00 грн. (добровільна сплата відповідачки). Крім того, так як його автомобіль зазнав значних механічних пошкоджень, на сьогодні він не відремонтований, а страхового відшкодування недостатньо для відновлюваного ремонту, тому він був позбавлений можливості тривалий час повноцінно користуватися транспортним засобом, що завдає йому значних емоційних переживань та страждань, зірвалися життєві плани, він змушений нервувати, уся ця ситуація є для нього стресовою, і кожне судове засідання у справі призводить до поглиблення цього стресу. Під час скоєння ДТП у його автомобілі знаходилась дружина з малолітньою донькою, 2014 року народження, яка після цієї ситуації стала боятися їздити на машинах, категорично відмовляється від поїздок на будь-якому транспортному засобі. Також його моральні страждання полягають у тому що його автомобіль він придбав за два місяці до скоєння ДТП. Спричинену відповідачем моральну шкоду відшкодувати адекватно та повністю у матеріальній формі неможливо, але суму, яка б могла частково загладити його моральні страждання, він оцінює у 10000,00 грн. Просить суд стягнути зі [PERSON] на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої ДТП в розмірі 9605,94 грн., моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. та судові витрати по справі в розмірі 5816,00 грн. Відповідачка [PERSON] заявлені позовні вимоги не визнала та надала відзив на позовну заяву, в якому прохала суд відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що позовні вимоги є необгрунтованими та такими що не можуть бути задоволені судом виходячи з наступного. Вимога позивача про стягнення з неї збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за обставин що виникли в даних правовідносинах, є зловживанням позивачем своїми правами з метою отримання безпідставної вигоди та збагачення за її рахунок. Обставини, за яких сталася ДТП за участю її та позивача, встановлені постановою суду у справі про адміністративне правопорушення від 26.10.2020 справа №186/1404/20, провадження № 3/0186/702/20, що набрала законної сили, а відтак, в силу ч.4 ст.82 ЦПК України, доказуванню не підлягають. За полісом ПАТ «НАСК «ОРАНТА», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяно шкоду третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Даним полісом забезпечений транспортний засіб автомобіль ВАЗ-21104, р/н [NUMBER] та виплачене страхове відшкодування у розмірі 13876,72 грн. Також зазначає, що в ході розгляду справи позивачем не пред`являються вимоги до страхової компанії «Оранта», а тому вона вважає, що позовні вимоги про стягнення з неї в рахунок відшкодування шкоди завданої в результаті ДТП в сумі 9605 грн. 94 коп. задоволенню не підлягають. Оскільки, відповідно до висновку №119-1/20 експертного авто товарознавчого дослідження вартість відновлювального ремонту належного позивачу транспортного засобу складає 28482,66 грн., а СК «ОРАНТА» сплатила позивачу 13870,72 грн., то й різницю у межах заявлених позивачем вимог повинна бути сплачена також СК «ОРАНТА», у зв`язку із тим, що цивільно-правові відповідальність на момент настання ДТП, була застрахована та страхової суми (130000 грн.) цілком достатньо для відшкодування СК «ОРАНТА» збитків позивачу у повному обсязі. Крім того, висновок товарознавчого дослідження зроблений 06.12.2020 року, а дорожньо-транспортна пригода відбулась 05.10.2020 року, тобто через два місяця після ДТП. Позивач користувався автомобілем у повному обсязі міг ще завдати пошкоджень своєму транспортному засобу, а саме: на момент пригоди лівий задній ліхтар не зазнав пошкоджень та світив, ліве заднє крило має незначні пошкодження, а на фото з висновку пошкодження більші. Також у висновку щодо вартості робіт зазначено зняття/встановлення переднього та заднього сидіння, зняття та встановлення килимового покриття, але в рахунку-фактурі №C4DP-00026 від 25.01.2021 року, цих робіт не зазначено. Також відсутній договір чи ухвала суду на підставі яких здійснювалася оцінка майна. З висновку не можливо встановити, які саме пошкодження були на автомобілі позивача на момент проведення огляду, та відсутні докази такого огляду, що не дає можливості встановити чи були взяті до уваги пошкодження внаслідок ДТП за участю відповідача, чи оцінювались (виявлялись) також інші пошкодження. Огляд проводився без присутності відповідача. Тому вважаю, що висновок № 119-1/20 експертного авто товарознавчого дослідження не може бути доказом розміру шкоди, та необхідно витребувати у ПАТ «HACK «ОРАНТА» висновок їх експерта, який був зроблений протягом трьох днів з моменту ДТП и прийняти його як основний доказ по справі. На сьогоднішній день, як зазначає позивач ремонтні роботи з відновлення його автомобіля досі не виконані, та не надано акту прийняття-здачі виконаних робіт, тому остаточну вартість відновлювальних робіт і витрат, які зазнає позивач не визначено. Тому, якби позивач виконав роботи з відновлення свого транспортного засобу то міг би отримати від страхової компанії «Оранта» суму ПДВ у розмірі 20% від отриманої виплати, що становить 2775,34 грн. Відповідно до договору страхування розмір франшизи (франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування) у розмірі 1500 грн., нею була сплачена позивачу, про що є відповідна розписка від 17.11.2020 року, в якій зазначено, що позивач претензій не має як до неї так і до її чоловіка [PERSON] , але з невідомих їй обставин, позивач через три з половиною тижні робить товарознавче дослідження та не повідомляє її про це. Крім того, позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів, що підтверджують спричинення йому моральних страждань та в чому полягали його моральні страждання. Крім того, позивачем зазначено, що спричинену моральну шкоду він оцінює в 10 000 грн., в той же час, в своєму позові позивач не зазначив з яких міркувань та критеріїв він виходить оцінивши свої моральні страждання саме в таку суму. Також зазначає, що нею було сплачено 3500 грн. позивачу в рахунок моральної та матеріальної шкоди, тому її зобов`язання перед позивачем були виконані до пред`явлення позову до суду. У судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги не визнала та прохала суд відмовити у їх задоволенні. Позивачем було надано відповідь на відзив, в якому останній прохав суд заявлені ним позовні вимоги задовольнити, посилаючись на те, що 23 лютого 2021 року ним було отримано відзив відповідачки на його позовні вимоги. Позивачка просить суд визнати його позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне. Відповідачка зазначає що є підстави від звільнення її від відповідальності за наслідками скоєного ДТП. Однак постановою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2020 року у вчинені зазначеної ДТП було визнано її винною. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності. На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність особи, яка управляла ТЗ була застрахована за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР7644808 у ПАТ «HACK «OPАНТА», тому всі питання між страховиком та страхувальником повинні вирішуватися у рамках укладеної ними угоди. Відповідачка не оспорює в судовому порядку розмір страхового відшкодування, не надає докази звернення до страховика щодо сумнівів сум страхового відшкодування, тому вважає її заперечення безпідставними. Щодо наданої ним розписки про відшкодування відповідачкою розміру франшизи 1500,00 грн., яка не відшкодовується страховою компанією, так дійсно в даній частині він не має претензій до відповідачки про що і вказав у розписці та зазначив у позовній заяві. Також відповідачкою частково було відшкодовано йому збитки, що зайвий раз свідчить про визнання нею своєї вини. Звертає увагу суду на те, що до висновку експерта додані фото, які зроблені експертом пошкодженого авто від 06.10.2020 року, які завірені його підписом та скріплені печаткою судового експерта автотоварознавця Різніченка В.Д., тобто експерт був присутній на огляді пошкодженого транспортного засобу на наступний день після ДТП, тобто протягом трьох днів з дня скоєння ДТП. Підстава для проведення дослідження - заява позивача, докази оплати вартості робіт додані до розрахунку витрат. Відповідачка ставить під сумнів достовірність доданої ним до позову експертизи, але не заявляє клопотання щодо проведення альтернативного дослідження. Також відповідачка у своєму відзиві ставить питання про витребування висновку експерта складеного на замовлення страхової компанії, але не надає жодного доказу що унеможливило її самій отримати даний доказ. Сам факт того що ремонтні роботи не виконані не є безумовним доказом, як зазначає відповідач, необґрунтованості вартості таких робіт, так як ним додано до позовної заяви також копію рахунку-фактури від 25.01.2021 року щодо вартості проведення відновлюваного ремонту. Він неодноразово звертався до відповідачки з пропозицією вирішити питання мирним шляхом, але вона то з одних то з інших причин не надавала йому остаточної відповіді і на кінець листопада 2020 року вона чітко заявила про те що буде вести перемовин у суді, якщо є якісь претензії до неї то він повинен звернутися до суду. Як зазначає сама відповідачка у своєму відзиві: «Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст.1167 ЦК України, а саме, вини особи, яка завдала таку шкоду». Постановою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2020 року у вчинені зазначеної ДТП було визнано винною відповідчку [PERSON] , тобто вона сама посилається на норму матеріального права щодо її обов`язку відшкодувати моральну шкоду. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та прохав їх задовольнити. Представник третьої особи Публічного акціонерного товариства «Національна страхова компанія «Оранта» у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, при вирішенні спору поклався на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши оцінку змісту заперечень відповідача проти позовних вимог та позиції сторони позивача стосовно цих заперечень, об`єктивно оцінивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст.13 ЦПК України). Судом встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] 05 жовтня 2020 року о 12 годині 25 хвилин, керуючи автомобілем марки ВАЗ-210930, р/н [NUMBER] , по вулиці Академіка Сайгака, с.Дмитрівка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, не була уважна, не стежила за дорожньою обстановкою, не зреагувала на її зміну, не вибрала безпечної швидкості руху, не вибрала безпечної дистанції, внаслідок чого, здійснила зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ-21104», р/н [NUMBER] , який стояв. Внаслідок ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками. Своїми діями, [PERSON] порушила п.п.2.3,10,12,13 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам. Постановою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2020 року, що набрала законної сили 06 листопада 2020 року, [PERSON] було визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 340 грн. Як вбачається з полісу №АР/7644806 від 29.04.2020 року цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки ВАЗ-21093, р/н [NUMBER] , [PERSON] , за кермом якого під час ДТП (05.10.2020 року) перебувала відповідач [PERSON] була застрахована у ПАТ «Національна страхова компанія «ОРАНТА». Розмір франшизи становить 1500,00 гривень. На момент дорожньо-транспортної пригоди (05.10.2020 року) автомобіль марки «ВАЗ-21104», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , був забезпечений договором добровільного страхування наземного транспортного засобу ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа». 16 листопада 2020 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» було сплачено [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 8809,20 грн., що підтверджується копією виписки по картковому рахунку від 02 грудня 2020 року, виданої АТ КБ «Приватбанк». 17 листопада 2020 року позивач отримав від відповідача [PERSON] 1500,00 грн. в рахунок франшизи, яка не була сплачена йому ПАТ «Національна страхова компанія «ОРАНТА» внаслідок страхового випадку, який стався в результаті ДТП 05.10.2020 року, та 3500,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди, що підтверджується розпискою складеною власноруч позивачем 17 листопада 2020 року. Відповідно до висновку №119-1/20 експертного автотоварознавчого дослідження від 06.12.2020 року, проведеного судовим експертом Різниченком В.Д. на замовлення позивача [PERSON] , та ремонтної калькуляції №1411 від 06.12.2020 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «ВАЗ-21104», реєстраційний номер [NUMBER] , 2006 року випуску, становить 28482 грн. 66 коп. Вищезазначений експертний висновок, був направлений позивачем до ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» та прийнятий останньою до уваги. 19 січня 2021 року на підставі зазначеного експертного висновку ПАТ «НАСК «ОРАНТА» було сплачено [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 5067,52 грн., що підтверджується копією виписки по картковому рахунку від 20 січня 2021 року, виданої АТ КБ «Приватбанк». Загальна сума страхового відшкодування, яке було сплачено позивачу [PERSON] ПАТ «НАСК «ОРАНТА» становить 13876,72 грн. Згідно рахунку фактури №СЧDP-00026 від 25 січня 2021 року, виданого Автосервісною філією «Павлоград-Авто» Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровська-Авто», відновлювальний ремонт автомобіля марки «ВАЗ-21104» реєстраційний номер [NUMBER] , становить 28358 грн. 28 коп. На момент розгляду справи, автомобіль марки «ВАЗ-21104» реєстраційний номер [NUMBER] , належний [PERSON] не відремонтований. Як встановлено судом, предметом спору у цій справі є сума у розмірі 9605,94 грн., що є різницею між оціночною вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу після ДТП у розмірі 28482,66 грн. (підтверджується висновком №119-1/20 експертного автотоварознавчого дослідження від 06.12.2020 року та ремонтною калькуляцією №1411 від 06.12.2020 року), страховою виплатою сплаченою ПАТ «НАСК «ОРАНТА» та частиною відшкодованої відповідачем завданої шкоди в наслідок ДТП. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п.4 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013р., розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст.1166,1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. У п.6 вищевказаної постанови зазначено, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Таким чином, неправомірними діями відповідача [PERSON] , пов`язаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу), позивачу було завдано майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку зі вказаними діями відповідача і підлягають повному відшкодуванню за рахунок винної особи. Разом з тим, відповідно до ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Таким чином, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. У даній справі це відповідач [PERSON] та третя особа ПАТ «НАСК «ОРАНТА» відповідно. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. В даній справі потерпілим є позивач [PERSON] . З наведеного слід зробити висновок, що завдання відповідачем позивачу шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву позивача (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондує відповідний обов`язок відповідача (боржника) відшкодувати завдану шкоду. Втім, дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий ( [PERSON] ) так само має право вимоги до боржника в договірному зобов`язанні, яким є страховик (ПАТ «НАСК «ОРАНТА»). При цьому, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та у разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його користь або на користь третьої особи страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. Саме тому, як зазначає позивач в позовній заяві, йому було сплачене страхове відшкодування у розмірі 13876 грн. 72 коп., що є недостатнім для повного відшкодування шкоди. Сума відшкодувань проведена [PERSON] . Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», сторонами по справі не оспорюється. Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. З наведеного слідує, що особа, яка завдала шкоди, зобов`язана відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Такі правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 21.02.2018р. у справі № 760/19377/15-ц, від 13.06.2019р. у справі № 587/1080/16-ц, від 17.10.2019р. у справі № 370/2787/18, від 21.02.2020р. у справі № 755/5374/18, від 15.10.2020р. у справі № 755/7666/19. Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність пред`явлення позову до [PERSON] з вимогою про повне відшкодування завданої нею шкоди, оскільки позивач вимагає стягнення лише тих витрат, які не перевищують вартість відновлювального ремонту автомобіля відповідно до висновку №119-1/20 експертного автотоварознавчого дослідження від 06.12.2020 року та ремонтної калькуляції №1411 від 06.12.2020 року, та складають різницю між вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу, страховою виплатою та частиною відшкодованої відповідачем частини шкоди (розписка від 17.11.2020 року), яка складає 9605,94 грн. Щодо вимог позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача моральної шкоди, то в цій частині суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до роз`яснень, наданих у пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995р. № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно з ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У постанові Верховного Суду від 14.07.2020 року у справі №460/1061/19 зазначено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд, вирішуючи питання про підстави відшкодування моральної шкоди, виходить з того, що є встановленою і доказуванню не підлягає вина водія [PERSON] (в силу положень ч.4 ст.82 ЦПК України), яка порушенням зі свого боку Правил дорожнього руху пошкодила майно позивача. Враховуючи ступінь моральних страждань позивача, спричинених внаслідок протиправних дій відповідача, відсутність можливості користуватися транспортним засобом певний період часу, суд вважає, що позивачу таки було завдано моральної шкоди від стресу під час самої ДТП та від майнових втрат (що потребувало додаткових зусиль для організації життя). Втім, сума моральної шкоди, на відшкодуванні якої наполягає позивач у розмірі 10000 грн., є явно завищеною. Задовольняючи частково позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, судом прийнято до уваги, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що [PERSON] було завдано моральної шкоди саме у розмірі 10000 грн., а також той факт, що [PERSON] використовував пошкоджений автомобіль весь час з моменту ДТП по час постановлення рішення за його призначенням. Є не зрозумілим, з чого виходив позивач, визначаючи даний розмір. Так, позивачем не долучено до позову доказів, що в результаті ДТП, що сталася 05.10.2020 року, його здоров`ю було завдано шкоди, та що останній проходив лікування тощо. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з урахуванням принципів розумності та справедливості, доведеності обсягу моральних страждань, з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди слід стягнути 2 000 грн. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеній частині позовних вимог, а саме у розмірі 452 грн. 01 коп. (11605 грн. 94 коп. (загальна стягнута сума матеріальної та моральної шкоди) х 1816 грн. (сплачений судовий збір) : 19605 грн. 94 коп. (загальна сума заявлених позовних вимог) = 1075 грн. 00 коп.). Також суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 1500,00 грн. та витрати за попередній розрахунок вартості ремонту в розмірі 1000,00 грн. Стосовно витрат по оплаті позивачем витрат на професійну правничу допомогу, яка йому надавалась в розмірі 1500,00 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів, щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Верховного Суду від 17.10.2018р. по справі № 301/1894/17 зазначено, що суд вирішуючи питання розподілу судових витрат, має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін..), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Приймаючи до уваги те, що позивачем не підтверджено документально витрати на професійну правничу допомогу (не наданий опис виконаних робіт, акт прийму-передачі виконаних робіт, рахунок та квитанція до прибуткового касового ордеру, тощо), суд вважає за необхідне у задоволенні даних вимог відмовити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial