Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення з нього заборгованості за договором позики в розмірі 5250 доларів США і три проценти річних в розмірі 163 долари США 87 центів, у зв`язку із прострокою сплати боргу, а також судових витрат в розмірі еквівалентному 54,18 доларів США. В судове засідання сторони не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Позивач у поданій заяві просив розглянути справу без його участі та без участі його представника, проти розгляду справи у заочному порядку та ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у встановлений йому строк правом на подачу відзиву на позов не скористався. За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався, і будь-які докази суду не надав; був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився без повідомлення причин; позивач не заперечує проти розгляду справи та вирішення справи у заочному порядку. Тому суд, на підставі частини 1 статті 280 ЦПК України, здійснював розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позиції учасників справи. Позиція позивача полягала в тому, що 22 листопада 2017 року він уклав з [PERSON] договір позики, відповідно до якого надав останньому 7500 доларів США, а [PERSON] взяв на себе зобов`язання повертати борг до повного погашення частинами по 250 доларів США щомісячно починаючи з 10 січня 2018 року. Але останній зобов`язання із повернення грошових коштів не виконав, і станом на 10 листопада 2018 року у нього виникла заборгованість в розмірі 2250 доларів США. У зв`язку з наявною заборгованістю, він звернувся до суду із позовом про її стягнення, і рішенням суду від 26 вересня 2019 року, з урахуванням постанови апеляційного суду, його позов був задоволений. З [PERSON] була стягнута заборгованість за договором позики за період з 10 січня 2018 року по 10 листопада 2018 року в розмірі 2250 доларів США та 3 проценти річних в розмірі 1217 гривень 72 копійки. Однак зазначене рішення суду відповідач не виконує та не повертає суму боргу за договором позики. Тож, у зв`язку із невиконанням своїх зобов`язань, у відповідача станом на 10 червня 2020 року виникла заборгованість у розмірі 5250 доларів США, а також на його користь той повинен сплатити 3% річних, нарахованих у зв`язку із прострочкою повернення боргу, за період з 10 листопада 2018 року по 28 вересня 2020 року. \~ \~ \~ \~Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався, і будь-які докази суду не надав. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Оцінка суду щодо фактів. На основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, суд встановив наступні обставини: Двадцять другого листопада 2017 року, [PERSON] надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 7500 доларів США, що підтверджується розпискою від 22 листопада 2017 року (а.с.6,7-8,9-10). Згідно тексту розписки, своїм підписом [PERSON] підтвердив отримання цих коштів, та взяв на себе зобов`язання повернути їх шляхом повернення частинами, щомісячним платежем в розмірі 250 доларів США до 10 числа кожного місяця до повного повернення, починаючи з 10 січня 2018 року (а.с. 6,7-8,9-10). У зв`язку із неповерненням [PERSON] грошових коштів, [PERSON] звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області із позовом про стягнення заборгованості за договором позики за період з 10 січня 2018 року по 10 жовтня 2018 року. І рішенням від 26 вересня 2019 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу було задоволено частково. З [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто борг за договором позики в період з 10 січня 2018 року по 10 жовтня 2018 року у розмірі 2250 доларів США та 3% річних в сумі 1217 гривень 72 копійки та сума сплаченого судового збору (а.с. 7-8). Постановою Луганського апеляційного суду від 09 січня 2020 року була частково задоволена апеляційна скарга. Рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 26 вересня 2019 року змінено в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судового збору - зменшено розмір стягнення з 768 гривень 40 копійок до 683 гривні 19 копійок. В іншій частині рішення залишено без змін (а.с. 9-10). Але у зв`язку із тим, що [PERSON] у добровільному порядку не виконує свої зобов`язання із повернення грошових коштів за договором позики, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованості за договором позики в розмірі 520 доларів США і три проценти річних в розмірі 163 долари США 87 центів, а також судових витрат в розмірі 1530 гривень 50 копійок (а.с. 1-3). Оцінка суду правовідносин учасників спору. Із встановлених обставин вбачається, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] виникли цивільні (зобов`язальні) правовідносини, в яких позивач виступає позикодавцем, а відповідач позичальником, та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у зобов`язанні, на повернення йому відповідачем, як боржником у цьому зобов`язанні, отриманої ним позики, а також трьох процентів річних від простроченої суми боргу. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Оцінка суду щодо права. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому із наступних мотивів: Права і обов`язки громадянина визначаються виключно законами України (пункт 1 частини 1 статті 92 Конституції України). Відповідно до положень частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, в силу положень частини другої статті 509, пункту першого частини другої статті 11 та частини першої статті 629 Цивільного Кодексу України зобов`язання можуть виникати з договорів, які стають обов`язковими для виконання сторонами, що їх уклали. Виходячи з положень частини першої статті 1046 Цивільного Кодексу України за договором про надання позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З огляду на фактичні дані, які містяться у розписці, 22 листопада 2017 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики, за яким [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 7500 доларів США, а [PERSON] взяв на себе зобов`язання їх повернути шляхом повернення щомісячного платежу в розмірі 250 доларів США до 10 числа кожного місяця починаючи з 10 січня 2018 року (а.с.6). Факт належного виконання позикодавцем [PERSON] свого зобов`язання з передачі позики у розмірі 7500 доларів США позичальнику [PERSON] , підтверджується розпискою, що складена 22 листопада 2017 року (а.с.6), яка також свідчить і про те, що позику отримав саме [PERSON] . Наведені факти встановлені і рішеннями судів, що набрали законної сили (а.с.7-8,9-10). Виходячи з положень частин перших статей 526, 529 та 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу; кредитор має право приймати від боржника виконання його обов`язку частинами, якщо це встановлено договором; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Поряд з цим, згідно з частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Сторони договору встановили, що [PERSON] зобов`язується повернути суму позики шляхом сплати щомісячного платежу в розмірі 250 доларів США до 10 числа кожного місяця починаючи з 10 січня 2018 року (а.с.6). Отже, позивач та відповідач, встановили порядок і строк виконання зобов`язання з повернення позики. Суд вважає, що встановлений сторонами договору зміст зобов`язання та умови його виконання повністю узгоджуються з положеннями статті 1046, частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України, у тому числі й щодо повернення грошей саме у валюті отримання грошей. Відповідно до положень частини першої статті 610 Цивільного Кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання (виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання). В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що позичальник належно виконав взяте на себе зобов`язання по поверненню суми позики позикодавцю. Зважаючи на встановлені обставини, та враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів, які б доводили зворотне, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем взятого на себе грошового зобов`язання на підставі договору позики, по її поверненню, а тому вважає доведеним факт порушення права позивача, як кредитора у цьому зобов`язанні, на повернення йому відповідачем, як боржником, суми позики у розмірі 5250 доларів США. Відповідно до положень частини другої статті 625 Цивільного Кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому суд враховує, що згідно з частиною 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тому застосовуючи частину другу статті 625 ЦК України до спірних правовідносин, суд враховує висновки Верховного Суду, які викладені ним у постановах від 19 січня 2019 року прийнятих по справам № 464/3790/16-ц та 373/2054/16-ц. Зокрема суд враховує, що зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням; три процента річних від простроченої суми полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. частина друга статті 625 ЦК України являється спеціальним видом цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Три відсотка річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). Зважаючи на це, суд погоджується із тим, що позивач має право застосувати положення частини другої статті 625 ЦК України до грошового зобов`язання відповідача щодо повернення суми позики у іноземній валюті, а не її еквіваленті у національній валюті України, виконання якого прострочив відповідач у період з 10 листопада 2018 року по 28 вересня 2020 року. З огляду на це, сума трьох процентів річних, які повинен сплатити відповідач на користь позивача у зв`язку із простроченням сплати грошового зобов`язання у вигляді повернення позики за період з 10 листопада 2018 року по 28 вересня 2020 року дійсно складає 163 долари США 87 центів, як правильно розрахував позивач. Висновок суду по суті позову. Тому суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики в розмірі 5250 доларів США і трьох процентів річних в розмірі 163 долари США 87 центів, нарахованих у зв`язку із прострочкою повернення боргу, за період з 10 листопада 2018 року по 28 вересня 2020 року, підлягають задоволенню повністю. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Оцінка суду щодо судових витрат. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на це та те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а сплачений позивачем судовий збір документально підтверджений (а.с.4), він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 1530 гривень 50 копійок. Отже,

Outcome: approved