Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

[PERSON], зацікавлена особа - Білгород-Дністровська міська рада Одеської області звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. В судове засідання представник заявника не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, фіксування судового процесу за допомогою звуко-записувального технічного засобу просила не здійснювати, заяву підтримала та просила задовольнити. В судове засідання представник зацікавленої особи - Білгород-Дністрвоської міської ради не з'явився, про час та дату був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, надав на адресу суду пояснення, згідно яких просили прийняти законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог законодавства. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню по наступним підставам. [INFO] померла бабуся заявниці - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 466308 видане Білгород - Дністровським міськрайонним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області. [INFO] бабуся заявниці [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Черненком І.П., згідно якого усе своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось, і взагалі те, що на день її смерті буде належати та на що вона за законом матиме право, заповіла своїй донці [PERSON], [INFO]. [PERSON] є матір'ю заявниці, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], актовий запис № 548, складений Одеським Приморським ЗАЦС 06.04.1973 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], актовий запис № 1684 складений Одеським палацом урочистих подій 18.10.1992 року згідно з яким заявиця - [PERSON] вийшла заміж та змінила прізвище на «[PERSON]». 08.07.2017 року державний нотаріус Кушнір І.В. видала [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії НМЕ № 665044, реєстровий номер 2385, на майно померлої матері [PERSON], у вигляді житлового будинку [ADDRESS]. Однак, мати заявниці [PERSON] не змогла прийняти спадщину бабусі у вигляді земельної ділянки площею 0,0831 га, що розташована на території [ADDRESS], надана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель. Тобто, сам будинок мати успадкувала, проте не змогла успадкувати земельну ділянку на якій він розташований через наступне. На підставі рішення сесії Білгород-Дністровської міської ради від 26.02.1998 року № 332-22, [PERSON] був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 161. Вказаний державний акт підтверджує право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0831 га по [ADDRESS]. Тобто, вказаний Державний акт був виданий на ім'я [PERSON], в той час як в свідоцтві про смерть прізвище бабусі зазначено як «[PERSON]». В той же час, в усіх документах бабусі заявниці до 1997 року, до моменту отримання нею паспорта громадянина України, її прізвище зазначалось російською як «[PERSON]». Свідоцтво про народження моє матері [PERSON] (після шлюбу - [PERSON], свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER]) прізвище її матері, моє бабусі, зазначене як «[PERSON]». Тобто, під час виготовлення технічної документації на вказану земельну ділянку та подальшої видачі Державного акту, працівниками земельних ресурсів було правильно перекладено прізвище бабусі з російської «[PERSON]» на українську «[PERSON]». Однак, під час виготовлення паспорту громадянина України, копія якого збереглась та я надаю її суду, прізвище бабусі помилково було вказано як «[PERSON]». На другій сторінці паспорту бабусі російською її прізвище вказано як «[PERSON]». Саме через цю помилку моя мати [PERSON] не змогла в 2017 році одночасно з будинком успадкувати і земельну ділянку [ADDRESS], оскільки не підтверджувався факт належності Державного акту саме [PERSON]. [INFO] мати заявниці [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть сері [NUMBER], актовий запис № 11349, складений Одеським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області. На момент смерті вона проживала з заявницею, оскільки потребувала догляду. Згідно ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Факти, про встановлення яких просить заявник, мають для нього юридичне значення, для прийняття та оформлення спадщини. За таких обставин, суд вважає, що вимоги заявника обґрунтовані, доказані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved