Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Олешанської сільської ради об`єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області про визнання за ним права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовував тим, що за вищевказаною адресою проживали [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , і їм на праві власності належало по 1/2 частці кожному житлового будинку та приналежних до нього господарських будівель та споруд за вищевказаною адресою. [INFO] помер [PERSON] , а [INFO] померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй на день смерті майно, яке вона ще за життя заповіла позивачу. Позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] , так як в шестимісячний строк після смерті спадкодавця подав в Тлумацьку державну нотаріальну контору Івано-Франківської області заяву про прийняття спадщини та частково оформив спадщину за заповітом. Однак в нотаріальному порядку позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, яку успадкувала [PERSON] після смерті свого батька [PERSON] , оскільки правовстановлюючий документ (свідоцтво про права власності на нерухоме майно), яким підтверджується право власності на дане майно, виданий після смерті останнього. У зв`язку з вищевказаним, позивач просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка в свою чергу успадкувала 1/2 частку цього ж домоволодіння після смерті батька [PERSON] . Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, однак 17.06.2020 року на електронну адресу суду надіслав заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача - Олешанської сільської ради об`єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з`явився, до суду подав письмову заяву, в якій позов визнав, не заперечив проти його задоволення та просив справу розглядати без його участі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно свідоцтва на право власності на нерухоме майно від 23.07.2004 року, виданого виконавчим комітетом Долинської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності по 1/2 частці кожному належить будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Дані відомості також підтверджуються Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4241577 від 23.07.2004 року (а.с. 12). Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 27.11.2018 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди за адресою: [ADDRESS] , побудовані у період з 1931 року по 1960 рік (а.с. 16-18). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (по 1/2 частині кожному) належало майно господарського двору, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] народилася [INFO] і її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15). 19.05.1992 року [PERSON] , що підтверджується копією запису акта про смерть № 8 від 20.05.1992 року (а.с. 13). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця - [PERSON] , для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини, вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. [PERSON] прийняла спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , оскільки вступила в управління спадковим майном, проживали разом та вели спільне господарство, що підтверджується довідкою Олешанської сільської ради об`єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області № 11 від 15.01.2020 року (а.с. 14). Згідно відповідей приватного нотаріуса Тлумацького районного нотаріального округу Водославської Н.В. № 134/01-16 від 03.06.2020 року (а.с. 41), приватного нотаріуса Тлумацького районного нотаріального округу Дузінкевич С.М. № 01-16/155 від 24.06.2020 року (а.с. 111), державного нотаріуса Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Васильєвої Н.М. № 316/01-16 від 12.06.2020 року (а.с. 43), спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). Ще за життя [PERSON] посвідчила заповіт, яким усе своє майно, що буде належати їй на день її мерті де б воно не знаходилося і з чого не складалося, а також все те, на що вона за законом матиме право, заповіла позивачу [PERSON] , що підтверджується копією заповіту від 19.03.2018 року (а.с. 8) та копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 51278996 від 19.03.2018 року (а.с. 8 зворот). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Після смерті [PERSON] позивач прийняв спадщину, оскільки у шестимісячний термін звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 44) та частково оформив спадщину на своє ім`я (а.с. 10). Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 50/2018 від 26.07..2018 року, заведеної державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Васильєвою Н.М. після смерті [PERSON] (а.с. 43-107), з якої вбачається, що позивач є єдиними спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який прийняв та частково оформив спадщину, інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом немає. Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка в свою чергу успадкувала цю ж частку домоволодіння після смерті батька [PERSON] . Позивачу в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за заповітом на житловий будинок з господарськими буділями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] , які залишилися після смерті [PERSON] , оскільки свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Долинської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області та зареєстроване 23.07.2004 року, тобто після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Васильєвою Н.М. за № 135/02-31 від 15.02.2020 року (а.с. 7). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 420,40 грн. На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України,

Outcome: approved