Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до Суворовського районного суду м.Одеси з вищевказаною позовною заявою до ДП «Одеський морський торговельний порт» про поновлення на роботі, про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з позовними вимогами: скасувати наказ директора ДП «Одеський морський торговельний порт» за № 106К від від 25.03.2019 року про звільнення [PERSON] з посади першого заступника директора відокремленого структурного підрозділу Судноверф «Україна» ДП «Одеський морський торговельний порт», поновити [PERSON] на роботі в ДП «Одеський морський торговельний порт» на посаду першого заступника директора відокремленого структурного підрозділу Судноверф «Україна» ДП «Одеський морський торговельний порт», стягнути з ДП «Одеський морський торговельний порт» на користь [PERSON] заробітну плату за період вимушеного прогулу із розрахунку місячної заробітної плати у розмірі 39 451,65 грн. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач вказував, що з 02.08.1982 року працював в ДКЦ Одеського судноремонтного заводу «Україна», який в 2007 році було реорганізовано, внаслідок чого він був приєднаний до ДП «Одеський морський торговельний порт», у якості структурного підрозділу Судноверф «Україна». З 01.04.2016 року він був переведений на посаду першого заступника директора Судноверф «Україна». За період роботи на підприємстві він ретельно виконував свої обов`язки, був нагороджений різноманітними подяками та грамотами, жодних зауважень на його адресу не надходило, та до дисциплінарної відповідальності не притягувався. 26.03.2019 року першим заступником директора ДП «Одеський морський торговельний порт» йому було повідомлено, що Наказом Директора ДП «Одеський морський торговельний порт» було проведено службове розслідування, та на підставі висновків якого, наказом Директора порту від 25.03.2019 року, його було звільнено із займаної посади. Позивач вказує, що він жодних порушень не допускав. 27.03.2019 року позивача не було допущено до його робочого місця та було повідомлено про те, що його персональний пропуск заблоковано та що його звільнено. Трудова книжка, наказ про звільнення йому не видавалися, розрахунок - виплата всіх сум, що належать від підприємства, з ним не проводилася. Вважає, що його звільнено з роботи на підставі завідомо незаконного і безпідставного наказу відповідача, у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом порушенних трудових прав. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин. За таких обставин, ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 23.04.2019 року було відкрито спрощене позовне провадження по даній цивільній справі та відповідачу було розяснено його право на подачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі відзиву на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Ухвалу суду та матеріали справи відповідачем отримані 19.06.2019 року, станом на 04.07.2019 року відзив від відповідача на адресу суду не надійшов, 25.06.2019 року відповідач на виконання ухвали суду від 23.04.2019 року надав копії документів щодо припинення трудового договору з позивачем та нарахування йому передбачених при звільненні виплат. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст.279 ЦПК україни розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. З огляду на викладене, враховуючи те, що відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними матеріалами. Судом встановлено: Наказом №708 від 02.08.1982 року [PERSON] був прийнятий на роботу на посаду майстра ДКЦ Одеського судноремонтного заводу «Україна». В подальшому Одеський судноремонтний завод «Україна» було реорганізовано, та він був приєднаний до Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт», у якості структурного підрозділу Судноверф «Україна». Наказом за № 130к від 30.03.2016 року з 01.04.2016 року [PERSON] був переведений на посаду першого заступника директора Судноверф «Україна». З вказаного часу [PERSON] працював на посаді першого заступника директора Судноверф «Україна» ДП «Одеський морський торговельний порт». За період роботи на підприємстві позивач сумлінно виконував свої обов`язки, жодних зауважень на його адресу не надходило, до дисциплінарної відповідальності він не притягувався. За весь період роботи на підприємстві його було неодноразово нагороджено грамотами та подяками: наказом Директора ДП «ОМТП» № 484 К від 28.07.2010 року нагороджено «Почесною грамотою»; наказом Директора ДП «ОМТП» № 319/К від 21.07.2014 року нагороджено Почесною відзнакою директора державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» з врученням посвідчення та нагрудного знаку; Розпорядженням міського голови від 15.07.2013 року № 735-01р. 077775 Л \\д 3520 , нагороджено Почесним знаком Одеського міського голови «Подяка»; Наказом Міністра транспорту та зв`язку України № 405 від 07.04.2008 року « Подякою »; 04.04.2008 року, Головою первинної профспілкової організації ДП «Одеський морський торговельний порт» «Почесною грамотою; наказом Директора ДП «ОМТП» № 509/К від 07.09.2015 року нагороджено «Почесною грамотою»; 09.07.2015 року Головою профспілки робітників морського транспорту «Одеського морського порту» «Почесної грамотою»; 17.09.2013 року Директором ДП «ОМТП» та Головою профспілки робітників морського транспорту «Одеського морського порту» «Почесною грамотою»; 29.07.2012 року Начальником порту та Головою профспілки робітників морського транспорту «Одеського морського порту» «Почесною грамотою; 09.07.2010 року Начальником порту та Головою профспілки робітників морського транспорту «Одеського морського порту» «Почесною грамотою; 09.07.2015 року Головою профспілки робітників морського транспорту «Одеського морського порту» «Почесною грамотою»; Наказом Директора ДП «ОМТП» № 331К від 29.06.2016 року [PERSON] було привласнено почесне звання «Ветеран порту». 26.03.2019 року [PERSON] було повідомлено, що за наказом директора ДП «Одеський морський торговельний порт» було проведено службове розслідування, на підставі висновків якого, його було звільнено із займаної посади наказом Директора порту від 25.03.2019 року. 27.03.2019 року відповідач не допустив [PERSON] до його робочого місця та повідомив його про звільнення з посади першого заступника директора відокремленого структурного підрозділу Судноверф «Україна» ДП «Одеський морський торговельний порт». Трудова книжка позивачу не видавалась, розрахунок - виплата всіх сум, що належать позивачу від підприємства з ним не проводилася, копія наказу про звільнення з роботи позивачу не видавалась. 29.03.2019 року [PERSON] у встановленому порядку звернувся на адресу відповідача із письмовою заявою з вимогою видати йому належно оформлену трудову книжку, виплатити йому всі суми, що належать йому від підприємства, письмово повідомити його про нараховані йому при звільненні грошові суми, та видати йому копію розпорядження (наказу) про звільнення з роботи. Позивачем до позовної заяви додано лист відповідача за вих. № 02/6-144/643 від 01.04.2019 року, підписаний заступником директора (з питань праці та персоналу) Нікольською О. Д. , з якого вбачається, що [PERSON] звільнений власником підприємства на підставі наказу № 106К від 25.03.2019 року за ознаками ст.41 п.1 КЗпП України, та необхідність прибути до відділу управління персоналом ДП «Одеський порт» для отримання лише трудової книжки. Відповідно до ст.41 КЗпП України крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках: одноразового грубого порушення трудових обов`язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами; Згідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року: у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Відповідно до п. 27 цієї постанови: на підставі п.1 ст.41 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обов`язків трудовий договір може бути розірвано лише з керівником підприємства, установи, організації (філії, представництва, відділення, іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також із службовими особами митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службовими особами державної контрольно ревізійної служби та органів контролю за цінами. Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов`язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 23.04.2019 року було витребувано у відповідача, ДП «Одеський морський торговельний порт», належним чином посвідчені копії наступних документів: наказу директора ДП «Одеський морський торговельний порт» за № 106К від 25.03.2019 року про звільнення [PERSON] з посади першого заступника директора відокремленого структурного підрозділу Судноверф «Україна» ДП «Одеський морський торговельний порт»; розрахунку сум, які підлягають виплаті [PERSON] при звільненні; трудової книжки [PERSON] ; матеріалів службового розслідування проведеного відносно [PERSON] Згідно Наказу про припинення трудового договору №106/К від 25.03.2019 року, позивача було звільнено 26.03.2019 року з посади першого заступника директора згідно п.1 ст.43 КЗпП України - одноразове грубе порушення трудових обов`язків. Підставою звільнення зазначено наказ від 21.03.2019 року №152, акт про відмову надання пояснень та акт (висновок) комісії з проведення службової перевірки від 25.03.2019 року. У клопотанні про долучення доказів до матеріалів справи на виконання ухвали суду про їх ви требування, представником відповідача зазначено, що матеріали службового розслідування у них відсутні, а копію наказу про проведення службового розслідування будуть надані разом з відзивом, однак у передбачений процесуальним кодексом строк такі матеріали до суду не надані. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Відповідно до ч.10 ст.84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Outcome: approved