Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення відповідачки з квартири [ADDRESS]. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він згідно з договором купівлі - продажу квартири від 29 квітня 2014 року являється власником однокімнатної квартири [ADDRESS]. В цій квартирі проживає відповідачка, яка позбавляє його права користуватися належною йому власністю. На неодноразові звернення позивача про усунення перешкод [PERSON] не реагує та користуватись квартирою йому не дозволяє. Позивач в судовому засіданні повністю підтримав свої вимоги. Відповідачка проти позову категорично заперечує, посилаючись на те, що вона в спірній квартирі проживає з 2000 року, заплатила попередньому власнику в 2011 році половину її вартості і всі інші питання стосовно договору купівлі-продажу цієї квартирі позивачу буде вирішувати в судовому порядку. Позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з договором купівлі-продажу квартири від 29 квітня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Статтею 41 Конституції України, ст.ст. 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири, визначені ст.ст. 150, 155 ЖК України, передбачають право власника використовувати житло для особистого проживання і проживання членів їх сімей та надають право розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд. Згідно з ч. 1 ст.170 ЖК України при переході права власності на жилий будинок, (частину будинку, квартиру), в якому знаходиться здане в найом жиле приміщення, до іншої особи, договір найму зберігає силу до закінчення зазначеного в ньому строку. Доказів укладення договору найму з попереднім власником відповідачка суду не надала та судом в судовому засіданні не здобуто. Згідно з ч. 3 ст.116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачка своїми діями перешкоджає позивачу користуватися своєю власністю - належною йому квартирою, чим порушує його право на приватну власність. Доводи відповідачки про те, що вона в даній квартирі проживає 14 років, виконала в ній ремонт та сплачує комунальні платежі не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, тобто, у відновленні порушеного права на приватну власність. За таких обставин суд вважає, що відповідачкою порушені права позивача щодо користування його власністю, а тому необхідно усунути перешкоди в користуванні власністю, належною позивачу, шляхом виселення відповідачки з квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі наведеного, ст. 386, 391 ЦК України, ст. ст. 116, 150, 155 ЖК України

Outcome: approved