Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, де просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] і зареєстрований\~18 жовтня 1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за №337. Свої вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя у них з відповідачем не склалося, подружні відносини вони припинили підтримувати у серпні 2008 року. При цьому вказує, що вони не могли знайти спільну мову при вирішені сімейних витань у тому числі і побутових. За таких обставин позивач вважає збереження шлюбу неможливим, на розірванні шлюбу наполягає. Позивач, як і відповідач, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявилися. При цьому, сторонами подані до суду заяви, де вони просять розгляд здійснювати за їх відсутності, одночасно [PERSON] підтримує позовні вимоги, а [PERSON] визнає у повному обсязі. Повно, всебічно та обєктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі зареєстрованому 18 жовтня 1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області,про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за №337 (а.с. 4). Від шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження останнього (а.с. 4). Однак, із серпня 2008 року сторони подружні відносини не підтримують, у зв'язку із відсутністю порозуміння при вірішення питань пов'язаних із сім'єю, що призводило до сварок між ними. За таких обставин позивач вважає їхнє із відповідачем подальше спільне життя неможливим, наполягаючі на розірванні шлюбу. При цьому, відповідач позовні вимоги визнає у повному обсязі і не заперечує проти розірвання шлюбу укладеного між нею та [PERSON]. За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловік і жінка, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознаками раси, національності, або релігії одружитися і заснувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. За змістом ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно зі ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене те, що позивач та відповідач просять шлюб розірвати, вважаючи що він існує лише формально і примирення між ними не можливе, від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], суд вважає що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини, а відтак позов необхідно задовольнити.

Outcome: approved