Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області з позовом про усунення перешкод у вихованні доньки [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що з відповідачем по справі він перебував у шлюбі з 09.06.2007 року, який було розірвано рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 18.04.2017 року. Донька позивача залишилася проживати разом з матір`ю, однак останнім часом відповідач стала чинити перешкоди щодо участі батька у вихованні доньки, у зв`язку з чим [PERSON] позбавлений можливості виконувати свої батьківські обов`язки, хоча він бажає спілкуватися з дитиною, бачитися, спостерігати за її розвитком, знати, які потреби та інтереси є у дитини, як донька живе, передавати їй свою батьківську ласку та тепло, піклуватися про здоровий спосіб життя дитини. Таким чином, відповідач позбавляє позивача права, як батька дитини, приймати участь у вихованні доньки, навіть бачитися. У досудовому порядку згоди щодо систематичних побачень з донькою між позивачем та його колишньою дружиною [PERSON] не досягнуто, тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 08.07.2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. У судовому засіданні позивач [PERSON] погодився на пропозиції відповідача доповнити другий та третій пункт прохальної частини словами: «за попередньою домовленістю» та уточнив у даній частині свої позовні вимоги, викладені у відповіді на відзив 06.08.2019 року, які просив задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні визнала позовні вимоги після їх уточнення позивачем та не заперечувала проти їх задоволення. Представник третьої особи Служби у справах дітей Куп`янської міської ради Харківської області у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, де просив суд розглянути справу без їх участі. Позивач та відповідач не наполягали на участі в судовому засіданні представника Служби у справах дітей та вважали за можливе провести судове засідання за відсутності представника третьої особи. Суд, з`ясувавши думки сторін, дослідивши письмові докази, встановив фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. [PERSON] та відповідач [PERSON] з 09.06.2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 18.04.2017 року, що підтверджується копією рішення суду (а.с. 9). Зміна прізвища відповідача підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , де зазначено прізвище дружини після укладення шлюбу « [PERSON] » (а.с. 28). Під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбу народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, актовий запис №131, свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 12). З довідки №35 від 04.06.2019 року, виданої директором ТОВ «Ютрі» Зубенко В.П. вбачається, що позивач [PERSON] працює в ТОВ «Ютрі» з 18.05.2017 на посаді водія автотранспортних засобів, згідно з наказом №1 від 17.05.2017 року (а.с. 7). У характеристиці з місця роботи на [PERSON] зазначено, що останній проявив себе, як дисциплінований працівник з добре розвинутим почуттям відповідальності за доручену ділянку роботи. В спілкуванні легкий, вимогливий до себе, професійну майстерність та ділові якості уміло використовує в роботі, на критику реагує правильно, недоліки усуває у встановлений термін. За час роботи порушень трудової та виробничої дисципліни не допускав до дисциплінарної відповідальності не притягався. Користується заслуженим авторитетом і повагою у колективі (а.с. 5). Також встановлено, що [PERSON] має частку у праві власності на квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] , де зареєстрований та проживає, що підтверджується копією довідки про склад сім`ї №12-13/3575 від 22.05.2019 та копією свідоцтва про право власності на житло від 02.03.1998 (а.с. 8, 11). Таким чином предметом розгляду даної справи є сімейні особисті немайнові відносини між матір`ю та батьком дитини [PERSON] , [INFO] щодо її виховання та розвитку. Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК). За правилами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З`ясувавши усі обставини справи та оцінивши надані сторонами докази на підтвердження своїх доводів та заперечень з точки зору їх належності, допустимості, достатності та достовірності, суд прийшов до наступного. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі статтями 11, 15 Закону Україну «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Форми й методи виховання дитини не повинні суперечити Конституції України (стаття 52), Конвенції про права дитини від 2 листопада 1989 року (статті 8,12, 16, 19, 28, 31, 32, 34, 36, 37), Декларації прав дитини, Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року. За приписами ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Ст. 141 Сімейного кодексу України, передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч.ч. 1 - 3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно положень ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. На підставі викладеного, виходячи з необхідності забезпечення найкращих інтересів дитини, враховуючи, що зустрічі дитини з батьком не повинні носити формальний характер, повинні бути достатніми за часом для спілкування батька з донькою, з урахуванням дотримання розумного балансу на участь кожного з батьків у вихованні дитини, а також беручи до уваги те, що відповідач погодилася з уточненими позовними вимогами та згодна з запропонованим графіком побачень з дитиною, який запропонував позивач, суд дійшов висновку про необхідність задоволення уточнених позовних вимог, та вважає, що такий період побачень не буде суперечити інтересам дитини та не завдасть шкоди її фізичному та психічному здоров`ю, а також створить умови, за яких відпадуть підстави у батьків для суперечностей, які виникали на ґрунті відсутніх домовленостей щодо участі батька у вихованні та піклуванні неповнолітньою дитиною. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що встановлення днів побачення батька з неповнолітньою дитиною забезпечить позивачу ефективний судовий захист особистих немайнових відносини між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання та розвитку.

Outcome: approved