Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

[PERSON], діючи на підставі відповідної довіреності від 20.12.2017 року та в інтересах [PERSON], звернувся в суд з позовом до Городнянської міської ради Чернігівської області та просить визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на 2/11 частин житлового будинку з побутовими та господарськими спорудами по [ADDRESS], зазначених у технічному паспорті на житловий будинок під літерами : «А-1» - житловий будинок з «а-1» - сіни, загальною площею 66,3 кв.м., в т.ч. житловою площею 30,1 кв.м., «Б-1» - сарай, «б-1» - гараж, «В-1» - погріб з шийкою, 1 - ворота з хвірткою, 2 - огорожа, після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO]. Ухвалою судді від 06 серпня 2018 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи останній повідомлявсь належним чином, надав до суду письмову заяву від 28.11.2018 року з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити позов ( а.с. 141 ). Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Представник відповідача - Городнянської міської ради Чернігівської області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином. Повноважний представник Городнянської міської ради Чернігівської області [PERSON] надав до суду письмове клопотання від 03.09.2018 року з проханням розглянути справу без участі представника міської ради, проти задоволення позову не заперечують ( а.с. 103-104 ). Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Городнянська районна державна адміністрація Чернігівської області про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином. В.о. голови Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області [PERSON] надала до суду письмову заяву від 28.08.2018 року за вих. 01-25/526 з проханням розглянути справу без участі їх представника за наявними в матеріалах справи документами, при позовних вимог [PERSON] не заперечують ( а.с. 108 ). Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Городнянського районного нотаріального округу Чернігівської області Сова В.Ф. в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце судового розгляду справи остання повідомлялась належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, від третьої особи до суду не надійшло письмових пояснень щодо позову. Неявка в судове засідання третьої особи відповідно до положень ст. 223 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи ( а.с. 136 ). Треті особи на стороні відповідача, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце судового розгляду справи останні повідомлялись належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, в додатках до позову містяться їх письмові заяви з проханням розглянути справи без їх участі, проти позову не заперечують ( а.с. 13, 17, 20, 23, 26 ). Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце судового розгляду справи остання повідомлялась належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, від третьої особи до суду не надійшло письмових пояснень щодо позову. Неявка в судове засідання третьої особи відповідно до положень ст. 223 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи ( а.с. 137 ). Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Позов обґрунтовується тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина за законом на все належне йому майно. Відповідно до довідки виконкому Смичинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області батьку позивача належала 1/11 частина житлового будинку з побутовими та господарськими спорудами по [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги за законом є дружина спадкодавця [PERSON] та його діти : [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно довідки виконкому Смичинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області на день смерті батька позивача разом з ним постійно проживали та були прописані дружина спадкодавця [PERSON] та позивач, які відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли його спадщину. Діти спадкодавця, крім позивача, у встановлений законом строк до нотаріальних органів із заявами про прийняття спадщини не звертались і вважаються такими, що не прийняли спадщину свого батька. [INFO] померла [PERSON], а [INFO] померла [PERSON]. Таким чином, після смерті батька позивача [PERSON] позивач та його мати успадкували по 1/22 частині належного йому житлового будинку. До нотаріальних органів із заявами про прийняття спадщини позивач та його мати не звертались. [INFO] померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина за законом на все належне майно. Відповідно довідки виконкому Смичинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області матері позивача належала 1/11 частина житлового будинку з побутовими та господарськими спорудами по [ADDRESS] та 1/22 частина вказаного домоволодіння, яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка, тобто 3/22 частин вказаного будинку. Спадкоємцями першої черги за законом є діти спадкодавця : позивач, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. 20 грудня 2017 року позивачем була подана заява приватному нотаріусу Городнянського районного нотаріального округу Сові В.Ф. про прийняття спадщини. Інші спадкоємці у встановлений законом строк до нотаріальних органів із заявами про прийняття спадщини їхньої матері не зверталися і відповідно до закону вважаються такими, що не прийняли її спадщину. Таким чином після смерті своїх батьків позивач успадкував 2/11 частини спадкового житлового будинку. У грудні 2017 року позивач звернувся до нотаріуса для оформлення спадщини. Під час огляду представлених документів нотаріус встановила, що на спадковий житловий будинок з побутовими та господарськими спорудами по вул. Широка, 48 у с. Дібрівне, Городнянського району, Чернігівської області не була проведена первинна реєстрація права власності і правовстановлюючий документ відсутній. Станом на 15 квітня 1991 року суспільна група до якої відноситься житловий будинок - «колгоспний двір» Відповідно інформаційної довідки Городнянського БТІ, спадковий будинок побудований в 1962 році, процент готовності 100%, право власності на будинок не зареєстровано. Відсутність правовстановлюючого документа на будинок є перепоною для оформлення позивачем спадкових прав на цей будинок у нотаріуса. Викладене спонукало позивача звернутись до суду з даним позовом. Суд, дослідивши усі наявні матеріали справи, встановивши наявність обставин, якими обґрунтовуються вимоги, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Дослідженням свідоцтва про смерть серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] помер [INFO] у віці 77 років у с. Дібрівне, Городнянського району, Чернігівської області ( а.с. 33 ). Після його смерті відкрилась спадщина за законом на все належне йому майно. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] у с. Дібрівне, Городнянського району, Чернігівської області та його батьками значаться : [PERSON], [PERSON] ( а.с. 9 ). Зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] та [PERSON] одружились 17 лютого 1961 року, після одруження прізвища подружжя : [PERSON], [PERSON] ( а.с. 32 ). З довідки виконавчого комітету Смичинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області від 24.10.2017 року за вих. № 1082 встановлено, що згідно запису в погосподарській книзі № 3 станом на 01.01.2008 року за № 429 в будинку за адресою : [ADDRESS], на день смерті [PERSON], який помер [INFO], разом з ним були зареєстровані та проживали : дружина - [PERSON], син - [PERSON] та онук - [PERSON] ( а.с. 46 ). Отже, позивач та його мати [PERSON] є спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON]. Після смерті [PERSON] - його син [PERSON], як спадкоємець за законом, 20.12.2017 року звернувся до приватного нотаріуса Городнянського районного нотаріального округу Сови В.Ф. з відповідною заявою про прийняття спадщини померлого. 20.12.2017 року була заведена спадкова справа № 337/2017 до майна [PERSON], який помер [INFO]. Дружина спадкодавця [PERSON] фактично прийняла спадщину останнього відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Крім позивача, спадкоємцями за законом є діти спадкодавця : [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та онука спадкодавця [PERSON], мати якої [PERSON] була дочкою спадкодавця та померла 20.06.2015 року. Останні до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не зверталися. Інших спадкоємців за законом у померлого немає ( а.с. 95-102 ). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] у віці 78 років у м. Чернігів ( а.с. 34 ). Після її смерті відкрилась спадщина за законом на все належне їй майно. Після смерті [PERSON] - її син [PERSON], як спадкоємець за законом, 20.12.2017 року звернувся до приватного нотаріуса Городнянського районного нотаріального округу Сови В.Ф. з відповідною заявою про прийняття спадщини померлої. 20.12.2017 року була заведена спадкова справа № 338/2017 до майна [PERSON], яка померла [INFO]. Крім позивача, спадкоємцями за законом є діти спадкодавця : [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та онука спадкодавця [PERSON], мати якої [PERSON] була дочкою спадкодавця та померла 20.06.2015 року. Останні до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не зверталися. Інших спадкоємців за законом у померлої немає ( а.с. 78-94 ). У 1962 році на відведеній колгоспом під забудову земельній ділянці було побудовано будинок [ADDRESS]. Дослідженням довідки Смичинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області від 29.10.2018 року за вих. № 199, встановлено, що згідно запису в погосподарській книзі № 3 за 1986-1990 роки, особовий рахунок № [NUMBER] в будинку [ADDRESS] станом на 01 липня 1990 року, постійно були зареєстровані та проживали : [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], кожному з яких належало по 1/11 частині вказаного домоволодіння. Вищевказане домоволодіння мало статус колгоспного двору. Станом на 15.04.1991 року всі члени колгоспного двору не втратили права на частку в майні ( а.с. 138 ). Ці дані підтверджуються копією погосподарської книги по Великолиственській сільській раді Городнянського району Чернігівської області ( а.с. 39-41, 139-140 ). Статтею 120 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) було передбачено, що колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. За положеннями ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року N 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме : а ) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б ) розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. З інформаційної довідки, виготовленої ФОП [PERSON] від 17.11.2018 року № 530 встановлено, що станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] не зареєстровано, будинок побудований в 1962 році, процент готовності житла 100%. Самочинного будівництва та перепланувань не виявлено ( а.с. 42 ). Вказані дані підтверджуються матеріалами інвентаризаційної справи № 684 на домоволодіння [ADDRESS] ( додаток до справи ). Суд бере до уваги особливість забудови спірного будинку, який було збудовано в 1962році в системі колгоспного двору. Зокрема, ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року N 1952-IV передбачає, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов : якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, станом до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність», члени колгоспного двору [PERSON] та [PERSON] мали право кожний по 1/11 частині спірного будинку. Підстав вважати домоволодіння, що є предметом позову, самочинно збудованим майном суд не вбачає. Наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.04.2015 року № 79, передбачає, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних ( присадибних ) житлових будинків, господарських будівель і споруд є технічний паспорт. З виготовленого експертом ФОП [PERSON] технічного паспорта на житловий будинок за адресою : [ADDRESS], встановлено, що відповідно до технічної характеристики будівель та споруд зазначено : « А-1» - житловий будинок з «а-1» - сіни, загальною площею 66,3 кв.м., в т.ч. житловою площею 30,1 кв.м., «Б-1» - сарай, «б-1» - гараж, «В-1» - погріб з шийкою, 1 - ворота з хвірткою, 2 - огорожа ( а.с. 43-44 ). Враховуючи, що за життя спадкодавці [PERSON] та [PERSON] не зареєструвала своє право власності на належні частки нерухомого майна, це унеможливлює реалізацію позивачем своїх спадкових прав через нотаріальну контору. Підсумовуючи викладене, суд дійшов об'єктивного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Враховуючи наведене,

Outcome: approved