Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що на підставі рішення Стрілковської сільської ради народних депутатів від 23 вересня 1994 року він приватизував присадибну земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку загальною площею 1090 кв.м. на території Стрілковської сільської ради за адресою: [ADDRESS]. Згідно плану зовнішніх меж, який відображено у вказаному державному акту, за межею «від Б до В» розташовано присадибна ділянка [PERSON] У процесі використання своєї земельної ділянки у цьому році [PERSON] встановив, що розміри моєї земельної ділянки не співпадають з розмірами згідно до державного акту права власності на землю і є меншими біля 50 кв.м. Це виникло у результаті того, що [PERSON], яка померла [INFO] і правонаступником якої є [PERSON], порушила межу між нашими ділянками і збільшила свою земельну ділянку за рахунок його, відступивши від межі у мій бік біля як на 50 см. [PERSON] заявив претензії відповідачу по справі [PERSON] про порушення його права власності на земельну ділянку, на що вона відповіла, що у матері є такий самий Державний акт права власності на земельну ділянку від 26.06.1995р. і пред'явила копію цього документа. Такий документ дійсно існує, але відповідно до ст.ст. 6,67 Земельного кодексу України від 18.12.1990 № 561-XI1 присадибні земельні ділянки передавалися безоплатно у власність громадянам України. Коли позивач отримував свій державний акт на право власності на земельну ділянку, то розроблялася технічна документація, а сусіди, яки визначені у акту встановлення меж на місцевості, підписували цей акт, що їх права не порушено. Про те, що [PERSON] отримала державний акт на право власності на свою присадибну земельну ділянку №20 по вул. Приморський у с. Стрілкове позивачу нічого відомо не було, бо він їй ні яких актів погодження меж земельних ділянок не підписував. Просить суд визнати недійсним та скасувати Державний акт на право приватної власності на землю Серія [NUMBER], який видано на ім'я [PERSON] на земельну ділянку площею 0,24 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, що розташований на території Стрілковської сільської ради по [ADDRESS], та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № [NUMBER]. В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали, наполягають на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні вимоги позову визнав, не заперечує проти його задоволення. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, суд вважає, що позов підлягає задоволенн. Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] приватизував присадибну земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку загальною площею 1090 кв.м. на території Стрілковської сільської ради за адресою: [ADDRESS], що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серія [NUMBER], який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № [NUMBER]. Згідно плану зовнішніх меж, який відображено у вказаному державному акту, за межею «від Б до В» розташовано присадибна ділянка [PERSON] Присадибна земельна ділянку по вул. Приморська, 20, у с. Стрілкове, Генічеського району з довжиною межі 100,46 метрів належить [PERSON], що підтверджується державним актом серії [NUMBER] та свідоцтвом на право на спадщину [NUMBER]. Судом встановлено, що розміри земельної ділянки [PERSON] не співпадають з розмірами згідно до державного акту права власності на землю і є меншими біля 50 кв.м. Це виникло у результаті того, що [PERSON], яка померла [INFO], порушила межу між ділянками і збільшила свою земельну ділянку за рахунок ділянки позивача, відступивши від межі у бік земельної ділянки [PERSON] біля як на 50 см. Даний факт також підтверджується Технічною документацією щодо складання державного акта на право приватної власності на землю Серії [NUMBER]. Відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» - земельні ділянки передаються безоплатно у приватну власність громадянам за рішенням органу місцевого самоврядування, що є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання таких документів. Відповідно до вимог ст.14 Конституції України право власності на землю набувається і реалізується громадянами виключно на підставі закону. Згідно діючому на той час Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1993 р. № 15-92, ст.1. Сільським, селищним, міським Радам народних депутатів забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка). На підставі вимог ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно вимог ст.158 ч.2 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності і користуванні громадян і юридичних осіб. Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON], яка померла [INFO], порушила межу між ділянками і збільшила свою земельну ділянку за рахунок ділянки позивача, а відтак Державний акт на право приватної власності на землю Серія [NUMBER] підлягає скасуванню, як виданий з порушенням законодавства.

Outcome: partial