Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 3817,50грн, що складається з втрат від інфляції та 3% річних від простроченої заборгованості, вказавши, що рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 27.10.2014 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] борг в сумі 8107,02грн. Рішення суду станом на 22.06.2015 року відповідачем не виконується, тому [PERSON] вважається такою, що порушила зобов»язання повернути борг у встановлений законом та розпискою строк. Просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з»явився, надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити, розгляд справи проводити у його відсутності. Проти ухвалення рішення в заочному порядку не заперечував. Відповідач в судовому засіданні не з»явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно ст. 224 ЦПК України суд, в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що: [PERSON] 18.10.2010 року згідно розписки позичила [PERSON] 8000,00 грн та зобов»язалася їх повернути у строк до 01.01.2011 року включно. На підтвердження укладення договору позики та його умов позивач представив розписку позичальника, яка посвідчує передання відповідачеві кошти. В порушення договірних зобов»язань відповідач порушила умови договору позики та не повернула станом на 01.01.2011 року позичені кошти. Відповідно до п. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцеві визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до листа старшого державного виконавця відділу ДВС Дніпровського РУЮ у м.Херсоні від 24.06.2015 року вбачається, що у відділі на виконанні перебуває виконавче провадження №648/4608/14 від 20.11.2014 року по примусовому виконанню виконавчого листа виданого Білозерським районним судом Херсонської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 8107,02грн. Станом на 22.06.2015 року стягнення з [PERSON] у відділі по виконавчому документу не проводилось. Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку наданого позивачем втрати від інфляції за період з 01.10.2014 року по 01.06.2015 року складають 3062,75грн; 3% річних від простроченої суми заборгованості складають 754,75грн. З урахуванням положень ст. ст. 625, 1049 ЦК України за [PERSON] обліковується заборгованість з урахуванням індексу інфляції, трьох процентів річних. Оцінив та дослідив усі докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку що вимоги позивача законні та обґрунтовані та підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved