Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON], фізичної особи-підприємця [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Бобринецька міська рада, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, розміром 0,327 га., кадастровий номер 3520810100:50:087:0016, розташованої за адресою: вул. Комсомольська, 167, м. Бобринець Кіровоградської області, належної на праві власності [PERSON] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №674373, шляхом демонтажу огорожі, розташованої на зазначеній земельній ділянці [PERSON] та земельною ділянкою загального користування (проїзду) за адресою: вул. Комсомольська, 175а, в м. Бобринець Кіровоградської області шляхом демонтажу огорожі, розташованої на земельній ділянці загального користування. Вимоги обгрунтував правилами ст.ст. 321, 391 ЦК України, ч.2, 3 ст.152 ЗК України за якими просить усунути таке. В судовому засіданні позивач та його представник вимоги підтримали. Відповідач заперечила проти задоволення позову через його безпідставність та необґрунтованість. Представник відповідача подала письмові заперечення проти позову (Т3 а.с.230-233) посилаючись на відсутність реальної небезпеки порушення права власності позивача, черговість отримання прав на земельні ділянки, у звязку з чим вважає державний акт позивача незаконним. Суд, дослідивши докази в їх сукупності прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка, розміром 0,327 га., кадастровий номер 3520810100:50:087:0016, розташованої за адресою: вул. Комсомольська, 167, м. Бобринець Кіровоградської області, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №674373 (а.с.14), виданого за технічної документації із землеустрою (а.с.99-148) та інвентарною справою по вул. вул. Комсомольська, 167 м. Бобринець (Т1 а.с.149-269). Фізичній особі-підприємцю [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка, розміром 0,0383 га., кадастровий номер 3520810100:50:087:0017, розташованої за адресою: вул. Комсомольська, 169, м. Бобринець Кіровоградської області, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №266392 (Т1 а.с.83), виданого за технічної документації із землеустрою (Т2 а.с.1-65) та інвентарною справою по вул. вул. Комсомольська, 169 м. Бобринець (Т2 а.с.66-168). З висновку експерта №8456 судової земельно-технічної експертизи складеного 08 лютого 2016 року (далі висновок експерта) та схеми до нього (Т3 а.с.152-167) судом встановлено, що: дані розмірів та конфігурації земельних ділянок, розташованими за адресами: вул. Комсомольська, 167 та Комсомольська, 169 в м. Бобринець Кіровоградської області, внесених до технічної документації, практично відповідають розмірам та конфігурації цих земельних ділянок, які визначені у державних актах про право власності на земельні ділянки. Невідповідність в документації на земельну ділянку на вул. Комсомольська, 169 в м. Бобринець, Кіровоградської області викладена в дослідницькій частині висновку по першому питанню. Питання порушення чи накладення меж даних земельних ділянок вирішувалось в дослідницькій частині висновку по другому питанню. дані розмірів та конфігурації земельних ділянок, розташованих на вул. Комсомольська, 167 та вул. Комсомольська, 169 м. Бобринець Кіровоградської області в натурі не в повній мірі відповідають розмірам та конфігурації цих земельних ділянок, визначених у технічній документації та державних актах про право власності на земельні ділянки. Невідповідності викладено в дослідницькій частині висновку по другому питанню, та зображені на Схемі, що додається до висновку. Зокрема згідно дослідницької частини висновку: - площа земельної ділянки [PERSON] у фактичному користуванні в північно-західній стороні обмежена існуючою металевою огорожею довжиною 13,23 м. та складає 0,0308 га; - фактична південно-східна межа земельної ділянки ФОП [PERSON] розташована на відстані 0,45 м. від межі згідно правовстановлюючого документу на земельну ділянку (металева огорожа); - існує накладення меж земельних ділянок на вул. Комсомольська, 167 та вул. Комсомольська, 169 в м. Бобринець Кіровоградської області, площею 19 м.кв. При цьому на Схемі, що додається до висновку, зеленим кольором зображені межі земельної ділянки [PERSON], синім кольором зображені межі земельної ділянки [PERSON]; фактично існуючи межі земельних ділянок, розташованих за адресами: вул. Комсомольська, 167 та Комсомольська, 169 в м. Бобринець Кіровоградської області не в повній мірі відповідають межам, встановленим державними актами на ці земельні ділянки. Дії, які необхідні для приведення цих меж відповідно до правовстановлюючих документів на земельні ділянки, викладені в дослідницькій частині висновку по третьому питанню. Так за змістом дослідницької частини висновку по третьому питанню зокрема для приведення фактичних меж досліджуваних земельних ділянок до меж відповідно до правовстановлюючих документів необхідно: - відкоригувати межу земельної ділянки [PERSON] на вул. Комсомольська, 167 між поворотними точками 6-1 згідно Державного акту Серії ЯИ №674373 та межу земельної ділянки ФОП [PERSON] на вул. Комсомольська, 169 в м. Бобринець між поворотними точками 8-7 згідно Державного акту серії ЯК №266392 усунувши накладення та зробивши їх суміжними; - відповідно, перенести існуючу металеву огорожу на місце розташування даної суміжної межі на місцевості; фактичне збільшення земельної ділянки на вул. Комсомольська, 169 в м. Бобринець Кіровоградської області, враховуючі наявність Державного акту на право власності на земельну ділянку, відсутнє. Наявне зменшення фактичної площі у звязку з розміщенням металевої огорожі на 0,45 м. північно-західніше від межі згідно правовстановлюючих документів на дану земельну ділянку. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Витрати на встановлення суміжних меж несуть власники земельних ділянок у рівних частинах, якщо інше не встановлено угодою між ними. Згідно ст. 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин. Згідно ст. 391 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так, згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Сукупний аналіз наведених обставин та перерахованих норм права вказує на те, що за наявності у позивача та відповідача державних актів на право власності на належні їм земельні ділянки, які мають однакову юридичну силу, та накладення меж вказаних земельних ділянок розташованих вул. Комсомольська, 167 та вул. Комсомольська, 169 в м. Бобринець Кіровоградської області, площею 19 м.кв., суд приходить до висновку, що кожна із сторін згідно свого державного акту має право власності на частину земельної ділянки площею 19 м.кв., що накладаються, а тому не вони не можуть бути обмежені у її використання до відкоригування сторонами межі земельної ділянки [PERSON] на вул. Комсомольська, 167 між поворотними точками 6-1 згідно Державного акту Серії ЯИ №674373 та межі земельної ділянки ФОП [PERSON] на вул. Комсомольська, 169 в м. Бобринець між поворотними точками 8-7 згідно Державного акту серії ЯК №266392 усунувши накладення та зробивши їх суміжними. Таким чином, з огляду на вище викладене суд приходить до висновку, що існуюча металева огорожа, що належить [PERSON], яка є фізичною особою підприємцем, підлягає демонтажу, адже на час розгляду справи перешкоджає позивачу у користуванні належної йому земельною ділянкою в повному обсязі в її межах, визначених державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №674373 (а.с.14). Крім того, [PERSON] є власником складського приміщення з підвалом, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, місто Бобринець, вулиця Комсомольська, 175А, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (Т2 а.с.236) та договором про поділ спадкового майна від 09.06.2010 року (Т2 а.с.235). Згідно п. «а)» ч.4 ст. 83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо). Отже, твердження сторони позивача про те, що частина земельної ділянки ФОП [PERSON] площею 73 м.кв., що позначена на схемі до висновку експерта як межі земельної ділянки, що відноситься до земель загального користування (проїзду), суд оцінює критично, адже згідно державного акту вона входить до складу земельної ділянки, наданої ФОП [PERSON] у приватну власність, а тому на час розгляду даної справи до земель загального користування (проїзду) не відноситься (Т3 а.с.167, Т1 а.с.83), що виключає задоволення вимоги позивача про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою загального користування (проїзду) за адресою: вул. Комсомольська, 175а. У звязку з цим позначення на схемі до висновку експерта межі земельної ділянки загального користування в межах земельної ділянки ФОП [PERSON] судом оцінюється критично. За вказаних обставин та з огляду на те, що позивачем не надано будь-яких доказів наявності у позивача речового права на земельну ділянку відповідача, його вимога про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою загального користування (проїзду) за адресою: вул. Комсомольська, 175а задоволенню не підлягає також і з цих підстав. Крім того, позивачем належно не обґрунтована вимога про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою загального користування (проїзду) за адресою: вул. Комсомольська, 175а за наявності заїзду зі сторони вул. Комсомольська, що підтверджується не тільки схемою до висновку експерта (Т3 а.с.167), але і планом контурної зйомки (Т3 а.с.136) та фото вїзду до складських приміщень позивача, наданого відповідачем (Т1 а.с.96, 97). Стороною позивача в судовому засіданні не надано належних та допустимих доказів в розумінні статей 58, 59 ЦПК України на підтвердження підстав вказаної вимоги позову. Таким чином, вимога про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою загального користування (проїзду) за адресою: вул. Комсомольська, 175а, в м. Бобринець Кіровоградської області шляхом демонтажу огорожі, розташованої на земельній ділянці загального користування є належно необгрунтованою, безпідставною та не доведеною, а тому задоволенню не підлягає. Разом з тим, [PERSON] не позбавлена права на звернення до суду з вимогою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у разі визнання недійсним правовстановлюючого документу на земельну ділянку, площею 0,0327 га, кадастровий номер 3520810100:50:087:0016. Доводи сторони відповідача про черговість отримання прав на земельні ділянки, незаконність державного акту позивача та порушення порядку погодження його технічної документації, суд оцінює критично та відхиляє оскільки виходять за межі предмету доказування по даній справі про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Посилання сторони відповідача на відсутність реальної небезпеки порушення права власності позивача спростовані встановленими судом обставинами та висновками суду щодо порушення права власності позивача відповідачем. Доводи сторони відповідача про зазначення експертом у дослідницькій частині висновку експерта по першому питанню неправильного ініціалу імя відповідача є очевидною технічною опискою (Т3 а.с.156), адже іншим текстом висновку експерта ініціали імені відповідача зазначено правильно, а тому вказане на суть висновків та вирішення справи не впливає. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню лише в частині зобовязання [PERSON], яка є фізичною особою-підприємцем, усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, розміром 0,327 га., кадастровий номер 3520810100:50:087:0016, розташованої за адресою: вул. Комсомольська, 167, м. Бобринець Кіровоградської області, належної на праві власності [PERSON] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №674373, шляхом демонтажу огорожі, розташованої на зазначеній земельній ділянці [PERSON]. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема щодо розподілу між сторонами судових витрат. Таким чином, у відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON], яка є фізичною особою-підприємцем, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду в сумі 243,60 грн. Документального підтвердження понесення позивачем витрат на оплату вартості експертизи матеріали справи не містять, а тому розподілу не підлягають. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 321, 391 ЦК України, ст. ст. 83, 106, 107, 152 ЗК України,

Outcome: partial