Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до Москаленківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (далі - відповідач), треті особви - [PERSON] (третя особа-1), [PERSON] (далі - третя особа-2) про визнання права власності у порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 9 грудня 2016 року померла її баба - [PERSON]. Заповіту померла [PERSON] не складала. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними спорудами та земельні ділянки. Треті особи, які в силу вимог цивільного законодавства є спадкоємцями за законом першої черги, на спадщину не претендують. Позивач позбавлена можливості оформити свої спадкові права на житловий будинок з надвірними спорудами оскільки правовстановлюючий документ на нього відсутній, та на земельні ділянки так як оригінали державних актів втрачені. У звязку з цим позивач просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними спорудами та на земельні ділянки. У судове засідання сторони не зявилися. Від позивача надійшла заява, в якій вона просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю (а.с. 30) Відповідач надіслав лист, в якому погодився з позовом та просив розглянути справу за відсутності його представника (а.с. 29). Треті особи подали до суду заяви, в яких не заперечували проти задоволення позову, а розгляд справи просили проводити без їх участі (а.с. 38, 39). Виходячи з приписів ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив слухати справу за відсутності учасників процесу. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. 9 грудня 2016 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 9 грудня 2016 року серії І-СР № 294348 (а.с. 7). Згідно з довідкою Москаленківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 20 липня 2017 року № 1054, позивач дійсно постійно проживала і вела спільне господарство з померлою [PERSON] по день її смерті за адресою: вул. Шевченка, 98, с. Москаленки, Чорнобаївський район, Черкаська область (а.с. 9). При житті [PERSON] заповіту не складала. Після її смерті відкрилася спадщина. Зокрема, згідно з державними актами на право приватної власності на землю від 25 березня 2002 року серії ІІ-ЧР № 036099 та на право власності на земельну ділянку від 31 травня 2011 року серії ЯА № 471286, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 10, 12), [PERSON] належали на праві приватної власності земельні ділянки площею 1,62 га та 0,2484 га для ведення особистого селянського господарства. Зі змісту довідки Москаленківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 1 листопада 2017 року № 1567, виданої на підставі запису в погосподарській книзі № 4 за 2005-2010 роки (номер об'єкта погосподарського обліку 03341-1), вбачається, що за [PERSON] числиться будинок за адресою: вул. Шевченка, 98, с. Москаленки, Чорнобаївський район, Черкаська область (а.с. 37). Відповідно до змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 11 жовтня 2017 року (вих. № 1232/01-16) (а.с. 34), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 26), після смерті [PERSON], спадкова справа не відкривалася. Разом з тим третя особа-1 та третя особа-2 подали до суду заяви від 20 липня 2017 року відповідно до змісту яких вони відмовилися від прийняття належних їм частин спадкового майна, яке залишилося після смерті їхньої матері [PERSON] Також вони не претендують на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, в тому числі і на отримання свідоцтва на обов'язкову частку в разі наявності заповіту (а.с. 16, 17). Таким чином позивач не може оформити право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними спорудами оскільки на нього відсутній правовстановлюючий документ, та на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, оскільки оригінали державних актів втрачено. Водночас судом встановлено, що вказаний житловий будинок з надвірними спорудами закінчені будівництвом, що підтверджується даними технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 14-15). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день її смерті, тобто 9 грудня 2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3 цієї статті передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що померла [PERSON] заповіту не складала. Позивач прийняла спадщину [PERSON] в силу вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК Ураїни, однак вона не може оформити право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нього. Згідно з п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затверджено наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5) видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Однак вона не може оформити право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нього. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Відповідно до п. 3.5 вищевказаного листа, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов'язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, беручи до уваги визнання позову відповідачем та третіми особами, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved