Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області з позовною заявою про стягнення з [PERSON] боргу за договором позики від 01.04.2018 в розмірі 10 000 доларів США. Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.04.2018 між нею та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого вона передала відповідачу в борг 10 000 доларів США. На підтвердження укладеного договору позики [PERSON] власноручно написав боргову розписку в якій, зобов`язався повернути [PERSON] 10 000 доларів США до 30 червня 2018 року включно. Однак станом на 09 червня 2021 року отримані грошові кошти від [PERSON] [PERSON] не повернув, а отже не виконав взяті на себе зобов`язання за договором позики. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 29.06.2021 відкрито провадження по справі та призначено розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Одночасно роз`яснено учасникам справи їх право на звернення до суду із клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подачі до суду відзиву на позовну заяву. Роз`яснено відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлено сторонам 5-денний строк з дня вручення цієї ухвали для подання заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Копія ухвали про відкриття провадження була надіслана сторонам у справі. Як вбачається з поштового повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, яке повернулось на адресу суду, позивач отримав копію ухвали про відкриття провадження (а.с.15). Відповідачу [PERSON] разом з копією ухвали про відкриття провадження у справі було надіслано копію позовної заяви та копії доданих документів за його зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Як вбачається з поштового повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, яке повернулось на адресу суду, відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження (а.с.16). З огляду на вищезазначене суд, на підставі частини п`ятої статті 279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням ( викликом) сторін до суду не надходило. Відповідно до положень частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Судом встановлено, що 01.04.2018 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, який сторони оформили шляхом написання відповідачем [PERSON] боргової розписки у простій формі, що передбачено частиною другою статті 1047 ЦК України.(а.с.18) Згідно оригіналу боргової розписки від 01.04.2018 [PERSON] передала [PERSON] в користування 10 000 доларів США, які відповідач [PERSON] зобов`язався повернути до 30 червня 2018 року. У встановлений договором строк відповідач [PERSON] суми позики [PERSON] не повернув та почав ухилятися від виконання зобов`язання, таким чином свої зобов`язання за договором позики не виконав, про що свідчить наявність оригіналу розписки у позивача та заявлений позов (а.с.1-2). Відповідно до частини другої статті 1046 ЦК України договір є укладеним з моменту коли одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Укладений договір позики відповідає вимогам частини другої статті 1047 ЦК України, оскільки на підтвердження укладення договору позики та його умов позивачем представлена розписка позичальника, яка посвідчує передання їй позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно розписки боргові зобов`язання [PERSON] складаються з загального боргу в сумі 10 000 (десять тисяч) доларів США. На дату складання позову - 08.06.2021, за офіційним курсом Національного банку України вартість 100 доларів США дорівнює 2 719, 23 грн., а тому [PERSON] зобов`язаний сплатити позивачу [PERSON] 271 923,00 (двісті сімдесят одна тисяча дев`ятсот двадцять три гривні, 00 копійок) (а.с.2). Правовідносини які склалися між сторонами регулюються статтею 526 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Оскільки судом встановлено, що відповідач позику у визначений строк не повернув, то право позивача на своєчасне повернення позики є порушеним та підлягає судовому захисту. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як передбачено частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до приписів статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За викладених вище обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених позовних вимог. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України документально підтверджені судові витрати позивача, понесені ним при подачі позовної заяви до суду, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2 720,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved