Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суд з позовом про відшкодування моральної шкоди, заподіяної тяжким ушкодженням здоров`я. В обґрунтування позовних вимог вказує те, що з 09.11.1993 року по 14.12.2010 року працював на підприємстві відповідача, слюсарем та був звільнений по виходу на пенсію. 30.04.2000 року на підприємстві відповідача з ним стався нещасний випадок про що було складено акт. В акті встановлено, що причиною настання нещасного випадку стало неякісний інструктаж, застосування непрактичного тормозного устаткування, та порушення техніки безпеки. 26.07.2000 року йому було встановлено 10% втрати професійної працездатності, в подальшому при переогляді його відсоток втрати працездатності не змінювався та 21.08.2012 року встановлено 10% втрати професійної працездатності безстроково. Спричинення шкоди його здоров`ю призвело до негативних наслідків морального характеру, порушено його звичайний спосіб життя, змушений багато часу витрачати на лікування, переживання за стан здоров`я, обмежено його рух в правому плечовому суглобі, періодично виникають головні болі. Тому, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 100000,00 грн. за заподіяну моральну шкоду ушкодженням здоров`я без утримання податку з доходів фізичних осіб та всіх інших податкових платежів; судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою від 16.08.2019 року суд вирішив питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Представник відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» Павленко В.В. надав суду відзив на позовну заяву в якому просив відмовити в задоволені позову в повному обсязі. Посилається на те, що позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров`я та його наслідки. Статтею 14 Закону України «Про охорону праці» визначено, що працівник зобов`язаний дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди. Працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Крім того, зазначив, що позивачем не додано до матеріалів справи висновок МСЕК, який окрім іншого підтверджував би причинно-наслідковий зв`язок втрати працездатності з нещасним випадком, який стався в робочу зміну з 30.04.2000 року на 01.05.2000 року. Відповідно до виписки з протоколу засідання комісії з охорони праці Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь» від 07.09.2000 року №12 відповідачем розглянуто заяву позивача про відшкодування шкоди завданої внаслідок ушкодження здоров`я та встановлено ступінь вини підприємства 80% та ступінь вини потерпілого 20%. Відшкодування шкоди та одноразову грошову виплату вирішено здійснити у розмірі 5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Отже, в розумінні п. 11 Правил, за домовленості сторін підприємство та [PERSON] дійшли згоди щодо визначення розміру та порядку виплати моральної шкоди завданої позивачу внаслідок нещасного випадку. Дана обставини щодо виплати позивачу моральної шкоди завданої позивачу внаслідок нещасного випадку знайшла своє відображення також у розпорядженні №2656 від «Про відшкодування моральної шкоди [PERSON] ». Щодо розміру моральної шкоди, то вважає її необґрунтованою, такою що не відповідає вимогам розумності та справедливості. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, відзив представника відповідача на позовну заяву вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач тривалий час працював на підприємстві відповідача (а.с. 15-16). Актом про нещасний випадок №6 від 04.05.2000 року встановлено, що нещасний випадок, що стався 01.05.2000 року на КДГМК «Криворіжсталь» (ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг») з [PERSON] комісією визнано випадок таким, що пов`язаний з виробництвом. Причини настання нещасного випадку неякісне проведення інструктажу по ТБ, застосування не проектного гальмівного пристрою, порушення потерпілим правил безпеки під час виконання роботи по ремонту обладнання (а.с. 5-6). Відповідно до довідок МСЕК від 26.07.20008 року [PERSON] встановлено 10% втрати професійної працездатності, та відповідно до довідки МСЕК від 21.08.2012 року з 01.08.2012 року встановлено 10% втрати професійної працездатності безстроково (а.с. 7, 8, 9). За загальним правилом про дію нормативно-правового акту в часі до кожної події, факту чи відносин застосовується той нормативно-правовий акт, який був чинним на момент, коли вказана подія, факт чи відносини мали місце. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України, відповідно в п. 5 Постанови «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, оскільки питання про відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодуванню моральної шкоди у цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Згідно зі ст.ст.440, 440-1 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, що діяв на час виникнення спірних правовідносин), шкода, спричинена особі чи майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному об`ємі особою, яка завдала шкоди. Моральна шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. При цьому, відповідно до ст. 441 ЦК УРСР, організація повинна відшкодувати шкоду, заподіяну з вини її працівників під час виконання ними своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно зі ст.450 ЦК УРСР, організації, діяльність яких пов`язана з підвищеною небезпекою для оточуючих, зобов`язані відшкодувати шкоду, спричинену джерелом підвищеної небезпеки. Крім того, згідно до п. 1 «Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків» (які були чинні на момент виникнення спірних правовідносин), власник підприємства, установи і організації або уповноважений ним орган несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, а також за моральну шкоду, заподіяну потерпілому власником фізичного чи психічного впливу небезпечних або шкідливих умов праці. Таким чином, ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» є належним відповідачем по справі. Крім того, зазначені обставини наступили у [PERSON] у зв`язку із нещасним випадком на виробництві під час виконання ним трудових обов`язків, яке призвело до встановлення стійкої втрати професійної працездатності, що було встановлено судом, тому суд приходить до висновку про те, що позивачеві заподіяна моральна шкода. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує тяжкість завданої позивачеві моральної шкоди, глибину, тривалість та характер моральних та фізичних страждань, їх інтенсивність та довготривалість, стан здоров`я, ступінь професійної працездатності, настання у зв`язку з цим негативних змін у житті, необхідність лікування, втрату у зв`язку з цим життєвих зв`язків, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, що вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, обсяг втрати позивачем працездатності унаслідок профзахворювання. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, що відповідає вимогам п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Тому, суд вважає, що сума компенсації від відповідача спричиненої позивачеві моральної шкоди повинна складати 30000,00 гривень. Щодо вимоги про стягнення 100000,00 грн., то суд приходить висновку, що така сума належним чином не вмотивована, є завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві шкоди. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд, стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 гривень. На підставі викладеного, та

Outcome: partial