Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданих спільними діями кількох неповнолітніх осіб. Позивач свій позов мотивує тим, що йому на праві власності належить легковий автомобіль марки «ЗАЗ-11021», 1998 року випуску, д.р.н. «[NUMBER]», який він зберігає на подвір'ї будинку за адресою проживання у [ADDRESS] 10.02.2017 року з вікна будинку він побачив, що невідомі, на той час, особи кидають каміння в його автомобіль з другого поверху колишнього консервного заводу, в результаті чого в його автомобілі було розбите заднє бокове скло. Цього ж дня він звернувся з відповідною заявою до Ківерцівської ВП ГУНП у Волинській області, яка зареєстрована за №730. Також, 12.02.2017 року його дружина вдруге звернулася до Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області про затримання невідомих осіб, які кидали сміття на його автомобіль. Відповідно до висновку про результати розгляду звернення від 13.02.2017 року поліцейського ГРПП Ківерцівського ВП ГУНП Ковзоловича М.М., встановлено, що кидали сміття, внаслідок чого був пошкоджений його автомобіль неповнолітні особи - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. На батьків вказаних неповнолітніх осіб складено адміністративні протоколи за ч. 3 ст. 184 КУпАП. Так як відповідачі є неповнолітніми він звернувся до їхніх батьків про відшкодування йому матеріальної та моральної шкоди, однак останні відмовились від добровільного відшкодування. Згідно проведеної оцінки його пошкодженого автомобіля вбачається, що завданий відповідачами збиток склав 9534,48грн. Відтак просить суд, стягнути з відповідачів [PERSON], [INFO] та його матері [PERSON], [PERSON], [INFO] та його матері [PERSON], [PERSON], [INFO] та його матері [PERSON], в рівних частках, на його користь 21034,48 грн., з яких: 9534,48 грн. - завданий матеріальний збиток, 1500 грн. - вартість виконання робіт з оцінки визначення вартості матеріального збитку, 10000 грн. - моральна шкода. Крім того просить стягнути з відповідачів в рівних частках витрати на оплату судового збору в розмірі 2240 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги про відшкодування майнової шкоди визнали частково, вказавши, що події, які відбулися 10.02.2017 року та 12.02.2017 року вони визнають, однак не визнають, що їхніми неправомірними діями було завдано таку значну матеріальну шкоду позивачу [PERSON], у задоволенні моральної шкоди просили відмовити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та представник останньої - [PERSON], в судовому засіданні, кожен зокрема, позовні вимоги не визнали, вказавши, що 10.02.2017 року [PERSON] з неповнолітніми [PERSON] та [PERSON] не було, а був лише 12.02.2017 року на території колишнього консервного заводу, однак його діями не було пошкоджено майно позивача. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як передбачено ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що із висновку №558/17 від 10.02.2017 року за результатами розгляду звернення громадян вбачається, що невідомими особами в результатті кидання каміння з даху колишнього консервного заводу розбите заднє бокове скло автомобіля марки «ЗАЗ-1102», д.н.з. «[NUMBER]», сума завданих збитків зі слів потерпілого становить близько 1000 грн. Також, згідно висновку №593/17 від 12.02.2017 року на місці події, а саме на території приміщення консервного заводу встановлено, що малолітніми, які з вікон другого поверху кидають сміття та 10.02.2017 року своїми діями пошкодили вищевказаний автомобіль є [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На батьків малолітніх складено адміністративні протоколи за ч. 3 ст. 184 КУпАП. Постановами Ківерцівського районного суду Волинської області від 06.03.2017 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено на останніх адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн. Крім того, правопорушники, кожна зокрема вину у вчиненому визнали повністю, щиро розкаялися та просили суворо не карати. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, позивач є власником автомобіля «ЗАЗ-11021», державний номерний знак «[NUMBER]», який зазнав пошкоджень в результаті неправомірних дій (а.с. 23). В результаті вищезазначеного належний позивачу [PERSON] автомобіль зазнав механічних пошкоджень. З метою визначення вартості матеріального збитку, позивач замовив та оплатив проведення дослідження визначення вартості відновлювальних ремонтних робіт транспортного засобу у приватного підприємця [PERSON] Згідно звіту №270/17 про оцінку автомобіля, матеріальний збиток, завданий шляхом пошкодження даного автомобіля склав 9534,48 грн. /а.с. 10-21/ Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що 12.02.2017 року вона знаходилася у власному будинку, і вийшла із нього на грукіт і стукіт. Вийшовши побачила як невідомі особи з другого поверху території колишнього консервного заводу скидали сміття не територію її подвір'я, а саме скло, дошки та цеглу. Зателефонувавши в поліцію за номером 102, вона вирішила затримати на той момент невідомих їй осіб. Через деякий час приїхали працівники поліції та разом з нею затримали відповідача, неповнолітнього [PERSON] Відповідно до ст. 242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Згідно ч. 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно ч. 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відшкодування шкоди, заподіяної неповнолітніми особами, здійснюється на істотно інших засадах, ніж відшкодування шкоди, заподіяної малолітніми особами. ЦК України визнає неповнолітніми фізичних осіб віком від 14 до 18 років (ч. 1 ст. 32 ЦК). На відміну від малолітніх, неповнолітні особи визнані законодавцем повністю деліктоздатними, тобто здатними самостійно нести відповідальність за шкоду, заподіяну їхніми діями іншим особам. Відповідно до ч. 1 ст. 1181 ЦК України шкода, завдана спільними діями кількох малолітніх осіб, відшкодовується їхніми батьками (усиновлювачами), опікунами в частці, яка визначається за домовленістю між ними або за рішенням суду. Така ж специфіка передбачена і у ч. 2 ст. 1179 ЦК України, відповідно до якої у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоду було завдано не з їхньої вини. З врахуванням вищевикладеного, суд не бере до уваги твердження відповідача [PERSON] та її представника [PERSON], що відповідач [PERSON] є не деліктоздатним та на момент вчинення неправомірних дій, які призвели до пошкодження транспортного засобу марки ЗАЗ-11021», д.н.з. «[NUMBER]», належного [PERSON] не був присутній разом з іншими неповнолітніми відповідачами та відповідно сміття з території колишнього консервного заводу не кидав, оскільки даний факт спростовується поясненнями відповідачів від 12.02.2017 року та висновком про результати розгляду звернення від 13.02.2017 року. В судовому засіданні встановлено, що згідно висновку про результати розгляду звернення громадянина та особистої заяви [PERSON] від 10.02.2017 року, в результаті кидання каміння з даху колишнього консервного заводу розбите бокове скло автомобіля марки «ЗАЗ-11021», 1998 року випуску, д.р.н. «[NUMBER]». Також, як вбачається з пояснень позивача [PERSON] від 12.02.2017 року вбачається, що останньому вищевказані неповнолітні пошкодили також дах автомобіля. Інших доказів щодо пошкодження вищезазначеного автомобіля суду надано не було. Крім того, в матеріалах справи відсутні огляд та опис пошкоджень автомобіля марки «ЗАЗ-11021», 1998 року випуску, д.р.н. «[NUMBER]» в результаті неправомірних дій [PERSON], [PERSON] та [PERSON], зафіксованих під час виклику працівників поліції. Вищевказані твердження також підтверджуються поясненнями відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] від 12.02.2017 року. Окрім того, [PERSON] не надав суду доказів витрат, які він поніс на ремонт автомобіля марки «ЗАЗ-11021», 1998 року випуску, д.р.н. «[NUMBER]», оскільки зазначив, що ремонт проводив власними силами. Згідно калькуляції 270/17 вартості відновлювального ремонту автомобіля «ЗАЗ-11021», д.н.з. «[NUMBER]» вартість замінних деталей, а саме: панель даху та скло вікна правої боковини становить 1769,98 грн. (1559,39+210,59) /а.с.20/. Інші пошкодження транспортного засобу, вартість відновлення яких становить 7280,25 грн., відповідно до висновку звіту №270/17 оцінки вартості відновлювального ремонту, судом до уваги не беруться, оскільки дані пошкодження при вчиненні відповідачами неправомірних дій ні працівниками поліції, ні самим позивачем на момент пошкодження встановлені не були. Також, позивач [PERSON] вказав, що завдану моральну шкоду він оцінює у 10000 грн. Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому, як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб та може полягати, зокрема у порушенні права власності та інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Суд вважає, що внаслідок пошкодження транспортного засобу «ЗАЗ-11021», д.н.з. «[NUMBER]» [PERSON] зазнав моральних страждань, які полягають у душевних стражданнях. Так, позивачу завдана матеріальна шкода внаслідок пошкодження неповнолітніми [PERSON], [PERSON] та [PERSON] автомобіля марки «ЗАЗ-11021», д.н.з. «[NUMBER]», між діями є причинно-наслідковий зв'язок, шкода завдана з вини відповідачів, а тому позивач має право на відшкодування моральної шкоди. Проте, суд вважає, що розмір позовних вимог [PERSON] є завишеним та належними та припустимими доказами не підтверджується. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд, приймає до уваги характер незаконних дій відповідачів, глибину душевних страждань позивача, тривалість порушених прав, його вік, конкретні обставини справи, спричинення шкоди, і, з врахуванням всіх обставин справи вважає, що з відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] слід стягнути моральну шкоду в користь [PERSON] Виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, суд вважає доведеним заподіяння позивачу моральної шкоди в сумі 1500 грн. у зв'язку з пошкодженням його майна внаслідок неправомірних дій, які слід стягнути з батьків неповнолітніх в рівних частках. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті звіту про оцінку визначення вартості матеріального збитку дослідження легкового автомобіля складеного суб'єктом оціночної діяльності та судового збору. Відтак, з врахуванням вищевикладеного, стягненню з відповідачів в користь позивача підлягає заподіяна майнова шкода в розмірі 1769,98 грн. (1559,39+210,59), моральна шкода в розмірі 1500 грн., витрати на виконання робіт з оцінки визначення вартості матеріального збитку в розмірі 1500 грн. та судовий збір в розмірі 2240 грн., а всього на суму 7009,98 грн. в рівних частках з кожного. В решті позовних вимог слід відмовити.

Outcome: approved