Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

[PERSON] звернувся 12.04.2018 року до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно за законом. В заяві зазначив, що 28.02.1965 року виконавчим комітетом Синевирської сільської ради був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON]. У подружжя [PERSON] був один єдиний син [PERSON]. Подружжю [PERSON] на праві власності належав житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою с. Синевир, 1343, Міжгірського району, Закарпатської області. 13.01.1998 року помер [PERSON]. 15.04.2013 року померла [PERSON]. Згідно довідки виконкому Синевирської сільської ради від 23.01.2018 року № 290 померла [PERSON] була постійною мешканкою с. Синевир, 1343, Міжгірського району. На момент її смерті в даному будинку був зареєстрований і проживав [PERSON] і після дружини [PERSON] він став єдиним власником спадкового будинку. 10.03.2016 року [PERSON] склав заповіт зареєстрований в реєстрі за № 35, посвідчений секретарем Синевирської сільської ради [PERSON], яким він все своє майно та майнові права і все те, що йому належатиме на день смерті, в повному обсязі заповів йому. [PERSON] помер 30.05.2017 року. Згідно довідки виконкому Синевирської сільської ради на момент його смерті в спадковому будинку ніхто не проживав і не був зареєстрований. При зверненні до нотаріуса було розяснено, що видати свідоцтво про право на спадщину на Спадковий будинок після смерті [PERSON] неможливо про причині відсутності правовстановлюючих документів на Спадковий будинок, тому позивач просить визнати за ним право власності на жилий будинок в с. Синевир, № 1343, Міжгірського району, Закарпатської області. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] при розгляді справи позовні вимоги підтримали, просять такі задовольнити. Представник відповідача на розгляд справи не зявився, подав суду письмову заяву про те, що не заперечує щодо визнання права власності на житловий будинок за [PERSON]. Згідно з вимогами ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Перевіривши подану заяву та подані в справу докази, суд дійшов такого висновку. Пояснення і вимоги позивача підтверджені такими документами: свідоцтвами про смерть [PERSON]В та [PERSON], свідоцтво про одруження, заповіт; довідки з Синевирської сільської ради, інформаційні довідки із Спадкового реєстру, постанова приватного нотаріуса [PERSON], висновок відділу містобудування та архітектури, технічний паспорт на індивідуальний житловий будинок. Згідно зведеного акту вартості будівель та споруд дійсна інвентарна вартість будинку та господарських споруд станом на 01.02.2018 рік складає 245507 грн.. Згідно висновку з відділу містобудування та архітектури спадковий ж/будинок зведений в 1965-1966 роках минулого століття, в 1990 р. проведено реконструкцію. Загальний технічний стан будинку задовільний. Будинок являє собою одноповерхову будівлю, стіни будинку деревяний каркасний, обшитий дошками, дах азбестоцементні хвильові листи. Будинок придатний для проживання. В плані забудови земельної ділянки грубих порушень діючих норм і правил не виявлено. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Міжгірського районного нотаріального округу [PERSON] вбачається, що за майном померлого [PERSON] заведена спадкова справа 12.07.2017 року за заявою [PERSON]. У звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, Свідоцтво про право на спадщину за заповітом не можливо видати. Перевіривши, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що вимога позивача грунтується і відповідає вимогам ст.ст. 1216-1218, 1220, 1222, 1223, 1268 Цивільного кодексу України, підтверджується належними доказами в справі, то суд вважає, що є підстава, передбачена п. 4 ст. 206 ЦПК України для задовольнення позову. Відповідно до ст. 142 ч.1 ЦПК України та ст. 7 ч.3 ЗУ «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач позов визнав, що підтверджується заявою доданою до матеріалів справі, то є підстави для повернення позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні ним позову. Інших судових витрат немає.

Outcome: approved