Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Мар`їнського районного суду Донецької області з позовною заявою до Приватного сільськогосподарського підприємства «Альфа» про розірвання договору оренди. В обґрунтування зазначених позовних вимог позивач зазначає, що він є власником земельної ділянки загальною площею 4,9514 га за кадастровим номером 1423384500:05:000:3595 яка розташована на території Луганської сільської ради Мар`їнського району Донецької області, цільове призначення земельної ділянки - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За договором оренди від 01.01.2009 року вказана земельна ділянка була передана в строкове платне користування відповідачу Приватному сільськогосподарському підприємству «Альфа» (далі - ПрАТ «Альфа») строком на 20 років. До 2014 рокувключно орендар виконував свої зобов`язання за договором, однак починаючи з 2015 року відповідач перестав вносити орендну плату за користування земельною ділянкою. Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та надав згоду на винесення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Як вбачається з копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДН № 007561 від березня 2001 року [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 5,32 га, що розташована на території Луганської сільської ради, цільове призначення земельної ділянки ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 01.01.2009 року між [PERSON] (орендодавцем) та Приватним сільськогосподарським підприємством «Альфа» (орендарем) було укладено договір оренди земельної ділянки, копія якого доулчена до матеріалів справи. За положеннями п. 1 та 2 договору оренди землі сторони дійшли згоди про те, що орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування для сільськогосподарського використання земельну ділянку, розташування та межі якої визначені на плані земельної ділянки, відображеному в державному акті на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІІ-ДН № 007561 від 13.03.2001 року. В оренду передається земельна ділянка площею 4,9514 га ріллі. В пункту 7 договору оренди землі сторони погодили, що строк дії договору становить 20 років та договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і державної реєстрації. Факт державної реєстрації договору оренди землі підтверджується наявним на договорі засвідчу вальним написом згідно якого договір був зареєстрований у відділі Держкомзему у Мар`їнському районі Донецької області про що у Державному реєстрі земель здійснено запис від 30.11.2012 року. Як вбачається з Відомостей з державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків позивач не отримував від відповідача орендної плати за період з 2015 по 2019 роки. З вказаних відомостей вбачається, що останній раз сплата орендної плати відповідачем на користь позивача здійснювалась у 4 кварталі 2014 року. Позивачем на адресу відповідача 17 березня 2020 року направлявся лист про розірвання договору оренди землі, що підтверджується відповідним описом вкладення у цінний лист з відтиском штемпеля надавача поштових послуг. Відомості щодо прийняття відповідачем заходів реагування на пропозицію розірвання договору оренди землі матеріали справи не містять. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Закон України «Про оренду землі» від 06.10.1998р. № 161-Х1У є спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі. За змістом ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно положень ст. ст. 21, 22 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виплата орендарем орендної плати за договором є основним обов`язком відповідача, невиконання якого суд вважає є істотним порушенням умов договору, оскільки орендна плата для орендодавця є його стабільним джерелом доходу і при передачі землі в оренду орендодавець розраховує на її виплату. Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Положеннями ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», ст. 141 ЗК України та ч. 1 ст. 782 ЦК України визначено, що систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, є підставою для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність. Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Отже систематична несплата орендної плати є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Позиція суду щодо підстав для задоволення позову в частині розірвання спірного Договору оренди з підстав систематичного невиконання орендарем своїх обов`язків щодо виплати орендної плати, відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 20 червня 2019 року по справі № 383/708/16-ц. У зв`язку з систематичним невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань зі сплати орендної плати за договором оренди землі протягом 2015-2019 років суд приходить до висновку про обгурнтованість заявлених позовних вимог, а відтак порушені права позивача підлягають захисту в обраний позивачем належним спосіб, а саме шляхом розірвання договору оренди землі. Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про оренду землі», у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позовної заяви судовий збір в сумі 840,80 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved