Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до суду із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «АВТОКРАЗБАНК» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АКБ Банк» (далі по тексту - відповідач) про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за липень-серпень 2014 року у розмірі 4 669,38 грн., заборгованість з виплати заробітної плати за вересень місяць, включаючи дату звільнення 18.09.2014р., компенсацію відпускиних при звільненні у кількості 45 днів та вихідної допомоги при звільненні на загальну суму 15 844, 66 грн., середній заробіток за період затримки розрахунку, а саме з 18.09.2014р. по 30.09.2014р. в розмірі 3 000, 01 грн., а всього на загальну суму 23 515, 05 грн. В подальшому позивачем було збільшено позовні вимоги, остаточно позивач просив стягнути на свою користь з відповідача середній заробіток за період затримки розрахунку за період з 18 вересня 2014 року по 23 лютого 2015 року в розмірі 25 846, 24 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 76 від 29.08.2014р., прийнятого на підставі Постанови Правління НБ України від 28.08.2014р. № 537 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АВТОКРАЗБАНК» розпочато процедуру ліквідації ПАТ «АВТОКРАЗБАНК». У зв'язку з повною ліквідацією ПАТ «АКБ Банк», Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АКБ Банк» № 247-02/3 від 04.09.2014р. скорочено чисельність і штат працівників. Наказом В.о. Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «АКБ Банк» № 374-ОС від 17.09.2014р. позивача [PERSON] звільнено з посади начальника відділу нормативно-методологічного забезпечення Управління методології ПАТ «АКБ Банк» у зв'язку із скороченням чисельності штату працівників із нарахуванням вихідної допомоги в розмірі одного середньомісячного заробітку та грошової компенсації за 35 календарних днів невикористаної щорічної відпустки та щорічної додаткової відпустки, 10 календарних днів невикористаної соціальної відпустки як жінці, яка працює і має двох дітей віком до 15 років за 2014р. Відповідно до наданих відповідачем розрахункових листів заборгованість з виплати заробітної плати за липень-серпень 2014 року (в тому числі лікарняних за липень місяць 2014 року) з урахуванням фактично виданої заробітної плати за серпень 2014 року становить 4669, 38 грн., заборгованість з виплати заробітної плати за вересень 2014 року. включаючи дату звільнення 18.09.2014р., а також компенсація відпускних при звільненні у кількості 45 днів та вихідна допомога при звільненні за вирахуванням податків і зборів та фактично виданої заробітної плати у розмірі 1000 грн., становить 15 844, 66 грн., що разом складає 20 514, 04 грн. Проте Відповідачем в порушення норм КЗпП України в день звільнення позивача по теперішній час заробітну плату не виплачено. Тому позивач також простить стягнути з відповідача суму середнього заробітку за весь час затримки заробітної плати. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву в якій просив розглядати справу у його відсутність, позов просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі. Судом вживалися заходи щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач та представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечують, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 76 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «АКБ Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» від 29.08.2014р. вирішено розпочати процедуру ліквідації Відповідача на підставі постанови Правління НБУ від 28.08.2014р. «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АВТОКРАЗБАНК». Відповідно до Наказу № 247-02/3 від 04.09.2014Р. прийнято рішення про скорочення чисельності і штату працівників у зв'язку повною ліквідацією Відповідача. Відповідно до Наказу № 374-ОС від 17.09.2014р. про звільнення [PERSON] було прийнято рішення про звільнення позивача із займаної посади начальника Відділу нормативно-методологічного забезпечення Управління методології ПАТ «АКБ Банк» у зв'язку із скороченням чисельності і штату працівників відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. Вказаним Наказом визначено здійснити нарахування грошової компенсації начальнику Відділу нормативно-методологічного забезпечення Управління методології ПАТ «АКБ Банк» [PERSON] за 35 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки та щорічної додаткової відпустки, грошової компенсації за 10 календарних днів невикористаної соціальної відпустки, як жінці, яка працює і має двох дітей віком до 15 років за 2015 рік, вихідної допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку згідно ст. 44 КЗпП України. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовій виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно до ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується робітникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь - яким строком. Крім того, відповідно до ст. 43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість з виплати заробітної плати за липень-серпень 2014 року (в тому числі лікарняних за липень місяць 2014 року) з урахуванням фактично виданої заробітної плати за серпень 2014 року - 4669, 38 грн., заборгованість з виплати заробітної плати за вересень 2014 року, включаючи дату звільнення 18.09.2014р., а також компенсація відпускних при звільненні у кількості 45 днів та вихідна допомога при звільненні за вирахуванням податків і зборів та фактично виданої заробітної плати у розмірі 1000 грн., становить 15 844, 66 грн., що разом складає 20 514, 04 грн. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 24 грудня 1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» визначено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Як вбачається з ч. 3 ст. 2 ЗУ «Про оплату праці», зокрема, до інших заохочувальних та компенсаційних виплат, належать: виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Аналізуючи норми ст. 2 Закону України «Про оплату праці» та ст. 117 КЗпП України, слід дійти висновку про те, що відносини стосовно виплати заробітної плати за своєю правовою природою є трудовими, а за своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяця роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі / календарні /дні на число відпрацьованих робочих днів / годин/, а у випадках, передбачених чинним законодавством - на число календарних днів за цей період. Враховуючи вищезазначене, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені позивача розраховується наступним чином: середній заробіток за весь час затримки заробітної плати = середньоденна заробітна плата х кількість робочих днів затримки виплати заробітної плати. При цьому, середньоденна заробітна плата за липень-серпень = (4511, 26 + 5642, 51)/23+21=230, 77 грн. Отже, середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати починаючи з 18.09.2015р. по дату винесення рішення суду, 02.04.2015р. становить: 230, 77 х 137 (кількість робочих днів затримки заробітної плати) = 31 615, 49 грн. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за період з 18.09.2014р. по 02.04.2015р. в розмірі 31 615, 49 грн. Відповідно до положень ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за необхідне стягнути з Відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 521 грн. 29 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved