Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - Позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - Відповідач) про стягнення заборгованості за розпискою від 31.10.2013р. в розмірі 1 099 062 грн. та судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Позивачем було надано Відповідачу позику - грошові кошти в розмірі 693 000 грн. для придбання квартири, термін повернення коштів - шість місяців із дати підписання, тобто до 30.04.2014р. Разом з тим, в зазначений строк вказані кошти повернуті не були. У зв'язку з цим, у Відповідача перед Позивачем уторилась заборгованість, що складається з: суми боргу - 693 000 грн., інфляційне збільшення суми боргу - 343 691, 38 грн., 3 % річних - 62 370 грн. Враховуючи все викладене Позивач був змушений звернутись до суду із вказаним позовом за захистом своїх порушених прав. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проси їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав частково, а саме суму боргу, вказану в розписці, заперечував проти 3 % річних та інфляційних витрат. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 31.10.2013р. Позивач надав, а Відповідач прийняв грошові кошти в розмірі 693 000 грн. на придбання квартири, які зобов'язувався повернути на протязі шести місяців (а.с. 8). Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач належним чином не виконав зобов'язань, взятих на себе відповідно до розписки від 31.10.2013р. Станом на 30.04.2015р. у Відповідача перед Позивачем утворилась заборгованість, що становить 1 099 062 грн., що складається з: суми боргу - 693 000 грн., інфляційне збільшення суми боргу - 343 691, 38 грн., 3 % річних - 62 370 грн. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню заборгованість за розпискою від 31.10.2013р. в розмірі 1 099 062 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягнути з Відповідача на користь Позивача судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 3645 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved