Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Державного підприємства Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів про стягнення 19 078,98 грн. моральної шкоди внаслідок невчасно виплаченої заробітної плати, посилаючись на те, що з 20.02.2004 року по 22.12.2017 року перебував з відповідачем у трудових відносинах. Наказом від 29.11.2018 року позивач у відповідності до ч.1 ст.36 Кодексу законів про працю України був звільнений з роботи, однак відповідач в день звільнення розрахунок з ним не провів. З огляду на відмову відповідача добровільно погасити борг по зарплаті, позивач звернувся до Івано-Франківського міського суду із заявою про видачу судового наказу. 29.01.2019 року видано судовий наказ, однак відповідач в черговий раз відмовився повернути богр. Звільнення з роботи і невиплата вчасно заробітної плати негативно позначилась на його сімї. Для підтримки сім`ї, в тому числі внуків змушений був продати корову, кури, качок, позичати гроші у родичів, сусідів, що принижувало його гідність, гнітило його, що у зрілому віці не має достатньо коштів для себе, дочки та внуків. Але він безперервно працював у відповідача 13 років та більш-менш заробляв для сім`ї. За увесь період часу через такі обставини страждав. Тобто з моменту звільнення з роботи до працевлаштування у травні 2018 року змінив спосіб життя, який негативно впливав на його здоров`я та самопочуття, відчував себе приниженим. Крім того, позивач проходив лікування, що також вимагало додаткових витрат, які він міг дозволити собі працюючи у відповідача. Позивач змушений був перебудувати свій спосіб життя, фактично проживати за чужий рахунок, що призвело до душевних переживань та моральних страждань. У зв`язку із викладеним, просить стягнути з відповідача 19 078, 98 грн. моральної шкоди. Позивач в судове засідання не зявився, подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив розгляд справи провидити без його участі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак подав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю та просив розгляд справи провидити без його участі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12 ЦПК України). Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 31.10.2019 року ухвалою Івано-Франківського міського суду провадження в справі за позовом [PERSON] до Державного підприємства Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів в частині стягнення 10 312,96 грн. нарахованої, але не виплаченої заробітньої плати за період з 01.10.2017 року по 22.12.2017 року, стягнення 351,18 грн. компенсації втрати частини заробітньої плати у звязку з порушенням строків її виплати; стягнення 13 404,24 грн. середнього заробітку за період затримки розрахунку з 23.12.2017 року по день звернення до суду закрито.(а.с.\~\~ ). Як вбачається із матеріалів справи, позивач [PERSON] з 20.02.2004 року працював в ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів», що підтверджується копією трудової книжкиАГ №472566 заповненої 25.09.1970 року (а.с. 10). Як вбачається із копії трудової книжки, наказом № 225/1 від 29.11.2017 року позивача звільнено з роботи на підставі ч.1\~ст. 36 КЗпП України, за згодою сторін (а.с. 10,11). Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, встановлено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;\~ у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з ч.1\~ст.1167 ЦК України\~передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно п.5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31\~ березня 1995 року N 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди крім інших вимог, передбачених\~ст. 137 ЦПК України, має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, з яких міркувань виходив позивач, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує положення ст. 23,\~1167 ЦК України, та характер і обсяг страждань, яких зазнала позивач та інші обставини, що відповідає роз`ясненням, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди (немайнової ) шкоди»\~, а саме розмір та строки порушення виплати заробітної плати, страждання та переживання з приводу існування сім`ї позивача через несплату заробітної плати, внаслідок чого позивач та його сім`я були позбавлені нормальних життєвих зв`язків і вимагали додаткових зусиль для організації життя, та вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути моральну шкоду у розмірі 19 078 грн. 98 коп.. Також суд враховує позицію представника відповідача, щодо визнання позовних вимог у поному обсязі, про що він написав у заяві від 31.10.2019 року (а.с. 74) Отже, позов підлягає до задоволення. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини\~вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому з відповідача слід стягнути в дохід держави 768 грн. 40 коп. судового збору. На підставі наведеного, відповідно до ст .237-1 КЗпП України, ст.ст. 15, 23, 280 ЦК України,

Outcome: approved