Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові зазначив, що 06 вересня 2014 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб у Дніпровському районному у м. Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №500. Від шлюбу спільних неповнолітніх дітей не має. Шлюбні відносини припинені з 30 липня 2015 року. Підставою для розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння в питаннях ведення господарства, різними поглядами на життя, все це призвело до взаємного відчуження, втрати почуття любові та поваги. На даний час позивач намір створити нову родину. Спору про поділ майна не має. До початку судового засідання позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності на своїх позовних вимогах наполягає, просить шлюб розірвати. Відповідачка до початку судового засідання подала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує, примирення не прагне, однак зазначила, що шлюбні відносини припинені з 19 вересня 2015р. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно до вимог статті 24 СК України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06 вересня 2014 року Дніпровським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №500. (а.с.7) Від спільного шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя між подружжям не склалося через втрату почуття взаємної любові та різним поглядом на спільне життя. Шлюбні відносини між сторонами припинені з середини 2015 року, шлюб носить формальний характер, примирення не прагнуть. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, що говорить про його стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. Відповідачка позов визнає, також просить шлюб розірвати, примирення сторони не прагнуть. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію сторін, суд вважає, що їх сімю зберегти неможливо, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, у звязку з чим їхній шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved