Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути в солідарному порядку із [PERSON] та [PERSON] «Дей-сон» 900000 доларів США, що станом на 12.10.2015 року складає за офіційним курсом НБ України 19346587,2 грн., а з [PERSON] 10000 грн. заборгованості за договором позики. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 10.02.2015 року він уклав з відповідачем [PERSON] договір позики в письмовій формі, згідно якого позичив йому гроші в сумі 900000 дол. США, які останній зобовязувався повернути до 01.10.2015 року. Підтверджуючи отримання в борг вказаної суми коштів, укладення договору позики і його умови, [PERSON] власноручно написав розписку. До 15.10.2015 року суми позики відповідач [PERSON] не повернув. При цьому зазначив, що з метою належного виконання зобовязань за договором позики між позивачем, [PERSON] та [PERSON] «Дей-сон» 10.02.2015 року було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель [PERSON] «Дей-сон» зобовязалося перед кредитором відповідати в повному обсязі за повне та своєчасне виконання боржником зобовязань згідно договору позики від 10.02.2015 р. та всіх додаткових договорів до нього. Крім того, 10.02.2015 року між позивачем, [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель [PERSON] зобовязалася перед кредитором відповідати за повне та своєчасне виконання боржником [PERSON] зобовязань згідно договору позики від 10.02.2015 р. в межах 10000 грн. З огляду на зазначене, просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку вказану суму боргу. Суд ухвалив справу розглядати без участі представника позивача, який представив заяву, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу за його відсутності та проти заочного розгляду справи не заперечує (заява в матеріалах справи), що відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України. Відповідачі, які належним чином були повідомлені про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, при цьому відповідач [PERSON] подала письмове пояснення, в якому зазначила, що згідно договору поруки від 10.02.2015 р. її відповідальність обмежується сумою 10000 грн., тому в цій частині позов визнає. Відповідач [PERSON] подав письмовий відзив, в якому позов визнав, зазначив, що дійсно 10.02.2015 року уклав з позивачем договір позики та отримав від нього кошти в сумі 900000 дол. США, однак через скрутне фінансове становище не зміг вчасно повернути суми позики. Відповідач, [PERSON] «Дей-сон» подало письмові заперечення в яких зазначило, що позику в сумі 900000 грн. отримав [PERSON], на його прохання і було укладено договір поруки, при ухваленні рішення просили врахувати, що вини [PERSON] «Дей-сон» у виникненні вказаної заборгованості немає. Крім цього, відповідачі просять розглядати справу за їх відсутності, що відповідає ч.2 ст.158 ЦПК України. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або іншихречей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно вимог ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити суму відповідно до ст.625 ЦК України, а ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Як встановлено судом, 10.02.2015 року між позивачем [PERSON] і відповідачем [PERSON] укладено в письмовій формі договір безпроцентної позики, за умовами якого останній отримав від [PERSON] 900000 дол. США та зобовязувався повернути позивачу суму позики до 01.10.2015 року, про що [PERSON] власноручно написав розписку (а.с. 4-6, 12). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Встановлено, що у визначений договором строк відповідач [PERSON] свої зобовязання не виконав і коштів не повернув. При цьому, суд враховує позицію відповідача [PERSON] викладену в письмовому відзиві скерованому на адресу суду (а.с.121), що позов він визнає, та положення ч.4 ст.174 ЦПК України, згідно яких у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене і беручи до уваги, що [PERSON] односторонньо порушив взяті на себе зобовязання за договором позики, то, відповідно до вимог ст.1050 ЦК України, позикодавець вправі вимагати повернення суми позики. З метою забезпечення виконання зобов'язань по даному договору позики, 10.02.2012 року в м. Калуш було укладено договір поруки, за умовами якого [PERSON] «Дей-сон» зобовязалося перед [PERSON] у разі невиконання чи неналежного виконання [PERSON] відповідати в повному обсязі за повне та своєчасне виконання боржником зобовязань згідно договору позики від 10.02.2015 р. та всіх додаткових договорів до нього (а.с.10-11). Згідно п.п.1.1 даного договору поруки, поручитель зобовязується перед кредитором відповідати в повному обсязі за повне і своєчасне виконання боржником зобовязань згідно договору позики від 10.02.2015 року та всіх додаткових договорів до нього, які будуть укладені після підписання цього договору. За основним договором позичальник зобовязаний: повернути позику в сумі 900000 дол. США. Позика підлягає поверненню до 01.10.2015 р. Відповідно до п.2.2. договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за своєчасне повернення позики в сумі, вказаній в п.1.1. цього договору та сплату інших платежів, передбачених основним договором, усім належним йому майном. Крім того, 10.02.2015 року в м. Львові між позивачем, [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель [PERSON] зобовязалася перед кредитором відповідати за повне та своєчасне виконання боржником [PERSON] зобовязань згідно договору позики від 10.02.2015 р. в межах 10000 грн. (а.с.7-9). Згідно п.п.1.1 даного договору поруки, поручитель зобовязується перед кредитором відповідати в повному обсязі за повне і своєчасне виконання боржником зобовязань згідно договору позики від 10 лютого 2015 року та всіх додаткових договорів до нього, які будуть укладені після підписання цього договору. За основним договором позичальник зобовязаний: повернути позику в сумі 900000 дол. США. Позика підлягає поверненню до 01.10.2015 р. Пунктом 2.1 договору поруки передбачено солідарну відповідальність боржника і поручителя у разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого порукою зобовязання. А відповідно до п.2.2. вказаного договору поруки відповідальність поручитель обмежується сумою 10000 грн. У відповідності до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Згідно положень ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Статтею 559 ЦК України визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання. Виходячи із положень статей 553, 554, 626 ЦК України, договір поруки є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором і поручителем, порука створює права для кредитора та обовязки для поручителя, безпосередньо на права та обовязки боржника цей вид забезпечення виконання зобовязання не впливає, оскільки зобовязання боржника в цьому випадку не встановлюються, не припиняються, не змінюються. Як вбачається із позиції, викладеної Верховним Судом України в постановах від 19.03.2014 року у справі №6-20цс14 та від 17.09.2014 року у справі №6-53цс14 поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). З матеріалів справи також вбачається, що поручителю [PERSON] 02.10.2016 року було направлено вимогу про сплату заборгованості за договором поруки, в якій розяснено наслідки неповернення заборгованості в розмірі 10000 грн., проте така залишена без реагування (а.с.15-16). З огляду на зазначене, враховуючи те, що позика повинна була бути сплачена 01.10.2015 року, договір поруки з [PERSON] діяв до 01.08.2015 року, а порука з [PERSON] «Дей-сон» діє до повного виконання зобовязання боржником, з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості [PERSON] звернувся 15.10.2015 року, а відтак його вимоги про стягнення заборгованості в солідарному порядку є підставними, відтак позов в цій частині слід задовольнити. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного та враховуючи, що докази повернення позивачу грошей відповідачем за договором позики відсутні, тому суд вважає, що із відповідачів [PERSON] і [PERSON] «Дей-сон» слід солідарно стягнути на користь [PERSON] 19346587,20 грн. заборгованості за договором позики та із [PERSON] 10000 грн. За такого рішення, згідно положень ст.88 ЦПК України, із відповідачів [PERSON] та [PERSON] «Дей-сон» підлягає стягненню на користь позивача по 2949,15 грн. судового збору, а з [PERSON] 191,70 грн. судового збору, який був сплачений позивачем при зверненні із позовом (а.с. 1).

Outcome: approved