Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якій зазначив, що 09 серпня 2003 року між ним та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу у них є малолітня дитина, [PERSON], [INFO], який проживає з ним та знаходиться на його повному утриманні. 01 серпня 2011 року рішенням Лисичанського міського суду Луганської області шлюб між ним та відповідачем був розірваний. Після розірвання шлюбу малолітня дитина залишилася мешкати з ним. Крім того, щоб остаточно дитина проживала з ним, він звернувся в органи опіки та піклування, які винесли висновок, де встановили місце проживання дитини з ним, за адресою: м. Лисичанськ, кв. Жовтневої революції, 31/62. Відповідач будь-якої матеріальної допомоги сину не надає, ніде не працює, через що він вимушений звернутися до суду за захистом прав дитини та стягнення аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі. У звязку з викладеним, просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 1000 гривень, щомісячно, починаючи з дня подачі позову та до повноліття дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. До суду надав письмову заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька та (чи) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. З матеріалів справи вбачається, що згідно рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 01.08.2011 року, шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] 09.08.2003 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Попаснянського районного управління юстиції Луганської області, актовий запис № 87, було розірвано. Згідно з дублікатом свідоцтва про народження, виданим 07 липня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Попаснянського районного управління юстиції у Луганській області, [PERSON] народився 21 вересня 2005 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 152. Батьком дитини записаний [PERSON], матірю [PERSON]. Згідно з свідоцтвом про шлюб серії І-ЕД № 158523, виданим 23 листопада 2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] та [PERSON] 23 листопада 2012 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 421. Прізвище дружини після розірвання шлюбу [PERSON]. Згідно з висновком органу опіки та піклування Лисичанської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] № 4922-01116 від 01.11.2013 року, орган опіки та піклування Лисичанської міської ради вважає доцільним визначити місце проживання [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON] за адресою: м. Лисичанськ, кв. Жовтневої революції, 31/62. Згідно з довідкою № 802 від 16.12.2014 року, [PERSON] мешкає за адресою: м. Лисичанськ, кв. Жовтневої революції, 31/62, разом з ним мешкає син, [PERSON], 21.09.2005 року р.н. Мати у вихованні дитини участі не приймає, дитина знаходиться на утримання батька. Задовольняючи позов частково та визначаючи частку заробітку від доходу, яку потрібно стягувати з відповідача в якості аліментів, суд виходить з того, що відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Враховуючи, що неповнолітня дитина відповідача потребують від неї матеріальної допомоги, а також матеріальне становище сторін, той факт, що відповідач не надає матеріальну допомогу дитині у добровільному порядку, з урахуванням витрат, які потрібні на утримання самого відповідача, суд вважає, що справедливим буде стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Відповідно до підп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати державного мита звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 243 гривні 60 копійок. У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial