Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

[PERSON] \~звернувся в\~суд з\~позовом до [PERSON] припинення права спільної сумісної власності на нерухоме майно, визнання права власності на нерухоме майно та виділення в особисту власність частки нерухомого майна. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.08.1986 року реєстраційний № 2692, позивачем успадковано незакінчений будівництвом житловий будинок зі ступенем готовності 11 відсотків, що знаходиться по [ADDRESS] , з належним до нього сараєм, розташованим на земельній ділянці розміром 600 кв.м. Позивач вказує, що, перебуваючи у шлюбі з відповідачем, ними було завершено будівництво вказаного вище житлового будинку та проведено його державну реєстрацію. Згідно реєстраційного посвідчення, виданого 14.01.1997 року, зареєстрованого за реєстровим № 11150, позивачу на праві власності належить житловий будинок по [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради від 09.12.1996 року № 340 вул. Толбухіна було перейменовано на [ADDRESS] . Згідно технічного паспорта на вказаний житловий будинок, на земельній ділянці розташований житловий будинок «А-1» з сінами «а», хлів «Б-1» та вбиральня «В». Загальна площа житлового будинку «А-1» 123, кв.м., житлова площа 89,7 кв.м. Позивач вказує, що ним не оспорюється той факт, що житловий будинок по [ADDRESS] побудований ним та відповідачем за час перебування у шлюбі, а тому є спільною сумісною власністю подружжя, де частка кожного, виходячи з принципу рівності часток, становить 1/2. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно житловий будинок знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 0710400000:21:010:0026, площею 0,0584, а власником земельної ділянки є позивач. На даний час позивач перебуває з відповідачем у розірваному шлюбі. При розірванні шлюбу питання поділу спільно нажитого майна не ставилося. Оскільки відповідач перебуває в іншому шлюбі, прозивач має намір припинити право спільної сумісної власності на даний житловий будинок та виділити в натурі свою частку, яка становить 1/2 в житловому будинку. Таким чином, позивач на вказану 1/2 частку в будинку просить виділити йому приміщення кухні 1-5 площею 11,8 кв.м., ванни 1-6 площею 5,7 кв.м., санвузла 1-7 площею 5,3 кв.м. та мансарди 1-9 площею 36,2 кв. Оскільки господарська будівля - хлів «Б-1» успадковані позивачем згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.08.1986 року, відповідна будівля залишається за ним, оскільки є його приватною власністю. З врахуванням наведеного, позивач просив суд: припинити право спільної сумісної власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; визнати за ним право власності на 1/2 частки нерухомого майна та виділити в його особисту власність в натурі 1/2 частки в житловому будинку, який розташований по [ADDRESS] в самостійну ізольовану одиницю (квартиру) [ADDRESS] відповідні приміщення. Крім цього, позивач просить понесені по справі судові витрати залишити за ним. В подальшому позивач уточнив свої вимоги та просив додатково виділити у його власність приміщення сходової 1-8, площею 2,7 кв.м та Ѕ огорожі. 07.09.2021 року [PERSON] звернулась в суд з зустрічним позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що не заперечує проти задоволення первісного позову [PERSON] до [PERSON] про припинення права спільної сумісної власності на нерухоме майно, визнання права власності на нерухоме майно та виділення в особисту власність частки нерухомого майна, протета заявляє зустрічний позов з вимогами виділити їй в натурі в особисту власність на частку 1/2 в житловому будинку, який знаходиться по [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що перебуває в іншому шлюбі, з позивачем за первісним позовом майже не спілкується. Житловий будинок, який є предметом спору та поділу, дійсно будували у шлюбі з позивачем. Враховуючи наведене, позивач за зустрічним позовом просила суд виділити їй в натурі в особисту власність на частку 1/2 в житловому будинку, який знаходиться по [ADDRESS] , наступні приміщення, зокрема: коридор 1-1 площею 7,8 кв.м., кімнати 1-2 площею 16.5 кв.м., 1-3 площею 16,8 кв.м., 1-4 площею 20,2 кв.м. та з господарських споруд 1/2 огорожі. Крім цього, просить судові витрати залишити за нею. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07.09.2021 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення права спільної сумісної власності на нерухоме майно, визнання права власності на нерухоме майно та виділення в особисту власність частки нерухомого майна. В підготовче судове засідання позивач за первісним позовом [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Зустрічний позов про поділ спільного майна подружжя визнає повністю та не заперечує проти його задоволення. Відповідач за первісним позовом [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась, однак її представник за довіреністю [PERSON] подала до суду заяву\~ про розгляд справи в їх відсутності. Позовні вимоги за первісним позовом визнає повністю. Зустрічний позов про поділ спільного майна подружжя підтримує повністю. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази, вважає, що первісний та зустрічний позови є підставними та підлягають до задоволення. Так, відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 20.08.1986 року, позивач за первісним позовом [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] незакінчений будівництвом житловий будинок зі ступенем готовності 11 відсотків, що знаходиться по [ADDRESS] з належним до нього сараєм, розташованим на земельній ділянці розміром 600 кв.м. Згідно реєстраційного посвідчення за реєстровим № 11150 від 14.01.1997 року, житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , зареєстрований на праві особистої власності за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого Червоноградською держнотконторою від 20.08.1986 року № 2693 та акту прийому будинку в експлуатацію від 13.07.1996 року № 869рв. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 166071761 від 10.05.2019 року, земельна ділянка з кадастровим номером 0710400000:21:010:0026, загальною площею 0,0584 га, на праві приватної власності належить [PERSON] . Згідно довідки сектору планування та контролю за забудовою території відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Ковельської міської ради № 22.27/с-599 встановлено, що рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради від 09.12.1996 року № 340 «Про перейменування вулиць міста та повернення їм історичних назв» вулиця Толбухіна була перейменована на [ADDRESS] , а рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради від 14.03.2013 року № 92 «Про внесення змін до затвердженого Реєстру назв геонімів в м. Ковелі» вулиця Є.Гребінки була перейменована на [ADDRESS] . Відповідно до паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 23.03.1998 року Ковелським МРВ УМВС України у Волинській області, [PERSON] з 13.10.1984 року по 05.01.2009 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Таким чином, житловий будинок розташований в [ADDRESS] , зареєстрований на праві особистої власності за [PERSON] є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Зазначені обставини сторонами не оспорюють ся, а тому, в силу вимог ст. 82 ЦПК України, не підлягають додатковому доказуванню. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Згідно вимог ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачами відсутні домовленості про розмір часток в праві спільної власності на спірний житловий будинок. Статтями 363, 367 ЦК України передбачено, що поділ (виділ частки) майна, що є об`єктом спільної часткової власності, в натурі між співвласниками припиняє право спільної часткової власності щодо цих співвласників. Виходячи зі змісту цих норм, поділ (виділ частки) є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку самостійним виходом, що виключає можливість залишення у спільному користуванні співвласників будь-яких приміщень будинку. Таким чином право сторін на виділ в натурі частки із вказаного будинковолодіння, що перебуває у спільній власності, закріплене вимогами ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 364 ЦК України та ними не оспорюється. Відповідно до висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 06.08.2021 року, виданого інженером з інвентаризації нерухомого майна [PERSON] , виділення сторонам в натурі відповідних приміщень є технічно можливим. Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини та відповідні правові норми, суд вважає за необхідне та можливе припинити право спільної сумісної власності на житловий будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами, визнати за сторонами право власності на Ѕ частку цього будинку за кожним та виділити їм в натурі відповідні приміщення цього будинку з господарськими будівлями та спорудами. Зважаючи на обставини справи та на відповідні заяви сторін, судові витрати суд залишає за сторонами.

Outcome: approved