Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

[PERSON] (далі також - [PERSON] , позивач) звернувся в суд з позовом до [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідач) про зміну способу виконання батьками обов`язку утримувати дитину шляхом визначення стягнення аліментів за рішенням суду за позовом платника аліментів у твердій грошовій сумі. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що сторони мають від шлюбу спільних дітей, зокрема - синів [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення суду від 28.11.2019 у справі № 697/2677/19 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей - задоволено повністю. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] 2010 року народження, [PERSON] 2014 року народження, [PERSON] 2018 року народження, у розмірі 1/2 (половини) заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісяця, починаючи з 18.10.2019, до досягнення старшою дитиною повноліття. Позивач вказує, що з липня 2019 року припинив спільне проживання з відповідачем. З того часу кожного місяця позивач перераховує гроші на утримання трьох спільних неповнолітніх дітей в сумі 4000 грн. Станом на березень 2020 року сплатив аліментів в сумі близько 36000 грн. З 14.01.2020 він виконує боргові зобов`язання згідно виконавчого листа виданого Канівським міськрайонним судом Черкаської області 10.01.2020 та постанови про відкриття виконавчого провадження № 60973065 від 14.01.2020, яке перебуває у провадженні державного виконавця Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) Гладкової Т.М. Згідно виконаного державним виконавцем розрахунку про розмір заборгованості по аліментам встановлено, що станом на 03.03.2020 боржник [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів в сумі 11961,24 грн. Дана заборгованість утворилася виходячи з того, що державний виконавець обрахував розмір сплати аліментів боржника, виходячи з приписів ст. 195 СК України, в якій визначено, що заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Позивач з 2018 року є приватним підприємцем, господарську діяльність здійснює як платник єдиного податку другої групи, постійно проживає на території утвореної у листопаді 2018 року адміністративно-територіальної одиниці - Таганчанської окремої територіальної громади Черкаської області, у нього на утриманні перебувають ще двоє неповнолітніх дітей один з яких навчається у навчальному закладі за контрактною формою навчання. Крім цього, позивач не має доходу в тому розмірі яким визначив розмір середньої заробітної плати працівника для цієї місцевості державний виконавець Гладкова Т.М., а саме: в сумі 16311 грн. та не має на даний час більшого доходу сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі більшому, ніж 5000 грн. У зв`язку з цим, просить суд змінити спосіб виконання батьком обов`язку утримувати дитину шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. щомісячно і до досягнення старшою дитиною повноліття. У ході розгляду справи проведено наступні процесуальні дії: Ухвалою судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області Русакова Г.С. від 15.03.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.17). Згідно розпорядження Канівського міськрайонного суду Черкаської області № 249 від 16.04.2020, у зв`язку із припиненням повноважень судді Русакова Г.С., та з метою недопущення порушення строку розгляду справи, 16.04.2020 було проведено повторний автоматичний розподіл справи, справу передано для подальшого розгляду судді Льон О.М. (а.с.24, 25). Ухвалою судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області Льон О.М. від 21.04.2020 справу прийнято до свого провадження, призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 13.05.2020 (а.с.26). Ухвалами Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13.05.2020, 09.06.2020, 15.07.2020 розгляд справи відкладалися у зв`язку з неявкою учасників справи та постановлення ухвали про витребування з Управління соціального захисту населення Канівської районної державної адміністрації інформації про отримання [PERSON] розміру отриманої державної допомоги на дітей, починаючи з 01.06.2019 (а.с.35, 44, 49-50). Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, представником позивача адвокатом Гончаруком А.В. подано до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить вирішити справу по суті. Відповідач та його представник у судове засідання також не з`явилися, представником відповідача адвокатом Потієнко Т.М. подано до суду клопотання, в якому просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі та розглянути справу без її участі. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони мають від шлюбу спільних дітей, зокрема - синів [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки Таганчанської сільської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області від 25.02.2020 № 147, до складу сім`ї [PERSON] , крім нього входять: [PERSON] (бувша дружина), [INFO] (зареєстрована, але не проживає); [PERSON] (син), [INFO] (зареєстрований, але не проживає); [PERSON] (син), [INFO] ; [PERSON] (син), [INFO] ; [PERSON] (син), [INFO] ; [PERSON] (дочка), [INFO] ; [PERSON] (син), [INFO] , (не проживає); [PERSON] (син), [INFO] (не проживає); [PERSON] (син), [INFO] (не проживає) (а.с.4-зв.). Згідно довідки Черкаського художньо-технічного коледжу від 25.02.2020 № 192, син позивача - [PERSON] навчається у вказаному навчальному закладі на ІІ курсі за денною, контрактною формою навчання (а.с.5). Постановою головного державного виконавця Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладковою Т.М. відкрито виконавче провадження з виконавчого листа № 697/2677/19 виданого 10.01.2020 Канівським міськрайонним судом Черкаської області (ВП № 60973065) про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 18.10.2019 (а.с.9). Згідно виконаного державним виконавцем розрахунку про розмір заборгованості по аліментам встановлено, що станом на 03.03.2020 боржник [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів в сумі 11961,24 грн. (а.с.10-зв.). Позивач зазначає, що добровільно розпочав сплачувати аліменти ще з липня 2019 року та станом на 28.11.2019 ним було сплачено близько 20000 грн., що підтверджується відповідними банківськими квитанціями про переведення грошових коштів (а.с.7), однак державний виконавець безпідставно не приймає до уваги вказану обставину. Як вбачається з податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2019 рік, обсяг доходу [PERSON] за 2019 рік склав 300762,63 грн. (а.с.8). Позивач вказав, що не має доходу в тому розмірі, яким визначив розмір середньої заробітної плати працівника для цієї місцевості державний виконавець Гладкова Т.М., а саме: в сумі 16311 грн. та не має на даний час більшого доходу сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі більшому, ніж 5000 грн., у зв`язку з чим, звернувся до суду з позовом. Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аліменти це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За приписами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з положеннями частин 1, 2 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне положення дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно частин 1, 5 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до частин 1, 3 статті 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з положень ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, положення ст. 192 СК України регулюють зміну розміру аліментів, тобто їх зменшення або збільшення. Аналіз змісту статті 192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. При цьому, частиною 3 статті 181 СК України встановлено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину: у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі. Виходячи зі змісту положень статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Також підставами для зміни розміру аліментів можуть бути зміни в сімейному стані платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та інші випадки, передбачені цим Кодексом. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» визначено у 2020 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] просить суд змінити спосіб виконання батьком обов`язку утримувати дитину шляхом стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. щомісячно і до досягнення старшою дитиною повноліття, посилаючись на його незадовільний матеріальний стан та неможливість сплачувати аліменти в більшому розмірі, ніж 5000 грн. З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд вважає, що вказані позивачем обставини не дають підстав для зміни розміру аліментів, які сплачуються відповідачем на виконання судового рішення у справі № 697/2677/19 від 28.11.2019 на утримання трьох неповнолітніх дітей. Так, жодними належними, допустимими та переконливими доказами позивачем не доведено обставин, які свідчили б про те, що він не має можливості сплачувати аліменти у розмірі, який визначений рішенням суду у справі № 697/2677/19 від 28.11.2019. Стосовно погіршення матеріального стану позивачем також не подано жодного доказу, а навпаки за дослідженими доказами, які містяться в матеріалах справи, обсяг доходу [PERSON] за 2019 рік склав 300 762,63 грн., про що свідчить його податкова декларація платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця (а.с.8). Отже, сума аліментів, яка підлягає сплаті є значно меншою задекларованого доходу позивача. Крім того, як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач зазначає, що не має на даний час більшого доходу сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі більшому, ніж 5000 грн. Однак, у квітні 2019 року позивач придбав нерухоме майно - приміщення магазину, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (підстава: договір купівлі-продажу від 17.04.2019, реєстровий № 325), про що свідчить довідка Таганчанської сільської ради ОТГ від 24.06.2020 № 307. Разом з тим, як вбачається з листа Головного управління Держприродспоживслужби в Черкаській області від 23.06.2020 № 14-Г/162-20, відповідно до Єдиного реєстру машин за станом на 23.06.2020 за [PERSON] зареєстрована сільськогосподарська техніка, а саме: два колісні трактори 2011 та 2017 років випуску. Також як вбачається з листа Територіального сервісного центру № 7145 РСЦ МВС в Черкаській області від 23.06.2020 № 31/23/45-188п, згідно даних Єдиного державного реєстру МВС, станом на 23.06.2020 за позивачем зареєстровано один транспортний засіб: автомобіль ЗАЗ VIDA, 2015 р.в. Дата реєстрації - 06.05.2015. Таким чином, з аналізу наявних у матеріалах справи доказів можливо зробити висновок, що стан здоров`я позивача задовільний, матеріальний стан не погіршився, а доказів покращення матеріального стану відповідача матеріали справи не містять. Матеріальний стан позивача дозволяє в повному обсязі виконати рішення суду, адже він збільшує обсяги своєї господарської діяльності. В позовній заяві зазначено, що незважаючи на наявність прямих аліментних зобов`язань позивач також має обов`язок утримувати сина [PERSON] , [INFO] , який є студентом навчального закладу та перебуває на контрактній формі навчання, є неповнолітнім і доньку [PERSON] , [INFO] . При цьому, позивачем навіть не зазначено орієнтовної суми, яка витрачається позивачем на навчання сина [PERSON] . За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] про зміну способу виконання батьками обов`язку утримувати дитину шляхом визначення стягнення аліментів за рішенням суду за позовом платника аліментів у твердій грошовій сумі є безпідставними та необґрунтованими, а відтак у їх задоволенні необхідно відмовити. Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір». Пунктом 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Однак, позивач звернуся до суду з позовом про зміну способу виконання батьками обов`язку утримувати дитину шляхом визначення стягнення аліментів за рішенням суду за позовом платника аліментів у твердій грошовій сумі та в позовній заяві просив звільнити його від сплати судового збору як батька багатодітної сім`ї на підтвердження чого надано відповідне посвідчення № [NUMBER] (а.с.4). Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 15.03.2020 клопотання позивача було задоволено та звільнено його від сплати судового збору (а.с.17). Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до частини сьомої статті 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, судові витрати (судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.), слід компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed