Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Купянського міськрайонного суду Харківської області з вищезазначеним уточненим позовом, посилаючись на те, що 12 липня 2017 року помер його батько - [PERSON] На день своєї смерті він проживав та був зареєстрований за адресою: Купянський район, с. Кіндрашівка, вул. Спортивна, буд. 11. Після його смерті залишилась спадщина, яка складається з земельних ділянок: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,3868 га, площею 0,5368 га, площею 0,7573 га розташовані за адресою: Харківська область Купянський р-н, с. Кіндрашівка, а також житловий будинок, розташований за адресою: Харківська область Купянський р-н, с. Кіндрашівка, вул. Спортивна, буд. 11. [PERSON] не залишив заповіту на випадок своєї смерті. [PERSON] та онук спадкодавця - [PERSON] звернулись до Купянської державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтв про право на спадщину за законом на вищевказане майно та при цьому повідомили, що між ними досягнуто домовленості про розподіл спадкового майна таким чином: сину [PERSON] - житловий будинок, розташований за адресою: Харківська область Купянський р-н, с. Кіндрашівка, вул. Спортивна, буд. 11, онуку [PERSON] - земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3, 3868 га, площею 0,5368 га, площею 0,7573 розташовані за адресою: Харківська область Купянський р-н, Кіндрашівська сільська рада. Спадкоємці просили посвідчити між ними договір про розподіл спадкового майна на вищевказаних умовах та видати їм свідоцтва про право спадщину відповідно до умов договору. Розглянувши подані спадкоємцями документи, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що на житловий будинок, розташований за адресою: Харківська область Купянський р-н, с. Кіндрашівка, вул. Спортивна, буд. 11 відсутній правовстановлюючий документ, бо за життя батько позивача не оформив право власності на спірний житловий будинок. У звязку з викладеним позивач був вимушений звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав. Позивач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутності, наполягав на задоволенні уточнених позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав до суду факсом заяву з проханням розглядати позов у його відсутності, зазначив у заяві, що він не заперечує з приводу заявлених позовних вимог [PERSON] Представник відповідача -Кіндрашівської сільської ради Куп'янського району Харківської області у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказав, що не заперечує з приводу задоволення заявлених позовних вимог. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказав, що не має заперечень з приводу заявлених позовних вимог та при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.ч.1,4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 12 липня 2017 року помер батько позивача - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ №605651, видане 13 липня 2017 року Виконкомом Кіндрашівської сільської ради Купянського району Харківської області (а.с. 10). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, до складу якої входять земельні ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,3868 га, площею 0,5368 га, площею 0,7573 га розташовані за адресою: Харківська область Купянський р-н, с. Кіндрашівка, а також житловий будинок, розташований за адресою: Харківська область Купянський р-н, с. Кіндрашівка, вул. Спортивна, буд. 11, що підтверджується відомостями викладеними нотаріусом у постанові про відмову у вчиненні нотаріальних дій (а.с. 11-12). Станом на 30 грудня 2012 року, право власності на житловий будинок, розташований за адресою: Харківська область Купянський р-н, с. Кіндрашівка, вул. Спортивна, буд. 11 не було зареєстровано, що підтверджується довідкою начальника КП Купянське БТІ від 25 січня 2018 року №43 (а.с. 7). Відповідно до ксерокопії довідок наданих Кіндрашівською сільською радою Куп'янського району Харківської області в погосподарській книзі Кіндрашівської сільської ради за [PERSON] на праві власності зареєстрований спірний житловий будинок з надвірними будівлями розташований за адресою: Харківська область Купянський р-н, с. Кіндрашівка, вул. Спортивна, буд. 11. На день смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав в будинку за адресою: Харківська область Купянський р-н, с. Кіндрашівка, вул. Спортивна, буд. 11 разом з своєю дружиною: [PERSON], сином: [PERSON] та онуком [PERSON] (а.с. 8-9). Постановою від 24 лютого 2018 року державний нотаріус Купянської державної нотаріальної контори Харківської області відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] та розяснила йому його право звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дій. Підставою для відмови стало те, що у [PERSON] відсутній оригінал свідоцтва про право власності на спірну нерухомість, а також те, що спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями не було за життя у встановленому порядку зареєстровано за [PERSON] З постанови нотаріуса також встановлено, що позивач [PERSON] після смерті батька [PERSON] спадщину прийняв у встановленому законом порядку. Дружина померлого [PERSON] надала нотаріусу заяву про відмову від спадщини. Крім позивача спадщину також прийняв онук померлого [PERSON] за правом представлення свого батька та сина спадкодавця [PERSON], який помер до відкриття спадщини 24 вересня 2015 року. Крім того, з постанови нотаріуса вбачається, що між спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] було досягнуто домовленості про розподіл спадкового майна таким чином: [PERSON] - житловий будинок, розташований за адресою: Харківська область Купянський р-н, с. Кіндрашівка, вул. Спортивна, буд. 11, а [PERSON] - земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3, 3868 га, площею 0,5368 га, площею 0,7573 розташовані за адресою: Харківська область Купянський р-н, Кіндрашівська сільська рада (а.с. 11-12). Беручи до уваги постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій, встановлено, що позивач [PERSON] позбавлений можливості скористатися своїми спадковими правами та отримати спадщину після смерті батька через відсутність правовстановлюючого документу на спірний житловий будинок. Разом з тим, судом встановлено, що згідно виписки з протоколу №6 [PERSON] було надано земельну ділянку розміром 0,13 га для будівництва будинку та складено акт виділення земельної ділянки в натурі для індивідуального будівельника (а.с. 62, 68-69). 19 лютого 1985 року померлому [PERSON] рішенням виконавчого комітету Куп'янської районної ради народних депутатів було вирішено дозволити будівництво індивідуального житлового будинку в селі та було виготовлено паспорт на будівництво будинку за адресою: Харківська область Купянський р-н, с. Кіндрашівка, вул. Спортивна, буд. 11. Для будівництва будинку [PERSON] отримав дозвільний документ на проведення будівельних робіт та (а.с. 61-70). Згідно ч. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України - Цивільний кодекс України 2004 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 1 січня 2004 року). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Право власності на зазначений вище житловий будинок з надвірними будівлями не було зареєстроване за померлим батьком позивача в Єдиному державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, правовстановлюючий документ на житловий будинок з надвірними будівлями не видався, оскільки закон, який існував до 01 січня 2004 року, не передбачав державної реєстрації права власності. Право власності на житловий будинок підтверджував запис в погосподарській книзі виконкому сільської ради в особовому рахунку. Відповідно до вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 112\\5, а саме пункту 40, в якому вказано, що в погосподарській книзі в розділі ІV «Споруди, які є особистою власністю господарства записуються дані про житловий будинок, назви інших будівель, рік їх збудування, та характеристика будинку, споруд, підстави виникнення права власності, вид права власності». У Правовому висновку Верховного Суду України у справі про встановлення юридичних фактів і визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування від 24 грудня 2013 року зазначено, що у 1985 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва, а тому за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ними цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Отже, ці правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. В п.3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 адресований головам апеляційних судів областей, міст Києва та Севастополя, Апеляційного суду Автономної Республіки Крим зазначено, що суди при розгляді справ про спадкування повинні враховувати зміст п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, де зазначено, що підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. На підставі викладеного, беручи до уваги довідки виконавчого комітету Кіндрашівської сільської ради, в яких зазначено, що в погосподарській книзі Кіндрашівської сільської ради (особовий рахунок №288) міститься запис про право власності [PERSON] на будинок №11 по вул. Спортивна в с. Кіндрашівка Куп'янського району Харківської області, враховуючи, що [PERSON] за життя мешкав у спірному будинку, був зареєстрований, суд дійшов висновку, що [PERSON] фактично володів і користувався даним житловим будинком. П.3.1. вищевказаного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 передбачено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження його майна. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадщину мають рідні брати та сестри спадкодавця. Згідно зі статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з частиною статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно зі статтею 1297 ЦК України спадкоємець , який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. В силу ч.1,3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як вже вище зазначено, судом був встановлений факт володіння та користування на праві власності житловим будинком з надвірними будівлями за адресою: Харківська область, Куп'янський район, с. Кіндрашівка, вул. Спортивна, буд. №11 за [PERSON] Крім того судом встановлено, що після померлого [PERSON] його син [PERSON] та онук [PERSON] спадщину прийняли, дружина померлого від спадщини відмовилася інші спадкоємці не звернулися до нотаріуса у встановленому законом порядку з заявою про прийняття спадщини. У звязку з чим на підставі викладеного, беручи до уваги постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved