Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

[PERSON] (далі позивачка), діючи через свого представника [PERSON], звернулася до суду з позовом до Кудлаївської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області (далі відповідач) про встановлення факту належної її діду [PERSON] транспортного засобу ЛУАЗ 969М, державний реєстраційний номер [NUMBER], та визнання за нею права власності на вказаний транспортний засіб у порядку спадкування. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 22 лютого 2017 рок помер її дід [PERSON] Позивачка належним чином прийняла його спадщину до складу якої входить вказаний вище транспортний засіб. Ще за життя дід втратив документи, які посвідчували його право власності на вказаний транспортний засіб. Позивачка не може самостійно отримати вказані документи, оскільки згідно законодавства їх дублікат може бути виданий лише власнику чи його представнику. Водночас без цих документів вона позбавлена можливості оформити прийнятий у спадщину транспортний засіб, у звязку з чим змушена звернутися до суду за захистом свого права. Відповідачем відзив на позов, а треті особи письмові пояснення по суті справи, до суду не подали. У судове засідання позивачка та її представник не зявилися, при цьому представник позивачки подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача у судове засідання не зявилася, при цьому подала заяву про визнання позову. Треті особи у судове засідання не зявилися, при цьому засобами поштового звязку подали заяви про розгляд справи без їх участі. У звязку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 207 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази суд приходить до наступних висновків. Як встановлено, 22 лютого 2017 року у м. Новгороді-Сіверському Чернігівської області помер [PERSON] (а.с. 9). За життя останній набув у власність транспортний засіб ЛУАЗ 969М, 1986 року виробництва, державний номерний знак [NUMBER], шасі №092161, що підтверджується відомостями територіального сервісного центру №7444 від 08 серпня 2017 року (а.с. 17-18). Позивачка є онукою [PERSON], що підтверджується свідоцтво про її народження, свідоцтвом про народження її матері [PERSON] та витягом з державного реєстру про укладення шлюбу [PERSON] і [PERSON], відповідно до якого після укладення шлюбу матір позивачка взяла прізвище чоловіка «Мазур» (а.с. 12-14). [PERSON] за життя склав заповіт яким заповів все своє майно своєму сину [PERSON] та онуці [PERSON], тобто позивачці, в рівних частинах. На день смерті [PERSON] постійно проживав у своєму будинку за адресою: Чернігівська область, Новгород-Сіверський район, с. Гнатівка, вул. Визволителів, 56, разом зі своєю дружиною [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Кудлаївської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області від 12 січня 2018 року (а.с. 10). Отже, [PERSON], як непрацездатна вдова, відповідно до частини першої статті 1241 ЦК України набула право на обовязкову частку спадщини свого чоловіка. Позивачка належним чином прийняла спадщину свого діда [PERSON] відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України, подавши заяву про прийняття спадщини, за якою заведено спадкову справу №278/2017, при цьому інші спадкоємці [PERSON] його дружина [PERSON] та його син [PERSON] подали заяви про відмову від спадщини, що підтверджується довідкою приватного нотаріуса [PERSON] від 05 березня 2018 року (а.с. 49). Частиною першою статті 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріус за місцем відкриття спадщини. З викладеного вище висновується, що позивачка є єдиним спадкоємцем [PERSON], який прийняв його спадщину, оскільки інші спадкоємці реалізували своє право на відмову від прийняття спадщини. Отже, до позивачки, в силу положень статей 1218, 1220 ЦК України, перейшла спадщина її діда [PERSON], до складу якої входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на день відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, зокрема й право власності на транспортний засіб ЛУАЗ 969М, 1986 року виробництва. Як вбачається, ще за життя [PERSON] останнім було втрачено свідоцтво про реєстрацію належного йому транспортного засобу ЛУАЗ 969 М. При цьому з повідомлення начальника територіального сервісного центру №7444 від 17 жовтня 2017 року вбачається, що позивачка не може отримати дублікат вказаного вище свідоцтва, оскільки видача такого документа згідно пункту 18 постанови Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388 здійснюється лише за заявою власника чи його представника (а.с. 19). З відповіді приватного нотаріуса [PERSON] від 15 вересня 2017 року, наданої на звернення позивачки, вбачається, що остання не може отримати свідоцтво про право на спадщину [PERSON], а саме на транспортний засіб ЛУАЗ 969М, оскільки у неї відсутні документи, що підтверджують належність даного транспортного засобу спадкодавцю (а.с. 20). Частиною другою статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до\~статті 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] за життя на праві власності належав транспортний засіб ЛУАЗ 969М, 1986 року виробництва, державний номерний знак [NUMBER], шасі №092161, який в порядку спадкування за заповітом був успадкований позивачкою, однак у звязку з втратою спадкодавцем свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу позивачка не може належним чином оформити прийняту спадщину, суд приходить до висновку про наявність підстав для встановлення факт належності [PERSON] на праві власності зазначеного транспортного засобу, оскільки цей факт має важливе юридичне значення для позивачки, а також про необхідність визнання за позивачкою права власності на транспортний засіб ЛУАЗ 969 М, 1986 року виробництва, державний номерний знак [NUMBER], шасі №092161, в порядку спадкування за заповітом. Відповідно позов підлягає задоволенню повністю. Враховуючи те, що спір виник внаслідок неправильних дій діда позивачки, який втратив документи, що посвідчували його право власності на спірний транспортний засіб, відповідно до частини девятої статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне повністю покласти на позивачку всі здійснені нею витрати, не стягуючи їх з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved