Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Олієво-Королівської сільської ради, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вул. Гагаріна,10 в с. Олієво-Королівка Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивував тим, відповідно до свідоцтва про право власності на домоволодіння від 11.10.1988 року житловий будинок, розташований по вул. Гагаріна,10 в с. Олієво-Королівка Городенківського району належав колгоспному двору, головою якого була [PERSON]. Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0,25 га, що доводиться довідкою Олієво-Королівської сільської ради № 1084 від 13.12.2016р. Будівництво житлового будинку та господарських споруд було здійснено у 1950 році. У відповідності до технічної документації житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», загальною площею 72,8 м кв., житловою площею 46.5 м кв., літньої кухні, стайні, сараю, стодоли, колодязя та воріт. Згідно звіту про оцінку майна, житловий будинок по вул. Гагаріна,10 в с. Олієво-Королівка Городенківського району перебуває у задовільному стані, його ринкова вартість становить 70697 грн. За результатами проведення технічного обстеження згаданого будинковолодіння встановлено його відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації. 16 березня 1996 року [PERSON] вчинила на користь позивача заповіт, згідно з яким розпорядила йому все своє майно, де б воно не було та з чого б не складалося. Заповіт не скасовувався та не оскаржувався. 14 грудня 2013 року [PERSON] померла. У межах передбачених законом, позивач звернувся до нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу [PERSON], яким була заведена спадкова справа № 13/2014. Позивач отримав свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку. Постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 02.11.2016 року йому відмовлено у видачі документів на спадщину на житловий будинок через реєстрацію житлового господарства як колгоспного двору. Спадкодавець [PERSON] приходиться позивачу тіткою, так як була двоюрідною сестрою його батька. Її чоловік [PERSON] помер в 1990 році, дітей у шлюбі вона не мала. Її брат, батько позивача [PERSON] помер у 2004 році. З тих пір тітка була одинокою, позивач нею опікувався. Після смерті [PERSON] позивач фактично вступив в управління спадковим майном, прийняв спадщину: утримує житловий будинок в належному стані, виготовив технічну документацію за власні кошти, обробляє земельну ділянку, однак оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може через реєстрацію житлового господарства як колгоспного двору. Тому звернувся до суду за захистом свого права. Сторони, їх представники в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності. Позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, Олієво-Королівська сільська рада позовні вимоги визнає. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Із копії Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 11 жовтня 1988 р., виданого виконавчим комітетом Городенківської районної [PERSON] народних депутатів, встановлено, що в цілому будинковолодіння, що складається з житлового будинку, господарських будівель, споруд, розташованих в с. Олієво-Королівка по вул. Гагаріна за № 10, дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON]; свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Городенківської районної [PERSON] народних депутатів № 134 від 13 липня 1988р. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до розяснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Довідкою № 1085, виданою 13.12.2016р. виконавчим комітетом Олієво-Королівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області доводиться, що в господарстві в с. Олієво-Королівка по вул. Гагаріна, 10 станом на 15.04.1991 р. була зареєстрована [PERSON], [INFO], на даний час в даному господарстві за місцем проживання зареєстрованих осіб немає. [PERSON] померла 14.12.2013 р. у віці 80 років в с. Олієво-Королівка Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 23 від 16 грудня 2013р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-НМ № 179257, виданого 16 грудня 2013 р. виконкомом Олієво-Королівської сільської ради. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За заповітом, посвідченим 16 березня 1996 р. секретарем виконавчого комітету Олієво-Королівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, [PERSON], що мешкає в с. Олієво-Королівка, свій житловий будинок, стайню, літню кухню, стодолу і все майно в своєму господарстві заповіла [PERSON]. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Осіб, які відповідно до ст. 1241 ЦК України мають обовязкову частку в спадщині [PERSON] не встановлено, так як чоловік, з яким спадкодавець перебувала в шлюбі з 07.02.1974 р., - [PERSON], - помер 10.04.1990 р. у віці 74 років в с. Олієво-Королівка Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 12 від 11 квітня 1990 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-НМ № 483558, виданого 11 квітня 1990 р. виконкомом Олієво-Королівської сільської ради. Довідкою № 1030, виданою 06.12.2016 р. виконавчим комітетом Олієво-Королівської сільської ради стверджено, що [PERSON], [INFO], яка померла 14.12.2013 року, дійсно була зареєстрована за місцем проживання і фактично проживала в [INFO]. Поховання [PERSON] здійснював племінник [PERSON] Про те, що [PERSON], як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину після смерті тітки [PERSON], свідчить копія Свідоцтва про право на спадщину від 15.09.2014р., зареєстрованого в реєстрі за № 1428, спадкова справа № 13/2014, згідно з яким [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] - земельної ділянки площею 0,8410 га, що розташована в урочищі «Ощипівка» с. Олієво-Королівка Городенківського району, цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий № 2621682900:06:002:0086. Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 26812855 від 15.09.2014р. стверджує, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,841 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в с. Олієво-Королівка на підставі свідоцтва про право на спадщину від 15.09.2014р., реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 453589426216. Також до спадкового майна померлої [PERSON] належить житловий будинок по вул. Гагаріна,10 в с. Олієво-Королівка. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Постановою від 02.11.2016 р. приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу [PERSON] позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок № 10 по вул. Гагаріна в с. Олієво-Королівка Городенківського району Івано-Франківської області з посиланням на те, що документ, який підтверджує право власності на даний житловий будинок, виданий на ім?я [PERSON], як голови колгоспного двору, що позбавляє можливості нотаріуса визначити його частку в житловому будинку. Як вбачається із копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 10 по вул. Гагаріна в с. Олієво-Королівка, даний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами збудований в 1950 році. Звітом про оцінку житлового будинку (загальною площею 72,8 кв.м.) ФОП [PERSON], складеним на підставі договору № 00159/В від 20.12.2016р., доводиться, що ринкова вартість даного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами становить 70697 грн. Довідкою № 1084, виданою 13.12.2016 р. виконавчим комітетом Олієво-Королівської сільської ради згідно погосподарської книги № 3 (номер об'єкта погосподарського обліку 01-0208-3) стверджується, що за житловим будинком, який належав [PERSON], що знаходиться в с. Олієво-Королівка по вул. Гагаріна,10, числиться земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем, як спадкоємцем за заповітом спадкодавця [PERSON], права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами судом не встановлено, відповідач позов визнає, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1222, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved