Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова Олега Віталійовича, Акціонерного товариства «Альфа-Банк», приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Лічук Тараса Володимировича, в якому просить виконавчий напис № 4651 від 21.10.2020 р., вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського Міського Нотаріального округу Івано-Франківської області Лічук Тарасом Володимировичем, визнати таким, що не підлягає виконанню та скасувати. Позовні вимоги вмотивовані тим, що спірний виконавчий напис не підлягає виконанню, з підстав його вчинення з порушенням встановленої процедури. А заборгованість позивача перед банком не є безспірною. Ухвалою суду від 30 грудня 2020 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 05 квітня 2021 року. 22 березня 2021 року до суду від представника АБ «Альфа-Банк» надійшов відзив на позову заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що банком завчасно позивачеві було направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань; банк надав нотаріусу усі передбачені законом документи за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку, а сама по собі незгода боржника з розміром заборгованості, на думку представника, не свідчить про наявність спору та відсутність безспірності. У судове засідання 05 квітня 2021 року учасники справи не з`явилися, сповіщені про час, дату і місце судового засідання належним чином, позивач просив провести судове засідання за його відсутності, позов підтримав. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 20.05.2014 року по справі №1205/13, з [PERSON] ( [INFO] ), РНОКПП [NUMBER] ) стягнуто на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту № 2008/694-Ф03.9/118 від 06.06.2008 року в сумі 1560665,46 грн. та третейський збір 16006,65 грн. На виконання цього рішення, Дніпровським районним судом м. Одеси 31.05.20214 року було видано виконавчий лист № 755/20802/14-ц, в процесі примусового виконання якого державним виконавцем Першого Київського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області (ВП №54428922), були арештовані корпоративні права [PERSON] в статутному фонді ТОВ «ПРОМГРАДСТРОЙ» та проведені виконавчі дії шляхом продажу за 149420,00 грн. земельної ділянки № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] та була передана в іпотеку банку. 21.10.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Лічук Тарасом Володимировичем вчинено виконавчий напис № 4651, за яким на користь правонаступника ПАТ «Укрсоцбанк» - АТ «Альфа-Банк» стягнуто з [PERSON] заборгованість по кредитному договору № 2008/694-Ф03.9/118 від 06.06.2008 року, у сумі 276062,89 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 7831904,18 грн., за період з 01.06.2017 року по 01.06.2020 року, та яка складається як з простроченої суми боргу 104303,48 доларів США та прострочених процентів та комісії в сумі 171759,41 долар США. Вказаний виконавчий напис звернуто стягувачем до виконання, в зв`язку з чим постановою про відкриття виконавчого провадження від 04.11.2020 року, приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Вельковим О.В. відкрито відповідне виконавче провадження № 63491237 та проведені виконавчі дії. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава14 Закону України «Про нотаріат» та Глава16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Відповідно до правової позиції, яка викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 року по справі № 305/2082/14-ц, факт звернення кредитора до суду не є підставою для визнання заборгованості спірною, позаяк спірність заборгованості з урахуванням положень чинного законодавства визначається не за суб`єктивним ставленням кредитора чи боржника до неї, а за об`єктивним закріпленням такого виду заборгованості у Переліку. Таким чином, вирішуючи питання правомірності вчинення виконавчого напису у розумінні статті 88 Закону України «Про нотаріат» слід враховувати, що наявність спору в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за кредитним договором не спростовує висновок про безспірність заборгованості цього боржника та жодним чином не свідчить про неправомірність вчинення виконавчого напису. Велика Палата Верховного Суду також звертає увагу на те, що спір про право, який унеможливлює вчинення виконавчого напису і, як наслідок, зумовлює певну правову реакцію нотаріуса, міг вбачатися нотаріусом винятково із заяви боржника про зупинення виконавчого провадження, поданої відповідно до частини четвертої статті 42 Закону України «Про нотаріат» і обґрунтованої тим, що боржник звернувся до суду із відповідною позовною заявою про оспорювання заборгованості, а також на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження його позовної заяви. Але навіть такі обставини свідчили б про існування спору про право, проте не змінювали б правової характеристики цього виду заборгованості як безспірної. Так, оскільки позивач у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення; не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості, Велика Палата Верховного Суду вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про законність вчинення нотаріусом виконавчих написів. Суд вважає, що нотаріусом при вчиненні спірного виконавчого напису було дотримано відповідну процедуру, а стягувач, яким є АТ «Альфа-Банк» подав всі необхідні документи. Наявність заборгованості підтверджується матеріалами справи. Проте, суд враховує той факт, що згідно правової позиції, яку виклав в своїй постанові від 06.02.2019 року по справі №175/4753/15-ц Верховний Суд, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Тобто, ПАТ «Укрсоцбанк», пред`явивши до позичальника [PERSON] позов в порядку ч.2 ст. 1050 ЦК України, та отримавши рішення суду Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 20.05.2014 року по справі №1205/13 про задоволення своїх вимог у вигляді стягнення суми боргу в розмірі 1560665,46 грн., в подальшому втратив (як і його правонаступник АТ «Альфа-Банк»), право нараховувати передбачені договором відсотки та інші штрафні санкції. Таким чином, у даній справі, вимоги банку про стягнення процентів за період після 20.05.2014 року не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, отже, вимоги Акціонерного товариства «Альфа-Банк» пред`явлені до приватного нотаріуса не можуть вважатися безспірними, а відтак, вказаний виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Outcome: approved