Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод в користування квартирою, шляхом вселення. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачкою по справі [PERSON] він перебував у шлюбних відносинах. 26 січня 2000 року ним було отримано житло по пільговій черзі, як учасник ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС. Спільне життя з відповідачкою [PERSON] не склалось та 30 липня 2004 року шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу вони проживали в різних місцях та вирішували питання про розмін житлового приміщення, але відповідачка [PERSON] змінила замки у вхідних дверях та уклала шлюб з іншим чоловіком. Таким чином, йому обмежили право користування житловим приміщенням. Він неодноразово пропонував розміняти квартиру, але відповідачка [PERSON] весь час відмовляла, у зв`язку з чим, відповідачки по справі, чинять йому перешкоду у його праві користування житловим приміщенням. Він не втратив інтересу до житлового приміщення і відноситься до нього, як до свого постійного місця проживання. У 2007 році Першотравенським міським судом Дніпропетровської області було видано виконавчий лист, відповідно до якого, його було вселено у квартиру [ADDRESS] , що також підтверджує його інтерес до спірного житлового приміщення. Виконавчий лист не був ним переданий до виконавчої служби на виконання, у зв`язку з мирним наданням відповідачкою [PERSON] доступу до спірної квартири, але на даний час почались обмеження його права користування спірною квартирою. Він намагався вирішити питання позасудово, але не вдалось. Просить суд усунути перешкоди у здійсненні ним права користування квартирою [ADDRESS] , шляхом його вселення. У судове засідання 25 березня 2020 року [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. В матеріалах справи міститься заява подана [PERSON] 20 березня 2019 року, в якій останній прохав суд розглядати справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги не визнали та прохали суд відмовити у задоволенні позову [PERSON] посилаючись на те, що 24 вересня 2019 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області було задоволено їх позовну заяву до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 січня 2020 року, рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2019 року було залишено без змін, тому вважають, що на даний час відпали підстави для задоволення позову [PERSON] . Вивчивши матеріали справи суд вважає, встановленими наступні факти та обставини. Як вбачається з матеріалів справи, сторони по справі [PERSON] та [PERSON] з 28 жовтня 1988 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Першотравенського міського суду від 30 липня 2004 року. За період шлюбу сторони отримали на сім`ю з трьох осіб, трикімнатну квартиру за адресою [ADDRESS] , що підтверджується ордером виданим Першотравенською міською Радою 08 лютого 2000 року. Дана квартира на момент розгляду справи в суді знаходиться у власності територіальної громади міста Першотравенська, Дніпропетровської області. Відповідно до копії посвідчення серії [NUMBER] виданого 09 лютого 1998 року, [PERSON] є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії. Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №1676, виданої 25 вересня 2018 року [PERSON] , у квартирі [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , як наймач; [PERSON] , як колишня дружина наймача; [PERSON] , як донька наймача. Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2007 року було задоволено позовні вимоги [PERSON] про визнання права користування житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення, та останнього було вселено у квартиру [ADDRESS] . На підставі даного рішення Першотравенським міським судом Дніпропетровської області [PERSON] було видано виконавчий лист, який останнім не було передано на примусове виконання до відділу державної виконавчої служби. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (диспозитивність цивільного судочинства). Згідно ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.6 ст.81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2019 року, залишеного без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 січня 2020 року, було задоволено позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] , третя особа Першотравенська міська рада Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та визнано [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . Зазначеним вище рішенням суду встановлено, що відповідач [PERSON] без поважних причин не проживає у квартирі [ADDRESS] , яка перебуває у комунальній власності, з 2007 року по теперішній час, витрати по утриманню та обслуговуванню житлового приміщення не несе, його особисті речі у спірній квартирі відсутні, не дивлячись на наявність рішення суду про вселення в квартиру, ним не надано жодного доказу того, що він намагався скористатися своїм правом та вселитися у житло. Крім того, всі витрати по утриманню спірного житла несе позивач [PERSON] , в одноособовій приватній власності відповідача [PERSON] є житловий будинок [ADDRESS] , в якому він проживає з вересня 2007 року по теперішній час. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою [ADDRESS] , шляхом вселення, не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed