Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду 23 липня 2015 року з позовом, вказавши, що 13 травня 2015 року о 17:40 год. по вул. Електрична в м. Кривому Розі водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] був недостатньо уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та її змінами, не обрав безпечної швидкості руху автомобіля, не урахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, не впорався з керуванням та допустив наїзд на автомобіль [NUMBER], під керуванням позивача, який в той час зупинився перед пішохідним переходом для надання переваги пішоходам в русі. Внаслідок чого автомобілі зазнали механічні пошкодження. Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 10 червня 2015 року [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Таким чином, ДТП, що сталося 13 травня 2015 року, стало наслідком порушення водієм [PERSON] правил дорожнього руху. На підставі полісу АЕ/3212377 від 17.03.2015 року ПрАТ СК «ПЗУ Україна» була застрахована цивільно-правова відповідальність [PERSON], згідно якого позивачу було виплачено страхове відшкодування у розмірі 30864,00 грн. так як страховик не відшкодовує шкоду, повязану з втратою товарного вигляду транспортного засобу тому при виплаті страхового відшкодування не було враховано збитки внаслідок втрати товарної вартості. Згідно висновку експерта авто товарознавця № Д43/06/15 від 30.06.2015 року по визначенню вартості матеріального збитку, розмір втрати товарної вартості складає 6091,25 грн. За проведення експертизи позивач сплатив 850 гривень. Власником автомобіля IBEKO 3510, номерний знак [NUMBER], яким керував [PERSON] є [PERSON] Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля [NUMBER] є [PERSON] Позивач вважає, що в результаті пошкодження автомобіля йому було завдано моральної шкоди, так як він пережив важкий стрес, нервував, коли потрапив у ДТП, переживав від того, що відповідач категорично відмовилася відшкодовувати очевидні матеріальні збитки. Він тривалий час не міг користуватись своїм автомобілем, порушився його постійний звичайний спосіб життя, були порушені його нормальні ділові та життєві зв'язки, що зажадали від нього додаткових зусиль для організації життя, а також додаткових матеріальних витрат. Тому позивач просить стягнути солідарно з відповідачів суму майнової шкоди в розмірі 6091,25 грн., витрати на бензин, адже він мешкає у іншій області і у зв»язку з ДТП йому неодноразово приходилось їздити до [PERSON] у розмірі 2632,03 грн., витрати на проведення експертизи в сумі 850 грн., витрати на оплату довіреності у розмірі 250 грн., суму відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000 грн. та судові витрати. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] на задоволенні вимог наполягав з підстав, викладених в позові, просив задовольнити вимоги в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, щодо заявлених вимог на відшкодування витрат на пальне, витрат на оплату довіреності заперечував, визнав відшкодування моральної шкоди у сумі 5000 грн., відшкодування витрат на проведення експертизи в сумі 850 грн., майнову шкоду у сумі 6091, 25 грн. Представник відповідача [PERSON] позов визнав частково. Відповідач [PERSON] позов не визнав, суду пояснив, що продав автомобіль у 2011 році за генеральним доручення. Представник третьої особи ПрАТ страхової компанії «ПЗУ України» в судове засідання не зявився, про дату слухання був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки в суд не повідомив (а.с.80). Вислухавши представника позивача, відповідачів, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 13 травня 2015 року о 17:40 год. по вул. Електрична в м. Кривому Розі водій [PERSON], керуючи автомобілем IBEKO 3510, номерний знак [NUMBER] був недостатньо уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та її змінами, не обрав безпечної швидкості руху автомобіля, не урахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, не впорався з керуванням та допустив наїзд на автомобіль [NUMBER], під керуванням [PERSON], який зупинився перед пішохідним переходом для надання переваги пішоходам в русі. Внаслідок чого автомобілі зазнали механічні пошкодження. Водій [PERSON] порушив вимоги п.п. 2.3. (б), 12.1. правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення , передбачене ст.. 124 КУпАП. Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 10 червня 2015 року, [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.( а.с. 71- копія постанови) Вказані обставини встановлені постановою суду і відповідно до ч. 4 ст.61 ЦПК України не доказуються при розгляді цієї справи. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля [NUMBER] є [PERSON] (а.с.69 копія свідоцтва). Відповідно до п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Згідно зі ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка ії завдала. Згідно зі ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах. Шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини,\~\~на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4, «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» необхідною умовою виникнення обов'язку страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором). На підставі полісу АЕ/3212377 від 17.03.2015 року ПрАТ СК «ПЗУ Україна» була застрахована цивільно-правова відповідальність [PERSON] Відповідно до полісу АЕ/3212377 ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну у розмірі 50 000 грн. ( а.с. 41). Відповідно до розрахунку страхового відшкодування до страхового акту № UA2015051300027/LO1/01 від 25.06.2015 року, вартість відновлювального ремонту становить 30864, 00 грн. (а.с. 41,42) Позивачу було виплачено страхове відшкодування у розмірі 30864,00 грн., так як страховик не відшкодовує шкоду, повязану з втратою товарного вигляду транспортного засобу тому при виплаті страхового відшкодування не було враховано збитки внаслідок втрати товарної вартості. Згідно висновку експерта авто товарознавця № Д43/06/15 від 30.06.2015 року по визначенню вартості матеріального збитку, розмір втрати товарної вартості пошкодженого автомобіля [NUMBER], ідентифікаційний номер ( VIN) Y7WFE2M15D0024957 складає 6091,25 грн.( а.с. 9-20). Витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 850 грн. (а.с.40 квитанція) судом покладаються на [PERSON] Суд вважає, що винними діями відповідача [PERSON] позивачу заподіяно моральну шкоду. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За загальними правилом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела. Відповідно до ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Враховуючи обставини справи, тривалість моральних страждань, сума моральної шкоди для позивача [PERSON] що підлягає стягненню з відповідача [PERSON] судом визначається в розмірі 5000,00 грн. Відповідно до п.28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо факт недоплати судового збору з'ясовано судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд залежно від конкретних обставин справи може: зобов'язати позивача (заявника) доплатити належну суму судового збору і подати суду відповідні докази у встановлений ним строк та за необхідності оголосити перерву в її розгляді (стаття 191 ЦПК); у разі неподання доказів оплати - стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору з урахуванням положень статті 88 ЦПК або ж залишити позов (заяву, скаргу) без розгляду на підставі пункту 8 частини першої статті 207 ЦПК. Позивачем за вимогою немайнового характеру сплачено судовий збір в сумі 200 гривень, а повинно бути сплачено 243,60 грн. Так як позов в частині немайнового характеру (відшкодування моральної шкоди) підлягає задоволенню, сума недоплаченого позивачем судового збору стягується з відповідача на користь держави в розмірі 43,60 грн. Судовий збір в сумі 443,60 грн., сплачений позивачем, підлягає стягненню з відповідача на його користь. \~

Outcome: partial