Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути на свою користь з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1500,00 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття з дати подання позову, посилаючись на те, що його дружина вже майже 1,5 роки не проживає з позивачем та дитиною, йому не відомо чи працює вона, чи є в неї регулярний дохід, вона не приймає участі у вихованні їх сина, згідно Висновку Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 27.10.2014 р. місце проживання дитини, [PERSON], [INFO], визначене з батьком, за адресою: [ADDRESS], зазначивши, що відповідачка матеріальної допомоги неповнолітньому сину не надає, зауваживши, що вона, як мати повинна брати належну участь в утриманні свого сина. У судове засідання сторони, повідомлені про час і місце розгляду справи, не з'явились. Позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутністю, підтримав позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, поважні причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надійшло. На підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши пояснення осіб, які беруть участь у справі, письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Суд встановив, що 18.07.2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №890, зареєстрований шлюб між сторонами, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 5). Від спільного подружнього життя сторони мають дитину [PERSON], [INFO], позивач та відповідач є батьками дитини, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6). Відповідно Висновку щодо визначення місця проживання малолітньої дитини № 102102/31-7659 від 27.10.2014, визначено місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO] разом з батьком, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7, 8). Як вбачається з пояснень позивача, які не спростовані з боку відповідача, позивач утримує дитину самостійно, відповідачка не утримує дитину матеріально, не піклується про її здоров'я, навчання, виховання, фізичний та моральний розвиток Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно ч. 1 ст. 182 СК України, суд, визначаючи розмір аліментів, враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що відповідач, як мати, зобов'язана матеріально утримувати свою дитину та оскільки відомості про наявність у неї доходу відсутні, відповідно до положень ч. 1 ст. 184 СК України, розмір аліментів необхідно визначити у твердій грошовій сумі. Суд, визначає розмір аліментів, беручи до уваги вищенаведені обставини справи, що мають істотне значення, у тому числі й матеріальне становище дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів у заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судового засідання. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати пов'язані з розглядом справи підлягають стягненню з відповідача. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved