Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Банилівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, про визнання права власності на спадкове майно. В позові вказував, що [INFO] померла його матір [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами 1988 року побудови, який знаходиться у [ADDRESS], загальна вартість якого становить 223190,00 гривень. Посилався на те, що є єдиним спадкоємцем першої черги за законом. Інших спадкоємців першої черги за законом чи заповітом та осіб, які б мали право на обов'язкову частку немає. Він фактично прийняв спадщину, вступив в управління та володіння спадковим майном, постійно проживає і проживав на день смерті матері у спадковому будинку, доглядає за будинком і земельною ділянкою, здійснив поховання матері. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину державним нотаріусом Вижницької державної нотаріальної контори йому було відмовлено у зв'язку з тим, що ним не були надані документи, що посвідчують право власності спадкодавця на вищевказане майно, у зв'язку із чим змушений звернутися до суду з даним позовом. Просив визнати за ним право власності на спадкове майно [PERSON], що померла [INFO], яке складається із житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, що знаходиться у [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належно повідомленим про місце, день та годину слухання справи, в адресованій суду заяві його представник [PERSON] просив справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримують повністю. Представник відповідача - Банилівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області в судове засідання не з'явився, будучи належно повідомленим про місце, день та годину слухання справи, в адресованій суду заяві позов визнав, просив справу розглядати без їх участі. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 12.11.2001 року, виданого виконавчим комітетом Банилівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить: житловий будинок 1988 року побудови з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS], загальною вартістю 223190,00 грн., що підтверджується копією технічного паспорту інвентарний [NUMBER], виготовленого станом на 04.09.2012 року ДКП «Вижницьке РБТІ» та довідкою виконавчого комітету Банилівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області №168 від 22.02.2015 року. Позивач [PERSON], [INFO] є сином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 25.09.1956 року та копією паспорта серія [NUMBER] від 09.02.2000 року, виданого Вижницьким РВ УМВС України в Чернівецькій області. Позивач, як спадкоємець за законом першої черги, вчасно прийняв спадщину після смерті матері [PERSON], оскільки на день її смерті був зареєстрований та проживав з нею у одному будинку, що підтверджується вищевказаною довідкою Банилівської сільської ради. Крім позивача інших спадкоємців та осіб, які мають право на обов'язкову частку у вказаній спадщині немає, що також підтверджується вищевказаною довідкою виконавчого комітету Банилівської сільської ради. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] [PERSON] державним нотаріусом відмовлено у зв'язку з тим, що ним не були надані документи, що посвідчують право власності спадкодавця на дане майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №200/02-31 від 26.02.2016 року, винесеною державним нотаріусом Вижницької державної нотаріальної контори Чернівецької області Олійник Ю.М. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У п.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилася і була прийнята до 01.01.2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Відповідно до п.1 ч.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, а тому суд вважає, що оскільки на час відкриття спадщини діяв Цивільний кодекс Української РСР в редакції 1963 року, то при вирішенні питання про визнання права власності на спадкове майно слід керуватись саме його положеннями. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.524 ЦК УРСР 1963 року спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст.529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч.1, 2 ст.549 ЦК УРСР 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням зазначених вимог закону та наведених вище досліджених судом доказів, суд вважає, що житловий будинок з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований в [ADDRESS] належав [PERSON], позивач, як єдиний спадкоємець першої черги за законом прийняв вказану спадщину після його смерті, а тому його позов про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом є обґрунтованим і підлягає до задоволення. На підставі ст.ст.524, 548, 549 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст.16, 328 ЦК України,

Outcome: approved