Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві зазначено, що 14 лютого 1993 року між сторонами по справі було зареєстровано шлюб. Протягом останнього року стосунки між подружжям погіршилися, між ними відсутнє взаєморозуміння та повага, часто виникають суперечки. Вони припинили спільне проживання. Шлюб носить формальний характер, неповнолітніх дітей на утриманні немає. Просив позов задовольнити. У судове засідання позивач не прибув, направив на адресу суду письмове клопотання про слухання справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав повністю, дав згоду на ухвалення заочного рішення по справі у випадку неявки у судове засідання відповідача [PERSON] За ст.47 ЦПК України участь у судових засіданнях є правом, а не обов'язком сторін по справі. Відповідачка у судове засідання не прибула повторно і не повідомила суд про причини своєї неявки у судове засіданя, хоча про день, час та місце слухання справи була повідомлений належним чином та у встановленому законом порядку. Відповідач не подав суду відзив на позов. За згоди позивачки по справі суд прийшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення по справі. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 14 лютого 1993 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 13, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], повторно виданим 24 жовтня 2017 року Галицьким районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Після одруження дружині було присвоєно прізвище [PERSON]. За статтею 16 «Загальної декларації прав людини» від 10.12.1948 року чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності, чи релігії вступати у шлюб і створювати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо вступу в шлюб, під час перебування у шлюбі і під час його розірвання. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дані положення закріплені у ст.55 Сімейного кодексу України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до вимог ст.112 СК України при розірванні шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову. Бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. За ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач не звернулася до суду із клопотанням про зміну її прізвища після розірвання шлюбу. За статтею 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони припинили спільне проживання, проживають окремо, не ведуть спільного господарства, у позивача наявне стійке волевиявлення, направлене на припинення сімейних відносин. Викладені обставини свідчать, що подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї неможливе, суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення.

Outcome: approved