Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачкою по справі вони одружилися 25 листопада 2004 року та шлюб між ними зареєстрували у виконкомі Ганичівської сільської ради Тячівського району, Закарпатської області за актовим записом №38. Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Обоє дітей проживають з відповідачкою, він їм постійно надавав та надає матеріальну допомогу на їх утримання та виховання. Спорів про перебування та місць проживання дітей між ними немає. Спільне життя не склалося і починаючи з січня місяця 2018 року він залишив помешкання відповідачки і проживає в смт.Тересва на протязі останніх двох років, та знімає у приватному секторі квартиру, за що сплачує грошові кошти. Він намагався неодноразово на протязі 14 років а саме до 2018 року налагодити їхнє спільне життя, переконував відповідачку проживати разом, вести себе гідно та не влаштовувати постійні скандали, однак вона до нього не прислухалася, за таких обставин вважає, що їхня сімя фактично розпалася остаточно, а тому просить шлюб розірвати. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, згідно надісланої представником позивача до суду заяви, просить справу слухати у їх відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити не надаючи терміну на примирення. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, згідно надісланої до суду заяви, просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги визнає та просить шлюб розірвати. На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України\~\~передбачено право кожного з подружжя\~\~припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням\~\~права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість\~\~і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112\~СК\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , сторони зареєстрували шлюб 25.11.2004 року. Від шлюбу мають двох синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з відповідачкою, та спору про порядок та умови їх виховання не виникає. Враховуючи подані представником позивача та відповідачкою заяви примирення вони не бажають та прагнуть розірвання шлюбу. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому при таких обставинах шлюб підлягає розірванню. Позовних вимог щодо поділу спільного майна сторін\~ не заявлено.

Outcome: approved