Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначив, що шлюб між ним та відповідачкою зареєстровано 23 лютого 2013 року. Від даного шлюбу в них неповнолітніх дітей не має, про те відповідачка відмовляється розірвати шлюб в органах ДРАЦСу. За останній період шлюбу з відповідачкою у них виникали постійні конфлікти, сварки і їхні сімейні стосунки припинені досить тривалий час, вони не проживають разом більше одного року. Тому вважає, що їхній шлюб розпався остаточно, так як не має подружнього життя, спільне господарство не ведуть, спільного сімейного бюджету не мають, між ним та відповідачкою не має почуття любові та поваги, без чого не може повноцінно існувати жоден шлюб. Протягом останнього часу вони намагалися зберегти шлюбні стосунки, однак позитивних результатів це не дало. Останнім часом в сімейних стосунках нічого не змінювалося, хоча він прикладав для цього максимум зусиль. Він прийшов до висновку, що розірвання шлюбу - це єдиний вихід для них і є передумовою для того, щоб кожен міг окремо побудувати нове життя, яким є бачення на життя та створення нової сім`ї. Їхній з відповідачкою шлюб носить формальний характер, примирення між ними та збереження їхньої сім є неможливим, а тому просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоч про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних в справі доказів. На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи, суд вважає, що позов підставний і в судовому засіданні доведений. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23 лютого 2013 року і від даного шлюбу в них неповнолітніх дітей не має. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено? збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому при таких обставинах шлюб підлягає розірванню. Позовних вимог щодо поділу спільного майна сторін не заявлено. Судові витрати в частині сплати судового збору покласти на відповідача.

Outcome: approved