Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 09 квітня 2016 року померла його матір [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, що складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що за адресою: с. Сильне вул. Лесі Українки, 64 Ківерцівського району Волинської області. 13 грудня 2007 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все належне їй на момент смерті майно заповіла синові [PERSON], позивачу по справі. У визначений законом термін позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, але нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у спадкодавця відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно. Просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що у с. Сильне по вул. Лесі Українки, 64 Ківерцівського району Волинської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла 09 квітня 2016 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, згідно із поданою заявою просить проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, згідно з поданою заявою просять проводити розгляд справи у відсутності їх представника, позовні вимоги визнають, проти задоволення позову не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши представлені письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 квітня 2016 року померла [PERSON], що стверджується відповідним свідоцтвом серії І-ЕГ № 186356 від 11.04.2016 року (а.с. 5). Згідно із довідкою [PERSON] сільської ради № 1035 від 22.11.2016 року (а.с. 6) витягом із по господарської книги № 1 за 2016 рік (а.с. 7) за [PERSON] значиться житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що у с. Сильне по вул. Лесі Українки, 64 Ківерцівського району Волинської області. 13 грудня 2007 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого усе своє майно заповіла синові [PERSON] (а.с. 9), позивачу по справі. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Позивач у визначений законом термін звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 11). Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та визнати за [PERSON] право на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що в с. Сильне по вул. Лесі Українки, 64 Ківерцівського району Волинської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 09 квітня 2016 року.

Outcome: approved