Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 5600 грн., процентів за користування коштами в розмірі 777,194 грн., трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 109,34 грн., інфляційних втрат в розмірі 459,2 грн., та судових витрат. В позовній заяві покликається на те, що 29.09.2015 р. відповідачка отримала від нього в борг грошові кошти в сумі 5600 грн. та зобовязувалась повернути борг до 15 жовтня 2015 р., про що написала розписку. У вказаний в розписці строк відповідачка борг не повернула, ухиляється від виконання своїх обовязків, уникає зустрічей, розмов з приводу боргу, позичені кошти не повертає, обіцяє повернути та переносить дату повернення. Позивач зазначає, що з відповідачки слід стягнути проценти за користування коштами за період з 16.10.2015 р. по 09.06.2016 р. відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України в розмірі 777,19 грн., виходячи з: облікової ставки НБУ 22 % річних за період з 16.10.2015 р. по 21.04.2016 р. згідно розрахунку: 77 днів х (5600 х 22 /100=)1232,00/ 365 днів =) 3,37 грн. в день =) 259,9 грн.; 112 днів х (5600 х 22 /100=)1232,00/ 366 днів =) 3,36 грн. в день =) 377 грн.; облікової ставки 19 % річних за період з 22.04.2016 р. по 26.05.2016 р. згідно розрахунку: 35 днів х (5600 х 19/100=)1064,00/ 366 днів=) 2,9 грн. в день =) 101,74 грн.; облікової ставки 18 % річних за період з 27.05.2016 р. по 09.06.2016 р. згідно розрахунку: 14 днів х (5600 х 18/100=)1008,00/ 366 днів=) 2,75 грн. в день =) 38,55 грн. Позивач просить стягнути з відповідачки 3% річних від 5600 грн. за період з 16.10.2015 р. по 09.06.2016 р. 109,34 грн., в т.ч. за 77 днів 2015 р. 35,44 грн. ( 5600* 3% =168 /365= 0,46 грн. *77 = 35,44 грн.), за 161 день 2016 р. 73,9 грн. ( 5600* 3% =168 /366= 0,45 грн. *161 = 73,9 грн.). Також позивачем розраховані втрати від інфляції за період листопад 2015 р. травень 2016 р. в розмірі 459,2 грн., які просить стягнути з відповідачки, в т.ч.: 112 грн. за листопад 2015 р., виходячи з індексу інфляції 102%; 39,2 грн. за грудень 2015 р., виходячи з індексу інфляції 100,7%; 50,4 грн. за січень 2016 р., виходячи з індексу інфляції 100,9%; 56 грн. за березень 2016 р., виходячи з індексу інфляції 101%; 196 грн. за квітень 2016 р., виходячи з індексу інфляції 103,5%; 5,6 грн. за травень 2016 р., виходячи з індексу інфляції 100,1%. В судове засідання позивач не зявився, до суду подав заяву про розгляд справи в його відсутності, в підтвердження отримання відповідачкою від нього коштів та зобовязання повернути йому 5600 грн. до 15 жовтня 2015 р., позивач надав оригінал розписки. Відповідачка [PERSON] позов визнала частково. Суду пояснила, що раніше вона займалась підприємницькою діяльністю в м. Івано-Франківськ, здійснювала реалізацію металопластикових вікон і конструкцій, під офіс орендувала в позивача приміщення на підставі договору від 25.10.2014 р. Але збанкрутувала, договір оренди приміщення з позивачем розірвали. Оскільки мала перед позивачем заборгованість в сумі 5600 грн., власноручно написала розписку про те, що зобовязується повернути кошти до 15.10.2015 р. Можливості повернути кошти позивачу не було, так як в першу чергу повертала кошти клієнтам. Зустрічатись з позивачем після настання строку повернення боргу не мала можливості, оскільки перебувала на роботі за кордоном, замість неї з ним зустрічалась її мама. Відповідачка визнає позов в частині повернення основного боргу по розписці і трьох відсотків. Суд, вислухавши відповідачку, дослідивши матеріали справи, встановив, що між сторонами виникли правовідносини на підставі договору позики. Підтвердженням укладення договору позики, є розписка позичальника - [PERSON]. В розписці від 29.09.2015 р. зазначено, що [PERSON], [INFO], СЕ 701472, код [NUMBER], яка проживає в [INFO] ([NUMBER]) зобовязується повернути [PERSON], 22.07. 1979 р., суму в розмірі 5600 грн. терміном до 15 жовтня 2015 р., розписка підписана відповідачкою. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Ч.2 ст.1047 згаданого кодексу визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 1 ст. 1047 ЦК). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Розписка [PERSON] містить умову щодо обовязку повернення коштів, отже вона є доказом укладення договору позики. За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У встановлений в розписці термін відповідачка не повернула позику [PERSON] Про те, що 21.10.2015 р. внесено запис № 21070060002003816 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця [PERSON], [NUMBER], свідчить повідомлення державного реєстратора від 21.10.2015 р. Як зазначено в ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Згідно вимог ч.2 ст. 545 ЦК України у випадку прийняття виконання зобовязання кредитор повинен повернути боржнику борговий документ. Наявність у позивача боргових документів відповідачки свідчить про невиконання останньою зобовязання. Оригінал розписки, доданої позивачем до матеріалів справи, стверджує факт невиконання відповідачкою зобовязання. Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідачка прострочила виконання грошового зобовязання. Отже, вона зобовязана сплатити позивачу суму боргу 5600 грн. та суму інфляційних втрат за весь час прострочення, з 16.10.2015 р. по 09.06.2016 р., в розмірі 459,2 грн., згідно розрахунку: сума боргу х індекс інфляції /100% - сума боргу; виходячи з індексу інфляції: за листопад 2015 р.-102%, за грудень 2015 р. - 100,7%, за січень 2016 р. - 100,9%, за березень 2016 р. - 101%, за квітень 2016 р. - 103,5%; за травень 2016 р. - 100,1%. Також з відповідачки в користь позивача слід стягнути три проценти річних від простроченої суми 5600 грн., виходячи із 238 днів прострочення (з 16.10.2015 р. по 09.06.2016 р.), що складає 109,34 грн., в т. ч.: за 77 днів 2015 р. 35,44 грн., за 161 день 2016 р. 73,9 грн. Відповідно до положень ч.1 статті 1048 ЦК України - позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Ч. 2 ст. 1048 ЦК України визначає, що безпроцентним вважається договір позики, якщо одночасно виконуються чотири умови:1) у договорі позики не передбачено умов щодо розміру та порядку виплати процентів; 2) сторонами договору є лише фізичні особи; 3) сума договору позики не перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян; 4) договір позики не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін. Оскільки одна із вищезазначених умов відсутня, а саме: сума укладеного між сторонами договору позики перевищує п'ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, визначеного відповідно до п. 5 підрозділу 1 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України (17 грн. *50= 850 грн.), тому суд приходить до переконання, що є підстави для стягнення з відповідачки в користь позивача процентів за договором позики в розмірі 777,19 грн., на рівні облікової ставки Національного банку України, що діяла в період з 16.10.2015 р. по 09.06.2016 р., в т.ч.: облікова ставка НБУ 22 % річних за 77 днів 2015 року та 112 днів 2016 року (з 16.10.2015 р. по 21.04.2016 р.) - 636,9 грн. (259,9 грн. + 377 грн.); облікова ставка НБУ 19 % річних за 35 днів (з 22.04.2016 р. по 26.05.2016 р.) - 101,74 грн.; облікова ставка НБУ 18 % річних за 14 днів (з 27.05.2016 р. по 09.06.2016 р.) - 38,55 грн. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором підлягають до задоволення в повному обсязі. Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 16, 20, 526, 527, 530,545, 611, 612, 625,1046-1049 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved