Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про\~ стягнення стягнення заборгованості за договором позики, в якому просить стягнути з [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], на його користь заборгованість за договором позики від 14.06.2014 року в розмірі 155\~000 грн., а також 162750 грн. процентів за користування позикою та сплачений судовий збір в розмірі 3177,50 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 14.06.2014 року на виконання договору позики грошей від 14.06.2014 року він передав [PERSON] грошові кошти в розмірі 155000 грн. Договором встановлено, що позика повинна бути повернута 21.12.2017 року або достроково на вимогу позикодавця. На виконання умов договору він надіслав [PERSON] вимогу №1 від 12.12.2016 року про дострокове повернення позики. Вказує, що [PERSON] отримав вказану вимогу 20.12.2016 року. Проте станом на момент звернення до суду вимога виконана не була. У судове засідання представник позивача не з'явився при цьому подав до суду заяву з клопотанням про розгляд справи без його участі в якій зазначив, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився жодного разу, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судових засідань. Згідно повідомлення адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Рівненській області [PERSON], [INFO], зареєстрований в [INFO]. Надіслані на адресу відповідача, зазначену в позові та повідомленні судові повістки та копії документів, поверталися до суду з позначкою на конверті «за закінченням терміну зберігання». У відповідності до абзацу 3 ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Крім того, враховуючи, що фактичне місце проживання відповідача невідоме, він був повідомлена належним чином, шляхом опублікування оголошення про виклик до суду в пресі - газеті «Вісті Рівненщини» №14 від 07 квітня 2017 року. За таких обставин суд, враховуючи згоду\~ позивача, прийшов до висновку, що справа може бути розглянута без участі відповідача, на підставі наявних у справі доказів, з постановлянням заочного рішення. Таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.224 ЦПК України в заочному порядку за згодою позивача, на підставі наявних у справі даних та доказів. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Як встановлено судом, що 14.06.2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошей у сумі 155000 грн. Пунктом 3.1. договору встановлено, що позика повинна бути повернута 31.12.2017 року або достроково на вимогу позикодавця. Пунктом 1.2 договору передбачено право позикодавця на отримання від позичальника процентів від суми позики в розмір 42 %. Відповідно до п.3.1 договору позики від 14.06.2014 року [PERSON] надіслав [PERSON] вимогу за №1 від 12.12.2016 року про дострокове повернення позики. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] вимогу №1 від 12.12.2016 року отримав 20.12.2016 року. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~Відповідно до ч.1\~ст.530 ЦК України\~якщо у зобовязання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В порушення зазначених норм закону та умов укладеного договору, відповідач [PERSON] позику в розмірі 155000 грн. та 162\~750 грн. процентів за користування позики позивачу не повернув. Відповідно до\~статті 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою\~статті 1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що у добровільному порядку відповідач вчасно кошти згідно договору позики не сплатив, тому дана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у судовому порядку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору, у розмірі 3177 грн. 50 коп.

Outcome: approved