Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON], третя особа: Вишгородський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 28.11.2016 року померла його матір [PERSON] З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, він звернувся до нотаріуса, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, у звязку, з тим, що постановою ВДВС Вишгородського РУЮ Київської області № 378489 від 10.07.2003 року на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка входить до складу спадщини накладено арешт, боржником за яким є [PERSON] Проте, останній ніякого відношення до квартири немає, він не є власником, ніколи не був зареєстрований у даній квартирі. Згідно свідоцтва про право власності від 11.04.1194 року співвласниками квартири в рівних частках значаться: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 03.08.2017 року звернувся до начальника ВДВС Вишгородського РУЮ Київської області із заявою про звільнення квартири з під-арешту, нащо було повідомлено, що арешт накладався на все майно, яке належить [PERSON], мешканцю [ADDRESS], а не на квартиру [ADDRESS], а перевірити стан виконання, не виконання не можливо, оскільки виконавчі провадження за попередні роки до 2014 року знищені. У звязку із чим звернувся до суду та просить скасувати арешт на квартиру [ADDRESS]. Крім того, просив судові витрати покласти на відповідача. Позивач в судове засідання не зявився, останній подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити. Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не зявилися, про місце, день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 28.11.2016 року померла матір позивача - [PERSON] З метою отримання свідоцтва про право на спадщину, [PERSON] звернувся до нотаріуса, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, у звязку, з тим, що постановою ВДВС Вишгородського РУЮ Київської області № 378489 від 10.07.2003 року на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка входить до складу спадщини накладено арешт. Однак власником обєкту обтяження, вказаний [PERSON], який до зазначеного майна померлої, з поданих документів, ніякого відношення не має (а.с. 6). З постанови державного виконавця ВДВС Вишгородського РУЮ від 10.07.2003 року вбачається, що на підставі виконавчих листів Іванківського районного суду про стягнення боргів в розмірі 6631 грн. з [PERSON], мешканця [INFO] накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] (а.с. 7). Згідно свідоцтва про право власності від 11.04.1194 року співвласниками квартири [ADDRESS] в рівних частках значаться: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11-12). 03.08.2017 року [PERSON] звернувся до начальника ВДВС Вишгородського РУЮ Київської області із заявою про звільнення квартири з під-арешту, нащо отримав відповідь, що арешт накладався на все майно, яке належить [PERSON], мешканцю [ADDRESS], а не на квартиру [ADDRESS], а перевірити стан виконання, не виконання не можливо, оскільки виконавчі провадження за попередні роки до 2014 року знищені (а.с.10). Відповідно до вимог ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.1 та ч. 2. ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Як вбачається з матеріалів справи, квартира [ADDRESS], на яку накладено арешту, за для забезпечення реального виконання рішення, боржником [PERSON] належить на праві власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. За таких обставин, суд вважає за необхідне звільнити з під арешту майно, який накладений постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції у Київській області від 10.07.2003 року на квартиру [ADDRESS], оскільки арешт накладався на все майно, яке належить [PERSON], мешканцю [ADDRESS], а не на квартиру. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню сплачений судовий збір у сумі 640, 00 гривень. На підставі наведеного та

Outcome: approved