Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача відшкодування завданої йому матеріальної шкоди в розмірі 704,85 грн., 5000,00 грн. морального відшкодування та всі судові витрати по справі. Свої вимоги мотивував тим, що 15 квітня 2010 року близько 09.20 год. на вул. Торговій в м.Долина відповідач заподіяв йому тілесні ушкодження, нанісши кілька ударів руками в різні частини тіла, зокрема в ділянку голови, від яких він упав на землю. За даним фактом він звертався із заявою до органів внутрішніх справ. Наступного дня йому стало погано і він звернувся за медичною допомогою в Долинську ЦРЛ, куди його було госпіталізовано і з 16.04.2010 року по 27.04.2010 року він перебував на стаціонарному лікуванні з приводу отриманих побоїв. Після лікування, 28.04.2010 року він пройшов обстеження в судово-медичного експерта, який виявив у нього закриту черепно-мозкову травму зі струсом головного мозку, що відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я. 28.07.2011 року він звернувся до Долинського районного суду зі скаргою в порядку приватного обвинувачення і 30.08.2011 року судом винесено постанову, якою [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 1 п. г) Закону України «Про амністію» від 08 липня 2011 року, а провадження у справі про його обвинувачення за ст. 125 ч.2 КК України закрито. Пізніше він подав позов до відповідача і рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 27.02.2012 року з останнього стягнуто 1816,20 грн. відшкодування завданої злочином матеріальної, 500,00 грн. моральної шкоди та 700,00 грн. витрат на правову допомогу. Після цього, в період з 24 лютого по 07 березня 2012 року він знову знаходився на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні МСЧ НГВУ «Долинанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» з діагнозом: дисциркуляторна атеросклеротична посттравматична енцефалопатія другого ступеня. Лікування пов»язано з нанесеними йому раніше тілесними ушкодженнями відповідачем, оскільки попереднього разу він не пройшов повний курс лікування, що стало причиною продовження лікування. Крім того, по вині відповідача він часто хворіє, у нього постійно болить голова, в зв'язку з чим він змушений терпіти незручності та весь час звертатись до лікаря за медичною допомогою, а також лежати в лікарні, що спричиняє йому моральні страждання. Розмір відшкодування заподіяної йому [PERSON] моральної шкоди оцінює в 5000,00 грн. Оскільки відповідач в добровільному порядку не бажає відшкодувати завдану шкоду, то він змушений звернутися в суд з даним позовом. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, зіславшись на вищенаведені обставини. Просив позов задоволити, стягнути на його користь з [PERSON] 704,85 грн. відшкодування матеріальної та 5000,00 грн. моральної шкоди, що завдані його злочинними діями, а також відшкодування витрат, понесених ним на правову допомогу в розмірі 300,00 грн. Відповідач позов не визнав та пояснив, що він дійсно в 2010 році наніс тілесні ушкодження позивачу, за що вже сплатив відшкодування завданої шкоди згідно рішення Долинського районного суду від 27.02.2012 року. Однак, вважає, що стаціонарне лікування позивача в терапевтичному відділенні МСЧ НГВУ «Долинанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» в період з 24 лютого по 07 березня 2012 року не пов»язане з наслідками заподіяних йому в 2010 році тілесних ушкоджень, оскільки діагноз: дисциркуляторна атеросклеротична енцефалопатія у нього вже був станом на 2010 рік. Будь-яких доказів причинно-наслідкового зв»язку між спричиненими позивачу тілесними ушкодженнями в 2010 році та лікуванням його в 2012 році немає, а тому заявлений позов є безпідставним і до задоволення не підлягає. Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного: Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як вбачається з постанови Долинського районного суду Івано-франківської області від 16 серпня 2011 року (а.с. 14), кримінальну справу № 1-159/2011 р. про обвинувачення [PERSON] за ч.2 ст. 125 КК України закрито на підставі ст. 1 п. «г» Закону України «Про амністію». Даною постановою встановлено, що 15 квітня 2010 року близько 09.20 год. на вул. Торговій в м.Долина [PERSON] підійшов до [PERSON] і почав його штовхати та наносити удари руками в різні частини тіла, зокрема в ділянку голови, від яких той упав на землю. В результаті цих дій [PERSON] було спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, що відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я. Згідно з рішенням Долинського районного суду від 27.02.2012 року (а.с. 4-6) частково задоволено позов [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на його користь 1816,20 грн. відшкодування завданої злочином матеріальної, 500,00 грн. моральної шкоди та 700,00 грн. витрат на правову допомогу. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні МСЧ НГВУ «Долинанафтогаз» в період з 24.02.2012 року по 07.03.2012 року з діагнозом: дисциркуляторна атеросклеротична посттравматична енцефалопатія другого ступеня, що підтверджується виданою даною установою довідкою № 33/12 (а.с. 7). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], який був лікуючим лікарем [PERSON], підтвердив, що позивач дійсно лікувався в терапевтичному відділенні МСЧ НГВУ «Долинанафтогаз» в період з 24.02.2012 року по 07.03.2012 року з діагнозом: дисциркуляторна атеросклеротична посттравматична енцефалопатія і незважаючи на те, що дисциркуляторна енцефалопатія є хронічною хворобою, лікування [PERSON] було пов»язано з наслідками отриманої ним в 2010 році травми, яка цю хворобу ускладнила. Даний факт не заперечив в судовому засіданні і свідок [PERSON], який працює завідуючим терапевтичним відділенням МСЧ НГВУ «Долинанафтогаз», де лікувався позивач. Долучена до матеріалів справи медична карта № 89 стаціонарного хворого [PERSON] підтверджує, що він дійсно проходив лікування в терапевтичному відділенні МСЧ НГВУ «Долинанафтогаз» в період з 24.02.2012 року по 07.03.2012 року з діагнозом: дисциркуляторна атеросклеротична посттравматична енцефалопатія другого ступеня. Фіскальні чеки видані ПП «Адоніс» аптека № 1 від 24.02.2012 року на суми 518,49 грн. та 0,30 грн.; від 29.02.2012 року на суму 72,68 грн.; від 03.03.2012 року на суму 42,80 грн.; від 05.03.2012 року на суму 70,58 грн. (а.с. 9), підтверджують, що позивачем понесено витрати на придбання ліків в розмірі 704,85 грн. Відповідач та його представник за довіреністю від 25.06.2014 року [PERSON] не надали суд жодних доказів, які б спростовували факт існування причинно-наслідкового зв»язку між лікуванням позивача в терапевтичному відділенні МСЧ НГВУ «Долинанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» в період з 24 лютого по 07 березня 2012 року та наслідками заподіяних йому в 2010 році тілесних ушкоджень, а їхні пояснення з цього приводу є голослівними і нічим не підтверджені. Враховуючи вищенаведені докази, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача 704,85 грн. відшкодування завданої йому матеріальної шкоди, яка полягає в понесених витратах на придбання ліків для лікування від наслідків отриманих внаслідок неправомірних дій відповідача тілесних ушкоджень. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача відшкодування завданої йому моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн., то вона до задоволення не підлягає, оскільки судом встановлено, що згідно з рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 27.02.2012 року з відповідача на користь позивача вже стягнуто відшкодування моральної шкоди, спричиненої йому внаслідок отримання тілесних ушкоджень та лікування. При цьому суд вважає, що поновлення прав позивача та стягнення на його користь понесених матеріальних витрат на лікування в 2012 році вже є достатньою компенсацією перенесених ним моральних страждань, а тому відсутні підстави для стягнення на його користь грошового відшкодування моральної шкоди. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 1166, 1167 ЦК України,

Outcome: approved