Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON]) звернувся до Валківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON]), в якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу у розмірі 80000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 06.03.2013 року він з [PERSON] уклали договір позики про позику грошових коштів у розмірі 80000,00 грн., які відповідач зобов'язується повернути у строк до 06.03.2016 року. У встановлені згідно вищезазначеного договору строки відповідач свої зобов'язання повернути грошові кошти не виконав, на усні та письмові вимоги не реагує. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглядати справу за відсутності позивача та за його відсутності. Також зазначив, що у разі неявки у судове засідання відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. У відповідності до приписів ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи викладене, відповідач належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи. У відповідності до приписів ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що 06.03.2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Дряпко О.О., зареєстровано в реєстрі за № 510 (а.с. 5). Відповідно до п. 1.2 договору позики позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти у сумі 80000 (вісімдесят тисяч) грн. 00 коп. Позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Згідно п. 2.1 договору позики позика надається строком до 06.03.2014 року. Відповідно до п. 2.2 договору позики сторони підтвердили, що позикодавець передав позичальникові, а позичальник отримав від позикодавця гроші в розмірі, що передбачено п. 1.2 цього договору до його підписання та нотаріального посвідчення. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у відповідній постанові від 8 червня 2016 р. у справі № 6-1103цс16. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином свої зобов'язання не виконував, у визначений договором позики строк погашення заборгованості не здійснив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем склалась заборгованість у розмірі 80000,00 грн. Враховуючи, що [PERSON] взяті на себе зобов'язання за договором позики не виконує, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики у розмірі 80000 грн. 00 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved