Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] професійного аграрного ліцею про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, вказуючи на те, що згідно наказу № 33 від 18 травня 1971 року він був прийнятий на посаду майстра виробничого навчання [PERSON] СПТУ № 8. 01 листопада 2002 року за наказом № 452 СПТУ № 8 було реорганізовано в [PERSON] професійний аграрний ліцей, де він працював до 17 грудня 2015 року, оскільки за наказом № 266-к від 17 грудня 2015 року його було звільнено із займаної посади як працівника, який виконує виховні функції за вчинення 3 грудня 2015 року аморального вчинку, не сумісного з продовженням роботи, згідно п. 3 ч. 1 ст. 41 Кодексу законів про працю України. Вказуючи, що на те, що розірвання трудового договору з ініціативи власника може бути проведено лише за попередньою згодою профспілки органу, членом якої є працівник, та профспілковий комітет не дав згоди на його звільнення із зазначених підстав, просив винести рішення, згідно якого поновити якого на посаді, скасувавши дію наказу про звільнення та стягнути на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, посилаючись на те, що розірвання трудового договору з ініціативи власника може бути проведено лише за попередньою згодою профспілкового органу, членом якої є працівник, що передбачено п. 6 колективного договору, а поскільки згідно протоколу засідання профспілки, всі члени одноголосно не дали згоди на звільнення [PERSON], вважають його звільнення незаконним. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надав суду заперечення, вважає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, виходячи з того, що [PERSON] 3 грудня 2015 року в робочий час в приміщенні [PERSON] вчинив конфлікт з [PERSON], наніс їй удар в область лівого плеча та обізвав її нецензурною лайкою, в результаті чого, останній [PERSON] центральною районною лікарнею виставлено діагноз: забій лівого плечового суглоба та гіпертонічний криз. Того ж дня за наказом директора ліцею № 170-о проведено службове розслідування. 4 грудня 2015 року видано наказ № 171-о про проведення розслідування нещасного випадку на виробництві. 7 грудня 2015 року за висновками комісії було встановлено, що [PERSON] вчинив аморальний проступок не сумісний з продовженням роботи та 8 грудня 2015 року складено акт про розслідування нещасного випадку. 07 грудня 2015 року у відповідності до ст. 43 Кодексу законів про працю України, адміністрацією ліцею було направлено подання до первинної профспілкової організації працівників [PERSON] ПАЛ по звільнення [PERSON] за п. 3 ч. 1 ст. 41 Кодексу законів про працю України, яке розглянуто згідно протоколу зборів № 13 від 11 грудня 2015 року. Крім цього, відповідно до п. 6 розділу 4 посадової інструкції старшого майстра ліцею, передбачене звільнення з посади через застосування, методів виховання, повязаних з фізичним чи психічним насильством над особистістю працівника, а також скоєння іншого аморального вчинку. Тому, на підставі викладеного просив відмовити в задоволенні позову. Вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що згідно витягу з наказу № 98 від 12 грудня 1994 року по [PERSON] СПТУ-38 [PERSON] прийнятий на посаду старшого майстра енергетичних, швейних і поварських професій, що також підтверджується даними фотокопії трудової книги. Як випливає з даних копії довідки [PERSON] центральної районної лікарні від 07 грудня 2015 року вих.. № 01-27/1634, [PERSON] [INFO] доставлена бригадою швидкої допомоги в лікарню о 15 год. 30 хв. 03 грудня 2015 року та їй виставлено діагноз: гіпертонічна хвороба ІІ ступеню, гіпертонічний криз ІІ порядку та забій лівого плечового суглоба. Відповідно до даних акта № 774 судово-медичного експерта від 16 грудня 2015 року у [PERSON] встановлено забій лівого плечового суглоба та гіпертонічний криз. Забій міг утворитися в строк і при обставинах на які вказує оглянута. Гіпертонічний криз можливо розцінювати як стресову ситуацію на події, які склалися 03 грудня 2015 року. Тілесні ушкодження у [PERSON] відносяться до легких, що спричинили короткочасний розлад здоровя та спричинені не менше як від одного удару в область лівого плеча. Згідно наказу № 170-о від 03 грудня 2015 року т.в.о. директора [PERSON] професійного аграрного ліцею [PERSON] прийнято рішення про проведення службового розслідування інциденту, який стався в приміщенні ліцею 3 грудня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] Наказом від 4 грудня 2015 року № 171о створено комісію з розслідувань зазначеного нещасного випадку. На підставі вищевказаного наказу № 171о головою комісії [PERSON] професійного аграрного ліцею повідомлено про початок роботи комісії з розслідувань нещасного випадку, наявного в матеріалах справи. Актом проведення розслідування нещасного випадку в [PERSON] професійному аграрному ліцею 3 грудня 2015 року встановлено нещасний випадок з майстром виробничого навчання [PERSON] як такий, що пов'язаний з виробництвом, що підтверджується актом про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, складений за формою Н-1 від 08 грудня 2015 року, наявний в матеріалах справи. Згідно матеріалів справи: 7 грудня 2015 року за № 572 т.в.о. директора [PERSON] професійного аграрного ліцею [PERSON] на імя голови профспілкового комітету працівників ліцею [PERSON] було направлено подання про розгляд в установленому порядку на засіданні профспілкового комітету питання про звільнення [PERSON] за порушення п. 4 посадової інструкції старшого майстра та вчинення аморального проступку не сумісного з продовженням роботи. Того ж дня комісією ліцею було проведено службове розслідування, з приводу інциденту, який стався 3 грудня 2015 року між [PERSON] та [PERSON], складено акт, згідно якого визнано проступок [PERSON] аморальним, вирішено направити подання на розгляд на засіданнях профкому профспілки та рекомендовано адміністрації ліцею звільнити його з займаної посади. В судовому засіданні встановлено, що в [PERSON] професійному аграрному ліцеї створено дві профспілкових організації. Відповідно до даних копії протоколу № 13 зборів Первинної профспілкової організації працівників [PERSON] ПАЛ від 11 грудня 2015 року, членом якої являється позивач, встановлено, що члени спілки не дали згоди на звільнення [PERSON] за п. 3 ч. 1 ст. 41 Кодексу законів про працю України та мотивували своє рішення тим, що адміністрація ліцею розслідуючи проступок [PERSON] не включила в комісію по розслідуванню членів профспілки до якої входить позивач та прийняла упереджене рішення. Протоколом № 16 іншого профспілкового комітету АПК працівників [PERSON] ПАЛ від 16 грудня 2015 року вирішено рекомендувати адміністрації ліцею звільнити з посади старшого майстра [PERSON] на підставі за п. 3 ч. 1 ст. 41 Кодексу законів про працю України за вчинення аморального поступку проступку, не сумісного з продовженням даної роботи працівником, який виконує виховні функції, але позивач [PERSON] членом даної профспілкової організації не являється, тому вказану згоду профспілкового органу на його звільнення із займаної посади суд не приймає до уваги. Згідно посадової інструкції старшого майстра [PERSON] професійного аграрного ліцею, оглянутої і долученої до матеріалів справи в судовому засіданні, за застосування, в тому числі одноразове, методів виховання, повязаних з фізичним чи психічним насильством над особистістю працівника, а також скоєння іншого аморального вчинку, старший майстер може бути звільнений з посади у відповідності з трудовим законодавством. Відповідно до висновку [PERSON] відділення Врадіївського відділу Головного управління Національної поліції України в Миколаївській області від 04 грудня 2015 року, по вищевказаному інциденту, який стався 3 грудня 2015 року між [PERSON] та [PERSON], проведено перевірку, ознаки кримінального правопорушення відсутні. Як випливає з матеріалів справи: наказом № 263-к від 17 грудня 2015 року [PERSON] звільнено з посади старшого майстра [PERSON] професійного аграрного ліцею як працівника, який виконує виховні функції, за вчинення 03 грудня 2015 року аморального вчинку, не сумісного з продовженням роботи, згідно п. 3 ч. 1 ст. 41 Кодексу законів про працю України. Відповідно до ст. 43 Кодексу законів про працю України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний строк обгрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обгрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обгрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). Згідно вимог пункту 5 ч. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», відмова профспілкового органу в згоді на звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі. Статтею 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, абз. 3 п. 2 розділу ІІ встановлено у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Пунктом 8 передбачено нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Так, за жовтень 2015 року, згідно довідки про доходи, [PERSON] отримав 4\~831 грн. 99 коп., ним відпрацьовано 21 робочих дні, тобто середньоденна заробітна плата складає 230 грн. 09 коп. За листопад 5 230 грн. 18 коп., ним відпрацьовано 21 робочих дні, середньоденна заробітна плата складає 249 грн. 06 коп. Середньоденна заробітна плата за два місяці складає 230грн. 09 коп. + 249 грн. 06 коп. = 479 грн. 15 коп. : 2 = 239 грн. 58 коп. В грудні 2015 року позивачем відпрацьовано 11 робочих днів, в січні 2016 року 15 робочих днів, всього 26 днів. 26 х 239 грн. 58 коп. = 6\~229 грн. 08 коп. Таким чином середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу складає 6\~229 грн. 08 коп. з врахуванням обовязкових платежів. Враховуючи, що адміністрація ліцею звільнила [PERSON] без мотивованої згоди профспілкової організації, чим порушила вимоги ст. 43 Кодексу законів про працю України, він підлягає поновленню на роботі. На підставі ст.ст. 2, 43, 51, 232, 235, 236, 247 Кодексу законів про працю України, п. 5 ч. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів»,

Outcome: approved