Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач, Позичальник) звернувся в суд із позовом до відповідачів приватного підприємства «БУДСОЮЗ-ТЕХНІКА» (далі - ПП «БУДСОЮЗ-ТЕХНІКА», Відповідач-1), Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «Комерційний банк «Надра», Відповідач-2) про визнання недійсним договору № 515/206-МК купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором від 10 серпня 2018 року. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 31 липня 2006 року між ним та ВАТ «Комерційний банк «Надра», правонаступником всіх прав і обов'язків якого є ПАТ «Комерційний банк «Надра», укладено Договір кредитної лінії № 515/2006-МК, відповідно до якого Позичальнику відкрито Банком кредитну лінію на отримання кредитних коштів у розмірі 217 000 доларів США, за умови повернення, до 13 липня 2011 року, та сплати відсотків за користування коштами, у розмірі 14.4 % річних. В подальшому до даного договору між позивачем та банком було укладено декілька додаткових угод, а саме: 31 липня 2006 року Додаткову угоду № 1, відповідно до якої Позичальнику надано грошові кошти на споживчі потреби у розмірі 165 000 доларів США, із строком користування по 12 липня 2011 року з розрахунку 14.4 % річних за користування Кредитними коштами; 09 серпня 2006 року Додаткову угоду, відповідно до якої Позичальнику надано на споживчі потреби транш в сумі 52 000 доларів США, зі строком користування по 12 липня 2011 року з розрахунку 14.4% річних за користування Кредитними коштами; 26 січня 2007 року Додаткову угоду № 3, відповідно до якої Позичальнику надано грошові кошти в розмірі 19 500 доларів США, зі строком користування по 23 січня 2009 року з розрахунку 14.4 % річних за користування Кредитними коштами; 17 червня 2008 року Додаткову угоду № 4, відповідно до якої Позичальнику надано на споживчі потреби грошові кошти в сумі 66 000 доларів США, зі строком користування по 13 липня 2011 року з розрахунку 15.5 % річних за користування Кредитними коштами; 23 липня 2008 року Додаткову угоду № 6, відповідно до якої Позичальнику надано на споживчі потреби грошові кошти в сумі 151 730 доларів США, зі строком користування по 13 липня 2011 року з розрахунку 15.5 % річних за користування Кредитними коштами; 27 лютого 2010 року Додаткову угоду № 7, відповідно до якої реструктуризовано кредитну заборгованість та продовжено строк повернення кредиту з 13 липня 2011 року по 13 січня 2012 року, згідно умов цієї угоди сума кредиту складає 295 600 доларів США, із строком користування кредитом до 13 січня 2012 року із відсотковою ставкою за користування кредитними коштами в розмірі 15.5% річних; 26 червня 2012 року Додаткову угоду № 8, відповідно до якої кредитний договір укладено у новій редакції, а сума встановленого кредитного ліміту дорівнює 279 582.66 доларів США, із строком користування кредитом до 13 січня 2017 року із відсотковою ставкою за користування Кредитними коштами в розмірі 15,5% річних. 10 серпня 2018 року між ПАТ МКБ «Надра» та ПП «БУДСОЮЗ-ТЕХНІКА» укладено договір № 515/2006-МК купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором, за умовами якого банк відступив ПП «БУДСОЮЗ-ТЕХНІКА» права вимоги за укладеним з позивачем кредитним договором № 515/2006-МК від 31 липня 2006 року. 03 жовтня 2018 року на адресу позивача надійшла вимога від ПП «БУДСОЮЗ-ТЕХНІКА» від 11 серпня 2018 року про погашення позивачем боргу за кредитним договором № 515/2006-МК від 31 липня 2006 року в розмірі 16 373 286,70 грн., покликаючись на набуття заявником прав вимоги боргу за кредитним договором від [PERSON] Позивач вважає, що договір № 515/2006-МК купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором від 10 серпня 2018 року укладений з порушенням чинного законодавства України, та підлягає визнанню його недійсним, оскільки за своєю суттю є договором факторингу, незалежно від того яка назва в ньому зазначена, так як містить істотні умови та правові наслідки договору факторингу. Кредитодавцем за кредитним договором може бути виключно банк або інша фінансова установа. ПП «БУДСОЮЗ-ТЕХНІКА» не є фінансовою установою і тому не має права надавати фінансові послуги, не може бути наділене правами кредитодовця за кредитним договором. Крім того, розмір грошової вимоги, яку одержало ПП «БУДСОЮЗ-ТЕХНІКА» (579278,26 доларів США = 16373268,70 грн.) значно перевищує ціну відступлення вимоги (1835639,53 грн.), а отже різниця у сумі, що сплатило ПП «БУДСОЮЗ-ТЕХНІКА» та сумою, яку останнє одержить від набутого права вимоги за кредитним договором, становить 14537629,17 грн., яка по суті є дисконтом, тобто платою (фінансовою вигодою), яку отримує фактор за договором факторингу, що є безумовною ознакою договору факторингу. З урахуванням викладеного позивач просить суд визнати недійсним договір №515/2006-МК купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором від 10 серпня 2018 року, укладений між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ПП «БУДСОЮЗ-ТЕХНІКА». Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 жовтня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до ПП «БУДСОЮЗ-ТЕХНІКА», ПАТ «Комерційний банк «Надра» про визнання недійсним договору № 515/206-МК купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором від 10 серпня 2018 року. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. 30 жовтня 2018 року судом зареєстровано відзив ПП «БУДСОЮЗ-ТЕХНІКА» на позовну заяву [PERSON], у якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі. Зазначив, що на даний час діяльність ПАТ «Комерційний банк «НАДРА» здійснюється у відповідності до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним в умовах неплатоспроможних банків. Позивач не є заінтересованою особою відносно Договору відступлення. Права [PERSON] укладенням Договору відступлення не порушені. Так, оспорюваний Договір відступлення жодним чином не зачіпає законні права та інтереси позивача, як боржника у зобов'язанні, що виникло за Кредитним договором, оскільки зміна особи кредитора не тягне за собою збільшення обсягу його вимог до боржника, не зменшує обсяг прав позивача у зобов'язанні та не ставить позивача після заміни особи кредитора у становище гірше, ніж те, у якому останній був до заміни, що не може свідчити про наявність у позивача порушеного права чи охоронюваного законом інтересу у розумінні ст. 4 ЦПК України. Договір відступлення був укладений в процесі примусової реалізації майна (активів) відповідача-2 в процесі його ліквідації. Рішення про укладення Договору відступлення приймав Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, а не Відповідач-2. Початкова ціна Договору відступлення була встановлена Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, а не Відповідачем-2. Договір відступлення не містить винагороди (плати) Відповідача-1, оскільки ціна Договору відступлення була визначена не сторонами Договору відступлення, а ціновими пропозиціями учасників електронних торгів (аукціону). Оціночна вартість права вимоги за кредитним договором № 515/2006-МК від 31 липня 2006 року була меншою ніж ціна Договору відступлення. Позивач помилково ототожнює Договір відступлення, який був укладений в процесі примусової реалізації майна (активів) Відповідача-2 в процесі його ліквідації з факторинговою операцією. 09 листопада 2018 року судом зареєстровано відзив ПАТ «Комерційний банк «Надра» на позову заяву, у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] Зазначає, що на виконання постанови Правління Національного банку України від 05 лютого 2015 року № 83 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» до категорії неплатоспроможних», з 06 лютого 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра» призначено Стрюкову І.О. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23 квітня 2015 року № 85 прийнято рішення про продовження строку здійснення тимчасової адміністрації до 05 червня 2015 року. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05 червня 2015 року № 113 на підставі постанови Правління Національного банку України від 04 червня 2015 року № 356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» розпочато ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» та призначено Стрюкову І.О. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку строком на 1 рік, з 05 червня 2015 року до 04 червня 2016 року включно. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28 квітня 2016 року № 616 продовжено строк здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» до 04 червня 2018 з відповідним продовженням повноважень Уповноваженої особи Фонду. Рішенням Виконавчою дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 03 листопада 2016 № 2342 продовжено строк здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» до 03 червня 2020 з відповідним продовженням повноважень Уповноваженої особи Фонду». У спорах, пов'язаних із виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Кошти, надані в кредит, є активом банку та відповідно включаються до складу ліквідаційної маси для подальшого задоволення вимог кредиторів/вкладників банку. Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено реалізацію майна (активів) банку також на відкритих торгах (аукціоні), де можуть продаватися права вимоги за кредитними договорами. Оскільки Відповідач - 1 не є боржником та/або поручителем за кредитним договором № 515/2006-МК від 31 червня 2006 року, підстави для визнання договору № 515/2006-МК купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором від 10 вересня 2018 року між ПАТ «КБ «НАДРА» та ПП «БУДСОЮЗ-ТЕХНІКА» відсутні. Придбавати право вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов'язання, шляхом проведення відкритого конкурсу, мають право не тільки банки та небанківські фінансові установи, так і інші фізичні та юридичні особи, котрі не віднесені до банків та небанківських фінансових установ. Представник відповідача вважає, що позов побудований на суб'єктивному тлумаченні позивачем окремих норм права на користь власних вигідних процесуальних інтересів. 30 листопада 2018 року судом зареєстровано відповідь [PERSON] на відзив ПАТ «Комерційний банк «Надра», у якому позивач зазначив, що із викладеним у відзиві не погоджується. Договір відступлення прав вимоги за кредитним договором оскаржується позивачем саме з тих підстав, що він містить ознаки, притаманні договору факторингу, а отже є недійсним внаслідок відсутності у набувача відповідної ліцензії. Відповідач у своєму відзиві не спростовує жодного доводу позивача про те, що укладений ним договір має ознаки договору факторингу, натомість відповідач зводить всі свої заперечення до наявності у нього права здійснювати продаж прав вимоги за кредитними договорами. Позивачем оскаржується не відсутність у банку прав на здійснення відступлення прав вимоги за кредитним договором, а саме невідповідність укладеного між банком та ПП «БУДСОЮЗ-ТЕХНІКА» договору вимогам закону. Розглядаючи цей спір, не можна безумовно вважати договір відступлення прав вимоги за кредитним договором дійсним виключно з тих підстав, що права вимоги були продані банком, що ліквідується в порядку проведення електронних торгів, що передбачено законодавством, яке регулює процедуру ліквідації неплатоспроможних банків. Дослідженню та встановленню у цій справі підлягають обставини наявності в укладеному договорі ознак договору факторингу та наявності у набувача прав укладати договір факторингу. Визнання переможцем електронних торгів ПП «БУДСОЮЗ-ТЕХНІКА» не дає йому безумовного права укладати договір факторингу, оскільки для укладання такого договору необхідна відповідна ліцензія. 30 листопада 2018 року судом зареєстровано відповідь [PERSON] на відзив ПП «БУДСОЮЗ-ТЕХНІКА», у якому позивач зазначив, що із викладеним у відзиві не погоджується. Відповідач у своєму відзиві стверджує, що укладанням оспорюваного договору не здійснено порушення прав позивача, оскільки після зміни кредитора за Кредитним договором не відбулося збільшення обсягу кредиторських вимог, не зменшено обсяг його прав у зобов'язанні та він не поставлений у становище гірше, ніж те, у якому він був до зміни, з чим позивач не згідний. У відповідності до публічного паспорту активу розмір заборгованості позивача за кредитним договором № 515/2005-МК становить 312 085,61 доларів США, що в еквіваленті становить 8 283 842,20 грн. Зазначена сума кредиту була зафіксована як початкова ціна продажу. Набувши право вимоги за кредитним договором на підставі оскаржуваного договору відступлення, ПП «БУДСОЮЗ-ТЕХНІКА» почав вимагати від позивача борг в сумі 16 373 286,70 грн., що в двічі більше суми, яку від нього вимагав банк, отже з відступленням прав вимоги за кредитним договором значно збільшився обсяг його обов'язків. У відповідності до укладеного договору № 515/2006-МК позивачу видано банківський кредит в іноземній валюті на споживчі цілі. ПАТ «БУДСОЮЗ-ТЕХНІКА» не є банківською установою та не може бути суб'єктом кредитних зобов'язань, а отже обслуговувати укладений Кредитний договір, відкривати і обслуговувати рахунки для обліку заборгованості по основній сумі та відсотках, передбачені кредитним договором. Крім того на відносини позивача з банком розповсюджується Закон України «Про банки та банківську діяльність», зокрема щодо охорони банківської таємниці. ПАТ «БУДСОЮЗ-ТЕХНІКА» під дію даного закону не підпадає, а отже не може забезпечити охорону прав позивача. Крім того, на відносини між позивачем та ПП «БУДСОЮЗ-ТЕХНІКА» не розповсюджується Закон України «Про захист прав споживачів», що ставить позивача у більш невигідне становище, ніж те, яке існувало до укладання спірного договору відступлення, обмежує його права як споживача банківських послуг. Крім того ПП «БУДСОЮЗ-ТЕХНІКА» не має ліцензії на здійснення валютних операцій, а отже не може не тільки обслуговувати даний кредитний договір, але і отримувати від позивача платежі в іноземній валюті на його виконання. Умови цього договору не передбачають виконання зобов'язань по ньому у національній валюті. Позивач вважає, що помилковою також є позиція відповідача відносно того, що у нього відсутній дисконт при придбанні прав вимоги за кредитним договором, оскільки, на думку відповідача, оціночна вартість кредиту становила 406522,13 грн., а придбаний він був ним за 1835639,53 грн. Однак дисконт визначається не різницею між оціночною вартістю кредиту та вартістю його придбання, а різницею між сумою набутих прав вимоги та сумою, за яку ці права вимоги набуті. Оскільки відповідач вимагає від позивача погашення боргу в сумі 16 373 286,70 грн., а набув він право вимоги за 1835639,53 грн., його дисконт складає 14 537 647,17 грн. [PERSON] вважає, що доводи представника ПП «БУДСОЮЗ-ТЕХНІКА» не спростовують законності та підставності його позовних вимог. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 грудня 2019 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до ПП «БУДСОЮЗ-ТЕХНІКА», ПАТ «Комерційний банк «Надра» про визнання недійсним договору № 515/206-МК купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором від 10 серпня 2018 року, справу призначено до судового розгляду по суті. На розгляд справи по суті позивач не з'явився, 14 лютого 2019 року подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Представник відповідача ПП «БУДСОЮЗ-ТЕХНІКА» в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її присутності. Підтримує всі аргументи, викладені у відзиві на позовну заяву, просить у задоволенні позову відмовити за безпідставністю. Представник відповідача ПАТ КБ «Надра» в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності. У задоволенні позову просить відмовити повністю. Суд, вивчивши доводи учасників справи, які викладені в заявах по суті справи, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. 31 липня 2006 року між [PERSON] (Позичальник) та ВАТ «Комерційний банк «Надра» (Банк), правонаступником всіх прав і обов'язків якого є ПАТ «Комерційний банк «Надра», укладено Договір кредитної лінії № 515/2006-МК, відповідно до якого Позичальнику відкрито Банком кредитну лінію на отримання кредитних коштів у розмірі 217 000 доларів США, за умови повернення, до 13 липня 2011 року, та сплати відсотків за користування коштами, у розмірі 14.4 % річних. Також, 31 липня 2006 року між [PERSON] (Позичальник) та ВАТ «Комерційний банк «Надра» (Банк) укладено Додаткову угоду № 1, відповідно до якої Позичальнику надано грошові кошти (транш) на споживчі потреби у розмірі 165 000 доларів США, із строком користування по 12 липня 2011 року з розрахунку 14.4 % річних за користування Кредитними коштами. 09 серпня 2006 року між [PERSON] (Позичальник) та ВАТ «Комерційний банк «Надра» (Банк) укладено Додаткову угоду № 2, відповідно до якої Позичальнику надано на споживчі потреби транш в сумі 52 000 доларів США, зі строком користування по 13 липня 2011 року з розрахунку 14.4% річних за користування Кредитними коштами. 26 січня 2007 року між [PERSON] (Позичальник) та ВАТ «Комерційний банк «Надра» (Банк) Додаткову угоду № 3, відповідно до якої Позичальнику надано грошові кошти в розмірі 19 500 доларів США, зі строком користування по 23 січня 2009 року з розрахунку 14.4 % річних за користування Кредитними коштами. 17 червня 2008 року між [PERSON] (Позичальник) та ВАТ «Комерційний банк «Надра» (Банк) укладено Додаткову угоду № 4, відповідно до якої Позичальнику надано на споживчі потреби грошові кошти в сумі 66 000 доларів США, зі строком користування по 13 липня 2011 року з розрахунку 15.5 % річних за користування Кредитними коштами. 23 липня 2008 року між [PERSON] (Позичальник) та ВАТ «Комерційний банк «Надра» (Банк) укладено Додаткову угоду № 6, відповідно до якої Позичальнику надано на споживчі потреби грошові кошти в сумі 151 730 доларів США, зі строком користування по 13 липня 2011 року з розрахунку 15.5 % річних за користування Кредитними коштами. 27 лютого 2010 року між [PERSON] (Позичальник) та ВАТ «Комерційний банк «Надра» (Банк) укладено Додаткову угоду № 7, відповідно до якої реструктуризовано кредитну заборгованість та продовжено строк повернення кредиту з 13 липня 2011 року по 13 січня 2012 року. Згідно умов Додаткової угоди № 7 сума Кредиту складає 295 600 доларів США, із строком користування кредитом до 13 січня 2012 року із відсотковою ставкою за користування Кредитними коштами в розмірі 15.5% річних. 26 червня 2012 року між [PERSON] (Позичальник) та ПАТ «Комерційний банк «Надра» (Банк) укладено Додаткову угоду № 8, відповідно до якої кредитний договір укладено у новій редакції, а сума встановленого кредитного ліміту дорівнює 279 582.66 доларів США, із строком користування кредитом до 13 січня 2017 року із відсотковою ставкою за користування Кредитними коштами в розмірі 15,5% річних. 04 червня 2015 року Національний банк України прийняв постанову № 356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра». Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05 червня 2015 року №113 на підставі постанови Правління Національного банку України від 04 червня 2015 року №356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного «Комерційний Банк «Надра» розпочато ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра». Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1318 від 25 травня 2018 року було затверджено умови продажу майна (активів) ПАТ «Комерційний Банк «Надра». В червні 2018 року на веб-сайті державних і комерційних торгів «Zakupki.prom.ua» та на сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було розміщено оголошення про виставлення на електронні торги (аукціон) лоту за № F51GL26649, а саме: права вимоги за кредитним договором №515/2006-МК від 31 липня 2006 року з забезпеченням (квартира, товари в обігу). Інформація про лот за № F51GL26649, в тому числі про публічний паспорт активів, знаходиться на веб-сторінці Фонду гарантування вкладів фізичних осіб http://torgi.fg.gov.ua/catalog/krediti/pat_-kb_-nadra/179972/index.php?lang=ua Електронні торги щодо лоту за № F51GL26649 розпочались 10 серпня 2018 року о 09:37:07 та завершилися 10 серпня 2018 року о 16:32:58, за результатами яких ПП «БУДСОЮЗ-ТЕХНІКА» було визнано переможцем торгів 10 серпня 2018 року о 16:32:58, про що сформовано відповідний протокол № UА-ЕА-2018-06-05-000225-b. На підставі сформованого протоколу № UА-ЕА-2018-06-05-000225-b 10 вересня 2018 року між ПАТ «КБ «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» та ПП «БУДСОЮЗ-ТЕХНІКА» укладено договір № 515/2006-МК купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором, за умовами якого банк (Первісний Кредитор) відступив ПП «БУДСОЮЗ-ТЕХНІКА» (Новий Кредитор) права вимоги за кредитним договором № 515/2006-МК від 31 липня 2006 року з Додатковими угодами/договорами (за наявності), зазначеними у Додатку № 1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників Позичальника, спадкоємців Позичальника, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов'язки Позичальника, або які зобов'язані виконати обов'язки Позичальника за Кредитним Договором. В п. 4.1. вказаного оспорюваного правочину визначено його ціну - 1 835 639,53 грн., без ПДВ, яку Новим Кредитором сплачено Первісному Кредитору у повному обсязі до моменту укладення цього Договору. 11 вересня 2018 року представником ПП «БУДСОЮЗ-ТЕХНІКА» була направлена вимога [PERSON] про погашення позивачем боргу за кредитним договором № 515/2006-МК від 31 липня 2006 року шляхом сплати заборгованості в розмірі 16 373 286,70 грн. Зазначене порушення новий Кредитор просив усунути у тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги, яку, як зазначено в позову, [PERSON] отримав 03 жовтня 2018 року, та вже 16 жовтня 2018 року звернувся до суду з позовом про захист своїх прав. За вказаних обставин до правовідносин, що виникли між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. В силу п. 2 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (надалі - Закон), з дня початку процедури ліквідації банку: банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси. Згідно ч. 1 ст. 48 Закону Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження: 1) здійснює повноваження органів управління банку; 2) приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів; 4) вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб, оновлює інформацію, що міститься у Кредитному реєстрі Національного банку України; 5) звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю; 6) заявляє відмову від виконання договорів та в установленому законодавством порядку розриває їх; 7) передає у встановленому порядку на зберігання документи банку, що підлягають обов'язковому зберіганню; 8) здійснює повноваження, що визначені частиною другою статті 37 цього Закону; 9) здійснює відчуження активів та/або зобов'язань банку, якщо це було передбачено планом врегулювання, або в інших випадках, передбачених цим Законом; 10) повертає ініціатору переказу кошти, що надійшли на кореспондентський рахунок банку для зарахування на поточні рахунки клієнтів банку або для виплати переказів протягом процедури ліквідації до дня відкриття банком накопичувального рахунка в Національному банку України (крім коштів, призначенням платежу за якими є погашення зобов'язань перед банком). Після затвердження виконавчою дирекцією Фонду результатів інвентаризації майна банку та формування ліквідаційної маси Фонд розпочинає передпродажну підготовку та реалізацію майна банку у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами Фонду, за найвищою вартістю у найкоротший строк (ч. 2 ст. 51 Закону). Відповідно до ч. 6 ст. 51 Закону майно (активи) банку або кількох банків (пули активів) може бути реалізоване у такий спосіб: 1) на відкритих торгах (аукціоні); 2) шляхом продажу безпосередньо юридичній або фізичній особі. Договір № 515/2006-МК купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором мав місце 10 вересня 2018 року, а не 10 серпня 2018 року, як про це зазначає позивач, і за його умовами Банк (Первісний кредитор) в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» відступив ПП «БУДСОЮЗ-ТЕХНІКА» (Новий Кредитор) права вимоги за кредитним договором № 515/2006-МК від 31 липня 2006 року з Додатковими угодами. Тобто, оспорюваний договір був укладений після примусової реалізації майна (активів) ПАТ КБ «Надра» в процесі його ліквідації. Згідно зі ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Частина перша ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Зазначені положення узгоджуються з нормами частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства. У пунктах 7, 8 постанови Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійними» судам роз'яснено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановленістаттею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Під час укладання оспорюваного договору про відступлення права вимоги сторонами було дотримано вимоги цивільного законодавства щодо змісту та форми вчиненого правочину, їх воля була спрямована на реальне настання правових наслідків, що обумовлені договором, а доводи позивача про визнання оспорюваного правочину недійсним, не знайшли свого підтвердження, виходячи з таких міркувань. Відповідно до частини першої ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України). Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов'язанні. Частиною першою ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 516 ЦК України). При цьому, поняття відступлення права вимоги (цесії) є відмінним від поняття факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ст. 1077 ЦК України). Договір № 515/2006-МК купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором від 10 вересня 2018 року укладений між ПАТ «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» та ПП «БУДСОЮЗ-ТЕХНІКА», по своїй суті є договором відступлення права вимоги (цесії). Відступлення права вимоги (уступка вимоги - цесія) являє собою договірну передачу зобов'язальних вимог первісного кредитора (цедента) новому кредиторові (цесіонарію). Цесія - це факт заміни особи у зобов'язанні, що виникає в силу укладення відповідного договору купівлі-продажу, міни чи дарування прав, що випливають із зобов'язання. Так, договір відступлення права вимоги може бути оплатним, якщо в ньому передбачений обов'язок нового кредитора надати первісному кредитору якесь майнове надання замість отриманого права вимоги, і чинний Цивільний кодекс України такого не забороняє. Нормами ЦК України не встановлено заборони щодо платності договору цесії, сторони самі визначають оплатний він чи безоплатний. Якщо договір цесії є оплатним, то до нього застосовуються положення про договір купівлі-продажу, а якщо - безоплатний, то застосовуються положення про договір дарування. Аналізуючи вказані норми цивільного права, можливо зробити висновок, що не встановлено суб'єктних обмежень щодо договору купівлі-продажу права вимоги, так і до договору відступлення права вимоги, адже ці договори за своєю правовою суттю є цивільно-правовими зобов'язаннями сторін та не мають відношення до спеціальних галузей права, тож регулюються цивільним законодавством. Що стосується факторингу, то відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Сам же договір факторингу визначається законодавцем як фінансування під відступлення права грошової вимоги та вже передбачає, що відступлення права вимоги є наслідком та лише складовою частиною цієї господарської операції, що полягає в забезпеченні виконання зобов'язання під фінансування. Тому договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною іншої сторони шляхом передачі в її розпорядження певної суми грошових коштів. Зазначена послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому, сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу. Отже, якщо за договором факторингу за певну винагороду передається право вимоги грошового боргу, то такий договір є договором факторингу, за яким фактором може бути лише банк або інша фінансова установа. Якщо ж передається право вимоги грошового боргу без плати за послугу або передається за винагороду право вимоги не грошового боргу, то договір не вважається факторинговим, а є договором відступлення права вимоги, і новим кредитором за таким договором може бути будь-яка особа. Виходячи з наведеного, можна зробити висновок, що укладений між ПАТ КБ «Надра» та ПП «БУДСОЮЗ-ТЕХНІКА» договір №515/2006-МК купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором не є договором факторингу, оскільки за вказаним договором жодна із сторін не передала грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, тому відсутні підстави вважати, що метою укладення договору є отримання прибутку. Різниця між розміром боргу, який зазначений в оспорюваному правочині, та в подальшому був заявлений Новим Кредитором у вимозі до [PERSON] не вказує на отримання винагороди ПП «БУДСОЮЗ-ТЕХНІКА», а радше свідчить про спірність суми боргу, яка підлягає до стягнення з позивача. Крім того, відповідно до підп. а) п. 2 ст. 1 Конвенції УНІДРУА про міжнародний факторинг визначено, що «договір факторингу» означає договір, укладений між однією стороною (постачальником) та іншою стороною (фактором), відповідно до якого, зокрема, постачальник відступає або може відступати фактору право грошової вимоги, яке випливає з договорів купівлі-продажу товарів, укладених між постачальником та його покупцями (боржниками), крім договорів купівлі-продажу товарів, придбаних в першу чергу для їхнього особистого, сімейного або домашнього використання. Для особистого, сімейного або домашнього використання товари можуть придбавати лише фізичні особи. Зазначена Конвенція УНІДРУА про міжнародний факторинг поширюється на випадки, коли грошові вимоги, відступлені згідно з договором факторингу, випливають з договору купівлі-продажу товарів між постачальником та боржником, які здійснюють господарську діяльність на території різних держав. ЦК України не містить заборони відступлення кредитором права вимоги за кредитним договором іншій особі до фізичної особи, що не є суб'єктом підприємницької діяльності. Відтак, укладений 10 вересня 2018 року договір між ПАТ «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» та ПП «БУДСОЮЗ-ТЕХНІКА» є договором відступлення права вимоги, а не договором факторингу, що зумовлює відсутність передбачених статтями 203, 215 ЦК України підстав для визнання такого договору недійсними. Під час укладання оспорюваного договору було дотримано вимоги цивільного законодавства щодо змісту та форми вчинення, а позивач не довів факту порушення його прав, у зв'язку з укладенням вищезгаданого договору, що є його прецесуальним обовязком. Доводи позивача в частині того, що ПП «БУДСОЮЗ-ТЕХНІКА» не є фінансовою установою і тому не має права надавати фінансові послуги та не може бути наділене правами кредитодавця за кредитним договором не заслуговують на увагу, оскільки між ПАТ «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» та ПП «БУДСОЮЗ-ТЕХНІКА» був укладений договір відступлення права вимоги, який за своєю правовою суттю є цивільно-правовим зобов'язанням сторін та не має відношення до спеціальних галузей права, тож регулюється цивільним законодавством. З положень Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» вбачається, що вказаний закон є нормативно-правовим актом спеціальної дії, який регулює відносини, пов'язані з функціонуванням фінансових ринків та надання фінансових послуг. Сфера дії цього закону за суб'єктним складом обмежується: фінансовими установами, особами, які здійснюють діяльність з посередницьких послуг на ринках фінансових послуг, об'єднаннями фінансових установ, включених до реєстру саморегулівних організацій. Продаж Банком права вимоги до [PERSON] на підставі договору відступлення права вимоги не є фінансовою послугою. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов'язанні допускається протягом усього часу існування зобов'язання, якщо інше не суперечить договору та не заборонено законом. Враховуючи наведене, з врахуванням того, що позивач не уточнював позовних вимог в частині дати укладення оспорюваного ним правочину, суд дійшов висновку про залишення без задоволення позовних вимог [PERSON] до ПП «БУДСОЮЗ-ТЕХНІКА», ПАТ «Комерційний банк «Надра» про визнання недійсним договору № 515/206-МК купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором від 10 серпня 2018 року. При вирішенні даного спору суд враховував зміст постанов Верховного Суду від 21 березня 2018 у справі № 910/2489/17, та від 17 грудня 2018 року у справі справа №761/15661/16-ц. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір позивачу відповідачами не відшкодовується. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed