Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з [PERSON]. В обґрунтування позову вказав, що 08.06.2013 року між там та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Воловецького районного управління юстиції закарпатської області, про що було зроблено відповідний актовий запис №6. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Зазначає, що з відповідачем виявилися несумісні характери та зовсім різні погляди на життя, у звязку з чим між ними постійно виникали сварки на побутовому грунті. В судове засідання позивач не з'явився, подав клопотання, у якому просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує, на розлученні наполягає, терміну на примирення просить не надавати. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про що подала відповідну заяву, я у якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги визнає, просить розірвати шлюб без терміну на примирення. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження серії I-ФМ №100088 від 08.06.2013 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Воловецького районного управління юстиції закарпатської області, про що було зроблено відповідний актовий запис №6. Відповідно до\~ст.112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З часу фактичного припинення шлюбних відносин та знаходження позову в суді примирення між сторонами не відбулось. Відповідно до ч.3, 4\~ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що не має підстав для подальшого збереження шлюбу, такий суперечить інтересам позивача, сторони наполягають на його розірванні, у зв'язку з чим доцільно шлюб розірвати, а позов відповідно задовольнити частково. Згідно з ч. 1 ст. 109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Позивач у позовних вимогах просить малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] залишити проживати з відповідачем, однак відповідного письмового договору про це до позовної заяви додано не було, тому у задоволенні даної вимоги слід відмовити. Відповідно до\~ст. 142 ЦПК України\~позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного та

Outcome: partial