Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на життя, внаслідок чого шлюбні відносини та сумісне проживання фактично між ними припинені. Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що шлюб існує формально і його слід розірвати. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з відповідачем. В суді позивач зазначив, що сторони не проживають разом більше року, [PERSON] попросила його покинути будинок, спільного господарства не ведуть, не проявляють поваги один до одного, тому він наполягає на розірванні шлюбу, оскільки примирення між ними не можливе. [PERSON] підтвердила факт проживання сторін окремо, зазначила, що чоловік не приділяв уваги сім`ї та їх спільній дитині, всі клопоти по вирішенню сімейних проблем лежать на її плечах, а тому примирення між ними не можливе. Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони зареєстрували шлюб 23.01.2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Нахімовського районного управління юстиції м.Севастополя, актовий запис №09, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] , виданим 23.01.2004р. (а.с.4). Подружжя має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , згідно копії свідоцтва про народження, виданого Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м.Одесі, актовий запис№1518 (а.с.7) Причинами розпаду сім`ї стали відсутність взаєморозуміння та різні погляди на життя, у зв`язку з чим сторони не підтримують подружні відносини, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. В суді сторони зазначили про не можливість примирення між ними. Згідно ст.111 Сімейного кодексу України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями ст. 18 ч. 2 п. 3, ст.ст. 51, 56 ч. 3, ст.110 ч. 1 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Враховуючи, що у сторін сім`я розпалася, відповідач погодилася на розірвання шлюбу, про що зазначила в засіданні, тому суд вважає, що надавати строк для примирення не доцільно, тому що це суперечить моральним засадам суспільства. Отже, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і доказані, а тому шлюб слід розірвати, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. За змістом частини другої статті 114, статті 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved