Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою (звільнення під`їзду до земельної ділянки). Позовні вимоги мотивує тим, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка, загальною плjщею 0,7022 га для ведення особистого селянського господарства в межах [ADDRESS] . По сусідству з його земельною ділянкою знаходиться земельна відповідача, [PERSON] , який категорично відмовляється добровільно надати йому доступ до його земельної ділянки. У зв`язку з тим, що відсутній під`їзд до його земельної ділянки, він 20.02.2019 письмово, звернувся з відповідною заявою щодо вирішення даного питання до Чорнотисянської сільської ради. 01.06.2018 та 17.10.2018 Чорнотисянською сільською радою надано письмову відповідь, з порадою домовитися із сусідніми користувачами та вкласти земельний сервітут, відповідно до вимог ст.100 Земельного кодексу України. Відповідач облаштував, пригородив та приватизував до своєї земельної ділянки прилеглу ділянку загального користування (дорогу), якою він користувався приблизно з 1993 року, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Такі дії відповідача перешкоджають та позбавляють його можливості мати та використовувати під`їзд до власної земельної ділянки. Незважаючи на його прохання до відповідача, щодо надання йому проїзду до його земельної ділянки та звільнення спірної земельної ділянки загального користування від самочинної огорожі, відповідач так і здійснив її демонтаж та перешкоджає в доступі до його земельної ділянки. Відповідне самочинне пригорожування земельної ділянки загального користування з боку відповідача створює йому перешкоди для користування земельною ділянкою, за адресою: [ADDRESS] . На підставі наведеного, просив зобов`язати [PERSON] , який є сусіднім землекористувачем та власником земельної ділянки, за адресою: [ADDRESS] , усунути перешкоди які не дозволяють йому вільний доступ (під`їзд) до його приватної земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , шляхом усунення огорожі та надання йому вільного проїзду. Ухвалою судді\~Рахівського районного\~суду Закарпатської\~області,\~Марусяк М.О.\~від 18.05.2020\~відкрито провадження\~у справі.\~Вирішено розгляд\~справи проводити\~в порядку\~загального позовного\~провадження.\~Надано\~відповідачу п`ятнадцятиденний\~строк з\~дня вручення\~ухвали про\~відкриття провадження\~у справі,\~для подання\~\~відзиву на\~позовну заяву.\~Залучено до\~участі у\~розгляді справи\~Чорнотисянську сільськураду Рахівського району Закарпатської області, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Ухвалою суду від 14.09.2020, підготовче провадження у справі закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав наведених у позовній заяві. Просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] \~у судове\~засідання не\~з`явився.\~Про час,\~дату та\~місце розгляду\~справи повідомлявся\~належним чином,\~шляхом опублікування\~оголошення на\~офіційному веб-сайті\~судової влади\~України.\~Про причини\~неявки суд\~не повідомив, відзив на на позов не подавав. Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідачем у встановлений законом строк відзив не подано, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, Чорнотисянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, у судове засідання не з`явився. 21.07.2020 сільський голова, [PERSON] надіслав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без представника сільської ради за наявними у справі матеріалами. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , являється власником земельної ділянки з кадастровим номером: 21236817500:11:001:0091, площею 0,7022 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №203322159 від 06.03.2020. Пред`являючи\~позов до\~суду,\~позивач посилалася\~на те,\~що громадянин [PERSON] \~являється власником\~суміжної земельної\~ділянки та чинить йому перешкоди у під`їзді до земельної ділянки, що належить йому на праві приватної власності, шляхом самовільної побудови огорожі на під`їзній дорозі. При розгляді цивільної справи, суд, керується положеннями статей 77-79 ЦПК України, згідно яких належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування, не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. У відповідності до положень статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Outcome: dismissed