Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа на стороні позивача [PERSON] , про визнання припиненими зобов`язань за договором кредиту № 1901/0608/71-124 від 10 червня 2008 року та визнання припиненим іпотечного договору без номеру від 10 червня 2008 року. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 10 червня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», що змінило найменування на ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 1901/0608/71-124 про надання кредиту на придбання трикімнатної квартири [ADDRESS] . У відповідності з умовами договору кредиту банк зобов`язався надати позивачу грошові кошти в сумі 28 000 дол. США, а останній, в свою чергу, зобов`язався прийняти вищезазначені грошові кошти та повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у повному обсязі в терміни та в розмірах встановлених договором, в строк по 10 червня 2029 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом з розрахунку 11,9 % річних (п.п. 1.1-1.3 договору кредиту). З метою забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту між ВАТ «Сведбанк» та фізичною особою [PERSON] 10 червня 2008 року було укладено договір поруки № 1901/0607/71-124-р-1 відповідно до якого остання зобов`язалась відповідати перед кредитором за невиконання [PERSON] зобов`язань за договором кредиту у повному обсязі. В подальшому шляхом укладення Договору про внесення змін і доповнень № 1 від 24 червня 2011 року до кредитного договору, кредитний договір № 1901/0608/71-124 від 10 червня 2008 року було викладено у новій редакції, згідно якої передбачено, що з 24 червня 2011 року нарахування відсотків проводиться по методу ануїтетного платежу. На момент підписання договору № 1 розмір строкової заборгованості за кредитом становив 24004,00 дол. США, прострочена заборгованість відсутня. 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, у відповідності до якого ПАТ «Дельта Банк» набуло права вимоги за кредитним договором № 1901/0608/71-124, укладеним 10 червня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами у відповідності до якого позивач набув права вимоги за кредитним договором № 1901/0608/71-124, укладеним 10 червня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] якості забезпечення виконання зобов`язань за даним кредитним договором між Банком та фізичною особою [PERSON] 10 червня 2008 року було укладено іпотечний договір без номеру, який було посвідчено приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Середою I.A. за реєстраційним номером 5057. У відповідності до п. 2. Іпотечного договору без номеру в якості забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту № 1901/0608/71-124 від 10 червня 2008 року Іпотекодавець [PERSON] передав в іпотеку Іпотекодержателю трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] , яка належить Іпотекодавцю на праві договору-купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Середою I.A. 10 червня 2008 року по реєстру № 5052, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 10 червня 2008 року за № 2950062. На даний предмет іпотеки в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 15 лютого 2008 року внесено заборону на його відчуження, що накладено приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Середою I.A. за № 5058. Іпотечний договір теж було укладено на термін до 10 червня 2029 року (закінчення дії договору кредиту). У зв`язку з різким ростом курсу долара позивач перестав сплачувати кредит в повному обсязі, а сплачував його частково і тому 29 жовтня 2014 року ПАТ «Альфа-Банк» скористався своїм правом на дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, направивши до Тернопільського міськрайонного суду позов про стягнення з позичальника достроково заборгованості за договором кредиту № 1901/0608/71-124 від 10 червня 2008 року. При подачі цього позову відповідач на підставі вимог ст. 1050 ЦК України просив стягнути з [PERSON] достроково заборгованість за кредитом в загальній сумі 13 175,29 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 10 жовтня 2014 року становило 170 620,31 гривень. В дану суму заборгованості входила вся заборгованість за тілом кредиту в сумі 12 908,68 дол. США, що за офіційним курсом НБУ складало 167167,70 грн.; сума заборгованості по нарахованих процентах на час подачі позову в загальній сумі 230,15 дол. США, що за офіційним курсом НБУ складало 2980,45 грн.; та пеня за несвоєчасне повернення кредиту та нарахованих відсотків в загальній сумі 36,46 дол. США, що за офіційним курсом НБУ складало 472,16 грн. Вищезначений позов про стягнення з позивача суми боргу Тернопільським міськрайонним судом у справі № 607/19099/14-ц задоволено частковою, з [PERSON] було стягнуто всю суму заборгованості за тілом кредиту в загальній сумі 160 549,85 грн., а у стягнені нарахованих процентів та нарахованої пені судом було відмовлено у зв`язку із безпідставністю їх нарахування, що було встановлено призначеною судом судово-економічною експертизою по справі. На підставі цього рішення Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 13 грудня 2017 року було видано виконавчий лист № 607/19099/14 про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором кредиту № 1901/0608/71-124 від 10 червня 2008 року в загальній сумі 160 549,85 грн., а також 1604,00 грн. судового збору за розгляд справи у суді. 14 лютого 2018 року заборгованість згідно даного виконавчого листа позивачем була погашена в повному обсязі, у зв`язку з чим державним виконавцем Тернопільського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Скакун Т.О. 19 лютого 2018 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № ВП 55772713. Враховуючи вищезазначене [PERSON] вважає, що він належним чином виконав свої зобов`язання за договором кредиту згідно вищезазначеного рішення суду, а тому 10 січня 2019 року надіслав звернення до ПАТ «Альфа-Банк» про визнання припиненим договору кредиту та іпотечного договору у зв`язку з повним погашенням заборгованості за договором кредиту на підставі рішення суду. В кінці січня 2019 року позивач отримав відповідь відповідача за вих. № 4760-23.16/6 від 16 січня 2019 року, в якій останній відмовився визнати припиненими договір кредиту та іпотечний договір, оскільки, на думку відповідача, за договором кредиту існує непогашена заборгованість. [PERSON] вважає, що ПАТ «Альфа-Банк» безпідставно відмовляється визнати виконання вказаних вище зобов`язань, оскільки залишок, на який покликається відповідач, виник тільки за рахунок курсової різниці в порівнянні між датою винесення рішення та датою погашення заборгованості. З урахуванням викладеного позивач просить суд визнати припиненим договір Кредиту № 1901/0608/71-124 від 10 червня 2008 року, укладений між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] , який 25 травня 2012 року згідно договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами було переуступлено ПАТ «Дельта Банк», а 15 червня 2016 року ПАТ «Альфа-Банк», згідно договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк»; визнати припиненим іпотечний договір без номеру від 10 червня 2008 року, укладений між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] , що був посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Середою І.А. та був зареєстрований в реєстрі за № 5057, який 25 травня 2012 року згідно договору купівлі-продажу прав вимоги за Договорами забезпечення було переуступлено ПАТ «Дельта Банк», а 15 червня 2016 року ПАТ «Альфа-Банк», згідно договору купівлі-продажу прав вимоги № 937 за Договорами забезпечення між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк», що був перереєстрований 23 липня 2012 року за АТ «Альфа-Банк» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О.В. за реєстровим номером 7359752. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 квітня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа на стороні позивача [PERSON] , про визнання припиненими зобов`язань за договором кредиту № 1901/0608/71-124 від 10 червня 2008 року та визнання припиненим іпотечного договору без номеру від 10 червня 2008 року. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. 14 травня 2019 року судом зареєстровано пояснення третьої особи на стороні позивача [PERSON] , в яких вона зазначає, що повністю підтримує позовні вимоги, викладені у заяві від 17 квітня 2019 року [PERSON] Майно є спільним, оскільки квартира за адресою: [ADDRESS] була придбана нею разом з чоловіком і зобов`язання за договором кредиту № 1901/0608/71-124 від 10 червня 2008 року були покладені на них обох. Грошові кошти відповідачу були сплачені повністю. Вважає, що позовні вимоги до АТ «Альфа-Банк» є правомірними для винесення відповідного рішення про визнання припиненими зобов`язань за договором кредиту № 1901/0608/71-124 від 10 червня 2008 року та визнання припиненим іпотечного договору без номеру від 10 червня 2008 року. 21 травня 2019 року представник відповідача АТ «Альфа-Банк» подав до суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позову [PERSON] до АТ «Альфа-Банк», третя особа [PERSON] про визнання припиненими зобов`язань за договором кредиту № 1901/0608/71-124 від 10 червня 2008 року та визнання припиненим іпотечного договору без номеру від 10 червня 2008 року відмовити. Додатково зазначає, що відповідно до розрахунку заборгованості за спірним договором кредиту станом на 10 травня 2019 року, заборгованість по тілу кредиту становить 6 984,33 дол. США, а по відсотках 6 051,26 дол. США. Відтак, позивач не виконав в повному обсязі взятих на себе зобов`язань, передбачених договором кредиту. На погашення кредиту поступили 26 лютого 2018 року кошти в сумі 5924,35 дол. США, які з огляду на стягнення в гривні не співставляються із курсом долара США. Так за рішенням суду було стягнуто 160 549,85 грн., що становило 12 397,67 дол. США, проте боржником було сплачено 5924,35 дол. США. Тобто, позивач не виконав свого обов`язку повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строки та в порядку, що встановлені договором. Тобто, спростовуються твердження позивача про виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, адже відповідно до п.7.3 кредитного договору кредиту цей договір діє з дня його підписання і до повного виконання зобов`язань за даним договором. Банк має право на задоволення стягнення в порядку статті 625 ЦК України, а тому визнання кредитного договору припиненим порушить право банку на стягнення даних сум. Виходячи із вказаного, представник відповідача вважає, що сам факт виконання рішення суду про стягнення заборгованості за спірним договором кредиту не припиняє правовідносин між сторонами, оскільки заборгованість за договором кредитом у в повному обсязі не виконана, що є підставою для відмови у задоволенні позову. 03 червня 2019 року судом зареєстровано відповідь позивача [PERSON] на відзив на позовну заяву, в якій він зазначає, що, на його думку, банк безпідставно відмовляється в добровільному порядку визнати зобов`язання за договором кредиту та договором іпотеки припиненими внаслідок виконання зобов`язання за кредитним договором згідно закону, а саме згідно судового рішення в повному обсязі. Залишок боргу виник тільки за рахунок курсової різниці, що виникла внаслідок різкого збільшення курсу долара США в порівнянні між датою винесення рішення суду та датою погашення заборгованості, а також внаслідок пропуску банком строків позовної давності стягнення залишку заборгованості по донарахованих процентах за користування кредитом. Як вбачається із рішення Тернопільського міськрайонного суду від 10 серпня 2017 року, відповідач у своєму позові вимагав стягнення з [PERSON] заборгованість саме у гривнях, а не у доларах США із зазначенням його еквіваленту у гривнях. Дане рішення суду відповідач не оскаржував і воно вступило в законну силу. Виконано це рішення суду [PERSON] було 14 лютого 2018 року також у гривнях і суми заборгованості за цим рішенням суду відповідачем були прийняті та зараховані на погашення кредиту у зв`язку з чим державним виконавцем 19 лютого 2018 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Постанова ДВС про закінчення виконавчого провадження відповідачем теж не оскаржувалась у суді, тобто відповідач погодився із стягнення заборгованості за кредитним договором саме у гривнях. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду клопотання, в якому просить справу розглянути у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача [PERSON] .В. в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву, просив у задоволенні позову відмовити. Третя особа на стороні позивача [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримала, просила суд її задовольнити. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини справи. 10 червня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1901/0608/71-124 (далі - Договір) про надання кредиту на придбання трикімнатної квартири [ADDRESS] . У відповідності з умовами Договору банк зобов`язався надати позивачу грошові кошти в сумі 28 000 дол. США, а останній, в свою чергу, зобов`язався прийняти вищезазначені грошові кошти та повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у повному обсязі в терміни та в розмірах встановлених договором, в строк по 10 червня 2029 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом з розрахунку 11,9 % річних (п.п. 1.1-1.3 Договру). З метою забезпечення виконання зобов`язань за Договорм між ВАТ «Сведбанк» та фізичною особою [PERSON] 10 червня 2008 року було укладено договір поруки № 1901/0607/71-124-р-1, відповідно до якого остання зобов`язалась відповідати перед кредитором за невиконання [PERSON] зобов`язань за договором кредиту у повному обсязі. В якості забезпечення виконання зобов`язань за даним кредитним договором між Банком та фізичною особою [PERSON] 10 червня 2008 року було укладено іпотечний договір без номеру, який було посвідчено приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Середою I.A. за реєстраційним номером 5057. У відповідності до п. 2. Іпотечного договору без номеру в якості забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту № 1901/0608/71-124 від 10 червня 2008 року Іпотекодавець [PERSON] передав в іпотеку Іпотекодержателю трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] , яка належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі договору-купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Середою I.A. 10 червня 2008 року по реєстру № 5052, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 10 червня 2008 року за № 2950062. На даний предмет іпотеки в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 15 лютого 2008 року внесено заборону на його відчуження, що накладено приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Середою I.A. за № 5058. Іпотечний договір теж було укладено на термін до 10 червня 2029 року. В подальшому шляхом укладення договору про внесення змін і доповнень № 1 від 24 червня 2011 року до кредитного договору, кредитний договір № 1901/0608/71-124 від 10 червня 2008 року викладено у новій редакції, згідно якої було передбачено, що з 24 червня 2011 року нарахування відсотків проводиться по методу ануїтетного платежу. 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, у відповідності до якого ПАТ «Дельта Банк» набуло права вимоги за кредитним договором № 1901/0608/71-124, укладеним 10 червня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, у відповідності до якого ПАТ «Альфа-Банк» набув права вимоги за кредитним договором № 1901/0608/71-124, укладеним 10 червня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду у справі № 607/19099/14-ц позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» задоволено частково, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] в користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 1901/0608/71-124 від 10 червня 2008 року у сумі 160\~549 грн. 85 коп., у стягнені нарахованих процентів та нарахованої пені судом було відмовлено у зв`язку із безпідставністю їх нарахування, що було встановлено призначеною судом судово-економічною експертизою по справі. На підставі цього рішення Тернопільським міськрайонним судом було видано виконавчий лист № 607/19099/14 про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором кредиту № 1901/0608/71-124 від 10 червня 2008 року в загальній сумі 160 549,85 грн., а також 1604,00 грн. судового збору за розгляд справи у суді. За цим виконавчим документом головним державним виконавцем Тернопільського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Скакун Т.О. було відкрито виконавче провадження за № ВП 55772713 про стягнення з [PERSON] в користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 1901/0608/71-124 від 10 червня 2008 року. 14 лютого 2018 року заборгованість згідно вказаного виконавчого листа позивачем була погашена в повному обсязі, про що свідчить квитанція № 0.0.962989070.1 від 14 лютого 2018 року. Відтак, постановою про закінчення виконавчого провадження, винесеною державним виконавцем Тернопільського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Скакун Т.О., 19 лютого 2018 року закінчено виконавче провадження за № ВП 55772713 про стягнення з [PERSON] в користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 1901/0608/71-124 від 10 червня 2008 року. 10 січня 2019 року [PERSON] надіслав звернення до ПАТ «Альфа-Банк» про визнання припиненим договору кредиту та іпотечного договору у зв`язку з повним погашенням заборгованості за Договором на підставі рішення суду. Згідно відповіді ПАТ «Альфа-Банк» від 16 січня 2019 року за вих. № 4760-23.16/6 відповідач відмовився визнати припиненими договір кредиту та іпотечний договір, оскільки вважає, що станом на 16 січня 2019 року по кредитному договору № 1901/0608/71-124 від 10 червня 2008 року обліковується заборгованість, а отже основне зобов`язання за договором кредиту не припинилося, у зв`язку з чим продовжує існувати й іпотечне зобов`язання за договором іпотеки. Наведена відмова і стала причиною звернення позивача до суду за захистом своїх прав. За вказаних обставин до правовідносин, що виникли між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Визнання права та припинення правовідношення є встановленими ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів. За змістом ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Із цією нормою Конвенції кореспондуються приписи ч. 2 ст. 5 ЦПК України, згідно з якими у випадку, якщо закон не визначає ефективного способу захисту порушеного, оспорюваного або невизнаного права, свобод чи інтересу, суд відповідно до викладеної в позові вимоги може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В силу ст. 524 ЦК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Згідно з умовами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином і у відповідності умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). За правилами ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Частиною 1 ст. 575 ЦК України передбачено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Позивач [PERSON] просить визнати припиненим у зв`язку з виконанням зобов`язань договір Кредиту № 1901/0608/71-124 від 10 червня 2008 року, укладений між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] , який 25 травня 2012 року згідно договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами було переуступлено ПАТ «Дельта Банк», а 15 червня 2016 року ПАТ «Альфа-Банк», згідно договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк», а також іпотечний договір без номеру від 10 червня 2008 року, укладений між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] , що був посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Середою І.А. та був зареєстрований в реєстрі за № 5057, який 25 травня 2012 року згідно договору купівлі-продажу прав вимоги за Договорами забезпечення було переуступлено ПАТ «Дельта Банк», а 15 червня 2016 року ПАТ «Альфа-Банк», згідно договору купівлі-продажу прав вимоги № 937 за Договорами забезпечення між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк», що був перереєстрований 23 липня 2012 року за АТ «Альфа-Банк» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О.В. за реєстровим номером 7359752. Такі вимоги суд вважає законними та обґрунтованими з огляду на встановлені в судовому засіданні обставини. Так, рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 10 серпня 2017 року по справі № 607/19099/14-ц позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» задоволено частково, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] в користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 1901/0608/71-124 від 10 червня 2008 року у сумі 160\~549,85 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено, вирішено питання про розподіл судових витрат. Вказане рішення прийнято з врахуванням висновку судово-економічної експертизи №492/16-22 від 26 травня 2017 року, в якому зазначено, що заявлена позивачем сума боргу за кредитним договором № 1901/0608/71-124 від 10 червня 2008 року станом на 10 жовтня 2014 року у сумі 170620,31 грн., з яких заборгованість за кредитом 167167,70 грн., 2980,45 грн. заборгованість повідсотках та 472,16 грн. пеня, не підтверджується. Станом на 10 жовтня 2014 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 1901/0608/71-124 від 10 червня 2008 року складає: 160549,85 грн. заборгованість по кредиту. За період з 10 червня 2008 року по 10 жовтня 2014 року сума нарахованих відсотків складає 15912,25 дол. США, сплачено відсотків за вказаний перод 15913,42 дол. США, заборгованість по відсотках за несвоєчасне погашення кредиту відсутня. Рішення суду\~по справі\~№ 607/19099/14-ц\~ухвалено із застосуванням норми ч. 2 ст. 1050 ЦК України. 14 лютого 2018 року заборгованість, згідно вказаного рішення, позивачем була погашена в повному обсязі. Відтак, постановою про закінчення виконавчого провадження, винесеною державним виконавцем Тернопільського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Скакун Т.О., 19 лютого 2018 року закінчено виконавче провадження за № ВП 55772713 про стягнення з [PERSON] в користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 1901/0608/71-124 від 10 червня 2008 року. Дії державного виконавця відповідачем не оскаржувалися. Стягнення за борговими зобов`язаннями [PERSON] перед ПАТ «Альфа-Банк», визначене рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 серпня 2017 року по справі № 607/19099/14-ц, відбулося саме у грошовій одиниці України - гривні, що кореспондується із позицією ВС України, висловленою у постанові Пленуму ВС України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення». Згідно зі ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим, ч. 2 ст. 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. З ухваленням Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області рішення від 10\~серпня 2017\~року по\~справі №\~607/19099/14-ц про задоволення вимог кредитора шляхом дострокового погашення усієї суми існуючої станом на 10 жовтня 2019 року заборгованості, кредитний договір припинив свою дію, як і правовідносини сторін, що ґрунтувалися на кредитному договорі, зокрема нарахування та сплата процентів припинилися, оскільки судове рішення про задоволення вимог кредитора надає кредитору право лише на отримання сум, передбачених частиною другою ст. 625 ЦК України. Даного правового висновку дійшов Касаційний цивільний суд Верховного Суду в Постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 564/2199/15-ц. Зобов`язання [PERSON] з виконання договору Кредиту № 1901/0608/71-124 від 10 червня 2008 року були виконані у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» та у повному обсязі, отже вони припинилися відповідно до ст. 599 ЦК України, а відтак припиненою є й іпотека як похідне від основного зобов`язання. З припиненням іпотеки фактично припиняється обтяження нерухомого майна іпотекою, адже правових підстав для його утримання під обтяженням немає. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити, визнати припиненим договір Кредиту № 1901/0608/71-124 від 10 червня 2008 року, укладений між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] , який 25 травня 2012 року згідно договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами було переуступлено ПАТ «Дельта Банк», а 15 червня 2016 року ПАТ «Альфа-Банк», згідно договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк»; визнати припиненим іпотечний договір без номеру від 10 червня 2008 року, укладений між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] , що був посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Середою І.А. та був зареєстрований в реєстрі за № 5057, який 25 травня 2012 року згідно договору купівлі-продажу прав вимоги за Договорами забезпечення було переуступлено ПАТ «Дельта Банк», а 15 червня 2016 року ПАТ «Альфа-Банк», згідно договору купівлі-продажу прав вимоги № 937 за Договорами забезпечення між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк», що був перереєстрований 23 липня 2012 року за АТ «Альфа-Банк» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О.В. за реєстровим номером 7359752. Щодо тверджень представника відповідача про існуючу заборгованість позивача перед АТ «Альфа-Банк», то суд їх відхиляє, виходячи з наступного. В доводах відзиву представник АТ «Альфа-Банк» не заперечує того, що позивачем було виконано рішення суду по справі № 607/19099/14-ц. Так, за рішенням суду було стягнуто 160 549,85 грн., що становило 12 397,67 дол. США, проте боржником було сплачено 5924,35 дол. США. Відтак, позивач не виконав свого обов`язку повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строки та в порядку, що встановлені договором. Разом з тим, суд вважає, що наведені твердження не ґрунтуються на вимогах закону, адже представник відповідача покликається на «курсову різницю», а не на дійсний борг позивача перед АТ «Альфа-Банк». Коливання курсу валют, що призвело до курсової різниці, не можна розцінювати як неправомірні дії боржника, що зумовили позбавлення кредитора можливості отримати прибуток. Курсова різниця різниця, яка є наслідком відображення однакової кількості одиниць іноземної валюти в національну валюту України при різних валютних курсах. Кредитор, який сам визначив заборгованість у валюті гривні України, погодився із судовим рішенням, яким таку заборгованість стягнуто з боржника, а боржником сплачено таку заборгованість у повному обсязі, не має права на стягнення курсової різниці, оскільки визначив зобов`язання у національній валюті, у якій і прийняв його виконання. Зазначена правова позиція висловлена Великою палатою ВС у постанові від 30 травня 2018 року у справі №750/8676/15-ц. Крім того, задоволення судом позовних вимог [PERSON] не обмежує прав АТ «Альфа-Банк» на звернення до суду з позовом про стягнення сум, передбачених ст. 625 ЦК України, підставність та обґрунтованість такого звернення буде оцінюватись судом в ході судового розгляду. Водночас, на час розгляду судом справи № 607/9457/19 такі вимоги окремо відповідачем не заявлені та попередньо не заявлялися. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує у відповідності до змісту ст. 141 ЦПК України. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved