Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги вмотивовані тим, що з відповідачем він уклав шлюб, який був зареєстрований 12 січня 1993 р. у відділі ДРАЦс Іршавського районного управління юстиції Закарпатської області за а/з №1. Від шлюбу дітей у них не народилося. Причиною розірвання шлюбу є те, що одруження з відповідачем виявилося невдалим. Починаючи з липня 1997 р. він з відповідачем проживають окремо. Спільних інтересів вони не мають, втратили почуття один одного, збереження сім`ї стало неможливим. Подальше спільне проживання є неможливим та існування шлюбу є недоцільним. В позовній заяві позивач просить суд шлюб, який укладений з відповідачем 12 січня 1993 р. у відділі ДРАЦс Іршавського районного управління юстиції Закарпатської області за а/з №1 розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про місце і час розгляду спавши належним чином був повідомлений , шляхом надіслання СМС повідомлення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату та час проведення судового засідання повідомлена належним чином шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному сайті Хустського районного суду, відзиву на позовну заяву не надіслала. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 12 січня 1993 р. у відділі ДРАЦс Іршавського районного управління юстиції Закарпатської області за а/з №1. Від шлюбу у них дітей не народилося. Причиною розірвання шлюбу є те, що починаючи з липня 1997 р. сторони проживають окремо один від одного. Спільні інтереси сторони не мають, вони втратили почуття один одного. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України від 10.01.2002 року зі змінами та доповненнями «шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається…». Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою «чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.». Враховуючи вищевикладене, а також те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а тому суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати.

Outcome: approved