Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Оратівського районного суду Вінницької області суду з позовом до [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами та визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, згідно із яким 03.10.2011 року помер батько позивача [PERSON], який згідно заповіту від 24.07.2006 року зареєстрованого в реєстрі за № 96, заповів позивачу все своє майно, що буде належати йому на день смерті де б воно не знаходились і з чого б воно не складалось, а також все те, на що матиме право за законом. Заповіт не змінено і не скасовано. До осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині згідно ст. 1241 ЦК України є [PERSON], яка від прийняття спадщини відмовилась написавши відповідну заяву. До складу спадщини входить житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по вул. Щаслива, 7 в с. Велика Ростівка Оратівського району Вінницької області та право на земельну ділянку розміром 0,60 га, яка розташована по вул. Щаслива, 7 с. Велика Ростівка Оратівського району Вінницької області. Нотаріально оформити прийняття спадщини позивач [PERSON] позбавлений можливості, оскільки нотаріусом усно відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки за життя спадкодавця не було виготовлено технічного паспорту на житловий будинок та державного акту на земельну ділянку, тому змушений звернутися до суду з відповідною позовною заявою. Просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з погосподарськими спорудами, що розташований по вул. Щаслива, 7 в с. Велика Ростівка Оратівського району Вінницької області та право на земельну ділянку розміром 0,60 га, яка розташована по вул. Щаслива, 7 с. Велика Ростівка Оратівського району Вінницької області в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер 03.10.2011 року. Справу просить розглянути без його участі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області [PERSON], будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у звязку з чим в силу ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, вивчивши вимоги позову, дослідивши докази в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 193491 від 05.10.2011 року [PERSON] помер 03.10.2011 року в с. Велика Ростівка Оратівського району Вінницької області. Згідно із заповітом від 24.07.2006 року посвідченого секретарем Великоростівської сільської ради Оратівського району Вінницької області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 96 [PERSON] заповів [PERSON] все своє майно, що буде належати йому на день смерті де б воно не знаходились і з чого б воно не складалось, а також все те, на що матиме право за законом, у тому числі житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в с. Велика Ростівка по вул. Кірова, 7 Оратівського району Вінницької області. Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 5929482 від 26.07.2006 року, заповіт номер в реєстрі 96 зареєстрований секретарем виконкому [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області [PERSON], заповідач [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії VII-УР № 0190682 від 13.06.1966 року батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до довідки № 1 від 09.01.2017 року виданої [PERSON] сільською радою Оратівського району Вінницької області про те, що згідно погосподарської книги № 3, особовий рахунок № 215, за 1991-1995 роки житловий будинок з погосподарськими будівлями по вулиці Щаслива будинок № 7 в селі Велика Ростівка Оратівського району Вінницької області відноситься до суспільної групи колгоспників. Станом на 15.04.1991 року склад двору слідуючий: голова [PERSON], [INFO] помер 03.10.2011 року; дружина [PERSON], [INFO]. Рік побудови будинку-1976 року. 16.01.2018 року виготовлений технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 7 по вул. Щаслива с. Велика Ростівка Оратівського району Вінницької області. Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків). У Постанові Верховного суду України від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2099цс16 висловлено правову позицію, згідно якої за змістом статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Як вбачається з архівного витягу № 117/01-22 від 10.01.2018 року, із рішення 4 сесії 22 скликання [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області 18.03.95 року про приватизацію земельних ділянок громадянами села. Розглянувши зави громадян про безкоштовну передачу у приватну власність земельних ділянок, якими вони користуються, сільська Рада народних депутатів вирішила: передати у приватну власність земельні ділянки слідуючим громадянам: [PERSON] 0,60 га. Згідно довідки № 15 від 16.01.2018 року виданої [PERSON] сільською радою Оратівського району Вінницької області про те, що земельна ділянка, яка розташована по вул. Щасливій, 7 в с. Велика Ростівка Оратівського району Вінницької області, загальною площею 0,60 га, і належала (надавалась у приватну власність) [PERSON], який помер 03.10.2011 року. Відповідно до довідки № 15/0/191-18 від 17.01.2018 року виданої відділом Держгеокадастру в Оратівському району Вінницької області про те, що середня нормативна грошова оцінка 1 м. кв. земель житлової забудови в межах населеного пункту с. Велика Ростівка на території [PERSON] сільської ради становить 26,65 грн. Відповідно до заяви зареєстрованої в реєстрі за № 08 від 27.03.2012 року [PERSON] відмовляється від прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] на користь сина [PERSON]. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної \~Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, суд розглядає справи на засадах змагальності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує думку позивача, який просить судові витрати покласти на них та вважає, що судові витрати слід залишити без відшкодування. На підставі ст.ст. 16, 346,1216, 1218, 1235 ЦК України,

Outcome: approved