Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси 15.09.2015 року із заявою про встановлення факту належності йому договору дарування на [ADDRESS], серії АЕК №965828 укладеного 22.06.2002 року, між [PERSON] та [PERSON], посвідченого державним нотаріусом Сьомої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №1-3126, на підставі якого КП ОМТІ та РОН в книзі 18 доп. к стор.186 реєстр №58, 12.07.2002 року, зареєстровано право власності за [PERSON] на вище зазначену квартиру. В обґрунтування своєї заяви [PERSON], пояснив, що він мав намір перереєструвати своє право власності на квартиру, однак під час вивчення документів звернув увагу на те, що у договорі дарування від 22.06.2002 року його прізвище вказано як «Зелцер», а в паспорті громадянина України як «Зельцер», а тому через вказану розбіжність в написанні прізвищ у документах він не зможе вільно розпоряджатися своє власністю. Заявник [PERSON], підтримав заявлені вимоги, просив суд їх задовольнити та встановити відповідний факт, про що надав відповідну заяву, згідно якої просив розглянути справу без його участі. Представник заінтересованої особи Реєстраційної служби Одеського міського управлянні юстиції до судового засідання не з'явився, про час дату та місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно паспорта громадянина України серії КМ №765491, прізвище ім'я та по батькові заявника на українській мові записано як «Зельцер» [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження виданого міським РАЦС м. Одеси, 26.12.1970 року, вбачається, що прізвище ім'я та по батькові заявника на російській мові зазначено, як «Зельцер» [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON] Згідно договору дарування серії АЕК №965828 укладеного 22.06.2002 року, між [PERSON] та [PERSON], посвідченого державним нотаріусом Сьомої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON], вбачається, що [PERSON] подарувала, а [PERSON], прийняв у дар квартиру [ADDRESS], проте у вказаному договорі прізвище ім'я та по батькові заявника зазначено, як «Зелцер» [PERSON]. Згідно вказаного договору купівлі продажу зареєстровано право власності [PERSON] в КП ОМТІ та РОН 12.07.2002 року, книзі 18 доп. к стор.186 реєстр №58, з зазначенням прізвища як «Зелцер» Б.І. Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, 22.04.2010 року, вбачається, що мати заявника [PERSON], померла 21.04.2010 року. З довідки (виписки з домової книги про склад сім'ї та прописку) №14/10-15-1 від 14.10.2015 року, посвідченої печаткою та підписом голови ЖБК «Приморський Сбірний -2» вбачається, що [PERSON], зареєстрований та проживає за адресою: [INFO]. Відповідно до п.6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. На підставі викладеного, суд вважає, що різниця в написанні по-батькові у спірному договорі купівлі продажу та паспорті громадянина України заявника виникла в результаті описки при перекладі прізвища з російської на українську мову. Враховуючи наявність у заявника оригіналу договору дарування на квартиру, постійне проживання та реєстрацію за адресою де розташована квартира, збіг імені та по батькові заявника у наданих документах, суд вважає можливим встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме визнати факт належності [PERSON], договору дарування, серії АЕК №965828 укладеного 22.06.2002 року, між [PERSON] та [PERSON], посвідченого державним нотаріусом Сьомої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №1-3126, що передбачено п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України.

Outcome: approved