Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в Берегівський районний суд з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу та витребування майна із чужого незаконного володіння зазначивши, що 24 червня 2012 року [PERSON] під розписку позичив у нього 24000 гривень, які зобов'язався повернути до 28.06.2012 року. По закінченні зазначеного строку відповідач суми позики не повернув та ухиляється від її повернення й до цього часу. Крім того, 24 червня 2012 року [PERSON] також під розписку позичив належний позивачу автомобіль марки «Renault», р.н. « [NUMBER]», який зобов'язався повернути до 30 липня 2012 року. Своє зобов'язання не виконав до цього часу і автомобіль знаходиться у його користуванні. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, згідно позовної заяви просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до ст. 76 ЦПК України, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24 червня 2012 року [PERSON] під розписку позичив у [PERSON] 24000 гривень, які зобов'язався повернути до 28.06.2012 року (а.с.4-5). Також, 24 червня 2012 року [PERSON] під відповідну письмову розписку позичив належний позивачу автомобіль марки «Renault», р.н. « [NUMBER]», який зобов'язався повернути до 30 липня 2012 року (а.с. 6-7). Жодних доказів повернення грошових коштів суду не надано, а наявність розписок підтверджує факт порушення зобов'язання. Статтею 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони, та підписаний його стороною. Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Вимогами частини 2 статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Факт отримання коштів [PERSON] підтверджено письмовою розпискою, що є належним доказом по справі. Крім того, згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. За змістом ст. 610 ЦК України несплата боржником суми боргу вважається порушенням зобов'язання. У цьому разі відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України - тобто сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також суму банківських відсотків по кредитним договорам та суму винагороди за користування позикою. Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України Відповідач має сплатити суму боргу з урахуванням 3 % річних з простроченої суми. Відповідно до наданого розрахунку 3% за період з 28.06.2012 року по час подачі позовної заяви становить 1440 грн. (3% - 720 грн., 2 роки - 1440 грн.). У відповідності з ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. У разі порушення цього права власник має право на підставі ст. 387 Цивільного кодексу України витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Враховуючи що автомобіль марки «Renault», р.н. « [NUMBER]» мав бути повернутим до 30 липня 2012 року, жодних правових підстав володіти ним у відповідача немає, тому позовна вимога про витребування майна із чужого незаконного володіння підлягає до задоволення. Також, згідно з ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати сплачені за надання правової допомоги адвокату в сумі 1500 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved