Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові [PERSON] зазначив, що 09.09.2014 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб, зареєстрований у Дніпровському районному у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 504. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини припинені з січня 2017 року, у зв`язку з втратою почуття взаємної любові та поваги сторонами одне до одного. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер, спроби зберегти сім`ю позитивного результату не дали. Спору про розподіл сумісного майна, про місце проживання та утримання дитини у сторін не має. Позивач в судовому засіданні наполягав на задоволені позову та просив шлюб розірвати, на примирення не згоден. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином. Причини неявки у судове засідання не повідомила, відзив на позов не надала. Заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надавала. Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідача. Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно до вимог статті 24 СК України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що 09.09.2014 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований у Дніпровському районному у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 504, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 28.03.2019 року /видане повторно/ (а.с.4, 24). Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] (а.с.5, 25). Спільне життя між подружжям не склалося через втрату почуття взаємної любові та поваги сторонами один до одного через несумісність характерів. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачкою припинені з січня 2017 року, сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, неодноразові спроби зберегти сім`ю результату не дали, шлюб носить формальний характер, на примирення не згодні. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, що говорить про його стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. Спору про розподіл сумісного майна у сторін немає. Питання про місце проживання та утримання малолітньої дитини вирішено в добровільному порядку. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивача, суд вважає, що їх сім`ю зберегти неможливо, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, у зв`язку з чим їхній шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved