Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що відносини в сім'ї не склались, відсутнє взаємопорозуміння, сторони припинили спільне проживання, а тому позивач вважає, що сім'я розпалася і зберегти її неможливо, спору про місце проживання дітини немає. В судовому засіданні позивач позов підтримав, на примирення категорично не погоджується, просить розірвати шлюб. Відповідач позов визнала, на примирення категорично не погоджується, просить розрівати шлюб. Заслухавши думку сторін, перевіривши законність визнання позову відповідачем та дослідивши докази у справі суд дійшов наступних висновків. Відповідно до повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м.Києві, між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 31.03.2012 року у Лівобережному відділі державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним центром розвитку сім'ї було зареєстровано шлюб, актовий запис № 241. Під час перебування у шлюбі у них народилась дитина: дочка [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Покалівської сільської ради Овруцького району Житомирської області 22.10.2012 року. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, категорично не погоджуються на примирення та спільно бажають розірвати шлюб, дітина проживає з відповідачем, спору з приводу визначення її місця проживання немає. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що на даний час спільне проживання та підтримання подружніх стосунків сторін стало не можливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тобто фактично шлюбу не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне також роз'яснити сторонам, що згідно з абз.2 ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 243,60 грн. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути частину судового збору в сумі 121,80 грн.

Outcome: approved