Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Свій позов обґрунтовує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 13.11.2013 року було стягнуто з відповідача в його користь 30 000 грн. заборгованості за договором позики. У лютому 2014 року на виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист та пред'явлено його до виконання у Перший відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції. Станом на день звернення до суду з даним позовом відповідач не виконує рішення суду, кошти не повертає. На підставі наведеного просить стягнути з відповідача в його користь 21677,19 грн. з яких: 19727,19 грн. - інфляційні, 1950 грн. - три проценти річних за період з 20.10.2015 року по 20.12.2017 року та судові витрати по справі. Позивач подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо якої встановлені ці обставини. Згідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суми позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. З матеріалів справи судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 13.11.2013 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики задоволено. Стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] 30 000 грн. боргу, 229 грн. судових витрат (а.с.3). У лютому 2014 року на виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист та пред'явлено його до виконання у Перший відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції. 02.03.2016 року рішенням Луцького міськрайонного суду з [PERSON]. на користь [PERSON] стягнуті грошові кошти в сумі 24660 грн. нараховані за період з липня 2011 року по липень 2015 року та 1487,20 грн. судових витрат по справі (а.с. 4,5). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Таким чином, у зв'язку з несвоєчасним поверненням боргу, позивач має право на стягнення з відповідача [PERSON] трьох відсотків річних та інфляційних, які нараховуються на суму боргу з 20.10.2015 року по 19.12.2017 року. Згідно наданого позивачем та перевіреного судом розрахунку, сума, яку слід стягнути з відповідача, у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язання, становить 21677,19 грн. з яких: 19727,19 грн. - інфляційні, 1950 грн. - три проценти річних за період з 20.10.2015 року по 20.12.2017 року. За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача в користь позивача вищевказаної суми коштів. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з [PERSON] в користь [PERSON] слід стягнути також 640 грн. сплаченого судового збору. На підставі ст.ст. 526, 625, 1048-1050 ЦК України,

Outcome: approved