Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], редакції Любешівської районної газети „[PERSON] життя про відшкодування моральної шкоди на загальну суму 6000 гривень. Свої вимоги обґрунтував тим, що у Любешівській районній газеті „[PERSON] життя за 26.04.2014 року була надрукована та поширена стаття під назвою „Відповідь „номенклатурника, або Як і чим живе Любешів, автором якої є відповідач [PERSON] У зазначеній статті вказано недостовірну інформацію, яка принижує честь і гідність позивача, а саме, про те, що були виявлені каналізаційні труби, по яких фекалії стікали з обійстя [PERSON] прямо в річку, де знаходяться два пляжі, а також про те, що нечистоти попадали десятиліттями в річку, в якій любешівці купались і ловили рибу. Ця інформація є неправдивою. Рішенням апеляційного суду Волинської області від 30.12.2014 року було визнано недостовірною та такою, що принижує честь і гідність [PERSON], викладену в статті „Відповідь „номенклатурника або Як і чим живе Любешів, опубліковану в Любешівській районній газеті „[PERSON] життя № 16 від 26.04.2014 року, інформацію про те, що були виявлені каналізаційні труби, по яких фекалії стікали з обійстя [PERSON] прямо в річку, де знаходяться два пляжі, та про те, що нечистоти попадали десятиліттями в річку, в якій любешівці купались і ловили рибу, а також зобовязано редакцію газети „[PERSON] життя опублікувати протягом місяця з дня ухвалення даного рішення в газеті „[PERSON] життя в рубриці „Спростування або на тій самій полосі і тим самим шрифтом, що й спростовувана інформація, спростування визнаної судом недостовірної інформації. Опублікування та поширення недостовірної інформації завдали позивачу великих душевних страждань. У нього погіршився стан здоровя, адже стаття переконувала читачів у тому, що він чинив аморально, зневажав закон. [PERSON] був принижений і зганьблений такою неправдивою, наклепницькою інформацією. Недостовірна інформація не була спростована відповідачами в добровільному порядку. Позивач чотири рази звертався до редактора газети „[PERSON] життя [PERSON] з проханням спростувати інформацію в статті, надавав докази та варіанти можливого спростування, але відповідачі цього не зробили. Недостовірна інформація в статті була спростована лише на виконання рішення суду.[PERSON] є почесним громадянином смт. Любешів. Вважає, що через опублікування та поширення щодо нього недостовірної інформації частина порядних жителів селища та району втратила довіру та повагу до позивача, адже не всі прочитали мікроскопічне, усього з одного речення, спростування, в якому немає посилання на рішення суду.[PERSON] постійно друкується у центральній та місцевій пресі на сторінках журналів і газет, є автором шести науково-популярних та краєзнавчих книг, виданих тиражем близько 200 тисяч екземплярів. Розмір завданої з вини відповідачів моральної шкоди позивач оцінює в сумі 6000 гривень. Посилаючись на зазначені обставини, [PERSON] просив суд стягнути на його користь з відповідачів [PERSON], редакції Любешівської районної газети „[PERSON] життя в солідарному порядку 6000 гривень у відшкодування завданої моральної шкоди, а також судові витрати по даній справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи завчасно у встановленому законом порядку повідомленим про час та місце розгляду справи, подав заяву про слухання справи у його відсутності. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовних вимог не визнав, просив в їх задоволенні відмовити за безпідставністю. Стверджує, що він не є належним відповідачем по даній справі. Вказану статтю „Відповідь „номенклатурника або Як і чим живе Любешів, яка була опублікована в Любешівській районній газеті „[PERSON] життя № 16 від 26.04.2014 року, [PERSON], як селищний голова, написав у відповідь на статтю [PERSON] „Номенклатура боїться змін, в якій позивач його всіляко критикував та ображав, а тому мав очікувати на таку реакцію з боку [PERSON] Стаття відповідача написана в такій же формі, що й стаття позивача. На думку відповідача, заявлені позивачем вимоги про відшкодування моральної шкоди є безпідставними, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами. Представник відповідача - редакції Любешівської районної газети „[PERSON] життя [PERSON] в судове засідання не зявилася, просила розглядати справу без участі представника вказаної районної газети. В поданих до суду запереченнях на позовні вимоги відповідач вказує, що заявлені [PERSON] вимоги про відшкодування моральної шкоди є безпідставними, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому в їх задоволенні просили відмовити. Заслухавши думку відповідача, суд ухвалив проводити розгляд справи у відсутності позивача [PERSON] та представника відповідача - редакції Любешівської районної газети „[PERSON] життя. Заслухавши пояснення відповідача, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно ст.ст. 32, 68 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сімї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ст. 270 Цивільного кодексу України відповідно до Конституції України \~фізична особа має право на життя, право на охорону здоровя, право на безпечне для життя і здоровя довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Цим Кодексом та іншим законом можуть бути передбачені й інші особисті немайнові права фізичної особи. Перелік особистих немайнових прав, які встановлені Конституцією України, цим Кодексом та іншим законом, не є вичерпним. Згідно ст. 280 Цивільного кодексу України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Відповідно до ст. 297 Цивільного кодексу України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. В судовому засіданні встановлено, що у Любешівській районній газеті „[PERSON] життя за 26.04.2014 року була надрукована та поширена стаття під назвою „Відповідь „номенклатурника, або Як і чим живе Любешів, автором якої є відповідач [PERSON] У зазначеній статті вказано недостовірну інформацію, яка принижує честь і гідність позивача, а саме, про те, що були виявлені каналізаційні труби, по яких фекалії стікали з обійстя [PERSON] прямо в річку, де знаходяться два пляжі, а також про те, що нечистоти попадали десятиліттями в річку, в якій любешівці купались і ловили рибу. Рішенням апеляційного суду Волинської області від 30.12.2014 року було визнано недостовірною та такою, що принижує честь і гідність [PERSON], викладену в статті „Відповідь „номенклатурника або Як і чим живе Любешів, опубліковану в Любешівській районній газеті „[PERSON] життя № 16 від 26.04.2014 року, інформацію про те, що були виявлені каналізаційні труби, по яких фекалії стікали з обійстя [PERSON] прямо в річку, де знаходяться два пляжі, та про те, що нечистоти попадали десятиліттями в річку, в якій любешівці купались і ловили рибу, а також зобовязано редакцію газети „[PERSON] життя опублікувати протягом місяця з дня ухвалення даного рішення в газеті „[PERSON] життя в рубриці „Спростування або на тій самій полосі і тим самим шрифтом, що й спростовувана інформація, спростування визнаної судом недостовірної інформації. В решті позовних вимог [PERSON] відмовлено. Недостовірна інформація, викладена в статті „Відповідь „номенклатурника або Як і чим живе Любешів, не була спростована відповідачами в добровільному порядку. Лише на виконання рішення суду 17.01.2015 року у Любешівській районній газеті „[PERSON] життя було надруковано під заголовком „Спростування на тій самій сторінці, що і спростовувана стаття, та тим самим шрифтом спростування вказаної недостовірної інформації. Зазначені обставини не оспорюються сторонами, а також це встановлено з досліджених в судовому засіданні рішення апеляційного суду Волинської області від 30.12.2014 року (а.с. 4-9), Любешівської районної газети „[PERSON] життя за 17.01.2015 року (а.с. 61-63). Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд при вирішенні заявлених позивачем вимог бере до уваги, що відповідно до ст. 60 ЦПК України саме на позивача покладається обовязок довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а також представити суду докази у підтвердження обставин, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Суд вважає, що внаслідок винних дій відповідача [PERSON], який, являючись автором статті „Відповідь „номенклатурника або Як і чим живе Любешів, вказав у зазначеній статті недостовірну інформацію про те, що були виявлені каналізаційні труби, по яких фекалії стікали з обійстя [PERSON] прямо в річку, де знаходяться два пляжі, та про те, що нечистоти попадали десятиліттями в річку, в якій любешівці купались і ловили рибу, а також відповідача - редакції Любешівської районної газети „[PERSON] життя, яка, не перевіривши дану інформацію, її опублікувала, позивачу [PERSON] було завдано моральної шкоди, яка полягала у нервовому потрясінні, моральних стражданнях в звязку з приниженням його честі і гідності. Будь-яких доказів у підтвердження решти вимог про відшкодування моральної шкоди позивачем до матеріалів позовної заяви не подано та в ході судового розгляду справи у відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України суду не представлено. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд бере до уваги, що недостовірна інформація, викладена в статті „Відповідь „номенклатурника або Як і чим живе Любешів, не була спростована відповідачами в добровільному порядку. Враховуючи глибину душевних страждань, а також вимоги розумності та справедливості завдану позивачу моральну шкоду суд оцінює в сумі 1000 гривень і в такій сумі, а не в сумі 6000 гривень, вона підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди кожним з відповідачів суд виходить із ступеня їх вини. Суд не бере до уваги заперечення відповідачів в тій частині, що позивачу не було завдано моральної шкоди, оскільки вказані заперечення не знайшли підтвердження в ході розгляду справи. Поширена відповідачами негативна недостовірна інформація про позивача, викладена в статті „Відповідь „номенклатурника або Як і чим живе Любешів, є такою, що принижує честь і гідність [PERSON] Внаслідок дій відповідачів позивач зазнав моральних страждань, так як був виставлений в негативному світлі перед читачами газети, яким повідомляли, що він чинив аморально, зневажав вимоги чинного законодавства. Також суд не бере до уваги заперечення відповідача [PERSON] в тій частині, що він не є належним відповідачем по даній справі, так як статтю „Відповідь „номенклатурника або Як і чим живе Любешів, яка була опублікована в Любешівській районній газеті „[PERSON] життя за 26.04.2014 року, він написав та підписав як Любешівський селищний голова, оскільки шкода була ним завдана позивачу не під час виконання [PERSON] своїх обовязків як посадової особи органу місцевого самоврядування. Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача [PERSON] 700 гривень у відшкодування завданої моральної шкоди, а з відповідача - редакції Любешівської районної газети „[PERSON] життя підлягає стягненню на користь позивача [PERSON] 300 гривень у відшкодування завданої моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Згідно ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів [PERSON], редакції Любешівської районної газети „[PERSON] життя підлягає стягненню на користь позивача [PERSON] 243 гривень 60 копійок судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову. З відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача [PERSON] 170 гривень 52 копійки судового збору, а з відповідача - редакції Любешівської районної газети „[PERSON] життя підлягає стягненню на користь позивача [PERSON] 73 гривень 08 копійок судового збору, пропорційно до задоволених судом позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Outcome: partial