Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики Позовні вимоги мотивує тим, що 06 травня 2017 року уклав з відповідачем усний договір позики грошей в розмірі 6000 гривень із терміном повернення до 1 серпня 2017 року. Того ж дня, він передав відповідачу кошти в обумовленій сумі. На підтвердження укладеного договору позики, [PERSON] надав йому розписку про отримання коштів, в якій зобов`язався повернути всю суму до погодженого ними терміну. Однак, до цього часу відповідач йому борг не повернув, незважаючи на неоднаразові вимоги. Розмір інфляційних втрат, який відповідач зобов`язаний сплатити за час прострочення виконання зобов`язання станом на 23 квітня 2020 року складає 1252 грн.75 коп. 3% річних за період прострочення виконання грошового зобов`язання становить 491 грн. 18 коп. Таким чином, загальний розмір заборгованості становить 6000+1252,75 +491,18=7743,93 грн. На підставі наведеного просив стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 7743 грн. 93 коп., яка складається з суми позики в розмірі 6000 грн., інфляційних втрат в розмірі 1252,75 грн. та 3 процентів річних а розмірі 491,18 грн. Стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати по оплаті судового збору та правничої допомоги адвоката. Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області, Марусяк М.О. від 18.05.2020 відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позовну заяву. Сторони в судове засідання не викликались, відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України. З реєстру про вручення поштових відправлень, слідує, що відповідач, [PERSON] отримав ухвалу про відкриття провадження по справі - 25.07.2020, однак відзиву на день судового розгляду справи не надав. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідачем у встановлений законом строк відзив не подано, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд, прийшов до наступного висновку. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. З копії розписки, яка міститься в матеріалах справи слідує, що 06 травня 2017 року, між позивачем [PERSON] та відповідачем, [PERSON] було укладено договір позики, за яким [PERSON] надав [PERSON] позику в сумі 6000 гривень. При цьому, [PERSON] взяв на себе зобов`язання повертати суму боргу в строк до 01.08.2017. Відповідно до укладеного договору, підтверджуючи факт отримання коштів, відповідач [PERSON] 06 травня 2017 року власноруч написав розписку про отримання грошей. З положень статті 509 Цивільного кодексу України вбачається, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або іншими звичними вимогами, що пред`являються. Статтею 536 Цивільного кодексу України встановлено що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У відповідності до статті 1045 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлено розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Судом встановлено, що договором між сторонами не було обумовлено сплату процентів, тому такі повинні нараховуватися у відповідності до облікової ставки НБУ. Також, у відповідності до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З розрахунку, який міститься у матеріалах справи слідує, що станом на 23.04.2020 заборгованість відповідача за договором позики становить 7743,93 гривень, зокрема: 6000 гривень - основний борг; 1252,75 гривень - інфляційні нарахування за період з 02.08.2017 по 23.04.2020; 491,18 гривень - 3% річних. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд, враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Суд встановив, що між сторонами існують позикові відносини Наявність у позивача [PERSON] розписки [PERSON] свідчить про існування між сторонами позикових відносин та підтверджує факт отримання боржником коштів за договором позики, так і зобов`язання повернути ці кошти [PERSON] в термін до 01.08.2017. Позивачем надано обґрунтовані та правові докази порушення та невиконання відповідачем умов договору позики. Поряд з цим, відповідачем жодних доказів на протилежне не представлено, відзив на позов не подано, за таких обставин, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Крім того, з урахуванням задоволення позову, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача, на користь позивача, слід стягнути витрати по сплаті судового збору у сумі 840,80 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 500 гривень.

Outcome: approved