Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про поділ нежитлового приміщення в натурі між співвласниками. Свій позов обґрунтовує тим, що сторони є співвласниками вбудованого (вбудовано-прибудованого) приміщення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідач в 2008 році придбав у власність вбудовано-прибудовані приміщення першого поверху №5 площею 4,1 кв.м., №7 площею 47,3 кв.м. та приміщення підвалу площею 76,7 кв.м., що розташовані за адресою [ADDRESS]. Внаслідок здійснення добудови за кошти позивача, площа приміщення №7 збільшилася до 80 кв.м. та станом на 26 березня 2009 року склала 127,3 кв.м. Приміщення №5 було розподілено на приміщення №5 площею 1,8 кв.м. та приміщення №8 площею 1,8 кв.м. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 1 липня 2010 року за позивачем визнано право власності на частину приміщення №7 площею 80 кв.м., а в подальшому право власності на вказане приміщення було зареєстроване в КП «ЧООБТІ». Згідно технічного паспорта на нежитлове приміщення по [ADDRESS], складеного 26 березня 2009 року, із змінами від 1 липня 2010 року, приміщення №7 належить сторонам на праві спільної часткової власності. На підставі ст. 358 ЦК України, з метою визначення часток у спільній частковій власності та визначення порядку володіння та користування спільним майном, сторони уклали договір від 30 липня 2010 року про визначення часток у праві спільної часткової власності та порядок володіння і користування майном, відповідно до якого частка позивача склала 3/5, а відповідача 2/5. В подальшому, у наслідок здійснення позивачем розширення та технологічного поліпшення, приміщення №7 було розподілено на два приміщення: №7 площею 80,4 кв.м. та №7-1 площею 48,8 кв.м. Додатковою угодою від 15 січня 2013 року сторони домовилися про внесення змін до договору від 30 липня 2010 року, щодо визначення приміщень, якими вони користуються, площі цих приміщень та про зміну в договорі адреси майна, у зв'язку із зміною найменування вулиці. Згідно договору позивач володіє та користується приміщенням №7 площею 80,4 кв.м., а відповідач приміщенням №7-1 площею 48,8 кв.м. Згідно технічного паспорта на вбудоване (вбудовано-прибудоване) приміщення в житловому будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS], виготовленого 18 жовтня 2013 року, площа приміщень №7 та №7-1, що знаходяться у спільній власності складають відповідно 80,4 кв.м. та 48,8 кв.м. Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦК України, співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У зв'язку з тим, що відповідач систематично порушує умови договору від 30 липня 2010 року щодо фінансування витрат на утримання спільного майна та відмовився узгоджувати умови поділу спільного майна, позивач просить суд поділити між ним та відповідачем нежилі приміщення №5,№7,№7-1, №8, які знаходяться за адресою [ADDRESS] та виділити йому в натурі у власність приміщення №7, площею 80,4 кв.м., яке складає 3/5 частини спільного нерухомого майна. Ухвалою суду від 31 березня 2014 року, занесеною до журналу судового засідання до участі в справі в якості третьої особи було залучено Черкаську міську раду. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно технічного паспорта на нежитлове приміщення по [ADDRESS], складеного 26 березня 2009 року, із змінами від 1 липня 2010 року, приміщення №7 належить сторонам на праві спільної часткової власності. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 1 липня 2010 року за [PERSON] визнано право власності на частину нежилого вбудовано-прибудованого приміщення магазину, розташованого за адресою: [ADDRESS], що складається з самочинно збудованої частини торгівельного залу №7. Рішенням суду встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 березня 2010 року визнано таким, що відбувся договір купівлі-продажу нежилого вбудовано-прибудованого приміщення магазину, розташованого за адресою: [ADDRESS], що складається з торгівельного залу 7 (частина) площею 80 кв.м., укладеного 6 вересня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] Визнано за [PERSON] право власності на частину нежилого вбудовано-прибудованого приміщення магазину, розташованого за адресою: [ADDRESS], що складається з торгівельного залу 7 (частина) площею 80 кв.м. Як вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, [PERSON] на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 1 липня 2010 року належить на праві власності частина приміщення №7 за адресою [ADDRESS] 30 липня 2010 року між сторонами був укладений договір про визначення часток у спільній сумісній власності та про порядок володіння та користування майном, що є частковою спільною власністю. Відповідно до п.1 договору предметом договору є визначення часток співвласників , порядку володіння та користування майном, що є спільною частковою власністю співвласників, а саме вбудовано-прибудованими приміщеннями №5,№7,№8 за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п.2.2.1 договору, частка відповідача склала -2/5, а відповідно п.2.2.2 договору, частка позивача склала -3/5. Додатковою угодою від 15 січня 2013 року сторони домовилися про внесення змін до договору від 30 липня 2010 року, щодо визначення приміщень, якими вони користуються, площі цих приміщень та про зміну в договорі адреси майна, у зв'язку із зміною найменування вулиці. Згідно договору позивач володіє та користується приміщенням №7 площею 80,4 кв.м., а відповідач приміщенням №7-1 площею 48,8 кв.м. Згідно технічного паспорта на вбудоване (вбудовано-прибудоване) приміщення в житловому будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS], виготовленого 18 жовтня 2013 року, площа приміщень №7 та №7-1, що знаходяться у спільній власності складають відповідно 80,4 кв.м. та 48,8 кв.м. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 28 лютого 2014 року встановлено наступне, що 30 травня 2008 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» був укладений договір іпотеки, за яким [PERSON] надав в іпотеку належне йому нерухоме майно: вбудовано-прибудоване приміщення магазину з підвалом, а саме приміщення 1 поверху №5 та №7 та приміщення підвалу з №1 по №4 літ. А-9, розташоване по [ADDRESS]. Після укладення договору іпотеки від 30 травня 2008 року [PERSON] без згоди іпотекодержателя перебудував частину приміщень, що є предметом іпотеки: приміщення першого поверху №5, яке було робочим кабінетом, переобладнав в санвузол, а приміщення №7 площею 47,3 кв.м. переобладнав, створивши два окремих приміщення: приміщення, зареєстроване під літер. №71, площею 48, 8 кв.м., яке є власне переобладнаним приміщенням №7 та добудував приміщення, зареєстроване під літ. №7 площею 80, 4 кв.м. При цьому приміщення №71 залишилось у власності [PERSON], а право власності на приміщення №7 на підставі рішень Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 березня та 1 липня 2010 року, які набрали законної сили, зареєстроване за [PERSON] З матеріалів справи вбачається, що спірне приміщення №7 дійсно приєднано до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору, але є окремим приміщенням, відповідно до висновку будівельно-технічного дослідження, проведеного ТОВ «Контакт-Сервіс», може бути виділено в натурі, право власності на нього зареєстроване, як на окреме приміщення, на особу, яка не є іпотекодавцем. У зв'язку з цим, колегія суддів вважає, що за таких обставин іпотека за іпотечним договором від 30 травня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» і [PERSON] не може поширюватися на це приміщення. Згідно ст. 356 ЦК України зазначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.1 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно ч. І ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Висновком ТОВ «Контакт-Сервіс» експертного будівельно-технічного дослідження по заяві [PERSON] №64 від 25 жовтня 2013 року встановлено, що на підставі результатів обстеження нежитлового приміщення, вбудовано-прибудованого до житлового будинку [ADDRESS], вивчення нормативних будівельних документів, станом на 25 жовтня 2013 року зроблений висновок, що планування нежитлового приміщення та земельної ділянки, на якій розташований об'єкт, дозволяє розділити його з урахуванням діючих будівельних норм і правил на два окремих нежитлових приміщення. Діючий на час проведення дослідження розподіл нежитлового приміщення на два окремих нежитлових приміщення - відповідає вимогам діючих будівельних норм і правил. Згідно ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, зокрема, є рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, що набрали законної сили. На підставі наведеного, ст. ст. 356, 358, 367 України, ст.ст. 10, 60, 213-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved