Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до Кам`янського районного суду з позовом до [PERSON] , третя особа Кам`янський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, про припинення стягнення аліментів. В подальшому збільшив позовні вимоги, просив ще визначити місце проживання неповнолітньої дитини, та стягнути з відповідача на його користь на утримання дитини аліменти у розмірі ј частки від заробітку(доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вимоги позову мотивував тим, що на підставі рішення Кам`янського районного суду Черкаської області з нього на користь відповідача стягуються аліменти на утримання їхнього сина [PERSON] 2005 року народження. На даний час їхній син проживає з позивачем по справі та знаходиться на його утриманні. Відповідач участі в утриманні дитини не приймає. Саме дані обставини і стали предметом позову та підставою звернення до суду. Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 09.12.2019 року позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 22.01.2020 року прийнято заяву про збільшення позовних вимог, та залучено у справу у якості третьої особи Кам`янську районну державну адміністрацію Черкаської області як орган опіки та піклування. В судове засідання позивач не з`явився, попередньо подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі, вимоги позову підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, також подала до суду заяву, в якій вказала що позовні вимоги визнає та просить розгляд справи провести без її участі . Представник третьої особи- відділу Державної виконавчої служби Кам`янського РУЮ у Черкаській області до суду не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки не повідомив. Представник Кам`янської РДА як органу опіки та піклування також в судове засідання не з`явився, про причину неявки не повідомив. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову . В силу ч.3 ст.211 ЦПК України, суд вважає за можливе розгляд справи провести за відсутності осіб, які беруть участь у справі на підставі письмових документів. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зіст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьком якого записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] .Дане підтверджено копією свідоцтва про народження(виданого повторно) серії [NUMBER] від 13.05.2016 року, актовий запис № 51, виданого Кам`янським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (а.с.12). З копії свідоцтва про розірвання шлюбу(виданого повторно), серії [NUMBER] від 09.09.2015 року, актовий запис № 50 вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] 17.05.2006 року розірвано (а.с.13). Відповідно до рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 2 листопада 2015 року (а.с.15-16) змінено розмір стягуваних за рішенням суду аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , 2005 року народження, та підлягає стягненню з позивача ј частка його заробітку(доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 2 .11.2015 року і до досягнення дитиною повноліття на користь відповідача на утримання їхнього сина. Дане рішення суду перебуває на виконанні у відділі ДВС Кам`янського РУЮ у Черкаській області, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 07.09.2015 року (а.с.17). З свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] , виданого 04.11.2016 року Печерським районним у місті Києві Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві вбачається, що відповідач по справі 04.11.2016 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище з [PERSON] на [PERSON] взявши прізвище свого чоловіка . З кінця травня 2019 року, неповнолітній [PERSON] проживає окремо від матері, в сім`ї батька [PERSON] , у будинковолодінні [ADDRESS] , яке належить останньому на праві приватної власності.Дане підтверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 18029232 від 10.03.2008 року (а.с.29), довідкою про склад сім`ї виконавчого комітету Кам`янської міської ради від 27.06.2019 року № 2521(а.с.33).Крім того факт проживання, доцільність та волевиявлення, як неповнолітнього так і його батьків встановлений працівниками орнагу опіки та піклування Кам`янської РДА , про що зазначено у їхньому висновку про визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON] від 01.08.2019 року (25-27). З часу окремого проживання від матері, неповнолітній [PERSON] знаходиться на повному утриманні батька. Згідно п.3 ч.2ст.18 Сімейного кодексу Україниспособами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. За змістомст. 181 СК Україниаліментами є кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Відповідно дост. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Згідно ч. 4ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , не проживає з відповідачем, а фактично проживає з позивачем [PERSON] , який несе витрати на його утримання, та окрім цього сплачує на користь відповідача аліменти за рішенням суду, суд приходить до висновку, що відпали підстави для стягнення з позивача аліментів на утримання сина, а тому суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Що стосується стягнення аліментів з відповідача на користь позивача по справі на утримання неповнолітнього сина, то суд виходить із слідуючого. Відповідно дост. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2, 3ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За таких обставин, враховуючи, що на даний час дитина проживає з батьком, що підтверджується матеріалами даної справи та встановлено в судовому засіданні, у позивача виникло право на стягнення аліментів з відповідача. Відповідно до ч. 1ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно дост. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, повинен ураховувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд виходить з потреб та інтересів неповнолітньої дитини, та враховує обставини, визначені ч.1ст. 182 СК України, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено в судовому засіданні, що позивач-батько дитини на даний час є безробітнім, єдиним джерелом його доходу є отримання пенсії по інвалідності.Загальна сума його доходу за шість місяців складає 11895,17 грн.Дане підтверджено, довідкою про доходи Головного управління пенсійного фонду України в Черкаській області від 25.06.2019 року № 1537 (а.с.11). Відповідач є працездатною і може надавати матеріальну допомогу на утримання сина, працює продавцем-консультантом в продуктовому магазині Національної мережі «АТБ-Маркет», стан здоров`я у неї задовільний, інших дітей у відповідача немає, доказів про те, що у неї є непрацездатні чоловік чи батьки вона суду не надала, підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину, передбаченихст.188 СК України, не встановлено, а тому суд вважає за можливе визначити єдину частку - 1/4 від заробітку ( доходу ) відповідача на утримання її дитини. Згідно ч.1ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України - суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Що стосується визначення місця проживання дитини, суд виходить з наступного. Згідно висновку Кам`янської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування від 01 серпня 2019 року № 161/01-28, щодо визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , було рекомендованого визначити місце проживання останнього в судовому порядку. Частиною 1ст. 161 СК України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня(неповнолітня) дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання неповнолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою КМУ від 24.09.2008 року № 866, для розв`язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності). Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. У разі коли батьки дитини проживають у межах різних адміністративно-територіальних одиниць, той із батьків, який подав заяву про визначення місця проживання дитини з ним, звертається до служби у справах дітей за місцем свого проживання (перебування) стосовно проведення обстеження його житлово-побутових умов і складення акта обстеження умов проживання. Зазначений акт передається заявником до служби у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини, працівник якої проводить з ним бесіду. Під час розгляду питання про визначення місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини, факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності та інші вагомі обставини. Місце проживання дитини не може бути визначене з тим із батьків, який не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або вживає наркотичні засоби, своєю поведінкою може зашкодити здоров`ю та розвитку дитини. Як вбачається з матеріалів справи, та встановлено в судовому засіданні, що позивач має самостійний дохід, його заробіток складає за шість місяців 11895 грн. 17 коп., має будинок на праві власності, умови проживання відповідно до акту обстеження умов проживання від 15.07.2019 року є задовільними, створені всі умови проживання для дитини, як вбачається з висновку Кам`янської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування від 01 серпня 2019 року № 161/01-28, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] має прихильність до батька та виявив бажання проживати з ним .Дані обставини підтверджені матеріалами справи. Згідно з ч. 1, 2ст. 157 Сімейного Кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. За змістомст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Слід зазначити, що згідно з ч. 1ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Таким чином, суд вважає, що позовна заява [PERSON] і в цій частиині підлягають до задоволення . Судові витрати по справі судом визначаються відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Відповідно до частини другої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом. Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду у разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Частиною другою статті 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю. У частині п`ятій Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 3 вересня 2013 року № 787, зазначено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. При подачі позову до суду позивачем був сплачений судовий у сумі 768 грн.40 коп., крім того при збільшенні позовних вимог ним, ще був сплачений судовий збір у сумі 768 грн.40 коп.. Однак, враховуючи, що позивач відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України « Про судовий збір», як інвалід ІІ групи(посвідчення серія ААЇ [NUMBER] ) звільнений від сплати судового збору, то суд вважає що сплачені позивачем суми судового збору є помилковими, які мають бути повернені з Управління Державної казначейської служби України у Кам`янському районі Черкаської області, а з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати по справі за три позовні вимоги у сумі 2522 грн.40 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved