Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до Слов`янського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з 05.01.2016 року перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] , який проживає з відповідачкою. Позивач зазначає в позові, що сімейне життя з відповідачкою не склалося через виникли взаємні непорозуміння та різні погляди на життя. Зникли любов, щирість, повага і підтримка у відносинах. Почали систематично виникати сварки, свідком яких була дитина, що негативно впливає на його психологічний стан. З січня 2020 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Спору щодо визначення місця проживання дитини та розподіл майна сторони не мають. В судове засідання позивач [PERSON] , який був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився, в позовній заяві просив суд розглянути справу у його відсутності. (а.с.1, зворотній бік). Відповідач [PERSON] була повідомлена належним чином у встановленому законом порядку про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилася, надала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги [PERSON] визнала в повному обсязі. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище - « [PERSON] ». Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, у межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції в Донецькій області, сторони зареєстрували шлюб 05 січня 2016 року, про що складений відповідний актовий запис № 1 (а.с.8). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області(а.с.7). Відповідно до положень ст.51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою ст.112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] припинили шлюбні відносини, тривалий час не проживають спільно однією сім`єю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжю не вдалося зберегти сім`ю. Сторони не мають наміру зберегти свій шлюб, разом з тим спору про визначення місця проживання спільної дитини вони не мають. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку є недоцільним. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку вимог ст.81 ЦПК України, докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, а також визнання відповідачкою позову, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON] та збереження їх сім`ї є неможливим та суперечить їх інтересам, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України - якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно викладеного,

Outcome: approved