Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що мають кардинально різні погляди на життя, сім'ю, не розуміють один одного, внаслідок чого прийшов до висновку про розірвання їх шлюбу, оскільки стали чужими людьми, кожен з подружжя проживає своїм життям, не підтримують подружніх відносин, тривалий час проживають окремо. [PERSON] до початку судового засідання подав письмову заяву з проханням справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об'ємі, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про день та час розгляду справи була належним чином повідомлена, клопотання про розгляд справи у його відсутності чи заперечення проти позову, не подала. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, суд у відповідності до ст. ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. На підставі ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони зареєстрували шлюб 12.08.1994 року в Милятинській сільській раді Буського району Львівської області, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER], актовий запис № 10. Від подружнього життя мають трьох доньок [PERSON] - [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане Андріївською сільською радою Буського району Львівської області 18.01.1995 р., актовий запис № 4), [PERSON] - [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане Андріївською сільською радою Буського району Львівської області 20.03.1997 р., актовий запис № 11), [PERSON] - [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане Андріївською сільською радою Буського району Львівської області 14.05.1999 р., актовий запис № 15). Частиною 2 статті 3 СК України встановлено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Судом встановлено, що сімейне життя у сторін не склалося через те, що в них різні характери, різні погляди на сімейні відносини та обов'язки з ведення спільного господарства, вони не розуміють один одного, через що між ними часто виникали непорозуміння, втратили почуття поваги і любові один до одного, що й призвело до розпаду сім'ї. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сім'єю. На протязі тривалого часу сторони шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім'ї. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати. Майнового спору сторони не мають. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розлучення, відповідачу залишити прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved