Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 8 вересня 2015 року сторони уклали шлюб. Від шлюбу дітей не мають. На час звернення до суду спільне життя не склалося, шлюб виявився невдалим, між сторонами відсутнє порозуміння, взаємні почуття та спільні інтереси, вони мають різні погляди на життя, проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного сімейного бюджету не ведуть, а тому збереження шлюбу та сім'ї є неможливим та суперечить інтересам сторін. Відповідач не бажає розривати шлюб шляхом подання спільної заяви до органів реєстрації актів цивільного стану, а тому позивач вимушена звернутися до суду з цим позовом. У зв'язку з цим, посилаючись на норми законодавства, що регулюють сімейні відносини, позивач просила розірвати шлюб, а розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач подав до суду заяву, в якій позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу та просив справу розглянути за його відсутності (а.с. 19). Виходячи з приписів ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив слухати справу за відсутності учасників процесу. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 8 вересня 2015 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Кривецькою сільською радою Маньківського району Черкаської області, актовий запис № 5, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 8 вересня 2015 року серії [NUMBER] (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Аналогічна норма закріплена і в ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На виконання вимог ч .1 ст. 112 СК України судом встановлені фактичні взаємини подружжя, зокрема спільне сімейне життя не склалось, сторони подружніх стосунків не підтримують, проживають у різних населених пунктах. Жодних доказів щодо необхідності збереження шлюбу суду не надано та судом не встановлено. При цьому відповідно до змісту позовної заяви позивач на примирення категорично не згодна. Відповідач у поданій до суду заяві також вказав, що строк на примирення непотрібний (а.с. 19). Таким чином суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин суд залишає позивачу набуте нею у шлюбі прізвище «[PERSON]». Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 640,00 (шістсот сорок гривень 00 копійок) гривень судового збору. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved