Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивував тим, що він до 25.02.2014 року перебував у зарєстрованому шлюбі з відповідачем. [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS], яка перебуває у власності територіальної громади м. Кременчука. [PERSON] з 2002 року не проживає у спірному житлі, однак залишається в ньому зареєстрованою. Плата за житло та комунальні послуги нараховується з урахування реєстрації у квартирі відповідача, хоча вона не приймає участі в оплаті вказаних послуг. Вважає, що [PERSON] втратила право користування спірною квартирою. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач повторно не з'явилася в судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Третя особа ТОВ «Житлорембудсервіс» в судове засідання не з'явилася, надала суду клопотання про розгляд справи без участі її представника. При постановленні рішення покладалася на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, дав оцінивши надані суду докази, приходить до наступних висновків. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно ст.ст.6,127 ЖК України жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Гуртожитки можуть використовуватись для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. Відповідно до ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Статтею 71 ЖК України, передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Таким чином, виходячи з аналізу зазначених правових норм наймач може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням, з підстав відсутності понад шість місяців у цьому жилому приміщенні, якщо він був відсутній протягом цього строку підряд без поважних причин. Судом встановлено, що з 03.05.1986 року по 25.02.2014 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Згідно ордеру на житлову площу в гуртожитку № 201 виданого Кременчуцьким задовом БВК 15.12.1989 року, [PERSON] отримала право на займання разом із членами сім»ї - чоловіком [PERSON] та сином [PERSON] кімнати [ADDRESS] З довідки ТОВ «Житлорембудсервіс» № 2744 від 28.10.2013 року вбачається що [PERSON], [INFO], зареєстрована у [ADDRESS]. Реєстрація відповідача у спірному житлі також підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу УДМС, ГУДМС України в Полтавській області від 15.12.2014 року. В 1999 році сторони по справі припинили шлюбні відносини і почали окремо проживати. Вказані обставини встановлені рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 25.02.2014 року у справі № 524/10600/13-ц. Факт тривалого не проживання відповідача за місцем реєстрації підтверджується актом ТОВ «Житлорембудсерві» № 122 від 31.10.2013 року, відповідно до якого свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт не проживання [PERSON] з 2002 року по день складання акту за адресою: [ADDRESS]. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач в порушення вимог ст. 60 ЦПК України не надала суду докази на спростування встановлених судом обставин. За таких обставин, реєстрація відповідача у спірному житлі порушує право позивача на вільне користування житловим приміщенням в звязку з чим воно підлягає захисту шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Враховуючи вищевикладені обставини справи, суд вважає позовні вимоги загори А.І. обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved