Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

[PERSON] \~звернувся в\~суд із\~позовом до\~ Закарпатського\~обласного бюро\~судово-медичної\~експертизи \~про поновлення\~на роботі.\~ Позов мотивує тим, що 02.04.2012 року його прийнято на роботу до Закарпатського обласного бюро судово-медичної експертизи на посаду санітара Свалявсько-Воловецького міжрайонного відділення. 08.09.2014року Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» від 21.04.2014року №67, позивача призвано на військову службу до Збройних Сил України та його було зараховано до списків особового складу військової частини № [NUMBER] . В подальшому, в період з 01.10.2016 по 25.12.2016року [PERSON] перебував в зоні АТО, де він приймав участь у бойових діях. Згідно запису в трудовій книжці від 03.10.2016року позивача було звільнено із посади санітара Свалявського-Воловецького міжрайонного відділення Закарпатського обласного бюро судмедекспертизи у зв`язку із відсутністю на робочому місці на підставі п.4 ст.40 КЗпП України. 24.04.2017року позивач був звільнений (демобілізований) в запас на підставі наказу №61-РС від 24.03.2017року. Після неодноразових звернень до роботодавця отримав лише трудову книжку. З наказом про звільнення не був ознайомлений та не отримав копію відповідного наказу. Вважає, звільнення його з роботи безпідставним та незаконним, просить позов задоволити. В судовому засіданні позивач та його представник заявлений позов підтримали та пояснили, що після звільнення із Збройних Сил України позивач не звертався до суду у зв`язку зі стресами. При отриманні трудової книжки йому пояснили в бюро, що він може звертатись до суду. Просить його поновити на роботу та стягнути заробіток за час вимушеного прогулу. На роботу до часу призову він ходив по викликах по телефону, так як влаштований був на 0,25ставки посадового окладу. Кожен день на роботі не був. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що позивач рахувався, що працює на посаді медбрата, фактично виконував роботу санітара. Проте, тривалий час не приходив на роботу, з ним не могли зв`язатись по телефону. Причиною звільнення було те, що позивач взагалі не з`являвся на роботі декілька місяців до часу призову в АТО. При звільненні 03.10.2016р. він отримав трудову книжку, про що розписався, до суду протягом 2017-2018рр. не звертався. В зв`язку з цим, що строки звернення до суду пропущено, позивач навіть не просить поновити строки звернення до суду, доказів пропуску немає, просить відмовити в позові в зв`язку з пропуском строків звернення до суду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Дані відносини регулюються нормами ст.233 КЗпП України - Працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. В судовому засіданні встановлено, що позивач працював з 02.04.2012р. на посаді санітара Свалявсько-Воловецького міжрайонного відділення Закарпатського обласного бюро судово-медичних експертиз. В період з 01.10.2016р. по 25.12.2016р. приймав безпосередньо участь в складі сил та засобів АТО бойових дій на території Донецької та Луганської областей. За змістом позовної заяви вказано, що позивач оспорює звільнення за період перебування його в зоні АТО. Разом з тим, матеріалами справи доводиться, що станом на 03.10.2016р. позивача звільнили у зв`язку з тим, що він взагалі не з`являвся на роботі протягом тривалого часу і отримав трудову книжку в день звільнення, тобто 03.10.2016р.(а.с.30,31). Після повернення із зони АТО позивач був звільнений (демобілізований) в запас на підставі наказу №61-РС від 24.03.2017р. Проте до суду позивач звернувся лише через два роки після звільнення в запас. Причини пропуску та докази поважності причин пропуску ні позивачем, ні його представником не надано. За таких обставин, судом перевірено дійсні причини звільнення, із наданих пояснень позивачем, суд вважає, що позивач поверхнево віднісся до свого звільнення, незрозуміло зі змісту позову, чому просить позивач поновлення з 01.04.2019року, а тому суд вважає, що слід відмовити в задоволенні позову в зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Outcome: dismissed