Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до Відділення виконавчої дирекції Фонду загальнодержавного соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Дніпропетровську в якій просить суд: стягнути з відповідача на його користь недоплачені кошти витрачені на лікарські засоби в сумі 74,44 грн.; зобов'язати відповідача сплачувати йому витрати на ліки відповідно до висновку ЛВК в повному обсязі; зобов'язати відповідача фінансувати витрати на медичну та соціальну допомогу для цілеспрямованої та ефективної амбулаторно-поліклінічної медичної допомоги; стягнути з відповідача на його користь 90 грн. витрачені на обстеження УЗД для визначення клініко-функціонального діагнозу, як амбулаторно-поліклінічної медичної допомоги. В обґрунтування позову [PERSON] вказує на те, що відповідач відповідно до п. 5 ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» № 1105-ХІV від 23.09.1999 року, повинен забезпечити його, як потерпілого на виробництві разом із відповідними службами охорони здоров'я за призначенням лікарів повним обсягом медичної допомоги, яка повинна включати - д) забезпечення необхідними лікарськими засобами. 22 липня 2013 року він звернувся з заявою до відповідача в якій просив відшкодувати йому витрати на ліки відповідно до рішення ЛКК № 958. До заяви він додав чеки на суму 934,30 грн. Відповідач сплатив йому 859,86 грн., а недоплачена різниця становить 74,44 грн. Окрім того 29.10.2013 року він звернувся до відповідача із заявою стосовно відшкодування коштів на проходження УЗД обстеження, при проходженні медичної комісії на МСЕК. До заяви він додав направлення та чек на 90 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про місце та час судового засідання, завчасно надав заяву, якою сповістив про можливість розгляду справи за його відсутності, просив пред'явлений ним позов задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду і вирішення справи. Відповідач заперечень проти позову не надав, повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причин не повідомив, свого представника до суду не направив, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням даного рішення заочно. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши зібрані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п. 5 ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» № 1105-ХІV від 23.09.1999 року зі змінами та доповненнями, відповідач має обов'язком організувати цілеспрямоване та ефективне лікування потерпілого у власних спеціалізованих лікувально-профілактичних закладах або на договірній основі в інших лікувально-профілактичних закладах з метою якнайшвидшого відновлення здоров'я застрахованого. Згідно з п. 5 ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» № 1105-ХІV від 23.09.1999 року зі змінами та доповненнями, відповідач також має обов'язком забезпечити потерпілому разом із відповідними службами охорони здоров'я за призначенням лікарів повний обсяг постійно доступної, раціонально організованої медичної допомоги, яка повинна включати: а) обслуговування вузькопрофільними лікарями та лікарями загальної практики; б) догляд медичних сестер удома, в лікарні або в іншому лікувально-профілактичному закладі; в) акушерський та інший догляд удома або в лікарні під час вагітності та пологів; г) утримання в лікарні, реабілітаційному закладі, санаторії або в іншому лікувально-профілактичному закладі; д) забезпечення необхідними лікарськими засобами, протезами, ортопедичними, коригуючими виробами, окулярами, слуховими апаратами, спеціальними засобами пересування, зубопротезування (за винятком протезування з дорогоцінних металів). Відповідно до ч. 4 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» № 1105-ХІV від 23.09.1999 року зі змінами та доповненнями, Фонд соціального страхування від нещасних випадків фінансує витрати на медичну та соціальну допомогу, в тому числі на додаткове харчування, придбання ліків, спеціальний медичний, постійний сторонній догляд, побутове обслуговування, протезування, санаторно-курортне лікування, придбання спеціальних засобів пересування тощо, якщо потребу в них визначено висновками МСЕК. Якщо внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання потерпілий тимчасово втратив працездатність, Фонд соціального страхування від нещасних випадків фінансує всі витрати на його лікування. Витрати на ліки, лікування, протезування (крім протезів з дорогоцінних металів), придбання санаторно-курортних путівок, предметів догляду за потерпілим визначаються на підставі виданих лікарями рецептів, санаторно-курортних карток, довідок або рахунків про їх вартість. 22 липня 2013 року позивач звернувся з заявою до відповідача в якій просив відшкодувати йому витрати на ліки відповідно до рішення ЛКК № 958, наявного у матеріалах справи у копії. До заяви позивачем було додано чеки на суму 934,30 грн. Відповідач сплатив йому 859,86 грн., що підтверджено позивачем у його заяві та недоплаченою залишилася сума у розмірі 74,44 грн. Окрім того 29 жовтня 2013 року позивач звернувся до відповідача із заявою стосовно відшкодування коштів на проходження УЗД обстеження, проведення якого було обґрунтовано необхідним при проходженні медичної комісії на МСЕК. До заяви позивачем було додано направлення та чек про сплату за послуги з УЗД на суму 90 грн., які відшкодовані позивачу не були. Отже, враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до Відділення виконавчої дирекції Фонду загальнодержавного соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Дніпропетровську підлягають частковому задоволенню, а саме, з відповідача на користь позивача слід стягнути 164,44 грн., оскільки такі вимоги позивача ґрунтуються на положеннях ст. 21, ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» № 1105-ХІV від 23.09.1999 року зі змінами та доповненнями. Натомість, позовні вимоги про зобов'язання відповідача сплачувати позивачу витрати на ліки відповідно до висновку ЛВК, також як і позовні вимоги про зобов'язання відповідача фінансувати витрати на медичну та соціальну допомогу для цілеспрямованої та ефективної амбулаторно-поліклінічної медичної допомоги задоволенню не підлягають, оскільки доказів, що таке право позивача буде порушуватися відповідачем у майбутньому, після відповідних звернень позивача про такі виплати, надано не було. Відповідно до ст. 88 ЦПК України на рахунок відповідача також відносяться судові витрати.

Outcome: partial