Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що з відповідачкою перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.12.2004 р. За час перебування у шлюбі спільних дітей не мають. Сімейне життя з відповідачкою не склалося, у них різні погляди на життя, через що вони втратили почуття любові та поваги один одного. У звязку з цим вже кілька років він припинив з відповідачкою шлюбні стосунки і перестав вести спільне господарство, вони почали проживати окремо, їх шлюб існує лише формально. Спір про поділ майна подружжя відсутній. Подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачкою неможливе та суперечить його інтересам. Позивач в судове засідання не зявився, так як подав письмову заяву відповідно до якої просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачка в судове засідання не зявилася, так як подала письмову заяву відповідно до якої просить розглянути справу без її участі, позов підтримує у повному обсязі. Враховуючи, що сторони в судове засідання не зявилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. Згідно ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обовязків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 25 грудня 2004 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано у відділ реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 762. Подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що позивач та відповідачка сімейних стосунків не підтримують та разом не проживають, позивач наполягає на розірванні шлюбу та не бажає з відповідачкою спільно проживати. Спільних неповнолітніх дітей, що могло б хоч якось звязувати сторони вони не мають. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони остаточно втратили почуття поваги, любові і довіри один до одного, їхня сімя розпалася остаточно. Умови для їх примирення відсутні, а цей шлюб є формальним і подальше його збереження суперечить інтересам сторін. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідачки слід стягнути на користь позивача судові витрати у сумі 551.2 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved