Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м.\~Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що з 16.07.2004 перебуває у зареєстрованому шлюб із відповідачем. Сторони спільних дітей не мають. Сімейне життя з відповідачем не склалося, у сторін різні погляди на сімейне життя та обовязки, між ними постійно виникали сварки. Подружні відносини між позивачем та відповідачем припинилися фактично одразу ж. Подальше перебування в шлюбі суперечить інтересам сторін, збереження родини є неможливим. Позивач у судове засідання надав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач, в судове засідання не зявився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином про причини неявки суду не повідомив. Письмової заяви про причини своєї неявки та перенесення розгляду справи до суду не надав, тому суд на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 16.07.2004, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 408 (а.с. 8). Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. На теперішній час шлюбні відносини сторін припинилися. Причиною припинення шлюбних відносин, як вказує позивач, стало те, що між сторонами не склалося сімейне життя та відповідач покинула спільне помешкання, не повідомивши, куди вона поїхала. Згідно положень ст. 3 Сімейного Кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. У відповідності зі ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. У відповідності зі ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 № 11 проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Позивач у поданій до суду позовній заяві зазначає, що сімейне життя з відповідачем не склалося, відповідач його покинула. Подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам сторін, збереження родини є неможливим. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, приймаючи до уваги причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON], збереження їх сім'ї є неможливе та суперечить їх інтересам. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, понесені останнім при зверненні до суду судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved