Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до [PERSON] з позовом про стягнення аліментів на час навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що він є сином [PERSON] та [PERSON] . Його батьки з 2004 року проживали окремо, але їх шлюб розірвано лише 30 листопада 2005 року. Після припинення шлюбних стосунків він та його брат лишилися проживати з матір`ю, але [INFO] мати - [PERSON] померла. Після смерті матері він лишився проживати разом із бабусею [PERSON] , а батько самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, у зв`язку з чим рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 01.11.2018 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно [PERSON] та призначено його піклувальником [PERSON] . Цим же рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 01.11.2018 року було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого державою для дитини відповідного віку на час сплати аліментів, на утримання [PERSON] , починаючи з 23 липня 2018 року до досягнення ним повноліття. Вищезазначене рішення набрало законної сили 04.12.2018 року. [INFO] року він досягнув повноліття і стягнення по аліментах припинилося. Але він продовжую навчання, є студентом 3 курсу денної форми КЗ СОР «Лебединського педагогічного фахового коледжі імені А.С. Макаренка». У зв`язку з тим, що навчається на денній формі навчання це позбавляє можливості суміщати навчання з роботою. Він не має можливості самостійно на належному рівні забезпечити себе харчуванням, одягом, взуттям, навчальним приладдям, книгами, посібниками іншою навчальною літературою, організувати своє дозвілля, відпочинок та оздоровлення. Основний тягар його утримання наразі покладений на бабу, яка є пенсіонером та отримує дохід, що є недостатнім для забезпечення потреб повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Саме у зв`язку з цим він потребує матеріальної допомоги. Тому він просить с тягнути із [PERSON] на його користь аліменти у розмірі ј частини всіх видів доходу, щомісяця починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду та до досягнення двадцяти трьох років. Представник позивача підтримала у судовому засіданні позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача позовні вимоги не визнав проти позову заперечив з тих підстав, що відповідач позбавлений батьківських прав, також [PERSON] навчається за рахунок бюджету та повністю забезпечений державою надав суду відзив на позовну заяву у якому в повному обсязі заперечив позовні вимоги виходячи з наступного як зазначає Позивач у поданій позовній заяві згідно рішення Лебединського районного суду Сумської області від 01 листопада 2018р. Відповідача було позбавлено батьківських прав відносно сина - [PERSON] . Відповідно дост.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх, працездатних батьків. Глава 15 СК України містить норми, якими встановлено обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного Кодексу України, яка способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину, за рішенням суду утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у таерий грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з аж проживає дитина. Глава 16 Сімейного Кодексу України передбачає виникнення обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання. Ст.199 Сімейного Кодексу України визначено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Відповідно до норм цієї статті, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Ст.6 Сімейного Кодексу України дає правове визначення особи, яка має статус дитини. Відповідно до норм цієї статті правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею п`ятнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцята років. За змістом наведених норм закону після досягнення віку вісімнадцяти років особа втрачає правовий статус дитини в розумінні норм СК України. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, визначений ст.199 Сімейного кодексу України, та передбачає утримання їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Такий обов`язок за своєю правою природою ж є тотожним передбаченому главою 15 Сімейного Кодексу України обов`язку матері, батька утримувати дитину. Ст.166 Сімейного Кодексу України визначає правові наслідки позбавлення батьківських прав. Так, частиною першою цієї статті передбачено, шо особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Згідно частин другої та третьої цієї статті особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Отже, на думку відповідача, частини друга та третя цієї статті щодо правового обов`язку утримувати дитину та сплачувати аліменти на її утримання слід застосовувати з урахуванням правового статусу особи як «дитини», визначеного статтею 6 Сімейного Кодексу України, який особа втрачає після досягнення вісімнадцяти років. Таким чином, на думку відповідача, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, визначений статтею 199 Сімейного Кодексу України, та передбачає утримання повнолітніх дочку, сина до досягнення двадцяти трьох років, не виникає у батьків, позбавлених батьківських прав. Такий підхід узгоджується зі змістом ст.202 Сімейного Кодексу України, відповідно до якої, за загальним правилом, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Однак, відповідно до частини другої цієї статті, якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. На думку представника, у Відповідача у зв`язку з позбавленням його батьківських прав, відсутній обов`язок утримувати повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання. Така позиція викладена зокрема у постанові Сумського апеляційного суду від 10 грудня 2019р. у справі №591/517/19. Представник позивача надіслала суду заперечення на відповідь на відзив, відповідно до якого заперечила відзив з тих підстав, що Главою 16 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Не зважаючи на не, батько позивача ухиляється від обов`язку щодо утримання хоча має таку можливість, оскільки працює на посаді охоронця у ТОВ «Центуріон», за адресою Київська область, Вишгородський район, місто Вишгород, що підтверджується постановою Лебединського міськрайонного відділу ДВС про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 20.01.2020 року та отримує високу заробітну плату. Окрім цього, відповідач на утриманні інших осіб не має, є фізично здоровим, працездатний, за станом здоров`я та віком здатний до активної трудової діяльності - працює у місті Вишгород Київської області та має змогу сплачувати аліменти на його утримання. Згідно статистичних даних опублікованих на офіційному сайті Головного управління статистики у Київській області середня заробітна плата у Вишгородському районі Київської області у IV кварталі 2020 року становила 13669 грн. на місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до позиції викладеній адвокатом відповідача у відзиві, адвокат не посилається на відсутність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу на його утримання. Позиція відповідача та його представника обґрунтована тим, що у відповідача взагалі відсутній обов`язок утримувати його як повнолітнього сина, у зв`язку з позбавленням батьківських прав [PERSON] . На підтвердження вищезазначеного обґрунтованості заперечень представником відповідача надано постанову Сумського апеляційного суду від 10.12.2019 року у справі № 591/517/19, відповідно до якої у задоволенні позову про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання відмовлено з мотивів відсутності в законодавстві прямого виключення для батьків, які позбавлені батьківських прав, щодо обов`язку утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, оскільки за змістом статті 57 Конституції України на особу не може бути покладено виконання будь-якого обов`язку, який чітко не передбачений законом. Не погоджуєтьсмя з даною позицією відповідача, оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми брава до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина які продовжують навчатися після досягнення повнолітня (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років, продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Позбавлення батьківських прав не тягне за собою повного припинення правовідносин між батьком, позбавлених батьківських прав та дитиною. Батьки втрачають права, але не звільняються від ряду майнових зобов`язань. Зазначена правова позиція узгоджується з усталеною судовою практикою, а також до подібного висновку дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 27 лютого 2019 року в справі № 760/17457/16-ц (провадження № 61-34814св18) та з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 04.12.2019 року по справі № 212/6120/18. Під час судового розгляду були встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Лебединським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Сумського обласного управління юстиції 14 січня 2003 року, актовий запис № 3. (а.с.5) Батьки позивача [PERSON] розірвали шлюб 30 листопада 2005 року, що встановлено з свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданим Лебединським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського обласного управління юстиції, актовий запис № 141. (а.с.6). З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим Лебединським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області 11 липня 2018 року, актовий запис № 212 (а.с.7) судом встановлено, що мати позивача - [PERSON] [INFO] померла. Після смерті матері [PERSON] лишився проживати разом із бабусею [PERSON] . Ршенням Лебединського районного суду Сумської області від 01.11.2018 року (а.с. 8-9) [PERSON] позбавлений батьківських прав відносно [PERSON] та призначено його піклувальником [PERSON] . Крім того з відповідача було стягнуто на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого державою для дитини відповідного віку на час сплати аліментів, на утримання [PERSON] , починаючи з 23 липня 2018 року до досягнення ним повноліття. Вищезазначене рішення набрало законної сили 04.12.2018 року. [INFO] року [PERSON] досягнув повноліття і стягнення по аліментах припинилося, що встановлено з Виконавчого листа від 1 листопада 2018 року (а.с.10) довідки Лебединського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Сіністрества юстиції (м. Суми) (а.с.34) та Розрахунку заборгованості по виконавчосму листу (а.с. 35-36). Позивач [PERSON] продовжує навчання, є студентом 3 курсу денної форми КЗ СОР «Лебединського педагогічного фахового коледжі імені А.С. Макаренка». Що стверджується довідкою (а.с.11) Факт працевлаштування відповідача [PERSON] у ТОВ «Служба безпеки «Центурінон» стверджується Постановою державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника від 20 січня 2020 року (а.с.33), а також довідками про заробітну плату з місця роботи. Згідно із статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. При розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина які продовжують навчатися після досягнення повнолітня (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років, продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно частини першої статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошові сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Зазначена правова позиція узгоджується з усталеною судовою практикою, а також до подібного висновку дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постановах від 4 грудня 2019 року в справі справа № 212/6120/18, (провадження № 61-16034св19) та від 27 лютого 2019 року в справі № 760/17457/16-ц (провадження № 61-34814св18). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені статтею 182 СК України, а саме: що повнолітній син [PERSON] проживає разом з бабусею та знаходиться на її утриманні, повнолітня дитина навчається на денній формі навчання, на бюджетній основі, за рахунок держави, але потребує також витрат на навчання та проживання і у зв`язку із цим потребує матеріальної допомоги, відповідач здоровий, офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату, також потрібно врахувати, що відповідач має престарілих батьків. За таких обставин суд вважає за необхідне частково задовольнити стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на його утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу, щомісяця, починаючи з 22.03.2021 року до закінчення навчання чи до досягнення ним двадцяти трьох річного віку - у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. При цьому суд приймає до уваги доводи представника відповідача, що на утриманні відповідача перебувають непрацездатні батьки, оскільки зазначені обставини підтверджені відповідними доказами. На підставі вищевикладеного

Outcome: partial