Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором суборенди від 28.09.2012 року в розмірі 1\~073\~990,00 грн. В підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного з відповідачем договору суборенди, він передав йому в оренду павільйон на ТЦ «Барабашово», за який відповідач повинен сплачувати орендну плату. У звязку з невиконанням відповідачем його зобовязань, позивач вимагає стягнути з нього суму заборгованості зі сплати орендної плати в сумі 230\~000,00 грн., проценти за користування відповідачем належними до сплати йому грошима в розмірі потрійної облікової ставки НБУ згідно умов договору на суму 52\~134,66 грн., три проценти річних від простроченої сплатою орендної плати в сумі 6\~455,34 грн. та передбачену договором пеню в сумі 785\~400,00 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Представник позивача [PERSON] в судове засідання 15.06.2015 року не зявилася, згідно поданої суду заяви, просить розглянути справу за відсутності позивача та його представників, позовні вимоги підтримує повністю і просить задовольнити з підстав, наведених в позові. Просить розглянути справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідач для участі в судовому засіданні не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надходило. Представник відповідача [PERSON] 12.11.2014 року звернувся до суду з заявою про залучення до участі у справі ТОВ «Проперті менеджмент Україна» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову, оскільки наявність правовідносин між позивачем та відповідачем він ставить в залежність від наявності відносин самого позивача з ТОВ «Проперті менеджмент Україна». Після задоволення судом заяви про залучення третьої особи ухвалою від 12.11.2014 року представник відповідача неодноразово звертався до суду з заявами про відкладення розгляду справи, але доказів поважності причин для відкладення судового розгляду жодного разу суду не надав. В судове засідання 15.06.2015 року належним чином повідомлений про час і місце судового засідання представник відповідача в черговий раз не зявився, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надав, заперечень проти позову не подав. Представник залученої за заявою представника відповідача третьої особи ТОВ «Проперті менеджмент Україна» в судове засідання не зявився, надав суду пояснення з посиланням на докази, що договір суборенди між позивачем та відповідачем укладений зі згоди первісного орендодавця ТОВ «проперті менеджмент Україна». Суд вважає можливим розглянути справу в заочному судовому засіданні. Згідно ст. 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до п. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки. В силу ст. ст. 76, 77 ЦПК України, відповідачі вважаються такими, що належним чином повідомлені судом про час і місце розгляду справи, але не зявилися в судове засідання без поважних причин, що свідчить про умисне затягування відповідачами розгляду справи, і суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування позову, встановив наступні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом і підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, 28.09.2012 року між позивачем з однієї сторони та відповідачем з іншої сторони був укладений договір суборенди. Згідно ч. 3 ст. 774 ЦК України, до договору піднайму застосовуються положення про договір найму. Відповідно до ст. ст. 759, 760 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). За договором суборенди від 28.09.2012 року позивач зобовязався передати відповідачеві за плату в тимчасове користування розташований на роздрібному торговому майданчику Торгівельного центру «Барабашово» павільйон А-020-21-0286, торгівельною площею 70,46 кв.м., площа складського приміщення 114,76 кв.м., площа підсобного приміщення 13,5 кв.м. з метою використання для торгівлі, зберігання або розміщення пункту громадського харчування. Відповідно до ст. 761 ЦК України, право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. В п. 1.4 договору суборенди зазначено, що позивач не є власником приміщення і здійснює права суборендодавця на підставі договору оренди № 5279/н від 29.04.2012 року, укладеного ним з третьою особою ТОВ «Проперті менеджмент Україна». За ст. 774 ЦК України, передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно довідки власника обєкта оренди ТОВ «Проперті менеджмент Україна» за вих. № 335/241 від 28.09.2012 року, підприємство не заперечувало проти передання обєкта оренди в суборенду відповідачеві на умовах згідно договору суборенди від 28.09.2012 року. Відповідно до положень ст. ст. 765, 767 ЦК України, наймодавець зобовязаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму, у комплекті і у стані, що відповідають умовам договору найму та її призначенню. Згідно п. 1.3 договору суборенди від 28.09.2012 року, обєкт оренди переданий позивачем відповідачеві в технічно справному стані перед підписанням договору, і на момент його укладення вже перебував у володінні та безперешкодному користуванні відповідача. Відповідно до ст. 762 ЦК України , за користування майном з наймача справляється плата, розмір і форма якої визначається договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. В п. 2.1 договору суборенди від 28.09.2012 року сторони встановили, що орендна плата за користування відповідачем обєктом оренди складається з двох обовязкових щомісячних платежів: - на користь первісного орендодавця третьої особи у справі ТОВ «Проперті менеджмент Україна» в порядку та розмірах відповідно до розділу 2 та пунктів 5.1 5.5 договору оренди № 5279/н, укладеного ними з позивачем та зі змістом якого ознайомлений відповідач; - на користь позивача в розмірі 10\~000,00 грн. за кожний місяць строку дії договору суборенди, незалежно від часу фактичного використання обєкта оренди відповідачем та причин можливого невикористання. Згідно умов пунктів 2.2, 2.3 договору суборенди Нарахування орендної плати розпочинається з дня укладення договору суборенди. Сплата відповідачем має здійснюватися щомісячно авансовим платежем за наступний місяць до 20 числа кожного місяця. В підп. 2.3.2 договору сторони домовилися про готівкову форму сплати відповідачем орендної плати особисто позивачеві. В разі виникнення обставин, що перешкоджають особистому переданню відповідачем належної позивачеві частини орендної плати, відповідач зобовязаний сплатити її у спосіб, передбачений ст. 537 ЦК України, у звязку з чим сторони дійшли згоди, що прострочення кредитора по грошових зобовязаннях відповідача неможлива. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Позивач в своїй заяві стверджує, що відповідач порушив свої зобовязання щодо сплати належної йому складової частини орендної плати і жодного разу орендну плату йому не сплатив. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ст. 137 ЦПК України, суд зобовязаний витребувати докази за вмотивованими клопотаннями сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, проте з власної ініціативи витребувати докази суд не вправі. Відповідно до ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобовязання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. В силу ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Матеріали справи не містять доказів повного або часткового виконання відповідачем або іншою особою його зобовязань перед позивачем зі сплати належної йому складової частини орендної плати за договором суборенди від 28.09.2012 року. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідач та його представник, який приймав участь у справі, не заперечували, що відповідач свої зобовязання не виконував ані повністю, ані частково. Тому, суд приймає твердження позивача про невиконання відповідачем його зобовязань зі сплати орендної плати за користування обєктом оренди згідно договору суборенди від 28.09.2012 року. У звязку з невиконанням відповідачем своїх грошових зобовязань за договором суборенди, позивач неодноразово вживав заходи позасудового врегулювання спору. Так, 25.03.2013 року позивач надіслав відповідачеві претензію з викладом порушеного зобовязання та вимогою сплатити борг у розрахованому ним розмірі або направити свої заперечення. 29.01.2014 року позивач надіслав відповідачеві повторну претензію. Обидва рази претензії позивача були направлені відповідачеві на всі відомі йому адреси можливого перебування відповідача цінними листами з описом вкладення та рекомендованою кореспонденцією з повідомленнями про вручення. Але всі вимоги позивача були відповідачем повністю проігноровані, і позивач змушений був звернутися за захистом своїх прав в суд із позовом. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обовязку в натурі. Суд може захистити цивільне право або інтерес способом, що встановлений договором або законом. Суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про стягнення з відповідача на його користь орендної плати за користування обєктом оренди за договором суборенди від 28.09.2012 року за 23 місяці в період з жовтня 2012 року по вересень 2014 року включно по 10\~000,00 грн. за кожний місяць а всього 230\~000,00 грн. Крім того, відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем в його заяві вірно розрахована загальна сума трьох процентів річних за час прострочення відповідачем сплати орендної плати з 21.10.2012 року по 28.08.2014 року за періодами в залежності від розміру накопиченого боргу на загальну суму 6\~455,34 грн., і суд задовольняє цю вимогу повністю. Відповідно ч. 1 ст. 548 ЦК України, виконання зобовязання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Згідно ст. 546 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення зобовязання. В п. 6.2 договору суборенди від 28.09.2012 року встановлено, що за несвоєчасне виконання зобовязань з оплати відповідачем складової частини орендної плати на користь позивача відповідач зобовязується сплатити проценти за безпідставне користування належними до сплати позивачу коштами на підставі ст. 536 ЦК України в розмірі потрійної облікової ставки НБУ за увесь час такої прострочки, а також пеню згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України в розмірі 1,0% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання з оплати орендної плати. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять його умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Положення пункту 6.2 договору суборенди від 28.09.2012 року про пеню не суперечить ст. 549 ЦК України, відповідно до якої, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, і повністю відповідає наведеному визначенню пені. Оскільки укладений сторонами договір суборенди від 28.09.2012 року є чинним, не розірваний, не визнаний в установленому порядку нікчемним чи недійсним, він підлягає виконанню. Відповідно до ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням боржником зобовязання. Згідно наведеного позивачем в його заяві розрахунку, перевіреного судом, сума належних до стягнення з відповідача на його користь процентів за безпідставне користування належними до сплати йому коштами на рівні потрійної облікової ставки НБУ за час з 21.10.2012 року по день звернення в суд із позовом 29.08.2014 року за періодами в залежності від суми накопиченого боргу та рівня облікової ставки складає 52\~134,66 грн., і суд задовольняє вимогу позивача про стягнення з відповідача на користь позивача процентів саме в цьому розмірі. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до наведеного в позовній заяві розрахунку, з яким погоджується суд, належна до стягнення з відповідача на користь позивача пеня за період з 21.10.2012 року по 28.08.2014 року складає 785\~400,00 грн. Але суд вважає за необхідне задовольнити вимогу позивача про її стягнення лише частково. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання, не може перевищувати одного року. З огляду на правову природу пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до ст. 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Одночасно, частиною 3 ст. 551 зазначеного Кодексу, зокрема, передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, положення п. 1 ч. 2 ст. 258 та ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 цього Кодексу щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав надають суду право зменшити розмір неустойки і задовольнити вимогу про її стягнення за останній рік невиконання боржником своїх зобовязань в межах строку позовної давності за основним зобовязанням. З урахуванням викладеного, належна до стягнення з відповідача на користь позивача неустойка повинна обраховуватися за період з 28.08.2013 року по 28.08.2014 року, тобто за останні 365 днів перед зверненням позивача в суд із позовом. За 24 дні прострочення сплати відповідачем на користь позивача орендної плати в сумі 110\~000,00 грн. в період з 28.08.2013 року по 21.09.2013 року розмір пені становить 26\~400,00 грн.; за 30 днів прострочення сплати орендної плати в сумі 120\~000,00 грн. боргу в період з 21.09.2013 по 21.10.2013 року розмір пені складає 36\~000,00 грн.; за 31 день прострочення сплати суми в 130\~000,00 грн. в період до 21.11.2013 року розмір пені дорівнює 40\~300,00 грн.; за 30 днів із суми 140\~000,00 грн. до 21.12.2013 року пеня складає 42\~000,00 грн.; за 31 день із суми 150\~000,00 грн. до 21.01.2014 року пеня складає 46\~500,00 грн.; за 31 день із суми 160\~000,00 грн. до 21.02.2014 року пеня складає 49\~600,00 грн.; за 28 днів із суми 170\~000,00 грн. до 21.03.2014 року пеня складає 47\~600,00 грн.; за 31 день із суми 180\~000,00 грн. до 21.04.2014 року пеня складає 55\~800,00 грн.; за 30 днів із суми 190\~000,00 грн. до 21.05.2014 року пеня складає 57\~000,00 грн.; за 31 день із суми 200\~000,00 грн. до 21.06.2014 року пеня складає 62\~000,00 грн.; за 30 днів із суми 210\~000,00 грн. до 21.07.2014 року пеня складає 63\~000,00 грн.; за 31 день із суми 220\~000,00 грн. до 21.08.2014 року пеня складає 68\~200,00 грн.; за 7 днів із суми 230\~000,00 грн. до 28.08.2014 року пеня складає 16\~100,00 грн., а всього 610\~500,00 грн. Загальний розмір належної до стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості складається із суми доданків несплаченої орендної плати, трьох процентів річних від простроченого сплатою боргу, процентів за користування належними до сплати позивачеві грошима та пені: 230\~000,00 + 6\~455,34 + 52\~134,66 + 610\~500,00 = 899\~090,00 грн. За правилом ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого ним судового збору в сумі 3\~654,00 грн.

Outcome: partial