Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Луцької міської ради, [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON]. Після смерті останнього відкрилась спадщина на спадкове майно - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS]. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON], оскільки звернулась до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Просить суд визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO]. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовну заяву з підстав в ній зазначених. Просив суд позов задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, проте подали суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності по наявних матеріалах справи. Представник відповідача Луцької міської ради в судове засідання не з'явився, проте належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності осіб, які не з'явились за наявними матеріалами справи. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Згідно рішення виконавчого комітету Луцької міської ради депутатів трудящих від 23.05.1966 року № 237 «Про дозвіл будівництва індивідуальних будинків громадянам, які знаходяться в межах міста Луцька» дозволено громадянам, вказаних в додатку № 1 побудувати жилі будинки на земельних ділянках відведених колгоспом «Ленінська перемога» (а.с. 9, 10). Відповідно до акту від 04.07.1966 року [PERSON] відведено в натурі земельну ділянку загальною площею 600 м.кв. по вул. Заньковецької в Луцьку Волинської області під будівництво індивідуального житлового будинку (а.с. 11). Згідно акту прийому в експлуатацію індивідуального домоволодіння представлене до здачі домоволодіння [PERSON], яке знаходиться по [ADDRESS] прийнято в експлуатацію (а.с. 12). До 19 січня 1996 року, згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31 січня 1966 року Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, розташовані в населених пунктах. Обов'язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об'єкти нерухомості введено лише з 29 червня 98 року. Саме цього дня набрала чинності Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09 червня 1998 року №121. Відповідно до ч.3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (зокрема й право власності на нерухоме майно - частина 1 статті 4 Закону). Згідно із частиною 4 ст. 3 вищезазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Оскільки, на момент будівництва спірного будинковолодіння законодавством не було передбачено обов'язкової реєстрації прав власності на нерухоме майно, а тому дана нерухомість набута спадкодавцем у власність з дотриманням установленого порядку набуття. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29.01.2013 р. спадкодавець [PERSON] помер [INFO] (а.с. 5). Після смерті останнього відкрилась спадщина на вищезазначене спадкове майно. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що спадкодавець [PERSON] являвся чоловіком позивача [PERSON] (а.с.). Відповідно до змісту ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач відповідно до ст. 1261 ЦК України належать до першої черги спадкоємців за законом і в порядку п. 3 ст. 1268 звернулась до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а тому вважається такою, що прийняла спадщину у встановленому законом порядку, що підтверджуються матеріалами справи (а.с. ). Інші спадкоємці не претендують на спадкове майно, що підтверджується повідомленнями державних нотаріальних контор (а.с. ). Враховуючи те, що позивач являється спадкоємцям після смерті спадкодавця та прийняла спадщину, суд приходить до висновку, слід визнати за позивачем право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS], після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO].

Outcome: approved