Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на ? частку спільного майна подружжя. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 27.07.2008 року по 28.08.2015 року перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. За час спільного подружнього життя сторони приватизували житловий будинок № 68, по вул. Перемоги, с. Промінь Луцького району Волинської області. Вважає, що вищевказане майно є спільною сумісною власністю, а тому просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами № 68, по вул. Перемоги, с. Промінь Луцького району Волинської області. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Зі згоди позивача, представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовну заяву підтримали з підстав в ній зазначених. Просили суд позов задовольнити. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. З архівного витягу від 20.11.2014 року за № 1959/01.20 з протоколу № 9 зборів уповноважених колгоспників колгоспу імені Суворова, с. Промінь Луцького району від 30.05.1987 року вбачається, що [PERSON] поставлено на чергу для одержання житлової площі (а.с. 7). Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку садибного типу з надвірними будівлями від 10.06.1999 року власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами № 68, по вул. Перемоги, с. Промінь Луцького району Волинської області являється [PERSON] (а.с. 12). Як вбачається з рішення Луцького міськрайонного суду від 28.08.2015 року в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, шлюб між сторонами розірвано (а.с. 33). Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. В судовому засіданні встановлено, що вищезазначений будинок з надвірними будівлями та спорудами сторони придбали за рахунок спільних коштів за час спільного подружнього життя. Отже, спірний будинок на підставі п. 2 ст. 60 Сімейного кодексу України належать сторонам на праві спільної сумісної власності. З ч. 1 ст. 70 СК України вбачається, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Підстав для відступу від начала рівності часток подружжя, судом не встановлено і сторони в суд таких доказів не надали. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, сторонам належить кожному по ? частини спірного будинку. Тому, суд приходить до висновку, що за позивачем слід визнати право власності на ? частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами № 68, по вул. Перемоги, с. Промінь Луцького району Волинської області, як частку в спільній сумісній власності. Крім того, підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення з відповідача в його користь в порядку ст. 88 ЦПК України понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі - 542,50 грн.

Outcome: approved