Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Приморського районного суду\~м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, що зареєстрований 12 жовтня 2016 року Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 2010, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Неповнолітніх дітей у подружжя від шлюбу немає. Підставами для розірвання шлюбу позивач вказує прояв відповідачем неповаги до сімейних цінностей, відсутність взаємної підтримки, прояви психологічного тиску, та сварки між подружжям, що негативно впливають на позивача. Позивач неодноразово намагався наладити стосунки з дружиною, однак примирення між подружжям не відбулося. Фактично шлюбні відносини припинено, спільне господарство між подружжям не ведеться. Відповідач відмовляється розірвати шлюб через органи РАСЦ, тому [PERSON] вимушений звернутися до суду. Спору з приводу поділу майна на даний час немає. Ухвалою Приморського районного суду від 08 листопада 2021 року було відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 30 листопада 2021 року. У судове засідання 30 листопада 2021 року сторони не з`явилися. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Тоді суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] , 12 жовтня 2016 року Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, було зареєстровано шлюб, актовий запис № 2010, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Неповнолітніх дітей у подружжя від шлюбу немає. Підставами для розірвання шлюбу є відсутність взаємної підтримки, прояви психологічного тиску, та сварки між подружжям, що негативно впливають на позивача. Позивач неодноразово намагався наладити стосунки з дружиною, однак примирення між подружжям не відбулося. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини припинено, спільне господарство між подружжям не ведеться. Спору з приводу поділу майна на даний час немає. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін та унеможливлює їх примирення.

Outcome: approved