Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики (підтверджений розпискою позичальника), в сумі 2300 доларів США. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 01.10.2018 року він надав своєму знайомому [PERSON] грошові кошти у сумі 2300 (дві тисячі триста). Згідно розписки останній зобов`язався повернути вказані кошти до 08.10.2018 р. Оскільки у встановлений у розписці термін кошти відповідач не повернув та ухиляється від виконання свого зобов`язання, то він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні позивач позов підтримав з мотивів, наведених у ньому. Вказав, що надав відповідачу грошові кошти у сумі 2300 (дві тисячі триста) доларів США, між тим, [PERSON] зобов`язань по поверненню грошей у строк, зазначений в борговій розписці, не виконав, на неодноразові вимоги про повернення коштів не реагував. З покликанням на порушення своїх прав, просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належно, в тому числі, судовими повістками, рекомендованими листами з повідомленнями про вручення, а також, в порядку ст. 128 ЦПК України, через публікацію оголошення на веб-порталі судової влади, причини неявки суд не повідомив (а.с. 19, 21, 25, 31-32). Відповідно до ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. Згідно ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, за відсутності заперечень представника позивача, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Заслухавши позивача, оглянувши оригінал боргової розписки, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Стаття 526\~Цивільного кодексу\~України регламентує, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено судом, з пояснень позивача, оглянутої в суді оригіналу розписки від 01.10.2018 р., інших матеріалів справи, 01.10.2018 року позивач [PERSON] передав відповідачу [PERSON] грошові кошти у сумі 2300 доларів США, що підтверджується розпискою, яка написана власноручно [PERSON] 01.10.2018 року. Згідно відомостей зазначених у розписці останній зобов`язувався повернути борг [PERSON] до 08.10.2018 року (а.с. 5). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Судом встановлено, що у визначений договором строк відповідач свої зобов`язання не виконав, коштів, отриманих від [PERSON] , не повернув. У відповідності до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається зі ст.\~524\~ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного суду від 15.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. З огляду на те, що відповідач у судове засідання повторно не з`явився, обгрунтованого відзиву на позов суду не надав, не заявив та не представив жодного заперечення заявленим позивачем вимогам, не підтвердив їх належними та допустимими доказами, а тому суд вважає, що доводи позивача знайшли своє підтвердження у суді, відповідач не виконав передбаченого розпискою зобов`язання, внаслідок чого, має заборгованість перед позивачем. Зазначена заборгованість виникла з його вини, будь-яких доказів протилежного у ході судового розгляду справи судом не отримано, достовірність боргової розписки відповідачем не оспорювалась. Враховуючи наведене, суд приходить переконання, що позовні вимоги позивача є підставними, а тому підлягають до задоволення. Крім того, на підставі ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 768 грн. 40 коп. судового збору, сплаченого ним при поданні позовної заяви.

Outcome: approved