Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про розірвання договорів підряду від 21.06.2011 року та від 01.11.2013 року, повернення коштів 394 920,00 грн., стягнення на користь Міністерства Оборони України моральної шкоди в розмірі 100 000,00 грн. Позовні вимоги мотивував, що 24.06.2011 р. між сторонами укладено угоду-замовлення на виготовлення дверних блоків, відповідно до якої позивач замовив у відповідача 24 дверні блоки та зобовязався оплатити за них 373 240 грн.. Термін виконання замовлення до кінця грудня 2011 року. Крім цього, 01.11.2013 рокуміж сторонами було укладено угоду-замовлення на виготовлення плінтусу вартістю 21 500,00 грн. Позивачем проведено повний розрахунок за дверні блоки та плінтус у строки встановлені угодами. Проте, відповідач не виконав умови угод, зокрема дверні блоки виготовив лише 23.04.2014 року та після їх встановлення було виявлено значні недоліки: між дверною рамою і стіною утворилися щілини, дверна рама та дверне полотно різні за кольором. 10.11.2014 року відповідачу було направлено вимогу щодо усунення недоліків у виконаній роботі протягом 30 днів. Оскільки, на даний час дефекти не усунуті, позивач змушений був звернутись до суду з наведеним позовом, яким просив розірвати угоди-замовлення від 21.06.2011 року та від 01.11.2013 року, стягнути з відповідача на користь позивача сплачені 394 920,00 гривень за товар, стягнути з відповідача 100 000 моральної шкоди на користь Міністерства Оборони України. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги уточнили, повідомили суду, що за період розгляду справи в суді відповідач усунув недоліки щодо плінтусу, а саме встановив вигнутий плінтус. А тому, просили розірвати угоду-замовлення від 21.06.2011 року, стягнути з відповідача на користь позивача сплачені ним 373 420,00 гривень за товар, стягнути з відповідача 100 000 моральної шкоди на користь Міністерства Оборони України. В судовому засіданні відповідач, представник відповідача позовні вимоги заперечили в повному обсязі з посиланням на письмове заперечення. Крім цього, просили застосувати строк позовної давності до спірних правовідносин та в задоволенні позову відмовити. Беручи до уваги пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи судом встановлено. 24.12.2011 р. між сторонами укладено угоду-замовлення на виготовлення дверних блоків, відповідно до якої позивач замовив у відповідача 24 дверні блоки та зобовязався оплатити за них 373 240 грн. Угодою встановлено термін виконання замовлення до кінця грудня 2011 року (а.с.10). За виконання замовлення позивачем оплачено 125 000,00 грн. 30.06.2011 року, 50 000,00 грн. 08.11.2011 року, про що зазначено в угоді-замовлення на виготовлення дверних блоків (а.с.10). Станом на 23.04 2014 року позивач провів повний розрахунок за виготовлення та встановлення дверних блоків, що підтверджується розпискою від 23.04.2014 року (а.с.11). Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Згідно ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту. Позивач посилається на те, що відповідач не виконав умови угоди, зокрема дверні блоки виготовив лише 23.04.2014 року, однак, таке твердження спростовується копією після гарантійного обслуговування від 27.03.2014 року, з якого вбачається, що акт здачі дверних блоків першого та другого поверхів був складений 26.12.2011 року та 23.04.2014 року було проведено післягарантійне обслуговування, тобто з моменту виконання робіт уже закінчився гарантійний термін, який надається виробником (а.с.59). А отже, виготовлення дверних блоків 23.04.2014 року, як це зазначає позивач неможливе, оскільки, 27.03.2014 року(що передує вказаній позивачем даті) уже відбулось післягарнтійне обслуговування виробів. Окрім цього, позивач зазначає, що після встановлення дверних блоків було виявлено значні недоліки: між дверною рамою і стіною утворилися щілини, дверна рама та дверне полотно різні за кольором (а.с. 23-25). Відповідно до ст. 847 ЦК України підрядник зобов'язаний своєчасно попередити замовника: 1) про недоброякісність або непридатність матеріалу, одержаного від замовника; 2) про те, що додержання вказівок замовника загрожує якості або придатності результату роботи; 3) про наявність інших обставин, що не залежать від підрядника, які загрожують якості або придатності результату роботи. Відповідно до копії додатку №3 до угоди-замовлення від 21.06.2011 року, відповідач попередив позивача про те, що стіни в будинку не однакової товщини та погоджено із різною товщиною стін, що підтверджується підписом замовника (а.с.41). Щодо посилання позивача на те, що дверна рама і дверне полотно різні за кольором, то суд виходить з наступного. Відповідно до умов угоди-замовлення від 24.06.2011 року, а саме пункту опорядження виробів по взірцях виробника фарба 0104 по взірцю виробника дверей (фарба Італія) (а.с.10). Позивач самостійно вибрав специфічну італійську фарбу (код 0104) в античному стилі із виділеною структурою волокон (під старовину). Таким чином, відмінність відтінків між блоками та дверною рамою пояснюється своєрідністю кольору фарби, яка сама по собі не є звичайним типовим кольором. Відповідно до п. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповіднодо ст. 849 ЦК України замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору. Однак, відповідно до акту здачі дверних блоків першого та другого поверхів від 26.12.2011 року замовник прийняв виконану роботу, здійснив повну оплату замовлених дверних блоків і роботи щодо їх встановлення. Відповідно до ст. 852 ЦК України, якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором. За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Окрім цього, відповідачем здійснювалось післягарнтійне обслуговування виготовлених та встановлених дверних блоків по позиціях вказаних у акті від 27.03.2014 року, відповідно до якого роботу прийнято, претеній та зауважень немає зі сторони позивача, про що засвідчено підписом (а.с.59). В ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» вказано, що істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Позивач не довів суду наявність істотних недоліків товару, які б робили неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення. Разом з цим наявність проміжку між дверними блоками та стіною не вказує на істотність відступу від умов договору. При цьому позивачем не доведено тієї обставини, що зазначений проміжок є саме наслідком недоліків дверних блоків. Навпаки, в судовому засіданні було доведено, що відповідач попередив позивача про те, що стіни в будинку не однакової товщини та погоджено із різною товщиною стін, що підтверджується підписом замовника (а.с.41). Однак відповідно до п. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки). Крім цього відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Отже, повне виконання сторонами своїх зобов`язань (виготовлення дверних блоків та оплата замовлення) вже припинило спірний договір. Тому повторно не може бути припинено договір, який припинений його повним виконанням. В п. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Отже обов`язок доказування обставин спору покладено на сторони, які зобов`язані на основі визначених процесуальним законом засобів та способів доказування довести обґрунтування власної правової позиції. Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Позивач не довів перед судом ту обставину, що відповідачем значною мірою його було позбавлено того, на що він розраховував при укладенні договору. На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про розірвання угоди-замовлення від 21.06.2011 року, стягнення з відповідача на користь позивача сплачені ним 373 420,00 гривень за товар є необгрунтованими, безпідставними та такими що не підлягають до задоволення. Крім цього, відповідно до ст. ст. 863, 864 ЦК України до вимог щодо неналежної якості роботи, виконаної за договором підряду, застосовується позовна давність в один рік, а щодо будівель і споруд - три роки від дня прийняття роботи замовником. Якщо договором підряду або законом встановлений гарантійний строк і заява з приводу недоліків роботи зроблена у межах гарантійного строку, перебіг позовної давності починається від дня заявлення про недоліки. Якщо відповідно до договору підряду роботу було прийнято замовником частинами, перебіг позовної давності починається від дня прийняття роботи в цілому. Відповідно до акту після гарантійного обслуговування робота була прийнята позивачем 27.03.2014 року, а отже, встановлений ст. 864 ЦК України строк позовної давності на момент звернення до суду з позовом 07.04.2015 року закінчився. Частиною 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові. Що стосується вимоги про стягнення 100 000,00 грн. моральної шкоди на користь Міністерства Оборони України, то суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Однак, ні позивачем, ні його представником до матеріалів справи не долучено жодних доказів які б підтверджували заподіяння позивачу моральної шкоди відповідачем. Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обовязок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення. Суд сприяє сторонам в отриманні доказів, які вони не можуть отримати самостійно, однак, не наділений повноваженнями збирати докази самостійно. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] щодо відшкодування моральної шкоди є не обґрунтованими та не доведеними, а тому позов в цій частині не підлягає до задоволення. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є безпідставними, а тому не підлягають до задоволення. На підставі вищенаведеного, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 23, 599, 628, 633, 651, 837, 846, 847, 849, 852, 853, 863, 864 ЦК України,

Outcome: dismissed