Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання майна особистою приватною власністю, посилаючись на те, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] набули у спільну сумісну власність домоволодіння, що знаходиться за адресою: Чернівецька область, Сторожинецький район, с.Костинці, вул.Пальметна, № 9 (колишній № 467), як майно колишнього колгоспного двору, внаслідок чого кожен з них набув право власності на 1/3 частину домоволодіння. 20.09.2001 року виконавчий комітет Костинецької сільської ради видав свідоцтво про право власності на житловий будинок, яким посвідчив, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є в рівних частках власниками вищевказаного домоволодіння. Свідоцтво про право власності було видано під час перебування [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], у звязку з чим при відчуженні належної [PERSON] частки необхідно надати нотаріусу докази щодо визнання 1/3 житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами особистою приватною власністю позивача. Також позивачу необхідно встановити факт належності йому свідоцтва про право власності у звязку з помилкою у написанні по батькові позивача, а саме «Валеріянович» замість «Валерійович». Враховуючи вищевказані обставини, позивач просить встановити факт належності [PERSON] свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 20.09.2001 року виконавчим комітетом Костинецької сільської ради, яким посвідчено право власності [PERSON] на 1/3 частину житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: Чернівецька область, Сторожинецький район, село Костинці, вулиця Пальметна, № 9 (колишній № 467), та визнати 1/3 частину житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: Чернівецька область, Сторожинецький район, село Костинці, вулиця Пальметна, № 9 (колишній № 467) особистою приватною власністю [PERSON]. Позивач в судове засідання не зявився, його представник [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності позивача та його представника, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не зявилась, хоча була належним чином повідомлена про місце та час розгляду справи. Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України у\~разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наданих позивачем матеріалів та за письмовою згодою представника позивача ухвалити заочне рішення. В судовому засіданні судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] набули у спільну сумісну власність домоволодіння за адресою: Чернівецька область, Сторожинецький район, с.Костинці, вул.Пальметна, № 9 (колишній № 467), оскільки зазначене домоволодіння було майном колгоспного двору і станом на 15.04.1991 року зазначені особи були його членами, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Костинецької сільської ради від 05.02.2015 року № 106. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.6 постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно ч.1 ст.120 ЦК Української РСР (1963 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, а ч.2 ст.123 цього Кодексу визначає, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Таким чином, кожен з вказаних осіб набув право власності на 1/3 частину домоволодіння. 20.09.2001 року виконавчий комітет Костинецької сільської ради видав свідоцтво про право власності на житловий будинок, яким посвідчив, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є в рівних частках власниками домоволодіння, що знаходиться за адресою: Чернівецька область, Сторожинецький район, село Костинці, вулиця Пальметна, № 9 (колишній № 467). В даний час власником 2/3 частин домоволодіння, що належали [PERSON] та [PERSON], на підставі договору дарування частини житлового будинку від 08.12.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Сторожинецького районного нотаріального округу [PERSON] і зареєстрованого в реєстрі за № 5117, є [PERSON]. Інша 1/3 частина домоволодіння належить [PERSON] на підставі вищевказаного свідоцтва про право власності. З огляду на те, що свідоцтво про право власності було видано 20.09.2001 року, тобто вже під час перебування позивача в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] (дошлюбне прізвище «Богатирець»), що підтверджується відміткою на 10-й сторінці паспорта позивача, згідно якої 12.06.1998 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачкою в міському відділу РАЦС м.Чернівці, при відчуженні належної [PERSON] частки необхідно надати нотаріусу докази щодо визнання 1/3 житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами особистою приватною власністю позивача. За змістом ч.1 ст.24 КпШС України майно, яке належало кожному з подружжя до одруження є власністю кожного з них. Вказана норма, яка діяла на час припиненння існування колгоспних дворів та видачі свідоцтва про право власності, кореспондується з положеннями пункту 1 частини першої статті 57 Сімейного кодексу України, згідно яких особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу. Позивач набув право власності на 1/3 частину житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами ще в 1991 році як частку у майні колишнього колгоспного двору, тобто ще до шлюбу з відповідачкою, в 2001 році було лише посвідчено це право шляхом видачі відповідного свідоцтва, а тому згадане майно в контексті вищевказаних норм законодавства України є особистою приватною власністю позивача. Також суд встановлює факт належності [PERSON] вищезгаданого свідоцтва про право власності у звязку з помилкою у написанні по батькові позивача, а саме «Валеріянович» замість «Валерійович». Цей факт підтверджується довідкою виконавчого комітету Костинецької сільської ради від 05.02.2015 року № 107. З наведених вище підстав суд дійшов висновку,\~\~що позов підлягає задоволенню.\~\~\~\~\~

Outcome: approved