Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до Оріхівського районного суду Запорізької області із заявою, в якій просив встановити факт родинних відносин та [PERSON], померлим 02.08.2015 року, а саме факт того, що померлий був двоюрідним дядьком заявника. Заява обґрунтована тим, що в позасудовому порядку заявник не має можливості встановити цей факт через втрату документів про реєстрацію відповідних актів цивільного стану, однак це необхідно йому для оформлення прав на спадщину, що залишилась після смерті [PERSON] В судовому засіданні заявник та його представник [PERSON] заяву підтримали, пославшись на обставини та норми права, зазначені у заяві. Заінтересована особа - Пята запорізька державна нотаріальна контора, явку представника в судове засідання не забезпечила, подала заяву, в якій зазначила, що нотаріальна контора не може бути відповідачем у справах про захист спадкових справ, оскільки спір не стосується її прав та обовязків, а також у неї відсутня юридична заінтересованість в результаті вирішення спору. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши законодавство, що регулює відповідні правовідносини, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії І-ЖС № 363490, виданим Яснополянською сільською радою Оріхівського району Запорізької області 30.06.1973 року. Батько заявника, [PERSON], був сином [PERSON], який, відповідно, був дідом заявника. Дід заявника, [PERSON], був сином [PERSON], який, відповідно, був прадідом заявника. Крім діда заявника, [PERSON], у [PERSON] був інший син [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії ЯЩ № 712303, виданим Комишуваським бюро ЗАГС 06.06.1950 року. Таким чином, дід заявника [PERSON] та [PERSON] були рідними братами. Крім зазначених документів, факт споріднення [PERSON] та [PERSON] як рідних братів підтвердили також допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які пояснили що за життя [PERSON] та [PERSON] знали їх обох, тривалий час спілкувались з ними, бачили, що вони називали і ставились один до одного як рідні брати. [PERSON], син [PERSON], народився 02.01.1948 року, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії УК № 158490, виданим Копанівською сільською радою Комишуваського району Запорізької області 28.01.1948 року. Таким чином, батько заявника, [PERSON], та [PERSON], були синами рідних братів [PERSON] та [PERSON], а тому, відповідно, знаходились у кровному спорідненні як двоюрідні брати. З наведеного випливає, що по відношенню до заявника, [PERSON], [PERSON] був двоюрідним братом батька заявника [PERSON], тобто двоюрідним дядьком заявника. Зазначений факт підтверджується не лише наданими суду документами, а сукупністю інших, в тому числі непрямих доказів: показаннями свідків, безспірним володінням заявником документами, що мають значення для справи. Заперечення заінтересованої особи суд не бере до уваги, оскільки вони стосуються участі нотаріуса у справах позовного провадження. У справах окремого провадження підстави залучення заінтересованих осіб не є тотожними підставам визначення відповідачів у справах позовного провадження. При цьому суд бере до уваги пояснення представника заявника щодо того, що місцем відкриття спадщини за померлим [PERSON] є територія, на яку поширюється юрисдикція Пятої державної нотаріальної контори м. Запоріжжя, і в разі встановлення факту родинних відносин заявник буде звертатись із заявою про прийняття спадщини. Стаття 256 ЦПК України передбачає право суду встановлювати факти, що мають юридичне значення. Разом із тим це можливо за наявності певних умов, а саме: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення; 2) встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ч. 6 ст. 235 та ч.4 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved