Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Ленінська районна у місті Дніпропетровську рада, про усунення перешкод в користуванні нежилим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона, [PERSON], є власником квартири [ADDRESS]. При цьому, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] (далі - Відповідач). Таким чином, квартири сторін знаходяться на одному поверсі, вони є сусідніми і їхні квартири виходять у спільний коридор загального користування на одній площадці. Далі позивач вказує, що на початку 2014 року відповідачем самовільно, без отримання будь-яких дозволів та погоджень, було встановлено перегородку у загальному коридорі, якою відповідач відділив вхід до своєї квартири. Окрім цього, позивач вказує, що вказана перегородка є суцільнометалевою з металевими дверима, і встановлена впритул до її вхідних дверей, при цьому, було знято її дверний дзвінок і тепер при відкритті своїх дверей вони вдаряються об перегородку відповідача, а відкрити одразу двоє дверей до своєї квартири та в перегородці взагалі неможливо. У зв'язку з чим позивач змушена звернутися до суду та просити суд усунути перешкоди в користуванні нежилим приміщенням загального користування на сьомому поверсі в будинку [ADDRESS] в м. Дніпропетровську, шляхом зобов'язання [PERSON] провести знесення за власний рахунок самовільно встановленої металевої перегородки з металевими дверима на сьомому поверсі в коридорі житлового будинку [ADDRESS] в м. Дніпропетровську, шляхом її демонтажу та після знесення перегородки привести за власний рахунок місце загального користування в коридорі сьомого поверху житлового будинку [ADDRESS] в м. Дніпропетровську у відповідність до технічної документації будинку, та всі судові витрати покрасти на відповідача. Позивач (її представник) під час розгляду справи в відкритому судовому засіданні позов підтримали, у судових дебатах участі не приймали, надали суду заяву в якій просять завершити розгляд справи у їх відсутність, позов задовольнити. Відповідач під час розгляду справи у відкритому судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, у судових дебатах участі не приймав, адже в судове засідання з цього приводу не з'явився, про день та час проведення судового засідання сповіщався належним чином, про що свідчить його підпис в повідомленні про ознайомлення про час та місце розгляду даної цивільної справи по суті, причини своєї неявки суду не повідомив (а.с.36). Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради, у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином, надала суду заяву в якій просить слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити позов на підставі доказів та матеріалів справи. Суд, з'ясувавши обставини справи, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Так судом встановлені наступні обставини справи та визначені виниклі відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі - продажу від 13.09.2012 року, посвідченого Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в державному реєстрі правочинів за № 35261451, на праві приватної власності квартира [ADDRESS] у м. Дніпропетровську належить позивачеві [PERSON] (а.с.6-8). Судом також встановлено, а сторонами визнано, що відповідачем [PERSON] було самовільно встановлено металеву перегородку у загальному коридорі на сьомому поверсі житлового будинку [ADDRESS] в м. Дніпропетровську. Матеріалами даної цивільної справи підтверджено, що відповідачу було направлено припис КП «Житлово-експлуатаційне підприємство № 25» Дніпропетровської міської ради, про необхідність здійснити в строк до 15 лютого 2014 року демонтаж такої самовільно встановленої металевої перегородки в загальному коридорі на сьомому поверсі житлового будинку [ADDRESS] в м. Дніпропетровську (а.с.12). Судом встановлено, що адміністративною комісією виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за № 175 від 26.03.2014 року, відповідно до якої на відповідача - [PERSON] було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 (сімнадцять) грн. 00 коп. за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ст. 150 КУпАП. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до вимог ст. 380 ЦК України, житловий будинок є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Відповідно до п. 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень у будинку. Допоміжні приміщення (кладочки, сараї і т.п.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Згідно ч. 2 ст. 382 ЦК України власникам квартир у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування. Згідно Положення про систему технічного обслуговування, ремонту і реконструкції житлових будівель у містах і селах України, затверджений наказом Держжитлокомунгоспу від 31.12.1991р. № 135, допоміжні приміщення (вестибюлі, перехідні шлюзи, поза квартирні коридори, колясочні, тощо) призначені для забезпечення експлуатації будинку чи побутового і культурного обслуговування населення. Використання цих приміщень для власних цілей будь-яким мешканцем зачіпає інтереси інших мешканців. Відповідно до п. 1.4.1. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, затверджених в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Отже, в судовому засіданні встановлено, що відповідач всупереч вказаних вимог матеріального закону, без отримання дозволу органів місцевого самоврядування та експлуатуючої будинок організації, незаконно встановив металеву перегородку в коридорі загального користування на сьомому поверсі житлового будинку [ADDRESS] в м. Дніпропетровську, чим створив позивачу перешкоди в користуванні належним їй майном. Відповідно до п. 7 ст. 376 ЦК України якщо проведення перебудови є неможливим або особа, яка здійснила будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила будівництво. За вказаних обставин та вимог матеріального закону суд доходить висновку, про обґрунтованість вимог позивача та необхідність усунути перешкоди в користуванні нежилим приміщенням загального користування на сьомому поверсі в будинку [ADDRESS] в м. Дніпропетровську, шляхом зобов'язання [PERSON] провести знесення за власний рахунок самовільно встановленої металевої перегородки з металевими дверима на сьомому поверсі в коридорі житлового будинку [ADDRESS] в м. Дніпропетровську, шляхом її демонтажу та після знесення перегородки привести за власний рахунок місце загального користування в коридорі сьомого поверху житлового будинку [ADDRESS] в м. Дніпропетровську у відповідність до технічної документації будинку, та всі судові витрати покрасти на відповідача. Також відповідно до приписів ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. (двісті сорок три) грн. 60 коп. На підставі викладеного і

Outcome: approved