Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 09 жовтня 2013 року уклав договір позики з відповідачем [PERSON], згідно якого він надав останньому грошові кошти в національній валюті в сумі 140000 грн. Згідно вимоги про повернення боргу позивач вказав для відповідача граничний термін повернення позики 09 жовтня 2014 року. Проте, на даний час своє зобов'язання щодо повернення позики відповідач не виконав, чим порушив умови договору. Зазначає, що у добровільному порядку [PERSON] не бажає повернути суму боргу, а усі вимоги до нього щодо належного та своєчасного виконання зобов'язання відповідачем проігноровані. На підставі наведеного просить суд, стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу за договором позики в розмірі - 140000 грн. та судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав із підстав зазначених у позовній заяві, просив суд позов за довольнити. Представник відповідача в дане судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву з проханням розгляд справи відкласти у зв'язку з відсутністю змоги з'явитися в судове засідання через хворобу та на підтвердження вказаної обставини доказів не надав. В попередніх судових засіданням представник відповідача позов не визнавав, вказував, що договір позики між [PERSON] та [PERSON] 09.10.2013 року не укладався та відповідачем не підписувався. Просив відмовити в задоволенні позову повністю. Заслухавши пояснення представника позивача, беручи до уваги пояснення представника відповідача у попередніх засіданнях, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. За змістом ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 09 жовтня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до умов якого, позикодавець (позивач) надав позичальнику (відповідачу) позику в національній валюті України в сумі 140000 грн., а позичальник зобов'язувався повернути надані грошові кошти в строк, порядку та на умовах, передбачених даним Договором. ( а.с. 3). Пунктом 4 Договору позики встановлено, що грошові кошти передаються в момент підписання даного договору. Підписання даного договору підтверджує факт отримання грошових коштів позичальником та не потребує додаткового оформлення іншими документами. Згідно п. 5 Договору позики, позика підлягає поверненню повністю в строк до 09 жовтня 2014 року. Згідно із ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Однак, зобов'язання за вказаним договором відповідач [PERSON] не виконав, грошові кошти до теперішнього часу не повернув. Під час судового розгляду справи за клопотанням представника відповідача судом було призначено судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої було поставлено питання, чи виконаний підпис на договорі позики власноруч [PERSON] чи іншою особою в графі «Позичальник» та чи виконано рукописний текст «[PERSON]» [PERSON] чи іншою особою в графі «Позичальник» договору позики від 09 жовтня 2013 року (а.с. 73-74). З висновку експерта Волинського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 2877 від 09.02.2017 року вбачається, що підпис розміщений у графі «Позичальник:» в договорі позики від 09 жовтня 2013 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] - ймовірно, виконаний [PERSON] (а.с. 86-91). Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 60 ЦПК України). Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Враховуючи наведене, та ту обставину, що сторона відповідача не надала належних та допустимих доказів на обґрунтування заперечення проти позову, беручи до уваги висновок експерта, суд приходить до висновку, що позов підставний на підлягає до задоволення. Таким чином, з відповідача слід стягнути в користь позивача борг за договором позики в сумі 140000 грн. та відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати в розмірі 1400 грн. На підставі ст.ст. 526, 1047, 1048, 1049 ЦК України,

Outcome: approved