Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON], Плотичанської сільської ради Козівського району Тернопільської області, згідно якого просить визнати за [PERSON] право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,3065 га., кадастровий номер [NUMBER] та площею 0,2294 га., кадастровий номер [NUMBER], що розташовані на території Плотичанської сільської ради Козівського району Тернопільської області, які належали [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 29.08.2002 року. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що після смерті батька позивача - [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,3065 га. та 0,2294 га. Після смерті спадкодавця позивач у належному порядку та в строк прийняла спадщину, оскільки була зареєстрована та проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини у [ADDRESS] Приватним нотаріусом Боднарук Н.М. [PERSON] було відмовлено у оформленні спадщини після смерті батька у зв'язку із втратою державного акта на вищевказані земельні ділянки, що підтверджується листом, а тому позивач змушена звернутись до суду з даним позовом. В судове засідання [PERSON] та її представник не з'явилися, подали клопотання, згідно яких позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять справу розглядати за їх відсутності (а.с.37-38). Відповідач[PERSON] у судове засідання не з'явилась, подала клопотання про розгляд цивільної справи за відсутності відповідача, визнання позову відповідачем, згідно якого позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить справу розглядати без її присутності (а.с.34). Представник відповідача Плотичанської сільської ради Козівського району Тернопільської області у судове засідання не з'явився, подав до суду відзив на позов, відповідно до якого не заперечує щодо задоволення позовних вимог [PERSON], просить справу розглядати без його участі (а.с.39). Визнання позову відповідачами не суперечить закону і не порушує чиї-небудь права або законні інтереси. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, тому відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.2 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що батьком позивача [PERSON] був [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 24.07.1974 року (а.с.13). [PERSON] помер [INFO] року у с.Плотича Козівського району Тернопільської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.10.2005 р. (а.с.11). Спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] становить земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,3065 га., кадастровий номер [NUMBER] та площею 0,2294 га., кадастровий номер [NUMBER], що розташовані на території Плотичанської сільської ради Козівського району Тернопільської області та належали спадкодавцю на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 29.08.2002 року (а.с.19-25). Після смерті [PERSON] позивач в належному порядку та у строк прийняла спадщину, оскільки була зареєстрована та проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини по [ADDRESS], що підтверджується довідкою Плотичанської сільської ради Козівського району Тернопільської області від 12.07.2016 року № 163 (а.с.15). Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку втрачено, що підтверджується оголошенням в газеті «Вільне слово» №33 (7401) від 12.08.2016 року (а.с.18). Приватним нотаріусом Козівського районного нотаріального округу Боднарук\~Н.М. 17.08.2016 року позивачу було відмовлено в оформленні спадкового майна у зв'язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, що належало спадкодавцю [PERSON] (а.с.12). Таким чином, оформлення спадщини в нотаріальній конторі є неможливим, втрата оригіналів документів є підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину та є перешкодою в реалізації права на спадкування, тому позивач змушена звернутися до суду з даним позовом, оскільки в даному випадку визнання права власності на земельну ділянку можливе лише в судовому порядку. Видача державних актів на право власності на земельні ділянки та дублікатів державних актів здійснювалась на підставі Постанови КМУ № 1021 від 09.09.2009 року «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі», яка втратила чинність з 01.01.2013 року на підставі Постанови КМУ № 1051 від 17.10.2012 року. Вказані вище обставини учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.10, 212 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності зі ст.ст.1217, 1220, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, відповідно до ст.1261 ЦК України позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька, відмови від прийняття спадщини не заявляла, в належному порядку прийняла спадщину. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За таких обставин, враховуючи, що позивач прийняла спадщину в належному порядку, а також те, що інших спадкоємців, які б прийняли спадщину немає, ніхто не оскаржує її право на спадщину, виходячи з приписів п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, суд вважає, що це право підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання права власності. Відтак, за встановлених обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, а тому такі підлягають до задоволення.

Outcome: approved