Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з відповідачем у справі він перебуває у зареєстрованому шлюбі з 22.09.2001. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне подружнє життя у них не склалося, у зв`язку з чим наразі вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. За його позовною заявою до відповідача в провадженні Сєвєродонецького міського суду знаходиться справа № 428/6385/18 про розірвання шлюбу. Неповнолітні діти залишаються жити з відповідачем. За час шлюбу за спільні кошти позивач разом з відповідачем придбали наступне нерухоме майно: 1.Житловий будинок з надвірними побудовами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , вартість якого становила 12 508, 00 грн. 2.Земельні ділянки для обслуговування житлового будинку відповідно до державних актів №№ 523489, 523488, 523487 та 523486, що також є спільною власністю подружжя. 3.Квартира [ADDRESS] , вартість якої становила 34 284, 32 грн. У зв`язку з наявністю спору про поділ майна позивач вимушений звернутись до суду із вимогами про поділ зазначеного вище майна та визнання права особистої приватної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини. У судовому засіданні встановлено, що згідно з копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 22.09.2001 Нижньодуванською селищною радою Сватівського району Луганської області [PERSON] та [PERSON] одружились 22 вересня 2001 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 9. Прізвища після одруження: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 12.05.2011 та серії [NUMBER] від 30.11.2005. Згідно з копією договору купівлі-продажу житлового будинку серії ВКА № 867272/р 3874 від 09.11.2007, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Сердюк Н.І., зареєстрованого у реєстрі за № 3874, [PERSON] та [PERSON] є власниками домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності по 1/2 частки. Згідно з рішенням Сиротинської селищної ради від 09.02.2018 в смт. Метьолкіне перейменована вулиця Щорса на вулицю Квіткова. Згідно з копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 07 жовтня 2011 року [PERSON] на підставі рішення 50 сесії 5 скликання Сиротинської селищної ради від 15.10.2010 року № 20 є власником земельної ділянки площею 0,0221 га. Земельна ділянка розташована: [ADDRESS] . Цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства. Згідно з додатком до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , список співвласників земельної ділянки: [PERSON] та [PERSON] . Згідно з копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 07 жовтня 2011 року [PERSON] на підставі рішення 50 сесії 5 скликання Сиротинської селищної ради від 15.10.2010 року № 20 є власником земельної ділянки площею 0,1500 га. Земельна ділянка розташована: [ADDRESS] . Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Згідно з додатком до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , список співвласників земельної ділянки: [PERSON] та [PERSON] . Згідно з копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 07 жовтня 2011 року [PERSON] на підставі рішення 50 сесії 5 скликання Сиротинської селищної ради від 15.10.2010 року № 20 є власником земельної ділянки площею 0,0221 га. Земельна ділянка розташована: [ADDRESS] . Цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства. Згідно з додатком до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , список співвласників земельної ділянки: [PERSON] та [PERSON] . Згідно з копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 07 жовтня 2011 року [PERSON] на підставі рішення 50 сесії 5 скликання Сиротинської селищної ради від 15.10.2010 року № 20 є власником земельної ділянки площею 0,1500 га. Земельна ділянка розташована: [ADDRESS] . Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Згідно з додатком до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , список співвласників земельної ділянки: [PERSON] та [PERSON] . Згідно з договором купівлі-продажу квартири від 14.09.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Кутовою К.О., [PERSON] є власником (1/1 частка) квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права власності на майно набуте подружжям за час шлюбу. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України, Цивільного кодексу України. Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, підписаної від імені України 09 листопада 1995 року та ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] , домоволодіння з надвірними побудовами, розташоване за адресою: [ADDRESS] та земельні ділянки для обслуговування житлового будинку відповідно до державних актів №№ 523489, 523488, 523487, 523486 були придбані сторонами в період перебування у шлюбі, а тому, згідно з нормами діючого законодавства, є об`єктом права спільної сумісної власності та їх частки є рівними. Водночас, судом встановлено, що до ухвалення судового рішення сторонами досягнуто згоди щодо поділу майна подружжя, тобто, що квартира [ADDRESS] , належить позивачу [PERSON] , домоволодіння з надвірними побудовами, розташоване за адресою: [ADDRESS] належить відповідачу [PERSON] , а також земельні ділянки для обслуговування житлового будинку відповідно до державних актів №№ 523489, 523488, 523487, 523486 належать відповідачу [PERSON] , що не заперечує відповідач. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, крім того визнані відповідачем, у зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору № 6 від 07.09.2018 року у сумі 704,80 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Разом з тим, суд враховує, що позивач, звертаючись до суду з позовом, просив судові витрати покласти на нього, а тому вважає за можливе не стягувати судові витрати з відповідача та залишити їх за рахунок позивача.

Outcome: approved