Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

[PERSON], діючи на підставі довіреності в інтересах [PERSON], звернувся до суду з позовною заявою про визнання договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки недійсними, витребуванні вказаного майна з чужого незаконного володіння. В позовній заяві зазначено, що 8 грудня 2015 р. приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] посвідчила договори купівлі-продажу будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: м. Запоріжжя, вул. Броньова, 3 / вул. Академіка Карпинського, 14, укладені між [PERSON] та батьком позивача [PERSON], який помер 1 листопада 2015 р., тобто до укладення вказаних договорів. 26 січня 2016 р. вказані будинок та земельна ділянка договорами купівлі-продажу, посвідченими приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] продала [PERSON]. Вважаючи, що договори купівлі-продажу будинку та земельної ділянки від 8 грудня 2015 р. суперечать цивільному законодавству, позивач просить суд визнати ці договори недійсними, витребувати від [PERSON] на користь позивача будинок та земельну ділянку, розташованих за адресою: м. Запоріжжя, вул. Броньова, 3 / вул. Академіка Карпинського, 14. Позивач та її представник в судове засідання не зявились, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідачі, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не зявились, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали, в звязку з чим суд у відповідності зі ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого представник позивача не заперечує. Треті особи в судове засідання не зявились, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За відомостями з Реєстру прав власності на нерухоме майно житловий будинок за адресою: м. Запоріжжя, вул. Броньова, 3 / вул. Академіка Карпинського, 14, на підставі свідоцтва на право власності на жилий будинок, виданого 7 червня 2000 р. Запорізьким міськжилуправлінням (а.с. 68 т.1); свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 12 вересня 2012 р. державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори (а.с. 70 т.1), належав [PERSON]. (а.с. 14-15 т.1) За відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка площею 0,0529 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Броньова, 3 / вул. Академіка Карпинського, 14, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 5 вересня 2007 р. Запорізьким міським управлінням земельних ресурсів; свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 14 вересня 2012 р. державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори, належала [PERSON]. (а.с. 116 т.1) Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер 1 листопада 2015 р. (а.с. 11 т.1) Копією свідоцтва про народження встановлено, що позивач [PERSON] є дочкою [PERSON] (а.с. 10 т.1), в установлений законом строк звернулась у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. (а.с. 12 т.1) Договорами купівлі-продажу, посвідченими 8 грудня 2015 р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] продав, а [PERSON] придбала житловий будинок та земельну ділянку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Броньова, 3 / вул. Академіка Карпинського, 14. (а.с. 60-61, 116 т.1) Вказані договори підлягають визнанню недійсними з наступних підстав. У відповідності зі ст. 203 ч.1 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно зі ст. 316 ч.1, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 25 ч.4 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. В судовому засіданні встановлено, що власник зазначених вище житлового будинку та земельної ділянки [PERSON] помер 1 листопада 2015 р., в звязку з чим його цивільна правоздатність припинена. У відповідності зі ст. 215 ч.1 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Оскільки укладені 8 грудня 2015 р. договори купівлі-продажу вказаних житлового будинку та земельної ділянки суперечать положенням ст. 25 ч.4 ЦК України, вони підлягають визнанню недійсними відповідно до ст. 215 ч.1, 203 ч.1 ЦК України. Згідно зі ст. 216 ч.1, 5 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Однак в судовому засіданні встановлено, що договорами купівлі-продажу, посвідченими 29 січня 2016 р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] продала, а [PERSON] придбала житловий будинок та земельну ділянку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Броньова, 3 / вул. Академіка Карпинського, 14. (а.с. 126-127, 31 т.1) В звязку з відчуженням набувачем спірного майна третій особі позивачем подано віндикаційний позов про витребування майна від добросовісного набувача. Розглядаючи ці позовні вимоги, суд приймає до уваги наступне. Згідно зі ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до ст. 388 ч.1 п.3 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача, зокрема у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що спірні квартира та земельна ділянка, які належали [PERSON], були відчужені після його смерті, подалі вказане майно набувачем відчужено третій особі, це майно підлягає витребуванню на користь позивача, яка є спадкоємцем першої черги після смерті власника майна. При цьому суд приймає до уваги, що згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК. З наведених підстав суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути витрати на сплату судового збору в сумі по 275 грн. 60 коп.

Outcome: approved