Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вище вказаним позовом, відповідно до якого просив: - стягнути з Управління ДАІ УМВС України в Кіровоградській області та Головного управління Державної казначейської служби України в Кіровоградській області на свою користь, за рахунок коштів державного бюджету, майнову шкоду в розмірі 5000 грн.; - стягнути з Управління ДАІ УМВС України в Кіровоградській області та Головного управління Державної казначейської служби України в Кіровоградській області на свою користь, за рахунок коштів державного бюджету, моральну шкоду в розмірі 10000 грн.; - стягнути з Управління ДАІ УМВС України в Кіровоградській області та Головного управління Державної казначейської служби України в Кіровоградській області на свою користь, за рахунок коштів державного бюджету, витрати на правову допомогу у розмірі 500 грн. На обґрунтування позову зазначено, що 17.11.2014 року відносно позивача інспектором ДПС взводу ДПС ВДАІ з обслуговування міста Кіровограда був складений протокол про адміністративне правопорушення п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 11.02.2015 року Ленінським районним судом міста Кіровограда за наслідками розгляду матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON], його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5780 грн. Постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 20.05.2015 року постанову Ленінського районного суду міста Кіровограда від 11.02.2015 року скасовано, а адміністративну справу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - провадження закрито за відсутності складу адміністративного правопорушення. Отже, враховуючи вище викладене вважає, що йому такими діями завдано майнову та моральну шкоду. Майнова шкода полягає у витратах на правову допомогу, понесених ним у зв'язку з необхідністю відновлення свою невинуватість, неправомірне притягнення його до адміністративної відповідальності та застосування до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу, а також незаконність дій працівників ДАІ. Після прийняття незаконної постанови Ленінським районним судом міста Кіровограда, він змушений був звернутись до адвоката за правовою допомогою. Загальна сума майнової шкоди у вигляді витрат на правову допомогу складає 5500 грн. Моральна шкода, яку позивач оцінює у 10000 грн., полягає у приниженні його честі та гідності шляхом незаконного звинувачення у правопорушенні, якого він не скоював, шляхом неповаги з боку працівників ДАІ, яка виявлялась у зухвалій поведінці відносно нього, незаконному затриманні на місці зупинення протягом двох годин без будь-яких на те заокнних причин. Все це призвело до стресу, знервованості, поганого самопочуття, безсоння, перевтоми та порушило його звичайний спосіб життя. В зв'язку з тим, що порядок розподілу судових витрат КУпАП не визначено, позивач змушений був звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити посилаючись на обставини, що в ньому викладені. Представник Головного управління Державної казначейської служби України в Кіровоградській області в судовому засіданні заперечила проти позовних вимог, посилаючи на надані письмові заперечення, просила відмовити в його задоволенні (а.с. 48-51).Зазначала, що управління не є учасником спірних правовідносин, виконуючи свої повноваження не здійснювало будь-яких протиправних або незаконних дій відносно позивача, його право та охоронюваних законом інтересів не порушувало. Таким чином, позивач дійшов хибних висновків щодо залучення в якості відповідача у даній справі. Головного управління Державної казначейської служби України в Кіровоградській області, оскільки управління приймає участь, як орган який виконує судові рішення згідно Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету від 03.08.11 р. № 845. Представник Управління ДАІ УМВС України в Кіровоградській області в судовому засіданні заперечив проти позову, просив відмовити в його задоволенні, вказав, що Управління ДАІ УМВС України в Кіровоградській області перебуває на стадії ліквідації (а.с. 54-56). Згідно до письмових заперечень зазначав, що позивач стверджує, що матеріальна шкода спричинена йому незаконним притягненням до адміністративної відповідальності, проте ці твердження не можуть бути враховані судом, як доказ, оскільки позивачем не надано жодного розрахункового документу (фіскальний чек, квитанція) понесених ним витрат та не зазначено, як саме пов'язані вказані витрати із складанням відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. Вважає, що таким чином, позивач намагається відшкодувати понесені з його слів витрати матеріального характеру за рахунок державного бюджету. Визначаючи розмір, як моральної так і матеріальної шкоди, позивачем не надано до суду розрахунок завданої шкоди з аргументацією її визначення, не доведено причинно-наслідковий зв'язок між дією та шкодою, яка на думку позивача була йому завдана, не зазначено в чому саме полягає моральна шкода, не надано жодних доказів щодо спричинення йому відповідної шкоди. Вважає, що [PERSON] у встановленому законом порядку не доведено та не надано до суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували отримання ним моральної та матеріальної шкоди спричиненої йому протиправними або незаконними діями чи бездіяльністю правоохоронних органів, зокрема працівників УДАІ УМВС України в Кіровоградській області. Прокурор прокуратури Кіровоградські області в судовому засіданні також заперечила проти задоволення позову. Згідно наданих письмових заперечень вказала, що Державтоінспекція є головним органом на який покладається забезпечення безпеки дорожнього руху в Україні, що входить до системи органів Міністерства внутрішніх справ України. Державтоінспекція Міністерства внутрішніх справ України не відноситься ні до органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, та ні до органів досудового розслідування, прокуратури і суду за обставинами винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України. Крім того, не підлягає відшкодуванню шкода і на загальних підставах, передбачених ст. 1176 ЦК України, оскільки в цій статті не передбачено відповідальності за притягнення до адміністративного стягнення у вигляді штрафу та за умови закриття адміністративного провадження. Таким чином, вважає, що вимоги позивача про стягнення майнової шкоди та витрати на правову допомогу необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню (а.с. 57-60). Суд заслухавши думку учасників процесу, прокурора, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно до протоколу про адміністративне правопорушення 17.11.2014 року о 11:15 год. в м. Кіровограді по вул. В.Перспективна, [PERSON] керував автомобілем «Мерседес», д.н. [NUMBER], з ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини), від продуття алкотестера «Драгер» та проходження медичного огляду в Кіровоградському обласному наркологічному диспансері та визначення стану алкогольного сп'яніння в присутності двох свідків, чим вчинив порушення вимоги 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП України (а.с. 13). 11.02.2015 року постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП України про адміністративні правопорушення і накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 340 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5780 грн.(а.с. 6-8). 20.05.2015 року постановою апеляційного суду Кіровоградської області постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11.02.2015 року, якою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасовано, а адміністративну справу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - провадження закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення (а.с. 9-12). Згідно до договорів та додаткових угод до договорів, квитанцій, позивачем витрачено на правову допомогу щодо розгляду матеріалів про притягнення його до адміністративної відповідальності 500 грн. за договором про надання правової допомоги від 08.12.2014 року, а саме за: консультацію - 100 грн., консультацію та допомога при складанні заперечень на протокол - 200 грн., консультацію - 100 грн., консультацію та допомога при складанні клопотання - 100 грн.; за договором № 6 про надання правової допомоги від 18.03.2015 року 4000 грн., які складаються з: консультації - 100 грн., підготовки письмового клопотання про допит свідків - 100 грн., підготовки письмового заперечення проти допиту свідка - 100 грн., підготовки письмового клопотання про витребування документів та доказів - 300 грн., підготовки додаткових письмових пояснень враховуючи пояснення свідка - 400 грн., безпосередньої участі у розгляді справи: участь у судових засіданнях у кількості - 5 засідань, тривалістю від 1-ї до 2-х год. (надання усних пояснень, заперечень, клопотань, поточних консультацій, участь у допиті свідків, ознайомлення з матеріалами справи, отримання постанови суду), довготривалість - 3000 грн.; за договором № 5 про надання правової допомоги від 17.02.2015 року - 500 грн., які складаються з: ознайомлення з матеріалами справи - 200 грн., складання апеляційної скарги - 300 грн. (а.с. 19, 20, 21, 22, 23, 24). За підготовку даної позовної заяви про стягнення майнової та моральної шкоди, консультації згідно до договору про надання правової допомоги від 25.05.2016 року позивачем сплачено - 500 грн. (а.с. 16, 17). Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Органи Державної автомобільної інспекції є органами державної влади і, відповідно, їх діяльність має підпорядковуватись вимогам наведеної норми Конституції та вимогам чинного законодавства України. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Згідно до положень ст.ст.1, 2, 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» №266/94-ВР від 01.12.1994 року, підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного накладення штрафу у випадку закриття справи про адміністративне правопорушення. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає за умови, що така шкода була завдана незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду. Відповідно до ст.101 п.1, ст.103 КПК України органами дізнання є міліція, на яку покладається вжиття необхідних оперативно-розшукових заходів з метою виявлення ознак злочину і осіб, що його вчинили. Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає такої процесуальної стадії, як дізнання. Органи, уповноваженні на складання протоколів про адміністративне правопорушення і прийняття рішення за результатами їх розгляду, не являються органами дізнання. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України. Відповідно до цієї норми обов'язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 травня 2016 року у справі № 6-440цс16. Позивач своє право на відшкодування шкоди за рахунок держави обґрунтовував незаконністю дій інспектора ДПС взводу ДПС ВДАІ з обслуговування міста Кіровограда щодо складання адміністративного протоколу, вимоги щодо відшкодування шкоди внаслідок незаконного накладення судом адміністративного стягнення позивачем не заявлялися. Виходячи з положень ст.ст. 15,16 ЦПК України та ст.17, 18 КАС України вимоги про визнання незаконними дій інспектора ДПС взводу ДПС ВДАІ щодо складання адміністративного протоколу розглядаються в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства. На час розгляду позову про відшкодування шкоди такий факт в порядку адміністративного судочинства не встановлений, а рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб вважаються правомірними, поки не встановлено протилежне. Саме по собі закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення не є безумовною підставою для відшкодування шкоди. Відповідно до ч.1 ст.1176 ЦК України незаконне накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу не є підставою для відшкодування шкоди, штраф на позивача відповідачами не накладався. Враховуючи вище викладене, суд в межах обґрунтування позову дійшов висновку про те, що у випадку завдання матеріальної і моральної шкоди незаконними діями працівників Управління ДАІ УМВС України в Кіровоградській області при складанні протоколів, розгляді справ про адміністративні правопорушення, положенняст.1176 ЦК України і ст.ст.1, 2, 3 Закону України від 01.12.1994 р. «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», не застосовуються, оскільки посадова особа ДАІ, яка складала адміністративний протокол та прийнята постанову, діяла не як орган дізнання, а як посадова особа органу державної влади, уповноважена для розгляду справ про адміністративні правопорушення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed