Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а. с. 4-5). Позивач у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 08 липня 2013 року у м. Дніпропетровську відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Деу», д/н, [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та мотоцикла «Хонда», д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Винуватцем даної дорожньо-транспортної пригоди за рішенням суду був визнаний [PERSON] Вартість відновлювального ремонту, належного позивачу мотоцикла відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження становить 35 000,66 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована не була, позивачу не було відшкодовано завдані внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди матеріалі збитки, у зв'язку з чим [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд стягнути з на його користь з відповідача матеріальну шкоду у сумі 35 001,66 грн., 800,00 грн. в рахунок повернення витрат за проведення автотоварознавчого дослідження, 5 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а також витрати по сплаті судового збору у сумі 601,62 грн. (а. с. 4-5). Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштової кореспонденції суду за адресою місця реєстрації відповідача (а. с. 59, 66), про причини неявки суду не повідомив. За викладених обставин суд, відповідно до ч. 1, 2 ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, судом були встановлені наступні факти. Згідно з постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2013 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 08 липня 2013 року за участю автомобіля «Деу», д/н, [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та мотоцикла «Хонда», д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] (а. с. 9). Судом встановлено, що [PERSON] є власником мотоцикла «Хонда», д/н [NUMBER], що підтверджується матеріалами справи (а. с. 22 на звороті). З висновку експерта № 173/13 по кримінальному провадженню № 12013040030000743, складеного 08 серпня 2013 року судовим експертом Пилипенком А.І., вбачається, що вартість матеріальний збиток, спричинений власнику мотоциклу «Хонда», д/н [NUMBER], внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 12 284,15 грн. (а. с. 10-30). Вартість проведення даного дослідження складає 800,00 грн. (а. с. 31). Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані нормами Цивільного Кодексу України. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Зокрема збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Частиною 1 ст. 1192 встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її внатурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Оцінюючи дослідженні у судовому засіданні докази у їх сукупності щодо вимог позивача до відповідача стосовно відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням належного [PERSON] мотоциклу «Хонда», д/н [NUMBER], внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 08 липня 2013 року, враховуючи висновок експерта № 173/13 по кримінальному провадженню № 12013040030000743, складеного 08 серпня 2013 року, яким розмір матеріальної шкоди був визначений у сумі 12 284,15 грн., суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача зазначену суму матеріальних збитків, а також 800,00 грн. в рахунок повернення витрат на проведення експертного дослідження, частково задовольнивши таким чином позовні вимоги в цій частині. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною першою ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Вирішуючи вимоги позивача до відповідача щодо відшкодування моральної шкоди суд виходить з того, що внаслідок ДТП, позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає у втраті душевного спокою позивача, перебуванні у стані стресу, витраті часу та зусиль для відновлення попереднього стану здоров'я, враховуючи ступінь душевних страждань позивача, суд вважає можливим позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково, стягнувши з [PERSON] як з винуватця дорожньо-транспортної пригоди на користь позивача у рахунок відшкодування моральної шкоди 2 000, 00 грн. Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 88 ЦПК України і приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім витрати по сплаті судового збору у сумі 487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial