Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, просить встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , заповіту, посвідченого державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори Лесовою Н.В., зареєстрованим в реєстрі №1-2634 на квартиру за адресою: [ADDRESS] , в якому назва вулиці зазначена як « [PERSON] » замість правильної « [PERSON] ». Заява мотивована тим, що [INFO] померла [PERSON] . 31 серпня 1993 року [PERSON] склала заповіт, за яким на випадок своєї смерті заповіла [PERSON] належну їй квартиру у [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] заявник звернувся до Бердянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Після консультації у державного нотаріуса йому було роз`яснено, що в заповіті від 31.08.1993 року допущена технічна помилка в назві вулиці, замість правильної назви «Гризодубової» помилково вказано « [PERSON] ». Оскільки внести зміни у заповіт у зв`язку зі смертю заповідача неможливо, тому заявник вимушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Наявність технічної помилки у вказаному заповіті перешкоджає заявнику оформити спадщину. У судове засідання заявник не з`явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, направив до суду копію спадкової справи після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, надавши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] померла тітка заявника - [PERSON] , що також підтверджується доданою до матеріалів справи копією свідоцтва про смерть (а.с.7). 31 серпня 1993 року [PERSON] склала заповіт, за яким на випадок своєї смерті заповіла [PERSON] належну їй квартиру у [ADDRESS] , про що свідчить додана до матеріалів справи копія вказаного заповіту (а.с.8). Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч.1ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно разом із спадкодавцем, має подати до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у строк, встановлений ст.1270 ЦК України. Заявник у встановлений законом строк звернувся до Бердянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с.23). Однак, як вбачається з матеріалів справи, у заповіті від 31.08.1993 року допущена технічна помилка в назві вулиці належної [PERSON] . квартири, яку вона заповіла заявнику, замість правильної назви вулиці «Гризодубової» помилково вказано « [PERSON] » (а.с.8). Таким чином, внаслідок описки у заповіті при зазначенні вулиці на теперішній час заявник позбавлений можливості прийняти спадщину після померлої тітки та реалізувати свої спадкові права.У зв`язку зі смертю заповідача внести зміни у заповіт неможливо, тому заявник вимушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, оскільки наявність технічної помилки у вказаному заповіті перешкоджає йому оформити спадщину після смерті своєї тітки. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 13.05.1993 року, копія якого додана до матеріалів справи, [PERSON] дійсно належить квартира за адресою: [ADDRESS] . Згідно з п. 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає вимоги заявника про встановлення факту, що має юридичне значення, цілком законними та обґрунтованими, а відтак такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved