Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення боргу, посилаючись на те, що 01 липня 2013 року він позичив відповідачу грошові кошти в сумі 20 000 грн., які останній зобов'язався повернути у строк, встановлений укладеним між ними договором і зазначений ним у розписці - до 1 серпня 2013 року. Після закінчення вказаного строку [PERSON] в повному обсязі позичені кошти не повернув. 23 серпня 2013 року він повернув 4000 грн., 4 вересня 2013 року - 3000 грн., а тому позивач просить суд стягнути з відповідача 13000 грн. боргу за договором позики. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. 01 липня 2013 року [PERSON] позичив у [PERSON] 20000,00 грн., які зобов'язався повернути до 1 серпня 2013 року. Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Частиною другою ст.1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві кошти у такій самій сумі, що були йому передані позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до положень ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України). В судовому засіданні встановлено, що 23 серпня 2013 року [PERSON] повернув [PERSON] 4000 грн., а 4 вересня 2013 року - 3000 грн. Про отримання цих свідчать записи зроблені сторонами на звороті розписки. За таких обставин, суд приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає до задоволення, оскільки в даному випадку мають місце порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] 13000 грн. боргу за договором позики. В силу вимог ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені судові витрати по справі, а саме 243,60 грн. судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved