Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Тернопільська районна державна нотаріальна контора, просить визнати недійсним заповіт, складений від імені [PERSON] , згідно якого земельну ділянку площею 0,0826 га з кадастровим номером 6125281700:02:001:1789 вона заповіла [PERSON] та визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 16 грудня 2019 року Тернопільською районною державною нотаріальною конторою Гадзалишину Володимиру Володимировичу. Заява мотивована тим, що відповідач успадкував після смерті матері земельну ділянку, яка належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №016509, виданого 24 лютого 2005 року. Однак, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 січня 2010 року у справі №2-45/10 визнано частково недійсним та виключено із вказаного державного акту земельну ділянку загальною площею 68.57 кв. м., необхідну для обслуговування 13/20 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що належать [PERSON] , згідно висновку судової земельно-технічної експертизи №2345 від 18 грудня 2008 року та за позивачем було визнано право власності на земельну ділянку площею 68,57 кв. м. яка є частиною земельної ділянки площею 0,0826 га. Тому вважає, що оскаржуваним свідоцтвом та заповітом порушено його право власності на земельну ділянку. Відповідач відзиву на позов не надав. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 липня 2020 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із занесенням до протоколу судового засідання від 27 серпня 2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов з підстав, викладених в ньому. В судовому засіданні представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилається на те, що рішення Тернопільського міськрайонного суду від 27 січня 2010 року щодо знесення гаражу не виконано. Вважає, що права позивача не порушено. Представник Тернопільської районної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою, в якій просить розглядати справу у його відсутності. Розглянувши справу судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини. [PERSON] є власником 13/20 житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Бриксою Т.І. 10 березня 2006 року (а.с. 32) та реєстраційного посвідчення Тернопільського районного бюро технічної інвентаризації (а.с. 33). Згідно державного акту Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №016509, виданий 24 лютого 2005 року [PERSON] належала земельна ділянка площею 0.0826 га з кадастровим номером 6125281700:02:001:1789 в селі Великі Гаї Тернопільського району Тернопільської області. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 січня 2010 року у справі №2-45/10 визнано частково недійсним та виключено із вказаного державного акту земельну ділянку загальною площею 68.57 кв. м, необхідну для обслуговування 13/20 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що належать [PERSON] , згідно висновку судової земельно-технічної експертизи №2345 від 18 грудня 2008 року. Визначено за [PERSON] земельну ділянку необхідну для обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] площею 68,57 кв. м., яка є частиною земельної ділянки площею 0,0826 га з кадастровим номером 6125281700:02:001:1789 надавши вказану земельну ділянку йому у власність. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03.06.2019 року. За життя [PERSON] склала заповіт, згідно якого земельну ділянку площею 0,0826 га з кадастровим номером 6125281700:02:001:1789, право власності на яку їй належить на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №016509, виданого 24 лютого 2005 року, вона заповіла [PERSON] . Як видно із матеріалів спадкової справи, на підставі заповіту 16 грудня 2019 року, державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Гадзалишину Володимиру Володимировичу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого право власності на земельну ділянку площею 0,0826 га з кадастровим номером 6125281700:02:001:1789, яка належала [PERSON] , перейшло до [PERSON] в порядку спадкування за заповітом. Розглянувши справу, суд доходить висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, зважаючи на таке. Щодо позовної вимоги про визнання заповіту недійсним, суд виходить із такого. Заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо у книзі шостій ЦК немає відповідного правила. Статтею 1236 Цивільного кодексу України передбачено, що заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Аналіз вказаної норми дозволяє зробити висновок, що заповідач мав право охопити заповітом майно, яке йому не належить на момент його оформлення. Реальні права та обов`язки спадкодавця, які входять до складу спадщини, мають встановлюватися при видачі свідоцтва про право на спадщину. Якщо заповіт складено щодо конкретного майна, яке не перебуває у власності заповідача на момент відкриття спадщини, то заповіт в цій частині втрачає чинність. Наявність заповіту не є беззаперечною підставою для набуття особою майна. Тому, суд доходить висновку, що наявність посвідченого заповіту щодо майна, яка частково належить позивачу, не є підставою для його недійсності, оскільки заповіт в цій частині є нечинним в силу закону. Тому, оскільки прав позивача оскаржуваним заповітом не порушується, в цій частині в задоволенні позову слід відмовити. Щодо позовних вимог про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. Як встановлено судом, оскаржуваним свідоцтвом оформлено право на спадщину за заповітом за [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0826 га з кадастровим номером 6125281700:02:001:1789, яка належала померлій [PERSON] згідно державного акту серії ЯА №016509 від 24 лютого 2005 року. Разом з тим, державний акт, на підставі якого нотаріус встановив належність земельної ділянки померлій, згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 січня 2010 року визнано частково недійсним та виключено із вказаного державного акту земельну ділянку загальною площею 68.57 кв.м. Рішенням суду цю земельну ділянку площею 68,57 кв.м. визначено [PERSON] надавши її йому у власність. Відповідно до статті 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30.05.2008 N7 « Про судову практику у справах про спадкування» іншими підставами визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1316/2227/11 (провадження № 61-12290св18) у статті 1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст.391 ЦК України). Зважаючи на те, що судом встановлено, що оскаржуване свідоцтво про право на спадщину видане відповідачу на підставі державного акту, який визнаний частково недійсним, та включає в себе земельну ділянку, яка рішенням суду передана у власність позивачу, суд доходить висновку, що його право є порушеним та підлягає судовому захисту, шляхом визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом зареєстроване в реєстрі за номером 358/2019, видане 16 грудня 2019 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори [PERSON] про спадкування після смерті [PERSON] земельної ділянки площею 0,0826 га, яка розташована в селі Великі Гаї Тернопільського району Тернопільської області. Суд не бере до уваги покликання позивача як на підставу відмови в позові на факт невиконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 січня 2010 в частині знесення гаража, оскільки часткове скасування державного акту та передача земельної ділянки позивачу не ставилася в залежність від цієї умови. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, враховуючи приписи статтей 140, 141 ЦПК України, а саме те, що задоволена одна позовна вимога з [PERSON] , а тому з відповідача слід стягнути в користь позивача 840 гривень 80 копійок судового збору. Відповідно до ст.16 ЦК України,

Outcome: partial