Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

[PERSON], діючи на підставі довіреності та в інтересах [PERSON], 26.04.2017 року звернувся до суду з позовною заявою в якій просить суд: - визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області №25-13205/14-16-сг від 23.08.2016 року; - скасувати державну реєстрацію права власності Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області на земельну ділянку площею 48,4355 га з кадастровим номером 7425585700:04:000:8460, що знаходиться за адресою: Чернігівська область, Чернігівський району, Вознесенська сільська рада, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1087675274255, номер запису про право власності 17491066; - скасувати державну реєстрацію права постійного користування територіальною громадою в особі Вознесенської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області земельною ділянкою площею 48,4355 га з кадастровим номером 7425585700:04:000:8460, що знаходиться за адресою: Чернігівська область, Чернігівський району, Вознесенська сільська рада, номер запису про інше речове право 17491175; - визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки в Державному земельному кадастрі з кадастровим номером 7425585700:04:000:8460; - зобовязати Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області внести інформацію про земельну ділянку яка належить на праві власності [PERSON], площею 2 га, кадастровий номер 7425585700:04:000:8059, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Вознесенської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області до Державного земельного кадастру. Позов обґрунтовується тим, що 24.02.2014 згідно наказу Головного управління Держземагенства у Чернігівській області №ЧН/7425585700:04:000/00002578 по заяві [PERSON] було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка розташована на території Вознесенської сільської ради Чернігівського району, орієнтовною площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства. 13.03.2014 року на підставі наказу Головного управління Держземагенства у Чернігівській області №ЧН/7425585700:04:000/00003046 було затверджено проект землеустрою та надано позивачу у власність земельну ділянку площею 2 га, з кадастровим номером 7425585700:04:000:8059, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану на території Вознесенської сільської ради Чернігівського району. 10 квітня 2014 року позивач зареєструвала своє право власності та отримала свідоцтво про право власності 20333376 на земельну ділянку площею 2 га для ведення особистого селянського господарства на території Вознесенської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. Однак рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 24.11.2014 року, яке залишено в силі ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 07.09.2015 року, було задоволено позов виконуючого обовязки прокурора Чернігівської області та визнано недійсними накази Головного управління Держземагенства у Чернігівській області від 24.02.2014 року і 13.03.2014 року та визнано недійсним свідоцтво про право власності на вищезазначену земельну ділянку, видане 10.04.2014 року на імя позивача. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 грудня 2015 року касаційну скаргу [PERSON] було відхилено, однак Постановою ВСУ від 21.12.2016 року рішення перших трьох інстанцій скасовані, а у задоволенні позову виконуючого обовязки прокурора Чернігівської області відмовлено в повному обсязі. У звязку з прийняттям ВСУ вищезазначеного рішення, за позивачем було поновлено право власності на спірну земельну ділянку, яке виникло на підставі Свідоцтва про право власності №20333376 від 10.04.2014 року, а також поновлено реєстрацію даного права, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.01.2017 року. Крім цього, позивачем було здійснено дії, щодо повторного внесення відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру, однак, 27.03.2017 року державним кадастровим реєстратором Відділу у Чернігівському районі Міжрайонного управління у Ріпкинському та Чернігівському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області було прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, оскільки виявлено перетин земельної ділянки, що належить на праві власності позивачу з іншою земельною ділянкою, а саме ділянкою з кадастровим номером 7425585700:04:000:8460, площа співпадає на 100 %. Право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7425585700:04:000:8460 належить державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області. Дане право було зареєстроване 11.11.2016 року на підставі Наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області №25-13205/14-16-сг від 23.08.2016 року. Також, на підставі цього ж наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області №25-13205/14-16-сг від 23.08.2016 року вищезазначена земельна ділянка була передана у постійне користування Територіальній громаді в особі Вознесенської сільської ради і право постійного користування було зареєстроване 11.11.2016 року. Даний наказ, а також реєстрація, як права власності так і права постійного користування є незаконними в силу того, що власником спірної земельної ділянки з 2014 року є позивач. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити, виклав факти зазначені у позовній заяві. Представник відповідача №1 [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала пояснивши це тим, що постанова ВСУ від 21.12.2016 року не може бути прийнята до уваги при прийнятті судового рішення, так як її мотивувальна і резолютивна частини не відповідають одна одній, адже у мотивувальній частині мова іде про Іванівську сільську раду, а в резолютивній про Вознесенську. Таким чином можна вважати, що саме рішення перших трьох інстанцій є вмотивованими та законними. І оскільки станом на 23.08.2016 року, на час прийняття наказу про передачу в постійне користування Територіальній громаді в особі Вознесенської сільської ради земельної ділянки під пасовище вона була вільною, то відсутні підстави для скасування права постійного користування земельною ділянкою Територіальною громадою Вознесенської сільської ради. Представник відповідача №2 [PERSON] позов не визнав, просив суд відмовити у його задоволені, посилаючись на те, що Вознесенська (колишня Улянівська) територіальна громада звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області для отримання земельної ділянки площею 48 га для випасання худоби, а оскільки на той час рішення Головного управління про передачу земельної ділянки [PERSON] були скасовані і рішення судів набрали законної сили, а ці земельні ділянки рахувались, як землі запасу державної власності сільськогосподарського призначення за видом угідь пасовища, то у Управління не було законних підстав відмовити територіальній громаді у наданні дозволу на розробку проекту технічної документації та її затвердження, і тому ними були вчинені всі дії і передано у постійне користування цю земельну ділянку громаді. Тому стороною позивача не доведено в чому полягає незаконність прийнятих на той час наказів Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області. Крім того, реєстрація і ведення земельного кадастру здійснюється безпосередньо посадовою особою, яка має статус Державного реєстратора, який має свій підпис, печатку і у своїй діяльності є незалежним. Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області безпосередньо ні за ким не здійснювало і не має права здійснювати реєстрації права власності. Представника третьої особи на стороні відповідача [PERSON] районної ради Чернігівської області [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те, що Держземагенство надаючи позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка розташована на території Ульяновської (нині Вознесенської) сільської раді діяло з порушення чинного законодавства, адже спірна земельна ділянка була виділена за рахунок пасовища, право користування землями якого належить територіальній громаді Ульяновської (нині Вознесенської) сільської ради і у попереднього користувача з постійного користування земельна ділянка не вилучалась, а проект землеустрою наданої у власність позивача даної ділянки не погоджувався сільською радою. І, оскільки строк переоформлення права постійного користування в даний час законом не визначений та не обмежений, то 17.09.2014 року Ульяновська (нині Вознесенська) сільська рада звернулась з відповідним клопотанням до Головного Управління Держземагенства у Чернігівській області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 150 га для створення громадського пасовища за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення, які розташовані на території Улянівської сільської ради, і таким чином сільська рада скористалась своїм правом та узаконила право територіальної громади на пасовище. Судом після заслуховування пояснень сторін, зясовано усі обставини на які вони посилаються та досліджено докази, якими вони обґрунтовують позов та заперечення на нього. Суд встановив наступні обставини. Так, 24 лютого 2014 року згідно наказу Головного управління Держземагенства у Чернігівській області №ЧН/7425585700:04:000/00002578 по заяві [PERSON] було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка розташована на території Улянівської сільської ради Чернігівського району, орієнтовною площею 2,0000 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. На підставі цього наказу, за замовленням [PERSON], ТОВ «Молодіжна інвестиційна компанія» було розроблено проект землеустрою, щодо відведення у власність для ведення особистого селянського господарства зазначеної вище земельної ділянки. Згідно висновку №405 Управління Держземагенства у Чернігівському районі Чернігівської області від 04.03.2014 року [PERSON] погоджено проект із землеустрою. 13.03.2014 року на підставі наказу Головного управління Держземагенства у Чернігівській області №ЧН/7425585700:04:000/00003046 було затверджено проект землеустрою та надано [PERSON] у власність земельну ділянку площею 2,0000 га, з кадастровим номером 7425585700:04:000:8059, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану на території Улянівської сільської ради Чернігівського району. 7 квітня 2014 року [PERSON] зареєструвала своє право власності, а 10 квітня 2014 року їй було видане у Реєстраційній службі Чернігівського районного управління юстиції свідоцтво №20333376. /а.с.7-11, 24-37/ Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 24.11.2014 року у справі за позовом виконуючого обовязки прокурора Чернігівської області до Головного управління Держземагентства у Чернігівській області та [PERSON] про визнання недійсними наказів та свідоцтва про право власності, позов задоволено повністю, визнано недійсним наказ Головного управління Держземагентства у Чернігівській області від 24.02.2014 року №ЧН/7425585700:04:000/00002578, яким [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка розташована на території Улянівської сільської ради Чернігівського району площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства; визнано недійсним наказ Головного управління Держземагентства у Чернігівській області від 13.03.2014 року №ЧН/7425585700:04:000/00003046, яким затверджено проект землеустрою та надано [PERSON] у власність земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер 7425585700:04:000:8059) для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Улянівської сільської ради Чернігівського району; визнано недійсним свідоцтво про право власності №20333376, видане 10.04.2014 року реєстраційною службою Чернігівського районного управління юстиції на імя [PERSON] на земельну ділянку площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства на території Улянівської сільської ради Чернігівського району, та скасовано рішення про державну реєстрацію права власності [PERSON] [PERSON] на земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер 7425585700:04:000:8059) для ведення особистого селянського господарства на території Улянівської сільської ради Чернігівського району, прийняте 07.04.2014 року реєстраційною службою Чернігівського районного управління юстиції. Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 07.09.2015 року апеляційну скаргу [PERSON] було відхилено, а рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 24.11.2014 року залишено без змін. 02.12.2015 року ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу [PERSON] було відхилено, а рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 24.11.2014 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 07.09.2015 року залишено без змін. /а.с.132-136/ 14.05.2015 року згідно наказу Головного управління Держземагенства у Чернігівській області №25-3741/14-15-СГ, за клопотанням Улянівської сільської ради Чернігівського району було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у постійне користування, яка розташована на території Улянівської сільської ради Чернігівського району, орієнтовною площею 48,4355 га, за цільовим призначенням - для сінокосіння і випасання худоби, з метою створення громадських пасовищ. На підставі цього наказу, за замовленням Улянівської сільської ради, ФОП [PERSON] було розроблено проект землеустрою, щодо відведення у постійне користування для сінокосіння та випасання худоби зазначеної вище земельної ділянки. Згідно висновку №32-28-0.3-5586/2-15 Управління Держземагенства у Чернігівському районі Чернігівської області від 18.06.2015 року Улянівській сільській раді погоджено проект із землеустрою. 05.04.2016 року рішенням шостої сесії сьомого скликання Улянівської сільської ради Чернігівського району [PERSON] було перейменовано Улянівську сільську раду на Вознесенську сільську раду. 23.08.2016 року на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області №25-13205/14-16-СГ було затверджено проект землеустрою та надано Вознесенській сільській раді Чернігівського району у постійне користування земельну ділянку площею 48,4355 га, з кадастровим номером 7425585700:04:000:8460, для сінокосіння та випасання худоби, з метою створення громадських пасовищ, із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану на території Вознесенської сільської ради Чернігівського району. 11.11.2016 Управління Держгеокадастру у Чернігівській області зареєструвала своє право власності на земельну ділянку площею 48,4355 га, з кадастровим номером 7425585700:04:000:8460, а територіальна громада в особі Вознесенської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області право постійного користування на дану земельну ділянку. /том 1 а.с.58-255, том 2 а.с.1-23/ 21 грудня 2016 року Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України прийняла постанову у справі за позовом виконуючого обовязки прокурора Чернігівської області до Головного управління Держземагентства у Чернігівській області, [PERSON] про визнання недійсними наказів та свідоцтва про право власності, за заявою [PERSON] про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 грудня 2015 року, якою заяву [PERSON] задоволено, рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 24 листопада 2014 року, ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 7 вересня 2015 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 грудня 2015 року було скасовано та у задоволенні позову виконуючого обовязки прокурора Чернігівської області до Головного управління Держземагентства у Чернігівській області, [PERSON] про визнання недійсними наказів та свідоцтва про право власності - відмовлено. Крім того, в даній справі було прийнято правову позицію, а саме: «Згідно із частинами першою і другою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Відповідно до частин першої та другої статті 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші обєкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування. У державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності (стаття 84 ЗК України). Повноваження органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування чітко визначені статтею 122 ЗК України. Так, частиною першою цієї статті передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб, а центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин (Держземагентство) та його територіальні органи відповідно до частини четвертої цієї статті має право розпоряджатися землями сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів. Таким чином, з аналізу наведених норм законодавства можна зробити висновок, що земельні ділянки перебувають у комунальній власності, тобто належать територіальній громаді, лише у випадку їх розташування в межах населеного пункту, а всіма іншими землями на території країни, які розташовані за межами населених пунктів, розпоряджаються саме органи виконавчої влади. /т.1 а.с.12-14/ 25.01.2017 року [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності №20333376 від 10.04.2014 року повторно зареєструвала своє право власності на земельну ділянку площею 2,0000 га, з кадастровим номером 7425585700:04:000:8059, для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Вознесенської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. /а.с.15/ 27.03.2017 року державним кадастровим реєстратором Відділу у Чернігівському районі Міжрайонного управління у Ріпкинському та Чернігівському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області було прийнято рішення №РВ-7400260032017 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з підстав невідповідності електронного документа установленим вимогам, а саме: XSD схема наявні зауваження щодо валідності електронного документа, перетин ділянок з ділянкою 7425585700:04:000:8460, площа співпадає на 100%; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати. Іншої земельної ділянки або її частини. /а.с.17/ Відповідно до ст.16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Частиною 3\~статті 24 даного Закону передбачено, що державна реєстрація земельних ділянок здійснюється, зокрема, за заявою особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи; власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи. Відповідно до приписів ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. У відповідності до вимог ст.153 Земельного кодексу України, власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, кім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Відповідно до\~ст.152 Земельного кодексу України\~власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; застосування інших, передбачених законом, способів. Статтею 19 Конституції України\~встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений\~Конституцією\~та законами України. Згідно приписів\~ст.155 ЗК України\~у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Таким чином, ураховуючи наявне та вищеописане рішення Верховного Суду України, яке відповідно до вимог ст.360-7 ЦПК України є обовязковим для викання, суд робить висновок про те, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області №25-13205/14-16-сг від 23.08.2016 року про набуття Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області права власності та затвердження проекту землеустрою і передачу у постійне користування Вознесенській сільській раді Чернігівського району Чернігівської області земельної ділянки площею 48,4355 га, для сінокосіння та випасання худоби, з метою створення громадських пасовищ, яка знаходиться у межах земельної ділянки, що перебуває у власності позивача, є недійсним відповідно до п. «г» ч.3 ст.152 ЗК України, адже із способів захисту прав на земельні ділянки є визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Оскільки судом визнається недійсним рішення про передачу у постійне користування Вознесенській сільській раді Чернігівського району Чернігівської області земельної ділянки, то відповідно підлягає і скасуванню рішення про державну реєстрацію прав, оскільки відповідно до ст.26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Вирішуючи питання про зобовязання Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області внести інформацію про земельну ділянку, яка належить на праві власності [PERSON] до Державного земельного кадастру, то суд виходить з того, що державним кадастровим реєстратором [PERSON] було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру лише з підстави перетину її земельної ділянки з ділянкою 7425585700:04:000:8460, а після скасування рішення про державну реєстрацію прав на земельну ділянку 7425585700:04:000:8460 дана підстава буде автоматично усунута. За наведених підстав та міркувань суд дійшов висновку, що позов [PERSON]М належить частковому задоволенню.

Outcome: partial