Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Краматорського міського суду з позовом про встановлення факту постійного проживання, усунення від права на спадкування та визнання права власності в порядку спадкування, свої вимоги обґрунтував тим, що [INFO] померла його мати [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. На момент смерті його матері він фактично проживав з нею , хоча зареєстровані вони були за різними адресами, однак мати хворіла, в зв?язку з чим з 2008 року по 2010 рік вони проживали разом, однією сім?єю. Відповідач у справі, [PERSON] є його рідним братом, однак він самоусунувся від надання допомоги хворій матері та з червня 2008 року з матір?ю не спілкувався. 17.04.2010 року [PERSON] склала заповіт, згідно котрого все своє майно заповіла йому [PERSON] 11.06.2013 року він звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадщини, однак йому було відмовлено та повідомлено, що спадкову справу відкрито на підставі заяви відповідача у справі [PERSON] 06.10.2015 року він звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак постановою № 612/02-31 від 02.10.2015 року йому було відмовлено , оскільки ним пропущено строк подання заяви про прийняття спадщини, та він не мешкав разом зі спадкодавцем на день його смерті. Просить суд, встановити факт його постійного проживання з [PERSON] на момент її смерті [INFO], усунути від права на спадкування за законом [PERSON], визнати за ним [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом. В судовому засідання позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, навів пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення заявленого позову в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] заперечувала проти задоволення заявлених вимог, просила урахувати надані нею заперечення. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він знайом з [PERSON], також був знайом з померлою [PERSON] більше 10 років. Після смерті матері [PERSON] мешкав в її квартирі зробив там ремонт. Свідок [PERSON] суду пояснив, що з [PERSON] він знайомий, останній постійно допомагав своїй матері. Чи мешкав він разом з нею йому не відомо, померла [PERSON] у лікарні. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він знайомий з [PERSON], йому відомо, що померла [PERSON] проживала в квартирі одна, оскільки кілька разів привозив в квартиру до неї [PERSON] з продуктами. Свідок [PERSON] суду пояснила. що вона є дружиною [PERSON], вони мешкають разом з 2007 року. На початку їх відносин [PERSON] була проти них, однак пізніше відносини більш наладились. Коли [PERSON] щось просила то вона їй завжди привозила. Жила [PERSON] одна. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, пояснення позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. У відповідності до свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO]. Після її смерті залишилось спадкове майно, котре складається з квартири [ADDRESS]. Відповідач у справі, [PERSON] 06.09.2011 року подав заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] У відповідності до заповіту від 17.04.2010 року [PERSON] заповіла все належне їй майно [PERSON] Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки останній, згідно довідки про реєстрацію не був зареєстрований за однією адресою зі спадкодавцем. Стосовно вимоги про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до статей 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як передбачено ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно частинам 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частина 1 статті 1269 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ст.. 1261 ЦК України -. у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як було встановлено в судовому засіданні, та не оспорюється сторонами після смерті [PERSON] залишилось два спадкоємця її діти позивач у справі [PERSON] та відповідач у справі - [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи, після смерті [PERSON] спадщину прийняв відповідач [PERSON], в порядку, що визначений частиною 1 ст. 1269 ЦК України. [PERSON] має заповіт на своє ім?я, однак своєчасно не подав заяву до нотаріуса про прийняття спадщини. У відповідності до ст.. 1261 ЦК України -. у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги. У відповідності до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Таким чином позивач [PERSON] обрав не належний засіб захисту своїх прав в частині необхідності встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем, оскільки він є спадкоємцем першої черги. Стосовно вимоги про усунення [PERSON] від права на спадкування вважаю за необхідне зазначити наступне. Статтею 1224 ЦК України передбачено, що не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя. Не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині. Не мають права на спадкування за законом батьки після дитини, щодо якої вони були позбавлені батьківських прав і їхні права не були поновлені на час відкриття спадщини. Не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Окремо закон виділяє усунення від спадкування особи, яка ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані (ч. 5 ст. 1224 ЦК України). Цей потенційний спадкоємець також усувається від права на спадкування за законом, але на відміну від осіб, зазначених у ч. 3 та 4, щодо яких закон говорить про безумовну втрату права на спадкування у разі встановлення певних фактів, він визнається негідним спадкоємцем на розсуд суду. Іншими словами, навіть у випадку встановлення у судовому засіданні зазначених у ч. 5 обставин усунення особи від спадкування є виключною прерогативою суду. В даному випадку суд, ураховує, той факт що відповідач є інвалідом першої групи, згідно до довідки також потребує постійного стороннього догляду. Однак будь-яких суттєвих доказів на той факт, що [PERSON] ухилявся від надання допомоги спадкодавцю судом не встановлено Стосовно вимоги про визнання права власності в порядку спадкування, то суд вважає , що вона не підлягає задоволенню, оскільки по-перше у позивача є заповіт на спірну квартиру, крім того на дану квартиру на обов?язкову долю у спадщині є заява у нотаріуса від відповідача у справі [PERSON]. За таких обставин право власності в порядку спадкування на цілу квартиру не може бути визнана за [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: dismissed