Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 08 лютого 2008 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, від якого вони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. З січня 2017 року відповідач перестав надавати кошти на утримання дитини, мотивуючи це тим, що він не працює і змушений сплачувати аліменти та заборгованість по ним на дитину від іншого шлюбу. Вона вживала заходів щодо одержання аліментів, однак не могла їх одержати в зв'язку з погашенням відповідачем боргу по аліментах на дочку [PERSON], [INFO]. На даний час їхня спільна з відповідачем дитина проживає разом з нею і перебуває на повному її утриманні. В звязку з чим, просить стягнути з відповідача на її користь на утримання малолітньої дитини аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів його доходів, щомісячно до повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 01 січня 2017 року. В судовому засіданні позивач вказала, що погоджується на стягнення аліментів в розмірі вказаному відповідачем - 1/6 частки усіх видів доходів відповідача, щомісячно до повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, оскільки це буде справедливим. Відповідач просив позов задовольнити частково, визначити для стягнення з нього на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частки його доходів, щомісячно до повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 01 січня 2017 року. Вказує, що на даний час не працює, доходів не отримує, має дитину від іншого шлюбу, дочку [PERSON], [INFO], та непрацездатну маму пенсіонерку - [PERSON], [INFO], яка отримує мінімальну пенсію і потребує матеріальної допомоги як непрацездатна особа. Дійсно з початку цього року він не надавав належну матеріальну підтримку для позивача на утримання сина, оскільки не має постійної роботи, сплачує аліменти і заборгованість по ним на дитину від іншого шлюбу. Так, на даний час він сплачує аліменти на дочку [PERSON] у твердій грошовій сумі по 550 грн. на місяць, що визначені за рішенням Рівненського міського суду у справі № 2-2560/08 від 04 квітня 2008 року. Однак, Рівненським міським судом прийнято рішення у справі № 569/13240/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення суми стягнення аліментів на дочку - [PERSON] до 1/4 усіх доходів відповідача. Згідно справедливого принципу однакового матеріального забезпечення обох дітей, судом має бути визначено по 1/2 на кожну дитину від 1/3 доходів платника. Таким чином на утримання сина - [PERSON] справедливою буде частка визначена у розмірі 1/6 від його доходів, але не у розмірі 1/4. Заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 08 лютого 2008 року, серії 1-ГЮ №033113, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 08 лютого 2008 року, актовий запис №85. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища чоловікові - [PERSON], дружині\~ [PERSON] (а.с.5). Під час перебування у шлюбі у позивача та відповідача народилася дитина [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 13 серпня 2008 року (а.с.4). Як встановлено в судовому засіданні малолітня дитина сторін проживає разом з позивачем, за адресою: [ADDRESS]. Відповідач проживає окремо від позивача та дитини. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини в повному обсязі не надає, дитина знаходиться на утриманні позивача.\~\~ Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що відповідач проживає окремо і участі в утриманні своєї дитини в повному обсязі не приймає, при цьому домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їх малолітньої дитини. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України з а рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; інші обставини, що мають значення. Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивача, суд враховує позицію позивача щодо способу стягнення аліментів, погодження нею розміру аліментів, про який вказано відповідачем 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, також суд враховує відсутність будь-яких відомостей про наявність у відповідача чи у їхньої спільної з позивачем дитини захворювань, що потребували б додаткових витрат та наявність у відповідача іншої дитини, на утримання якої він сплачує аліменти. Доказів про перебування матері відповідача на його утриманні відповідач суду не надав, а сам по собі той факт, що матір відповідача є непрацездатною, пенсіонером не свідчить про те, що вона перебуває на утриманні відповідача та потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.\~Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. При цьому на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред'явлення позову, тобто з 31 жовтня 2017 року. Доводи позивача про те, що аліменти слід стягнути починаючи з 01 січня 2017 року, оскільки вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача на увагу не заслуговують з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Жодних доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати позивач суду не подала і судом їх не здобуто, відтак підстави для стягнення аліментів за минулий час відсутні. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання їх дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial