Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

[PERSON] (далі позивач), звернулася до суду з позовом, відповідно до останньої заяви про уточнення позовних вимог від 11.02.2016 року до [PERSON] (далі відповідач №1), [PERSON] селищної ради Ширяївського району Одеської області (далі відповідач №2), співвідповідача Директора приватного підприємства «ВКК [PERSON]» [PERSON] (далі співвідповідач), третьої особи відділу Держгеокадастру в [PERSON] районі Одеської області (далі третя особа №1), Реєстраційної служби [PERSON] районного управління юстиції в Одеській області (далі третя особа №2), про: - - скасування рішення 11 сесії 22 скликання [PERSON] селищної ради за № 94 від 05.09.1997 року про безоплатну передачу [PERSON], у приватну власність присадибної земельної ділянки площею 0,08 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарським будівель і споруд за адресою: Одеська область смт. Ширяєве вул.. Леніна, 35; - скасування рішення 13 сесії 22 скликання [PERSON] селищної ради за № 137 від 20.03.1998 року про безоплатну передачу [PERSON], у приватну власність присадибної земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарським будівель і споруд за адресою: Одеська область смт. Ширяєве вул.. Леніна, 35; - скасування рішення 3 сесії 5 скликання [PERSON] селищної ради за № 23 від 20.06.2006 року про безоплатну передачу [PERSON], у приватну власність присадибної земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарським будівель і споруд за адресою: Одеська область смт. Ширяєве вул.. Леніна, 35; - зобовязання реєстраційну службу [PERSON] районного управління юстиції в Одеській області, скасувати Державний акт на право власності на присадибну земельну ділянку серії ЯИ № 180988 від 14.10.2009 року на імя [PERSON]; - зобовязання [PERSON] усунути перешкоди у встановленні меж між будинком 35 та 37 по вул. Леніна в смт. Ширяєве Одеської області, шляхом знесення самовільно встановленої огорожі та господарчої споруди з азбестоцементного шиферу розміром 3,86 м довжиною та 3,65 м шириною, яка розташована між сараєм розміром 10.68 м довжиною та 3,68 м шириною, генерального плану [PERSON], та надвірною вбиральнею [PERSON]; - стягнути з [PERSON], на користь [PERSON], витрати на отримання правової допомоги у розмірі 250 гривень, державне мито у розмірі 9 гривень 50 копійок та ІТЗ розгляду справи у розмірі 38 гривень згідно квитанції. Мотивуючи його тим, що: - при винесені вищезгаданих рішень сесій про безоплатну передачу [PERSON], у приватну власність присадибної земельної ділянки площею 0,08 га а потім 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: Одеська область Ширяївський район смт. Ширяєве вул.. Леніна, 35 - [PERSON] селищної ради Ширяївського району Одеської області було порушенні її права як землекористувача, шляхом відбирання у неї ([PERSON]Д.) земельної ділянки та передання іншому землекористувачеві ([PERSON]Г.), хоча відповідно до рішення сесії [PERSON] селищної ради Одеської області за № 83 від 04.04.1997 року їй було передано першій безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,06 га т.ч. для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 0,03 га для особистого підсобного господарства 0,03 га, що підтверджується відміткою у паспорті, у звязку з чим було порушено вимоги Земельного кодексу України та заняття частини земельної ділянки позивача ([PERSON]Д.); - державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 180988, виданий 14.10.2009 року на імя [PERSON] виготовлений з порушенням положень ЗУ «Про землеустрою», а саме: були не враховані претензії при встановлені зовнішніх меж, які не були погодженні і викликали спірні питання; повторні точки зовнішньої межі, що не співпадають з твердими точками на місцевості, не закріплені межовими знаками; в акті прийому передачі межових знаків на зберігання відсутній підпис позивача ([PERSON]Д.), як суміжного землекористувача. І крім того, присадибна земельна ділянка, яка передана [PERSON], відповідно до вищезгаданих рішень сесії [PERSON] селищної ради Ширяївського району Одеської області у приватну власність, знаходиться в прибережній захисній смузі річки Великий Куяльник, чим також було порушені вимоги Водного Кодексу України. Позивач у судове засідання не зявилася, повідомлялася належним чином причини не явки суду не повідомила. Представники позивача у судовому засіданні, позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити їх у повному обсязі посилаючись на обґрунтування викладені в позовній заяві з доповненнями. Відповідач №1 у судове засідання не зявилася, повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Представник відповідача №1 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд у задоволені позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що вищезгадані рішення сесій про безоплатну передачу [PERSON], у приватну власність присадибної земельної ділянки площею 0,08 га а потім 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: Одеська область Ширяївський район смт. Ширяєве вул.. Леніна, 35 - [PERSON] селищної ради Ширяївського району Одеської області є законними та такими, що не підлягають скасуванню, оскільки відповідно до ст. 14 Конституції України та ст. 121 Земельного Кодексу України громадянам України право власності на землю гарантується. \~Це право набувається і реалізується громадянами, виключно відповідно до закону. Право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності передається для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в розмірі от 0,10 га до 0,25 га від залежності населеного пункту. [PERSON], було отримано спочатку 0,08 га, а потім ще 0,02 га і в сумі отримано 0,10 га, що не заборонено чинним законодавством. Що стосується виготовлення Державного акту на вищезгадану земельну ділянку, начебто з порушенням ЗУ «Про землеустрою», а саме: що були не враховані претензії при встановлені зовнішніх меж, які не були погодженні і викликали спірні питання; повторні точки зовнішньої межі, що не співпадають з твердими точками на місцевості, не закріплені межовими знаками; в акті прийому передачі межових знаків на зберігання відсутній підпис позивача ([PERSON]Д.), як суміжного землекористувача та порушення Водного Кодексу України, відносно того, що вищезгадана земельна ділянка, знаходиться в прибережній захисній смузі річки Великий Куяльник, представник відповідача №1 також вважає, що вони не підлягають задоволенню, оскільки для виготовлення Державного акту розробляється не проект землеустрою як стверджують представники позивача а складається технічна документація, проект землеустрою розробляється тільки у тому числі коли відводиться нова земельна ділянка у якої змінюються цільове призначення, а в нашому випадку це не була нова земельна ділянка, таким чином на підставі рішення [PERSON] селищної ради Ширяївського району Одеської області розроблялася технічна документація, а не проект землеустрою. А щодо посилання представників позивача на порушення Водного кодексу України то документація щодо підтвердження встановлення меж прибережній захисній смузі річки Великий Куяльник в [PERSON] районі Одеської області у відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі Одеської області відсутні. Представник відповідача №2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд у задоволені позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що [PERSON], не є належним позивачем по справі, оскільки вона проживає в багатоквартирному будинку де відповідно до чинного законодавства безоплатна передача у приватну власність присадибної земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд не передбачено. Посилання представників позивача на рішення сесії [PERSON] селищної ради Ширяївського району Одеської області за № 83 від 04.04.1997 року, яким їй було передано першій, безоплатно, у приватну власність, земельну ділянку площею 0,06 га т.ч. для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 0,03 га для особистого підсобного господарства 0,03 га, було скасовано як таке, що було прийнято з порушеннями чинного законодавства. Таким чином, земельна ділянка під багатоквартирним будинком, де проживає [PERSON], є власністю громади, а саме [PERSON] селищної ради Ширяївського району Одеської області, і [PERSON] не має на неї ніяких прав та тим більш звертатися до суду з даним позовом. Співвідповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд у задоволені позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що при виготовлення Державного акту на вищезгадану земельну ділянку порушення чинного законодавства з боку підприємства не було. Представник третьої особи №1 у судовому засіданні позовні вимоги щодо виготовлення Державного акту на вищезгадану земельну ділянку, начебто з порушенням ЗУ «Про землеустрою», а саме: що були не враховані претензії при встановлені зовнішніх меж, які не були погодженні і викликали спірні питання; повторні точки зовнішньої межі, що не співпадають з твердими точками на місцевості, не закріплені межовими знаками; в акті прийому передачі межових знаків на зберігання відсутній підпис позивача ([PERSON]Д.), як суміжного землекористувача та порушення Водного Кодексу України, відносно того, що вищезгадана земельна ділянка, знаходиться в прибережній захисній смузі річки Великий Куяльник не визнав та просив суд у їх задоволені відмовити, оскільки для виготовлення Державного акту розробляється не проект землеустрою як стверджують представники позивача, а складається технічна документація, проект землеустрою розробляється тільки у тому випадку, коли відводиться нова земельна ділянка у якої змінюються цільове призначення, а в нашому випадку це не була нова земельна ділянка, таким чином на підставі рішення [PERSON] селищної ради Ширяївського району Одеської області розроблялася технічна документація, а не проект землеустрою. А щодо посилання представників позивача на порушення Водного кодексу України, то документація щодо підтвердження встановлення меж прибережній захисній смузі річки Великий Куяльник в [PERSON] районі Одеської області у відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі Одеської області відсутні. Представник третьої особи №2 у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та не заперечував проти їх задоволення. Перевіривши матеріали справи, ретельно дослідивши надані докази, суд дійшов висновку про таке. Відповідно до ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Статтею 121 Земельного Кодексу України визначено громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: а) для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району; б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара; в) для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара; г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара; ґ) для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара; д) для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара. Розмір земельних ділянок, що передаються безоплатно громадянину для ведення особистого селянського господарства, може бути збільшено у разі отримання в натурі (на місцевості) земельної частки (паю). Розмір земельної ділянки, що передається безоплатно громадянину у власність у зв'язку з набуттям ним права власності на жилий будинок, не може бути меншим, ніж максимальний розмір земельної ділянки відповідного цільового призначення, встановлений частиною першою цієї статті (крім випадків, якщо розмір земельної ділянки, на якій розташований будинок, є меншим). Таким чином суд вважає, що рішенням 11 сесії 22 скликання [PERSON] селищної ради Ширяївського району Одеської області за № 94 від 05.09.1997 року, рішенням 13 сесії 22 скликання [PERSON] селищної ради Ширяївського району Одеської області за № 131 від 20.03.1998 року, рішенням 3 сесії 5 скликання [PERSON] селищної ради Ширяївського району Одеської області за № 23 від 20.06.2006 року про безоплатну передачу [PERSON], у приватну власність присадибної земельної ділянки з остаточною площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: Одеська область смт. Ширяєве вул. Леніна, 35, було реалізоване її право на отримання безоплатної земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на підставі вже існуючого житлового будинку та чинного законодавства за адресою: Одеська область смт. Ширяєве вул. Леніна, 35, у звязку з чим рішення сесій [PERSON] селищної ради Ширяївського району Одеської області є обґрунтованими та такими, що не підлягають скасуванню, а відтак і задоволенню позовних вимог в цій частині. Що стосується посилання представників позивача на рішення сесії [PERSON] селищної ради Ширяївського району Одеської області за № 83 від 04.04.1997 року, яким [PERSON], було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,06 га т.ч. для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 0,03 га для особистого підсобного господарства 0,03 га, що підтверджується відміткою у паспорті та архівною випискою від 04.02.2014 року за № 23, що в подальшому було скасовано рішенням 13 сесії 22 скликання [PERSON] селищної ради Ширяївського району Одеської області за № 137 від 20.03.1998 року, у звязку з порушенням ст. 30 Земельного Кодексу України та визнано недійсним рішенням Ширяївського районного суду Одеської області від 01.10.1999 року. Судом встановлено наступне, що рішення Ширяївського районного суду Одеської області від 01.10.1999 року виконане не було, в матеріалах справи міститься постанова Ширяївського районного суду Одеської області від 26.10.2011 року, якою позов [PERSON] до [PERSON] селищної ради Одеської області про визнання бездіяльності незаконною та зобовязання вчинити дії задоволено. Визнано незаконною бездіяльність [PERSON] селищної ради Одеської області щодо виділення в натурі та встановлення меж присадибної ділянки розміром 0,6 га розташованої в смт. Ширяєве Ширяївського району Одеської області, вул.. Леніна, 37 та зобовязано [PERSON] селищну раду Одеської області видати [PERSON] державний акт про право власності на земельну ділянку. Яка в подальшому була оскаржена [PERSON] селищною радою Одеської області до Одеського Апеляційного Адміністративного суду і відповідно до постанови Одеського Апеляційного Адміністративного суду від 21.05.2013 року, апеляційну скаргу [PERSON] селищної ради Одеської області на постанову Ширяївського районного суду Одеської області від 26 жовтня 2011 року задоволено частково. Постанову Ширяївського районного суду Одеської області від 26 жовтня 2011 року по справі за позовом [PERSON], до [PERSON] селищної ради Одеської області про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити дії - скасовано. Прийнята нова постанова, якою адміністративний позов [PERSON], до [PERSON] селищної ради Одеської області про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити дії задоволено частково. Визнано незаконною бездіяльність [PERSON] селищної ради Одеської області щодо виділення в натурі та встановлення меж присадибної ділянки розміром 0,6 га розташованої в смт. Ширяєве Ширяївського району Одеської області, вул.. Леніна, 37. Зобов'язано [PERSON] селищну раду переглянути питання щодо видачі [PERSON], державного акту про право власності на земельну ділянку, розташовану в\~смт. Ширяєве Ширяївського району Одеської області, вул. Леніна, 37. Рішенням 26 сесії 6 скликання від 02.09.2013 року за № 1358 [PERSON] селищною радою Ширяївського району Одеської області було відмовлено на підставі ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» ст. ст. 121, 42 Земельного Кодексу України. Відповідно до ст. 121 Земельного Кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності тільки: а) для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району; б) для ведення особистого селянського господарства; в) для ведення садівництва; г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах, в селищах, в містах; ґ) для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара; д) для будівництва індивідуальних гаражів. В статті 42 Земельного Кодексу України визначено, що земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В Законі України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» в ст. 5 зазначено, що спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку. Таким чином, суд вважає, що у звязку з тим, що [PERSON], проживає в багатоквартирному будинку відповідно до чинного законодавства [PERSON] не передбачено у приватну власність земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Що стосується посилань представників позивача на виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 180988, виданий 14.10.2009 року на імя [PERSON], з порушенням положень ЗУ «Про землеустрою», а саме: були не враховані претензії при встановлені зовнішніх меж, які не були погодженні і викликали спірні питання; повторні точки зовнішньої межі, що не співпадають з твердими точками на місцевості, не закріплені межовими знаками; в акті прийому передачі межових знаків на зберігання відсутній підпис позивача ([PERSON]Д.), як суміжного землекористувача. Судом встановлено наступне, що при виготовленні вищезгаданого державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 180988, виданий 14.10.2009 року на імя [PERSON], порушень не було, оскільки відповідно до пояснень представника третьої особи №1 для виготовлення Державного акту розробляється не проект землеустрою як стверджують представники позивача а складається технічна документації, проект землеустрою розробляється тільки у тому числі коли відводиться нова земельна ділянка у якої змінюються цільове призначення, а в нашому випадку це не була нова земельна ділянка, таким чином на підставі рішення [PERSON] селищної ради Ширяївського району Одеської області розроблялася технічна документація, а не проект землеустрою, що також підтверджується вимогами чинного законодавства а саме ст. 50,51,55 Закону України «По землеустрій», що на думку суду не є порушенням чинного законодавства. Що стосується посилання представників позивача на те, що присадибна земельна ділянка, яка передана [PERSON], відповідно до вищезгаданих рішень сесії [PERSON] селищної ради Ширяївського району Одеської області у приватну власність, знаходиться в прибережній захисній смузі річки Великий Куяльник, чим також було порушені вимоги Водного Кодексу України. Судом встановлено наступне, відповідно до відповіді відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі Одеської області, на території Ширяївського району Одеської області проектна документації щодо встановлення меж прибережних захисних смуг р. Великий Куяльник не розроблялася і взагалі межі прибережних захисних смуг р. Великий Куяльник на територія [PERSON] селищної ради Ширяївського району Одеської області не встановлювалися. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що позивач не є власником земельної ділянки про яку їдеться річ, а відтак він не є належним позивачем по справі, оскільки вищезгадана земельна ділянка є власністю громади, а саме [PERSON] селищної ради Ширяївського району Одеської області, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed