Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на його користь 710 гривень як заборгованість по поверненню позики, а також витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60 гривень, всього стягнути 953,60 гривень. В позовній заяві [PERSON] покликається на те, що 10.06.2013 року між ним та відповідачем укладено письмовий договір позики 710 гривень. Про позичення грошей відповідач написав письмову розписку і поставив на ній свій особистий підпис. Суму позичених грошей зобовязався повернути до 07.01.2014 року. Строк повернення грошей минув, але відповідач їх не повернув по даний час. Позивач неодноразово звертався до [PERSON] з приводу повернення грошей, він весь час запевняв, що їх обовязково поверне, але свої запевнення не виконує. До суду позивач [PERSON] подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить стягнути з [PERSON] на його користь 770 гривень як заборгованість по поверненню позики, а також по оплаті судового збору суму 243, 60 гривень. В судовому засіданні позивач підтримав уточнені позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передавання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 1 ст. 1047 ЦК). Згідно ст. 1047 ч. 2 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що між сторонами в письмовій формі був укладений договір позики, підтвердженням його укладення є розписка позичальника [PERSON] В розписці від 10.06.2013 р. зазначено, що [PERSON] [PERSON] позичив у [PERSON] 770 грн. (сімсот семдесять гривень) і зобовязується віддати до 7 січня 2014 року. Розписка підписана відповідачем. За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У встановлений в розписці строк відповідач позику [PERSON] не повернув. Як зазначено в ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно вимог ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. Наявність у позивача боргового документу, а саме оригіналу розписки, додану ним до матеріалів справи, стверджує факт невиконання відповідачем зобовязання. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача боргу позики за розпискою підлягають до задоволення. Суд приходить до переконання, що з відповідача, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, в користь позивача слід стягнути 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 526, 530, 545, 612, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved