Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ПАТ «Альфа-Банк» про стягнення моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11 березня 2014 року між ним та ПАТ «Альфа-Банк» (далі банк/Кредитор) було укладено кредитний договір № 401593240 згідно умов якого йому було надано кредит в розмірі 587,64 грн. (п. 2.1. Договору) для часткової оплати товарів строком на 12 місяців, процентна ставка за користування кредитом 0,1% річних, тип процентної ставки фіксована. Комісія за управління кредитом за перші чотири місяці становить 0%. До даного кредитного договору було надано графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх витрат. У відповідності до даного графіку дата платежу встановлена 12 число кожного місяця. Зазначає, що ним в перших чотири місяці було виконано умови даного кредитного договору і повністю погашено суму кредиту, а саме: 08.04.2014 року погашено 150,00 грн., 07.05.2014 року - 150,00 грн., 12.06.2014 року - 150,00 грн., 08.07.2014 р.- 138,00 грн. В загальному на рахунок банку було внесено суму 588 грн. Після внесення повної суми на погашення кредиту позивач звернувся в відділення банку для зясування питання щодо закриття кредитного договору, однак йому повідомили що на нього накладено штраф за несвоєчасне погашення кредиту. Представлені відповідачу докази дотримання умов кредитного договору (квитанції) останнім прийняті до уваги не були. 31 липня 2014 року [PERSON] звернувся з листом в Луцьке відділення банку з вимогою розяснити які саме умови кредитного договору було ним порушено, що привело до застосування до нього штрафних санкцій. До даного листа були долучені копії квитанцій та копія графіку погашення кредиту. Однак замість відповіді на своє звернення до [PERSON] почали щодня, а то по декілька разів на день, телефонувати з банку з вимогою погасити штраф. Розмови відбувались на підвищених тонах, йому погрожували подальшим нарахуванням штрафних санкції, які він обовязково буде змушений заплатити. На пропозицію позивача звернутись до суду, його повідомили, що суду не буде і що він і так заплатить, а відповіді на лист до банку він не отримає. Намагаючись захистити своє право [PERSON] 01 вересня 2014 року звернувся до прокурора м. Луцька з відповідним листом та просив притягнути винних осіб до відповідальності. 28 серпня 2014 року за вих. № 76764-23.1-6/6 на адресу позивача було відправлено листа в якому зазначено, що платіж за травень 2014 був сплачений ним пізніше ніж 12 числа, а тому згідно з умовами кредитного договору були нараховані штрафні санкції. 11 вересня 2014 року вих. № 81236-23.1-6/6 в звязку з зверненням позивача до прокуратури м. Луцька з банку надійшов лист яким його повідомили, що станом на 11.09.2014 року за кредитним договором № 401593240 існує прострочена заборгованість та неоплачені штрафні санкції, які необхідно сплатити. Також розяснено, що так як платіж за травень 2014 року був ним сплачений пізніше, ні 12-го числа, згідно з умовами кредитного договору були нараховані штрафні санкції. За весь період переписки по час звернення до суду з позовом телефонні дзвінки з погрозами та SМS повідомлення не припинились. Зазначає, що така поведінка працівників банку привела до погіршення його стану здоровя. Зі ним стався серцевий напад і він був змушений 11 вересня 2014 року звернутись до лікаря з виниклими проблемами серця. Після чого 17 вересня 2014 року був госпіталізований та стаціонарно лікувався до 05 жовтня 2014 року. Вважає, що внаслідок неправомірних дій працівників банку йому була заподіяна моральна шкода, яка виявилась в переслідуванні з незаконною вимогою сплатити штрафні санкції, в погрозах в його адресу, моральному тиску та брутальному відношенні, яке ображало його гідність. Неправомірні дії працівників банку привели до погіршення стану здоров'я з подальшою госпіталізацією. Зазначає, що моральний тиск, погрози та образи порушили його нормальний ритм життя, негативно вплинуло на психологічний стан. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в 25000,00 гривень. Просить стягнути вказану суму з публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь [PERSON] 25000,00 гривень заподіяної моральної шкоди. Представник відповідача в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявсяналежним чином, що підтверджується матеріалами справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Представник позивача в судове засідання не зявилась, попередньо подала суду заяву про слухання справи у її відсутності, позов просила задовольнити з підстав в ньому викладених, не заперечувала проти постановлення заочного рішення. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що 11 березня 2014 року між [PERSON] (далі Позичальник) та ПАТ «Альфа-Банк» (далі банк/Кредитор) було укладено кредитний договір № 401593240 згідно умов якого [PERSON] було надано кредит в розмірі 587,64 грн. (п. 2.1. Договору) для часткової оплати товарів строком на 12 місяців, процентна ставка за користування кредитом 0,1% річних, тип процентної ставки фіксована. Комісія за управління кредитом за перші чотири місяці становить 0% (а.с. ). У відповідності до графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг до кредитного договору договір № 401593240 від 11.03.2014 року дата платежу встановлена 12 число кожного місяця (а.с. ) Відповідно до представлених суду квитанцій позичальником було внесено на рахунок банку 588 грн., а саме: 08.04.2014 року погашено 150,00 грн., 07.05.2014 року - 150,00 грн., 12.06.2014 року - 150,00 грн., 08.07.2014 р.- 138,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що на звернення позивача вх.№ 80884, 28 серпня 2014 року за вих. № 76764-23.1-6/6 на адресу останнього надійшов лист, в якому зазначено, що платіж за травень 2014 був сплачений ним пізніше ніж 12 числа, а тому згідно з умовами кредитного договору були нараховані штрафні санкції, (а.с. ). 11 вересня 2014 року вих. № 81236-23.1-6/6 в звязку з зверненням позивача до прокуратури м. Луцька з банку надійшов лист яким [PERSON] повідомили, що станом на 11.09.2014 року за кредитним договором № 401593240 існує прострочена заборгованість та неоплачені штрафні санкції, які необхідно сплатити. Також розяснено, що так як платіж за травень 2014 року був сплачений пізніше, ні 12-го числа, згідно з умовами кредитного договору були нараховані штрафні санкції (а.с. ). Судом встановлено, що 11 вересня 2014 року [PERSON] звернувся до лікаря з виниклими проблемами серця. 17 вересня 2014 року останній був госпіталізований та стаціонарно лікувався до 05 жовтня 2014 року (а.с. ). Відповідно до вимог п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права. Нормами ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які особа зазнала у звязку із ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, які особа зазнала у звязку з пошкодженням її майна, відшкодовується грішми, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується виною особою. Згідно з нормою ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Судом встановлено, що внаслідок неправомірних дій працівників банку [PERSON] заподіяна моральна шкода, яка виявилась в переслідуванні з незаконною вимогою сплатити штрафні санкції, в погрозах, моральному тиску та брутальному відношенні, яке ображало гідність, що провело до погіршення стану здоров'я з подальшою госпіталізацією, а тому, зважаючи на вищезазначене, дотримуючись засад розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що у її відшкодування на користь позивача слід стягнути 2000,00 грн. У відповідності до ст. 88 ЦПК України в дохід держави із Луцького підприємства електротранспорту слід стягнути по 243,60 грн. судового збору відповідно до задоволеної вимоги майнового і немайнового характеру, тобто 487,20 грн. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити. На підставі наведеного та ке руючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 84, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16, ч.ч. 1, 2 ст. 22, ст. 23, ст. 1188, . 1 ст. 1167 Цивільного Кодексу України,суд, -

Outcome: partial