Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Омельненської сільської ради Ківерцівського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина, а саме: житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] 26.12.1994 року від імені [PERSON] було посвідчено заповіт за Р№27, згідно якого, вищевказаний житловий будинок заповіла [PERSON] У даний час він звернувся до нотаріальної контори для документального оформлення свого права на спадщину, однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно на ім'я спадкодавця. Просить суд визнати за ним право власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 17.12.2018 року по даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився. До суду подав заяву про підтримання позову та розгляд справи у його відсутності. Представник Омельненської сільської ради Ківерцівського району Волинської області в судове засідання не з'явився. До суду подав заяву про визнання позову та розгляд справи у їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст. 12 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданими учасниками справи. Відповідно до вимог ст. 19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], актовий запис № 10, виданого Омельненською сільською радою Ківерцівського району Волинської області, [PERSON], яка померла [INFO] /а.с.5/. Відповідно до довідки для оформлення спадщини №417 від 24.10.2018 року та витягу з погосподарської книги №3 за 2018 рік виданих Омельненською сільською радою Ківерцівського району Волинської області житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] значиться за померлою [PERSON], яка померла [INFO] /а.с. 7/. Також судом встановлено, що відповідно до заповіту який був посвідчений секретарем виконавчого комітету Омельненської сільської ради Ківерцівського району Волинської області від 26.12.1994 року, [PERSON] заповіла житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] [PERSON] /а.с.9/. Таким чином, на момент відкриття спадщини діяв Цивільний Кодекс України в редакції 1963 року, оскільки часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, тому при вирішенні даного позову слід застосовувати норми даного Кодексу. Відповідно до ст. 527 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 524 ЦК України (редакції 1963 року), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею 549 ЦК України (редакції 1963 року) визначено, що спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, визнається таким, що прийняв спадщину. Постановою № 1884/02-31 від 07.12.2018 року державний нотаріус Ківерцівської державної нотаріальної контори Волинської області відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через відсутність у спадкодавця оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно /а.с.11/. Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту державної реєстрації, відсутність належно оформлених правовстановлюючих документів на нерухоме майно у померлого спадкодавця унеможливлює спадкоємцеві - позивачу по справі оформити свідоцтво про право на спадщину, а тому беручи до уваги, викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову у відповідності до заявлених вимог.

Outcome: approved