Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з зустрічним позовом до Фермерського господарства «Альянс», третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову Головне управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання угоди про зміну та доповнення договору оренди землі недійсною, повернення земельної ділянки по цивільній справі за первісним позовом Фермерського господарства «Альянс» до [PERSON] , Фермерського господарства «Труд 2012», третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Фесенко Оксана Юріївна, про визнання недійсним договору оренди та скасування державної реєстрації. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка площею 6,6710 гектарів, кадастровий номер 6324282000:04:003:0023, відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 18 грудня 2015 року приватним нотаріусом Нововодолазького районного нотаріального округу Харківської області Крючковою Л.А., реєстраційний номер 2522, після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Як зазначив позивач за зустрічним позовом, 25 квітня 2016 року між ним та Фермерським господарством «Труд 2012» був укладений договір оренди зазначеної земельної ділянки. На момент отримання свідоцтва про право на спадщину та на момент реєстрації договору оренди земельної ділянки позивачу по справі не було відомо про те, що між попереднім власником, [PERSON] та Фермерським господарством «Альянс» є чинний укладений договір оренди земельної ділянки, оскільки в наданому витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку була відсутня інформація про реєстрацію договору оренди земельної ділянки 26 квітня 2012 року терміном дії 20 років з відповідачем по справі, Фермерським господарством «Альянс». Про зазначені факти [PERSON] стало відомо після звернення Фермерського господарства «Альянс» до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 25 квітня 2016 року, кадастровий номер 6324282000:04:003:0023, який був укладений між [PERSON] та Фермерським господарством «Труд 2012». [PERSON] вказує, що попередній власник земельної ділянки [PERSON] не міг укласти додаткову угоду про зміну та доповнення договору оренди землі, не підписував таку угоду, підпис на угоді виконаний іншою особою, тому просить суд визнати недійсною Угоду про зміни та доповнення договору оренди землі від 04 січня 2012 року, зареєстровану відділом Держкомзему у Нововодолазькому районі Харківської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 26 квітня 2012 року за № 632428204001631, скасувати державну реєстрацію Угоди про зміни та доповнення договору оренди землі від 04 січня 2012 року, зареєстровану відділом Держкомзему у Нововодолазькому районі Харківської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 26 квітня 2012 року за № 632428204001631, зобов`язати Фермерське господарство «Альянс», повернути земельну ділянку площею 6,3928 гектарів кадастровий номер 6324282000:04:003:0023, розташовану на території Мелихівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, власнику [PERSON] , стягнути з відповідача по справі витрати на правову допомогу в сумі 10000 гривень 00 копійок та судові витрати по справі. Ухвалою судді Нововодолазького районного суду Харківської області Покальчука Ю М. від 24 червня 2016 року було відкрите провадження у справі № 631/917/16 за позовом Фермерського господарства «Альянс» до [PERSON] , Фермерського господарства «Труд 2012», третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Фесенко Оксана Юріївна, про визнання недійсним договору оренди та скасування державної реєстрації. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 18 серпня 2017 року справа прийнята до провадження суддею Пархоменко І. О. згідно розпорядження керівника апарату суду від 18 серпня 2017 року та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи від 18 серпня 2017 року. Ухвалами Нововодолазького районного суду Харківської області від 18 травня 2018 року замінено третю особу на боці відповідача по справі з відділу Держгеокадастру у Нововодолазькому районі Харківської області на Головне управління Держгеокадастру у Харківській області та витребувані докази по справі. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 31 травня 2018 року по справі призначену судову почеркознавчу експертизу та провадження у справі зупинено. Строк відрядження судді Пархоменко І.О. закінчився 06 серпня 2018 року, цивільна справа по суті не розглянута. Згідно розпорядження керівника апарату суду від 20 вересня 2018 року за № 1078 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 вересня 2018 року, справу передано до розгляду судді Трояновській Т.М. 06 січня 2019 року на адресу Нововодолазького районного суду Харківської області надійшов висновок експерта за результатами проведення судово почеркознавчої експертизи № 18185 від 19 листопада 2018 року. Відповідно до пункту 3 частини 3\~статті 265 Цивільного процесуального кодексу України, рішення має містити зазначення процесуальних дій у справі. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 08 січня 2019 року справа прийнята до провадження та поновлено провадження у справі. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 06 березня 2019 року закрите підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 10 грудня 2019 року первісний позов Фермерського господарства «Альянс» до [PERSON] , Фермерського господарства «Труд 2012», із залученням до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Фесенко Оксани Юріївни про визнання недійсним договору оренди та скасування державної реєстрації, залишений без розгляду на підставі пункту 3 частини 1 статті 257 Цивільного процесуального кодексу України, в зв`язку з повторною неявкою позивача по справі в судове засідання, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та не повідомив про причини своєї неявки. [PERSON] та його представник адвокат Мякота Т. М. у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце розгляду справи були сповіщені завчасно відповідно до вимог статті\~128 Цивільного процесуального кодексу України. Скориставшись своїм правом, передбаченим частиною 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, представник позивача адвокат Мякота Т. М. 30 січня 2020 року надала заяву, яка була зареєстрована за вхідним номером 594/20-вх, в якій зазначила, що підтримує уточнені позовні вимоги у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні, просила розгляд справи провести за її відсутності та відсутності позивача, зазначивши, що проти заочного розгляду справи не заперечують. Уповноважений представник Фермерського господарства «Альянс» у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи були сповіщені завчасно відповідно до вимог статті\~128 Цивільного\~процесуального кодексу\~України,\~про що\~свідчить наявне\~в матеріалах\~справи повідомлення\~про вручення\~рекомендованого поштового\~відправлення за\~№ 6320201938968,\~відповідно до\~якого відповідач\~отримав судовий\~виклик 09.01.2020\~року. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову Головного управління держгеокадастру у Харківській області у судове засідання не з`явився, проте про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися згідно приписів Цивільного процесуального кодексу України. Про причини своєї неявки суд не повідомили, ніяких клопотань на адресу суду не надали. З цього приводу слід зазначити, що відповідно до пунктів 2 та 7 частини 2 статті 43 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до положень частини 1\~статті 223 Цивільного процесуального кодексу України\~неявка у судове засідання будь - якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Крім того, частиною 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у позивача свідчить відповідна заява, надана його представником та долучена до матеріалів справи. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що судом створені необхідні умови для реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав та обов`язків, у тому числі на участь у судових засіданнях, враховуючи, що підстав для визнання їх явки обов`язковою не має, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності, на підставі наявних в матеріалах справи доказів та пояснень, які були надані у попередніх судових засіданнях. Вивчивши доводи позовної заяви та вислухавши пояснення учасників справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи в межах заявлених вимог, перевіривши їх доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Із матеріалів справи вбачається, що між [PERSON] та Фермерським господарством «Альянс» був укладений Договір оренди земельної ділянки б/н від 28 березня 2007 року, предметом якого була земельна ділянка площею 6,3928 гектарів, кадастровий номер 6324282000:04:003:0023, зі строком дії договору 5 років. Вказаний договір зареєстрований у Нововодолазькому районному відділі Харківської філії Державного підприємства «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25 квітня 2007 року за № 04077000361 (а. с. 10 11). Як стверджував відповідач за зустрічним позовом, 04 січня 2012 року між [PERSON] та Фермерським господарством «Альянс» була укладена Угода про зміну та доповнення договору оренди землі, предметом якого була земельна ділянка площею 6,3928 гектарів, кадастровий номер 6324282000:04:003:0023. Відповідно до пункту 8 Договору оренди земельної ділянки, договір укладено на 20 років, тобто до 28 березня 2027 року. Батько позивача у справі [PERSON] [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 26 березня 2015 року Мелихівською сільською радою Нововодолазького району Харківської області, актовий запис № 9 (а. с. 175). Відповідно до копій Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 18 грудня 2015 року приватним нотаріусом Нововодолазького районного нотаріального округу Харківської області Крючковою Л. А., зареєстрованого у реєстрі за № 2522 та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 50178731, сформованого 18 грудня 2015 року о 09 годині 29 хвилин 36 секунд приватним нотаріусом Нововодолазького районного нотаріального округу Харківської області Крючковою Л. А. (номер запису про право власності 12603263, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 809475763242), [PERSON] є власником земельної ділянки площею 6,3928 гектарів, кадастровий номер 6324282000:04:003:0023, розташованої на території Мелихівськї сільської ради Нововодолазького району Харківської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а. с. 176, 177). Фермерським господарством «Альянс» надана до суду Угода про зміну та доповнення договору оренди землі від 04 січня 2012 року, укладена між [PERSON] та Фермерським господарством «Альянс», зареєстрована Відділом Держкомзему у Нововодолазькому районі Харківської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 26 квітня 2012 року за № 632428204001631 (а. с. 17). Зі змісту угоди вбачається, що сторони дійшли згоди змінити договір оренди землі від 28 березня 2007 року, зареєстрованого в Нововодолазькому районному відділі Харківської регіональної філії державного підприємства «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25 квітня 2007 року за № 040770000361, та викласти умови договору в наступній редакції, зокрема, щодо пункту 5 розділу «Об`єкт оренди»: нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 143426 гривень 71 копійка на 01.01.2012 року; щодо пункту 8 розділу «Строк дії договору»: договір укладено на 20 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. Орендар або орендодавець повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово про намір зміни договору, якщо про такі зміни своєчасно не повідомлено письмово, то договір вважається подовжений га той же термін. Згідно з висновком експерта за результатами проведення судово почеркознавчої експертизи № 18185 від 19 листопада 2018 року, проведеної старшим науковим співробітником, судовим експертом Харківського науково дослідного інституту судових експертиз імені Заслуженого професора М. С. Бокаріуса Гайдамакіною Д. І. по цивільній справі № 631/917/16 за клопотанням представника [PERSON] , встановлено, що підпис від імені [PERSON] в угоді про зміну та доповнення договору оренди землі від 04.01.2012 року, розташований в графі «Орендодавець», виконаний не [PERSON] , а іншою особою (а. с. 132 137). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1\~статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до положень частини 1\~статті 4 Цивільного процесуального кодексу України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (частина 1\~статті 13 Цивільного процесуального кодексу України). За приписами\~статті 15 Цивільного кодексу України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність. Положеннями\~статті 16 Цивільного кодексу України\~встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання правочину недійсним. Під час вирішення спірних правовідносин суд враховує, що їх правове регулювання здійснюється нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України\~та\~Закону України від 06.10.1998 року № 161-ХІV «Про оренду землі»\~(далі - Закон України «Про оренду землі»), який є спеціальним в даному випадку. Конституція України у статті 14 гарантує право власності на землю. Положеннями статті 41 Основного закону України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. При цьому право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, й власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він має вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частина 1 статті 316, стаття 328, частини 1 та 2 статті 319 Цивільного кодексу України). Відповідно до частин 2 та 4 статті 373 Цивільного кодексу України право власності на землю гарантується Конституцією України, набувається і здійснюється відповідно до закону й власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Частиною 2\~статті 792 Цивільного кодексу України\~передбачено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (частина 1 статті 93 Земельного кодексу України). Аналогічне визначення поняття оренди землі міститься й у\~статті 1 Закону України «Про оренду землі». У статті 13 вищезазначеного\~Закону України\~надано визначення договору оренди. Договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно з частиною 4\~статті 124\~Земельного кодексу\~України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. За змістом\~статті 626 Цивільного кодексу України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України). Положеннями частини 1 статті 628\~Цивільного кодексу\~України передбачено, що\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 зазначеного кодифікованого\~закону України\~передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є умови про предмет договору; умови, що визначені законом\~як істотні або є необхідними для договорів даного виду; а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1\~статті 407 Цивільного кодексу України\~користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Отже, користуватися земельною ділянкою приватної власності можливо на праві оренди, підставою для якої є договір, відповідно до якого сплачується орендна плата. Як вбачається з частини 1\~статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (стаття 203 Цивільного кодексу України). При цьому Договір оренди землі, а також Угода про про зміни та доповнення договору оренди землі, можуть бути визнані в судовому порядку недійсним з підстав, встановлених статтею 215 Цивільного кодексу України. Так, частиною 1 вищевкащаної норми права передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України. Відповідно до\~роз`яснень,\~що містяться\~у пункті\~8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею\~203 Цивільного кодексу України, саме на момент вчинення правочину. Вимагаючи визнати Угоду про зміну та доповнення договору оренди землі від 04 січня 2012 року, укладену між [PERSON] та Фермерським господарством «Альянс», позивач вказує на ту обставину, що спадкодавець, [PERSON] , не бажав укладати угоду до договору оренди та не підписував її. Як вже зазначалося вище відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово почеркознавчої експертизи № 18185 від 19 листопада 2018 року, проведеної старшим науковим співробітником, судовим експертом Харківського науково дослідного інституту судових експертиз імені Заслуженого професора М. С. Бокаріуса Гайдамакіною Д. І., підпис від імені [PERSON] в угоді про зміну та доповнення договору оренди землі від 04.01.2012 року, розташований в графі «Орендодавець», виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Суд відзначає, що вказаний висновок експерта приймається судом\~як належний\~та допустимий\~доказ,\~оскільки як\~випливає зі\~змісту наданого\~висновку,\~в ньому\~вказано,\~що експерт\~обізнаний про\~кримінальну відповідальність\~за завідомо\~неправдивий висновок.\~Відповідач вважаючи висновок експерта необґрунтованим або таким, що суперечить матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, мав право відповідно до\~статті 113\~Цивільного процесуального\~кодексу України заявити\~клопотання про\~призначення повторної\~експертизи,\~однак такого\~клопотання до\~суду від\~нього не\~надходило. Також представник відповідача не скористався процесуальним правом надати відповідний висновок експерта з цих самих питань. Отже, враховуючи, що спірна Угода про зміну та доповнення договору оренди землі від 04 січня 2012 року підписана від імені Орендодавця, [PERSON] , іншою особою та позицію позивача про те, що його батько не бажав укладати вказану угоду, суд приходить до висновку, що вищевказана угода укладена без волевиявлення одного із учасників правочину, а саме орендодавця\~ [PERSON] , який помер [INFO] . За таких підстав, Угода про зміну та доповнення договору оренди землі від 04 січня 2012 року, укладена між орендодавцем [PERSON] та орендарем Фермерським господарством «Альянс», щодо оренди земельної ділянки, кадастровий номер 6324282000: 04:003:0023, має бути визнана недійсною на підставі частини 3 статті\~203\~та частини 1 статті\~215 Цивільного кодексу України. Окрім того, дана позиція відповідає висновку, викладеному в постанові Верховного Суду від 03 квітня 2019 року (справа № 479/1049/16-ц, провадження № 61-43242св18), де зазначено, що установивши під час розгляду справи факт відсутності волевиявлення орендодавця на укладення спірного договору оренди землі на умовах, що в ньому викладені, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову та визнання такого договору недійсним на підставі статтей 203, 215 Цивільного кодексу Українита застосування наслідків його недійсності. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 12 грудня 2018 року (справа № 400/999/17 ц, провадження № 61-37410св18) в якій зазначено, що оскільки спірний договір, який був укладений від імені позивача, підписаний не нею, а іншою особою, тому договір було укладено без волевиявлення позивача. За таких підстав, суди дійшли правильного висновку про недійсність спірного договору на підставі частини третьої статті\~203\~та частини першої статті\~215 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 4\~статті 263\~Цивільного процесуального\~кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Частиною 1 статті 216 Циввільного кодекс України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Крім того, суд, при вирішенні спору по суті, враховує вимоги статтей 12 та 81 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~\~Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Уповноважений представник Фермерського господарства «Альянс» у судові засідання перестав з`являтися, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, не скористався своїми процесуальними правами учасника справи та не надав суду жодних доказів, якщо у нього такі малися, на спростовування доводів [PERSON] і наданих ним доказів в обґрунтування позовних вимог. Таким чином, в ході судового розгляду підтверджено, що земельна ділянка перебуває у користуванні Фермерського господарства «Альянс», а тому враховуючи вищезазначені положення, суд вважає за необхідне зобов`язати Фермерське господарство «Альянс» повернути земельну ділянку кадастровий номер 6324282000:04:003:0023 власнику [PERSON] , а тому вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Аналогічні правові висновки викладені й у постанові Верховного Суду від 03 квітня 2019 року (справа № 479/1049/16-ц, провадження № 61-43242св18), де зазначено, що установивши під час розгляду справи факт відсутності волевиявлення орендодавця на укладення спірного договору оренди землі на умовах, що в ньому викладені, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову та визнання такого договору недійсним на підставі статтей 203, 215 Цивільного кодексу України та застосування наслідків його недійсності. Згідно з пунктами 6 та 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимоги про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину розглядаються у позовному провадженні в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог статті 15 Цивільного процесуального кодексу. Реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 Цивільного кодексу) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину. Визнання Угоди про зміни та доповнення договору оренди недійсною та зобов`язання відповідача повернути земельну ділянку позивачу, на думку суду, є ефективним способом захисту прав [PERSON] , у відповідності до\~статті 5 Цивільного процесуального кодексу України. Разом з тим, частиною 1\~статті 236 Цивільного кодексу України\~передбачено, що правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Визнання Угоди про зміни та доповнення договору оренди недійсною передбачає обов`язок органу державної реєстрації провести відповідні дії, щодо скасування цієї реєстрації та вилучення відповідної інформації з реєстру, а тому вимога позивача щодо скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію договору оренди землі не може підлягати задоволенню. Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] , суд відповідно до пункту 6 частини 1\~статті 264\~Цивільного процесуального\~кодексу України вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу між сторонами справи судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частини 1 та 2\~статті 133 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до частини 1\~статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача витрат на проведення експертизи по справі в розмірі 5148 гривень 00 копійок та судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 367 гривень 47 копійок. Згідно пункту 1 частини 3\~статті 133 Цивільного процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Положеннями статті 15 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. З огляду на приписи частини 1\~статті 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Правове регулювання відносин, пов`язаних з розподілом судових витрат на правничу допомогу адвоката здійснюється частинами 2 4 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, якими регламентовано, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Разом з\~тим,\~ [PERSON] \~та його\~представником не\~надано до\~суду жодного\~належного доказу\~на підтвердження\~понесених позивачем\~витрат на\~правову допомогу,\~у зв`язку\~з чим\~суд прийшов\~до переконання\~про відмову в задоволенні вимоги позивача по справі щодо стягнення витрат на правову допомогу в сумі 10000 гривень 00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial