Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON],\~в якому просить визнати його батьком дитини [PERSON], [INFO], та внести зміни до актового запису про народження [PERSON], [INFO], зазначивши батьком дитини його - [PERSON], підтриманим ним у судовому засіданні, пославшись на таке: З 2000 року по 2016 рік він проживав однією сімєю без реєстрації шлюбу з [PERSON], від стосунків з якою 25 серпня 2001 року у них народилася донька [PERSON]. Народження дитини не було зареєстровано у відповідності до вимог законодавства, оскільки у [PERSON] був паспорт громадянки СРСР. Костянтинівським міським пологовим будинком була виписана довідка про те, що саме [PERSON] народила цю дитину. У звязку з тим, що [PERSON] було відмовлено у реєстрації народження дитини, він не зміг встановити походження дитини від нього шляхом подання спільної заяви з матірю дитини в державні органи запису актів громадянського стану. 19 травня 2015 року Відділом ДРАЦС по Костянтинівському району РС КМРУЮ у Донецькій області відносно дитини [PERSON], 25.08.2001 р. н., було вчинено актовий запис про народження зі слів матері дитини: у свідоцтві про народження дитини в графі «батько» записано його імя «Анатолій» і по-батькові «Григорович», в графі «місце народження» записано: «Україна, Донецька область, Костянтинівський район, селище Червоне». Паспорт громадянки України на теперішній час [PERSON] не отримала. З 2007 року по 2016 рік [PERSON] навчалася в Миколаївському НВК. Він та [PERSON] приділяли належну увагу вихованню доньки. 3 2016 року відносини між ним та [PERSON] погіршилися, у звязку з чим відповідач вирішила піти від нього. На теперішній час [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: Донецька обл., Костянтинівський район, с. Червоне, вул. Озерна, 5. Донька залишилася проживати разом з ним в належному йому будинку №17 по вул. Достоєвського в с. Червоне Костянтинівського району Донецької області. З 01.09.2016 р. донька навчається у КЗОШ І-ІІІ ст. №16. Він виховує та матеріально її забезпечує. З часу народження доньки він піклується про її здоровя, фізичний та моральний розвиток, навчання. Судовою ухвалою від 02.08.2018 р. відкрите провадження у цивільній справі за дійсним позовом за правилами загального позовного провадження. Позивач [PERSON] у підготовчому засіданні позов підтримав за наведених у позовній заяві підстав. Відповідач [PERSON] у підготовчому засіданні позов визнала у повному обсязі, підтвердивши викладені у позовній заяві обставини, зокрема, що [PERSON], з яким вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах, є біологічним батьком [PERSON], 25.08.2001 р. н. Неповнолітня [PERSON] у підготовчому засіданні пояснила, що її батьком є [PERSON], з яким вона мешкає разом від народження. Просила визнати [PERSON] її батьком та зауважила, що бажає мати його прізвище [PERSON]. З огляду на визнання відповідачем позову, суд, на підставі ст.ст.200 ч.3, ст.206 ч.4 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дістає таких висновків: За приписами п.3 ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визначене за рішенням суду. Згідно з ч.2 ст.128 СК України, підставою для визначення батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розяснено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до п.3 Пленуму розяснено, оскільки підстави для\~визнання батьківства\~за рішенням\~суду,\~зазначені у\~ст.128\~СК,\~істотно відрізняються\~від підстав\~його встановлення,\~передбачених у\~ст.53\~КЗпШС,\~суди,\~вирішуючи питання\~про те,\~якою нормою\~слід керуватися\~при розгляді\~справ цієї\~категорії,\~повинні виходити\~з дати\~народження дитини. Так,\~при розгляді\~справ про\~встановлення батьківства\~щодо дитини,\~яка народилася\~до 1\~січня 2004\~р.,\~необхідно застосовувати\~відповідні норми\~КЗпШС,\~беручи до\~уваги всі\~докази,\~що достовірно\~підтверджують визнання\~відповідачем батьківства,\~в їх\~сукупності,\~зокрема,\~спільне проживання\~й ведення\~спільного господарства\~відповідачем та\~матір'ю\~дитини до\~її народження,\~спільне виховання\~або утримання\~ними дитини. Справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 р., суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч.2 ст.128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Відповідно до ст.53 КЗпШС України, походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану (ч.1). В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття (ч.2). При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства (ч.3). Вирішуючи питання щодо того, норми якого закону слід застосовувати до спірних правовідносин, суд виходить з того, що на ці правовідносини поширює свою дію Конвенція про права дитини, яку було ратифіковано в 1991 році, тобто на час дії КЗпШС України. Прийняття СК України, яким розширено перелік підстав для визнання батьківства (ст.128 СК), є виконанням Україною свого зобовязання, закріпленого в ч.2 ст.7 Конвенції про права дитини в частині забезпечення можливості здійснення прав дитини, гарантованих цією Конвенцією, зокрема й права знати своїх батьків. З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне під час розгляду дійсної справи відносно дитини [PERSON], яка народилася 25.08.2001 р., тобто до 1 січня 2004 року, застосовувати не КЗпШС України, а відповідні норми чинного СК України. Судом встановлено: З 2000 року по 2016 рік позивач [PERSON] проживав з [PERSON], однією сімєю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу за адресою: Донецька обл., Костянтинівський район, с. Червоне, вул. Достоєвського, 12. Від стосунків з [PERSON] [PERSON] 25.08.2001 р. народила дитину доньку [PERSON], відомості про батька якої - відповідно до ч.1 ст.135 КЗпШС України були записані Відділом ДРАЦС Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області зі слів матері (копія свідоцтва про народження дитини Серії 1-НО № 686064 та повідомлення начальника служби у справах дітей Костянтинівської державної адміністрації [PERSON] про те, що батько дитини [PERSON] записаний зі слів матері на а.с.7, 8). [PERSON] визнає народжену [PERSON] дитину [PERSON] своєю донькою, виховує її, матеріально утримує, дбає про неї і любить її. [PERSON] до 2016 року проживала з [PERSON], разом з яким виховували доньку. Наведені вище обставини в судовому засіданні підтверджені: - довідками виконавчого комітету Новодмитрівської сільської ради про спільне проживання [PERSON] з [PERSON] в м. Костянтинівці за однією адресою: Донецька обл., Костянтинівський район, с. Червоне, вул. Достоєвського, 12, з січня 2009 року (а.с.9, 10); - довідкою виконавчого комітету Новодмитрівської сільської ради, відповідно до якої [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: с-ще Червоне, вул. Озерна, 5 (а.с.21); - характеристикою, наданою Костянтинівською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №16, де навчається неповнолітня [PERSON],\~[INFO],\~з якої\~вбачається,\~що дитина\~проживає разом\~з [PERSON], якого вважає своїм батьком. [PERSON] вважає [PERSON] своєю донькою, виховує та матеріально забезпечує її (а.с.12); - характеристикою, наданою секретарем Новодмитрівської сільської ради, з якої вбачається, що [PERSON] проживає в с. Червоне з неповнолітньою донькою [PERSON], [INFO] (а.с.13). Також ці обставини визнані відповідачем, яка є матірю неповнолітньої [PERSON]. Відповідно до ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1). Згідно зі ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч.4). Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2008 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову (п.24). З огляду на визнання позову відповідачем, що не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає за можливе прийняти доводи позивача при вирішенні питання щодо визнання батьківства відносно неповнолітньої [PERSON], позов задовольнити. Відповідно до п.2.16.7. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 р. № 96/5, на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

Outcome: approved