Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON] сільської ради Глибоцького району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27 січня 2014 року в с. Сучевени Глибоцького району Чернівецької області померла [PERSON], яка заповіла йому все належне їй майно. До складу спадщини входить житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, який розташований в с. Сучевени по вул. Грушевського М.,15 Глибоцького району Чернівецької області. Він своєчасно прийняв спадщину, однак у видачі свідоцтва про право на нерухоме майно було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. На підставі вищенаведеного позивач звернувся до Глибоцького районного суду Чернівецької області з позовом про визнання для визнання права власності на спадкове нерухоме майно. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, однак від нього до суду надійшла заява, згідно якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд позов задовольнити, а справу розглянути у його відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Глибоцького району Чернівецької області в судове засідання не зявився, проте сільська рада направила до суду заяву, якою позовні вимоги визнає та просить суд розглянути справу у відсутності їх представника. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно заповіту № 69 від 16 травня 2011 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, [PERSON] все своє майно, що належало їй на день смерті заповіла [PERSON], а належну їй земельну ділянку площею 1,00 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території с. Сучевени [PERSON] сільської ради, Глибоцького району на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ЧВ № 095703 виданий 24 березня 2005 року заповіла [PERSON]. З свідоцтва про смерть серії І-МИ № 128161 вбачається, що 27.01.2014 року в с. Сучевени Глибоцького району Чернівецької області померла [PERSON]. Як вбачається із довідки №148 від 28.01.2014, виданою [PERSON] сільською радою Глибоцького району Чернівецької області, [PERSON], [INFO], постійно проживав в [INFO] та дійсно проводив похорони [PERSON], яка померла 27.01.2014 року. До дня смерті останньої постійно проживали разом і вели спільне господарство. До складу спадкового майна після смерті [PERSON] входить нерухоме майно, що розташоване за адресою вул. [PERSON], №15 в с. Сучевени Глибоцького району Чернівецької області до складу якого входить: житловий будинок літ. «А», загальною площею 52,1 кв.м. в тому числі житлової площі 24,0 кв.м., убиральня літ. «Б», сарай літ. «В», літня кухня літ. «Г», сарай літ. «Д», сарай літ. «Е», колодязь № 1, огорожа № 2-4. Висновком експертного будівельно-технічного дослідження №269 від 14.04.2016 року встановлено, що житловий будинок літ. «А» з господарськими спорудами та будівлями, які розташовані в домоволодінні за адресою вул. [PERSON], №15 в с. Сучевени Глибоцького району Чернівецької області побудований з дотриманням державних будівельних, протипожежних та санітарних норм і подальша його експлуатація за призначенням можлива. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Вказані вимоги закону [PERSON], виконав так, як у передбачений законом строк подав заяву до приватного нотаріуса Глибоцького нотаріального округу [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], однак постановою державного нотаріуса № 408/02-31 від 01.08.2016 року, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зокрема видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказане нерухоме майно так, як ним не були надані правовстановлюючі документи, що посвідчує право власності померлого на вищевказане спадкове нерухоме майно. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] має законні права на спадкове нерухоме майно після смерті [PERSON], однак у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів позивач не має можливості оформити право власності. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст. ст. 319, 328, 392, 1216-1223, 1233-1235, 1268 ЦК України,

Outcome: approved