Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що від спільного подружнього життя у них з відповідачем народилась дитина [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16 березня 2017 року та рішення Апеляційного суду Вінницької області від 18 травня 2017 року з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) позивача щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Однак на даний час матеріальне становище позивача змінилось, 31 травня 2017 року він був звільнений і на даний час офіційно не працює, його дохід суттєво зменшився. Також на підставі рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16 березня 2017 року з позивача стягуються аліменти на утримання відповідача у такому ж розмірі як і на дитину, тобто на його утриманні перебуває колишня дружина. Так як позивач не працює, то розмір аліментів, які з нього стягуються, розраховується виходячи із середньої заробітної плати працівника відповідної місцевості, який становить 6368 грн. Відтак розмір аліментів складає 1592 грн. як на утримання дитини, так і на утримання колишньої дружини. За таких підстав позивач просить зменшити розмір аліментів на утримання дитини з 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на 1/8 частину від заробітку (доходу) позивача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 21 лютого 2019 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 22 березня 2019 року та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. 06 березня 2019 року до суду надійшла заява позивача про уточнення обґрунтування позовних вимог (а.с. 23), в якій [PERSON] зазначає, що згідно з новою довідкою державного виконавця, яку він просить долучити до матеріалів справи, розмір середньої заробітної плати, з якої відбувається розрахунок аліментів, становить 7230,00 грн., а не 6368,00 грн., як позивач вказав у позовній заяві. Відтак розмір аліментів, які позивач сплачує як на утримання дитини, так і на утримання колишньої дружини становить 1809,00 грн. щомісяця. 13 березня 2019 року до суду надійшов відзив представника відповідача адвоката Піпка А.М. (а.с. 26-30), в якому останній просив у позові відмовити повністю та призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати. Відзив мотивований тим, що дохід відповідача складає лише 860,00 грн. щомісяця (допомога при народженні дитини) і з метою влаштування на роботу [PERSON] віддала дитину в садочок. Однак за 7 місяців дитина 4 рази хворіла і відповідач не мала можливості працевлаштуватись, а також витрачала додаткові кошти на лікування сина. Також представник відповідача вказує, що загальновідомим фактом є постійне здороження життя населення, що призводить до збільшення витрат відповідача на утримання дитини. Також відповідач проживає у квартирі своєї матері і несе витрати на утримання квартири та сплату комунальних послуг. При цьому, як вказує адвокат, позивач ухиляється від сплати аліментів, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, загальний розмір якої по двом виконавчим провадженням становить 40024,28 грн. Також представник відповідача вважає, що позивач не надав доказів на підтвердження зміни свого майнового стану чи стану здоров'я. Крім цього, адвокат зазначає, що на час прийняття рішення щодо стягнення з позивача аліментів на утримання дитини вже існував обов'язок по утриманню дружини і такі обставини були враховані в рішенні суду. Крім цього, сторона відповідача вважає, що позивач часто подорожує, бере участь у спортивних змаганнях, що свідчить про його можливість сплачувати аліменти у раніше визначеному розмірі. Також представник відповідача вказав, що орієнтовний розмір судових витрат відповідача складає 7684,00 грн. У судовому засіданні представник позивача адвокат Заболотна Г.В. позов підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві та заяві про уточнення обґрунтування позовних вимог, просила позов задовольнити. Додатково пояснила, що на час прийняття рішення про стягнення аліментів позивач був працевлаштований, а на даний час він не працює і з нього стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини від середнього заробітку по даному регіону. Такий розмір аліментів становить по 1809,00 грн. на дитину та на дружину, а тому позивач сплачував аліменти, але в меншому розмірі, внаслідок чого і утворилась заборгованість. Позивач не заперечує проти сплати аліментів, але просить визначити їх у мінімально гарантованому державою розмірі, встановленому законом «Про Державний бюджет України на 2019 рік» - 1626 грн. / 50 % = 813 грн. Розмір аліментів, які на даний час позивач має сплачувати на дитину, є навіть більшим ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. При цьому закон визначає, що аліменти у розмірі прожиткового мінімуму можуть стягуватись лише у разі можливості їх сплати одним із батьків. Крім цього, враховуючи рівний обов'язок по утриманню дитини, якщо сторони витрачають на утримання дитини по 1809,00 грн. щомісяця кожний, то сума становитиме 3618,00 грн. разом з тим, відповідач не надала доказів, що такі кошти витрачаються на утримання дитини. Навпаки, відповідач надала довідку, що за 6 місяців перебування дитини в садочку вона сплатила 900 грн. Доказів про витрати на лікування дитини відповідач не надала. Крім цього, такі витрати є додатковими витратами і підлягають стягненню за окремим рішенням суду. Вказала, що дохід позивача становлять тимчасові заробітки, доходів від навчання дітей він не отримує, так як для цього необхідні спеціальні дозволи та ліцензії, які позивач не має можливості оформити. Щодо судових витрат вказала, що витрати на правову допомогу мають бути співмірними із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг та затраченим часом на надання таких послуг. Така правова позиція визначена в постанові ВС від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17. Однак сторона відповідача не надала докази на підтвердження таких обставин, а тому у стягненні витрат необхідно відмовити. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнала повністю з підстав, зазначених у відзиві, та просила у позові відмовити. Додатково суду пояснила, що фінансовий стан відповідача є важким, так як вона не працює і її дохід становить 860 грн. допомоги при народженні дитини та аліменти на її утримання та утримання дитини. Не заперечувала, що доказів про витрати на лікування дитини відповідач не надала, але вказала, що загальновідомим є факт, що вартість лікування становить приблизно 1000 грн. Відповідач несе витрати по комунальним послугам приблизно 400 грн. щомісяця, оскільки її мати не в змозі нести всі витрати. Вказала, що витрати на садочок за останні 6 місяців становлять лише 900 грн. тому, що дитина більшість часу хворіла і не відвідувала садочок. Не заперечувала, що, перебуваючи в садочку, дитина отримує триразове харчування. Щодо судових витрат вказала, що на даний час витрати на правничу допомогу, які документально підтверджені, складають 3842 грн. за 5 годин роботи адвоката. А докази на підтвердження всієї суми будуть надані в судовому засіданні, призначеному для вирішення питання розподілу судових витрат. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Згідно з ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічна вимога міститься і в ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Частина 1 ст. 13 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками дитини [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3). Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16 березня 2017 року (а.с. 8) та рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 18 травня 2017 року (а.с. 9-10) з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], стягуються аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Також відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, враховуючи зміст ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним і може бути змінений за рішенням суду за наявності підстав, визначених вказаною нормою. При цьому у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (зокрема, статті 182, 183 СК України). Така правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 10 вересня 2018 року (справа № 486/466/18). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частина 4 ст. 82 ЦПК України визначає, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16 березня 2017 року та рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 18 травня 2017 року суди встановили такі обставини: [PERSON] отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини у розмірі 860 грн.; [PERSON] офіційно працює з 14.07.2016 на посаді директора філії ПТ «Ломбард парус № 60» та за січень-лютий 2017 року отримав заробітну плату у загальній сумі 6800 грн. Саме такі обставини були враховані судами при визначенні розміру аліментів, які мають стягуватися з [PERSON] на утримання дитини сторін. Разом з тим, на даний час матеріальне становище позивача змінилось і розмір, аліментів, встановлений йому вказаними рішеннями судів, є для позивача надмірним, обтяжливим та фінансово неможливим. Так, суд встановив, що 31 травня 2017 року [PERSON] звільнений з посади директора філії ПТ «Ломбард парус № 60», що підтверджується записом у трудовій книжці позивача (а.с. 6-7). Записи про наступне працевлаштування [PERSON] у його трудовій книжці відсутні. Як фізична особа-підприємець позивач в органах Державної фіскальної служби України також не значиться, що підтверджується відповіддю на запит № 1038421765 від 30 травня 2018 року. Крім цього, відповідно до рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16 березня 2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання останньої у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до 23 травня 2019 року включно (а.с. 11). Тобто після винесення судом рішення про стягнення аліментів на утримання дитини на утриманні позивача з'явилась також інша особа, що не було враховано судом при прийнятті рішення про стягнення аліментів на дитину. Посилання відповідача про те, що такі обставини враховувались судом, спростовується відсутністю посилання на дані обставини у самих рішеннях судів та тим, що рішення про стягнення аліментів на утримання дитини та утримання дружини ухвалювались судами в один день. Відтак рішення суду про стягнення аліментів на утримання дружини, яке станом на 16.03.2017 не набрало законної сили не могло бути враховане судом при ухваленні рішення про стягнення аліментів на утримання дитини сторін. Вказані обставини дають суду підстави вважати, що після ухвалення судами рішень про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] майновий стан позивача погіршився, а його дохід зменшився. Нерухоме майно, яке б належало позивачу на праві власності, відсутнє, що підтверджується копіями інформації з відповідних Державних реєстрів, наданих представником позивача та долучених до матеріалів справи. Крім цього, за змістом п. 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5, при визначенні суми аліментів, призначених у частці від доходу (заробітку) боржника, який не працює, враховується інформація про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості. Відповідно до розрахунків по виконавчому провадженню № 54285735 зі сплати аліментів [PERSON] на утримання сина [PERSON] середня заробітна плата працівника для даної місцевості складає 7236,00 грн. Відтак сума, аліментів, яку має сплачувати [PERSON] на утримання сина становить 1809,00 грн. щомісяця (а.с. 24). Аналогічною є сума аліментів, яку позивач має сплачувати на утримання [PERSON] за виконавчим провадженням № 54233899 (а.с. 25). Разом з тим розмір аліментів, які стягуються з позивача на утримання дитини, становить більше, ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. При цьому, як встановлено судом вище, фінансової можливості сплачувати аліменти у такому розмірі позивач не має, що підтверджується наданими ним доказами. Щодо посилання відповідача про те, що вона оплачувала чотири рази лікування дитини, то відповідно до ст. 185 СК України витрати, викликані хворобою дитини, підлягають сплаті окремо від аліментів і не можуть бути предметом розгляду у даній справі. Крім цього, доказів на здійснення таких витрат відповідач суду не надала, а лише надала довідки про хворобу дитини. Щодо копій квитанцій про сплату комунальних послуг (а.с. 47-62), то відповідно до ст. 79 ЦПК України суд вважає такі докази недостовірними, так як не може на їх підставі встановити дійсні обставини справи. Так, із вказаних копій документів вбачається, що оплата коштів здійснена [PERSON] і суд не має підстав вважати, що платником є саме відповідач, а не ця особа. Щодо наданої відповідачем довідки про витрати на перебування дитини сторін у дитячому садочку № 2 від 05 березня 2019 року (а.с. 46), то суд вважає, що витрати навіть у найбільшому зазначеному у довідці розмірі 340 грн. на місяць не є надмірними для відповідача і повністю покриваються тими аліментами, які сплачує на утримання дитини позивач. При цьому, перебуваючи у дитячому садочку, дитина сторін отримує належний догляд та триразове харчування, що зменшує витрати відповідача на утримання дитини. Щодо посилання відповідача на ті обставини, що її дохід становить лише 860 грн., то такі обставини вже були враховані судом при прийнятті рішення про стягнення аліментів на утримання дитини. Більше того, після прийняття такого рішення відповідач також почала отримувати аліменти від позивача на її особисте отримання, а відтак її дохід збільшився, а майновий стан покращився. Щодо наданих сторонами розрахунків зі сплати аліментів, суд зазначає таке. З даних розрахунків вбачається, що дійсно позивач сплачує аліменти нерегулярно і не в повному обсязі. Однак, на думку суду, такі обставини не свідчать про ухилення позивача від свого обов'язку по утриманню дитини та колишньої дружини, а лише доводять, що дохід позивач є мінливим, нерегулярним та недостатнім для сплати аліментів, визначених рішенням суду, як він і вказував в позовній заяві. Щодо наданих відповідачем фотографій зі сторінок позивача у соціальних мережах (а.с. 41-45) суд зазначає таке. Відповідач вказує, що такі фотографії свідчать про те, що позивач веде активний спосіб життя, займається спортом, бере участь у спортивних змаганнях, турнірах по Україні та часто подорожує, що свідчить про його достатній фінансовий стан. Разом з тим, за змістом ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо обставин, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Під час ухвалення рішення у справі про зміну способу та розміру стягнення аліментів встановленню підлягають обставини, які свідчать про зміну матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника чи одержувача аліментів. Надані фотографії не підтверджують жодні з цих обставин, так як позивач не обґрунтовує свій позов погіршенням стану здоров'я, а тому встановлення того факту, що він веде активний та здоровий спосіб життя, значення для прийняття рішення у даній справі не має. Той факт, що позивач приймає участь у різних спортивних змаганнях та подорожує по Україні також не свідчить і про зміну майнового стану позивача, оскільки такі подорожі позивач міг здійснювати і на час прийняття рішення у справі про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, а також відповідач не надала доказів, що оплату за такі подорожі здійснює саме позивач, а не інші особи та розмір таких витрат позивача. Посилання відповідача на те, що у зв'язку із важким становищем у нашій країні відбувається постійне здороження життя населення, збільшуються ціни на продукти харчування та промислові товари, а відтак це призводить до збільшення її витрат на утримання дитини суд спростовує з тих підстав, що розмір аліментів, визначений судом на утримання дитини залежить від прожиткового мінімуму на утримання дитини і також постійно збільшується. Так само збільшується і середня заробітна плата працівника місцевості, що в сукупності має наслідком і збільшення розміру аліментів. Крім цього, здороження життя та збільшення цін стосується і позивача, витрати якого також зростають. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів належними, допустимими та достатніми доказами обставини, визначені ст. 192 СК України, а саме, що його матеріальний стан змінився і розмір аліментів на утримання дитини, визначений рішеннями судів від 16 березня 2017 року та 18 травня 2017 року, є для нього надмірним та фінансово неможливим. При визначенні розміру аліментів суд, враховуючи вимоги ст. 182 СК України, виходить з такого. Частина 2 ст. 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років в розрахунку на місяць з 1 січня 2019 року становить 1626 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З системного аналізу даних норм вбачається, що мінімальний гарантований розмір на дитину до 6 років не може бути меншим 813 грн., а мінімальний рекомендований - 1626 грн. При цьому аліменти у розмірі прожиткового мінімуму можуть бути присуджені лише, якщо платник аліментів має можливість сплачувати такі аліменти, що в даному випадку судом встановлено не було. Враховуючи середню заробітну плату для працівника даної місцевості, 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини до 6 років становить 1/8 частину від даної заробітної плати (903,75 грн. на даний час). Зважаючи на те, що позивач довів погіршення свого майнового стану, суд приходить до висновку, що фінансово можливими для позивача та достатніми для забезпечення належного рівня розвитку дитини сторін будуть аліменти саме у такому розмірі, а відтак позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 141 ЦПК України суд покладає судові витрати [PERSON] на професійну правничу допомогу на відповідача.

Outcome: approved