Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ПП «Ньюн» про стягнення боргу в сумі 50000,00 грн., мотивувавши заявлену вимогу положеннями ст. ст. 526, 610, 612, ч. 1 ст. 1049 ЦК України та тим, що між ним і ПП «Ньюн» укладений договір позики від 20.02.2014 р., відповідно до якого [PERSON] безпроцентно передає ПП «Ньюн» у власність грошові кошти у сумі 50 000,00 грн., а ПП «Ньюн» повинно повернути ці кошти у повному обсязі протягом трьох календарних днів з дня отримання письмової вимоги [PERSON] про таке повернення, але у будь - якому випадку не пізніше ніж протягом семи календарних днів з дня укладення вищезазначеного договору позики; [PERSON] передав ПП «Ньюн» грошові кошти, які складають повну суму позики, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 1 від 21.02.2014 р., однак до сьогоднішнього дня ПП «Ньюн» не повернуло [PERSON] ці грошові кошти, що порушує права та законні інтереси [PERSON] На підставі вищенаведеного [PERSON] просив суд стягнути з ПП «НЬюн» суму боргу за договором позики від 20.02.2014 р. у розмірі 50 000,00 грн. ПП «Ньюн» позовні вимоги визнало. У судове засідання [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду письмову заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов, просив суд здійснювати розгляд справи за відсутності [PERSON] та прийняти рішення у справі на розсуд суду. ПП «Ньюн» явку свого уповноваженого представника у судове засідання не забезпечило, про час та місце розгляду справи було повідомлено належним чином, надало суду письмову заяву, в якій визнало позовні вимоги та повідомило, що ПП «Ньюн» на сьогоднішній день не має грошових коштів для розрахунку з [PERSON], просило суд здійснювати розгляд справи за відсутності представника ПП «Ньюн» та прийняти рішення у справі на розсуд суду. Розглянувши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Під час розгляду справи судом встановлено, що між [PERSON] та ПП «Ньюн» укладений у простій письмовій формі договір позики від 20.02.2014 р., відповідно до якого [PERSON] (позикодавець) безпроцентно передає ПП «Ньюн» (позичальнику) у власність грошові кошти у сумі 50 000,00 грн. не пізніше наступного дня після дати укладення вищезазначеного договору позики, а ПП «Ньюн» повинно повернути ці кошти у повному обсязі у готівковій формі протягом трьох календарних днів з дня отримання письмової вимоги [PERSON] про таке повернення, але у будь - якому випадку не пізніше ніж протягом семи календарних днів з дня укладення вищезазначеного договору позики (п. п. 1 - 4 договору позики від 20.02.2014 р.). На підтвердження передачі позикодавцем позичальнику суми позики суду надана квитанція до прибуткового касового ордеру № 1 від 21.02.2014 р., згідно з якою ПП «Ньюн» прийняло від [PERSON] грошові кошти у сумі 50 000,00 грн. за договором позики від 20.02.2014 р. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з положеннями ст. 253 ЦК України та положеннями договору позики від 20.02.2014 р. останнім днем повного повернення [PERSON] суми позики було 27.02.2014 р. Однак, як встановлено судом, у порушення вищезазначених вимог закону та умов договору позики від 20.02.2014 р. ПП «Ньюн» не повернуло [PERSON] грошові кошти у сумі 50 000,00 грн., отримані у якості позики, оскільки жодного належного та допустимого доказу такого повернення ПП «Ньюн» суду не надало; до того ж, згідно з наявною у матеріалах справи письмовою заявою ПП «Ньюн» визнало позовні вимоги, і це також є підтвердженням факту невиконання ПП «Ньюн» свого зобов'язання за договором позики від 20.02.2014 р. щодо своєчасного повернення [PERSON] суми позики (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав є примусове виконання обов'язку в натурі. Таким чином, суд вважає, що є всі підстави для стягнення з ПП «Ньюн» на користь [PERSON] неповерненої суми позики за договором позики від 20.02.2014 р. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved