Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позову вказує, що 24 квітня 2014 року наказом Міністра енергетики та вугільної промисловості на нього було покладене виконання обовязків генерального директора Державного підприємства «Красноармійськвугілля». 23 січня 2015 року виконуючи свої службові обовязки, відповідно до факсограми № 1.11/023 від 21.01.2015 року за підписом директора Департаменту розвитку базових галузей промисловості Донецької облдержадміністрації, він брав участь у робочій зустрічі з представниками профспілкових комітетів працівників вугільної промисловості з розгляду проблемних питань у вугільній галузі, яка проводилася під головуванням Голови Донецької облдержадміністрації [PERSON] в приміщенні Краматорської міської ради. Позивач зазначає, що на цій нараді під час свого виступу голова Красноармійської територіальної організації Профспілки робітників вугільної промисловості України [PERSON] став публічно ображати та ганьбити його, виголошуючи на його адресу образливі слова, зокрема називаючи його «розкрадачем», «бандитом», а також заявив, що він має причетність до замаху на його життя, який начебто було скоєно за його замовленням. Позивач зазначає, що зазначені дії відповідача прямо принижували його честь та гідність. Образливий ефект його дій було посилено тим, що образи на його адресу він вигукував в присутності поважних осіб регіону, керівників облдержадміністрації, силових структур регіону, міських голів, представників трудових колективів, ЗМІ. Вважає, що дії [PERSON] є прямим приниженням його честі і гідності, яке полягало у розповсюдженні щодо нього неправдивої негативної інформації. Позивач вказує, що в своїх безпідставних наклепах [PERSON] прямо звинуватив його у порушенні принципів моралі, неетичній поведінці. При цьому ці дії мали публічний характер, а свої звинувачення відповідач оголошував у присутності багатьох відомих йому осіб, що негативно вплинуло на його імідж та завдавало йому значних моральних страждань, які полягають у тому, що на великий час він втратив нормальні життєві звязки, погано себе почував, погано спав. Йому потрібні були додаткові зусилля для організації свого життя. З огляду на вищенаведене, просить суд визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію інформацію, поширену відповідачем [PERSON] на робочій зустрічі, яка відбулася 23 січня 2015 року під головуванням голови Донецької облдержадміністрації [PERSON] в приміщенні Краматорської міської ради, а саме, що «[PERSON] є розкрадачем, бандитом, а також, що він має причетність до замаху на життя відповідача, яке начебто було скоєно за замовленням [PERSON]; зобовязати [PERSON] публічно принести вибачення за поширену недостовірну інформацію, а також спростувати поширену відповідачем недостовірну інформацію шляхом розміщення у черговому номері газети «Донеччина» спростування наступного змісту: «[PERSON] спростовує недостовірну інформацію, яка була поширена ним на робочій зустрічі, яка відбулася 23 січня 2015 року під головуванням голови Донецької облдержадміністрації [PERSON] в приміщенні Краматорської міської ради, а саме, недостовірну інформацію що «[PERSON] є розкрадачем, бандитом, а також, що він має причетність до замаху на життя відповідача, яке начебто було скоєно за замовленням [PERSON] та стягнути з відповідача на його користь 50 000 гривень у відшкодування моральної шкоди завданої психічними стражданнями, викликаними розповсюдженням недостовірної інформації, публічними образами та наклепами з боку [PERSON] та судовий збір. Позивач [PERSON] у судовому засіданні 24.04.2016 року позов підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні змісту позовних вимог, просив позов задовольнити. У судове засідання, призначене на 28.11.2016 року не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник позивача [PERSON]В у судовому засіданні 24.04.2016 року позов підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні змісту позовних вимог, просив позов задовольнити. У судове засідання, призначене на 28.11.2016 року не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач [PERSON] у судовому засідання 24.04.2016 року щодо позову заперечив повністю, та пояснив, що на нараді в м. Краматорську, він повідомив про те, що на нараді у м. Єнакієво [PERSON] погрожував йому його вбити, та через три дні після наради його хотіли вбити, в нього стріляли, однак міліція не розслідує цю справу. Також повідомив, що це [PERSON] замовив його, на що [PERSON] послухав його та дав завдання провести перевірку. Також пояснив, що 23.01.2015 року на нараді у м. Краматорську сказав, що [PERSON] розвалює обєднання, однак бандитом та розкрадачем його не називав. Слова «бандит» і «розкрадач» на нараді не вживав. Пояснив, що цей позов [PERSON] подав для того, щоб потріпати йому нерви та вибити з колії, щоб він не міг приймати участі при розгляді кримінальної справи, у якій [PERSON] є обвинуваченим. Просив суд у задоволенні позову відмовити. У судове засідання, відкладене на 28.11.2016 року не зявися, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням, яке міститься в матеріалах справи (а.с. 247). Через канцелярію суду 23.11.2014 року здав заяву про відкладення розгляду справи на інший день, у звязку із тим, що він перебуває на лікарняному. Водночас, в матеріалах справи, наявна заява відповідача про те, що 28.11.2016 року він в приміщенні суду отримав копії ухвал від 23.11.2016 року, про що свідчить його розписка на заяві (а.с.249), тобто у день судового засідання відповідач був присутній у суді, однак до зали суду не зявився, та документів, які підтверджують його перебування на лікарняному суду не надав, відтак суд вважає за можливе провести судові дебати та ухвалити рішення за відсутності відповідача, належним чином повідомленого про час та місце проведення судового засідання. Представник відповідача [PERSON], у судовому засіданні 24.04.2016 року щодо позову заперечив, надав пояснення аналогічні змісту заперечення на позовну заяву, що містяться в матеріалах справи. Просив суд у задоволенні позову відмовити. (а.с.68-40). У судове засідання, відкладене на 28.11.2016 року не зявися, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням, яке міститься в матеріалах справи (а.с. 247). Про причини неявки суд не повідомив. З урахуванням того, що сторони у справі належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, а також з урахуванням того, що протягом розгляду справи суд неодноразово робив зауваження відповідачу щодо зловживанням останнім процесуальними правами щодо безпідставного затягування розгляду справи, суд ухвалив розгляд справи завершити у відсутності сторін, які своїм правом зявитися до суду не скористалися З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно факсограми № 1.11/023 від 21 січня 2015 року, підписаної директором департаменту розвитку базових галузей промисловості Донецької райдержадміністрації, повідомлено ДП «Дзержинськвугілля», ДП «Красноармійськвугілля», ДП «Селидіввугілля», що 23 січня 2015 року о 14 год. 00 хв. в приміщенні Краматорської міської ради, під головуванням голови облдержадміністрації [PERSON] відбудеться робоча зустріч з представниками профспілкових комітетів працівників вугільної промисловості з розгляду проблемних питань вугільної галузі (а.с. 5). Згідно протоколу № 1 від 23 січня 2015 року робочої зустрічі голови облдержадміністрації [PERSON] з представниками профспілкових комітетів працівників вугільної промисловості з розгляду проблемних питань вугільної галузі, вбачається, що 23 січня 2016 року в приміщенні Краматорської міської ради під головуванням Голови Донецької облдержадміністрації [PERSON] відбулася робоча зустріч з представниками профспілкових комітетів працівників вугільної промисловості з розгляду проблемних питань у вугільній галузі. У п. 2,3 протоколу зазначено, що за наслідками зустрічі вирішено ГУМВС України в Донецькій області перевірити факти, висловлені [PERSON], головою Красноармійського територіального комітету профспілки працівників вугільної промисловості (а.с. 167-169). Згідно листа Начальника СВ Красноармійського відділу поліції ГУ НП в Донецькій області [PERSON] повідомлено, що фактом вчиненого відносно нього злочину, а саме, що 23 листопада 2009 року, приблизно о 19 год. 20 хв., троє невстановлених осіб, перебуваючи у дворі будинку №20, розташованого за адресою: Донецька область, м. Красноармійськ, пр-т Шахтобудівників, діючи за попередньою змовою групою осіб, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, безпричинно побили його, чим заподіяли йому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, множинні забої, садна м'яких тканин обличчя і волосистої частини голови, розтягнення м'язів лівого стегна, та із застосуванням невстановленої вогнепальної зброї заподіяли йому вогнепальні дробові поранення, порушено кримінальну справу № 42-26687 за ознаками злочину передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України (а.с. 76). Згідно листа голови Красноармійської територіальної організації ПРУП України [PERSON] № 4 від 22.01.2015 року на адресу прокурора м. Димитрова вбачається, що [PERSON] звернувся із проханням провести аудит фінансово-господарської діяльності ДП «Красноармійськвугілля» за управлінням [PERSON], під час роботи якого було розвалено державне підприємство, із метою отримання особистого прибутку (а.с. 79-81). Згідно висновку експерта за результатами проведення судової психологічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 7862/16-61 від 29 липня 2016 року у [PERSON] наявні негативні зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які можуть перешкоджати активному соціальному функціонуванню його, як особистості і виникли внаслідок поширення безпідставних звинувачень відповідачем [PERSON], що «[PERSON] є розкрадачем, бандитом, а також, що він має причетність до замаху на життя відповідача, яке начебто було скоєно за замовленням [PERSON]В.» на робочій зустрічі, яка відбулась 23 січня2015 року під головуванням голови Донецької облдержадміністрації [PERSON]. в приміщенні Краматорської міської ради. Ситуація, що досліджується є психотравмувальною для [PERSON]. Так, [PERSON] завдані страждання (моральна шкода). Страждання (моральна шкода), були спричинені [PERSON] поширенням недостовірної інформації відповідачем [PERSON] на робочій зустрічі, яка відбулась 23 січня 2015 року під головуванням голови Донецької облдержадміністрації [PERSON] в приміщенні Краматорської міської ради, а саме, що «[PERSON] є розкрадачем, бандитом, а також, що він має причетність до замаху на життя відповідача, яке начебто було скоєно за замовленням [PERSON]В.». Рекомендований розмір грошового відшкодування моральної шкоди, завданої [PERSON] поширенням недостовірної інформації відповідачем [PERSON] на робочій зустрічі, яка відбулась 23 січня 2015 року, з урахуванням психологічних коефіцієнтів складає 24 мінімальні заробітні плати, розмір яких установлюється рівним розміру мінімальної заробітної плати в Україні, чинному на момент винесення рішення суду (а.с. 103-108). Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що був присутній 23 січня 2015 року в приміщенні Краматорської міської ради на робочій зустрічі з представниками профспілкових комітетів працівників вугільної промисловості з розгляду проблемних питань вугільної галузі, під головуванням голови облдержадміністрації [PERSON] На цій нараді надали слово [PERSON], який звинуватив [PERSON], у присутності голови облради, голів профсоюзів, голови поліції та прокурора, у розкраданні, що маються факти, а тому необхідно вжити заходи. Назвав [PERSON] крадієм, та навів приклади крадіжки обладнання, розкрадання. Крадієм відповідач позивача назвав декілька разів, та звинуватив його у крадіжці обладнання.Також, пояснив, що після цієї наради позивач мав пригнічений стан, для нього це був серйозний удар. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що був присутній 23 січня 2015 року в приміщенні Краматорської міської ради на робочій зустрічі з представниками профспілкових комітетів працівників вугільної промисловості з розгляду проблемних питань вугільної галузі, під головуванням голови облдержадміністрації [PERSON] На цій нараді надали слово [PERSON], який образливих слів на адресу [PERSON] не вживав, водночас просив провести перевірку щодо замаху на його вбивство у 2009 році. Щодо нарада виступити надавали можливість усім, однак після [PERSON] [PERSON] не виступав. Допитаний у судовому засіданні [PERSON] суду повідомив, що був присутній 23 січня 2015 року в приміщенні Краматорської міської ради на робочій зустрічі з представниками профспілкових комітетів працівників вугільної промисловості з розгляду проблемних питань вугільної галузі, під головуванням голови облдержадміністрації [PERSON] На цій нараді надали слово [PERSON], який розвучив усі технічні проблеми підприємства та просив поновити кримінальну справу щодо замаху на його життя у 2009 році, щоб пришвидшили розгляд справи. На адресу [PERSON] [PERSON] образливих слів не вжив. Допитаний у судовому засіданні [PERSON] суду повідомив, що був присутній 23 січня 2015 року в приміщенні Краматорської міської ради на робочій зустрічі з представниками профспілкових комітетів працівників вугільної промисловості з розгляду проблемних питань вугільної галузі, під головуванням голови облдержадміністрації [PERSON] На цій нараді надали слово [PERSON], який просив поновити кримінальну справу щодо замаху на його життя у 2009 році, щоб пришвидшили розгляд справи. На адресу [PERSON] [PERSON] образливих слів не вживав. Допитаний у судовому засіданні [PERSON] суду повідомив, що був присутній 23 січня 2015 року в приміщенні Краматорської міської ради на робочій зустрічі з представниками профспілкових комітетів працівників вугільної промисловості з розгляду проблемних питань вугільної галузі, під головуванням голови облдержадміністрації [PERSON] На цій нараді надали слово [PERSON], який просив посприяти у пришвидшенні розгляду кримінальної справи щодо замаху на його життя у 2009 році. На адресу [PERSON] [PERSON] образливих слів не вживав. Допитаний у судовому засіданні [PERSON] суду повідомив, що був присутній 23 січня 2015 року в приміщенні Краматорської міської ради на робочій зустрічі з представниками профспілкових комітетів працівників вугільної промисловості з розгляду проблемних питань вугільної галузі, під головуванням голови облдержадміністрації [PERSON] На цій нараді надали слово [PERSON], який просив посприяти у пришвидшенні розгляду кримінальної справи щодо замаху на його життя у 2009 році. На адресу [PERSON] [PERSON] образливих слів не вживав. Допитаний у судовому засіданні [PERSON] суду повідомив, що був присутній 23 січня 2015 року в приміщенні Краматорської міської ради на робочій зустрічі з представниками профспілкових комітетів працівників вугільної промисловості з розгляду проблемних питань вугільної галузі, під головуванням голови облдержадміністрації [PERSON] На цій нараді надали слово [PERSON], який просив провести перевірку підприємства та посприяти у пришвидшенні розгляду кримінальної справи щодо замаху на його життя у 2009 році. На адресу [PERSON] [PERSON] образливих слів не вживав. Допитаний у судовому засіданні [PERSON] суду повідомив, що був присутній 23 січня 2015 року в приміщенні Краматорської міської ради на робочій зустрічі з представниками профспілкових комітетів працівників вугільної промисловості з розгляду проблемних питань вугільної галузі, під головуванням голови облдержадміністрації [PERSON] На цій нараді надали слово [PERSON], який повідомив про те, що у підприємства ДП «Красноармійськвугілля» є проблеми, просив провести перевірку підприємства та посприяти у пришвидшенні розгляду кримінальної справи щодо замаху на його життя у 2009 році. На адресу [PERSON] [PERSON] образливих слів не вживав. Також, зазначив, що через місця після цієї наради колектив підприємства висловив недовіру його керівнику [PERSON] Конституція України визначає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, а також проголошує право кожного на повагу до його гідності (статті 3, 28). Разом із цим, ст. 34 Конституції України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір. Частиною першою статті 270 ЦК України передбачено, що відповідно до Конституції України фізична особа має право на повагу до гідності та честі. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Відповідно до ч.2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Судом встановлено, що 23 січня 2015 року о 14 год. 00 хв. в приміщенні Краматорської міської ради, під головуванням голови облдержадміністрації [PERSON] відбудеться робоча зустріч з представниками профспілкових комітетів працівників вугільної промисловості з розгляду проблемних питань вугільної галузі. На цій нараді був присутній позивач, як в.о. генерального директора ДП «Краснолиманська», та відповідач, як голова Красноармійської територіальної організації профспілки працівників вугільної промисловості. Під час цієї наради відповідачу було надано слово та такий висловив невдоволення щодо роботи позивача, як в.о. генерального директора, та просив голову облдержадміністрації посприяти у пришвидшенні розгляду кримінальної справи щодо замаху на його життя у 2009 році. Зазначені обставини підтверджується, показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які були допитані у судовому засіданні, а також показами свідка [PERSON] який також суду підтвердив, що [PERSON] звинувачував щодо роботи підприємства його голову [PERSON], а також листом Красноармійського відділу поліції ГУ НП в Донецькій області від 19.04.2016 року про порушення кримінальної справи № 42-26687 за ознаками злочину передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, за фактом вчинення відносно [PERSON] злочину. Водночас, суд не приймає до уваги покази свідка [PERSON] частині того, що [PERSON] назвав [PERSON] крадієм, оскільки ці обставини спростовуються показами інших свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які також були присутні на нараді. Також, суд не приймає до уваги висновок експерта судової психологічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 7862/16-61 від 29 липня 2016 року щодо завдання [PERSON] висловлюваннями [PERSON] моральної шкоди, оскільки зазначений висновок зроблено на підставі як матеріалів цивільної справи, так і на підставі характеристик [PERSON], [PERSON], та [PERSON], які судом, за клопотанням експерта не витребовувалися, в матеріалах справи на час надіслання справи на експертизу не були, та такі було долучено самостійно експертом. Тобто, при проведенні експертизи, експертом було допущено п. 5 ст. 53 ЦПК України, якою визначено, що експерт не має права за власною ініціативою збирати матеріали для проведення експертизи; спілкуватися з особами, які беруть участь у справі, а також іншими учасниками цивільного процесу, за винятком дій, пов'язаних з проведенням експертизи; розголошувати відомості, що стали йому відомі у зв'язку з проведенням експертизи, або повідомляти будь-кому, крім суду, про результати експертизи. З огляду на наведене висновок експерта не є допустимим доказом при розглядів даної справи, відповідно до ст. 59 ЦПК України. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що суть викладеної відповідачем на робочій зустрічі з представниками профспілкових комітетів працівників вугільної промисловості з розгляду проблемних питань вугільної галузі, яка відбулася 23 січня 2015 року в приміщенні Краматорської міської ради, під головуванням голови облдержадміністрації [PERSON], інформації, яка стосується позивача, зводиться до міркувань автора про правомірність діяльності позивача як генерального директора ДП « Красноармійськвуггілля» та вжиті ним висловлювання є лише оціночними судженнями автора, вираженням його суб'єктивних поглядів, які не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності і спростувати. У висловлюваннях щодо позивача не міститься звинувачень його розкраданні та бандитизмі. Що стосуються прохання відповідача посприяти у розслідування кримінальної справи відносно замаху на його життя, то це прохання не стосується позивача, зокрема його честі, гідності та ділової репутації. Відповідно до роз'яснень даних у постанові Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (п.п. 18, 19, 21) позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України «Про інформацію», оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до ст.. 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії», суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є основною складовою права, захищеного ст. 10 Конвенції. Свобода вираження стосується не лише тієї інформації чи тих ідей, які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Свобода преси дає громадськості одну з найкращих можливостей дізнатися про ідеї та позиції політичних лідерів, публічних осіб і сформувати свій погляд на них. Відповідно межі допустимої критики є ширшими, коли вона стосується власне політика, публічної особи, а не приватної особи. На відміну від останньої публічній особі неминуче і свідомо відкривається для прискіпливого аналізу кожного свого слова і вчинку з боку громадського загалу і, як наслідок, повинен виявляти до цього більше терпимості. Позивач, ставши виконуючим обовязки генерального директора ДП «Красноармійськвугілля», взяв на себе обов'язок нести і поєднаний з цими повноваженнями тягар, до складу якого входять певні моральні збитки, дискомфорт від критичного ставлення населення до її роботи. Отже, враховуючи вимоги закону, роз'яснення Верховного Суду України, практику Європейського суду з прав людини, колегія суддів вважає, суд дійшов висновку, що висловлювання відповідача на робочій зустрічі з представниками профспілкових комітетів працівників вугільної промисловості є судженнями автора, а не його твердженнями. Згідно ст.ст.10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позивач не довів ті обставини, на які він посилається в позові, тому підстав для задоволення позовних вимог судом не встановлено. Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд дійшов наступних міркувань. Ця позовна вимога є похідною від вимог про захист честі, гідності, спростування недостовірної інформації. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду у поза договірних відносинах передбачені ст. ст. 23 і 1167ЦК України. За загальним правилом така відповідальність наступає за наявності протиправності і вини особи, яка її завдала. Відповідно до вимог ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Відповідно до правил, встановлених ст. ст.16,23 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкоди полягає, зокрема, у приниженні честі, гідності та ділової репутації фізичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Пунктами 3, 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», з подальшими змінами та доповненнями, передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності,престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку із порушенням наданих прав, порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя. Розмір відшкодування моральної (немайнової шкоди) суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (душевних, психічних), яких зазнав позивач та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до п.5 постанови Пленуму відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача обставини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Судом не встановлено фактів поширення недостовірної інформації, порушення права та спричинення позивачу моральної шкоди. Оскільки судом не встановлено розповсюдження негативної та недостовірної інформації щодо позивача, яка порушує його честь, гідність та ділову репутацію, суд приходить висновку, що позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди також не підлягають задоволенню. Згідно вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повно і всебічно зясував обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, що були досліджені в судовому засіданні, вирішив справу згідно з законом. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Оскільки у задоволені позову відмовлено, відтак, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, понесені ним судові витрати.

Outcome: dismissed