Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви позивач вказав, що 05 вересня 2009 року між ним та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований виконкомом В. Добронської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис № 13, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . За час перебування в шлюбі у сторін народилося троє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Позивач також зазначив, що причиною звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу стали обставини, при яких відсутнє взаєморозуміння між подружжям, втрачено почуття любові, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Сімейні відносини вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, а шлюб існує тільки формально. На підставі викладеного, позивач просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою. У судове засідання позивач не з`явився, однак, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позовну заяву задоволити повністю. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, однак, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, вказала про свою згоду на розірвання шлюбу та просила визначити місце проживання дітей з нею. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у ній докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд прийшов до наступних висновків. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого виконкомом В. Добронської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що зроблено відповідний реєстраційний запис за № 13 від 05.09.2009. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища чоловікові - [PERSON] , дружині - [PERSON] . У шлюбі у сторін народилось троє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Як вбачається з матеріалів справи, подружнє життя між сторонами не склалося через відсутність між ними взаєморозуміння та любові, шлюбних стосунків сторони між собою не підтримують, спільного господарства не ведуть. Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин, і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знайшов. Крім того, відповідно до ч. 2 ст.\~49\~ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. У разі визнання відповідачем позову суд, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі наведеного, врахувавши всі обставини справи в сукупності, повне визнання позову відповідачкою, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до переконання, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, у зв`язку з чим позов слід задовольнити, а шлюб розірвати. Одночасно, враховуючи, що неповнолітні діти сторін - [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] проживають з відповідачкою, спору про їх подальше місце проживання нема, що підтверджується матеріалами справи, відсутність заперечень з боку позивача, суд дійшов висновку, що заява відповідачки про визначення місця їх проживання з матір`ю - [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved