Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому просить усунути [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в с.Шевченкове, Конотопського району, Сумської області. На обґрунтування вимог представник позивача адвокат Овчинникова Р.О. вказала, що внаслідок смерті [PERSON] , яка була матір`ю позивача і бабусею відповідачки, відкрилася спадщина. Спадкоємцями за законом є [PERSON] та за правом представлення онука [PERSON] , яка є донькою сина спадкодавця [PERSON] , померлого [INFO] , тобто до смерті матері. Стверджує, що на день смерті матері було 91 рік. Останні два роки свого життя вона тяжко хворіла, у неї відмовили ноги і пів року до смерті фактично не вставала з ліжка потребуючи певного догляду. Відповідачка у цей час не відвідувала бабусю, єдиний раз була з однорічною дитиною влітку 2020 року. Догляд за матір`ю повністю здійснював саме позивач з дружиною [PERSON] приїздивши на кожні вихідні під час чого прали білизну і одяг, прибирали будинок, привозили продукти. Крім того, для постійного щоденного догляду за матір`ю у лютому 2019 року [PERSON] найняв матері доглядальницю [PERSON] . Остання готувала свіжі страви, годувала матір, мила, міняла памперси тощо. Усі витрати були за рахунок позивача. Разом з тим, відповідачка не надавала жодної допомоги спадкодавцю, яка через похилий вік та тяжку хворобу була у безпорадному стані і потребувала постійного стороннього догляду та піклування, а тому не може претендувати на спадщину і повинна бути усунута від спадщини в порядку ч.5 ст.1224 ЦК України. [PERSON] вимоги підтримав додавши, що особисто просив [PERSON] приїхати і допомогти доглянути бабусю, але та цього не робила. Представник відповідача адвокат Бушта В.О. з позовом не погодилась пославшись на те, що ніяким чином [PERSON] не ухилялася від надання бабусі допомоги, а навпаки, не зважаючи на віддаленість місць проживання, намагалася як найчастіше відвідувати останню. Однак, позивач штучно чинив перешкоди у спілкуванні відповідачки зі спадкодавцем, відмовив у наданні ключів від будинку в якому проживала бабуся та заборонив це робити доглядальниці, що фактично зводило на нівець приїзди відповідачки з м.Конотопа до с.Шевченкове. Окрім того, зазначила, що позивач мав більший дохід ніж [PERSON] і міг матеріально забезпечити матір. Також вказала, що [INFO] відповідачка народила сина [PERSON] і перебувала у відпусці у зв`язку з вагітністю та пологами, а потім - по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Навесні 2021 року завагітніла вдруге внаслідок чого знову перебуває у соціальній відпусці та на даний час народила другу дитину. Єдиним джерелом доходів відповідачки є соціальні виплати у зв`язку з народженням дитини в розмірі 860 грн. на місяць, а чоловік за шість місяців 2021 року отримав заробітну плату загальною сумою 11213,40 грн., що недостатньо навіть для нормального існування сім`ї. З метою отримання спадщини після смерті бабусі [PERSON] звернулася до нотаріуса із відповідною заявою. Суд, вислухавши доводи сторін, пояснення свідків, дослідивши представлені письмові докази приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог виходячи із такого. Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Родинність сторін зі спадкодавцем [PERSON] , померлою [INFO] , своєчасне подання спадкоємцями нотаріусу заяв про прийняття спадщини доводиться належними доказами (а.с. 4,7,11,12,13,35,38,39,40) і некім не оспорюється, що надає позивачу право, відповідно до ч.6 ст.1224 ЦК України, звернутися до суду з позовом про усунення іншого спадкоємця від права на спадкування. Згідно з правозастосовними орієнтирами викладеними у п.6 Постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 - при встановленні судом факту ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця потрібно враховувати поведінку особи і розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, необхідність для існування спадкодавця, наявність можливостей для цього та свідоме невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. У частині 5 статті 1224 ЦК України регламентовано, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту наведених норм та вимог статей 12, 13, 81, 264 ЦПК України доведенню підлягає як факт ухилення відповідача від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця і надання допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. При цьому наявність безпорадного стану є визначальним, інші ознаки - супутними. Під безпорадним станом потрібно розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Крім того, підлягає доказуванню питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця [PERSON] за умови, що належне утримання забезпечив [PERSON] і чи мала [PERSON] фізичну змогу надавати таку допомогу з урахуванням перебування з 2019 року у відпустках по вагітності, пологах та догляду за новородженою дитиною, а також віддаленості місць проживання бабусі (с.Шевченкове) та відповідачки (м.Конотоп). Лише при одночасному настанні цих обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець за законом може бути усунений від права на спадщину. У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц (провадження № 61-1302св18) та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18) зроблено висновок, що «ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій». На переконання суду [PERSON] не довів фактів ухилення спадкоємця [PERSON] від надання допомоги спадкодавцеві, потреби останнього у допомозі від спадкоємця [PERSON] та фізичну можливість відповідачки надавати таку допомогу, що є підставою для відмови у задоволенні вимог. Доводи [PERSON] та допитаних в судовому засіданні зі сторони позивача свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зводяться до того, що спадкодавець останній час свого життя перебувала у безпорадному стані, у зв`язку з чим позивачем була найнята доглядальниця, яка повністю обслуговувала, зокрема готовила їжу, годувала, прала тощо. Проте, онука [PERSON] до бабусі не приїздила і жодної допомоги не надавала. Допитаний в якості свідка сімейний лікар [PERSON] зазначив, що останній раз відвідував [PERSON] у березні 2021 року про що свідчить запис в медичній картці. У той час [PERSON] пересувалася по хаті, виходила на вулицю, хоча безумовно внаслідок похилого віку потребувала певного догляду і допомоги. Враховуючи, що [PERSON] померла у віці 91 рік суд приходить до переконання, що спадкодавець через похилий вік дійсно потребувала стороннього догляду, який і був фактично забезпечений її сином [PERSON] котрий найняв доглядальницю і особисто приїздив до матері по вихідних днях. Спростовуючи доводи сторони позивача представник відповідача послався на обставини, що реально перешкоджали систематично надавати допомогу онукою спадкодавцю протягом 2019-2021 років, а саме: вагітність [PERSON] , народження першої дитини і необхідність її догляду, потім повторна вагітність і народження другої дитини, віддаленість місць проживання і незначний матеріальний дохід спадкоємниці. Наведені заперечення підтверджені належними і допустимими доказами (а.с.37,40,41,42,43-47). За таких обставин, а саме не доведеності умисної бездіяльності відповідачки, спрямованої на уникнення обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій (відсутня умисна форма вини), не доведеності потребування спадкодавцем допомоги від спадкоємця [PERSON] за умови, що належне утримання забезпечив [PERSON] і що [PERSON] , яка отримувала дохід у розмірі 860 грн. на місяць, доглядала новороджену дитину та проживала в іншому населеному пункті, мала фізичну змогу надавати таку допомогу. З урахуванням викладеного позов слід залишити без задоволення.

Outcome: dismissed