Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), третя особа - Служба у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації (третя особа) про визначення місця проживання дитини, відповідно до вимог якої просила визначити місце проживання дитини - [PERSON], [INFO] з матір'ю [PERSON] Позовна заява мотивовна тим, що сторони з 04 серпня 2007 року по 29 вересня 2015 року перебували у шлюбі. В шлюбі у сторін [INFO] у них народилася донька - [PERSON]. Позивач вказує на те, що їх спільна дитини проживає та буде проживати разом з нею. Зазначає, що займається вихованням дитини, піклується про стан здоров'я доньки, має змогу утримувати дитину та вказує, що за її місцем проживання, де на даний час проживає дитина організовані належні матеріально-побутові умови для її проживання та розвитку. В судовому засіданні представник позивача просила первісний позов задовольнити та визначити місце проживання дитини з матір'ю. В судовому засіданні відповідач просив у задоволенні позову відмовити. При цьому пояснив, що з донькою позивач та її новий чоловік не дають бачитися, чим травмують дитину, від цього вона психічно страждає. Однак, доказів про те, що він не визнає позов, не має. В судове засідання представник третьої особи Служби у справах дітей Деснянської РДА в м.Києві не з»явився, надіслав на адресу суду висновок органу опіки та піклування Деснянської РДА в м.Києві про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], разом з матір»ю [PERSON], в своїй заяві підтримує висновок, просить слухати справу за відсутності представника. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 04 серпня 2007 року по 29 вересня 2015 року. В шлюбі у сторін [INFO] народилася донька - [PERSON] ( а.с. 7). Судом встановлено, що сторони проживають окремо та спільна донька сторін після розлучення проживає разом з позивачем. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] займає керівну посаду в ТОВ АМСТОРРІТЕЙЛ ГРУП», «ТОВ «ЮДЖИН», ТОВ «ОБ»ЄДНАНИЙ РІТЕЙЛ» і її дохід в середньому становить 200000 грн. (а.с. 9, 10, 11). Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч. 1, 2 і ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ч.1 ст. 160 , ч.1 ст. 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно листа та висновку Органу опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 13.04.2018 року № 102103/31-3290, позов Орган опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації підтримує. Вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої - [PERSON],[INFO], з матір'ю [PERSON] За змістом ч. 4-6 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р., зокрема у принципі 6, проголошено, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Статтею 9 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано постановою ВР за № 789-XII від 27 лютого 1991р., визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Частиною 2 ст. 161 СК України передбачено, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення. Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що між сторонами у справі виникли непорозуміння, які носять особистий характер, у зв'язку з цими обставинами загострились взаємовідносини між ними, така ситуація в їх особистих відносинах не дала можливості мирним шляхом вирішити питання про визначення місця проживання їхньої дитини, що стало підставою для подачі позову до суду. Враховуючи, що на даний час дитина проживає разом з позивачем, має особисту прихильність до матері, яка не чинить перешкод у спілкуванні доньки з батьком, Орган опіки та піклування Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації надав суду висновок про доцільність проживання [PERSON] з матір'ю [PERSON], суд вважає за доцільне визначити місце проживання дитини дитини - [PERSON] з матір'ю. Надані в судовому засіданні представником позивача висновки спеціаліста за результатами психологічного дослідження на звернення [PERSON] стосовно визначення місця проживання дитини від 03.04.2018 року та 04.04.2018 року, підтверджують те, що доцільне визначити місце проживання дитини - [PERSON] з матір'ю. На основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які посилалася представник позивача, як на підставу вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв»язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст.141 ЦПК України, при задоволенні позовних вимог підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачені позивачем по квитанції при зверненні до суду з даним позовом 640 грн. судового збору.

Outcome: approved