Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду з позовом до ДП «Добропіллявугілля» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] вказав, що він з червня 2008 по серпень 2011 року працював на шахті «Добропільська» гірником підземним, гірником очисного забою з повним робочим днем у шахті у шкідливих і небезпечних умовах праці. 31 березня 2010 року під час виконання трудових обов'язків з ним стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав травму - відкритий перелом ІІІ пальця лівої стопи, травматичне відшарування нігтьової пластини ІІІ пальця лівої стопи, що підтверджується актом розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 02.04.2010 та актом №11 про нещасний випадок на виробництві форми Н-1 від 02.04.2010. Висновком МСЕК №022954 від 25.05.2010 року йому встановлено 10% втрати професійної працездатності. Після встановлення йому втрати професійної працездатності він з усіма необхідними документами звернувся до відділення виконавчої дирекції ФСС від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Добропіллі для відшкодування матеріальної шкоди, де йому були призначені страхові виплати, а саме: одноразова допомога і щомісячні регресні виплати. Позивач вважає, що внаслідок отриманої травми йому заподіяні фізичний біль і душевні страждання. Він переніс хірургічну операцію з ампутації пальця лівої стопи. Ушкодження здоров'я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров'я, на безпечну працю. У зв'язку з виробничою травмою цілком порушена його нормальна життєдіяльність. Він не може виконувати певні роботи у побуті, вся важка праця лягла на плечі рідних. Після травми позивача постійно турбує біль в культі ампутованого пальця, набряк та гиперемія шкіри. Нерідко порушується чутливість стопи. Йому довелось відмовитись від деяких звичок та занять. Він відчуває сильний дискомфорт від скаліченої стопи, перебуваючи в бані після робочої зміни, на пляжі. З тієї причини він перестав відвідувати басейн. У судовому засіданні позивач повністю підтримав позовні вимоги, просить суд стягнути з відповідача ДП «Добропіллявугілля» в рахунок відшкодування моральної шкоди на свою користь 5000 гривень виходячи з того, що має серйозні порушення здоров'я зі стійким розладом функцій організму, обумовленим наслідками отриманої травми, які призводять до обмеження життєдіяльності, моральним стражданням, втраті нормальних життєвих зв'язків. Представник відповідача, діюча на підставі довіреності, позов не визнала, вважає, що згідно зі ст. 153 КЗпП України в ДП «Добропіллявугілля» були створені безпечні і нешкідливі умови праці, а умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, інших засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови відповідають вимогам нормативних актів про охорону праці. Що стосується спричинення моральної шкоди, то позивачем не надано доказів спричинення йому моральної шкоди. Надала до суду письмові заперечення. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач з червня 2008 по серпень 2011 року працював на шахті «Добропільська» гірником підземним, гірником очисного забою з повним робочим днем у шахті у шкідливих і небезпечних умовах праці. 31 березня 2010 року під час виконання трудових обов'язків з ним стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав травму - відкритий перелом ІІІ пальця лівої стопи, травматичне відшарування нігтьової пластини ІІІ пальця лівої стопи, що підтверджується актом розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 02.04.2010 та актом №11 про нещасний випадок на виробництві форми Н-1 від 02.04.2010. Згідно з довідкою МСЕК №022954 від 02.04.2010 йому встановлено 10% втрати професійної працездатності за наслідками нещасного випадку. Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Статтею 13 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. У судовому засіданні встановлено, що шкоду здоров'ю [PERSON] заподіяно з вини відповідача, що підтверджується відповідним актом, а саме відсутністю належного контролю з боку керівництва шахти за умовами праці, станом дисципліни на робочих містах та недбале виконання посадових обов'язків. Згідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03. 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду України № 5 від 25.05.2001 року) заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як вбачається із рішення Конституційного суду від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 по справі № 1-32/2008, право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та ст. 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. З врахуванням викладеного, суд вважає підставними та обґрунтованими вимоги [PERSON] до ДП «Добропіллявугілля» про відшкодування моральної шкоди, так як внаслідок отримання травми на виробництві позивачу заподіяні фізичний біль і душевні страждання. Ушкодження здоров'я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров'я, на безпечну працю. Все це призвело до порушення його звичного образу життя, вимагає від [PERSON] додаткових зусиль для організації свого життя, що належним чином має бути компенсовано. Дані обставини знайшли своє підтвердження доводами позивача, матеріалами справи, дослідженими та проаналізованими у ході судового розгляду. Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд виходить з розміру позовних вимог, факторів вини самого позивача, ступеню втрати професійної працездатності, порушення нормального укладу життя, характеру та ступеня моральних страждань, а також розумності та справедливості, вважає позов підлягаючим частковому задоволенню і стягненню з ДП «Добропіллявугілля» на користь [PERSON] 4000 грн. В іншій частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір 114,70 грн.

Outcome: approved