Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

[PERSON] , заінтересована особа: Обертинська селищна рада Івано-Франківського району Івано-Франківської області, звернулась в суд з заявою про встановлення факту приналежності її покійній матері [PERSON] правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право власності на житловий будинок від 03.11.2000 року, яке видане на підставі рішення Гарасимівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області від 11.10.2000 року за № 76, зареєстрованого в Коломийському МБТІ 03.11.2000 року за № 155, зокрема про право спільної часткової власності (1/2 частина) на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що у правовстановлюючому документі наявна розбіжність у імені матері, зокрема: замість « [PERSON] » вказано « [PERSON] ». Дані обставини позбавляють її можливості реалізувати своє право на спадщину після смерті матері [PERSON] . Заявниця [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак у своїй заяві про встановлення факту приналежності правовстановлюючого документу просила справу розглянути у її відсутності. Представник заінтересованої особи - Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області в судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що заперечень щодо задоволення заяви не має, просив розгляд справи провести без його участі. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підставна та підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , у віці 78 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10). [INFO] помер [PERSON] , у віці 89 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 11). Згідно копії повторного свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] з 29.01.1954 року перебували у зареєстрованому шлюбі, про що складено відповідний актовий запис № 2 (а.с. 15). У шлюбі у них народилась донька [PERSON] (заявниця), [INFO] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження (а.с. 16). 18.07.1982 року заявниця зареєструвала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно шлюбне прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 07.02.2020 (а.с. 14). 14.10.1993 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] (заявниця) було розірвано та після розірвання шлюбу сторонам було залишено шлюбне прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 17). Відповідно до довідки Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 370 від 22.02.2021 року [PERSON] вступив в управління спадковим майном після смерті дружини [PERSON] , проводив її похорон, до дня смерті проживали разом та вели спільне господарство (а.с. 4). Ще за життя [PERSON] посвідчив на ім`я доньки [PERSON] (заявниця) заповіт, яким заповів їй все належне йому на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 04.11.2011 року (а.с. 9). Відповідно до виписки з погосподарської книги Гарасимівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року за [PERSON] , який був головою двору, та [PERSON] значилось господарство, розташоване по [ADDRESS] (а.с. 7). Відповідно до довідки Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області домоволодіння, що належало [PERSON] , побудовано до 05.08.1992 року, та рішенням виконкому Гарасимівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 3 від 20.01.1990 року, будинку присвоєно поштову адресу [ADDRESS] (а.с. 5). Крім цього, рішенням виконкому Гарасимівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 52 від 10.09.2002 року вирішено оформити спільну часткову власність на жилий будинок, розташований по [ADDRESS] , за [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). При цьому, в Свідоцтві про право власності на житловий будинок від 03.11.2000 року, яке видане на підставі рішення Гарасимівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області від 11.10.2000 року за № 76, зареєстроване в Коломийському МБТІ 03.11.2000 року за № 155, про право спільної часткової власності на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , неправильно вказано ім`я матері заявниці, якій належала 1/2 частина вищевказаного житлового будинку, а саме: замість [PERSON] , зазначено [PERSON] (а.с. 3). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Заявниця бажає оформити спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] , який в свою чергу прийняв спадщину за законом після смерті дружини [PERSON] , однак в нотаріальному порядку їй було відмовлено в оформленні спадщини за заповітом, у зв`язку з тим, що спадкоємцем не підтверджено факт приналежності правовстановлюючого документу спадкодавцю [PERSON] , а саме Свідоцтва про право власності на 1/2 частину житлового будинку, що підтверджується постановою Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 602/02-31 від 30.10.2020 (а.с. 13). Встановлення факту належності вищезазначеного документу саме [PERSON] , померлій [INFO] , має для заявниці [PERSON] юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати їй своє право на спадщину та оформити спадщину в нотаріальному порядку. Оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про доведеність факту приналежності правовстановлюючого документу, з приводу якого подана заява, а тому, оскільки цей факт дійсно має для заявниці юридичне значення, заяву слід задовольнити. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі п. 5 ч. 2 ст. 293, п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України,

Outcome: approved