Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

[PERSON] звернувся в інтересах [PERSON] до суду з позовом, з урахуванням уточнених вимог, посилаючись на те, що 10 серпня 2011р. близько 23.45 год. [PERSON], знаходячись в стані втоми, керуючи належним ТОВ «Балмолоко Плюс» автомобілем ГАЗ-3309, реєстраційний номер АХ 82-62ХВ, рухався по автошляху Київ-Харків-Довжанський з боку м. Ізюм, Харківської обл., в напрямку м. Чугуїв, Харківської обл., чим грубо порушив вимоги п. 2.9.6 Правил дорожнього духу України, де зазначено: 7.2.9. Водію забороняється: б) керувати транспортним засобом в стані втоми. На шляху прямування, в районі 546 км + 60 м вказаного автошляху, на території Чугуївського району, Харківської області, водій [PERSON], рухаючись зі швидкістю 60 км/год, не обравши безпечну швидкість руху, відволікся від керування транспортним засобом, втративши контроль, виїхав на зустрічну смугу, передбачену для руху зустрічного транспорту, чим грубо порушив вимоги п.п. 1.5 та 12.1 ПДР України, і допустив зіткнення з вантажним автомобілем КАМАЗ-5410, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], і з автомобілем Шевроле-Авео, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], які рухалися в зустрічному йому напрямку. В результаті ДТП [PERSON] отримав ушкодження середнього ступеню тяжкості, які призвели до тривалого розладу здоров'я в виді перелому великого горбка лівої плечової кістки. Свою вину [PERSON] визнав повністю. 20 червня 2013р. Чугуївським міським судом Харківської області [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та частково задоволено цивільний позов [PERSON] до ТОВ «Балмолоко» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди(кримінальна справа № 2036/1-423/11). Ухвалою колегії суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Харківської області від 07 листопада 2013р. вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 20 червня 2013р. у відношенні [PERSON] в частині вирішення позову потерпілих про відшкодування матеріальних збитків скасовано, справу направлено на новий розгляд в порядку цивільного судочинства в той же суд в іншому складі суддів, в іншій частині вирок залишений без змін. Позивач у позові зазначає, що [PERSON] зазнав матеріальних збитків в сумі 66 936,72 грн., згідно висновку Харківського НДІСЕ ім. засл. проф. [PERSON] № 9481 від 25.10.2011р. Крім того, [PERSON] завдано моральної шкоди: він переніс жахливий фізичний біль, його психічний стан погіршився через неможливість нормально рухатися, через знищений автомобіль, вимушеність докладання додаткових зусиль для захисту своїх прав, і лікування, тривалість розгляду справи. І тому він завдану моральну шкоду оцінює в 300 000 грн., та просить стягнути з ТОВ «Балмолоко Плюс» в рахунок відшкодування матеріальних збитків 66936,72 грн. та моральну шкоду в сумі 300 000 грн. У судовому засіданні позивач та його представник за довіреністю [PERSON] позов підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі, надавши пояснення, аналогічні до викладених в позовній та уточненій заявах. [PERSON] зазначив, що сама дорожньо-транспортна пригода, повязана з душевними стражданнями внаслідок пошкодження його автомобіля та спричинення тілесних ушкоджень, здійснила негативний вплив на його психологічне здоров'я, внаслідок неї змінилося його нормальне життя, перебування його автомобіля в непридатному для користування стані вимагало значних зусиль та додаткових витрат, тому, враховуючі протиправну поведінку відповідача щодо невиконання своїх зобовязань по відшкодуванню майнових збитків, завданих внаслідок ДТП, тому розмір моральної шкоди оцінюється ним у 300000 грн. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні підтримав письмові заперечення директора підприємства до позову і вважає, що за заподіяну шкоду повинен відповідати орендатор - ТОВ «Балмолоко». Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив, письмові заперечення з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, не надав. Вислухавши позивача та його представника, представника відповідач, перевіривши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що 10 серпня 2011 року близько 23.45 год. на 546 км + 60 м автошляху Київ-Харків-Довжанський [PERSON], керуючи автомобілем ГАЗ-3309, реєстраційний номер АХ 82-62ХВ, який належить ТОВ «Балмолоко Плюс», порушив вимоги п.п. 1.5 та 12.1 Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів - автомобілів КАМАЗ-5410 під керуванням [PERSON], і Шевроле-Авео, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], які рухалися в зустрічному напрямку. В результаті ДТП [PERSON] отримав ушкодження середнього ступеню тяжкості, які призвели до тривалого розладу здоров'я у вигляді перелому великого горбка лівої плечової кістки, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні матеріалами кримінальної справи № 2036/1-423/11 та вироком Чугуївського міського суду від 20 червня 2013р. за обвинуваченням [PERSON] у скоєні злочину, передбаченого за ч. 1 ст. 286 КК України (а.с. 20-25). [PERSON] надані документи що підтверджують належність автомобіля ГАЗ-3309, реєстраційний номер [NUMBER], ТОВ «Балмолоко Плюс», а саме: поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВС/8464084 від 27.11.2010р. (а.с. 26), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії САА № 615037 (а.с. 27). Суд не приймає до уваги письмові заперечення директора ТОВ «Балмолоко Плюс» на позов, надані 03.04.2015р., про відмову у задоволенні позову у звязку з тим, що відповідно до договору оренди № 36 від 01.10.2010р. з додатковими угодами № 1 від 26.09.2011р., № 2 від 01.09.2012р., № 3 від 01.10.2013р., № 4 від 01.04.2014р. автомобіль, на якому було скоєно ДТП, на праві оренди використовувався ТОВ «Балмолоко», і тому вважають, що ТОВ «Балмолоко Плюс» є неналежним відповідачем і не повинно відповідати за заподіяну шкоди (а.с. 44-51). Крім того, перебування автомобіля, на якому скоєно ДТП, в оренді у ТОВ «Балмолоко Плюс» підтверджується актом виконаних робіт № 32 від 31.08.2011р., відповідно до якого ТОВ «Балмолоко Плюс», згідно до п. 1.4 договору оренди автомобіля № 36 від 01.10.2010р., роботи по наданню в оренду автомобіля ГАЗ-3309, реєстраційний номер [NUMBER], в серпні 2011р. виконані у повному обсязі і розмір орендної плати за серпень 2011р. складає 1048,76 грн., яка підтверджена податковою накладною № 32 від 31.08.2011р. (а.с. 122, 123). Також, судом як доказ витребуваний витяг з акту про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Балмолоко» за період з 07.06.2010р. по 31.10.2010р. та з 01.01.2011р. по 31.03.2012р., проведеної державною податковою інспекцією у Балаклійському районі Харківської області від 04.07.2012р. № 439/22-047/37010632 (а.с. 133). У п. 28 вказаного акту перевірки вказано, що відповідно до договору оренди автомобіля № 36 від 01.10.2010р., строк дії якого до 30.09.2011р., з ТОВ «Балмолоко Плюс» в тимчасове користування використовує автомобіль ГАЗ 3309, реєстраційний номер [NUMBER], для виробничо-господарської діяльності ТОВ «Балмолоко», про що свідчить акт приймання-передачі від 01.10.2010р., що ще раз доказує, що власником автомобілю є ТОВ «Балмолоко Плюс». Таким чином, ТОВ «Балмолоко Плюс» як власник автомобіля, на якому скоєно ДТП, повинен відповідати за заподіяну шкоду. Виходячи з положень ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно висновку авто-товарознавчої експертизи № 9481 від 25.10.2011р., проведеної Харківським НДІСЕ ім. засл. пров. М.С.Бокаріуса, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Chevrolet Aveo SF69Y», реєстраційний номер [NUMBER], приймається у розмірі ринкової вартості автомобіля на момент ДТП и становить 58811,75 грн., а з врахуванням вартості ремонту становить 66936,72 грн. (а.с. 10-19). Згідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я. На підставі вимог ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідності до вимог ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку; особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного [PERSON] України № 6 від 27 березня 1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що відповідальність за шкоду, заподіяну особі і майну, покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки. Із розяснень, що містяться у пункті 4 цієї Постанови передбачається, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Виходячи з положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Відповідно до розяснень, які передбачені пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного [PERSON] України від 31 березня 1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно до вимог чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Крім того, право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду. Зобовязання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; причинного звязку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; вини заподіювача шкоди. Також, в судовому засіданні була досліджена цивільна справа № 636/2512/14-ц (провадження № 2/636/1333/14) за позовом [PERSON] до ТОВ «Балмолоко» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої джерелом підвищеної безпеки, по якій рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 28.01.2015р. рішення Чугуївського міського суду від 14.10.2014р. про стягнення з ТОВ «Балмолоко» на користь [PERSON] матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП скасовано і [PERSON] у задоволені позову відмовлено. В матеріалах цієї справи знаходиться інформація Управління [PERSON] в Харківській області № 165 від 14.01.2015р. про відсутність транспортних засобів, що зареєстровані за ТОВ «Балмолоко» (а.с. 153), що свідчить, як зазначено у рішенні апеляційного суду Харківської області від 28.01.2015р. по цій справі, про відсутність вини ТОВ «Балмолоко» у заподіяні шкоди, оскільки товариство не є власником транспортного засобу. Таким чином, суд прийшов до висновку про те, що внаслідок ДТП [PERSON] відповідачем ТОВ «Балмолоко Плюс», як володільцем джерела підвищеної небезпеки, за участю якого сталося ДТП, завдано майнової шкоди в розмірі 66936,72 грн., що підтверджено експертним висновком Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. [PERSON] № 9481 від 25 жовтня 2011р., вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 20 червня 2013р. та ухвалою колегії суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Харківської області від 07 листопада 2013р. (а.с. 10-25), яка підлягає стягненню у повному обсязі, та моральної шкоди, яка виразилася у порушенні життєвих умов [PERSON], його душевних стражданнях, які він зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача щодо не виконання своїх зобовязань по відшкодуванню майнових збитків, завданих внаслідок ДТП, він переніс жахливий фізичний біль, його психічний стан погіршився через неможливість нормально рухатися, тривалий час працювати, через знищений автомобіль, вимушеність докладання додаткових зусиль для захисту своїх прав і лікування, та враховуючи тривалість розгляду справи, бо після скоєння ДТП пройшло понад 4 роки, і тому суд, вважає можливим позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди задовольнити частково стягнувши з відповідача моральну шкоду у розмірі 200000 грн.. Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. На підставі вимог ст. 61 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. За правилом частин 3 та 4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи обставини, на які позивач посилався у позові, з відповідними уточненнями в подальшому, як на підстави своїх вимог, - обґрунтовані. Враховуючи викладене вище, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, і відповідач повинен відшкодувати позивачу майнову шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у повному обсязі в розмірі 66936,72 грн. та моральну шкоду у частковому розмірі у розмірі 200000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягнення судові витрати, повязані з викликом відповідача у судове засідання через оголошення у газеті, що підтверджено квитанцією про сплату оголошення № 1861 від 05.10.2015р. та примірником газети «Слобідський край» №» 135 від 12.11.2015р. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в розмірі 2672,47 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial