Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в Деснянський районний суд м. Києва з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо нього, а також стягнення з відповідача аліментів на його користь. Свої вимоги мотивує тим, що з народження та до 11 грудня 2017 року він проживав зі своєю матір`ю [PERSON] . Починаючи з 6 років вона постійно застосовувала щодо нього психологічне та фізичне насильство. Факти побиття вона постійно приховувала від вчителів та ніколи не викликала лікарів для надання йому медичної допомоги. Під час чергового конфлікту відповідач нанесла йому глибокий поріз ножем по руці, у зв`язку з чим його було госпіталізовано та зроблено операцію. Після виписи з лікарні слідчий його повідомив про необхідність проходження спільної з відповідачем психологічної реабілітації для налагодження стосунків з матір`ю. Проте реабілітація бажаного результату не дала. 11 грудня 2017 року працівниками поліції його було доставлено до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) по акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. Бажання бачитися з матір`ю у нього не має, тому він надав письмову відмову від спілкування з останньою працівникам Центру. 02 березня 2018 року психологом Центру був наданий психологічний висновок, відповідно до якого у нього спостерігається травматизація зі сторони матері. На даний рекомендовано обмежити спілкування з нею. Якщо психоемоційний стан [PERSON] покращиться, зв`язок між нею та сином можна буде відносити. Через напружені стосунки з відповідачем він не має змоги зробити собі паспорт, оскільки остання не з`являється до міграційної служби в якості законного представника неповнолітнього. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 31 серпня 2018 року справ передано за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 16 лютого 2019 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 16 червня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про призначення судової експертизи. У судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. Пояснив, що мати йому погрожувала, тому про наявність у них конфліктів він до 2017 року нікому не розповідав. Відповідач приходить до Центру лише з метою посваритись та виставити його в негативному образі. Він відмовляється від медіацій з матір`ю, оскільки вважає це не доцільним. Миритись та жити з відповідачем він не бажає. Зазначає, що мати обмежувала його у годуванні, не купувала йому речі, тому він звернувся до ювенальної поліції та до Центру. Вважає, що мати примушувала його працювати, приймати участь у зйомках в кіно та у кліпах. Відповідач та її представник у судовому засіданні заперечували проти задоволенні позову, підтримали викладене у відзиві на позовну заяву (т. 1, а.с. 68-74). Зазначили, що відсутні жодні підстави для позбавлення її батьківських прав щодо позивача. Вона є матір`ю одиначкою, завжди забезпечувала сина всім необхідним, зокрема, харчуванням, одягом, житлом, лікуванням, навчанням та розвитком. Визнає, що у питанні навчання вона бувала вимогливою до сина, не допускала невивчених уроків, обмежувала час біля телевізора або комп`ютера відповідно до загальновідомих рекомендацій лікарів. Вона ніколи не зловживала спиртними напоями, не вживала наркотичних речовин, до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягалася. До 2017 року конфліктів з сином у неї не було. Після 14 років позивач почав відмовлятися відвідувати школу, робити уроки, став неслухняним та грубим. Коли вона забороняла йому виходити з дому, намагалася вплинути на нього через позбавлення мобільного телефону та доступу в інтернет, син звинувачував її в жорстокості, ображав її та застосовував до неї фізичну силу. Сварки викликали приїзди поліції, проте роз`яснювальна робота, яку проводили працівники поліції з сином не мала бажаного результату. Ситуація щодо отримання сином ушкодження відбулась зовсім за інших обставин, що підтверджується матеріалами, складеними співробітниками правоохоронних органів за цим фактом. Після поміщення позивача у Центр соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), вона намагалась налагодити з сином відносини, зокрема, приходила в центр для побачень, зверталась до психолога, служби у справах дітей. Разом з тим, керівництво центру зловживало своїм впливом на її сина та чинило перешкоди для їх спілкування. Крім того, вона дізналась про те, що центр без її дозволу вивозить позивача до релігійної громади християнської церкви «Перемога». Вважає, що це є свідомим затягуванням її сина у секту, що лише поглиблює його негативне ставлення до неї. Зазначає, що вона бажає спілкуватися з сином та хоче, щоб він жив з нею, намагається все робити в його інтересах. Насилля щодо дитини вона ніколи не вчиняла. Вона готова проходити будь-які курси та відвідувати консультації, слідувати рекомендаціям компетентних органів та прикладати всі зусилля для збереження сім`ї. Представник третьої особи - Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації Служба у справах дітей у судовому засіданні підтримав заявлений позов та просив його задовольнити. Пояснив, що у грудні 2017 року відповідач вигнала позивача з дому, у зв`язку з чим він пішов до ювенальної поліції. Позивача помістили до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) та він категорично не хотів повертатись додому. Фактично дитина втомилась від гіперпіклування матері. Представник третьої особи - Центру соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) у судовому засіданні підтримала заявлений позов та просила його задовольнити. Підтримала викладене у відповіді на відзив на позовну заяву (т. 1, а.с. 170-173). Зазначила, що відповідач відмовляється виконувати свої обов`язки у частині реалізації законного права дитини на отримання ним паспорту громадянина України. Позивач самостійно звернувся до ювенальної поліції з проханням про допомогу та захист від насильницьких дій з боку відповідача. Відповідач забороняла позивачу приймати медичну та психологічну допомогу, харчуватися їжею, що є в Центрі. Основною метою рідких візитів відповідача до Центру були нападки на працівників. Відповідач постійно та умисно вчиняє психологічний тиск на дитину. Крім того, під час перебування позивача у Центрі дотримуються всі його права, включаючи право на свободу віросповідання. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Частиною 1 ст. 164 СК України визначені підстави позбавлення батьківських прав, зокрема, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] (а.с. 8). Позивач на підтвердження своїх вимог посилається на письмові докази. З акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 11 грудня 2017 року вбачається, що [PERSON] звернувся до Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві та повідомив про те, що 10 грудня 2017 року близько 08 години 00 хвилин його з дому вигнала мати [PERSON] та не дозволила повернутись (т. 1, а.с. 10). Зазначене також підтверджується рапортом інспектора сектору Солом`янської УП ГУ НП у м. Києві (т. 1, а.с. 11). Позивач з 11 грудня 2017 року перебуває в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) на повному державному забезпеченні (т. 1, а.с. 20). Позивачем надані суду п`ять заяв від нього, адресовані директору Центру соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), в яких він просить обмежити його від відвідування та спілкування з матір`ю [PERSON] (т. 1, а.с. 12-15, 19). З висновку № 086 від 10 травня 2018 року психологічного обстеження вбачається, що за результатом психологічної роботи рекомендовано спеціалістам Служби у справах дітей вивчити ситуацію в родині [PERSON] та провести роботу щодо методів виховання підлітка відповідно до його віку з боку матері, [PERSON] зобов`язати пройти курс підвищення батьківської компетенції в Центрі «Родинний дім», спеціалістам Центру спрямувати роботу щодо стабілізації психоемоційного стану хлопця та налагодження взаємовідносин між ним та матір`ю (т. 1, а.с. 16-18). З висновку органу опіки та піклування Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації від 25 січня 2019 року № 108-975, вбачається, що орган опіки та піклування Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] (т. 1, а.с. 164-166). Відповідач заперечуючи проти позбавлення її батьківських прав щодо [PERSON] посилається на свої пояснення та письмові докази. Відповідач у судовому засіданні зазначила, що до 2017 року конфліктів з сином у неї не було. Після 14 років позивач почав відмовлятися відвідувати школу, робити уроки, став неслухняним та грубим. Коли вона забороняла йому виходити з дому, намагалася вплинути на нього через позбавлення мобільного телефону та доступу в інтернет, син звинувачував її в жорстокості, ображав її та застосовував до неї фізичну силу. Відповідач зазначає про те, що керівництво Центру соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) зловживає своїм впливом на її сина та чинить перешкоди для їх спілкування та налагодження сімейних стосунків. Зазначає, що вона бажає спілкуватися з сином та хоче, щоб він жив з нею, намагається все робити в його інтересах. Насилля щодо дитини вона ніколи не вчиняла. У матеріалах справи міститься психолого-педагогічна характеристика [PERSON] з Державного загальноосвітнього навчального закладу спеціалізована школа-інтернат І-ІІІ ступенів «Дитяча інженерна академія», з якої вбачається, що останній пояснював, що йому не подобається бути під контролем матері та він хоче бути самостійним (т. 1, а.с. 76-77). З характеристики [PERSON] з Державного загальноосвітнього навчального закладу спеціалізована школа-інтернат І-ІІІ ступенів «Дитяча інженерна академія» вбачається, що звернення від останнього з приводу застосування будь-якого насильства, зокрема, з боку матері не було. Вихованням та утриманням [PERSON] займається мати [PERSON] , вона регулярно відвідує батьківські збори, завжди підтримує зв`язок з класним керівником. Мати дбає про здоров`я та розвиток сина, він завжди доглянутий, охайно виглядає (т. 1, а.с. 78). Відповідно до актів обстеження умов проживання дитини від 09 листопада 2017 року, 21 листопада 2017 року, 04 грудня 2018 року за адресою: [ADDRESS] умови для проживання дитини матір`ю створені (т. 1, а.с. 79-81). З листа Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві від 12 лютого 2019 року вбачається, що адміністративні протоколі відносно [PERSON] працівниками поліції не складались та до кримінальної відповідальності остання не притягувалась (т. 1, а.с. 82). З характеристики [PERSON] з Державного загальноосвітнього навчального закладу спеціалізована школа-інтернат І-ІІІ ступенів «Дитяча інженерна академія» від 18 лютого 2019 року вбачається, що звернень від [PERSON] з приводу застосування будь-якого насильства, зокрема, з боку матері, не було (у період навчання в школі) (т. 1, а.с. 83). Згідно з довідкою з КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» від 23 січня 2019 року на прийом до лікаря [PERSON] приходив в супроводі матері [PERSON] , всі призначення та рекомендації лікарів мама виконувала. Останнє звернення дитини в медичний заклад 09 грудня 2017 року. У 2018 році та на початку 2019 року хлопчик за медичною допомогою не звертався (т. 1, а.с. 86). З довідки ФОП [PERSON] від 25 січня 2019 року вбачається, що [PERSON] навчався англійської мови на її приватних курсах з вересня 2011 року по травень 2017 року, не виявляючи особливого інтересу і старанності в навчанні. Протягом 2011-2014 років мати [PERSON] була присутня на заняттях та контролювала сина, а з 2014 року по 2017 рік заняття не відвідувала, проте щоразу телефонувала поцікавитися поведінкою та успіхами сина (т. 1, а.с. 87). Відповідно до довідки Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 13 лютого 2019 року сім`я [PERSON] перебуває на обліку в центрі з 09 листопада 2017 року та отримує послугу соціального супроводу. Під час виконання завдань соціального супроводу [PERSON] сумлінно виконувала пункти плану, поради та рекомендації спеціалістів центру, постійно брала участь у спільних нарадах зі службою у справах дітей та сім`ї з зазначеного питання (т. 1, а.с. 88). З довідки Київського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 04 лютого 2019 року вбачається, що [PERSON] має сформовану прив`язаність до сина, складно проживає розлуку з ним, прагне повернути сина додому (т. 1, а.с. 89). У матеріалах справи міститься заява [PERSON] від 27 грудня 2017 року, адресована начальнику Служби у справах дітей Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, з якої вбачається, що [PERSON] зібрала всі необхідні документи для виготовлення [PERSON] паспорту та просить надати можливість йому отримати паспорт в найкоротшій термін (т. 1, а.с. 102). З заяви [PERSON] від 10 квітня 2018 року, адресованої начальнику Служби у справах дітей Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, вбачається, що вона просить сприяти в проведенні сімейної медіації між нею та її сином [PERSON] (т. 1, а.с. 103). Відповідно до листа начальника Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві від 14 грудня 2017 року під час відвідування квартири [ADDRESS] , в якій проживає [PERSON] з неповнолітнім сином [PERSON] , [PERSON] зазначила, що будь-яких протиправних дій відносно малолітнього сина не вчиняє. В усній бесіді з [PERSON] встановлено, що його мати [PERSON] не вчиняє насильства в сім`ї (т. 1, а.с. 104). [PERSON] неодноразово подавались заяви начальнику Служби у справах дітей Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації стосовно сприяння в організації зустрічей з її сином, проведення медіацій та повернення його додому (т. 1, а.с. 105, 107-115). Разом з тим, позивач відмовляється від проведення медіацій з відповідачем та повернення додому до матері, що підтверджується відповідями Служби у справах дітей та сім`ї (т. 1, а.с. 143, 211, 212-213, 216). З висновку № 03 від 08 січня 2020 року психологічного обстеження Міського центру дитини Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) вбачається, що за результатами психологічної роботи рекомендовано проведення психокорекційної роботи особистісної та емоційної сфери [PERSON] з метою формування навичок управління власним емоційним станом та поведінкою, а також продовження налагодження взаємовідносин між [PERSON] та матір`ю в спокійній атмосфері та на нейтральній території (т. 1, а.с. 208-210). Відповідно до листа керівника Київського вищого професійного училища залізничного транспорту ім. В.С. Кудряшова від 03 лютого 2020 року [PERSON] дійсно відвідує навчальний заклад та цікавиться успіхами свого сина [PERSON] , а також забезпечує його продуктами харчування та необхідним сезонним одягом (т. 1, а.с. 215). 27 лютого 2020 року [PERSON] зверталась з заявою до Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації щодо повторного надання висновку щодо доцільності позбавлення її батьківських прав (т. 2, а.с. 15). Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації листом від 18 березня 2020 року повідомила [PERSON] про те, що перегляд питання щодо надання висновку органу опіки та піклування до суду (за заявою громадян), не передбачений законодавством України (т. 2, а.с. 14). Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. З висновку органу опіки та піклування Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації від 25 січня 2019 року № 108-975, вбачається, що орган опіки та піклування Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] (т. 1, а.с. 164-166). Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. У ст. 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, 16 липня 2015 року). Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (CASE OF HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 57, 58, ЄСПЛ, 07 грудня 2006 року). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц (провадження № 61-12305св18) зроблено висновок по застосуванню п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 березня 2020 року в справі № 523/16635/17. Вбачається, що позивач не довів ухилення відповідача від його виховання та свідомого нехтування батьківськими обов`язками. Відповідачем надані суду докази на спростування доводів позивача та на підтвердження того, що вона бажає виконувати батьківські обов`язки, спілкуватися з сином та хоче, щоб він жив з нею. З огляду на викладене, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що відповідач не ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо свого сина, а тому підстави для позбавлення її батьківських прав, як крайнього заходу впливу, відсутні. Позивач також просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на його користь в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів та посилається на ч. 3 ст. 166 СК України. Частиною 3 ст. 166 СК України визначено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Разом з тим, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. У такому випадку, вимога про стягнення аліментів також не підлягає задоволенню. З огляду на наведене, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed