Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом до [PERSON] про поділ квартири, в якому просив визнати квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , яка в цілому складається з двох кімнат, загальною площею 44,3 кв. м, у т.ч. житловою площею 26.3 кв.м. об`єктом спільної сумісної власності; Розділити квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , яка в цілому складається з двох кімнат, загальною площею 44,3 кв. м, у т. . житловою площею 26.3 кв. між [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Позивач зазначає, що ним було подано позовну заяву про поділ сумісного майна подружжя та визнання права особистої приватної власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2020 року у справі №521/8342/19 визнано 205/1000 часток квартири [ADDRESS] , [INFO] , [ADDRESS] та автомобіль Peugeot 307, 2004 року випуску, д.н.з. [NUMBER] об`єктами спільної сумісної власності подружжя. Розділено між сторонами вищевказане майно в рівних частках. У задоволенні вимог в частині визнання права особистої приватної власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] відмовлено. Вказує, що наразі виникла необхідність в поділі вищезазначеної квартири. Крім того зазначив, що вказана квартира була придбана за його особисті кошти, які були отримані 13 листопада 2014 року на підставі продажу спадкового майна житлового будинку в м. Миколаїв. Відразу після продажу будинку в м. Миколаєві було придбано квартиру за адресою: [ADDRESS] , право власності на яку було зареєстровано за відповідачем. Відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач не заперечувала проти факту того, що спірна квартира є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а також її поділу в рівних частинах. Разом із цим, відповідач категорично не погодилась з доводами позивача про придбання квартири [ADDRESS] за особисті кошти позивача, оскільки даним обставинам вже було надано оцінку в рішенні Малиновського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2020 року у справі №521/8342/19. Так, вищевказаним рішенням встановлено, що спадкового майна, яке могло б бути відчужене, фактично на момент продажу не існувало, в період шлюбу сторін на місці спадкового будинку було побудовано новостворене майно, яке не було введено в експлуатацію. Однак зазначене майно було відчужено за старим правовстановлюючим документом. Представник позивача подала до суду клопотання про розгляд справи у відсутність позивача та його представника. Відповідач подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутність. Суд, дослідивши заяви по суті справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позов належить задовольнити зважаючи на такі обставини. Як встановлено судом, та підтверджується матеріалами справи, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 31 жовтня 1998 року по 23 липня 2019 року. В період шлюбу, 03 грудня 2014 року [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 03 грудня 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2399, та посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пашичевою Г.Л. Із договору купівлі-продажу спірної квартири вбачається, що він вчинений за згодою чоловіка покупця [PERSON] , справжність підпису якого, на заяві, засвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пашичевою Г.Л. 03 грудня 2014 року, за реєстровим № 2398. Як вбачається із копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 30407181 від 03 грудня 2014 року право власності на вказану квартиру зареєстровано за відповідачем [PERSON] . Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає, що вони виникли в зв`язку із здійсненням права на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а тому регулюються Главою 8 СК України. У\~статті 60 СК України\~закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і\~стаття 368 ЦК України. Частиною першою\~статті 70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми\~закону\~свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. Щодо доводів позивача, стосовно придбання спірної квартири за його особисті кошти, суд вважає їх такими, що не підлягають встановленню при розгляді справи, оскільки даним обставинам вже було надано оцінку в рішенні Малиновського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2020 року у справі №521/8342/19, копія якого наявна в матеріалах справи. В силу ч. 4 ст.\~82\~ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тому суд, враховуючи викладені обставини та визнання відповідачем позову, яке прийняте судом, вважає встановленим той факт, що квартира [ADDRESS] , яка в цілому складається з двох кімнат, загальною площею 44,3 кв. м, у т. ч. житловою площею 26.3 кв. м. є об`єктом права спільної сумісної власності, набуте за час шлюбу сторін, а тому підлягає поділу в рівних частках. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір по справі складає 4900,00 гривень, які сплачено позивачем при зверненні до суду. Згідно ч.\~1\~ст.\~142\~ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті повністю визнала позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути з державного бюджету на користь позивача 50% судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved