Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Московського районного осуду м. Харкова із позовом до [PERSON] про визнання правочинів дійсними та визнання права власності, в якому просив визнати дійсними договір від 15.09.2014р. купівлі-продажу нежитлових будівель, розташованих по шосе Салтівське, 145 в м.Харкові, договори від 08.11.2005 р. та від 27.12.2005р. купівлі-продажу нежитлових приміщень, розташованих по Фесенківському вїзду, 8/1 (колишня вул. Тарасівська, 12) у м. Харкові, укладені між позивачем та відповідачем; визнати за позивачем право власності на нежитлову будівлю літ. «Г-1» загальною площею 238,1 кв.м., нежитлову будівлю літ. «Е-1» загальною площею 154,1 кв.м., нежитлову будівлю літ. «В-1» загальною площею 340,0 кв.м., що знаходяться за адресою: м.Харків, Московський р-н, Салтівське шосе, 145; визнати за позивачем право власності на нежитлові приміщення №1-18 в літ. «Б-1» загальною площею 633,89 кв.м (станція технічного обслуговування автомобілів), розташовані по Фесенківському вїзду, 8/1 у м. Харкові. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 15.09.2014 р. між відповідачем (продавець) та позивачем (покупець), укладено договір купівлі-продажу нежитлових будівель, а саме: нежитлової будівлі літ. «Г-1» загальною площею 238,1 кв.м., нежитлової будівлі літ. «Е-1» загальною площею 154,1 кв.м., нежитлової будівлі літ. «В-1» загальною площею 340,0 кв.м., що знаходяться за адресою: м.Харків, Салтівське шосе, 145. З моменту підписання договору відповідач ухиляється від виконання своїх обовязків за договором, ухиляється від нотаріального посвідчення договору тощо. В той же час позивач виконав покладені на нього обовязки за договором, а саме сплатив відповідачу обумовлену ціну. Позивач не має інших можливостей захистити свої права, окрім як звернутись до суду за їх захистом. Крім того, 08.11.2005 року між позивачем та відповідачем укладено письмовий договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, відповідно до умов якого відповідач продав позивачу нежитлові приміщення №1-№4 за суму еквіваленту 10.000,00 доларів США, що розташовані у дворі будинку по вул. Тарасівській, 12 у м. Харкові (поблизу Теплорозподільчого пункту КП «Харківські теплові мережі», що по вул. Фесенківській, 8-А). 08.11.2005 року між позивачем та відповідачем підписано Акт прийому-передачі вказаних нежитлових приміщень. 27.12.2005 року між позивачем та відповідачем було укладено письмовий договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, відповідно до умов якого відповідач продав позивачу нежитлові приміщення №5-№7 за суму 102.400,00 грн., що розташовані у дворі будинку по вул. Тарасівській, 12 у м. Харкові (поблизу ТП КП «Харківські теплові мережі», що по вул. Фесенківській, 8-А). 27.12.2005 року між позивачем та відповідачем підписано Акт прийому-передачі вказаних нежитлових приміщень. З моменту підписання договорів відповідач ухиляється від виконання своїх обовязків за договором, а саме ухиляється від нотаріального посвідчення договору тощо. В той же час позивач виконав покладені на нього обовязки за договором, а саме сплатив відповідачу обумовлену ціну. Позивач не має інших можливостей захистити свої права, окрім як звернутись до суду за їх захистом. Позивач в судове засідання не зявився, до його початку від представника позивача, що діє на підставі довіреності, надійшла заяву, в якій останній просить справу розглядати за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій зазначає, що вимоги позивача вважає частково обґрунтованими і частково визнає позов, а саме в частині вимог позивача за договором від 08.11.2005 р. та від 27.12.2005 р., позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову в цій частині, в іншій частині позовних вимог просить відмовити, зазначає, що будь-яких коштів за договором від 15.09.2014р. не отримував, справу просить розглядати за його відсутності. Суд, ознайомившись із заявами представника позивача та відповідача, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 15.09.2014 р. між відповідачем (продавець) та позивачем (покупець), було укладено договір купівлі-продажу нежитлових будівель, а саме: нежитлової будівлі літ. «Г-1» загальною площею 238,1 кв.м., нежитлової будівлі літ. «Е-1» загальною площею 154,1 кв.м., нежитлової будівлі літ. «В-1» загальною площею 340,0 кв.м., що знаходяться за адресою: м.Харків, Салтівське шосе, 145. Відповідно до ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно з ч.2 ст. 219 ЦК України, суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не заперечує факт укладення спірного договору від 15.09.2014р., але заперечує факт отримання будь-яких коштів від позивача за цим договором. Матеріали справи містять копію спірного договору купівлі продажу. Інших доказів (розписки відповідача, акту приймання-передачі тощо) на підтвердження заявлених вимог позивачем не надано. За таких обставин суд приходить до висновку, що в цій частині позовних вимог слід відмовити у звязку з їх недоведеністю. Згідно з договором б/н від 08.11.2005р. купівлі-продажу нежитлових приміщень, відповідач продав позивачу нежитлові приміщення два гаража під три машини - за суму еквіваленту 10.000,00 доларів США, що розташовані у дворі будинку по вул. Тарасівській, 12 у м. Харкові. Згідно з актом прийому-передачі б/н від 08.11.2005р. відповідач передав позивачу вказані нежитлові приміщення. Згідно з розпискою від 08.11.2005р. позивач сплатив, а відповідач прийняв від позивача суму, еквівалентну 10\~000,00 доларів США. Відповідач у поданій ним заяві від 14.04.2016р. визнає вказані обставини щодо договору від 08.11.2005р. Згідно з договором б/н від 27.12.2005р. купівлі-продажу нежитлових приміщень, відповідач продав позивачу нежитлові приміщення, №5-№7 за суму 102.400,00 грн., що розташовані у дворі будинку по вул. Тарасівській, 12 у м. Харкові (поблизу ТП КП «Харківські теплові мережі», що по вул. Фесенківській, 8-А). Згідно з актом прийому-передачі б/н від 27.12.2005р. відповідач передав позивачу вказані нежитлові приміщення. Згідно з розпискою від 27.12.2005р. позивач сплатив, а відповідач прийняв від позивача 102 400,00 грн. на виконання договору від 27.12.2005р. Відповідач у поданій ним заяві від 14.04.2016р. визнає вказані обставини щодо договору від 27.12.2005р. Після укладення договорів від 08.11.2005р. та 27.12.2005р. відповідач ухиляється від їх нотаріального посвідчення, не передав позивачу правовстановлюючі документи на спірні нежитлові приміщення. Позивачем за власний рахунок та від власного імені замовлені в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» інвентаризація вказаних нежитлових приміщень та технічний паспорт на придбані ним нежитлові приміщення, а також в Харківському державному технічному університеті будівництва та архітектури дослідження та висновок про технічний стан несучих та огороджуючи конструкцій. Згідно з технічним паспортом від 29.08.2007р., копія якого є в матеріалах справи, нежитлові приміщення №1-18 в літ. «Б-1» мають загальну площу 633,89 кв.м, розташовані по Фесенківському вїзду, 8/1 (колишня вул. Тарасівська, 12). Згідно з висновком про технічний стан несучих та огороджуючи конструкцій частини будівлі боксів для обслуговування авто і мототехніки, розташованих по вул. Тарасівській, 12, копія якого є в матеріалах справи, загальна площа нежитлових приміщень складає 633,89 кв.м, з яких основна площа 540,81 кв.м, допоміжна площа 93,8 кв.м. Будівля знаходиться задовільному стані і придатна до подальшої експлуатації. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч.2 ст. 219 ЦК України, суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі. Статтею 182 ЦК України передбачається обов'язкова державна реєстрація виникнення права власності на нерухоме майно. Відповідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права є його визнання. Частиною 1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» №1952-ІV від 01.07.2004р. передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб. Згідно з пп. 10 п. 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Таким чином, з урахуванням визнання позову відповідачем, суд вважає позовні вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial