Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до Оріхівського районного суду Запорізької області з позовом, в якому просив визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на нерухоме майно, яке залишилось після смерті його матері [PERSON], а саме на земельну ділянку площею 0,126 га, передану для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка розташована за адресою [ADDRESS], з правом реєстрації у відповідних органах та установах. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач є сином [PERSON], яка померла [INFO]. Звернувшись із заявою про прийняття спадщини у встановлені законом строки до Оріхівської державної нотаріальної контори, він отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на це майно з посиланням на відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивач в судовому засіданні свої вимоги підтримав, пославшись на факти та норми права, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подавши письмову заяву про розгляд справи без його участі та відсутність заперечень проти позову. Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши законодавство, яким регулюються спірні правовідносини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Новотавричеською сільською радою Оріхівського району Запорізької області 25.10.1979 року. Земельна ділянка за адресою [ADDRESS], разом з розташованими на ній будівлями та спорудами належало батькові позивача - [PERSON], що підтверджується копією Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого на підставі рішення виконавчого комітету Новотавричеської сільської ради Оріхівського району № 24 від 21.07.1995 року. Батько позивача, [PERSON], помер [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Новотавричеської сільської ради Оріхівського району. Мати позивача, [PERSON], прийняла спадщину свого чоловіка, до складу якої входила спірна земельна ділянка, та оформила її належним чином, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 28.05.2003 року державним нотаріусом Оріхівської державної нотаріальної контори Запорізької області, яке зберігається у спадковій справі № 36/2009. 19.08.2003 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений нотаріально, яким все своє майно заповідала позивачу. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Новотавричеської сільської ради Оріхівського району 23.10.2008 року. У зв'язку із смертю [PERSON] за нею відкрилась спадщина, яка складається, в тому числі, із зазначеної у позові земельної ділянки. 02.02.2009 року позивач звернувся до Оріхівської державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Інших спадкоємців за заповітом чи за законом немає. Зазначені вище обставини підтверджуються, в тому числі, матеріалами спадкової справи № 36/2009, відкритої у зв'язку із смертю [PERSON] При вирішенні питання про законність та обґрунтованість вимог позивача суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). При цьому потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Таким чином, згідно матеріалів справи спадкодавець [PERSON] набула спірне нерухоме майно у власність відповідно до законодавства, чинного на момент його придбання, у зв'язку з чим воно може виступати об'єктом спадкування. Позивач є спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняв, що ніким не оспорюється, інші спадкоємці за законом та спадкоємці за заповітом відсутні, однак через відсутність правовстановлюючих документів позивач не може в позасудовому порядку оформити право власності в порядку спадкування, що саме по собі не може бути підставою для відмови у захисті права. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 392, 1258, 1261, 1268, 1275, 1297 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved