Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому вказав, що він є власником трикімнатної квартири [ADDRESS]. Інша квартира (№1) належить відповідачам. 11.02.2014 року рішенням Садівської сільської ради Білозерського району йому виділено в користування, для обслуговування житлового будинку (квартири) з надвірними господарськими будівлями та спорудами, земельну ділянку площею 0,15 га в [ADDRESS]. Однак порядок користування земельною ділянкою на сьогодні не визначений, тому позивач, посилаючись на ст. ст. 42 ч. 2, 88, 158 Земельного кодексу України, просив суд визначити порядок користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] та виділіти йому у користування земельну ділянку площею 0,15 га. В судовому засіданні: Представник позивача та позивач позов підтримали повністю, просили задовольнити, з урахуванням висновку експерта (варіант № 1). Представник відповідача 1 та відповідачі в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, надали суду заперечення, в яких вказали, що згідно положень ст. 158 ЗК України до компетенції суду не входить вирішення цього спору по суті, крім того оскільки будинок №3 є багатоквартирним будинком (складається з квартири №1 та №2) рішення про виділення позивачу в користування, для обслуговування житлового будинку (квартири) з надвірними господарськими будівлями та спорудами, земельної ділянки площею 0,15 га є фактично незаконним. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про незгоду з позовом, пояснень та інших заяв чи клопотань суду не надав. Судом встановлено наступне: Згідно договору дарування від 19.04.2013 року позивач отримав в дар від [PERSON] трикімнатну квартиру [ADDRESS]. Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], відповідно до свідоцтва про право власності від 06.03.2002 року. Згідно інвентарної справи на квартиру [ADDRESS], згідно акту виділення і встановлення меж земельної ділянки від 03.02.2005 року [PERSON], за рішенням сільської ради від 25.11.2004 року № 57 надана та збільшена земельна ділянка площею 2000 кв. м. Згідно схеми у вказаному акті квартира №2 знаходиться на частині вказаної земельної ділянки. Згідно рішення Садівської сільської ради №236 від 11.02.2014 року [PERSON] надано згоду на виділення земельної ділянки, площею 0,15 га в [ADDRESS], у зв`язку з набуттям права власності на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями і спорудами. Таким чином дані про площу та контури земельної ділянки, що знаходиться в користуванні позивача є суперечливими. При цьому суду не надано доказів набуття позивачем права власності на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями і спорудами, оскільки будинок за вказаною адресою є багатоквартирним будинком і складається з квартири №1 та №2. Згідно акту виділення і встановлення меж земельної ділянки від 26.09.2005 року одному з співвласників квартири [ADDRESS] [PERSON], за рішенням сільської ради від 23.09.2005 року була надана земельна ділянка площею 1807 кв. м. Згідно схеми у вказаному акті квартира №1 знаходиться на частині вказаної земельної ділянки. З огляду на вищевикладене судом встановлено, що власникам квартир №1 та №2 багатоквартирного будинку, за вказаною адресою, ще в 2005 році виділено окремі земельні ділянки, на яких розташовані вказані квартири та надвірні господарські будівлі та споруди. При цьому суду не надано доказів того, що сторони мають спільну часткову власність на земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок, тобто у сторін не виникло право визначення порядку користування спільною земельною ділянкою, а отак і відсутній спір, тому позов не можливо розглянути по суті і він не підлягає задоволенню. Крім того суд звертає увагу на те, що згідно ст. 158 ч. 2,3 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства. А оскільки сторони не є власниками земельних ділянок і не зверталися до органів місцевого самоврядування для вирішення свого спору суд дійшов висновку про передчасність та непідсудність даного позову суду.

Outcome: dismissed