Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, розподіл майна жінки та чоловіка, які проживали однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою. В обґрунтування уточнених в судовому засіданні позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачкою він познайомився ще в 2006 році. З 2008 року вони прийняли спільне рішення про те, щоб проживати разом з відповідачкою як чоловік та дружина без реєстрації стосунків. Проживаючи разом вони, вели спільне домашнє господарство, піклуватись один про одного, вони жили як чоловік і дружина. У 2011 році під час спільного життя (проживання) вони, за його власні кошти, придбали однокімнатну квартиру № 53, яка розташована в житловому будинку № 12-а по вулиці Гагаріна, м.Першотравенська, Дніпропетровської області, де і мешкали разом як чоловік та дружина. В жовтні 2012 року він разом з відповідачкою офіційно прописалися в зазначену вище квартиру, що підтверджується актом, виданим приватним підприємством « комунальник-4». В зазначеній квартирі він прописаний по теперішній час, та самостійно сплачує всі комунальні послуги, що також підтверджується випискою з бухгалтерії «К-4». Те що вони проживали однією сім'єю, але не перебували у зареєстрованому шлюбі підтверджується і постановою про закриття кримінального провадження від 20 січня 2014 року, яка додана до позовної заяви. Зазначена постанова ніким не була оскаржена. Факт спільного проживання в незареєстрованому шлюбі також можуть підтвердити свідки та світлини (фотографії), які він додав до свого позову. В наступний час відповідач користується на власний розсуд майном яке належить на праві спільній сумісній власності. На теперішній час відповідачка одружилася та переїхала жити до свого чоловіка, безпідставно виселивши його з спірної квартири, не давши йому змоги забрати навіть особисті речі. На теперішній час він вимушений знімати квартиру так як іншого житла в нього не має. Так як розподілу підлягає тільки їхнє спільне нажите майно, з урахуванням того, що відповідачка не користується спірною квартирою та має інше місце проживання, він просить провести розподіл майна спільної сумісної власності закріпивши за ним право власності на 1/2 частину квартири № 53, яка розташована в житловому будинку № 12-а по вулиці Гагаріна, міста Першотравенська, Дніпропетровської області, та закріпити за відповідачкою право власності на решту 1/2 частини квартири за вказаною вище адресою. Просить суд встановити факт проживання з відповідачкою однією сім'єю без реєстрації шлюбу з квітня 2006 року по червень 2013 року; винести рішення, яким визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири № 53, яка розташована в житловому будинку № 12-а по вулиці Гагаріна, міста Першотравенська, Дніпропетровської області; визнати за відповідачем право власності на 1/2 частину квартири ? частину квартири № 53, яка розташована в житловому будинку № 12-а по вулиці Гагаріна, міста Першотравенська, Дніпропетровської області. Позивач в судовому засіданні пояснив, що з 2006 року він з відповідачкою розпочав сімейні стосунки, вони зустрічалися регулярно, між ними були почуття, спочатку вони зустрічалися в гуртожитку де він мешкав, приїздила до нього в с. Хороше Петропавлівського району за місцем мешкання його батьків, вони разом проводи весь вільний час, були на святах з спільними друзями, він добре ставився до її доньки від першого шлюбу, коли вона хворіла у лікарні він її доглядав. У звязку з тим, що вони мали намір створити сімю, одружитися та спільно мешкати відповідачка в 2008 році розлучилася. Позивач відкрив рахунки в банку та почав збирати гроші на придбання для них квартири. Коли він назбирав необхідну суму коштів, вони разом зайнялися пошуками спільного житла, разом ходили до продавців до нотаріуса. Коли вони в 2011 році відшукали квартиру, що їм сподобалася, за тиждень до укладення договору купівлі-продажу він позакривав свої рахунки в банку та перевів всі ці кошти на рахунок відповідачки. Саме за рахунок цих коштів вони придбали спірну квартиру, до нотаріуса на купівлю-продаж ходили вдвох. В них було кохання. Після придбання квартири він разом з відповідачкою та її дитиною в один день зареєструвався в цій квартирі, вони мешкали там в трьох, як сімя за його рахунок та його силами в цій квартирі був зроблений ремонт, придбавалася холодильник, два телевізори, батьки дали кошти на меблі. Його зарплатна карточка була в неї. Комунальні платежі за квартиру утримувалися з його заробітної плати за його заявою за місцем його роботи. В кінці червня 2013 року відповідачка поміняла замки на квартирі та вигнала його, не пускає додому тому він звернувся до суду з цим позовом. Відповідачка в судове засідання не з`явилася надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позову заперечує, представник відповідача надав суду письмові заперечення, в яких зазначив, що позивач посилається на те, що з 2008 року став проживати з відповідачем як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання придбали однокімнатну квартиру, яка розташована в [ADDRESS]. В звязку з чим просить встановити факт проживання однією сімєю та визнати за ним право власності на 1/2 частину вказаної вище квартири. Але вважають, що вимоги позивача за даним позовом не обґрунтовані та безпідставні. Вважають, що оспоренням вказаних позивачем вимог, про проживання сторін однією сімєю без реєстрації шлюбу з жовтня 2011 року по січень 2013 року, є судові справи, які неодноразово розглядались між даними сторонами, з приводу вказаної вище спірної квартири, по яким позивач намагався стягнути з відповідачки кошти. Так, при розгляді даних справ позивач наполягав на тому, що вони не проживали разом, не вели спільного господарства, не мали спільного бюджету, а квартира була придбана на кошти, що позивач надав відповідачу. Висновки суду, по зазначеним справам, щодо характеру взаємовідносин сторін підтверджуються зібраними у справі письмовими доказами і відповідають фактичним обставинам справи. Вказані обставини підтверджуються рішеннями, а саме: Першотравенським міським судом Дніпропетровської області розглядалась цивільна справа №186/273/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа Публічне акціонерне товариство [PERSON] «Приват-Банк», про стягнення боргу за договором позики. По даній справі було винесене рішення Першотравенським міським судом Дніпропетровської області від 15 жовтня 2014 року яке змінено рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області 02 грудня 2014 року. При розгляді справи в суді першої інстанції також було встановлено: - при зверненні до суду з даним позовом позивач зокрема зазначав, що кошти на спірну квартиру він відповідачці позичив. Шлюбних відносин у нього з відповідачкою не склалося, сумісного господарства вони разом не вели, відношення до нього з боку відповідачки носили агресивний характер, бо вона відмежувалася від нього, як тільки купила квартиру, вважає, що ніякої думки про шлюб в неї і не було, а була спроба скористатися його довірою та його грошовими коштами. - встановлено факт, що до 16 листопада 2011 року (моменту оформлення договору купівлі - продажу квартири) відповідач з позивачем не проживали однією сім'єю, спільне господарство не вели і стали проживати разом після купівлі квартири, яку оформили на відповідачку та спростовано факт, що на придбання квартири витратили спільні кошти, а не лише кошти позивача. Першотравенським міським судом Дніпропетровської області розглядалась цивільна справа №186/1293/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа Публічне акціонерне товариство [PERSON] «Приват-Банк», про повернення безпідставно набутого майна. По даній справі було винесене рішення Першотравенським міським судом Дніпропетровської області від 22 лютого 2016 року яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області 05 травня 2016 року. При розгляді справи в суді першої інстанції також було встановлено: Позивач, в обґрунтування позову вказував, що у листопаді 2011 року до нього звернулась відповідачка, яка була його близькою знайомою, з проханням надати їй грошові кошти і погодився дати їй гроші на певний час з такою умовою, що вона поверне гроші в тому ж розмірі, плюс відсотки за користування грошима (але, розмір відсотків вони не обговорювали) за першою його вимогою, він не став укладати з нею договір позики і навіть не витребував від неї розписки про отримання грошей на певний час. На підтвердження своєї добросовісності за цією усною домовленістю відповідачка пообіцяла зареєструвати його за місцем розташування квартири, яку вона мала намір придбати за рахунок отриманих грошових коштів. Крім того, вона не заперечувала проти можливості їх подальшого спільного проживання однією сімєю в майбутньому та реєстрації можливих шлюбних відносин. Позивач не заперечував проти її пропозицій, але гроші надав тільки на певний час і вона в будь-якому випадку повинна буде повернути їх. За вказаних обставин сторони були коханцями і ніколи не проживали однією сімєю. 29 червня 2013 року, він звертається до суду тільки в квітні 2017 року, тобто після спливу строку позовної давності. Тому в даному випадку вважають вимоги позивача, про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності на нерухоме майно відповідача - квартиру, необґрунтованими та таким, що протирічить законодавчим нормам. Просять суд відмовити у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу та розподілі майна жінки та чоловіка, які проживали однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, з безпідставністю. В судовому засіданні представник відповідача підтримав свої письмові заперечення та пояснив суду, що він підтверджує, що позивач з червня 2013 року в спірній квартирі не проживає, підтвердив що відповідачка поміняла замки на квартирі бо це її власність, підтвердив суду що спірна квартира дійсно куплена за гроші позивача, але ці кошти позивач передав відповідачці до придбання квартири як подарунок без умов. Пояснив що [PERSON] та [PERSON] /на той час Завгородня/ не мали наміру створювати сімю, вони були лише коханцями. До вселення разом в спірну квартиру вони зустрічалися, але після вселення в квартиру в них не було серйозних стосунків, вона вселила [PERSON] в квартиру тому що він надав допомогу на придбання квартири, але згодом вона пізнала його як людину, він зловживав алкоголем тому вона його й вигнала. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], підтвердив суду, що він знайомий сторін у справі, йому відомо що позивач [PERSON] збирав гроші на придбання квартири, клав гроші на депозити в банку. Потім ці гроші [PERSON] віддав відповідачці саме за ці гроші вони купили спірну квартиру. [PERSON] та [PERSON] (на той час Завгородня) [PERSON] жили разом в цивільному шлюбі, він бував у них в гостях, допомагав робити ремонт в тій квартирі що вони купили, вони всі товаришували. Коли [PERSON] мешкав в гуртожитку відповідачка до нього регулярно з 2006 року приїздила, вони була разом на святах у батьків, цілувалися, обіймалися. [PERSON] та Завгородня разом займалися пошуками квартири та угодою купівлі-продажу. Вони жили разом в тій квартирі, що купили але згодом Завгородня вигнала [PERSON], поміняла замки не повертає йому його речі. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], підтвердила суду, що вона знає відповідачку як співмешканку [PERSON]. Вона мешкає в с. Коханівка Петропавлівського району в цьому ж селі працювала вчителем відповідачка. Донька свідка [PERSON], ходила в ту школу де працювала відповідачка приблизно з 2008 року на той час Завгородня почала зустрічатися з [PERSON]. Вони дружили сімями, разом відпочивали, фотографувалися, святкували свята. Ночували [PERSON] та Завгородня в с. Коханівка у батьків позивача, а відповідачка сама з с. Хороше. Завгородня підчас спілкування казала їй, що вона з [PERSON] в цивільному шлюбі. Позивач на той час жив в гуртожитку в м. Першотравенську. Завгородня та [PERSON] разом переїхали мешкати до м. Першотравенська на квартиру що купив [PERSON], доньку від іншого шлюбу відповідачка також забрала з собою. В червні 2013 року відповідачка вигнала [PERSON] та залишилася проживати в тій квартирі з донькою. Позивач виїхав жити на огород, бо відповідачка поміняла замки в квартирі. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], підтвердив суду, що [PERSON] він знає років 10, вони мешкали в одному гуртожитку. Відповідачку він знає бо бачив, як вона приїздила до [PERSON] в гуртожиток. Він приходив до них в гості вона до нього приїздила з речами та з своєю донькою, залишалися ночувати на день два. Єпроцедура коли людина, не мешканець гуртожитку, залишається ночувати в гуртожитку на кілька днів [PERSON] писав заяву лише за підписом завідуючого гуртожитком це дозволялося. [PERSON] дозволяли залишати відповідачку та її дитину, частіше вони приїздили на вихідні. Пізніше [PERSON] купив за свої гроші квартиру, він довго збирав гроші, вони разом з [PERSON] ходили дивитися квартиру. Потім він трохи допомагав робити ремонт в спірній квартирі. Коли він їх бачив у них було кохання цілувалися, обіймалися, за ручку по місту ходили. [PERSON] жив разом з відповідачкою та її дитиною поки вона його не вигнала з цієї квартири, він деякий час жив на городі. Суд, вислухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровського суду в справі №186/273/14-ц від 15 жовтня 2014 року встановлено, що позов [PERSON] до [PERSON], третя особа Публічне акціонерне товариство «ПриватБанк» про стягнення боргу за договором позики було задоволено, та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 59924,00 гривень. Відповідно до рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2014 року встановлено, що рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2014 року скасовано та [PERSON] відмовлено в задоволенні позовних вимог до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Згідно рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровського суду в цивільній справі №186/1293/15-ц від 22 лютого 2016 року встановлено, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] ([PERSON]), третя особа Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» про повернення безпідставного набутого майна було відмовлено. Відповідно до акту ПП «Комунальщик 4» №111 від 01 грудня 2016 року встановлено, що [PERSON], [INFO], зареєстрований з 04 жовтня 2012 проживав до липня 2013 року, по вулиці Гагаріна, буд.12-а, з 2013 року зареєстрований по теперішній час. Згідно виписки Першотравенського МЖКП встановлено, що з [PERSON] були утримані грошові кошти за опалення за квартиру [ADDRESS]. Відповідно до постанови Першотравенського МВ управління МВС України в Дніпропетровській області від 20 січня 2014 року було закрите кримінальне провадження відносно [PERSON] за фактом шахрайства, а саме отримання грошових коштів в розмірі 58000,00 гривень. Згідно витягу № 32194929 про державну реєстрацію прав, право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за відповідачкою на підставі договору купівлі-продажу від 16 листопада 2011 року. З договору купівлі-продажу від 16 листопада 2011 року вбачається, що спірна квартира придбана відповідачкою за 58\~400 гривень. Згідно виписок ПАТ КБ «Приватбанк» з депозитних рахунків позивача, квитанцій ПАТ КБ «Приватбанк» від 08 листопада 2011 року вбачається, що позивач перерахував безготівковим шляхом відповідачці грошові кошти в сумі 59 305,23 гривень, які вона витратила на придбання спірної квартири, зазначену обставину також сторони визнали в судовому засіданні. Згідно досліджених судом фотокарток, встановлено, що позивач разом з відповідачкою відпочивали. Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу [PERSON] І-КИ № 090124 встановлено, що відповідачка Завгородня перебувала в зареєстрованому шлюбі до 10 червня 2008 року. Суд приходить до висновку, що оглянутими в судовому засіданні фотоматеріалами, на яких зображено позивачку разом з позивачем, в сукупності з показами свідків та наданими документами підтверджується факт проживання однією сім'єю, без реєстрації шлюбу [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO], в період з 11 червня 2008 року до липня 2013 року, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню але частково з часу після розірвання відповідачкою свого шлюбу. Згідно\~ст. 74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення\~глави 8 цього Кодексу. Відповідно до положень статей\~60,\~61 СК України, які містяться в\~главі 8 цього Кодексу: Стаття 60 СК України\~- майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).\~\~ Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Ч.2\~Статті 61 СК України\~Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. \~\~\~\~ Яка раніше до внесення змін згідно із\~Законом № 524-V від 22 грудня 2006 року\~мала редакцію: «об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну) установу». Суд також, враховує правові позиції ВСУ України викладені в постановах від 3 червня 2015 року № 6-38цс15, від 1 липня 2015 року № 6-612цс15, від 25 листопада 2015 року № 6-2333цс15, від 16 грудня 2015 року № 6-2641цс15. Згідно яких, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи\~статтю 60 Сімейного кодексу України\~та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати спірному набутому майну режим спільного майна в тому числі є час набуття такого майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Так судом встановлено, що спірна квартира придбалася за рахунок накопичень с заробітної плати позивача. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що в судовому засіданні встановлено, що позивач, під час проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу разом з позивачкою, набув право власності на спірну квартиру, яка відповідно до ч.2\~Статті 61 СК України\~ є об'єктом права спільної сумісної власності. А тому позовні вимоги в частині визнання право власності позивача на 1/2 частку спільного майна підлягають задоволенню. В частині позовних вимог, про визнання за відповідачкою права власності на ? частку спільної квартири слід відмовити за безпідставністю. Крім того відповідно до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~на користь позивача з відповідачки слід стягнути сплачений судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial