Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування Рахівської районної державної адміністрації про надання дозволу на виїзд дітей за кордон без згоди матері до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з відповідачкою по справі вони проживали в зареєстрованому шлюбі з 15 червня 2010 року до травня 2014 року. За час спільного проживання у них народилося двоє дітей: сини [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO]. Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо, а діти проживають разом з відповідачкою. Перебуваючи у шлюбі, позивач самостійно ніс усі витрати по утриманню та диспансеризації синів під час пологів та вакцинації. Після розірвання шлюбу він неодноразово звертався до колишньої дружини з проханням завершити планову вакцинацію [PERSON], та прийняти участь у вакцинації дітей проти поліомієліту. Однак, дані звернення відповідачкою залишені без уваги. Їх молодший син [PERSON], до даного часу, не отримав всіх необхідних профілактичних щеплень, однак, [PERSON], як мати відмовляється забезпечити отримання їх сином Василем.Оскільки, він не впевнений в безпечності вакцин, які ввозяться на територію держави Україна, то має намір вивести синів [PERSON] та [PERSON] за кордон, а саме на територію Австрії, Словаччини чи Чехії, для проведення безпечної вакцинації проти полієміліту вакциною ІПВ, а також для їх відпочинку та лікування. Оскільки відповідачка, яка являється матір`ю дітей, відмовляється надати дозвіл на виїзд їх синів за кордон, в одноособовому супроводі батька, позивача [PERSON], просив суд, винести рішення, яким надати дозвіл малолітньому [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] на оформлення закордонних паспортів , проїзних документів, без згоди їх матері - [PERSON] Надати дозвіл малолітнім [PERSON] та [PERSON] на тимчасовий, 30-денний виїзд за межі України, у супроводі батька, в період від 01.07.2016 року до 31.12.2016 року ,до Словаччини та Австрії - без дозволу їхньої матері - [PERSON] 'В судовому засіданні позивач [PERSON], уточнив позовні вимоги, та просить суд надати дозвіл на виїзд дітей за кордон в його одноособовому супроводі без дозволу матері на період до 31 грудня 2017 року. Вважає, що дана поїздка буде відповідати інтересам дітей, оскільки там він зможе забезпечити їм належний медичний огляд та провести безпечну вакцинацію проти поліомієліту. Вакцинам, які завезені на територію України він не довіряє. Відповідачка, [PERSON], позовні вимоги не визнала та показала суду, що вона не погоджується, щоб щеплення її дітям проводилось без її присутності, тим паче, за кордоном. Діти перебувають на медичному обліку на території Рахівського району, Закарпатської області, проходять регулярні медичні обстеження, тому вважає, що і профілактичні щеплення вони повинні отримувати за місцем свого постійного проживання. Звертає увагу суду на те, що у сина [PERSON], станом на день розгляду справи, проведені усі планові щеплення, передбачені для дитини його віку, а у [PERSON] - усі, які можливо було зробити з врахуванням його стану здоров'я. Окрім того, обидва хлопчики ще зовсім малі, потребують її постійної присутності у всіх заходах, що стосується дітей. Для прикладу, при профілактичному відвідуванні стоматолога, вона обов'язково повинна тримати дітей за руку, інакше лікар не має змоги оглянути їх. Більше того., позивач зазначив що має намір проживати з дітьми в гуртожитку у Словаччині, де неможливо забезпечити належних санітарно-гігієнічних умов для дітей. Тому, просить відмовити в задоволенні даних позовних вимог. Представник третьої особи, служби у справах дітей Рахівської РДА - [PERSON], в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить дану справу розглянути без її участі. Також додала до матеріалів справи висновок про недоцільність виготовлення проїздного документу дітей та виїзд за кордон без згоди матері щодо неповнолітніх [PERSON] та [PERSON]. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. З матеріалів справи, судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 15 червня 2010 року, який на даний час розірвано. За час перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] - [INFO] та син [PERSON] - [INFO]. На даний час малолітні діти проживають разом з матір`ю - [PERSON]. Позивач у судовому засіданні ствердив, що має намір вивезти малолітніх синів [PERSON] та [PERSON] за кордон, для проведення щеплення проти полієміліту, а також для завершення планових щеплень сину [PERSON], вважаючи, що за кордоном якісніші вакцини, а вакцини, які завезені на територію України, викликають у нього сумніви, тому просив суд надати дозвіл на виготовлення закордонних паспортів, проїзних документів, дітям, а також дозвіл на виїзд неповнолітніх дітей за кордон в одноособовому його супроводі, без згоди відповідачи на період до 31 грудня 2017 року. У відповідності до ст. 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та \~в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. З пояснень відповідачки вбачається, що [PERSON], категорично відмовляється надати нотаріально посвідчену згоду на виїзд синів за кордон для проведення профілактичних щеплень, важаючи, що такі вони повинні отримувати в присутності матері, та по місцю свого постійного проживання. За змістом ст.ст. 2, 4 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну \~громадян України, документами, що надають право на \~виїзд \~з України і в'їзд в Україну \~та посвідчують особу громадянина під час \~перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду \~за кордон, проїзний документ дитини. Оформлення проїзного документа дитини \~провадиться на підставі нотаріально \~засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд \~неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Вказана норма Закону повністю відображена в постанові Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231 \~Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх \~тимчасового затримання та вилучення. Проїзний документ дитини видається органом внутрішніх справ за місцем \~проживання. У відповідності до п.2-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 Про затвердження Правил \~перетинання державного кордону громадянами України чітко \~визначено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред'явлення \~оригіналу \~або нотаріального посвідчення копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. У відповідності до вимог ст.ст.7,155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена \~можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією \~України та Конвенцією \~про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Як зазначено вище, позивач має намір вивезти неповнолітніх дітей за кордон з метою проведення профілактичних щеплень. Відповідно до ч. 1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Згідно із положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Таким чином, сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків батька і матері у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Відповідачка категорично заперечує проти вивезення дітей за кордон для проведення щеплення, вважаючи що таке не буде відповідати інтересам дітей. Суд погоджується з таким твердженням відповідачки, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, діти [PERSON] та [PERSON] на даний час проживають з матір`ю [PERSON], являються громадянинами України, перебувають на медичному обліку за місцем свого постійного проживання [INFO], де і повинні отримувати щеплення, як громадяни України. Окрім того, щеплення являється медичним втручанням, яке не може здійснюватись без згоди батьків. Тому суд, не може надати дозвіл позивачу на виїзд дітей за кордон для проведення щеплень, коли мати дітей проти такого заперечує, оскільки таке буде вважатися порушенням ст. 157 СК України, яка гарантує рівність обох батьків у вирішенні долі дітей. Також, позивачем не надано суду жодного доказу про те , що неповнолітні [PERSON] та [PERSON], мають у вказаних позивачем країнах належне медичне страхування, яке забезпечить кваліфікований передвакцинальний медичний огляд, та поствакцинальну реабілітацію даних дітей. До матеріалів справи, ним надано довідку про те, що він забезпечений кімнатою в студентському гуртожитку в м. Братислава, що не являється належними умовами проживання двох малолітніх дітей. Також, в матеріалах справи міститься висновок служби у справах дітей Рахівської РДА, в якому зазначено, що зважаючи на інтереси малолітніх дітей, служба у справах дітей Рахівської РДА вважає за недоцільне виготовлення проїзних документів дітей та виїзд малолітніх дітей [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO], за кордон без згоди та супроводу матері - [PERSON], [INFO]. На думку суду, надання дозволу на виїзд малолітніх дітей за кордон без згоди матері, з метою вакцинації, не може бути підставою для задоволення позовних вимог, тому позовні вимоги необґрунтовані та не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed