Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Скат-Центр» про стягнення заборгованості по заробітній платі, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 10 червня 2017 року його було звільнено на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін з Товариства з обмеженою відповідальністю «СКАТ-ЦЕНТР», що підтверджується записами у трудовій книжці. У 2017 році роботодавець виплачував заробітну плату нерегулярно. На даний час, за його даними, у відповідача рахується заборгованість перед ним по заробітній платі у сумі 20000,00 грн. Вказана заборгованість по зарплаті до сих пір не була йому виплачена. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «СКАТ-ЦЕНТР» на його користь невиплачену заробітну плату за період з січня 2017 року по червень 2017 року у розмірі 20000,00 грн. за вирахуванням фактично виплачених йому сум. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у позовній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «СКАТ-ЦЕНТР», будучи повідомленим у встановленому законом порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду, у судове засідання не з`явився, у зв`язку з чим суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «СКАТ-ЦЕНТР» про стягнення заборгованості по заробітній платі, підлягають задоволенню з наступних підстав. У статті 1 Загальної декларації прав людини проголошено, що всі люди народжуються вільними й є рівними за своєю гідністю та правами. Вони наділені розумом і совістю та повинні діяти один щодо одного в дусі братерства. Кожна людина має всі права і всі свободи, проголошені цією Декларацією, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного чи соціального походження, майнового, станового або іншого становища (ст. 2). Згідно зі статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, всі особи є рівними перед судами і трибуналами. Це основоположні міжнародні правові норми з питань рівності прав людини, на які орієнтується всі правові держави світу. Конституція України\~закріплює основні засади правового статусу людини і громадянина в Україні, тобто ті провідні ідеї, що покладені в основу змісту й умов реалізації прав та обов`язків людини і громадянина в нашій державі. Передусім це стосується частин 1, 2\~ст. 24 Конституції України, відповідно до яких: «Громадяни мають рівні« конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Також, у відповідності до положень статей\~55,\~124 Конституції України\~та статті\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 12 ЦПК України\~передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд на підставі ст. ст.\~12,\~13,\~81 ЦПК України\~розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 16.05.2013 року працював охоронником 6 управління у ТОВ «СКАТ-ЦЕНТР». 10 червня 2017 року [PERSON] був звільнений з роботи на підставі п.1\~статті 36 КЗпП України, що підтверджено наявною у матеріалах справи копією трудової книжки. ( а.с.6-8). З довідки ОК-5, щодо індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON] , за 2017 рік, слідує, що останньому нараховані наступні суми: за січень 5029,86 грн., за лютий 4472,86 грн., за березень 4926,38 грн., за квітень 4941,86 грн., за червень 4234,41 грн. (а.с.32-34). Вказані суми нарахованої заробітної плати у формі ОК-5 вказані без вирахування податків та зборів, належних до перерахування у бюджет в момент виплати заробітної плати. Утриманню з нарахованої заробітної плати підлягають ПДФО 18 % та військовий збір 1,5 %. Отже, сума заробітної плати, належної працівнику до виплати після оподаткування становить 19002,32 грн. (23605,37 грн. - (18%+1,5%, що складає 4603,05) =19002,32 грн.). Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом ЄДРПОУ 37716181 (ТОВ «Скат-Центр») місцезнаходженням юридичної особи є: м. Київ, пров. Червоноармійський, 14 (а.с.10-11). Згідно з\~випискою по\~картковому рахунку\~№ [NUMBER] \~за період\~з 01.01.2017\~р.\~по 06.08.2019\~р.,\~відкритому в\~ПАТ «Державний\~ощадний банк»\~на [PERSON] ,\~від ТОВ\~«Скат-Центр»\~було зараховано:\~16.01.2017\~року заробітну\~плату у\~сумі 495,46\~грн.;\~25.01.2017\~року заробітну\~плату у\~сумі 1363,04\~грн.; 13.04.2017 року заробітну плату у сумі 1343,00 грн. Всього виплачена\~заробітна плата\~за період\~з 01\~січня 2017\~року по\~06\~серпня 2019\~року у\~розмірі 3181,50\~грн. У відповідності до ч.1\~ст. 94 КЗпП України\~« Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу». Відповідно до\~статті 43 Конституції України\~кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Частиною першої\~ст. 47 КЗпП України\~визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у\~ст.116 КЗпП України. Згідно з\~ст. 2 Закону України «Про оплату праці»\~основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці ( норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок ( окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Відповідно до\~ст.115 КЗпП України,\~статті 24 Закону України «Про оплату праці»\~заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлено колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництва трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представникам обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до\~ст.116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, які належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Отже відсутність заборгованості перед позивачем із заробітної плати має довести роботодавець. Відповідно до ч.1ст.13ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом\~ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.2\~ст.89 ЦПК України\~жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставіч.1ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч.8 ст.9 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Згідно з п.1 ч.1 ст.4 Закону платниками єдиного внеску є: роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами. Виходячи з положень ст.168.1.1\~Податкового кодексу\~податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в\~статті 167 цього Кодексу; ст.168.1.2 - податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань. Отже, на відповідача покладено обов`язок по утриманню податків та інших обов`язкових платежів із доходів позивача, отриманих за місцем роботи. Вимоги ст.ст.\~47,\~115,\~116 КЗпП України\~при звільненні [PERSON] відповідачем не були виконані, остаточний розрахунок з ним не було проведено, що підтверджується наявністю відомостей про заробіток [PERSON] за спірний період за кодом страхувальника 37716181 (ТОВ «Скат-Центр») у органах Пенсійного фонду України та відсутністю надходжень грошових коштів на банківський зарплатний картковий рахунок позивача за спірний період. Вирішуючи наявність заборгованості по заробітній платі [PERSON] за спірний період, суд приходить до переконання про наявність заборгованості відповідача по заробітній платі, з якої підлягають утриманню податки і обов`язкові платежі, а саме за зазначений період позивачу нараховано заробітну плату у сумі 23605,37 грн., а виплачено згідно з випискою з карткового зарплатного рахунку 3181,50 грн. Таким чином заборгованість складає 20423,87 грн. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 6\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Проаналізувавши обставини справи, дослідивши докази, суд приходить до переконання, що зазначена вище сума заборгованості з заробітної плати в розмірі 20423,87 грн., з якої підлягають утриманню податки і обов`язкові платежі, повинна бути стягнута з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 цієї статті передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються всі судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до\~Закону України «Про судовий збір»\~за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При зверненні до суду позивач на підставі п.1 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~звільнений від сплати судового збору за подачу даного позову. З огляду на викладене, з відповідача на користь держави має бути стягнуто судовий збір у розмірі 1 відсотку від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved