Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] , в якому просить суд розірвати шлюб, укладений між сторонами, зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, про що 07.04.2015 року складено відповідний актовий запис №170. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що з 07.04.2015 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Спільних неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають. Протягом тривалого часу подружнє життя між сторонами погіршувалось, між ними зникло взаєморозуміння та взаємоповага. На даний час сторони проживають окремо, сімейних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведеться. Примирення та подальше збереження шлюбу є неможливим, так як суперечить інтересам позивача. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явився, від його представника - адвоката Мельника О.С. до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, наполягають на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, суду надала заяву про визнання позову, в якій заявлені позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує, вказану справу просить розглянути за її відсутності. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до ч.1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно ч.2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що 07.04.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №170. Спільних неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають. Протягом тривалого часу спільне життя між подружжям погіршувалось, між ними зникло взаєморозуміння та взаємоповага. На даний час сторони проживають окремо, сімейних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведеться. Примирення та подальше збереження шлюбу є неможливим, так як суперечить інтересам позивача. Після тривалого часу перебування у шлюбі подружнє життя між сторонами не склалося, вони мають протилежні погляди на життя та сім`ю. Фактичні шлюбні відносини між подружжям припинені, спільне господарство не ведеться. Подальше примирення та збереження шлюбу є неможливим, так як це суперечить інтересам позивача. Згідно ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За такого, враховуючи що шлюб між сторонами існує лише формально, а фактичні шлюбні відносини між ними припинені, беручи до уваги факт визнання позову відповідачем та небажання позивача відновлювати шлюбні відносини, суд вважає, що їх сім`я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а тому згідно зі ст.ст. 110, 112 СК України позов підлягає задоволенню. Окрім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved