Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], третя особа: управління-служба у справах дітей Самарської районної у м. Дніпропетровську ради, про визначення порядку участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, надання дозволу на виїзд за межі України без згоди та супроводу іншої з батьків. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив про те, що 01.06.2007 року він уклав шлюб з відповідачкою. Одразу після шлюбу вони переїхали до його постійного місця проживання до держави Ізраїль, де [INFO] року у них народився син, [PERSON]. 01 березня 2016 року шлюб між сторонами був розірваний на підставі рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська. Після розірвання шлюбу відповідачка переїхала жити до іншого чоловіка та категорично відмовляється надавати йому можливість бачитися з сином, вимагає у нього гроші за те, що щоб він міг бачитися зі своїм рідним сином. У їхнього сина є шкірні захворювання, а саме атопічний дерматит, тому він потребує щорічного профілактичного лікування, у його батьків є можливість щороку відвозити його сина до держави Ізраїль для проходження лікування та побачень із його близькими родичам, що стало причиню звернення до суду з даним позовом, в якому позивач просить суд встановити порядок спілкування зі своїм сином [PERSON], а саме щосуботи з 09:00 з ночівлею до неділі 21:00, а у випадку коли зазначені дні побачення з дитиною не відбуваються з вини її матері - вони зберігаються та переносяться на інші дні, також надати йому тимчасовий дозвіл на виїзд з України з його сином без згоди та супроводу матері дитини до держави Ізраїль з 06.06.2016 року по 09.10.2016 року. В судовому засіданні представник позивача та позивач позов підтримали. В обґрунтування вимог покликаються на обставини, вказані в позовній заяві. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала частково, заперечувала проти дозволу на виїзд дитини з України без її згоди та супроводу, а щодо встановлення часу спілкування дитини вважала про часткове задоволення позову, з підстав викладених в своїх запереченнях, а саме: вважала за доцільним та корисними вважати зустрічі з батьком протягом 2-3 годин на день, залежно від стану здоров'я, побажань дитини, погодних умов та інше, переважно на свіжому повітрі з мінімальним відривом від місця постійного проживання дитини ( у межах ж/м Придніпровський, м. Дніпро). Також зазначила наступний графік його спілкування з дитиною, а саме: по 1-2 рази на тиждень по 1-2 години на протязі не менше місяці, з наступним збільшенням кількості зустрічей до 2-3 разів на тиждень до 2-3 годин на день на протязі не менше місяця, при благополучній адаптації, збільшити до 3-х разів на тиждень по 2-3 години у день, і так до 5 років та обов'язково слідкувати за психічною та емоційною адаптацією сина на кожному етапі. Оскільки їхній син ще дуже маленький для тривалих перерв у спілкуванні з нею. Також зазначила, що вона ніколи не чинила та не має наміру перешкоджати здоровому спілкуванні батька з сином, але наполягає, що спілкування повинно преш за все виходити з інтересів дитини, бути корисним та всебічним. Також вважала не доцільним вивіз їхнього сина за кордон на такий довгий строк, оскільки лікарі межах країни покращили стан їхнього сина за 2 місяця, а розлука сина з нею буде серйозною емоційною травмою для дитини, окрім цього, вона як мати дитини дуже обізнано хворобою дитини. Вважає, що зміна клімату, харчових продуктів та навіть води, приведе до стресу дитини, та порушує її права на спілкування з дитиною. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала частково, заперечувала проти дозволу на виїзд дитини з України без згоди та супроводу відповідачки, а щодо встановлення часу спілкування дитини вважала про часткове задоволення позову, а саме: викладених відповідачки в її запереченнях. Представник третьої особи управління-служби у справах дітей Самарської районної у м. Дніпропетровську ради в судовому засідання надала висновок органу опіки та піклування виконкому Самарської районної у місті Дніпропетровську ради про способи участі у вихованні батька, [PERSON], з малолітнім сином, [PERSON], [INFO], та надання дозволу на тимчасовий дозвіл виїзд з України малолітньому без згоди та супроводу матері, [PERSON], до держави Ізраїль. Заслухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 01 червня 2007 року [PERSON] та [PERSON], уклали шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). 01 березня 2016 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська шлюб між [PERSON] та [PERSON], був розірвано, рішення суду набрало чинності 12.03.2016 року. З довідки доцента [PERSON] вбачається, що [PERSON] поставлено діагноз у вигляді атопічний дерматит (а.с.11). З акту обстеження умов проживання від 04.05.2016 року, в якому мешкає позивач вбачається, що було проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS], яким встановлено, що умови проживання задовільні. [PERSON] за місцем працевлаштування характеризується позитивно (а.с.102). [PERSON], потребує виключного годування (дієти), про що свідчить висновок лікара-дієтолога ДУ «Інститут Гастроентерології НАМН України» (а.с.104-106). В судовому засіданні встановлено, що сторони проживають окремо. Дитина проживає разом з матір'ю. Допитаний в судовому засіданні спеціаліст [PERSON], пояснив, що хвороба атопічний дерматит залежить від трьох факторів, а саме: дитини, батьків та способів лікування. А дана хвороба розвивається від сонця, повітря та води. Зазначив, що дитині обов'язково потрібно дотримувати дієти. Також пояснив, що у м. Дніпропетровську немає клініки для стаціонарного лікування. Вважав, якщо є можливість відвести дитину до Ізраїлю, то це буде доцільним для лікування. П. 4 ст.19 СК України встановлено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного із батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Ст.159 СК України встановлено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р. держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ч.1 ст. 158 Сімейного кодексу України, вбачається, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Таким чином,

Outcome: partial