Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом про визнання права власності, в якому вказує, що діду [PERSON] належали земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,9138\~га. та 0,9703\~га. на підставі державних актів. Бабі [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,8444\~га. на підставі державного акта. 12 листопада 2008 року [PERSON] склав заповіт, заповів все належне майно [PERSON]. 07 квітня 2012 року [PERSON] померла, заповіту не залишила. 05 листопада 2015 року [PERSON] помер. Державні акти на земельні ділянки втрачено, підтверджується оголошенням в газеті «Свобода». [PERSON] звернувся до нотаріуса для оформлення права власності на спадкове майно, йому відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Просить визнати за ним право власності на: - земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,9138\~га. та 0,9703\~га., належали [PERSON] на підставі державних актів; - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,8444\~га., належала [PERSON] на підставі державного акта; В судовому засіданні представник позивача [PERSON] згідно договору про надання правової допомоги від 25 лютого 2016 року позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] сільська рада в судове засідання подала відзив на позов, згідно якого позовні вимоги [PERSON] визнає, не заперечує проти їх задоволення, просить справу розглядати за їх відсутності. Суд, приймаючи до уваги пояснення представника позивача, відзив на позов відповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, [PERSON] належали земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,9138\~га. та 0,9703\~га., підтверджується інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 15 березня 2016 року (а.с.9-10), витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №34-1909-99.5-1102/2-16 від 09 березня 2016 року (а.с.11). [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,8444\~га., підтверджується інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 15 березня 2016 року (а.с.8). 12 листопада 2008 року [PERSON] склав заповіт, заповів все належне майно [PERSON] (а.с.4). 07 квітня 2012 року [PERSON] померла, підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ИД № 133642 (а.с.12). Згідно довідки [PERSON] сільської ради №42 від 27 січня 2016 року з [PERSON] на час смерті проживали та були зареєстровані чоловік [PERSON], син [PERSON] та внук [PERSON] (а.с.13). 14 квітня 2014 року [PERSON] помер, підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ИД №165613 (а.с.14). Відповідно довідки [PERSON] сільської ради №46 від 28 січня 2016 року, з [PERSON] на час смерті проживали та були зареєстровані батько [PERSON] та син [PERSON] (а.с.3). 05 листопада 2015 року [PERSON] помер, підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ИД № 197929 (а.с.2).Згідно довідки [PERSON] сільської ради№43 від 27 січня 2016 року з [PERSON] на день смерті проживав і був зареєстрований внук [PERSON] (а.с.5). Державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯГ №473052 від 28 грудня 2007 року втрачено, підтверджується оголошенням в газеті «Свобода» №17 від 02 березня 2016 року (а.с.6). [PERSON] звернувся до нотаріуса для оформлення права власності на спадкове майно, йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутність правовстановлюючих документів, підтверджується відмовою нотаріуса №132/01-16 від 03 березня 2016 року (а.с.7). Відповідно ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно ч.2 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оскільки визнання позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності слід задовольнити. На підставі викладеного

Outcome: approved