Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Свої вимоги мотивував тим, що згідно Свідоцтва про право власності на житло йому належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] . Оскільки існують розбіжності у написанні його «прізвища», а саме: у правовстановлюючому документі - Свідоцтві про право власності на житло від 13 вересня 1996 року, прізвище заявника вказано « [PERSON] », а в паспорті вказано « [PERSON] », йому було відмовлено у державній реєстрації права власності на вказану квартиру. Заявник до суду надав заяву про слухання справи без його участі, заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Представник заінтересованої особи Управління державної реєстрації Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області просив справу розглядати без його участі, проти задоволення заяви не заперечував. Представник заінтересованої особи Департаменту житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради просив справу розглядати без його участі, проти задоволення заяви не заперечував. Ухвалою судді від 28.02.2019 року відкрито провадження у справі; залучено в якості заінтересованої особи Департамент житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради. Суд, дослідивши матеріали справи, давши аналіз та оцінку наданим доказам, встановив наступне. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого 13 вересня 1996 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому міської ради народних депутатів м. Кременчука, [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] . Оскільки існують розбіжності у написанні його «прізвища», а саме: у правовстановлюючому документі - Свідоцтві про право власності на житло від 13 вересня 1996 року, прізвище заявника вказано « [PERSON] », а в паспорті вказано « [PERSON] », рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно за № 45349701 від 04.02.2019 року йому було відмовлено у державній реєстрації права власності на вказану квартиру. Факт належності заявнику правовстановлюючого документу Свідоцтва про право приватної власності на житло № [NUMBER] , виданого 13 вересня 1996 року, підтверджується: копією паспорту та реєстраційного номеру облікової картки платника податків, копією свідоцтва про народження, копією свідоцтва про право приватної власності на житло № [NUMBER] від 13 вересня 1996 року. Відповідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. П. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорт. Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти, що породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або виникнення особистих чи майнових прав громадян. Також згідно п. 12 вищевказаної Постанови, при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. На підставі вищевикладених обставин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Частиною 7 статті 294 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved