Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Кутівської сільської ради Буського району Львівської області, [PERSON], третя особа Відділ Держземагенства у Буському районі Львівської області про визнання права на приватизацію земельних ділянок, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, зобов»язання відповідача до вчинення дій. Під час розгляду справи уточнював позовні вимоги і останню заяву мотивує тим, що він є власником будинковолодіння по [ADDRESS], яке успадкував після смерті свого дядька. Згідно погосподарської книги за даним будинковолодінням значилась земельна ділянка 0,20 га для обслуговування житлового будинку. Згідно поданої заяви до Кутівської сільської про передачу земельної ділянки у приватну власність розміром 0,2027 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, Кутівською сільською радою винесено рішення від 11.09.2006 року № 31 про безоплатну передачу позивачу земельної ділянки для обслуговування житлового будинку розміром 0,2027 га. ДП «Львівський інститут землеустрою» виготовив план встановлення меж на двох земельних ділянках, що в загальному становить 0,2027 га. Згодом було встановлено, що друга земельна ділянка розміром 0,0399 га накладається на земельну ділянку [PERSON] Просить суд задовольнити заявлений позов. Представник позивача підтримала заяву про уточнення позовних вимог. Суду додатково пояснила, що земельна ділянка розміром 0,1628 га перебуває безпосередньо біля будинковолодіння, а земельна ділянка розміром 0,0399 га знаходиться неподалік будинковолодіння. Ця земельна ділянка зараз обнесена парканом і належить на підставі державного акту [PERSON] Крім цього, під земельною ділянкою проходять газові труби, на встановлення яких не давали дозволу. Спірна земельна ділянка належала постійно померлому дядькові, там був сад. Кутівська сільська рада в особі голови заперечила проти задоволення позову. Суду голова пояснив, що 11.09.2006 року рішенням сесії № 31 [PERSON] передано безкоштовно у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею 0,2027 га. Площа була визначена тому, що спочатку [PERSON] провів обміри, а потім стало відомо, що ця площа складається з двох земельних ділянок. Щодо земельної ділянки, яка знаходиться біля будинку [PERSON] і її розмір становить 0,1628 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку заперечень з боку сільської ради не має. Щодо земельної ділянки розміром 0,0399 га, то є заперечення, оскільки дана земельна ділянка перебуває у власності [PERSON] і має цільове призначення для ведення особистого селянського господарства. Була проведена газифікація села і через земельну ділянку [PERSON] проходить газова труба. Всі дозволи на проходження по земельній ділянці газової труби надавались власником [PERSON] Сільська рада не ухвалювала рішення з приводу передачі [PERSON] земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Відповідач [PERSON] заперечила проти задоволення позову. Суду пояснила, що земельна ділянка в цілому належить їй на підставі державного акту. На даний час земельна ділянка огороджена парканом, по земельній ділянці проходить газова труба. Спірною є частина земельної ділянки, а саме 0,0399 га. Земельна ділянка передана їй у власність згідно вимог законодавства. Представник третьої особи Відділу Дердземагенства у Буському районі Львівської області Палка Н.І. при вирішені спору покладається на розсуд суд. Суду пояснила, що відповідач має право власності на свою земельну ділянку, а саме згідно державного акту. Кожна з земельних ділянок має визначення статусу. Земельна ділянка розміром 0,1628 га має статус земельної ділянки для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, а земельна ділянка, яка є у власності [PERSON], частина із якої є спірною, має визначене цільове призначення для ведення особистого селянського господарства. Позивач не звертався з заявами про оформлення державного акту на землю. Надати один державний акт на дві земельні ділянки, які мають різні цільові призначення, законом не передбачено. Вислухавши всіх учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом на нерухоме майно (а.с. 12) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 18) від 21.03.2008 року. Документів, які б підтверджували право власності на земельну ділянку позивачем суду не представлено. Судом встановлено, що оформивши документи на будинок, позивач звернувся до ліцензійної організації про виготовлення плану меж земельних ділянок, а саме земельною ділянкою 0,1628 га та земельною ділянкою 0,0399 га, що в сукупності становить 0,2027 га. Представник позивача по даному факту суду пояснила, що позивач знав, що покійний використовував дві земельні ділянки, перша знаходиться безпосередньо біля будинковолодіння і земельна ділянка, яка використовувалась покійним дядьком під сад, яка на даний час належить відповідачці [PERSON] Спочатку позивач звернувся в ліцензійну організацію ДП «Львівський інститут землеустрою», який на замовлення виготовив план встановлення меж земельної ділянки 101 площею 0,1628 га та земельної ділянки 102 площею 0,0399 га, що в загальному становило 0,2027 га, а потім рішенням № 31 Кутівської сільської ради передано безкоштовно у власність земельну ділянку для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських споруд [PERSON] При цьому суд констатує, що вданому випадку була первинно порушена процедура набуття права на земельну ділянку. Рішенням № 31 Кутівської сільської ради від 11.09.2006 року (а.с. 97) передано [PERSON] безкоштовно у власність земельну ділянку для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських споруд розміром 0,2027 га. Представник позивача і сам голова Кутівської сільської ради Карпій І.А. суду пояснили, що спору з приводу земельної ділянки розміром 0,1628 га не має. Державним актом на право власності на земельну ділянку [PERSON] (а.с. 112) підтверджується право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1107 га, що в с. Хватів, Буського району Львівської області з цільовим призначенням ведення особистого селянського господарства. На частину вказаної земельної ділянки в розмірі 0,0399 га претендує [PERSON]. В силу вимог ст. 83 ЗК України земельна ділянка розміром 0,1628 га на даний час належить на праві власності територіальній громаді Кутівської сільської ради і відноситься до комунальної власності, оскільки у позивача не має правовстановлюючих документів. Статтею 116 ЗК України визначені підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності. Зокрема ч. 1 ст. 116 ЗК України , визначено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Ст. 12 ЗК України визначено, що розпорядження землями територіальної громади віднесено до повноважень сільських, селищних, міських рад. Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. ЗК України передбачена безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян із земель права державної або комунальної власності. Така передача здійснюється місцевими державними адміністраціями або органами місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Судом встановлено, що рішенням № 31 надано право [PERSON] на безоплатну передачу земельної ділянки з визначенням цільового призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд розміром 0,2027 га. Тобто, діючим рішенням суб»єкта владних повноважень, підтверджено право на безоплатну передачу земельної ділянки з визначенням цільового призначення для обслуговування будинку. Однак, [PERSON] не погоджується з розміром земельної ділянки, і тому не оформляє дану земельну ділянку. Будь-яких рішень щодо передачі у власність земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства [PERSON] Куткірською сільською радою не приймалось. В силу ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог статей 3, 15 ЦПК України захисту в судовому порядку підлягає виключно порушене право особи. Позивач не представив суду належних доказів того, що земельна ділянка розміром 0,0399 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, у минулому належала спадкодавцю [PERSON] Посилання позивача на те, що згідно по господарської книги за будинковолодінням [PERSON] рахувалась земельна ділянка для обслуговування житлового будинку і господарських споруд розміром 0,20 га є припущенням, оскільки спадкодавець за життя не оформив права власності на неї. Крім того, земля якою користувався спадкодавець за життя, мала цільове призначення інше ніж те про яке просить позивач. За наведених обставин, заявлені позивачем вимоги про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою 0,0399 га шляхом зобов»язання знесення огорожі та газових труб є необгрунтованими. Відтак, суд приходить до переконання, що позов [PERSON] є безпідставним, оскільки відсутність прямо порушених прав не тягне за собою звернення до суду. Крім цього, ні сама позивач, ні його представник не представили суду переконливих доказів щодо порушеного права.

Outcome: dismissed