Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 09 липня 2010 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, від якого вони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею і перебуває на повному її утриманні. Відповідач добровільно в повному обсязі допомоги на утримання дитини не надає, хоча офіційно працевлаштований, має постійний заробіток. Інших дітей у відповідача немає, стягнень за виконавчими документами не проводиться. Окрім того, дочка має вроджене захворювання рогівки ока, а тому потребує постійного лікування. В звязку з чим просить стягнути з відповідача на її користь на утримання малолітньої дитини аліменти у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини, з моменту подачі позовної заяви до суду до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Зокрема, вказала, що відповідач протягом року не надає допомоги на утримання дитини, хоча офіційно працевлаштований за межами України, має середньомісячний заробіток в розмірі 3\~000 злотих. На дитину вона в середньому на місяць з урахуванням лікування витрачає 3\~500 грн., а тому є необхідність в стягненні аліментів саме у вказаному в позовній заяві розмірі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив не подав і позивач не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою позивача. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Оженинською сільською радою Острозького району Рівненської області 09 липня 2010 року, серії 1-ГЮ №057975, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 09 липня 2010 року, актовий запис №12. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища чоловікові [PERSON], дружині [PERSON] (а.с.3). Під час перебування у шлюбі у позивача та відповідача народилася дитина [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-ГЮ №133915 (а.с.5). Як встановлено в судовому засіданні малолітня дитина сторін проживає разом з позивачем, за адресою: вул. Дворецька, буд.30, м. Рівне. Відповідач проживає окремо від позивача та дитини. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини в повному обсязі не надає, дитина знаходиться на утриманні позивача.\~\~ Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що відповідач проживає окремо і участі в утриманні своєї дитини в повному обсязі не приймає, при цьому домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їх малолітньої дитини. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України з а рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивача, суд враховує стан здоровя дитини, відсутність будь-яких відомостей про наявність у відповідача захворювань, а також відсутність будь-яких відомостей про перебування на утриманні відповідача інших осіб. В судовому засіданні позивач вказала, що відповідач офіційно працевлаштований за межами України, має середньомісячний заробіток в розмірі 3\~000 злотих, що відповідно до курсу НБУ станом на день розгляду справи еквівалентно 23\~146 грн. 73 коп. (3000х7,715575), в той же час як вона на утримання дитини в місяць витрачає 3\~500 грн. Тому зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини (ч. 1 ст.141 СК України), суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини у даному віці. Доказів про потребу стягнення коштів на утримання дитини в більшому розмірі позивач суду не надала. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про задоволення позову частково. При цьому на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред'явлення позову, тобто з 02 лютого 2018 року. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання їх дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 02 лютого 2018 року по 01 березня 2018 року. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.\~Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial