Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визначити місце проживання [PERSON], [INFO] разом з ним. Свої вимоги позивач обґрунтував наступним. З квітня 1999 року по січень 2006 року позивач перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, який 31.01.2006 року було розірвано, після чого сторони почали жити окремо. Від шлюбу у них народилося дві доньки, Катерина, [INFO] та [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу залишився жити разом з позивачем. Проте, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02.12.2005 року місце проживання меншої доньки [PERSON] було визначено разом із матірю з тих розумінь, що вона була ще маленькою та постійного потребувала материнського тепла. До теперішнього часу батьки не дійшли згоди щодо місця проживання доньки [PERSON]. Зараз дитина мешкає разом з позивачем, вона досягла віку більше десяти років та може приймати участь щодо визначення місця свого проживання, шляхом надання особистої прихильності одному з батьків. Таким чином, рішення суду від 02.12.2005 року не виконується в частині визначення місця проживання доньки [PERSON], а тому позивач наполягає на визначенні місця проживання дитини разом з ним, чого вона не заперечує. Позивач вважаю, що в інтересах доньки проживати саме з ним, а не з її матір'ю, так як він має постійне місце роботи, стабільний дохід, піклується про неї, займається її вихованням, в той час як відповідачка не має достатнього постійного доходу для матеріального забезпечення умов проживання [PERSON], мешкає у квартирі яка не облаштована у повному обсязі всім необхідним для розвитку дитини, не може забезпечувати умови для нормального розвитку та навчання. Отже, між сторонами виник спір щодо місця проживання їх спільної дитини, який підлягає розгляду в суді. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити, відповідачка проти задоволення позову не заперечувала, представник третьої особи в судове засідання не зявився. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, суд, на підставі всебічного, повного, об'єктивного і безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що з 23 квітня 1999 року по січень 2006 року [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який було розірвано 31.01.2006 року, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 25 від 31.01.2006 року. Після розірвання шлюбу сторони почали жити окремо. Від шлюбу у них народилося двоє доньок, Катерина, [INFO] (свідоцтво про народження серія I-ЖД № 342659 від 20.03.2001 року) та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія I-ЖД № 389135 від 15.06.2002 року), які після розірвання шлюбу залишився проживати разом з батьком [PERSON] Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02.12.2005 року місце проживання меншої доньки [PERSON] було визначено разом із матірю. Відповідно до ч.2 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. До теперішнього часу сторони не дійшли згоди щодо місця проживання доньки [PERSON], так як з часу розірвання шлюбу дві доньки мешкають разом з батьком. Таким чином, рішення суду від 02.12.2005 року не виконується в частині визначення місця проживання доньки [PERSON], а тому позивач наполягаю на визначенні місця її проживання разом з ним. Частиною 1 ст. 161 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. На даний час [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], свідоцтво про шлюб Серія 1-ЖД № 131123 та у них є спільна дитина донька Софія, [INFO] (свідоцтво про народження серія 1-ЖД № 238473), він має постійне місце роботи (лікар-уролог в КУ «Міська поліклініка №6, асистент в Одеському національному медичному університеті), час відводити свою дитину до школи, займатися із нею вечорами, гуляти та іншим чином піклуватися про неї, будь-які захворювання у нього відсутні, за місцем роботи характеризується позитивно. Також, позивач має стабільний самостійний дохід, яким може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Дружина позивача знаходиться у відпустці по догляду за їх спільною дитиною та має сили і бажання доглядати за [PERSON], що вона й робила увесь час. Вказане вище підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON]. У власності позивача перебуває чотирьохкімнатна квартира, загальною площею 141,6 кв.м. (Витяг про державну реєстрацію прав № 33476908 від 15.03.2012 року) з сучасним ремонтом та обладнанням, де створені всі умови для проживання, виховання та утримання всіх дітей, в тому числі і [PERSON]. З самого дитинства позивач постійно піклується про свою доньку [PERSON], повністю матеріально забезпечує, на протязі всього часу з моменту розірвання шлюбу [PERSON] постійно вказує на своє бажання жити разом з батьком, у зв'язку з тим, що дуже прив'язана до нього, що також підтвердила в судовому засіданні. Таким чином, проживання доньки разом з батьком [PERSON] відповідає її інтересам. З урахуванням викладеного, оцінюючи вищевказані обставини у всій їх сукупності, у суду є достатні правові підстави для задоволення позову. На підставі ст. ст. 3-4, 6, 8, 10-11, 15, 59-60, 109, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд,

Outcome: approved