Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення аліментів на утримання дітей. Свої позовні вимоги мотивує тим, що після укладення шлюбу з відповідачем у них народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Заочним рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 14 січня 2015 року шлюб було розірвано. Матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає. У зв'язку з цим просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. У судову засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, зазначивши, що відповідач є приватним підприємцем, має магазин, в зв'язку з чим отримує постійний дохід від здійснення підприємницької діяльності. Позивач висловила згоду на здійснення судового розгляду з поставленням заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Про причини неявки не повідомив, про розгляд справи у його відсутність не клопотав. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд вважає, що справа може бути розглянута без участі відповідача, за наявними у справі доказами, з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено, позивач та відповідач з 06 березня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано заочним рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 14 січня 2015 року, яке набрало законної сили 29 січня 2015 року (а.с. 8). Під час перебування у шлюбі у позивача та відповідача народилося двоє дітей, зокрема [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 6-7). Як встановлено в судовому засіданні діти проживають разом з позивачем, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що відповідач проживає окремо і участі в утриманні своїх дітей не приймає, при цьому домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дітей відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їхніх дітей - малолітніх [PERSON] та [PERSON]. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають значення. Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивача суд враховує, що відповідач є приватним підприємцем і відповідно має постійний дохід, а також відсутні будь-які дані про перебування на утриманні відповідача інших осіб. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Відповідно позов підлягає задоволенню повністю. При цьому, на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред'явлення позову, тобто з 12 лютого 2015 року. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання їхніх дітей, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 12 лютого 2015 року по 11 березня 2015 року. З приводу стягнення судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, а саме судового збору, суд враховує, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року, позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За таких обставин, враховуючи, що позов підлягає задоволенню повністю, з відповідача в дохід держави, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved