Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: м.Запоріжжя, вул..Епронівська, 216/вул..Таврична, 25-27 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Відомості про його реєстрацію права власності на вказаний об»єкт нерухомості внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В зазначеному будинку зареєстровані відповідачі по справі, які є членами родини позивача донька з онукою та син. Але в 2013 р. відповідачі виїхали із зазначеного будинку, вивезли всі свої речі. З цього часу з відповідачами він майже не спілкується, їх фактичне місце проживання йому не відомо. Лише іноді останні телефонують йому з невідомих номерів. В добровільному порядку відповідачі не припиняють реєстрацію свого місця проживання в належному йому будинку, бажання вселитися за адресою їх реєстрації з 2013 р. не виявляють. Реєстрація місця проживання відповідачів створює позивачу перешкоди в розпорядженні майном, також він позбавлений можливості оформити субсидію по сплаті за комунальні послуги, оскільки не має змоги надати відомості про доходи відповідачів як членів його родини, які зареєстровані в належному йому будинку. За позовом [PERSON], посилаючись на ст.ст.321, 405 ЦК України, ст.ст.72 ЖК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» просить визнати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком за адресою м.Запоріжжя, вул..Епронівська, 216/вул..Таврична, 25-27. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить задовольнити. Відповідачі до суду повторно не з»явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому ЦПК України порядку, причини неявки суду не повідомили, заперечень не надали. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ст..224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою м.Запоріжжя, вул..Епронівська, 216/вул..Таврична, буд.25-27 (а.с.5,7). Відомості про право власності [PERSON] внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.6,8). Згідно довідок про реєстрацію місця проживання особи (а.с.12, 13) в належному позивачу будинку зареєстровані [PERSON] та [PERSON] з 03.11.2011 р. по цей час, та [PERSON] з 08.11.2011 р. по цей час. Відповідачі за місцем реєстрації не мешкають з 2013 р., що підтверджено поясненнями позивача, викладеними в позові, та актом обстеження будинку від 09.09.2016 р. (а.с.22). Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися о суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Ст..383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку. Оцінивши наведені обставини справи у відповідності з вимогами ст.ст.10, 60, 212 ЦПК України, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved