Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Луцького міськрайонного суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» в особі Рівненської філії ПАТ «Західінкомбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватне підприємство «Мавіотос», про припинення договору поруки № 1801-3 від 18 січня 2008 року укладеного між КБ «Західінкомбанк» ТзОВ, приватним підприємством «Мавіотос» та громадянином [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18.01.2008 року між Комерційним банком «Західінкомбанк» ТзОВ та Приватним підприємством «Мавіотос» було укладено кредитний договір № 1801-2, відповідно до умов якого КБ «Західінкомбанк» ТзОВ надав ПП «Мавіотос» кредитні кошти в розмірі 400\~000,00 грн. 18.01.2008 року в забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між Комерційним банком «Західінкомбанк» ТзОВ та [PERSON] було укладено договір поруки № 1801-3, відповідно до умов якого [PERSON] зобовязався перед КБ «Західінкомбанк» ТзОВ відповідати за виконання ПП «Мавіотос» всіх зобовязань, що витікають з умов кредитного договору № 1801-2 від 18.01.2008 року. ПП «Мавіотос» неналежно виконувало умови вказаного кредитного договору і 21.07.2009 року банком надіслано [PERSON] вимогу № 632 про повне погашення його кредитної заборгованості. З вимоги № 631 від 21.07.2009 року, направленої ПП «Мавіотос» вбачається, що станом на 21.07.2009 року поточна заборгованість ПП «Мавіотос» перед відповідачем становить 523\~941,42 грн., що повинна була сплачуватися відповідно до графіку погашення кредиту. Таким чином, станом на 21.07.2009 року уже тривалий час ПП «Мавіотос» не виконувалося належним чином свої зобовязання перед КБ «Західінкомбанк» ТзОВ. Позивач в своїй заяві посилається на постанову № 6-53цс14 Верховного суду України від 17.09.2014 року, згідно якої регулюючи правовідносини з припинення поруки у звязку із закінченням строку її чинності, ч. 4 ст. 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, якщо кредитор не предявить вимоги до поручителя; протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобовязання не встановлено або встановлено моментом предявлення вимоги), якщо кредитор не предявить позову до поручителя. Отже строк дії поруки не є строком захисту порушеного праа, а є строком існування субєктивного права кредитора і субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Отже, зі збігом цього строку жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може. Таким чином, позивач вважає, що відповідно до положень ч. 4 ст. 559 ЦК України, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто впродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням, або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2 ст. 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі, якщо кредит повинен бути погашеним одноразовим платежем). Отже, закінчення строку, встановленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруки за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. На основі викладеного позивач просив визнати договір поруки № 1801-3 від 18.01.2008 року, укладеного між КБ «Західінкомбанк» ТзОВ, приватним підприємством «Мавіотос» та [PERSON]. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечила з підстав, викладених у запереченні на позовну заяву. Просила у позові відмовити. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 57 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлено, що 18.01.2008 року між Комерційним банком «Західінкомбанк» ТзОВ та Приватним підприємством «Мавіотос» було укладено кредитний договір № 1801-2 (а.с. 5-6), відповідно до умов якого КБ «Західінкомбанк» ТзОВ надав ПП «Мавіотос» кредитні кошти в розмірі 400\~000,00 грн. 18.01.2008 року в забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між Комерційним банком «Західінкомбанк» ТзОВ та [PERSON] було укладено договір поруки № 1801-3 (а.с. 7), відповідно до умов якого [PERSON] зобовязався перед КБ «Західінкомбанк» ТзОВ відповідати за виконання ПП «Мавіотос» всіх зобовязань, що витікають з умов кредитного договору № 1801-2 від 18.01.2008 року. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Договір поруки № 1801-3, укладений між ПАТ «Західінкомбанк» та [PERSON] вчинений правомірно і судом недійсним не визнавався. Крім того, банк звертався з позовом до [PERSON] і свої вимоги обґрунтовував посилаючись саме на цей договір поруки. Стаття 559 ЦК України регламентує припинення поруки. Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Станом на 10.08.2015 року зобовязання забезпечене порукою не припинено. Заборгованість по кредитному договору № 1801-2 від 18.01.2008 року не погашена. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобовязання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Належного виконання кредитного договору №1801-2 від 18.01.2008 року ні боржником, ні поручителем банку не пропонувалося. Станом на 10.08.2015 року існує заборгованість ПП «Мавіотос» по кредиту. Відповідно до ст. 559 ЦК України, порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Борг за кредитним договором не переводився. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. За таких вимог закону судом враховано, що Договір поруки №1801-3, укладений між КБ «Західінкомбанк» ТзОВ та [PERSON] встановлює, що дія договору припиняється в момент повного виконання позичальником чи поручителем усіх зобовязань позичальника перед кредитором за кредитним договором та додатковими до нього договорами. Відповідно до п.1.2. кредитного договору № 1801-2, укладеного 18.01.2008 року між КБ «Західінкомбанк» ТзОВ та ПП «Мавіотос» термін користування кредитними коштами встановлювався до 17 січня 2011 року, а в разі невиконання (неналежного виконання) позичальником будь-якої з умов даного договору - до першої письмової вимоги кредитора. 21.07.2009 року Банк звернувся з вимогою № 632 про погашення кредитної заборгованості до [PERSON] (а.с. 11). 10.11.2009 року Сарненським районним судом Рівненської області видано судовий наказ по справі № 2н-358 про стягнення солідарно з [PERSON], ПП «Мавіотос» та ПВКП «Надія» заборгованості в розмірі 761 806,40 грн. (а.с. 60). Відповідно до ст. 95 ЦПК судовий наказ є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом. Таким чином, ПАТ «Західінкомбанк» виконав вимогу ст. 559 ЦК України, вчасно звернувшись до суду за захистом своїх прав. Станом на 10.11.2009 року Цивільний процесуальний кодекс надавав Банку можливість захищати свої права шляхом подачі до суду заяви про видачу судового наказу. Більше того, згідно листа за вих. № 5866/01-17/11 від 19.03.2010 року відділу ДВС Сарненського РУЮ (а.с. 59) станом на 19.03.2010 року виконавче провадження за судовим наказом № 2н-358 входило до складу зведеного виконавчого провадження по стягненню з ПП «Мавіотос» кредитної заборгованості. 17.12.2010 року рішенням Сарненського районного суду по справі № 2-616/2010 (а.с. 64) стягнуто з [PERSON] заборгованість по договору поруки № 1801-3 від 18.01.2008 року в розмірі 761 802,46 грн. Рішення вступило в законну силу. Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України. Обовязковість врахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом. На основі рішення Сарненського районного суду від 17.12.2010 року по справі №2-616/2010 видано виконавчий лист, який неодноразово подавався до відділу ДВС Сарненського РУЮ з метою вчинення дії, спрямованих на примусове виконання рішення суду. Зокрема 20.05.2011 року державним виконавцем складено акт опису і арешту майна. Проте рішення суду про стягнення боргу з [PERSON] до сьогодні не виконане. Таким чином, позивач знав і усвідомлював наявність у нього грошового зобовязання, а також йому було відомо і про те, що ПАТ «Західінкомбанк» скористався своїм правом на звернення до суду з метою примусового стягнення боргу. Отже, посилання позивача в позовній заяві на ст. 559 ЦК України є безпідставними та такими, що не підтверджуються жодними доказами. З наведених підстав у позові слід відмовити та судовий збір залишити за позивачем.

Outcome: dismissed