Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві представник позивача - [PERSON], посилається на те, що 22 жовтня 1988 року у Холмківській сільській раді Ужгородського району Закарпатської області [PERSON], [INFO], зареєстрував шлюб з громадянкою [PERSON] (дівоче прізвище Фогош) [PERSON], [INFO], уродженкою [INFO], мешканкою с. Холмок, вул. Нова,14, Ужгородського району, Закарпатської області. Виконавчим комітетом Холмківської сільської ради Ужгородського району видано відповідне свідоцтво про шлюб. Про реєстрацію шлюбу складено актовий запис №37. Вказує, що від шлюбу в родині [PERSON] та [PERSON] народилось двоє дітей, а саме: [PERSON] Михайлівна, [INFO]; [PERSON], [INFO]. Тобто, стверджує, що на час предявлення позову про розірвання шлюбу до Ужгородського міськрайонного суду у громадянина [PERSON] спільних з громадянкою [PERSON] (дівоче прізвище Фогош) [PERSON] неповнолітніх чи малолітніх дітей, немає. Зазначає, що протягом останнього року сімейне життя між [PERSON] та [PERSON] (дівоче прізвище Фогош) [PERSON] почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них по-різному дивиться на головні критерії шлюбу, життя, сімю, мають зовсім різні характери. Пояснює, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і це суперечитиме інтересам позивача, у звязку з чим, можливості зберегти сімю немає. Подружні відносини між ними припинилися близько року тому. З цього часу спільне господарство ними не ведеться, фактично проживають окремо в різних будинках, які розташовані за різними адресами. На примирення позивач не згоден. Шлюб вони розривають вперше. За таких обставин шлюб існує формально, стверджує, що позивач має намір створити нову сімю, строк для примирення йому не потрібен, витрати по отриманню свідоцтва про розірвання шлюбу бере на себе. На підставі вищевикладеного, просить суд шлюб між [PERSON] та відповідачкою розірвати. У даному судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у дане судове засідання не зявилися, хоча відповідач про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, що підтверджується оригіналом рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, отриманого особисто відповідачем 06.02.2018 року, про причини неявки суд не повідомила, повідомлень про згоду на участь у справі або клопотань про відкладення справи до суду не подавала. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 22.10.1988 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне прізвище Фогош) [PERSON], [INFO], було укладено шлюб, який зареєстровано у виконавчому комітеті Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, за актовим записом № 37, що стверджується свідоцтвом про одруження серії І-ФМ № 158940, виданим повторно 07.06.2017 року Ужгородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області. У судовому засіданні встановлено, що від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей [PERSON] Михайлівна, [INFO] та [PERSON], [INFO], які на даний час є повнолітніми. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] подавали клопотання від 28.09.2017 року та 12.12.2017 року, в яких просили перенести розгляд справи у звязку з неможливістю відповідачки зявитися в судові засідання за станом здоровя. В клопотаннях позивачка зазначала, що позов про розірвання шлюбу не визнає та вважає, що позивач [PERSON] не хоче розривати з нею шлюб, переконана, що позов, поданий представником [PERSON], її чоловік не підписував та не знає його змісту. Однак, на спростування тверджень відповідачки [PERSON], викладених у її клопотаннях, позивач [PERSON] подав суду нотаріально засвідчену приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу [PERSON] заяву від 11.12.2017 року, зареєстровану в реєстрі за № 743, серії НМХ 230125, в якій зазначив, що він [PERSON], [INFO], ознайомившись із позовною заявою, поданою до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 04.07.2017 року його представником [PERSON] про розірвання шлюбу між ним та його дружиною [PERSON], підтримує повністю доводи, викладені в позовній заяві від 04.07.2017 та просить суд позов задовольнити повністю. Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обовязків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що вони тривалий час сімейних стосунків не підтримують та разом не проживають, позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем та не бажає з нею проживати. Враховуючи наведене, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сімя розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо порядку виховання та утримання дітей, поділу спільного майна сторін не заявлено. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений останньою судовий збір у розмірі 640,00 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України 27 лютого 2018 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 27 лютого 2018 року.

Outcome: approved