Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), відповідно до якого просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з позивача відповідно до судового наказу Шевченківського районного суду м. Києва від 12.10.2018 по справі №761/28978/18 на користь відповідача на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , до 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до судового наказу Шевченківського районного суду м. Києва від 12.10.2018 по справі №761/28978/18, з позивача на користь відповідача на утримання спільної дитини стягуються аліменти у розмірі 1/4 з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Проте, вказаний розмір аліментів ставить позивача в скрутне матеріальне становище. Крім того, позивач має іншу сім`ю, ще двох малолітніх дітей та на його утриманні знаходяться батьки, які є інвалідами. Зазначає, що розмір його заробітної плати складає близько 10 000,00 грн., та цієї суми недостатньо для забезпечення його сім`ї, у зв`язку з чим визначена судовим наказом сума аліментів, яка складає приблизно 2 500,00 грн. є надмірною для позивача сумою. З врахуванням наведеного, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Відповідач в своєму відзиві на позовну заяву просила залишити без задоволення позовні вимоги, оскільки, та обставина, що у позивача на утриманні перебувають двоє дітей від іншого шлюбу була відома при винесенні судового рішення. Окрім того, зазначила, що позивачем не надано доказів того, що він утримує своїх батьків. Зауважила, що придбаває для дитини одяг, шкільні приналежності, оплачує лікування дитини та її оздоровлення, сплачує відвідування дитиною гуртку з сучасних танців та оплачує дозвілля дитини, оплачує послуги мобільного зв`язку дитини. Також, зазначає, що дитина страждає на тонзиліт, лікарями рекомендовано щорічне оздоровлення дитини, яке також оплачує відповідач. 16.04.2019 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцева Д.О. по справі відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами позовного провадження в спрощеному порядку. Встановлено сторонам строки на надання заяв по суті справи. 20.06.2019 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач та її представник заперечили щодо задоволення позовних вимог, просили відмовити. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до судового наказу Шевченківського районного суду м. Києва від 12.10.2018 по справі №761/28978/18, з [PERSON] на користь [PERSON] присуджено до стягнення аліменти на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Позивач просить зменшити розмір аліментів, визначених у вказаному рішенні суду, оскільки, стягнення аліментів в такому розмірі ставить останнього в скрутне матеріальне становище, оскільки на його утриманні є діти від нового шлюбу та батьки-інваліди. Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 04.03.2016 працює на посаді аналітика консолідованої інформації першої категорії, що вбачається з довідки №02/59 від 05.02.2019, його середньомісячна заробітна плата складає близько 10 000,00 грн. При цьому, розмір сплачених аліментів за вказаний час становить близько 2 500,00 грн. на місяць. З матеріалів справи вбачається, що позивач 20.11.2011 уклав шлюб з [PERSON] (Свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] ). Від шлюбу з [PERSON] позивач має двох дітей: [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження, Серія [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження, Серія [NUMBER] ). Так, статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, який покладається рівною мірою на обох батьків. При цьому, відповідно до положень ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 192 СК України). Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України», при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. При цьому, положеннями статті 192 СК України визначено умови для зміни розміру аліментів, зокрема, у зв`язку із: 1) зміною матеріального стану платника або одержувача аліментів; 2) зміною сімейного стану платника або одержувача аліментів, 3) погіршення здоров`я платника або одержувача аліментів; 4) поліпшення здоров`я платника або одержувача; 5) в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, позивачу в рамках вказаного позову необхідно довести наявність обставин, які свідчать саме про те, що на момент подачі вказаного позову у останнього відбулись зміни матеріального чи сімейного стану, або його здоров`я, або довести наявність інших підстав для зменшення розміру присуджених до стягнення аліментів на утримання своєї доньки. На підтвердження своїх вимог позивач надає копію Свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] , актовий запис №3470, відповідно до якого позивач 20.11.2011 уклав шлюб з громадянкою [PERSON] , [INFO] . Також, як вбачається з матеріалів справи, у позивача та [PERSON] народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження, Серія [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження, Серія [NUMBER] ). Також, в матеріалах справи наявна копія Довідки №015718, видана [PERSON] , де зазначено, що останній має другу групу інвалідності, та Довідка №660930, видана [PERSON] , де зазначено, що остання має першу групу інвалідності. З врахуванням наведеного, в судовому засіданні встановлено, що на момент видачі Шевченківським районним судом м. Києва судового наказу від 12.10.2018 по справі №761/28978/18 вже існували ті обставини, на які позивач посилається як на підставу для зменшення розміру аліментів. Відтак, та обставина, що на момент винесення судового наказу, позивач мав дітей не свідчить про те, що матеріальний стан позивача на момент звернення останнього з вказаним позовом до суду змінився, що саме по собі вже унеможливлює застосування до вказаних вимог положень ч. 1 ст. 192 СК України, згідно з якими розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Крім того, надані до матеріалів справи докази лише підтверджують певні факти, зокрема, факт одруження позивача, народження дітей, разом з тим, не підтверджують ту обставину, що вся родина перебуває на його утриманні. Також, позивачем не надано доказів утримання своїх батьків, які, як він зазначає, є інвалідами. Окрім того, з долучених до матеріалів справи доказів, не вбачається за можливе встановити, ким доводяться позивачу [PERSON] та [PERSON] , довідки про інвалідність яких долучено до позову. Також, як вбачається з матеріалів справи, присуджений до стягнення розмір аліментів за судовим наказом Шевченківського районного суду м. Києва від 12.10.2018 по справі №761/28978/18 є мінімальним, а відтак, його зменшення до 1/6 частини від заробітку не буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку спільної з відповідачем доньки. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, спільна з відповідачем донька, [PERSON] , проживає разом з відповідачем, більшу частину витрат на її харчування, утримання, оздоровлення та розвиток несе відповідач. Так, відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. В той же час, позивачем суду не було надано належних та достовірних доказів в розумінні Цивільного процесуального кодексу України на підтвердження зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я позивача та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, для зміни розміру аліментів, присуджених до стягнення з позивача на утримання спільної з відповідачем доньки. Крім того, позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, фактично просить переглянути судовий наказ, прийнятий 12.10.2018 Шевченківським районним судом м. Києва. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed