Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 15 липня 2010 року між ним та [PERSON] був укладений усний договір позики, відповідно до якого він передав, а [PERSON] отримав грошову позику в розмірі 200000 дол. США. Дата повернення коштів не обговорювалася. У вересні 2010 року від слідчого СБУ йому стало відомо, що [PERSON] затриманий та заарештований з приводу вчинення ним злочину, передбаченого за ч.2 ст.201 КК України та на досудовому слідстві надав показання, що серед коштів, які в нього вилучили, є кошти в сумі 200000 дол. США, які він позичив в [PERSON] для оплати його лікування. Зазначені ним дані підтверджує матеріалами кримінальної справи, яка знаходиться в архіві Смілянського міськрайонного суду. Позивач, посилаючись на те, що відповідач в добровільному порядку позику не повертає, звернувся в суд з позовом про стягнення з нього боргу в розмірі 1580340 грн. Представник відповідача проти позову категорично заперечує, посилаючись на те, що його довіритель таких коштів у [PERSON] ніколи не позичав, до матеріалів справи не додано жодних доказів про укладення між сторонами договору позики чи отримання [PERSON] у позивача коштів. Що стосується матеріалів кримінальної справи, то дійсно в протоколах допиту він надавав відомості, які ґрунтуються на позиції захисту і покази давав в такій формі, яка була для цього необхідна. В кримінальній справі він не попереджався про кримінальну відповідальність при дачі показів і говорив все, що радив йому адвокат, а тепер, очевидно, цим намагаються скористатися інші особи. В задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позивач не надав суду ні договору, укладеного в письмовій формі, ні розписки, ні іншого документу, який би посвідчував передання йому позикодавцем визначеної грошової суми, як того вимагає ст. 1047 ЦК України. Крім цього, відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини у справі, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з ч.2 ст. 1051 ЦК України, якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача безпідставні і необґрунтовані, а тому в позові необхідно відмовити. На підставі наведеного, ст.ст. 11, 1046, 1047, 1049, 1051 ЦК України, та

Outcome: dismissed