Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі по тексту - відповідач, Дарницький РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ) про зняття арешту з майна. Позовні вимоги мотивовані тим, що в 2018 році позивач та його сестра - [PERSON] звернулися до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері - [PERSON] на частину квартири за адресою: [ADDRESS] . Під час підготовки до видачі свідоцтва про право на спадщину, нотаріусом здійснено перевірку наявності арештів на майно померлої та виявлено наявність арешту та заборони на відчуження на квартиру за адресою: [ADDRESS] , накладених на підставі постанови про арешт майна боржника серії АА № 897470 від 27 вересня 2004 року, виданої Дарницьким ВДВС. У зв`язку з наявністю вищевказаного арешту постановою державного нотаріуса Сьомої київської державної нотаріальної контори Паньшиної О.В. від 08 грудня 2018 року позивачу та його сестрі [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину вищевказаної квартири. У позасудовому порядку звільнити майно з-під арешту неможливо, оскільки виконавче провадження, в рамках якого накладено арешт, на даний час вже знищено. Посилаючись на те, що накладений постановою Дарницького РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ арешт порушує права позивача, заважає отримати свідоцтво про право на спадщину та оформити право власності на вищевказану квартиру в передбаченому законодавством України порядку, позивач просить суд винести рішення про зняття арешту (заборони на відчуження), накладених постановою про арешт майна боржника серії АА № 897470 від 27 вересня 2004 року, виданою Дарницьким ВДВС на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18 лютого 2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. 09 вересня 2020 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від головуючим суддею по розгляду справи визначено суддю Дарницького районного суду м. Києва Каліушка Ф.А. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10 вересня 2020 року прийнято дану цивільну справу до свого провадження та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті в судове засідання. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14 квітня 2021 року залучено до участі у справі у якості співвідповідача Приватне підприємство «Альянс-Брок». В судове засідання позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, при цьому його представником надано заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача. У заяві позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідач - Дарницький РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ свого представника у судове засідання не направив, надіслав відзив на позов, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити, а також заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач - Приватне підприємство «Альянс-Брок» будучи повідомленими про дату та час судового засідання належним чином, в судове засідання свого представника не направив, поважність причин своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надав, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами пп. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 27 березня 2002 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] стали в рівних частинах власниками квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська адміністрація) 27 березня 2002 року на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 21 березня 2002 року за № 382-С/КІ та зареєстрованому в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 09 квітня 2002 року за № 43189. [PERSON] та [PERSON] були подружжям, а [PERSON] та [PERSON] є їхніми дітьми. 02 жовтня 2003 року, після смерті [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтво про право на спадщину за законом в рівних частинах успадкувавши належну спадкодавцю 1/4 частину вищевказаної квартири, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори Прокопенко Наталією Феліксівною 02 жовтня 2003 року та зареєстроване в реєстрі за № 8-456. [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Спадкову справу № 428/2018 відкрито Сьомою київською державною нотаріальною конторою, державний нотаріус Паньшина О.В. Спадщину прийняв позивач та його рідна сестра [PERSON] . До складу спадкового майна входить 1/4 частина вищевказаної квартири, яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності від 27 березня 2002 року, та 1/12 частина квартири, яка належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 жовтня 2003 року. Спадкоємцями були подані всі необхідні документи щодо підтвердження родинних відносин, місця та часу відкриття спадщини, надано правовстановлюючі документи на квартиру. Однак, при підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину на частину квартири, нотаріусом було здійснено перевірку наявності арештів на майно померлої та виявлено наявність накладення арешту. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , накладено арешт. У зв`язку з викладеним постановою державного нотаріуса Сьомої київської державної нотаріальної контори Паньшиної О.В. від 08 грудня 2018 року Позивачу та його сестрі [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після [PERSON] . Під час проведення виконавчих дій з виконання рішення Дарницького районного суду від 26 березня 2004 року про стягнення боргу з [PERSON] та [PERSON] на суму 8 312,00 грн. на користь ПП «Альянс-Брок», постановою про арешт майна боржника серії АА № 897470 від 27 вересня 2004 року, виданою Дарницьким ВДВС, накладено арешт на квартиру за адресою: [ADDRESS] , та оголошено заборону на її відчуження, у зв`язку з наявністю у вказаних осіб заборгованості перед ПП «Альянс-Брок» у сумі 8 312,00 грн. Згідно листа Дарницького РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ № 1096 від 24.10.2019, відповідно до пункту 2 розділу 11 «Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями» строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих до архіву державної виконавчої служби, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік, на підставі чого немає можливості перевірити матеріали виконавчого провадження для з`ясування накладення арешту на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК України встановлює, що ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності охороняється законом та його порушення з боку будь-якого державного органу, установи, особи не припустимо. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог чч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Таким чином, позивач має право реалізувати свої спадкові права шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно, при цьому будь-які борги у нього відсутні. Виходячи з викладеного, на час звернення із заявою до суду за наявності арешту, накладеного на майно, порушується право позивача на спадкування, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту шляхом зняття арешту з майна. Оцінюючи усі докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved