Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до Новоайдарського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 17.09.2002 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя подружжя не склалося через непорозуміння та різні погляди на сімейне життя, подальше збереження шлюбних відносин позивач вважає неможливим. Спір про сумісно нажите майно та проживання дітей відсутній. На підставі викладеного, позивач просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем, оскільки подальше спільне життя суперечитиме його інтересам. Позивач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, що підтверджується оголошенням у ЗМІ «Луганщина.ua» від 04.10.2017 року. У зв'язку з неявкою відповідача [PERSON], не підтвердженою належним чином, суд визнає причини неявки неповажними. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлені факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого 17.09.2002 року Щастинською міською радою Жовтневого району міста Луганська, актовий запис №48, 17.09.2002 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після чого подружжю присвоєне спільне прізвище - [PERSON] (а.с.12). Від подружнього життя сторони мають спільних малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.13, 14). Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 105 Сімейного кодексу України визначено, що однією із підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 СК України. Судовим розглядом встановлено, що подальше спільне життя подружжя неможливе через різні погляди на сімейні цінності. Подальше перебування сторін у шлюбі буде суперечити їх інтересам. Спір про сумісно нажите майно та проживання дітей на час розгляду даної справи у сторін відсутній. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. Відповідно до ст. ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved