Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача ПАТ «БАНК ФОРУМ» про захист прав споживача. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 09 липня 2008 року між ПАТ «БАНК ФОРУМ» та ним було укладено кредитний договір №207/08/26 Nv. Сума наданого кредиту складає 68000 дол. США. Кредит було надано виключно на споживчі цілі без використання у підприємницькій діяльності. У зв'язку із істотною зміною курсу валюти напротязі 2008-2014 років та зростанням цього курсу з 5 грн. за один дол. США до курсу 12 грн. за один дол. США, виникла ймовірність того, що позичальник взагалі не буде спроможним погасити зобов'язання за кредитом, практично, за жодних обставин. Про таку істотну зміну обставин позичальникові не було відомо при підписанні договору, згоди на це позичальник не давав. Банк знав про такі ризики та розумів їх наслідки, однак не надав відвідної інформації споживачеві та не попередив його про це. За таких обставин даний договір є таким, що укладений із порушенням прав споживача. Крім цього, позивач вважає, що договір укладений із застосуванням нечесної підприємницької практики. Якби позивач розумів, що у зв'язку із істотною зміною курсу валюти, він не матиме змоги належним чином виконати взяті на себе зобов'язання за договором, то не укладав би його. Вважає, що не надавши позивачу доступної інформації про істотну зміну курсу валюти, відповідач навмисно ввів його в оману. За вказаних обставин, [PERSON] просить суд визнати договір №207/08/26 Nv від 09 липня 2008 року таким, що укладений із порушенням прав споживача, передбаченими п.4 ч.1 ст.4 та п. д) ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів»; визнати договір №207/08/26 Nv від 09 липня 2008 року таким, що укладений із застосуванням нечесної підприємницької практики відповідно до п.2 ч.1 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів». В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовні заяві та поданих нею додаткових поясненнях, просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «БАНК ФОРУМ» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають, виходячи з наступного. Згідно зі ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимоги справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражаються у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріпленні можливості адекватного захисту порушених цивільних прав або інтересів. Згідно з Законом України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 09 липня 2008 року між АКБ «ФОРУМ» (Банк) та [PERSON] укладено кредитний договір №207/08/26 Nv (надалі Договір), згідно п.1.1. якого Банк надав Позичальнику кредит в сумі 68 000 дол. США 00 центів на придбання двокімнатної квартири, загальною площею 60,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Кредитні кошти надаються строком до 08 липня 2033 року. За користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 13,00 процентів річних (Розділ 1 Предмет договору). Пунктом 2.3. Договору (Розділ 2 Загальні умови) передбачено, що позичальник здійснює повернення кредиту частинами щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту в сумі не менше 227,00 дол. США на відкритий йому позичковий рахунок [NUMBER] в ТФ АКБ «Форум». Сплата процентів позичальником здійснюється за фактичний строк користування кредитними коштами. При розрахунку плати за користування кредитом приймається місяць, рівний календарній кількості днів і рік рівний 360 днів. Проценти за користування кредитними коштами позичальник сплачує самостійно на рахунок [NUMBER] в ТФ АКБ «Форум» щомісячно, не пізніше 20-го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитним коштами, якщо цей день припадає на вихідні або святкові дні, проценти за користування кредитом позичальник сплачує у перший робочий банківський день після вихідних або святкових днів (п.п.2.6., 2.7. Розділу 2 Загальні умови). Згідно п.7.2. Договору (Розділ 7 Інші умови) сторони фіксують свою згоду з тим, що ними узгоджені усі істотні умови, і зобов'язуються надалі ніяких претензій одна до одної з цього приводу не мати. Цей Договір відображає повне розуміння сторонами предмету та інших питань, зазначених у цьому Договорі. Умови кредитування, відповідно до п.2 ст.11 «Про захист прав споживачів» Позичальником отримано до укладення цього Договору. Позивачем в даній справі не оспорюється факт підписання Договору на визначених ним умовах та факт отримання кредитних коштів у повному розмірі. [PERSON] звернувся до суду за захистом свого порушеного права покликаючись на недотримання ПАТ «БАНК ФОРУМ» при укладенні з ним Договору №207/08/26 Nv Закону України «Про захист прав споживачів» (надалі Закон), зокрема, п.4 ч.1 ст.4, п.п.д) п.2 ч.2 ст.11 та п.2 ч.1 ст.19 Закону. В силу п.4 ч.1 ст.4 Закону, споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця). Підпункт «д» п.2 ч.2 ст.11 Закону (в редакції чинній на час укладення договору) передбачав, що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови, зокрема, орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням а поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо). Як вбачається з встановлених судом обставин справи, Банком вказані вимоги Закону дотримані, перед укладенням кредитного договору із позивачем, останній отримав Умови кредитування, про що свідчить п.7.2. Договору (Розділ 7 Інші умови). [PERSON] був повідомлений про орієнтовну сукупну вартість кредиту, валюту кредиту, строк на який надаються кредитні кошти, відсоткову ставку за наданим кредитом, порядком його повернення та сплатою процентів, тощо, про що також свідчить його підпис в Договорі. Покликання позивача на те, що відповідач не повідомив його про валютні ризики, зокрема про істотну зміну (збільшення) курсу дол. США, не заслуговують на увагу, оскільки встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют проводиться щоденно Національним банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України, у відповідності до ст.36 Закону України «Про Національний банк України», ч.1 ст.8 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», Положення «Про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів». В даному випадку Банк не впливає на зміну курсу валют і не може прогнозувати чи встановлювати офіційний курс гривні до іноземних валют, та відповідно нести відповідальність за валютні ризики на які посилається позивач. Також, п.2 ч.1 ст.19 Закону забороняється нечесна підприємницька практика, яка включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Позивач вважає, що не отримавши від Банку доступної та достовірної інформації про істотну зміну курсу валюти, відповідач навмисно ввів його в оману. Якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно: 1) основних характеристик продукції, таких як: її наявність, переваги, небезпека, склад, методи використання, гарантійне обслуговування, метод і дата виготовлення або надання, поставка, кількість, специфікація, географічне або інше походження, очікувані результати споживання чи результати та основні характеристики тестів або перевірок товару; 2) будь-яких застережень щодо прямої чи опосередкованої підтримки виробником продавця або продукції; 3) ціни або способу розрахунку ціни чи наявності знижок або інших цінових переваг; 4) потреби у послугах, заміні складових чи ремонті; 5) характеру, атрибутів та прав продавця або його агента, зокрема інформації про його особу та активи, кваліфікацію, статус, наявність ліцензії, афілійованість та права інтелектуальної або промислової власності, його відзнаки та нагороди; 6) права споживача або небезпеки, що йому загрожує. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору (ч.2 ст.19 Закону). Таким чином, нечесна підприємницька практика та обман мають місце тоді, коли Банк за договором умисно спонукає, вчиняє дії чи бездіяльність, на укладення договору на умовах, на які споживач будучи обізнаним, за жодних обставин не погодився. Виходячи з наведених положень Закону та встановлених обставин справи, суд вважає, що у діях Банку відсутні ознаки нечесної підприємницької практики та введення позивача в оману, оскільки [PERSON] на власний розсуд погодився на запропоновану вартість кредиту в сумі 68000 дол. США та суму щомісячного платежу, вважаючи їх прийнятними для себе, сторони за власним волевиявленням досягли згоди щодо істотних умов Договору. А тому, доводи позивача про те, що кредитний договір №207/08/26 Nv був укладений під впливом омани з боку ПАТ «БАНК ФОРУМ» безпідставні. У відповідності до ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. При розгляді справи не знайшло свого підтвердження те, що сторони уклали кредитний договір з порушенням вимог чинного законодавства або щодо його форми, що волевиявлення позивача не було вільним і не відповідало його волі, вчиненим під впливом обману. Крім того, позивач отримавши кредит, використав його за цільовим призначенням, придбавши майно, тобто отримав те, на що розраховував при укладанні договору. У відповідності до ст.ст.629, 526 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки сторони за взаємною згодою уклали спірний договір у письмовій формі, визначили суму кредиту та термін його погашення, відповідальність за невиконання зобов'язання, засвідчили своїми підписами та скріпили печаткою, тобто він відповідає вимогам ст.ст.1050, 1054 ЦК України та є законним. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК України). Як вбачається із змісту позовної заяви, позивачем не наведено жодного належного доказу для доведення тих обставин, на які він посилається, а отже, не доведено порушення Банком вимог чинного законодавства, зокрема і Закону України «Про захист прав споживачів». Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що в даному випадку права позивача не порушені, а тому у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПАТ «БАНК ФОРУМ» про захист прав споживача слід відмовити. Так як судом не встановлено порушення цивільного права [PERSON], з позивача в користь держави слід стягнути 243,60 грн. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed