Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду 08.12.2020 року з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування заяви зазначив, що 22.09.2017 року між ним та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Наказом Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.03.2019 року з [PERSON] стягнуто на корить [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 21 лютого 2019 року та продовжуючи до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до наказу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.08.2018 року (справа № 711/5939/18) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 19.07.2018 до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 17.01.2020 року (справа № 712/9476/19) змінено розмір аліментів, що стягуються за наказом Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.08.2018 року (справа № 711/5939/18) з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання їхньої доньки [PERSON] , [INFO] , з ј частини до 1/6 частини всіх видів доходу платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.04.2019 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 21.02.2019 року і до досягнення дитиною - [PERSON] трирічного віку. Так, позивач вказує, що розмір аліментів, який стягується на теперішній час з нього на утримання дітей та дружини, становить у сукупності 7/12 частин його заробітку, що приводить його у скрутне матеріальне становище. Також позивач зазначає, що раніше він проживав зі свою дружиною, сином своєї дружини від першого шлюбу та спільною донькою в будинку розташованому на п`ятому причалі, що в м. Черкаси. Будинок в якому він проживав був збудований на кошти, які були позичені [PERSON] в його товариша та взяті в кредит в установі банку. На даний час вказані боргові зобов`язання невиконані і він вимушений їх виконувати, при цьому не маючи можливості проживати в збудованому будинку. Також він має боргові зобов`язання: кредит в сумі 77198 грн., отриманий в АТ «Акцент-Банк»; кредит в сумі 61951грн., отриманий в АТ КБ «Приват-Банк»; кредити в сумі 40853,73грн. та 28616,43рн., отримані в АТ «Альфа-Банк». По вказаним кредитам щомісячний платіж становить близько 12000 грн. При цьому його заробітна плата за останні 10 місяців становить в середньому 17224грн. за місяць. Окрім цього, до 1 вересня 2021 року він зобов`язаний повернути позику в сумі 8000 Євро, отриману від [PERSON] . Таким чином, позивач вказує, що змінилось його матеріальне та сімейне положення, а саме: він не проживає разом зі своєю дружиною, відсутність будинку в якому він проживав спричинило необхідність додаткових витрат на оренду житла; наявність боргових зобов`язань, в тому числі необхідності самостійного погашення відсотків за отримані кредитні кошти, які виникли у зв`язку з будівництвом будинку в якому на даний час проживає відповідач [PERSON] . Отже, він вважає, що зазначені обставини вказують на наявність законних підстав для зменшення розміру аліментів, які він повинен сплачувати на утримання доньки [PERSON] , [INFO] Окрім того, при зменшенні аліментів з ј до 1/6 частки від всіх його доходів, сума аліментів на утримання доньки [PERSON] буде становитиме в середньому 2924 грн. на місяць, що в повній мірі зможе забезпечити потреби дитини та являється більшою від суми 1859 грн. - встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначає, що [PERSON] також працює та має сталий дохід. Вона з 19.11.2018 року зареєстрована як ФОП та здійснює роздрібний продаж одягу та взуття. Отже, з огляду на викладене вище, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються за наказом Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 березня 2019 року з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їхньої доньки [PERSON] , [INFO] , з ј частини до 1/6 частини всіх видів доходу платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 05 січня 2021 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. 03 березня 2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. З даного відзиву вбачається, що вона не визнає позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що фактично стягуваний загальний розмір аліментів змінився, тобто сума коштів, які позивач має сплачувати на утримання своїх дітей зменшилась. Крім того, 18.09.2021 року гарантовано припиниться стягнення аліментів з відповідача розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходу, що були присуджені за рішення суду від 15.04.2019р. (справа № 711/1626/19), у зв`язку із досягненням дитиною - [PERSON] 3-річного віку. Також відповідач вказує, що позивачем жодним чином не було обґрунтовано яким саме чином зміна його сімейного стану вплинула га його матеріальний стан та можливість сплачувати аліменти у раніше призначеному розмірі. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача - адвокат Стратілатов К.В., в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Посилався на обставини викладені у відзиві на позовну заяву та додані до нього докази. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові матеріали справи та подані сторонами докази, суд прийшов до наступних висновків. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). У відповідності з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного духовного і соціального розвитку. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Судом встановлено, що 22.09.2017 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Наказом Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.03.2019 року з [PERSON] стягнуто на корить [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 21 лютого 2019 року та продовжуючи до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до наказу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.08.2018р. (справа № 711/5939/18) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 19.07.2018 року та до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 17.01.2020 року (справа № 712/9476/19) змінено розмір аліментів, що стягуються за наказом Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.08.2018 року. (справа № 711/5939/18) Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , з ј частини до 1/6 частини всіх видів доходу платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 квітня 2019 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 21 лютого 2019 року і до досягнення дитиною - [PERSON] трирічного віку. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Згідно із ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язано їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). З даного приводу Верховний суд України висловив свою правову позицію у постанові від 05 лютого 2014 року по справі № 6-143цс13, в якій вказав: з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Судом встановлено, що позивач відповідно до рішення суду та судових наказів сплачує аліменти у розмірі 7/12 частини всіх видів заробітку, що дорівнює 58,3% від його заробітної плати. Позивач вказує, що змінилось його матеріальне та сімейне положення. Так, рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.12.2020 (справа № 711/7346/20) розірвано шлюбу між позивачем та відповідачем [PERSON] .. Проте відповідач жодним чином не обґрунтував, як ця зміна вплинула на його матеріальний стан та можливість сплачувати аліменти у раніше призначеному розмірі. Окремо слід звернути увагу, що обов`язок позивача сплачувати аліменти на свою дитину [PERSON] існував протягом тривалого часу (1 рік та 9 місяців). І весь цей час позивач не звертався до суду з вимогами про його зменшення. А даний позов був поданий лише після ухвалення судом рішення про розірвання шлюбу з відповідачем. На думку суду, це свідчить, що єдиною фактичною підставою для зміни розміру аліментів є розірвання шлюбу. Однак ця обставина не може бути безумовною підставою для зміни розміру аліментів без доведення факту значного погіршення матеріального становища позивача. Також слід врахувати, що стягнення аліментів з позивача на утримання [PERSON] , гарантовано припиниться у зв`язку із досягненням дитиною трирічного віку, тобто [INFO] , що в свою чергу, гарантовано поліпшить матеріальне становище позивача. В обґрунтування погіршення свого матеріального становища, позивач, зокрема, зазначає, що він вимушений нести додаткові витрати на оренду житла. Суд критично сприймає цю обставину, оскільки на підтвердження вказаного позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів. Щодо посилання позивача на наявність в нього боргових зобов`язань, в тому числі необхідність погашення відсотків за отримані кредити, то слід зазначити, що захист прав та інтересів дитини мають пріоритетне значення при вирішенні даної справи, крім того, позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що вказані кредитні зобов`язання виникли в нього у зв`язку із поліпшенням житлових умов нерухомого майна, в якому на даний час проживає його дитина. Окремо слід зазначити, що із наданих позивачем документів (довідка про заробітну плату) вбачається, що за 10 місяців 2020 року його дохід склав 216201,27 грн. (214465,57 + 1735,70). Витрати на сплату податків та аліментів склали 119083,39 грн. (38982,83 + 3243,02 + 76857,54). Тобто чистий дохід позивача у 2020 році склав 97117,88 грн. (216201,27 - 119083,39), або 9711,79 грн. на місяць (97117,88 /10). Прожитковий мінімум за цей час (січень - жовтень 2020 року) складав: 2102,0 грн. на місяць (січень - червень 2020 року) та 2118,0 грн. (липень - жовтень 2020 року). В середньому прожитковий мінімум за розрахунковий період становив 2108,4 грн. ((2102 * 6 + 2118 * 4) / 10). Середній чистий дохід позивача у 2020 році (після сплати аліментів) був у 4,6 рази (9711,79 / 2108,4) більше ніж прожитковий мінімум. Вказане свідчить про відсутність скрутного матеріального становища у позивача. Крім того, суд критично сприймає посилання позивача на те, що відповідач [PERSON] працює та має сталий дохід, як на підставу для зменшення розміру стягуваних аліментів, оскільки сума чистого доходу (прибутку) відповідача за 2020 рік складає 57784,0 грн. (звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2020 рік), що в середньому складає 4815,0 грн. на місяць. Отже, враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed