Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 20.09.2016 року позивач звернувся до сервісного центру з ремонту мобільних телефонів з метою відремонтувати його власний мобільний телефон марки Sony Xperia СТ 25і. Після закінчення встановленого строку телефон відремонтовано не було. Відповідач пояснив, що не зміг відремонтувати телефон, але й повернути його відмовився. Він погодився компенсувати позивачу ціну зіпсованого телефону та у звязку з відсутністю коштів написав 12.10.2016 року боргову розписку на суму 3500 грн., зобовязавшись повернути кошти. Відповідач зобовязання не виконав, гроші згідно боргової розписки не повернув. У зв'язку неправомірними діями зі сторони відповідача позивач зазнав значної моральної шкоди, яка виразилась в емоційних та душевних стражданнях, хвилюваннях. Внаслідок протиправної поведінки відповідача позивач був позбавлений нормального спілкування зі своїми близькими, родичами та друзями, оскільки всі телефонні номери залишилися в телефонній книзі телефонного апарату, який він здав у ремонт. Крім того, позивач відчув себе ошуканим, що негативно позначилось на його психічному стані, змусило його сильно нервувати та переживати. Сума моральної шкоди обумовлена глибиною душевних страждань позивача. З огляду на викладене позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідача суму матеріальної шкоди згідно боргової розписки у розмірі 3500 грн., моральну шкоду у розмірі 1500 грн. та сплачений судовий збір у сумі 640 грн. У судове засідання сторони, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не зявилися. Позивач надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач причини неявки суду не повідомив. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії розписки, написаної відповідачем власноручно 12.10.2016 року, [PERSON], [INFO], паспорт ЕН423885, який мешкає за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр-т Гвардійський, 59/43, зобовязується повернути грошові кошти в сумі 3500 грн. [PERSON] за зіпсований телефон марки Sony Xperia СТ 25і. Згідно листа Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області № 23008/111/34-2016 від 02.11.2016 року звернення [PERSON] до Сєвєродонецького ВП було зареєстровано до ЖЄО №14965 від 20.10.2016 року та проведено належну перевірку, за результатами якої встановлено, що 20.09.2016 року [PERSON] здав свій мобільний телефон до сервісного центру для ремонту, після закінчення встановленого строку телефон відремонтовано не було. У подальшому майстер сервісного центру [PERSON] зобовязався відшкодувати [PERSON] частину спричиненого збитку, про що надав розписку, проте умови взятих на себе зобовязань не виконав. Крім того, було встановлено, що у вказаній події відсутні ознаки кримінального правопорушення, у звязку з чим прийнято рішення про відмову у відкритті кримінального провадження. Викладене у зверненні питання відноситься до громадсько-правових відносин. Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Аналізуючи викладене та приймаючи до уваги, що відповідач погодився з сумою матеріального відшкодування зіпсованого телефону, власноручно написавши розписку, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимов в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 3500 грн. Позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають з наступних підстав. Як вбачається з ч. 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Суд звертає увагу на те, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Згідно із п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. З огляду на викладене, враховуючи, що відшкодування моральної шкоди за цією категорією справ діючим законодавством не передбачено, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди є безпідставними та необґрунтованими, а тому у їх задоволенні необхідно відмовити. Аналогічний висновок закріплений в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.04.2017 року по справі № 495/3720/15. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією №46 від 01.02.2017 року про сплату судового збору в сумі 640 грн. Таким чином судом вбачається необхідність стягнення з відповідача на користь позивача сплаченої суми судового збору по 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial