Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свій позов мотивує тим, що 15.03.2016 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого він надав відповідачу кошти в сумі 54200,00 грн. з умовою їх повернення до 27.05.2016 року. Вказує, що на даний час кошти не повернуті, на неодноразові звернення з цього приводу відповідач не реагує. А тому, просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 54200,00 грн., а також пеню в розмірі 2405,59 грн. та 566,06 грн. сплаченого судового збору. В судове засідання представник позивача не зявився, проте подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ч. 5 ст. 74, ч. 3 ст. 76 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. А тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Судом встановлено, що 15.06.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого позивач надав відповідачу кошти в сумі 54200,00 грн. з умовою їх повернення до 27.05.2016 року (а.с. 3). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. В судовому засіданні встановлено, що до дня звернення позивача в суд відповідач не повернув позивачу борг, чим порушив вимоги ст. 1049 Цивільного кодексу України та зобовязання по вищевказаному договору. Крім того, п. 8 договору позики передбачено, що у випадку неповернення позики у встановлений договором строк, позичальник сплачує пеню в розмірі шістдесяти процентів річних за кожен день заборгованості від простроченої суми (а.с. 3 зворот). Таким чином, оцінивши зібрані і дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач свої зобовязання належним чином не виконала, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором позики в сумі 54200,00 грн., а також 2405,59 грн. пені, а всього разом 56605,59 грн. Крім цього, ч. 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 566,06 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved