Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

[PERSON] (далі-позивачі) звернулася до Макарівського районного суду Київської області з позовом до Мар'янівської сільської ради Макарівського району Київської області, третя особа без самостійних вимог: Управління Держземагенства у Макарівському районі Київської області та просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] В обґрунтування позовних вимог, позивач, посилалась на те, що [INFO] року помер [PERSON], який постійно проживав та був зареєстрований [ADDRESS] За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Телегою Т.М. 13.11.2007 року. Згідно заповіту [PERSON] заповів позивачу земельну частку(пай) розміром 3,17 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка належала йому на підставі сертифікату на право на земельну частку(пай), [NUMBER], із земель КСП «Шепелицький» Мар'янівської сільської ради Київської області. Після смерті спадкодавця виявилося, що ще при житті [PERSON] відповідно до розпорядження голови Макарівської РДА від 23.07.2008 року № 2761 «Про передачу у власність земельних ділянок власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) в межах Мар'янівської сільської ради» отримав у власність навзамін земельної частки (паю) дві земельні ділянки площею 3,1878 га та 0,3871 га для ведення особистого селянського господарства і отримав відповідні державні акти на право власності на земельні ділянки від 26 червня 2009 року серії [NUMBER] та серії [NUMBER]. Позивач прийняла спадщину, звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом на підставі рішення Макарівського районного суду від 22.04.2015 року про визначення додаткового строку про прийняття спадщини. Проте, як роз'яснив нотаріус позивачу, що оскільки [PERSON] заповів їй право на земельну частку(пай), посвідчений Сертифікатом, а не право власності на земельну ділянку, що посвідчене державним актом на право власності на земельну ділянку, то нотаріальна контора не вправі видати свідоцтво про право на спадщину і рекомендувала звернутися до суду із заявою про визнання права власності на спадкове майно. У судове засідання позивач не з'явилася, її представник [PERSON] через канцелярію суду подав письмову заяву з проханням слухати справу у їх відсутність, в заяві зазначив, що позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибув, подав до суду заяву, в якій просив суд слухати справу у його відсутність. Проти задоволення позовних вимог не заперечили. Третя особа без самостійних вимог: Управління Держземагенства у Макарівському районі Київської областіу судове засідання свого представника не направили, надіслали лист з проханням розглянути справу у їх відсутність, рішення прийняти на розсуд суду. Дослідивши письмові матеріали справи, матеріали спадкової справи № 135/2012 р. до майна померлого [INFO] р. [PERSON], суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON], який постійно проживав та був зареєстрований [ADDRESS] що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-OK за № 329709, виданого повторно 24.02.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Макарівського районного управління юстиції у Київській області та довідкою № 53 від 24.02.2015 р. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Телегою Т.М. 13.11.2007 року. Згідно заповіту [PERSON] заповів позивачу земельну частку(пай) розміром 3,17 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка належала йому на підставі сертифікату на право на земельну частку(пай), [NUMBER], із земель КСП «Шепелицький» Мар'янівської сільської ради Київської області. Таким чином спадкування згідно ст. 1217 ЦК України розпочалося здійснюватися за заповітом. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємиць, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. А згідно ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається із спадкової справи № 135/2012 р. до майна померлого [INFO] р. [PERSON], позивач прийняла спадщину, звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом на підставі рішення Макарівського районного суду від 22.04.2015 року про визначення додаткового строку про прийняття спадщини. Також, в матеріалах вказаної спадкової справи міститься заява гр. [PERSON] - дочки спадкодавця про відмову від прийняття спадщини на користь його онуки [PERSON], яка подала заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON](аркуш спадкової справи 1). Проте, у відповідності до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Враховуючи своєчасність прийняття спадщини спадкоємцем за заповітом, а також те, що гр. [PERSON] не відноситься до спадкоємців визначених у ст. 1241 ЦК України, а тому вказану вище заяву про прийняття спадщини суд до уваги не приймає. Листом № 721/02-31 від 15.05.2015 нотаріус роз'яснила позивачу, що оскільки [PERSON] заповів їй право на земельну частку(пай), посвідчений Сертифікатом, а не право власності на земельну ділянку, що посвідчене державним актом на право власності на земельну ділянку, то нотаріальна контора не вправі видати свідоцтво про право на спадщину і рекомендувала звернутися до суду із заявою про визнання права власності на спадкове майно. Як встановлено судом, відповідно до розпорядження голови Макарівської РДА від 23.07.2008 року № 2761 «Про передачу у власність земельних ділянок власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) в межах Мар'янівської сільської ради» [PERSON] ще за життя отримав у власність навзамін вказаної вище земельної частки (паю) дві земельні ділянки площею 3,1878 га та 0,3871 га для ведення особистого селянського господарства і отримав відповідні державні акти на право власності на земельні ділянки від 26 червня 2009 року серії [NUMBER] та серії [NUMBER], копії яких містяться в матеріалах справи. Вирішуючи спір по суті, суд виходить також з наступного. Відповідно до ст.1225 ЦКУ право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності із положеннями ч. 2-3 п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов одержання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі, вимога про визнання права на спадщину у судовому порядку не розглядається, однак, коли нотаріус відмовляє у оформленні відповідного свідоцтва на певний об'єкт спадкування, то особа може звернутися до суду для вирішення даного питання за правилами позовного провадження. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved