Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] і просить розірвати договір підряду на виконання робіт по ремонту автомобіля ВАЗ-2102, державний реєстраційний номер М9505ЧК, належного йому на праві власності, та витребувати автомобіль із незаконного володіння відповідача. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що в червні 2013 року він звернувся до відповідача з проханням відремонтувати даний автомобіль, на що відповідач, оглянувши автомобіль, погодився. Проведення ремонтних робіт повинен був здійснювати за допомогою майстрів [PERSON] та [PERSON] Вважає, що фактично між сторонами відбувся договір підряду на виконання робіт по ремонту автомобіля, укладений в усній формі. Сторони обумовили всі необхідні види ремонтних робіт, яких потребував автомобіль, а саме: зварювальні та малярні роботи. Відповідач повідомив позивача, що вартість даних робіт разом з матеріалами становить 6 000,00 грн. Позивач погодився з вказаною сумою, і в червні 2013 року передав автомобіль відповідачу для ремонту та цього ж дня передав [PERSON] кошти в сумі 5 200,00 грн., а щодо решти коштів - 800,00 грн. сторони домовилися, що позивач передасть відповідачу після виконання ремонтних робіт. Після того, як відповідач повідомив позивача про готовність автомобіля, позивач прийшов його забрати, але відповідач повідомив, що він повинен сплатити йому, крім обумовленої суми - 800,00 грн., ще додаткові витрати в розмірі 2 500,00 грн. Позивач відмовився проводити розрахунок з відповідачем в частині сплати йому додаткових 2 500,00 грн., оскільки про потребу у виконанні додаткових ремонтних робіт його відповідач не попереджав і не повідомляв за весь час проведення ремонту. До цього часу відповідач не повернув позивачу автомобіль, оскільки вимагає, щоб позивач повністю розрахувався за ремонт. В судовому засіданні позивач та його представник повністю підтримали позовні вимоги. Відповідач проти позову категорично заперечив, посилаючись на те, що дійсно домовленість про ремонт вказаного автомобіля була, але не з позивачем, а з [PERSON] та [PERSON] - синами відповідача. Згоден, що була обумовлена вартість виконаних робіт в розмірі 6 000,00 грн. та окремо - вартість матеріалів (на яку суму - не вказав). Автомобіль позивач дійсно йому передав в червні 2013 року. Після того, як ремонт автомобіля був виконаний, від сімї [PERSON] відповідач отримав за ремонт автомобіля лише 2 500,00 грн. В звязку з неповною оплатою ремонту автомобіля відповідач даний автомобіль позивачу не повертав, і до березня 2014 року автомобіль позивача знаходився у нього вдома. З березня по червень 2014 року автомобіль знаходився в гаражі автокооператива «Луч». В червні, не отримавши від відповідача решту коштів за ремонт автомобіля, він передав автомобіль [PERSON]. Передача автомобіля відбулася на території автокооператива «Луч» в присутності [PERSON] та [PERSON] Позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що автомобіль ВАЗ 2102, державний реєстраційний номер М9505ЧК, належить на праві власності [PERSON] позивачу у справі відповідно до технічного паспорту ГИ 607581. В червні 2013 року між сторонами відбулася усна домовленість про ремонт відповідачем автомобіля, належного позивачу. В червні 2013 року даний автомобіль позивачем був переданий відповідачу для виконання ремонтних робіт (для зварювальних робіт та фарбування). Ці обставини сторонами визнані і доказуванню не підлягають. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст.ст. 58, 59 ЦПК України докази повинні бути належними та допустимими. Відповідно до п.п.23, 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» розглядаючи справи, судам слід неухильно виконувати вимоги ст. 58, 59 ЦПК про належність і допустимість доказів. Виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (статті 58, 59 ЦПК України). В судовому засіданні відповідач стверджував, що він після виконання ремонтних робіт передав автомобіль [PERSON] сину позивача. Як вбачається з довідки від 17 березня 2016 року, наданої автокооперативом № 3 «Луч», на території даного автокооперативу дійсно знаходився безхозний кузов автомобіля ВАЗ 2002 синього кольору без державних номерних знаків, орієнтовно з липня 2014 року по квітень 2015 року, кузов знаходився на площадці перед гаражем № 69 і охорона цього кузова не здійснювалася. Дана довідка не підтверджує факт передачі автомобіля після ремонту відповідачем позивачу. Інших документальних доказів передачі автомобіля після ремонту відповідачем позивачу суду не надано та в судовому засіданні судом не здобуто, тому доказування факту передачі автомобіля відповідачем позивачу базується на показах свідків. Так, свідок [PERSON] показав суду, що автомобіль після виконаного ремонту відповідач позивачу не повернув, оскільки даного автомобіля з моменту передачі його позивачем на ремонт відповідачу, тобто, з червня 2013 року, він у позивача не бачив. [PERSON] пояснила, що автомобіль її чоловіку до цього часу відповідач не повернув, хоча вона зі своєю сімєю неодноразово зверталась до відповідача з проханням повернути автомобіль, на що він відповідав, що поверне після повного розрахунку за ремонт даного автомобіля. [PERSON] повідомив суду, що він бачив автомобіль на території автокооперативу «Луч», яка охороняється, але забрати не міг, так як відповідач сказав, що віддасть автомобіль після сплати всіх коштів. Потім автомобіль з території автокооперативу зник і його місцезнаходження йому невідоме, а на його звернення відповідач не повідомляє про місцезнаходження автомобіля. Свідок [PERSON], який в 2014 році працював в автокооперативі «Луч» охоронником, пояснив суду, що влітку цього року під час чергування в автокооперативі до нього на його робоче місце підійшов знайомий [PERSON] - позивач у справі та попросив допомогти викотити автомобіль з гаража. Він допоміг виштовхати автомобіль - це була «двойка», кузов на колесах; двигуна, салона, скла на вікнах не було. Автомобіль викотили з гаража і він залишився на території автокооперативу. Після того він бачив, що автомобіль там стояв деякий час, а потім зник невідомо куди. Також уточнив, що під час його перебування біля гаража він [PERSON] [PERSON] не бачив, про факт передачі автомобіля комусь із сімї [PERSON] нічого не знає. Свідок [PERSON] також не підтвердив факту передачі [PERSON] автомобіля [PERSON] Показання свідка [PERSON], який показав суду, що автомобіль після ремонту [PERSON] влітку 2014 року повернув [PERSON], суд оцінює критично, оскільки з показів самого свідка, він є сусідом [PERSON]О та перебуває з ним в дружніх стосунках. Крім того, [PERSON] та [PERSON] разом виконували ремонт спірного автомобіля, і свідок [PERSON] повідомив суду, що [PERSON] і йому заборгував гроші за цей ремонт автомобіля. Проаналізувавши показання даного свідка, суд приходить до висновку, що [PERSON] є прямо заінтересованою особою у справі та зацікавлений в результаті вирішення спору. Крім того, коли саме чи при яких обставинах відповідач повернув позивачу автомобіль, свідок повідомити суд не зміг. Показання свідка [PERSON], який показав суду, що автомобіль після ремонту [PERSON] влітку 2014 року повернув [PERSON], суд оцінює критично, оскільки даний свідок являється батьком відповідача і є прямо зацікавленим у вирішенні спору на користь свого сина. Свідок [PERSON], який працював охоронником в автокооперативі «Луч» з 2007 року по 2016 рік, повідомив суд, що на території автокооператива «Луч» в період з весни 2015 року по осінь 2015 року знаходився кузов автомобіля «жигулі», «двойка», червоного кольору (насправді, як встановлено судом, автомобіль був синього кольору і знаходився на території автокооперативу «Луч» в період з липня 2014 року по квітень 2015 року). Крім цього, даний свідок повідомив, що [PERSON] передавав автомобіль [PERSON] [PERSON], хоча як стверджує сам відповідач, він передав автомобіль [PERSON] [PERSON] Дані покази свідка не підтверджують факт передачі автомобіля позивачу, оскільки вони суперечать визнаним сторонами та встановленим судом обставинам справи та твердженню самого відповідача, який стверджує, що спірний автомобіль він передав [PERSON]. Що стосується пояснень самого відповідача, то вони є суперечливими та непослідовними, а саме: у судових засіданнях під час розгляду справи [PERSON] неодноразово повідомляв суд, що він від сімї [PERSON] отримав за ремонт автомобіля всього 2 500,00 грн. [PERSON] пояснення в судовому засіданні суперечать поясненням, які він надавав дільничному інспектору міліції 25 вересня 2014 року, та які знаходяться на 8 арк. висновку Смілянського МВ УМВС № 4262 про результати розгляду звернення [PERSON], дослівно: «[PERSON] (мати) дала в 2013 році гроші в сумі 4 800,00 грн. та більше грошей сімя [PERSON] не давала, що не покриває витрачених грошей на ремонт та за мій витрачений час разом з [PERSON] та [PERSON]». А в його поясненні від 15 лютого 2016 року, наданому дільничному інспектору поліції, при розгляді звернення [PERSON] до Смілянського ВП ГУНП, висновок № 829, про борг [PERSON] за ремонт автомобіля відповідач взагалі нічого не згадує. Такі суперечливі та непослідовні пояснення відповідача суд розцінює як спробу уникнути відповідальності за невиконання договору, а саме: неповернення автомобіля після ремонту, та відшкодування матеріальної шкоди позивачу, завданої його невиконанням. Крім цього, згідно з висновком Смілянського МВ УМВС України в Черкаській області № 4262 про результати розгляду звернення, 25 вересня 2014 року до міліції звертався [PERSON] з заявою про те, що в червні 2013 року [PERSON] взяв на ремонт кузов автомобіля ВАЗ 2102 в громадянина [PERSON]С та на даний час не повертає. З аналогічним повідомленням звернувся 12 лютого 2016 року до Смілянського відділу поліції [PERSON] З висновків за результатами розгляду даних звернень вбачається, що автомобіль [PERSON] [PERSON] не повернений. Згідно із ст.872 ЦК України, якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Таким чином, позивач згідно з договором підряду, укладеним сторонами в усній формі про ремонт автомобіля, передав відповідачу належний йому автомобіль для виконання ремонтних робіт, що сторонами визнано, але факт повернення відповідачем позивачу вказаного автомобіля після виконання ремонтних робіт в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження. Оскільки відповідач не виконав умов договору підряду, він повинен бути розірваним, а автомобіль підлягає поверненню відповідачем позивачу. На підставі наведеного, ст.ст. 317, 321, 387, 872 ЦК України та

Outcome: approved