Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач), звернулася з позовом до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області (далі - відповідач), з вимогою визнати протиправним та скасувати рішення 28 сесії 7 скликання Лозуватської сільської ради Липовецького району Вінницької області від 18.02.2019 «Про зарахування земельних ділянок до складу земель комунальної власності сільської ради», в частині зарахування земельної ділянки площею 2.6635 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON] , відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серія ВН №120827, кад.№ 0522283000:02:000:0124 до складу земель комунальної власності Лозуватської територіальної громади. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами, на підтвердження яких подано суду відповідні докази. [INFO] помер дід позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина за законом, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 2,6635 га, що розташована на території Лозуватської сільської ради Липовецького району Вінницької області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач являється онукою спадкодавця та спадкоємцем за правом представлення, оскільки її батько [PERSON] помер [INFO] , до відкриття спадщини після смерті свого батька. Після смерті діда позивач звернулась до нотаріуса для прийняття спадщини, проте реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку вона була позбавлена можливості, оскільки нею було пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини. В подальшому, позивач звернулась до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] , який рішенням Липовецького районного суду від 13.02.2020 було задоволено. 05.06.2020 позивач звернулась до приватного нотаріуса Липовецького районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом та надала правовстановлюючий документ на земельну ділянку, утім нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки право комунальної власності Лозуватської сільської ради на вищевказану земельну ділянку зареєстроване 27.03.2019 на підставі рішення 28 сесії 7 скликання Лозуватської сільської ради від 18.02.2019 «Про зарахування земельної ділянки (пай) до складу земель комунальної власності сільської ради», тобто дана земельна ділянка зарахована до земель комунальної власності. Підставою для прийняття даного рішення стало рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 29.11.2018 у справі № 136/2021/18 про визнання спадщини відумерлою, яке набрало законної сили 03.01.2019. Постановою Апеляційного суду Вінницької області вищевказане рішення за заявою прокурора Липовецького району Вінницької області в інтересах держави в особі Лозуватської сільської ради Липовецького району Вінницької області, про визнання спадщини відумерлою було скасоване. Позивач вважає, що оскаржуване рішення є незаконним в частині зарахування земельної ділянки до складу земель комунальної власності Лозуватської територіальної громади. Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 07.12.2020 відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Ухвалою суду від 20.02.2021 залучено правонаступника відповідача Лозуватської сільської ради Липовецького району Вінницької області, яким є Липовецька міська рада Вінницького району Вінницької області, у зв`язку з реорганізацією та припиненням Лозуватською сільською радою своєї діяльності, та в зв`язку з об`єднанням територіальних громад. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав, однак канцелярією суду одержано заяву від представника відповідача, в якій він просив розгляд справи проводити без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. У судове засідання позивач не з`явилась, однак канцелярією суду одержано заяву, в якій вона просила суд про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. З огляду на те, що в підготовче судове засідання сторони не з`явились, суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить у даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані в справі докази, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. [INFO] помер дід позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина за законом, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 2,6635 га, що розташована на території Лозуватської сільської ради Липовецького району Вінницької області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцеві згідно Державного акту серії ВН №120827 виданого на підставі розпорядження Липовецької райдержадміністрації від 04.11.2003 (а.с. 15). Позивач являється онукою спадкодавця та спадкоємцем за правом представлення, оскільки її батько [PERSON] помер [INFO] , до відкриття спадщини після смерті свого батька. Після смерті діда позивач звернулась до нотаріуса для прийняття спадщини, проте реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку вона була позбавлена можливості, оскільки нею було пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини. В подальшому, позивач звернулась до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] , який рішенням Липовецького районного суду від 13.02.2020 було задоволено та визначено додатковий двохмісячний строк для подання заяви нотаріусу для прийняття спадщини (а.с. 8-9). 05.06.2020 позивач звернулась до приватного нотаріуса Липовецького районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом та надала правовстановлюючий документ на земельну ділянку, утім постановою приватного нотаріуса Липовецького районного нотаріального округу Башта-Бєляєвою М.О. від 01.07.2020 (а.с. 7) [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки право комунальної власності Лозуватської сільської ради на земельну ділянку площею 2,6635 га, що розташована на території Лозуватської сільської ради Липовецького району Вінницької області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстроване 27.03.2019 на підставі рішення 28 сесії 7 скликання Лозуватської сільської ради від 18.02.2019 «Про зарахування земельної ділянки (пай) до складу земель комунальної власності сільської ради», тобто дана земельна ділянка зарахована до земель комунальної власності (а.с. 10). Підставою для прийняття даного рішення стало рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 29.11.2018 у справі № 136/2021/18 про визнання спадщини відумерлою, яке набрало законної сили 03.01.2019 (а.с. 6). Постановою Апеляційного суду Вінницької області вищевказане рішення за заявою прокурора Липовецького району Вінницької області в інтересах держави в особі Лозуватської сільської ради Липовецького району Вінницької області, про визнання спадщини відумерлою було скасоване. Позивач вважає, що рішення органу місцевого самоврядування є протиправним та просить скасувати його в частині зарахування земельної ділянки до складу земель комунальної власності Лозуватської територіальної громади. Суд встановив, що наявні докази в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування на обґрунтування позовних вимог щодо визнання рішення органу місцевого самоврядування протиправним та його скасування. Як визначено в ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються до них. Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, ренти, іншими цивільно-правовими безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини (ст. 81 ЗК України). За правилами ст. 116 ЗК України набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Підстави та порядок припинення прав на землю визначені в главі 22 ЗК України. Ці норми передбачають підстави припинення прав (права власності та права користування) на земельні ділянки як у добровільному, так і примусовому порядку, з об`єктивних і суб`єктивних причин, також за наявності та відсутності вини власників і землекористувачів. Відповідно до ч. 5 ст.116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи, внесені до Державного реєстру прав скасовуються, якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними. Згідно ст. 143 ЗК України, примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі, використання земельної ділянки не за цільовим призначенням. Згідно рішення Конституційного суду України від 16.04.2009 по справі №1-9/2009 в якому передбачено, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Тобто, якщо вже виданий державний акт на право власності на землю, скасування органами місцевого самоврядування своїх рішень можливе лише в судовому порядку. Згідно з п. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб. Слід зазначити, що про прийняте протиправне рішення Лозуватської сільської ради Липовецького району Вінницької області від 18.02.2019, позивачу стало відомо лише в серпні 2020 року, а про скасування рішення Липовецького районного суду від 29.11.2018 року у цивільній справі № 136/2021/18, яке було підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, стало відомо з ухваленням Апеляційним судом Вінницької області рішення у даній справі 06.10.2020, внаслідок чого нею пропущено термін для звернення із вказаним позовом до суду. У відповідності до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 1 статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його ворушила. Згідно положень ч. 5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення строку позовної давності, порушене право підлягає захисту. Суд дійшов висновку, що рішення органу місцевого самоврядування є незаконним та підлягає скасуванню. Аргументи, наведені позивачем щодо наявності підстав для задоволення позову є обґрунтованими. Суд встановив, що відповідачем були порушені права, свободи чи інтереси позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду. Суд зауважує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про визнання рішення органу місцевого самоврядування протиправним та його скасування, ґрунтується на нормах діючого законодавства, а тому підлягає задоволенню. У цілому, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Враховуючи викладене та

Outcome: approved