Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що їй на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] . За цією ж адресою зареєстровано місце проживання [PERSON] , [INFO] .. Однак, відповідач не проживає в зазначеній квартирі тривалий час без поважних причин, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не приймає, особистих речей в будинку не має і взагалі квартирою не цікавиться, створює їй перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження її майном. Шлюб між нею та [PERSON] розірвано. Вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, тому і просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 10 вересня 2020 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін, відзиву не надав. Враховуючи, що від позивача не надходила заява про відсутність заперечень проти заочного розгляду справи та розгляд справи в спрощеному порядку без участі сторін, суд вирішив розглянути справу в спрощеному порядку без винесення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до частини третьої статті 12 та частини першої статті 13 ЦПК України, сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що на підставі договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Глухівського міського нотаріального округу Зарубою О.В. від 09 червня 2017 року, позивачу [PERSON] , належить квартира [ADDRESS] (а.с.7). З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 89637554 від 15.06.2017 вбачається, що власником квартири [ADDRESS] , є [PERSON] (а.с.8). Згідно рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 27 листопада 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.9). Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 92 виданої відділом «Центру надання адміністративних послуг» Глухівської міської ради від 05.02.2020, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.11). З довідки, виданої головою квартального комітету від 05.02.2020, вбачається, що [PERSON] , дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але за вказаною адресою не проживає (а.с.10). Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно із частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями частини першої статті 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно статті 379 ЦК України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них. Відповідно до\~статті 72 Житлового Кодексу України (далі - ЖК України), визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до\~статті 391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно із частиною першою статті 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до\~статті 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до роз`яснень п. 15\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка вселилась туди і проживала як член сім`ї власника приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Із пояснень Позивача викладених в позові та письмових матеріалів справи вбачається, що відповідач не проживає за місцем реєстрації тривалий час. Суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача у квартирі порушує права Позивача як власника, так як Позивач обмежений у своєму праві розпорядження власністю, а крім того відповідач в будинку не проживає, витрат по утриманню житла не несе. За таких обставин суд приходить до висновку про визнання [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] , відповідно позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) України, в зв`язку із задоволенням позову, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений Позивачем у сумі 840,80 грн.

Outcome: approved