Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м.Харкова з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 25 лютого 2000 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] і проживала з ним однією родиною до червня 2021 року, після чого спільне проживання однією родиною з Відповідачем було фактично припинене. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Позивач у судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання. Через канцелярію суду надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечує. Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність позивача та відповідачів, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Судом встановлено, що 25 лютого 2000 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] , свідоцтво про шлюб [NUMBER] видане Пісочинською селищної ради Харківського району Харківської області і проживали однією родиною до червня 2021 року, після чого спільне проживання було фактично припинене. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося в зв`язку із істотними розбіжностями характерів, різними поглядами на життя. Спільне господарство не ведеться з червня 2021 року. Шлюб існує формально. Позивач упевнений, що подальше подружнє життя і збереження сімейних стосунків неможливо і суперечить інтересам, які мають істотне значення, а саме: неможливість відновлення колишніх відносин. В Постанові Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначається, що при розгляді справ, які виникають у зв`язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно правових актів, що регулюють сімейні відносини. Згідно ч.1 сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Майнових спорів на даний час у сторін немає. Таким чином у суду є усі підстави для задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу між сторонами, так як подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї неможливе. Понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду стягнути з відповідача, а саме судовий збір 908 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved