Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] (далі відповідач), третя особа [PERSON], про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що сторони в зареєстрованому шлюбі не перебували, проте під час спільного проживання в них народився син [PERSON] (третя особа), [INFO]. Сторони після народження сина прожили разом 8 місяців, після чого позивач разом з дитиною почала проживати окремо і все життя утримувала сина самостійно. Відповідач за рішенням суду сплачував аліменти, але не регулярно, внаслідок чого утворилася заборгованість. З квітня 2015 року відповідач припинив сплату аліментів, добровільної допомоги не надає. 2 серпня 2017 року сину виповнилося 18 років. З 2017 року він навчається у Черкаському художньо-технічному коледжі, термін навчання до 30 червня 2019 року. Син стипендію не отримує, перебуває на повному утриманні позивача, яка не працює за станом здоровя. Водночас син потребує матеріальної допомоги, оскільки проживає у гуртожитку, власності не має, фізіологічно розвивається. Натомість відповідач як батько дитини має можливість надавати допомогу, оскільки є працездатним. З огляду на викладене, посилаючись на приписи СК України, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини, яка навчається, у розмірі ? всіх видів заробітку (доходу) до закінчення навчання у навчальному закладі, тобто до 30 червня 2019 року. У судових засіданнях позивач та її представник підтримали позовні вимоги, просили задовольнити з підстав, викладених у позові. У судовому засіданні 10 листопада 2017 року третя особа позовні вимоги підтримав. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував з огляду на їх необґрунтованість і безпідставність. Зокрема, стверджував, що відповідач не є батьком дитини, оскільки у свідоцтві про народження дитини та у актовому записі про народження вказана зовсім інша невідома особа. При цьому матірю записана не [PERSON], тобто позивач, а [PERSON], що також викликає сумніви щодо материнства. У рішенні суду, де начебто відповідач визнав своє батьківство, вказано прізвище «Бараннік», а його довіритель має прізвище «Баранник». Наголошував, що відповідач на сьогоднішній день має іншу сімю та утримує двох неповнолітніх дітей, а тому не має змоги надавати допомогу. За таких обставин, просив у задоволенні позову відмовити повністю. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення сторін, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно зі свідоцтвом про народження [PERSON] (третя особа) серії І-СР № 054946 батьком дитини записаний [PERSON] (а.с. 6). Аналогічні відомості містяться і в записі акта про народження [PERSON] (третьої особи) від 25 серпня 1999) року № 41 (а.с. 27). З пояснень позивача дитину так записали її знайомі, оскільки на той момент вона перебувала в лікарні. Разом з тим відповідно до рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 15 травня 2000 року (а.с. 39-40) встановлено що [PERSON] є батьком [PERSON]. Крім того, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше половини неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, доводи представника відповідача про те, що його довіритель не є батьком дитини (третьої особи) сприймаються судом критично з огляду на наявність вказаного вище рішення суду. При цьому різне написання прізвищ, імен і по батькові сторін суд до уваги не приймає, оскільки вказані неточності не спростовують встановлені судом обставини. Згідно з наявним в матеріалах справи рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 1 березня 2016 року у справі № 709/324/16-ц позивачу відмовлено у стягненні заборгованості по аліментам з відповідача (а.с. 21). На підтвердження часткової сплати аліментів відповідачем, позивач надала копії поштових квитанцій про переказ коштів та повідомлень про надходження поштового переказу (а.с. 32-34). Зазначені докази в своїй сукупності, на думку суду, також свідчать про те, що заперечення батьківства відповідачем є неспроможним. Згідно з довідкою-розрахунком по виконавчому листу Чорнобаївського районного суду Черкаської області № 2-1006 від 10 листопада 2009 року, виданої Чорнобаївським РВ ДВС Головного управління юстиції у Черкаській області 13 липня 2017 року, станом на 1 листопада 2017 року становить 51601,05 гривень (а.с. 5). Відповідно до довідки Чорнобаївської селищної ради Черкаської області від 5 вересня 2017 року № 4483 [PERSON] (третя особа проживає разом з матірю (а.с. 7). Відповідач перебувала на обліку та отримувала допомогу як одинока мати з 1 квітня 2010 року по зо червня 2016 року, що підтверджується довідкою управління з питань праці і соціального захисту населення Чорнобаївської РДА Черкаської області від 24 листопада 2017 року № 2418/06 (а.с. 28). Згідно з довідкою Черкаського художньо-технічного коледжу від 26 вересня 2017 року № 1200 [PERSON] (третя особа) у 2017 році вступив на денне відділення, термін закінчення навчання 30 червня 2016 року (а.с. 4). Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною 3 цієї статті Кодексу встановлено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. У судовому засіданні представником відповідача на підтвердження факту утримання відповідачем двох неповнолітніх дітей надано копії свідоцтв про народження від 20 грудня 2002 року серії 1-СР № 115048 на імя [PERSON], [INFO], та від 23 лютого 2010 року серії 1-СР № 109185 на імя [PERSON], [INFO] (а.с. 60, 61). Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічна норма міститься і в ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Надані представником відповідача копії свідоцтв про народження дітей, в яких батьком записаний відповідач, не можуть свідчити про їх перебування на його утриманні, а лише підтверджують факт народження дітей. При цьому судом надавався додатковий час для надання належних доказів, про те будь-які докази суду надані не були. Згідно з абз. 1 п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON]Г (третьої особи), який досяг повноліття, продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. При цьому представником відповідача не спростовано, що відповідач позбавлений можливості надавати таку допомогу. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відтак аліменти підлягають стягненню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 9 жовтня 2017 року.

Outcome: approved