Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) через представника за довіреністю [PERSON] звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що 17 грудня 1994 року сторони уклали шлюб. Від шлюбу спільних дітей не мають. Спільне життя з жовтня 2016 року з відповідачем не склалося, часто виникали скандали, сторони перестали розуміти один одного. На думку позивача, примирення неможливе, у звязку з чим шлюб слід розірвати. У судове засідання сторони не зявилися. Представник позивача подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с. 20). Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Причини неявки відповідача суду не відомі, заперечення на позовну заяву не надавалися. На підставі ст. 224 ЦПК України за згодою представника позивача у звязку з неявкою відповідача у судове засідання і неповідомлення ним про причини неявки, при відсутності заяви відповідача про розгляд справи в його відсутність, суд ухвалив заочне рішення. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 17 грудня 1994 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований виконкомом Сигнаївської сільської Ради народних депутатів Шполянського району Черкаської області, актовий запис № 14, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 17 грудня 1994 року серії І-СР № 254335 (а.с. 2-а) та штампом у паспорті позивача, копія якого міститься у матеріалах справи (а.с. 3). Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Аналогічна норма закріплена і в ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На виконання вимог ч .1 ст. 112 СК України судом встановлені фактичні взаємини подружжя, зокрема спільне сімейне життя не склалось, шлюбно-сімейні відносини фактично припинені. Жодних доказів щодо необхідності збереження шлюбу суду не надано та судом не встановлено. При цьому позивач не бажає поновлювати сімейні стосунки, а тому надання строку на примирення не дасть позитивних результатів. Таким чином суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому, беручи до уваги визнання відповідачем позову, шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 640,00 (шістсот сорок гривень 00 копійок) гривень судового збору. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved