Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що в червні 2013 року за договором позики передав [PERSON] 21000 грн. У встановлений договором строк відповідач борг не повернув. На його вимоги повернути суму боргу [PERSON] не реагував. У зв'язку з чим позивач змушений був звернутися до Верхньодніпровського РВ із заявою про відкриття кримінального провадження відносно [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ст. 190 Кримінального кодексу України - шахрайство. Своїми діями, а саме невиконанням зобов'язання, відповідач завдав позивачу сильних душевних страждань, що призвело до погіршення здоров'я. Позивач пережив стрес у зв'язку з тим, що не міг встановити справедливість та повернути власні гроші. Тим самим позивачу завдано було моральну шкоду, яку він оцінює в сумі 3000 грн. У зв'язку з чим позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його користь 21000 грн. суму боргу та 3000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив суд задовольнити позовні вимоги. Суду пояснив, що позичав гроші [PERSON] до осені 2013 року. Частину грошей йому повернули батьки відповідача, проте заборгованість в сумі 21000 грн. не повернув. Завдану моральну шкоду обґрунтовує тим, що через ситуацію, що склалася в нього були сварки з дружиною і він не може повернути собі гроші, які для його сім'ї є значною сумою. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи без його участі не надав, причини неявки суду не повідомив. У відповідності до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В червні 2013 року [PERSON] отримав від [PERSON] в борг 34000 грн. та зобов'язався повернути їх. Частину боргу відповідач повернув та залишився винним 21000 грн., що підтверджується розпискою, оригінал якої було досліджено в судовому засіданні (а.с. 4). Згідно зі ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. При цьому згідно з ч. 1 ст. 218 Цивільного кодексу України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсності, крім випадків, встановлених законом. Таким чином, судом встановлено, що між [PERSON] (позикодавцем) та [PERSON] (позичальником) було укладено договір позики, відповідно до якого позичальник отримав від позикодавця 34 000 грн. та зобов'язався повернути суму боргу в строк. На підтвердження укладення договору позики у відповідності до ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України [PERSON] надав розписку, яка посвідчує передання йому грошової суми. На час звернення до суду сума боргу частково повернута та становить 21000 грн. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. [PERSON], отримавши від [PERSON] грошові кошти в сумі 21 000 грн. на умовах повернення та строковості, порушив умови зобов'язання та не повернув грошові кошти у визначений договором строк. Доказів виконання зобов'язання відповідачем за договором позики на час ухвалення рішення сторонами не надано. При цьому суд приймає до уваги положення ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, згідно з якими боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи вищевикладене суд вважає вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суми боргу законними та обґрунтованими. В той же час суд вважає позовні вимоги про стягнення моральної шкоди необґрунтованими з огляду на те, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень, у випадках, передбачених Цивільним кодексом та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Проте діючим законодавством та договором не передбачено відшкодування моральної шкоди за порушення грошового зобов'язання за договором позики, а тому в цій частині позов не підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд,

Outcome: partial