Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

[PERSON] (далі-позивач) звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі-відповідач) про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 13 лютого 2020 року по справі № 329/382/19 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 400277,20 грн., завдану внаслідок знищення її майна пожежею, та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 4386,97 грн. Також, додатковим рішенням Чернігівського районного\~суду Запорізької\~області від\~02\~березня 2020\~року по\~справі №329/382/19\~стягнуто з\~ [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] \~судові витрати\~за проведення\~експертиз у\~розмірі 12012\~грн.\~Постановою Запорізького\~апеляційного суду\~від 24\~червня 2020\~року рішення\~Чернігівського районного\~суду Запорізької\~області від\~13\~лютого 2020\~року та\~додаткове рішення\~Чернігівського районного\~суду Запорізької\~області від\~02\~березня 2020\~року,\~залишено без\~змін.\~Ухвалою Верховного\~Суду від\~31\~липня 2020\~року зупинено\~виконання рішення\~Чернігівського районного\~суду Запорізької\~області від\~13\~лютого 2020\~року та\~додаткового рішення\~Чернігівського районного\~суду Запорізької\~області від\~02\~березня 2020\~року,\~до закінчення\~їх перегляду\~в касаційному\~порядку.\~Постановою Верховного\~суду від\~23\~вересня 2020\~року рішення\~Чернігівського районного\~суду Запорізької\~області від\~13\~лютого 2020\~року,\~додаткове рішення\~Чернігівського районного\~суду Запорізької\~області від\~02\~березня 2020\~року та\~постанову Запорізького\~апеляційного суду\~від 24\~червня 2020\~року змінено,\~визначено суму\~майнової шкоди,\~завданої внаслідок\~знищення майна\~пожежею,\~яка підлягає\~стягненню з\~ [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] \~у розмірі\~245021\~грн.,\~розмір витрат\~по сплаті\~судового збору\~-\~у розмірі\~2450,20\~грн.,\~а розмір\~витрат на\~проведення експертного\~дослідження №\~658\~від 20\~лютого 2019\~року -\~у розмірі\~4290\~грн.;\~поновлено виконання\~рішення Чернігівського\~районного суду\~Запорізької області\~від 13\~лютого 2020\~року та\~додаткового рішення\~Чернігівського районного\~суду Запорізької\~області від\~02\~березня 2020\~року у\~зміненій за\~результатами касаційного\~перегляду частині.\~Постановою старшого\~державного виконавця\~Ірпінського відділу\~державної виконавчої\~служби Центрального\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Київ) Кудрановським Ю.В. від 23 жовтня 2020 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №329/382/19, виданого 15 жовтня 2020 року Чернігівським районним судом Запорізької області. Ухвалою Чернігівського районного суду Запорізької області від 29 січня 2021 року у задоволенні заяви [PERSON] про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 13 лютого 2020 року відмовлено. Ухвалою Верховного Суду від 17 березня 2021 року у задоволенні заяви представника [PERSON] [PERSON] про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 вересня 2020 року, - відмовлено. Відповідач не виконує грошове зобов`язання з виплати матеріальної шкоди, яке виникло внаслідок знищення майна пожежею та визначене судовим рішенням. Тому, позивач, посилаючись на положення ст. 625 ЦК України, просить стягнути з відповідача заборгованість, яка утворилась у зв`язку з несвоєчасним виконанням зазначеного грошового зобов`язання, а саме: три проценти річних від простроченої суми за періоди з 24 червня 2020 року по 30 липня 2020 року та з 23 вересня 2020 року по 12 квітня 2021 року в сумі 5447,08 грн., інфляційні втрати за період з 23 вересня 2020 року по 12 квітня 2021 року в сумі 18680,68 грн. Ухвалою судді Чернігівського районного суду Запорізької області від 03.06.2021 у справі відкрито спрощене позовне провадження. У встановлений ухвалою строк відзив від відповідача не надійшов. Також у встановлений ухвалою строк пояснення щодо позову від третьої особи не надійшли. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд доходить наступного висновку. Як встановлено, рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 13 лютого 2020 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 400277,20 грн., завдану внаслідок знищення її майна пожежею, в іншій частині позовних вимог відмовлено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в сумі 4386,97 грн. Також додатковим рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 02 березня 2020 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати на проведення експертиз у розмірі 12012 грн. Постановою Запорізького апеляційного суду від 24 червня 2020 року рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 13 лютого 2020 року та додаткове рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 02 березня 2020 року, залишено без змін. Ухвалою Верховного Суду від 31 липня 2020 року відкрито касаційне провадження за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Зупинено виконання рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 13 лютого 2020 року та додаткового рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 02 березня 2020 року, до закінчення їх перегляду в касаційному порядку. Постановою Верховного Суду від 23 вересня 2020 року рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 13 лютого 2020 року, додаткове рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 02 березня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 24 червня 2020 року змінено, визначено суму майнової шкоди, завданої внаслідок знищення майна пожежею, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] , у розмірі 245021 грн., розмір витрат по сплаті судового збору - у розмірі 2450,20 грн., а розмір витрат на проведення експертного дослідження № 658 від 20 лютого 2019 року - у розмірі 4290 грн. Поновлено виконання рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 13 лютого 2020 року та додаткового рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 02 березня 2020 року у зміненій за результатами касаційного перегляду частині. Постановою старшого державного виконавця Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Кудрановського Ю.В. від 23.10.2020 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа у справі № 329/382/19, виданого Чернігівським районним судом Запорізької області 15.10.2020. Ухвалою Чернігівського районного суду Запорізької області від 29 січня 2021 року відмовлено в задоволенні заяви відповідача [PERSON] про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишено рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 13 лютого 2020 року, додаткове рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 02 березня 2020 року в цій справі в силі. Ухвалою Верховного Суду від 17 березня 2021 року у задоволенні заяви представника [PERSON] [PERSON] про перегляд Верховним Судом за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 вересня 2020 року, - відмовлено. Постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 вересня 2020 року, - залишено в силі. Відповідно до частини першої статті 509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою статті 509\~ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 11\~ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Отже, завдання майнової (матеріальної) породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим. За змістом статей 524, 533-535 і 625\~ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц. Згідно з частиною другою статті 625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625\~ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Таким чином, у статті 625\~ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Така правова позиція викладена й в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 14-16цс18 (№ 686/21962/15-ц). Статтею 625\~ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таким чином, судом встановлено, що відповідач має грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджує Постанова Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі №329/382/19 про стягнення з відповідача майнової шкоди, завданої внаслідок знищення майна пожежею, у розмірі 245021 грн., витрат по сплаті судового збору - у розмірі 2450,20 грн., витрат на проведення експертного дослідження № 658 від 20 лютого 2019 року - у розмірі 4290 грн. Оскільки, відповідач порушив грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України. Згідно з наданим позивачем розрахунком, 3 % річних, нарахованих на суму заборгованості, за період з 24 червня 2020 року (дата набрання законної сили рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 13 лютого 2020 року та додатковим рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 02 березня 2020 року) по 30 липня 2020 року (дата зупинення виконання рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 13 лютого 2020 року та додаткового рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 02 березня 2020 року), складають 1267,15 грн., а за період з 23 вересня 2020 року (дата ухвалення постанови судом касаційної інстанції) по 12 квітня 2021 року (дата складання позову) складають 4179,93 грн., на загальну суму 5447,08 грн. Згідно з наданим позивачем розрахунком, інфляційні втрати за період з 23 вересня 2020 року (дата ухвалення постанови судом касаційної інстанції) по 12 квітня 2021 року (дата складання позову) складають 18680,68 грн. Суд погоджується із зазначеними розрахунками, крім того суд враховує, що відповідачем зазначена сума 3% річних та інфляційних втрат не оспорювалася. З огляду на зазначене, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь вищезазначених сум заборгованості, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Згідно довідки КНП «Ірпінський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 19.10.2020 [PERSON] є інвалідом 2-ої групи довічно. Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, а відповідач звільнений від сплати судового збору, то з державного бюджету позивачу слід повернути суму сплаченого судового збору у розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved