Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивовано тим, що він з відповідачкою перебуває у шлюбі з 18.02.1984 року, який зареєстровано у виконкомі Велятинської сільської раді Хустського району Закарпатської області за актовим записом №7. Від шлюбу у них народилося троє дітей, які вже досягли повноліття. Протягом останнього часу їхні стосунки повністю зіпсувалися, між ними почали виникати непорозуміння, що призвело до втрати взаємоповаги та постійних сварок. Через вказані обставини їхні шлюбні взаємовідносини повністю припинилися, на даний час вони спільно не проживають і не спілкуються. З цих обставин він зробив висновок про неможливість їхнього проживання у шлюбі, а тому звернувся до суду з даними позовом та просив суд шлюб між ними розірвати без надання їм строку на примирення. Майнового спору позивач не заявляє. Позивач подав до суду заяву в якій просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги повістю підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідачки у судове засідання. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом вручення рекомендованого повідомлення під розписку, про виклик її до суду, однак про причини неявки суд не повідомляла. З врахуванням наведеного, та у відповідності до порядку, визначеного ст.223 ч.4, ст.247 ч.2 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18.02.1984 року, який зареєстровано у виконкомі Велятинської сільської раді Хустського району Закарпатської області за актовим записом №7. Від шлюбу у сторін народилося троє дітей, які вже досягли повноліття. За наданими доказами до позовної заяви судом встановлено, що сторони на момент розгляду справи спільного господарства не ведуть і шлюбні відносини між ними припинилися дев`ять років тому, після чого вони проживають окремо одне від одного. З позовної заяви вбачається, що причиною розірвання шлюбу є несумісність характерів та непорозуміння між сторонами та наявність у них різних поглядів на сімейне життя. На час розгляду справи сторони спільно не проживають протягом тривалого часу і позивач висловив своє небажання зберегти шлюб між ними та просив не надавати їм строк на примирення, оскільки це буде суперечити його інтересам. Від відповідачки жодних заперечень щодо цих обставин до суду не надходило. Відповідно до вимог ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений, одним із подружжя. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на встановлене, суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб існує формально, не виконує свого прямого призначення, позивач не бажає проживати в шлюбі з відповідачкою, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. Враховуючи наведене та

Outcome: approved