Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

[PERSON] звернувся 15.01.2019 р. до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що 17.08.2017 р. він за письмовим договором позики передав позичальнику 500\~000 грн. Факт одержання вказаної суми підтверджується наданою позичальником розпискою від 17.08.2017 р. Згідно вказаної розписки відповідач зобов`язалась повернути йому кошти 17.08.2018 р., але зобов`язання за договором не виконала. Посилаючись на ст..ст.526, 1049 ЦК України, [PERSON] за позовом просить стягнути з відповідача 500 000 грн., а також судовий збір. Ухвалою судді від 06.02.2019 р. відкрито провадження і справа призначена до розгляду на 13.03.2019 р. 13.03.2019 р. розгляд справи відкладено на 25.04.2019 р. у зв`язку з перебуванням судді в іншому провадженні. 25.04.2019 р. розгляд справи відкладено на 06.06.2019 р. за клопотанням позивача на підставі п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України. 06.06.2019 р. розгляд справи відкладено на 05.09.2019 р. на підставі ч.5 ст.223 ЦПК України. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 17.08.2017 р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики (а.с.5), на підтвердження укладення якого відповідач склала розписку (а.с.6). За умовами договору позики [PERSON] позичила у [PERSON] грошові кошти в сумі п`ятьсот тисяч гривень, зобов`язавшись повернути позику до 17 серпня 2018 р. Зобов`язання по поверненню грошових коштів [PERSON] не виконала. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст..1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення несплаченої суми позики в розмірі 500\~000 грн. законні, обґрунтовані та підлягають стягненню з відповідача. Згідно ч.1 ст.142 ЦПК україни, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову про розірвання шлюбу, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про повернення позивачу 50 відсотків сплаченого при подачі позову судового збору за рахунок державного бюджету. На підставі ст.141 ЦПК України сума судового збору в розмірі 2500 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved