Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із вказаною позовною заявою посилаючись на те, що він та його мати, [PERSON] є власниками житлового будинку [ADDRESS] . Вказує, що відповідач, який є колишнім чоловіком його матері, зареєстрований у вказаному житловому будинку, за місцем реєстрації не проживає понад один рік, його особистих речей в будинку немає, на теперішній час відбуває покарання у виді позбавлення волі. У зв`язку з чим, просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] , [INFO] , особою, яка втратила право користування житловим приміщенням, а саме, житловим будинком [ADDRESS] . Позивач, [PERSON] , належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач, [PERSON] , про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи в режимі відеоконференції не надавав, направив на адресу суду письмову заяву, в якій просив відмовити в задоволенні позову. Третя особа, [PERSON] , належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, позов просила задовольнити. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] є власниками житлового будинку [ADDRESS] по 1/2 частці кожний на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 25.11.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Паращук О.А., що підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 20.08.2020 року та на підставі договору дарування від 01.12.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Паращук О.А., що підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 20.08.2020 року відповідно. Відповідно до довідки виконкому Слов`янської міської ради від 26.05.2020 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 22.05.2006 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 22.05.2006 року. Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05.09.2013 року, яке набуло законної сили, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Ухвалою Донецького апеляційного суду від 15.08.2019 року було скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням у відношенні [PERSON] та направленого останнього в місця позбавлення волі для відбування покарання, призначеного вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11.04.2018 року у виді 3 років позбавлення волі. Згідно з повідомленням ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» від 14.07.2020 року, засуджений [PERSON] вибув 06.10.2019 року до ДУ «Київський слідчий ізолятор» у розпорядження Центрального міжрегіонального управління. Відповідно до Акту від 19.05.2020 року, складеного керівником комітету мікрорайону «Северний» м. Слов`янська, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , фактично не проживає з вересня 2019 року. За змістом ст.ст. 391, 396 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 34,39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення ( пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Згідно з ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом та мають взаємні права та обов`язки. Судом було встановлено, що відповідач не є членом сім`ї власника будинку, крім того, суд звертає увагу на той факт, що право власності на будинок було набуто до укладення шлюбу між відповідачем та третьою особою, з вересня 2019 року відповідач не мешкає в житловому будинку [ADDRESS] , що належить позивачу на праві власності, тому суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] , визнавши відповідача, [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком [ADDRESS] . Згідно з ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved