Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду заявою про встановлення факту смерті особи. В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що [INFO] в м. Донецьк, тобто на тимчасово окупованій території України, померла [PERSON] , яка є його двоюрідною бабусею, та яка залишила на його ім`я заповіт. Він позбавлений можливості у позасудовому порядку здійснити реєстрацію факту її смерті та отримати відповідне свідоцтво про смерть, оскільки свідоцтво про смерть [PERSON] , яке було видане 20 листопада 2020 Донецьким міським відділом ЗАГС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, в силу ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсним і не створює правових наслідків. Із урахуванням наведеного, заявник просив задовольнити подану ним заяву. В судове засідання заявник не з`явися, надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання заявник не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Згідно п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У відповідності до ч.1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 20 листопада 2020 Донецьким міським відділом ЗАГС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, [PERSON] , [INFO] , померла в м. Донецьк, [INFO] , про що було складено актовий запис № 1040. Згідно заповіту від 22.04.2014 померла [PERSON] залишила заповіт, посвідчений державним нотаріусом Першої донецької державної нотаріальної контори Могильною І.І., зареєстрованим в реєстрі № 1-36, яким належну їй квартиру за адресою: [ADDRESS] заповіла [PERSON] , [INFO] . З`ясовано також, що заявник позбавлений можливості здійснити реєстрацію факту смерті [PERSON] та отримати відповідне свідоцтво про смерть через те, що таке свідоцтво було видане на тимчасово окупованій території України. Так, як вбачається із Відмови у проведенні державної реєстрації смерті №20.13-115/1-47/8, виданої Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 05 січня 2021 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть [PERSON] у зв`язку з тим, що свідоцтво про смерть останньої було видане на тимчасово окупованій території України. Наведена обставина стала підставою для звернення заявника із даною заявою до суду. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно із ст. 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18 жовтня 2000 року та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за №719/4940, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі лікарського свідоцтва про смерть, фельдшерської довідки про смерть, лікарського свідоцтва про перинатальну смерть, рішення суду про оголошення особи померлою, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час, повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів, повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Підсумовуючи наведене, суд вважає доведеною обставину, що заявник позбавлений можливості в позасудовому порядку довести факт смерті [PERSON] . Разом із тим, факт смерті [PERSON] в м. Донецьк підтверджується медичним свідоцтвом про смерть № 5400, виданим лікарнею. Встановлення даного факту породжує для заявника юридичні наслідки, оскільки він є стадкоємцем померлої [PERSON] . Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи вищезазначене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного вищевказаного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також приймаючи до уваги неможливість встановлення даного юридичного факту в позасудовому порядку, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви та наявність підстав для встановлення факту смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. На підставі викладеного та

Outcome: approved