Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON] ) звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕРРАМІС» (далі по тексту - відповідач, ТОВ «КЕРРАМІС».) про визнання майнових прав на об`єкти інвестування - квартиру [ADDRESS] та нежитлове приміщення (комора), тип 3 на 17 поверсі у житловому будинку [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що 09 листопада 2018 року між ТОВ «КЕРРАМІС» та [PERSON] було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого сторони зобов`язались укласти договір купівлі продажу квартири, згідно з яким ТОВ «КЕРРАМІС» зобов`язується передати у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Також, 09 листопада 2018 року між ТОВ «КЕРРАМІС» та [PERSON] було укладено договір про забезпечення виконання зобов`язань №2007/5/17/1711, відповідно до умов якого для підтвердження та виконання зобов`язань, що виникли у сторін за Попереднім договором [PERSON] сплачує ТОВ «КЕРРАМІС» грошові кошти в сумі 317 526 грн. в тому числі ПДВ 20% - 52 921 грн. Крім того, 15 листопада 2018 року між ТОВ «КЕРРАМІС» та [PERSON] було укладено попередній договір купівлі-продажу нежитлового приміщення (комори), відповідно до умов якого сторони зобов`язались укласти договір купівлі продажу нежитлового приміщення (комори), згідно з яким ТОВ «КЕРРАМІС» зобов`язується передати у власність [PERSON] нежитлове приміщення (комору), тип 3 на 17 поверсі у житловому будинку [ADDRESS] . Також, 15 листопада 2018 року між ТОВ «КЕРРАМІС» та [PERSON] було укладено договір про забезпечення виконання зобов`язань №2010/5/17тип3, відповідно до умов якого для підтвердження та виконання зобов`язань, що виникли у сторін за Попереднім договором [PERSON] сплачує ТОВ «КЕРРАМІС» грошові кошти в сумі 50 000 грн. в тому числі ПДВ 20% - 8 333,33 грн. Відповідач зобов`язання за вказаними договорами не виконує, об`єкти інвестування недобудовані та не введені в експлуатацію, договори купівлі продажу квартири та нежитлового приміщення не укладалися, зв`язку із чим позивач звернулася до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою суду від 13 грудня 2019 року було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання. Ухвалою суду від 02 липня 2020 року було закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явилася, однак її представник надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, розгляд даної справи проводити за їх відсутністю та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, оскільки відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надіслав. Про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. Відповідно до чч. 7, 8 ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як встановлено судом, 09 листопада 2018 року між ТОВ «КЕРРАМІС» та [PERSON] було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири, який посвідчено приватним нотаріусом КМНО Скрипником С.М. та зареєстровано в реєстрі за №1746. Відповідно до умов даного договору сторони зобов`язались укласти договір купівлі продажу квартири (основний договір), згідно з яким ТОВ «КЕРРАМІС» зобов`язується передати у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Згідно з п.1.4 Попередній договору сторони зобов`язались укласти основний договір протягом 4 (четвертого) кварталу 2019 р., але в будь-якому разі не раніше отримання ТОВ «КЕРРАМІС» правовстановлюючих документів на об`єкт та надання Державною реєстраційною службою України та/або відповідними державними органами документів, що є необхідними для належного укладення та нотаріального посвідчення основного договору. Сторонами встановлено, що основний договір укладається протягом 30 календарних днів з моменту отримання [PERSON] відповідного повідомлення від ТОВ «КЕРРАМІС», яке надсилається поштою рекомендованим листом або іншим способом, який сторони визначать. Також, 09 листопада 2018 року між ТОВ «КЕРРАМІС» та [PERSON] було укладено договір про забезпечення виконання зобов`язань №2007/5/17/1711, відповідно до умов якого для підтвердження та виконання зобов`язань, що виникли у сторін за Попереднім договором [PERSON] сплачує ТОВ «КЕРРАМІС» грошові кошти в сумі 317 526 грн. в тому числі ПДВ 20% - 52 921 грн. Вказана сума грошових коштів, після її сплати зараховується до платежів за основним договором. Пунктом 2.3 договору про забезпечення виконання зобов`язань №2007/5/17/1711, визначено порядок сплати позивачем вищевказаних коштів відповідачу, а саме: 151 470 грн. в тому числі ПДВ 20% - 25 245 грн. сплатити до 14 листопада 2018 року; 166 056 грн. в тому числі ПДВ 20% - 27 676 грн. сплатити до 27 листопада 2019 року. Як вбачається із матеріалів справи, зокрема з копій квитанцій, позивач сплатила на рахунок ТОВ «КЕРРАМІС» грошові кошти в сумі 317 526 грн. Таким чином, вбачається, що позивач свої зобов`язання виконала в повному обсязі. Крім того, 15 листопада 2018 року між ТОВ «КЕРРАМІС» та [PERSON] було укладено попередній договір купівлі-продажу нежитлового приміщення (комори), який посвідчено приватним нотаріусом КМНО Скрипником С.М. та зареєстровано в реєстрі за №1804. Відповідно до умов якого сторони зобов`язались укласти договір купівлі продажу нежитлового приміщення (комори), згідно з яким ТОВ «КЕРРАМІС» зобов`язується передати у власність [PERSON] нежитлове приміщення (комору), тип 3 на 17 поверсі у житловому будинку [ADDRESS] . Згідно з п.1.4 Попередній договору сторони зобов`язались укласти основний договір протягом 4 (четвертого) кварталу 2019 р., але в будь-якому разі не раніше отримання ТОВ «КЕРРАМІС» правовстановлюючих документів на об`єкт та надання Державною реєстраційною службою України та/або відповідними державними органами документів, що є необхідними для належного укладення та нотаріального посвідчення основного договору. Сторонами встановлено, що основний договір укладається протягом 30 календарних днів з моменту отримання [PERSON] відповідного повідомлення від ТОВ «КЕРРАМІС», яке надсилається поштою рекомендованим листом або іншим способом, який сторони визначать. Також, 15 листопада 2018 року між ТОВ «КЕРРАМІС» та [PERSON] було укладено договір про забезпечення виконання зобов`язань №2010/5/17тип3, відповідно до умов якого для підтвердження та виконання зобов`язань, що виникли у сторін за Попереднім договором [PERSON] сплачує ТОВ «КЕРРАМІС» грошові кошти в сумі 50 000 грн. в тому числі ПДВ 20% - 8 333,33 грн. Пунктом 2.3 договору про забезпечення виконання зобов`язань №2010/5/17тип3, визначено порядок сплати позивачем вищевказаних коштів відповідачу, а саме: 50 000 грн. в тому числі ПДВ 20% - 8 333,33 грн. сплатити до 23 листопда 2018 року. Як вбачається із матеріалів справи, зокрема з копії квитанції, позивач сплатила на рахунок ТОВ «КЕРРАМІС» грошові кошти в сумі 50 000 грн. Таким чином, вбачається, що позивач свої зобов`язання виконала в повному обсязі. Разом з тим, ТОВ «КЕРРАМІС» зобов`язання за вказаними договорами належним чином не виконав, будинок не введений в експлуатацію, договори купівлі продажу квартири не укладалися. Як зазначає, позивач в позові на телефонні дзвінки у відділі продажу ТОВ «КЕРРАМІС» ніхто невідповідає, а після прибуття за адресою будівництва, позивачем з`ясовано, що будівництво будинку припинено. Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестори - суб`єкти інвестиційної діяльності, які приймають рішення про вкладення власних, позичкових і залучених майнових та інтелектуальних цінностей в об`єкти інвестування. Інвестори можуть виступати в ролі вкладників, кредиторів, покупців, а також виконувати функції будь-якого учасника інвестиційної діяльності. Відповідно до положень ст.3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги. Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства. За змістом положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним зі способів захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, є визнання права. Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема сукупність речей, а також майнові права та обов`язки, при цьому майнові права визнаються речовими правами. Згідно з частиною другою статті 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. За положеннями пункту 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13 квітня 2011 року, прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до І-ІІІ категорії складності, та об`єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією України та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства. Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилом статті 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Установивши, що позивач повністю сплатила вартість пайових внесків за нерухоме майно, а також ту обставину, що введення об`єкта будівництва в експлуатацію не відбулось, договори купівлі продажу квартири та нежитлового приміщення (комори) у встановлені строки не укладалися, будівництво об`єкта не здійснюється, що ставить під сумнів можливість виконання відповідачем своїх зобов`язань за договорами, суд приходить до висновку про визнання майнових прав за позивачем на об`єкти інвестування. Вищенаведене в повній мірі відповідає висновкам зробленим в постанові Верховного суду Касаційного цивільного суду від 13.05.2019 р. у справі № 760/17864/16-ц. Крім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постановах від 20 березня 2019 року у справі № 6-14-39цс19 та від 27 лютого 2019 року у справі № 6-14-606цс18 у разі невиконання належним чином взятих на себе зобов`язань, а також, відсутності факту введення будинку в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати пайових внесків, ефективним способом захисту порушених прав є визнання майнових прав на об`єкт інвестування. Відповідно до чч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог, у зв`язку із чим позов слід задовольнити. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved