Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову посилався на те, що 30 вересня 2016 року між ним та відповідачем був укладений договір позики грошових коштів на суму 30 000 доларів США. На підтвердження укладання договору позики відповідач написав розписку, відповідно до якої зобов'язався повернути борг в строк до 30 жовтня 2016 року. Передача грошей особисто відповідачу була здійснена позивачем 30 вересня 2016 року. У встановлений в розписці строк відповідач гроші не повернув. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу за договором позики від 30 вересня 2016 року у розмірі 769768 гривень 14 копійок. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явилися. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явилися. Представник відповідача надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача, позовні вимоги визнав повністю. У зв'язку з тим, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Так, статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. За положеннями ч.2 ст. 533 ЦПК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Судом встановлено, що 30 вересня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, за яким останній отримав 30000 доларів США, про що склав відповідну розписку. Згідно розписки, складеної 30 вересня 2016 року, [PERSON], зобов'язався повернути грошові кошти [PERSON] в розмірі 30 000 доларів США до 30 жовтня 2016 року. На час розгляду справи зобов'язання за договором відповідачем не виконані, сума позики в розмірі 30000 доларів США у встановлений договором строк позивачу не повернута. З огляду на наведене, суд вважає, що сума боргу за договором позики, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 30 000 доларів США, що з урахуванням положень ч.2 ст. 533 ЦК України, за офіційним курсом НБУ станом на 05 січня 2017 року - 2669.2366гривень за 100 доларів США, складає 800770, 98 гривень. Разом з тим, відповідно до положень ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивач просить стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 769768,14 грн., а тому суд на виходячи із принципу диспозитивності, вважає за необхідне стягнути з відповідача зазначену в позові суму. Питання про розподіл понесених позивачем судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved