Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав щодо малолітньої дитини: [PERSON], [INFO]; в обґрунтування якого посилається на те, що відповідач взагалі не цікавиться дитиною, не виконує своїх батьківських обов'язків, матеріальної допомоги дитині не надає, участі у її вихованні не приймає, чим ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позивач, представник органу опіки та піклування згідно заяв підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просять його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилась, хоча про час та місце судового засідання була належним чином повідомлена у відповідності до ст. 74 ЦПК України, про причини неявки від відповідача повідомлення не надійшло. Суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України у відсутності відповідача, який не з'явився в судове засідання. Дослідивши документи і матеріали справи, з'ясувавши обставини, яким позивач обґрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню. Пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати може бути позбавлена батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» передбачено, зокрема, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Абзацом 1 і 2 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» встановлено, зокрема, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя : не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розглядати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно свідоцтва про народження відповідач є мамою малолітньої дитини: [PERSON], [INFO]. Малолітня дитина [PERSON], [INFO], проживає разом зі своїм батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї [PERSON], 12.03.2015 року, складеного комісією виконавчого комітету Чудельської сільської ради, малолітня дитина [PERSON], [INFO], проживає у належних житлово-побутових та санітарно-гігієнічних умовах. [PERSON] з липня 2014 року і по сьогоднішній день проживає з батьком та знаходиться на його утриманні; мати дитини [PERSON] участі у вихованні, утриманні та навчанні сина не приймає. З висновку органу опіки та піклування Сарненської районної державної адміністрації від 10.06.2015 року вбачається, що відповідач безвідповідально ставиться до виховання дитини, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, та її доцільно позбавити батьківських прав. Таким чином, відповідач ухиляється від обов'язку по вихованню та утриманню неповнолітніх дітей, не цікавиться їх долею, в зв'язку з чим у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України її слід позбавити батьківських прав. Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання і про стягнення аліментів на дитину. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Частиною 1 статті 183 вказаного кодексу передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Разом з тим, згідно із ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, з відповідача [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] слід стягнути аліменти до досягнення дитиною повноліття в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, враховуючи, що аліменти стягуються на утримання однієї дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного, ч. 2 п. 1 ст. 164 СК України, п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав»,

Outcome: approved