Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до Марїнського районного суду Донецької області з позовною заявою про визнання права за набувальною давністю. У судове засідання позивач та відповідачі не зявились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. Позивач вказує, що з 2008 року проживає у будинку, розташованому за адресою Донецька область Марїнський район, с. Славне, вул. Вакацієнка, буд. 9. З цього часу вона здійснювала догляд за будинком та присадибною ділянкою. Житловий будинок був у дуже занедбалому стані. З метою оформлення права власності на зазначений будинок позивач зверталась до Луганської сільської ради, однак отримав відмову у звязку з тим, що будинок не перебуває на балансі Луганської сільської ради. В теперішній час с. Луганське Марїнського району Донецької області віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади не здійснюють свої повноваження. Розпорядженням голови Донецької обласної військово-цивільної адміністрації від 19.10.2017 року у Марїнському районі до переходу під контроль органів державної влади та органів місцевого самоврядування неконтрольованих ними територій населених пунктів Донецької області село Славне Луганської сільської ради тимчасово підпорядковано Новомихайлівській сільській раді. В державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна відсутні відомості про житловий будинок, який знаходиться за адресою Донецька область, Марїнський район, с. Славне, вул. Вакацієнка, № 9 (квартира №1, квартира №2). Відповідно до акта на предмет проживання від 24.04.2018 року складеного комісією виявлено, що [PERSON], [INFO], проживає за адресою [INFO] в період з березня 2008 року по теперішній час. [PERSON] за даною адресою проживає без реєстрації. В період з червня 2013 року [PERSON] проживає разом з сімєю: [PERSON], [INFO] дружина, [PERSON], [INFO] син, [PERSON], [INFO] донька. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено\~ЦК України. Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Згідно з абз. 3 ч. 1\~ст. 344 ЦК України, право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. В Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» вказано, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК України). Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 5, 16 ЦК України, а також частини четвертої статті \~344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Згідно з абз. 2 п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. Оскільки позивач [PERSON] безперервно володіє житловим будинком, розташованим за адресою: Донецька область Марїнський район, с. Славне, вул. Вакацієнка, буд. 9, більш ніж 10 років до сьогодні, то суд дійшов висновку про можливість визнання за ним права власності на майно за набувальною давністю. На підставі викладеного і

Outcome: approved