Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вище вказаним позовом, відповідно до якого просив: - визнати незаконною відмову ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» у виплаті страхового відшкодування за договором комплексного автострахування: добровільного страхування наземного транспорту, водіїв і пасажирів від нещасних випадків на транспорті та відповідальності власників наземних транспортних засобів від 04.11.2015 року № 06/0676249/1202/15; - зобовязати ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» виплатити ПАТ КБ «Приватбанк» страхове відшкодування в розмірі 783990 грн. за договором комплексного автострахування: добровільного страхування наземного транспорту, водіїв і пасажирів від нещасних випадків на транспорті та відповідальності власників наземних транспортних засобів від 04.11.2015 року № 06/0676249/1202/15. На обґрунтування позову зазначено, що 16.10.2015 року між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір фінансового лізингу, згідно з умовами якого ПАТ КБ «Приватбанк» передав йому в лізинг легковий автомобіль марки «TOYOTA RAV4», реєстраційний номер [NUMBER]. 04.11.2015 року між позивачем та ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, водіїв і пасажирів від нещасних випадків на транспорті та відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого було застраховано отриманий позивачем автомобіль марки «TOYOTA RAV4», вигодонабувачем за цим договором є ПАТ КБ «Приватбанк». Страхова сума за умовами Договору становить 843\~000,00 грн. Франшиза (за ризиком «Викрадення») 7%. Строк дії Договору становить 1 рік. 07.02.2016 року сталася страхова подія із застрахованим транспортним засобом позивача, а саме: автомобіль «TOYOTA RAV4» було викрадено невідомими особами. [PERSON] у встановленому договором страхування порядку негайно повідомив відповідача про настання страхового випадку та 08.02.2016 року звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування із наданням всіх необхідних для цього документів. Проте, відповідач листом від 01.04.2016 року відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, посилаючись те, що позивач не сплатив вчасно другу частину страхового платежу до 04.12.2015 року, в звязку з чим на думку відповідача договір страхування 05.12.2015 року припинив свою дію. В звязку з цим позивач вважає, що йому незаконно відмовлено у виплаті страхового відшкодування й що відповідно до норм чинного законодавства відповідач повинен виплатити Вигодонабувачу вищезазначені кошти. До початку судового засідання від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, 10.10.2016 року через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази по справі в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.10.2015 року між позивачем, [PERSON] та третьою особою, публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», відповідно до заяви про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу № КG00A+70040055, було укладено договір фінансового лізингу (публічний договір) (а.с. 12). Згідно умов даного договору ПАТ КБ «Приватбанк» є Лізингодавцем, а [PERSON] є Лізингоодержувачем, предметом лізингу є автомобіль марки «TOYOTA RAV4», 2015 р.в., реєстраційний номер [NUMBER], вартість автомобіля складала 843900,00 (а.с. 13). Однією з умов договору фінансового лізингу є обов`язкове страхування предмету лізингу, в звязку з чим 04.11.2015 року між [PERSON] та приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» було укладено договір № 06/0676249/1202/15 добровільного комплексного автострахування: добровільного страхування наземного транспорту, водіїв і пасажирів від нещасних випадків на транспорті та відповідальності власників наземних транспортних засобів(надалі Договір), що підтверджується наявною в матеріалах справи копією договору страхування. Вид страхування в договорі визначений як варіант А1(повне КАСКО) (а.с. 7-10). Відповідно до умов договору страхування, розмір страхової суми складає 843000,00 грн., розмір франшизи (за ризиком викрадення та за іншими ризиками при конструктивній загибелі ТЗ) складає 7%. Строк дії Договору з 05.11.2015 року по 04.11.2016 року. Також згідно з умовами договору страхування, визначений такий вид страхового ризику як «Викрадення». Згідно до додаткового договору № 1 до договору добровільного комплексного автострахування від 04.11.2015 року, вигодонабувачем є публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (а.с. 11). Умовами Договору в частині внесення позивачем страхових платежів встановлено, що загальний платіж за Договором становить 34197,48 грн., який розділено на 6 рівних періодичних платежів в розмірі 5699,58 грн., кожен з яких повинен сплачуватись позивачем до 4 числа наступного місяця з моменту укладення договору, тобто, перший платіж повинен бути зроблений в день укладення договору, тобто 04.11.2015 року, другий платіж до 04.12.2015 року включно і т.д. Останній платіж повинен був бути зроблений позивачем до 04.04.2016 року включно(пункт 26 Договору). Згідно до повідомлення старшого слідчого СУ ГУНП в Кіровоградській області капітаном поліції [PERSON] 07.02.2016 року сталася страхова подія із застрахованим транспортним засобом, а саме автомобіль «TOYOTA RAV4», реєстраційний номер [NUMBER] було викрадено невідомими особами. В звязку з цим, слідчим відділом СУ ГУНП в Кіровоградській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12016120020001559 від 08.02.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України й що відомості щодо вказаного кримінального провадження були внесені до єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 15). Позивач у встановленому договором страхування порядку негайно повідомив відповідача про настання страхового випадку та 08.02.2016 року звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування із наданням всіх необхідних для цього документів (а.с. 16). Згідно до листа від 01.04.2016 року № 17-10/4184 «Щодо виплати відшкодування по справі № [NUMBER]» відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування. Підставою для відмови відповідач в листі вказав те, що позивач не сплатив другу частину страхового платежу вчасно, до 04.12.2015 року, в звязку з чим 05.12.2015 року договір страхування вважається таким, що втратив чинність, а тому подія, що сталася 07.02.2016 року не може бути розглянута як страховий випадок (а.с. 20). Позивач перший платіж в розмірі 5699,58 грн. сплатив на рахунок відповідача 04.11.2015 року, а також другий та третій платіж в загальному розмірі 11399,16 грн. 22.12.2015 року. Інші три платежі на загальну суму 17098,74 грн. були виплачені позивачем після настання страхового випадку (а.с. 18, 19). Як вбачається з викладеного, позивач дійсно прострочив сплату другого платежу сплативши його разом з третім платежем 22.12.2015 року, проте всі кошти, які перераховані позивачем відповідачу на виконання умов Договору, прийняті останнім в повному обсязі. Відповідно до частини 1 та 2 статті 997 ЦК України, якщо страхувальник прострочив внесення страхового платежу і не сплатив його протягом десяти робочих днів після предявлення страховиком письмової вимоги про сплату страхового платежу, страховик може відмовитись від договору страхування, якщо інше не встановлено договором. Страхувальник або страховик зобовязаний повідомити другу сторону про свій намір відмовитись від договору страхування не пізніш як за тридцять днів до припинення договору, якщо інше не встановлено договором. Пунктом 35.7. Договору передбачено, що сторона, яка вимагає дострокового припинення дії Договору, направляє іншій стороні відповідне повідомлення не менш, як за пять робочих днів до дати дострокового припинення дії Договору. Таке дострокове припинення дії Договору вважатиметься відповідно до частини 3 статті 651 ЦК України односторонньою відмовою від Договору. Згідно частини 5 статті 997 ЦК України, визначено, якщо страховик відмовився від договору страхування(крім договору страхування життя), страховик повертає страхувальникові сплачені ним страхові платежі повністю. Якщо відмова страховика від договору обумовлена невиконанням страхувальником умов договору страхування, страховик повертає страхувальникові страхові платежі за період, що залишився до закінчення строку договору, з вирахуванням нормативних витрат на ведення справи, визначених при розрахунку страхового тарифу, та фактично здійснених страхових виплат. Відповідно до пункту 35.10 Договору належна до повернення частина страхового платежу повинна бути виплачена протягом 10 робочих днів з дати припинення дії Договору. Стороною відповідача не надано будь яких доказів про те, що ПрАТ «Страхова Компанія «Провідна» вживались передбачені умовами Договору та чинним законодавством дії щодо припинення даного Договору і що він втратив свою чинність 05.12.2015 року, тобто, до настання страхового випадку. З матеріалів справи вбачається, що відповідач всі, сплачені після 05.12.2015 року страхові платежі, прийняв у повному обсязі. Крім того, після настання страхового випадку, відповідачем на виконання умов Договору було прийнято всі документи, необхідні для страхового відшкодування, що підтверджується копією заяви про факт настання події та копією інформаційного листа(а.с. 16, 17). Таким чином, так як відповідач 22.12.2015 року прийняв від позивача другий та третій страхові платежі по Договору та до настання страхового випадку не повідомив позивача про наявність підстав для припинення дії Договору, суд погоджується з доводами позивача про те, що Договір не припиняв свою дію після 05.12.2015 року, а тому автомобіль «TOYOTA RAV4», реєстраційний номер [NUMBER], був застрахований на момент його викрадення 07.02.2016 року. Відповідно до статті 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Пунктом 38.1.3. Договору встановлено, що до страхового випадку, після виникнення якого у відповідача виникає обовязок здійснити виплату страхового відшкодування, належить викрадення застрахованого автомобіля. Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання не створює обовязку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобовязання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора (стаття 511 ЦК України). Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту(частина 1 статті 527 ЦК України). Відповідно до частини 2 статті 985 ЦК України, страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також змінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування. Згідно до додаткового договору № 1 до договору добровільного комплексного автострахування від 04.11.2015 року, вигодонабувачем є публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». Отже, Договором передбачено можливість прийняття виконання обовязку за цим Договором третьою особою ПАТ КБ «Приватбанк». Відповідно з умовами Договору розмір франшизи складає 7%, що дорівнює 59010,00 грн., страхова сума складає 843000,00 грн. Таким чином розмір страхового відшкодування, яке відповідач зобовязаний виплатити на виконання умов Договору становить 783990,00 грн. Приймаючи до уваги вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, оскільки незаконність відмови позивачу відповідачем у виплаті страхового відшкодування встановлено при розгляд і справи та зазначено по тексту рішення. Тому в силу ст. 16 ЦПК України зазначення цієї обставини додатково у резолютивній частині рішення є недоцільним, тим паче, що зобовязуючи відповідача вчинити певні дії, суд відновлює порушене право позивача. Згідно ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial