Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] з позовом про звільнення від обов`язку утримувати неповнолітнього сина у зв`язку із смертю дитини та визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що від спільного проживання з [PERSON] він є батьком [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами у справі не склалось, у зв`язку з чим вони були змушені розійтись. 27.03.2018 року [PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з заяво про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, яку задоволено судом. 25.06.2018 року [PERSON] отримала судовий наказ Комунарського районного суду м. Запоріжжя у цивільній справі №333/1520/18 та 23.04.2020 року звернулась з заявою про його примусове виконання до Комунарського ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). [INFO] син сторін у справі - [PERSON] , [INFO] , помер. З цих підстав, 21.07.2020 року позивач звернувся до третьої особи з заявою про закриття виконавчого провадження №58920004 та зняття всіх обтяжень, які було накладено. Відповідно до відповіді з Комунарського ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 23.07.2020 року №47305/2-16.3-34, на даний час нарахування аліментів на підставі судового наказу Коуманрського районного суду м. Запоріжжя від 25.06.2018 року №333/1520/18 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , припинено. Згідно з розрахунком заборгованості від 23.07.2020 року, сума заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №58920004 станом на 17.06.2020 року становить 67 665,57 грн. З огляду на викладене, позивач просить суд звільнити його від обов`язку утримувати неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із смертю та визнати судовий наказ Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.06.2018 року №333/1520/18 таким, що не підлягає виконанню. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, просив суд їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. На підставі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із змісту позовної заяви слідує, що сторони у справі перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від спільного проживання сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статтей 126, 133, 135 СК України від 03.07.2020 року №00026899362 (а.с. 41). Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Пунктом 1-1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі судових наказів. З матеріалів справи слідує, що 16.05.2018 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя видано судовий наказ №333/1520/18 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , починаючи з 27 березня 2018 року, аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, тобто до [INFO] . Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Як вбачається з матеріалів справи, 25.06.2018 року [PERSON] отримала вказаний вище судовий наказ та звернулась до Комунарського ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з заявою про примусове виконання судового наказу Коуманарського районного суду м. Запоріжжя від 25.06.2018 року №333/1520/18. У зв`язку з неналежним виконанням позивачем своїх обов`язків по утриманню неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , про [PERSON] , [INFO] , до Єдиного реєстру боржників внесено відомості, що підтверджується витягом від 31.05.2019 року (а.с. 39). Факт неналежного виконання [PERSON] обов`язків по утриманню неповнолітнього сина підтверджується розрахунком заборгованості від 06.06.2019 року, відповідно до якого, станом на 31.05.2019 року, загальна сума заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим документом становить 33 516,36 грн. (а.с. 44). Крім того, [PERSON] за період навчання сина в школі не з`являвся, батьківські збори не відвідував, шкільним життям сина не цікавився, що підтверджується довідкою за підписом директора за класного керівника Запорізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №1 ім. Т.Г.Шевченка ЗМР Запорізької області від 30.05.2019 року №01701/04 (а.с. 47). Відповідно до довідки про розмір сплачених аліментів від 02.12.2019 року №48509/7-16.3-34, [PERSON] отримала від [PERSON] за період з 01.06.2019 року по 30.11.2019 року аліменти у розмірі 1 500 грн. (а.с. 42). Враховуючи наявності за позивачем заборгованості по аліментам, 04.12.2019 року відповідач у справі звернулась до Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, яке зареєстровано за №29167. Зазначена обставина підтверджується повідомленням від 16.01.2020 року №505/45/03/04-2020 (а.с. 45). Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 23.07.2020 року у виконавчому провадженні №58920004, станом на 17.06.2020 року сукупний розмір заборгованості зі сплати [PERSON] аліментів за виконавчим документом становить 67 665,57 грн. (а.с. 43). Із змісту позовної заяви слідує, що позивачем заявлено позовну вимогу про звільнення його від сплати аліментів у зв`язку із смертю сина - [PERSON] , [INFO] . Розглянувши позовні вимоги [PERSON] в цій частині, суд виходить з наступного. Відповідно до свідоцтва про смерть від 21.07.2020 року серії [NUMBER] , актовий запис №886, [PERSON] , [INFO] , помер - [INFO] (а.с. 6). З цих підстав, 21.07.2020 року [PERSON] звернувся до Комунарського ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з заявою про закриття виконавчого провадження №58920004 та зняття всіх обтяжень, арештів, які було накладено, у зв`язку зі смертю [INFO] [PERSON] , [INFO] . Як вбачається із змісту повідомлення за підписом начальника Комунарського ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 23.07.2020 року №47305/2-16.3-34, нарахування аліментів згідно з судового наказу від 25.06.2018 року №333/1520/18 припинено. Крім того, зазначеним повідомленням [PERSON] роз`яснено право на звернення до суду з позовною заявою про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, в порядку ст. 197 СК України. (а.с. 8). Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3). Як встановлено судом, станом на час розгляду справи по суті стягнення аліментів з позивача на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , на підставі судового наказу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.06.2018 року №333/1520/18, припинено. Доказів протилежного матеріали справи №333/4239/20 не містять та позивачем не надано. З огляду на викладене, враховуючи відсутність належних та допустимих доказів, що підтверджують порушення, невизнання чи оспорення відповідачем прав [PERSON] , а також продовження стягнення з останнього аліментів на утримання неповнолітнього сина після його смерті, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині звільнення його від обов`язку утримувати неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із смертю останнього. Відмовляючи у задоволенні позову в цій частині судом також враховано, що позивач не позбавлений можливості звернутись до суду з позовом про звільнення його від сплати заборгованості по аліментам, в порядку ст. 197 СК України. При розгляді позовних вимог [PERSON] в частині визнання судового наказу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.06.2018 року №333/1520/18 таким, що не підлягає виконанню, суд виходить з того, що, згідно з п.п. 4,5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Статтею 170 ЦПК України визначено, що боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу (ч.1). У разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів (ч. 7). У разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу (ч. 8). Таким чином, з огляду на те, що позивач, в порушення вимог ч.ч. 7,8 ст. 170 ЦПК України, звернувся до суду з вимогою про визнання судового наказу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.06.2018 року №333/1520/18 таким, що не підлягає виконанню, що не відповідає нормам ст. 170 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення цивільного позову [PERSON] в цій частині. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, судом покладаються на позивача.

Outcome: dismissed