Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до Купянського міськрайонного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення інфляційних збитків та трьох процентів річних, посилаючись на те, що Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 07 жовтня 2010 року було стягнуто з [PERSON] на його користь суму боргу у розмірі 390000 грн. та три відсотки річних у розмірі 7429 грн.. а також судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 23 листопада 2010 року вищезазначене рішення суду, було залишено без змін. Таким чином, рішення Київського районного суду міста Харкова від 07 жовтня 2010 року набрало законної силу 23 листопада 2010 року. Вищезазначена сума боргу виникла у відповідача на підставі договору позики № 2 від 06 травня 2008 року та договору позики від 13 червня 2008 року, що було підтверджено рішенням суду. Однак на момент звернення [PERSON] до суду з цим позовом відповідач [PERSON] не погасила суму боргу. За таких обставин, [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] інфляційні збитки та три відсотки річних за весь час прострочення заборгованості. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити, пояснив суду, що на даний час рішення суду про стягнення заборгованості на користь [PERSON] не виконано. Не заперечував проти заочного розгляду справи у порядку ст. 224 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Згідно з п. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав. Тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України, і розглядає справу на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази і оцінивши їх у сукупності суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. 07 жовтня 2010 року було ухвалено рішення Київським районним судом міста Харкова, яким було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу у розмірі 390000 грн. та три відсотки річних у розмірі 7429 грн.. а також судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення (а.с. 7). Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 23 листопада 2010 року вищезазначене рішення суду, було залишено без змін, а апеляційну скаргу [PERSON] відхилено (а.с. 8). Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2010 року було встановлено, що 06 травня 2008 року між фізичною особою - підприємцем [PERSON] та фізичною особою [PERSON] було укладено договір позики № 2, відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] у власність грошові кошти в сумі 360000 грн., а [PERSON] зобовязалась повернути позивачу до 01 червня 2008 року 300000 грн., а до01 липня 2008 року 60000 грн. Згідно квитанції № 3084 2 від 07 травня 2008 року та розписки від 07 травня 2008 року [PERSON] отримала відповідно до договору грошові кошти в повному обсязі в розмірі 360000 грн. Крім того, 13 червня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] у власність грошові кошти в сумі 250000 грн., про що свідчить розписка. Відповідно до цієї розписки [PERSON] зобовязалась повернути позивачу вищезазначену суму протягом місяця. В силу ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тому, рішення Київського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2010 року, яке набрало законної сили 23 листопада 2010 року має для суду преюдиціальне значення. 06 квітня 2011 року державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу №2-734/10/12 від 10 березня 2011 року виданого Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу у розмірі 399159,60 грн. (а.с. 59). 21 серпня 2013 року вищевказаний виконавчий лист №2-734/10/12 від 10 березня 2011 року було повернуто стягувачу у звязку з його невиконанням протягом строку встановленого законом України (а.с. 61-62). Станом на 23 березня 2016 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2010 року про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь [PERSON] не виконано, що підтверджується інформацією про виконавче провадження отриманої з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень (а.с. 63-66). Виходячи з положень частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Факт повернення суми позики до звернення позивача до суду, але з порушенням встановленого договором позики строку повернення, не звільняє боржника від відповідальності, передбаченої статтями 625, 1048 ЦК України. Приписи ст.\~625 ЦК про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобовязання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Водночас формулювання ст.\~625 ЦК, коли нарахування процентів тісно повязується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів. За змістом ч.\~2 ст.\~625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 6\~червня\~2012\~р. у справі №\~6-49цс12, від 24\~жовтня\~2011\~р. у справі №\~6-38цс11). Отже, проценти, передбачені ст.\~625 ЦК, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17\~жовтня\~2011\~р. у справі 6-42цс11). Загальна сума заборгованості [PERSON] перед [PERSON], відповідно до рішення Київського районного суду міста Харкова від 07 жовтня 2010 року становить - 390 000.00 грн. Вищезазначене рішення суду набрало законної сили 23 листопада 2010 року. За таких обставин, позивач вірно встановив дату початку нарахування трьох процентів річних та інфляційних збитків, а саме: 23 листопада 2010 року. Тому період, за який нараховуються три проценти річних та інфляційні збитки починається з 23 листопада 2010 року і закінчується 18 листопада 2015 року, тобто датою направлення даної позовної заяви до Куп'янського міськрайонного суду. У 2010 році 3% річних нараховуються за період з 23 листопада 2010 року до 31 грудня 2010 року (39 днів) і складають: 390000 грн. (сума боргу) * 3% (три проценти річних) / 365 (кількість днів у 2010 році) * 39 днів (кількість днів прострочення) = 1 250,14 грн. У 2011 році 3% річних нараховуються за період з 01 січня 2011 року до 31 грудня 2011 року (365 днів) і складають: 390000 грн. (сума боргу) * 3% (три проценти річних) / 365 (кількість днів у 2011 році) * 365 днів (кількість днів прострочення) = 11 700,00 грн. У 2012 році 3% річних нараховуються за період з 01 січня 2012 року до 31 грудня 2012 року (365 днів) і складають: 390000 грн. (сума боргу) * 3% (три проценти річних) / 365 (кількість днів у 2011 році) * 365 днів (кількість днів прострочення) = 11 700,00 грн. У 2013 році 3% річних нараховуються за період з 01 січня 2013 року до 31 грудня 2013 року (365 днів) і складають: 390000 грн. (сума боргу) * 3% (три проценти річних) / 365 (кількість днів у 2011 році) * 365 днів (кількість днів прострочення) = 11 700,00 грн. У 2014 році 3% річних нараховуються за період з 01 січня 2014 року до 31 грудня 2014 року (365 днів) і складають: 390000 грн. (сума боргу) * 3% (три проценти річних) / 365 (кількість днів у 2011 році) * 365 днів (кількість днів прострочення) = 11 700,00 грн. У 2015 році 3% річних нараховуються за період з 01 січня 2015 року до 18 листопада 2015 року (322 дні) і складають: 390000 грн. (сума боргу) * 3% (три проценти річних) / 365 (кількість днів у 2011 році) * 322 дні (кількість днів прострочення) = 10321,64 грн. Загальна сума 3% річних за період з 23 листопада 2010 року до 18 листопада 2015 року складає 1250,14 грн. + 11700 грн. + 11700 грн. + 11700 грн. + 11700 грн. + 10321,64 грн. = 58371,78 грн. Згідно розрахунку, який надав позивач, сума заборгованості 3% річних складає 58373,66 грн., більше ніж пораховано судом, у звязку з чим суд вважає за необхідне в цій частині позову, позов задовольнити частково у сумі 58371,78 грн. Сукупний індекс інфляції за період з 23 листопада 2010 року по 18 листопада 2015 року становить: 100.8% (індекс інфляції за грудень 2010 року) * 104,6% (сукупний індекс інфляції за 2011 рік) * 99.8% (сукупний індекс інфляції за 2012 рік) * 100,5% (сукупний індекс інфляції за 2013 рік) * 124,9% (сукупний індекс інфляції за 2014 рік) * 139.5 % (сукупний індекс інфляції за період з січня до листопада 2015 року) = 184,2% (а.с. 9-10). На підставі даного розрахунку інфляційні збитки відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України обчислюються таким чином: 390000 грн. (сума заборгованості за рішенням суду) * 184,2% (сукупний індекс інфляції за період з 23 листопада по 18 листопада 2015 року) - 390000 грн. (сума заборгованості за рішенням суду) = 328380 грн. За підсумками розрахунку загальна сума боргу за прострочення виконання грошового зобовязання відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України становить 328380 грн. (інфляційні збитки) + 58371,78 грн. (3% річних) = 386751,78 грн. В силу ст.\~60,\~59 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто належним виконанням зобовязання з боку відповідача є повернення боргу в строки, у розмірі та в валюті, визначеними договором. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Разом з тим до позовних вимог щодо застосування відповідальності, передбаченої ст.\~625 ЦК, встановлений загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст.\~257 ЦК), який може бути збільшений за домовленістю сторін (ст.\~259 ЦК). Однак частиною третьою статті 267\~ЦК України\~передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом. В нашому випадку жодною із сторін не було заявлено про застосування строків позовної давності. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що доводи позивача викладені в позовній заяві знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Однак, під час проведення розрахунку трьох відсотків річних позивач на думку суду допустив помилку та нарахував на 1,88 грн. більше ніж потрібно, тому суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] частково у розмірі 386753,66 грн. В силу ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судові витрати по справі підтверджуються оригіналом квитанції по сплаті судового збору. Тому суд стягує з [PERSON] судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог, що становить 3867,51 грн. Тобто, позивачем при зверненні до суду було сплачено один відсоток від ціни позову, що становило 3867,53 грн., то при задоволенні судом позовних вимог меншої від ціни позову можна пропорційно вирахувати один відсоток від задоволеної суми у розмірі 386751,78 грн., що становить 3867,51 грн. На підставі ст. 15, 30, 59-60, 62,\~85, 110,\~212,\~213,\~\~215,\~\~218, 224-226 ЦПК України, ст.\~510, 545,\~1046,\~1047,\~1049 ЦК України, суд,\~-

Outcome: partial