Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Головного Управління Національної поліції у Тернопільській області про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що 07 лютого 2016 року він зателефонував на «гарячу лінію 102» та повідомив про вчинення працівниками ПАТ «Ідея банк» відносно нього шахрайських дій, шантажу та психологічного знущання. 08.02.2016 року він повторно, два чи три рази, телефонував на «гарячу лінію 102» та намагався повідомити додаткову інформацію щодо його попереднього звернення із прямими доказами необхідності проведення досудового розслідування. Однак, його звернення було проігноровано відповідачем, що свідчить про нехтування поліцією їх прямими функціональними обовязками щодо захисту інтересів громадян. Вважає, що відповідач своєю бездіяльністю завдав йому моральної шкоди, яка виразилась у погіршенні його стану здоровя, через що він перебував на стаціонарному лікуванні в 11-му відділенні Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні. з діагнозом: емоційно-нестійкий розлад особистості, імпульсивний тип. Просить стягнути із відповідача у його користь 60\~000 гривень заподіяної моральної шкоди. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить суд їх задовольнити. Представник Головного Управління Національної поліції у Тернопільській області повторно в судове засідання не зявився, з невідомої суду на те причини, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином. Відповідно до ч.3 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив Як вбачається із висновку інспектора ТВП лейтенанта поліції [PERSON] «Про результати розгляду звернення гр. [PERSON]М.» від 05.02.2016 року, 05.02.2016 року у Тернопільський ВП ГУ Національної поліції Тернопільській області надійшло повідомлення від гр. [PERSON], про те, що останній просить допомоги. Зазначене повідомлення прийнято і зареєстровано у Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події (ЖЄО) Тернопільського відділу поліції ГУ Національної поліпі Тернопільській області № 2683 від 05.02.2016 року. В ході опитування, зі слів гр. [PERSON] стало відомо, що 04.02.2016 року до нього зателефонували представники «Ідея банк» із м. Луцьк. Під час дзвінка замість гудків лунала музика, яка викликала неприємні емоції в останнього. Як повідомив гр. [PERSON], минулого року останні уже телефонували до нього, і в ході телефонної бесіди повідомляли, про невідомий для нього борг, а коли цього року [PERSON]М помітив, що знову телефонують та присилають смс-повідомлення із незнайомого номера», він вирішив звернутися на лінію «102», оскільки неприємні мелодії, телефонування і смс-повідомлення негативно впливають на психоемоційний стан останнього. Як вбачається із довідки №03-6/1795 від 12.05.2016 року, виданої Тернопільською обласною комунальною клінічною психоневрологічною лікарнею, [PERSON], [INFO], у 2016 році перебував на стаціонарному лікуванні в 11-му відділенні Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні: із 12.01.2016 року по 12.02.2016 року та із 07.04.2016 року по 28.04.2016 року з діагнозом - емоційно-нестійкий розлад особистості, імпульсивний тип. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено поняття моральної шкоди, під якою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно пункту 3 Постанови зазначено, що відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктом 9 зазначеної Постанови передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь зниження престижу, ділової репутації. Пунктом 11 зазначеної постанови передбачено, що критична оцінка певних фактів і недоліків, думки та судження, не можуть бути підставою для задоволення вимог про відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно із ст.10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд вважає, що позивачем [PERSON] не доведено заподіяння йому моральної шкоди діями відповідача, оскільки ним не представлено суду доказів, які б свідчили, про заподіяння останньому моральної шкоди, а також, які б підтверджували його моральні страждання. Крім цього, суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували неправомірність дій відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed