Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення 1 252 010,51 грн. заборгованості за договором позики (розпискою), стягнення витрат повязаних з наданням правової допомоги, мотивуючи тим, що згідно договору позики(розписки) від 298.04.2013 року відповідач позичив в позивача грошові кошти в розмірі 30 000 дол.США строком до 15.04.2014 року. Однак, відповідач у визначений в розписці термін кошти так і не повернув, а тому просив стягнути суму заборгованості, 3 % річних від простроченої суми боргу, відстоки за користування коштами та витрати за надання правової допомоги. Позивач, представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позовній заяві, просили задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечили. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 46-48, 58-61). З урахуванням думки позивача, представника позивача та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов договору позики(розписки), внаслідок чого [PERSON] позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за договором позики з [PERSON] Статтею 1046 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Судом встановлено, що 29.04.2013 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики(розписка). Відповідно до вказаного договору позики(розписки) відповідач отримав у позивача грошові кошти в розмірі 30 000 дол. США грн. строком до 15.04.2014 року (а.с. 51). Проте, відповідач по даний час свої зобовязання згідно договору позики не виконав. Зазначена обставина нічим не спростована. За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, в даному випадку розписки позичальника. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу дії ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 625 Цивільного Кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1 цієї статті боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 статті 625 ЦК України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Позивачем проведено розрахунок заборгованості [PERSON] за договором позики(розписки) від 29.04.2013 року станом на 07.04.2017 року (100 дол. США 2710,0326 грн.), відповідно до якого за відповідачем наявна заборгованість в розмірі: 30 000 х 27,100326 = 813 009,78 грн. - основний борг; 72 703,11 грн. - три відсотки річних від простроченої суми за період з 15.04.2014 року по 07.04.2017 року; 366 297,62 грн. - відстки за договором позики за період з 15.04.2014 року по 07.04.2017 року (а.с.9-25). Будь-яких доказів, які б спростовували наведену позивачем суму заборгованості за вказаним договором позики(розпискою) та доводи позивача суду не представлено. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат повязаних з наданням правової допомоги, то вона до задоволення не підлягає, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Однак, ні позивачем, ні його представником не надано суду жодних доказів щодо розміру витрат на правову допомогу, а тому, в цій частині позовних вимог слід відмовити. На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позовні вимоги підлягають до задоволення на загальну суму 1 252 010, 51 грн., а тому з відповідача слід стягнути в дохід держави 8 000,00 грн. судового збору. (згідно п. п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» із змінами та доповненнями розмір судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (8 000,00 грн.)). На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 526, 527, 625, 1046, 1048, 1049 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 79, 88 ЦПК України,

Outcome: approved