Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом до ФГ «Агро-Троя» про розірвання договору оренди землі та скасування запису у Державному реєстрі земель та просить: - розірвати договір оренди землі від 12.04.2011, укладений між [PERSON] та ФГ «Агро-Троя» щодо земельної ділянки загальною площею 5,2854 га, кадастровий номер 2322185700:02:001:0120, яка знаходиться території Мар`ївської сільської ради Запорізького району Запорізької області; - скасувати у Державному реєстрі земель запис щодо оренди земельної ділянки № 232210004001807 від 17.05.2011; - стягнути із ФГ «Агро-Троя» на користь [PERSON] понесені судові витрати. Позов обґрунтовує тим, що 12.04.2011 між [PERSON] та Фермерським господарством «Агро-Троя» був укладений договір оренди землі. [INFO] [PERSON] померла. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.06.2019 спадкоємцем майна померлої [PERSON] став її син - [PERSON] . Відповідач не виконує своїх зобов`язань згідно до умов договору, а саме не сплачує орендну плату та не використовує земельну ділянку за цільовим призначенням (взагалі не використовує земельну ділянку). У разі розірвання договору оренди, відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» запис про його державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно підлягає скасуванню. У поясненнях від 17.06.2021, які де-факто є відзивом на позов, ФГ «Агро-Троя» зазначило, що у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити у повному обсязі з огляду на наступне. 12.04.2011 між ФГ «Агро-Троя» та [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 2322185700:02:001:0120, площею 5,2854 га. Договір оренди земельної ділянки укладено на двадцять років з моменту державної реєстрації. З моменту державної реєстрації земельна ділянка, як об`єкт оренди, використовується ФГ «Агро-Троя». [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті власником спірної земельної ділянки є її син - [PERSON] 20.07.2019 у зв`язку з небажанням вносити зміни до договору оренди земельної ділянки від 12.04.2011 щодо заміни сторони у договорі у зв`язку зі смертю власника земельної ділянки, [PERSON] надіслав листа до ФГ «Агро-Троя» у якому зазначив про своє небажання укладати договір оренди між ним та ФГ «Агро-Троя». У свою чергу ФГ «Агро-Троя», дотримуючись чинного законодавства, ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», 14.08.2019 направило відповідь на лист [PERSON] з відмовою у задоволенні вимог останнього, посилаючись на їх неправомірність. Фактично з того моменту, коли [PERSON] став власником земельної ділянки, а, відповідно, й орендодавцем за договором оренди земельної ділянки від 12.04.2011, орендарем неодноразово здійснювалися намагання сплатити [PERSON] орендну плату за відповідні періоди у розмірі та у строки, які зазначені в договорі оренди землі від 12.04.2011, шляхом направлення рекомендованими листами на адресу місця реєстрації [PERSON] запрошень-повідомлень з пропозицією отримання [PERSON] орендної плати, із зазначенням місця та способу отримання орендної плати. Позивачем жодного рекомендованого листа від ФГ «Агро-Троя» отримано не було, за отриманням орендної плати до орендаря він з невідомих причин не звертався. Небажання [PERSON] отримувати орендну плату не є фактом невиконання орендарем своїх зобов`язань за договором оренди земельної ділянки від 12.04.2011 та підставою для дострокового розірвання договору оренди. У 2019-2020 роках за орендовану земельну ділянку ФГ «Агро-Троя» було сплачено до місцевого бюджету Біленьківської ОТГ єдиний внесок у сумі 1761,21 грн. за кожен рік. Земельна ділянка, яка перебуває в оренді у ФГ «Агро-Троя», оброблена, засіяна в повному обсязі сільгоспкультурою, а саме пшеницею, цільове призначення земельної ділянки не змінювалося. Це підтверджується даними геолокаційної зйомки та актом земельної комісії Біленьківської сільської ради від 06.05.2021. Таким чином, відсутні законні підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки від 12.04.2011, укладеного між ФГ «Агро-Троя» та [PERSON] . Представник позивача, адвокат Вишняков Д.О., у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні тим, що у ньому викладені. Зазначив, що позивач мав отримати орендну плату за 2018-2020 роки, але не отримав. Достовірно їм не відомо хто обробляє земельну ділянку. На час звернення до суду земельна ділянка кимось оброблялась. Надалі представник позивача зазначив, що земельну ділянку обробляє [PERSON] . З ним [PERSON] укладено інший договір оренди. Наскільки йому відомо були зустрічі з приводу отримання орендної плати. Позивач не отримував від відповідача листів щодо необхідності отримання орендної плати. До 20.07.2019 звернень до відповідача з приводу того, що [PERSON] є спадкоємцем не було. Допитаний у судовому засіданні як свідок в порядку, передбаченому ст. 92 ЦПК України, позивач [PERSON] зазначив, що було дві земельні ділянки. Після смерті його матері одна відійшла йому, а інша - його брату. У 2018 році він отримував орендну плату. У 2019 році директор ФГ «Агро-Троя» сказав, що заплатить гроші, коли він розірве договір оренди із Плечуном. Вважає, що зараз його земельну ділянку фактично обробляє ПП «Агрофірма Росія». До контори ФГ «Агро-Троя» його не запрошували, щоб отримати орендну плату. Він дійсно 19.07.2019 уклав договір оренди землі з [PERSON] . Той платив йому орендну плату. У червні він звертався до ФГ «Агро-Троя» з метою розірвання договору оренди. Він не отримував орендну плату від ФГ «Агро-Троя» тому що уклав договір з [PERSON] . Востаннє отримував орендну плату одразу за два паї матері у 2018 році, матір ще була жива. За 2018-2020 він не отримував орендної плати. Вважає, що не має права на отримання орендної плати від ФГ «Агро-Троя». Якщо б йому ФГ «Агро-Троя» запропонувало отримати орендну плату за 2018-2020 роки, то він би її не прийняв, оскільки уклав договір з [PERSON] . Відповідач йому нічого не винен. За 2018-2020 він отримав орендну плату від [PERSON] . Перед тим як укласти договір з [PERSON] , вони просили ФГ «Агро-Троя» не засівати його земельну ділянку. Межі земельної ділянки він не знає, крім поля нічого не знає. У 2019 році хто засівав його земельну ділянку він не бачив. Зі слів [PERSON] знає, що у 2020 році засівав земельну ділянку [PERSON] . [PERSON] йому сказав, що його земельну ділянку обробляє «Агрофірма Росія». Вони мабуть домовлялись про це. З 2018 року листи від ФГ «Агро-Троя» він не отримував. У лютому 2021 року також не отримував листа. Претензій до ФГ «Агро-Троя» з приводу використання земельної ділянки він не має. Доводи позову - це його припущення. Вважає, що зараз у ФГ «Агро-Троя» немає невиконаних зобов`язань перед ним. Зазвичай отриманням орендної плати займався він. Підпис у видатковому касовому ордері його. Це сума за дві земельні ділянки. Гроші вони поділили з братом, трохи поділились з матір`ю. Такий розподіл був з нею узгоджений. Надалі, у судових дебатах позивач [PERSON] зазначив, що під час допиту його як свідка він виходив із звичайного розуміння життєвої ситуації. Вважає, що ФГ «Агро-Троя» має перед ним заборгованість. Після судових дебатів, на підставі ст. 243 ЦПК України, суд постановив ухвалу про повернення до з`ясування обставин у справі. Після повернення до з`ясування обставин у справі позивач [PERSON] відмовився відповідати на питання суду в порядку, передбаченому ст. 92 ЦПК України. Надаючи відповіді на питання суду [PERSON] зазначив, що питання, які задавав йому суд були зрозумілими, на всі питання він відповідав правдиво. Вважає, що ФГ «Агро-Троя» винні йому кошти за 2019, 2020 та 2021 роки за орендовану земельну ділянку. Зараз він кошти прийняв би від ФГ «Агро-Троя» та повернув би [PERSON] . У судове засідання з`явився представник відповідача, адвокат Гончаренко П.П., який заперечував проти задоволення позову у повному обсязі з підстав, зазначених у письмових поясненнях від 17.06.2021. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] зазначив, що він не працевлаштований, не є фізичною особою-підприємцем, допомагає сину. Є два брати [PERSON] та [PERSON] . Після смерті матері між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки. Вони вже два роки її обробляють. Зі слів позивача знає, що [PERSON] та [PERSON] приїжджали до ФГ «Агро-Троя», щоб отримати орендну плату. [PERSON] відділи орендну плату, а [PERSON] ні. Надалі свідок уточнив, що до його сина, [PERSON] , приїхали і попросили поміняти паї, щоб не заважати один одному. Його син обробляє земельну ділянку, яку його сину дали замість земельного паю [PERSON] . Обмін паями ніяк не оформлювався. Землю [PERSON] фактично зараз обробляє Фермерське господарство «Росія». Договір оренди між [PERSON] та [PERSON] укладався два роки тому. Земельну ділянку [PERSON] вони не обробляли та не засівали. Як тільки вони почали її обробляти, то їм запропонували обміняти паї, на що вони погодились. Належна [PERSON] земельна ділянка з часу укладення договору оренди обробляється, її обробляє КСП «Росія». Він бачив як працювали трактори, комбайни. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] зазначив, що є приватним підприємцем. З [PERSON] він знайомий. Знає, що у [PERSON] є земельна ділянка, приблизно знає де вона знаходиться. Дану ділянку обробляє ФГ «Агрофірма Росія». За місцем проживання він мешкає сезонно. У зимовий період проживає у місті Запоріжжі. Він надає послуги з обробки землі, має комбайн, трактор, інвентар. У ФГ «Агрофірма Росія» багато землі, яку саме землю вони обробляють він не знає. Землі ФГ «Агрофірма Росія» та ФГ «Агро-Троя» він не обробляє. Поле знаходиться поруч з механізованим загоном № 2, у ньому знаходиться земельна ділянка [PERSON] . На місцевості показати може. Який розмір земельної ділянки [PERSON] не знає. На цій земельній ділянці ніколи не був. Йому відомо, що вона засівається та коситься цілим масивом і це робить ФГ «Агрофірма Росія». Знає це, оскільки такі комбайни є лише у цього фермерського господарства. Чому цю земельну ділянку обробляє ФГ «Агрофірма Росія» не знає. Її після переоформлення намагався обробляти [PERSON] . Вислухавши доводи позивача та його представника, доводи представника відповідача, допитавши свідків та дослідивши наявні у справі письмові докази, суд приходить до наступних висновків. 12.04.2011 між [PERSON] та ФГ «Агро-Троя» укладено договір оренди землі. Предметом договору є земельна ділянка загальною площею 5,2854 га з кадастровим номером 2322185700:02:001:0120. Вказаний договір зареєстрований у Відділі Держкомзему у Запорізькому районі Запорізької області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис № 232210004001807 від 17.05.2012. Пунктом 8 договору оренди землі від 12.04.2011 визначено, що договір укладено на 20 років з моменту державної реєстрації. Згідно п. 9 договору оренди землі від 12.04.2011 орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі - 3 % від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки у рік або у натуральному вигляді - 2000 кг зернових культур, 200 кг насіння соняшнику. Згода на отримання орендної плати в натуральному виразі підтверджується підписом орендодавця у відомостях на отримання продукції орендаря. За змістом п. 11 договору оренди землі від 12.04.2011 орендна плата вноситься не пізніше 25 грудня кожного відповідного року. Пунктом 16 договору оренди землі від 12.04.2011 визначено цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Земельна ділянка з кадастровим номером 2322185700:02:001:0120 належала [PERSON] на підставі державного акту серії ЯЕ № 278424 від 24.03.2008. Як видно із свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.06.2019, виданого державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори Кравцовою Л.М., [PERSON] успадкував земельну ділянку з кадастровим номером 2322185700:02:001:0120 після [PERSON] , яка померла [INFO] . Заявою від 20.07.2019 [PERSON] повідомив ФГ «Агро-Троя», що він є спадкоємцем земельної ділянки з кадастровим номером 2322185700:02:001:0120. Договір оренди із відповідачем укладати не бажає, земельну ділянку просить не засівати. Листом № 41 від 14.08.2019 ФГ «Агро-Троя» повідомило [PERSON] про те, що договір оренди земельної ділянки із [PERSON] укладений до 17.05.2032 та є чинним. Згідно довідки № 18 від 06.05.2021, виданої ФГ «Агро-Троя», у 2019 та 2020 роках за земельну ділянку з кадастровим номером 2322185700:02:001:0120 ФГ «Агро-Троя» було сплачено до місцевого бюджету Біленьківської ОТГ єдиний податок по 1761,21 грн. За оренду земельної ділянки у 2019 році [PERSON] нарахована орендна плата у розмірі 13043,48 грн. Податок на доходи фізичних осіб, утриманий із орендної плати в сумі 2347,83 грн., було перераховано до місцевого бюджету Біленьківської ОТГ. Військовий збір, утриманий із орендної плати в сумі 195,65 грн., був перерахований до державного бюджету Запорізького району. Аналогічні відомості щодо обов`язкових платежів містить довідка № 18 від 06.05.2021 щодо 2020 року. Як видно з видаткового касового ордеру від 04.08.2018, [PERSON] отримав за [PERSON] орендну плату за 2018 рік у розмірі 24000,00 грн. Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 02.03.2021 задоволено позов ФГ «Агро-Троя» до [PERSON] , фізичної особи-підприємця [PERSON] про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки. Суд першої інстанції розпорядився: - визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 19.07.2019, укладений між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] , щодо передачі в оренду земельної ділянки загальною площею 5,2854 га, кадастровий номер 2322185700:02:001:0120, яка знаходиться на території Мар`ївської сільської ради Запорізького району Запорізької області; - скасувати рішення про державну реєстрацію права оренди вищевказаної земельної ділянки. Постановою Запорізького апеляційного суду від 15.09.2021 рішення суду першої інстанції залишено без змін. Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно зі ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18) зазначено, що враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення ч. 2 ст. 651 ЦК України. Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2019 у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тлумачення п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України, ч. 2 ст. 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначеному договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо). Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23.01.2019 у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) зазначив, що у ст. 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Невиконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; розірванні договору в судовому порядку; відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; припинення зобов`язання на підставах, що містяться у главі 50 ЦК України; недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду). Судом встановлено, що укладеним між сторонами договором оренди не встановлено місце і порядок сплати орендної плати. У 2018 році позивач за матір отримував оренду плату шляхом вручення орендної плати готівкою під розпис у відомості, з цього часу її не отримував, місце проживання не змінював. Орендна плата за 2019-2020 роки позивачу не виплачувалась. Під час розгляду справи відповідачем не доведено належними та допустимими доказами вчинення дій по належному виконанню обумовленого договором обов`язку щодо сплати до 25 грудня кожного відповідного року орендної плати [PERSON] у 2019 та у 2020 роках. Матеріали справи не містять належних доказів того, що ФГ «Агро-Троя» запропонувало, а [PERSON] відмовився приймати орендну плату за 2019 та 2020 роки. Винної поведінки орендодавця у неотриманні орендної плати за вказані роки не встановлено. Наявне у справі запрошення-повідомлення № 42 від 14.08.2019 належним доказом вчинення ФГ «Агро-Троя» дій по належному виконанню обумовленого договором обов`язку щодо сплати орендної плати не є. По-перше, матеріали справи не містять підтвердження того, що даний документ був направлений позивачу засобами поштового зв`язку чи вручений особисто. По-друге, зміст самого запрошення-повідомлення вказує на те, що він був складений не у 2019 році, а пізніше. Так, виходячи із назви даного документа [PERSON] запрошується на отримання орендної плати за 2019 та 2020 роки, а виходячи із змісту - лише за 2019 рік. При цьому, за змістом запрошення-повідомлення [PERSON] повторно запрошується для отримання орендної плати. Документального підтвердження, що [PERSON] й раніше запрошувався ФГ «Агро-Троя» матеріали справи не містять. Звертає на себе увагу й те, що лист ФГ «Агро-Троя» № 41 від 14.08.2019 та лист № 42 від 14.08.2019 виготовлені хоча і в один день, проте на різних бланках. Так, на бланку, який був використаний для запрошення-повідомлення, зазначений міжнародний номер банківського рахунку (IBAN), який на той час лише запроваджувався, а на листі № 41 від 14.08.2019 формат рахунку є іншим. Згідно зі ст.ст. 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним із визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У 2019 та 2020 роках ФГ «Агро-Троя» не виконувало істотної умови укладеного між сторонами договору оренди та систематично не сплачувало орендодавцю передбачену договором суму орендної плати, а обставин навмисного ухилення позивача від отримання орендної плати, створення ним перешкод орендарю на виконання відповідного обов`язку, вчинення останнім усіх залежних від нього дій, направлених на виконання цього зобов`язання у цій справі не встановлено і такі доводи є недоведеними. ФГ «Агро-Троя» мало можливість виконати свій обов`язок шляхом внесення належних грошей у депозит нотаріуса або здійснити поштовий переказ, але не зробило цього. Факт направлення 05.02.2021 ФГ «Агро-Троя» на адресу [PERSON] запрошення-повідомлення суттєвого значення не має, оскільки цей факт мав місце вже після 25.12.2020, тобто граничного строку, коли відповідач мав сплатити орендну плату за 2020 рік. Суд не може не врахувати, що ані у заявах по суті справи, ані у поясненнях у судовому засідання представник ФГ «Агро-Троя» не посилався на те, що визнаний недійсним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 02.03.2021 договір оренди, укладений між [PERSON] та [PERSON] унеможливив право користування ФГ «Агро-Троя» орендованою земельною ділянкою і це якось пов`язувалось відповідачем із необхідністю виплати позивачу орендної плати. Більше того, за твердженням представника відповідача саме ФГ «Агро-Троя» користувалось належною [PERSON] земельною ділянкою у 2019 та 2020 роках, а відтак, на переконання суду, мало сплачувати орендну плату. Первинні посилання [PERSON] у судовому засіданні на те, що він не прийняв би від відповідача орендну плату за 2019-2020 роки, оскільки отримав орендну плату від [PERSON] , суттєвого значення не мають, адже до висловлення цієї позиції у судовому засіданні у жовтні 2021 році, вона не могла бути підставою для невиплати [PERSON] орендної плати за 2019-2020 роки, оскільки не була та не могла бути відома відповідачу. За таких обставин наявні підстави для розірвання договору оренди землі згідно вимог пункту «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України, ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі». На факту користування земельною ділянкою ФГ «Агро-Троя» до матеріалів справи надано Акт про здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель на території Біленьківської сільської ради за межами населеного пункту с. Мар`ївка (землі сільськогосподарського призначення) від 06.05.2021. За змістом даного акту за підсумком виїзного обстеження встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 2322185700:02:001:0120 використовується за цільовим призначенням, не є відокремлена, входить до єдиного земельного масиву. Факту використання земельної ділянки не за цільовим призначенням не встановлено. Як зазначив у судовому засіданні позивач, доводи позову щодо невикористання земельної ділянки за цільовим призначенням є його припущенням. Допитані у судовому засіданні свідки також де-факто лише припускали, що належну [PERSON] земельну ділянку обробляє не відповідач. Даючи оцінку показанням свідків, суд не може не врахувати, що згідно довідки № 05/10-1 від 05.10.2021, виданої Приватним підприємством «Агрофірма «Росія», у користуванні ПП «Агрофірма «Росія» не знаходиться земельна ділянка із кадастровим номером 2322185700:02:001:0120. ПП «Агрофірма «Росія» не обробляє та ніколи не обробляло дану земельну ділянку. Суд враховує, що матеріали справи не містять доказів, які б вказували на те, що відповідач не використовує земельну ділянку за цільовим призначенням, а тому відсутні підстави для розірвання договору з цієї підстави. Щодо вимоги про скасування запису щодо оренди земельної ділянки у Державному реєстрі земель суд виходить з наступного. Як зазначено у позові, у разі розірвання договору оренди, відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» запис про його державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно підлягає скасуванню. Позов не містить жодних сутнісних доводів чи нормативно-правового обґрунтування необхідності скасування запису щодо оренди земельної ділянки у Державному реєстрі земель. Самостійно відшуковувати підстави позову в цій частині суд змоги не має, оскільки це буде порушувати принцип змагальності сторін, закріплений у ст. 12 ЦПК України. Крім того, згідно ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Згідно зі ст. 202 ЗК України державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель. Державний реєстр земель складається з двох частин: а) книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок (далі - Книга записів); б) Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку. На час укладення позивачем договору оренди, його державна реєстрація була пов`язана із датою внесення запису до відповідного розділу Книги записів. Порядок державної реєстрації договору оренди земельної ділянки регулювався постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 № 1021 «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі» (далі - Порядок). Записи до розділів Книги записів вносилися при видачі документа, що посвідчує право на земельну ділянку, яким, зокрема, був договір оренди землі (пункт 10 Порядку). Дата внесення запису до розділу Книги записів була датою державної реєстрації документа, що посвідчує право на земельну ділянку (пункт 11 Порядку). Згідно з пунктом 16-2 Порядку підставою для державної реєстрації договору оренди була заява власника або набувача права, подана до відповідного територіального органу Держземагентства разом з іншими, визначеними цим пунктом, документами. Отже, на час укладення спірного договору оренди його державна реєстрація була пов`язана із датою внесення запису до відповідного розділу Книги записів. Реєстраційний напис на договорі оренди земельної ділянки був похідним від запису у Книзі записів. Державний реєстратор не був наділений правом проставити такий напис, допоки не зробив відповідний запис у Книзі записів за певним номером. З 01.01.2013 докорінно змінено порядок державної реєстрації. Згідно п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яка діє наразі, державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Системний аналіз наведеного законодавчого регулювання вказує на те, що на теперішній час для позивача наявність запису у Державному реєстрі земель щодо оренди земельної ділянки не є перешкодою для реалізації його права власності. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial