Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на наступне. [PERSON] є власником жилого будинку з надвірними побудовами, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування жилого будинку з надвірними побудовами, виданого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Малаховим С.О. № 2272 від 28.03.2001 року. В спірному жилому будинку зареєстрований відповідач, [PERSON], який з 20 листопада 2010 року не проживає в ньому без поважних причин. У зв'язку із викладеним позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим будинком [ADDRESS] В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв'язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб В судовому засіданні було встановлено, що жилий будинок з надвірними побудовами № 1 по вулиці Молодіжна селища міського типу Борівське міста Сєвєродонецька Луганської області належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується копією договору купівлі-продажу жилого будинку з надвірними побудовами, виданого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Малаховим С.О. № 2272 від 28.03.2001 року. Згідно із довідкою, виданого Борівською селищною радою міста Сєвєродонецька від 09.10.2017 року, відповідач [PERSON] не проживає за місцем реєстрації в жилому будинку, яке розташоване за адресою: [ADDRESS], з 20 листопада 2010 року. Таким чином, враховуючи, що відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає з 20 листопада 2010 року без поважних причин, тобто більше одного року, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги позивача стосовно визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим будинком за адресою: [ADDRESS], є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією від 21.11.2017 року про сплату судового збору у сумі 640 грн. 00 коп. Враховуючи викладене та з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved