Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Луганського обласного бюро судово-медичної експертизи, начальника Луганського обласного бюро судово-медичної експертизи [PERSON], про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в якому із урахуванням уточнених позовних вимог просив про наступне: - визнати незаконним наказ № 103-ос (розпорядження) про припинення трудового договору від 31.12.2016 року; - поновити його на посаді судово-медичного експерта відділу комісійних експертиз; - стягнути з Луганського обласного бюро судово-медичної експертизи на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позову позивач вказав, що 01.12.2014 року його було призначено на посаду заступника начальника Луганського обласного бюро судово-медичної експертизи з експертної роботи. Також наказом № 61-ос від 30.06.2016 року позивачу було надано безстроково внутрішнє сумісництво на 0,5 ставки у відділі комісійних експертиз. Позивач дізнався про те, що його було звільнено з посади внутрішнього сумісника судово-медичного експерта комісійного відділу. Вказане звільнення з посади судово-медичного експерта відділу комісійних експертиз позивач вважає незаконним та безпідставним, бо відповідачем з наказом про звільнення позивача не було ознайомлено, копія йому не надавалась. Причини звільнення, наведені в наказі № 103-03 п. 2 ст. 36 КЗпП України не відповідають дійсним обставинам справи. Згода профспілки на його звільнення відсутня. У звязку з викладеним, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав викладених у позові. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у запереченнях проти позову та просив відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на наступне. Позивач згідно № 3-ос від 04.01.2016 року був прийнятий на 0,5 ставки внутрішнім сумісником в якості судово-медичного експерта відділу потерпілих, звинувачених та інших осіб ЛОБ СМЕ строком по 31.12.2016 року. З 01.07.2016 року згідно з письмовою заявою про переведення [PERSON] в якості внутрішнього сумісника у відділ комісійних експертиз ЛОБ СМЕ, його було переведено без припинення дії строкового трудового договору в межах своєї спеціальності, кваліфікації та посади. [PERSON] був звільнений з посади за сумісництвом судово-медичного експерта відділу комісійних експертиз ЛОБ СМЕ згідно наказу № 103-ос від 31.12.2016 року. Усі внутрішні сумісники які працювали у відділі, були звільнені 31.12.2016 року тому що закінчився строк дії трудового договору за сумісництвом. Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно наказу № 3-ос від 04.01.2016 року «Про надання сумісництва на 2016 рік» [PERSON], заступнику начальника ЛОБ СМЕ, надано внутрішнє сумісництво на 0,5 ставки посадового окладу лікаря судово-медичного експерта у відділі судово-медичної експертизи потерпілих, звинувачуваних та інших осіб з 04 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року включно. Наказом № 61-ос від 30.06.2016 року «Про переведення [PERSON]В.» [PERSON] переведено за внутрішнім сумісництвом з 0,5 ставки лікаря судово-медичного експерта відділу судово-медичної експертизи потерпілих, звинувачених та інших осіб на 0,5 ставки за внутрішнім сумісництвом лікаря судово-медичного експерта відділу комісійних судово-медичних експертиз Луганського обласного бюро судово-медичної експертизи з 01 липня 2016 року. Згідно наказу № 103-ос від 31.12.2016 року [PERSON] звільнено з відділу комісійних судово-медичних експертиз 0,5 ставки лікаря судово-медичного експерта (за внутрішнім сумісництвом) з причини закінчення строку дії трудового договору (ст. 36 п. 2 КЗпП України). Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог суд враховує наступні норми Закону. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 23 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) трудовий договір може бути укладеним на визначений строк, встановлений за погодженням сторін. Згідно із ч. 1 ст. 32 переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення. Із змісту статей 43-1, 102-1 КЗпП України вбачається, що крім своєї основної роботи, працівник може виконувати іншу роботу на умовах трудового договору (сумісництво). На умовах сумісництва працівники можуть працювати на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина у вільний від основної роботи час. На підставі досліджених письмових доказів та на підставі пояснень сторін судом встановлено, що [PERSON] було надано внутрішнє сумісництво на 0,5 ставки посадового окладу лікаря судово-медичного експерта у відділі судово-медичної експертизи потерпілих, звинувачуваних та інших осіб з 04 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року включно, а наказом № 61-ос від 30.06.2016 року [PERSON] переведено за внутрішнім сумісництвом з 0,5 ставки лікаря судово-медичного експерта відділу судово-медичної експертизи потерпілих, звинувачених та інших осіб на 0,5 ставки за внутрішнім сумісництвом лікаря судово-медичного експерта відділу комісійних судово-медичних експертиз Луганського обласного бюро судово-медичної експертизи з 01 липня 2016 року. Вказані обставини не заперечувалися сторонами. Спірним у цій справі є питання законності звільнення позивача з сумісницької посади 31 грудня 2016 року з причини закінчення строку дії трудового договору (ст. 36 п. 2 КЗпП України). На думку суду, факт переведення позивача в одній установі за внутрішнім сумісництвом з 0,5 ставки лікаря судово-медичного експерта відділу судово-медичної експертизи потерпілих, звинувачених та інших осіб на 0,5 ставки за внутрішнім сумісництвом лікаря судово-медичного експерта відділу комісійних судово-медичних експертиз Луганського обласного бюро судово-медичної експертизи не породжує зміни строку дії трудового договору, укладеного між сторонами для роботи позивача за сумісництвом. Вказаний висновок суду обґрунтовується тим, що підстави припинення або розірвання трудового договору визначені статтями 36 41, 43-1, 45 КЗпП України. Серед них немає такої підстави для припинення трудового договору, як переведення працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві згідно із частиною першою статті 32 КЗпП. Навпаки, в п. 5 ч. 1 ст. 36 КЗпП законодавець визначив підставою для припинення трудового договору лише переведення працівника на інше підприємство, в установу, організацію. Таким чином, оскільки переведення в одній установі, організації, на одному підприємстві не є підставою для припинення трудового договору, то в даному випадку йдеться про зміну раніше укладеного трудового договору, що передбачає зміну трудових обов'язків, виконуваної роботи, посади при фактичному продовженні трудових правовідносин на раніше досягнутих умовах сумісництва та строковості. Отже, роботодавець дійшов правильного висновку про наявність підстав для звільнення [PERSON] з посади лікаря судово-медичного експерта відділу комісійних судово-медичних експертиз (за внутрішнім сумісництвом) з причини закінчення строку дії трудового договору (ст. 36 п. 2 КЗпП України). Посилання позивача на ст. 43 КЗпП України є необґрунтованими, адже вказана стаття поширюється на певні випадки розірвання трудового договору, в той час як у спірних правовідносинах відбулося припинення трудового договору у звязку із закінченням строку його дії. Також, необґрунтованими є посилання позивача на ст. 252 КЗпП України, з огляду на таке. Згідно із ч. 1-4 ст. 252 КЗпП України працівникам підприємств, установ, організацій, обраним до складу виборних профспілкових органів, гарантуються можливості для здійснення їх повноважень. Зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є. Звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об'єднання професійних спілок). Звільнення з ініціативи власника або уповноваженого ним органу працівників, які обиралися до складу профспілкових органів підприємства, установи, організації, не допускається протягом року після закінчення строку, на який обирався цей склад (крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі у зв'язку із станом здоров'я, що перешкоджає продовженню даної роботи, або вчинення працівником дій, за які законом передбачена можливість звільнення з роботи чи служби). Така гарантія не надається працівникам у разі дострокового припинення повноважень у цих органах у зв'язку з неналежним виконанням своїх обов'язків або за власним бажанням, за винятком випадків, якщо це пов'язано із станом здоров'я. На підставі аналізу вказаних норм Закону суд приходить до висновку про те, що вищенаведені гарантії для працівників підприємств, установ, організацій, обраних до профспілкових органів, встановлені з єдиною метою для безперешкодного здійснення такими працівниками їх профспілкових повноважень. На правильність такого висновку вказує диспозиція ч. 1 ст. 252 КЗпП України. Отже, вищенаведені гарантії розповсюджуються не на будь-які випадки звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації, а лише на ті випадки, коли таке звільнення припиняє будь-які трудові відносини між працівником та установою, і відповідно позбавляє працівників можливості здійснювати їх профспілкові повноваження. До таких випадків, на думку суду, не можна віднести звільнення з сумісницької посади в одній установі у звязку із закінченням строку дії трудового договору. По-перше, за своєю правовою природою внутрішнє сумісництво здійснюється у вільний від основної роботи час в тій же установі, організації, у звязку із чим звільнення з внутрішньої сумісницької посади не припиняє трудових взаємовідносин між працівником та установою, організацією, підприємством, тобто не позбавляє працівника можливості здійснювати свої профспілкові повноваження. По-друге, звільнення з сумісницької посади у звязку із закінченням строку дії трудового договору повязано з обєктивною обставиною (закінчення строку дії договору), яка мала неминуче настати та яка вже була узгоджена між сторонами раніше. Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та необхідність відмови у їх задоволенні. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що у задоволенні позову відмовлено і відповідач не заявляв про наявність у нього будь-яких судових витрат, у звязку із чим судові витрати, які підлягають розподілу, у цій справі відсутні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed