Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

[PERSON], діючи в інтересах [PERSON] звернувся в суд з позовом до Рахівської державної нотаріальної контори, треті особи без самостійних вимог: Рахівське районне управління юстиції Закарпатської області в особі реєстраційної служби, виконавчий комітет Лужанської сільської ради Рахівського району Закарпатської області про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначив, що після смерті [PERSON], померлої [INFO], залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку [ADDRESS]. При житті [PERSON] вчинила заповітне розпорядження, за яким все своє майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день її смерті буде їй належати і на що вона матиме право, заповіла [PERSON]. Даний заповіт є чинним, ніким не змінений та не скасований. З метою отримання правовстановлюючих документів на дане спадкове майно, позивач, як спадкоємець за заповітом звернулася до Рахівської державної нотаріальної контори про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак у видачі такого їй було нотаріусом відмовлено у зв'язку з відсутністю первинної реєстрації спадкового будинку, про що видано відповідну постанову. Технічним паспортом на житловий будинок, за результатами проведення технічної інвентаризації підтверджено, що спадкове майн було збудоване до 05.08.1992 року, тобто до того періоду, в який не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно, збудоване до 05.08.1992 року, документом, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна. Позивач, як спадкоємець за заповітом прийняла на себе всі права та обов'язки від померлої матері щодо спадкового будинку, та будинок належить їй на праві власності з дня відкриття спадщини. Зареєструвати спадковий будинок в реєструючих органах, без суду, не являється можливим через різну правозастосовчу практику, яка на сьогодні вивчається на державному рівні, і остаточних рішень з приводу цього поки що не прийнято. У зв'язку з чим позивачка позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність реєстрації спадкового будинку. Тому, на підставі наведеного просив визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування за заповітом на житловий [ADDRESS] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Рахівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився не з'явився. Завідуюча нотконторою Пріц О.І. наддала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнає. Представник третьої особи - реєстраційної служби Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області, Петращук І.В. в судовому засіданні не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи - Лужанської сільської ради Рахівського району в судове засідання не з'явився. В.п сільського голови Глушко А.Є надав заяву про розгляд справи у відсутності представника ради. Позов визнають. Заслухавши представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. ст. 1217, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON]. [INFO], [PERSON] померла, що стверджується свідоцтвом про смерть, яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області та про що зроблено відповідний актовий запис за №26. Після смерті [PERSON], залишилося як спадкове майно, житловий [ADDRESS], і відносно якого остання розпорядилася шляхом складення заповіту 13 вересня 2004 року. Згідно даного заповіту [PERSON] належний їй житловий [ADDRESS] надвірні споруди та земельну ділянку, зареєстровану за цим будинком, заповіла [PERSON]. На підставі свідоцтва про одруження від 26 серпня 2008 року, виданого міським відділом м. Пльзень, 3 Чеської Республіки, спадкоємець за заповітом [PERSON] змінила прізвище на шлюбне - [PERSON] Порушення свого права, що зумовило звернення до суду, позивачка [PERSON] вбачає у невизнанні за нею права на спадщину, зокрема відмови видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в позасудовому порядку. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Норми ст. 392 ЦК не застосовуються щодо вимог про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва (ч. 3 ст. 376 ЦК), оскільки особа не є власником, а лише заявляє вимогу про встановлення права власності на об'єкт самочинного будівництва. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд [ADDRESS], виданої КП «БТІ» Рахівської районної ради, спірний будинок побудований у 1954 році. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно довідки виконавчого комітету Лужанської сільської ради Рахівського району Закарпатської області № 270 від 11.03.2013 року, житловий [ADDRESS] дійсно, згідно по господарської книги належав померлій [INFO] , мешканці [ADDRESS], [PERSON]. Разом з цим, при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Маються на увазі, окрім виписок із погосподарських книг про те, що будинок належав спадкодавцеві, постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, пред'явлення позивачем таких належних доказів, як висновку спеціалістів щодо технічного стану будинку, дотримання санітарних, протипожежних вимог; рішення ради та договору про надання земельної ділянки у безстрокове користування для будівництва будинку; відмови виконкому місцевої ради в оформленні права власності. На виконання цього, позивачкою не надано суду доказів належного технічного стану будинку, дотримання санітарних, протипожежних вимог, доказів підстав володіння земельною ділянкою для будівництва та обслуговування спірного спадкового будинку, відмови Лужанської сільської ради в оформленні права власності, які лише в сукупності можуть слугувати підставою визнання права власності. При цьому, за будь-яких обставин, якщо відсутні документи про відведення земельних ділянок під забудову, таке будівництво визнається самочинним, навіть якщо відповідно до вимог законодавства, чинного на час завершення будівництва, не передбачалося та не вимагалося актів введення будівлі в експлуатацію. Таким чином, враховуючи, що позивачем не надано суду доказів підстав володіння земельною ділянкою, призначеною для будівництва та обслуговування житлового будинку [ADDRESS], суд розцінює його як самочинно побудованим, а задоволення судом позову про визнання за спадкоємцем права власності на самочинне будівництво зумовлює виникнення цього права у позивача, а не констатує його перехід у порядку спадкування, тому є неналежним способом захисту прав спадкоємців, якщо право звернутися до суду з вимогою про визнання права власності не належало спадкодавцеві (частини 3, 5 ст. 376 ЦК). Право вимагати визнання права власності на самочинно збудоване майно відповідно до частин 3, 5 ст. 376 ЦК є суб'єктивним цивільним правом, яке переходить у порядку спадкування відповідно до норм статей 1216, 1218 ЦК. Тобто, спадкоємець не позбавлений права звернутись із позовними вимогами про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва в порядку спадкування. Це узгоджується із частинами 3, 5 ст. 376 ЦК і нормами про поняття спадкування та склад спадщини (статті 1216, 1218 ЦК). Крім того, за змістом ст.. 392 ЦК належним відповідачем у спорах про визнання права власності на спадкове майно є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку. В контексті позовної заяви про визнання права власності на житловий [ADDRESS] в порядку спадкування, відповідачем зазначена Рахівська державна нотаріальна контора, через відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яка в силу вище зазначеної норми Закону не може розглядатись належним відповідачем. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду шляхом оскарження дій нотаріуса за правилами позовного провадження. Позивачкою у позовній заяві не ставиться вимога про оскарження постанови державного нотаріуса та визнання його дій неправомірними, в той же час, представник Рахівської державної нотаріальної контори Закарпатської області надає суду заяви в яких зазначає, що позовні вимоги позивачки про визнання права власності в порядку спадкування визнає, за таких обставин, суд приходить до висновку, про відсутність спору між сторонами. Також, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ч.3 ст. 1268 ЦК України, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець, мешкав разом з померлим і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на успадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази прийняття спадщини, шляхом активної чи пасивної поведінки спадкоємця. Подана позивачем довідка виконавчого комітету Лужанської сільської ради Рахівського району № 808 від 28.10.2013 року, якою стверджено проживання та реєстрацію позивачки у спадковому будинку в період з 2005 року по 2013 рік, не може слугувати доказом фактичного прийняття спадщини, оскільки основною та єдиною умовою такого є підтверджена наявність постійного проживання із спадкодавцем на день його смерті, при цьому, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи. З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, на думку суду, позивачем невірно обрано спосіб захисту свого порушеного права за нормами ст. 16 ЦК України.

Outcome: dismissed