Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] встановлення порядку користування квартирою та розподілення рахунків на оплату житлово-комунальних послуг. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є співвласником ? частини квартири за адресою [ADDRESS]. Власниками іншої ? частини квартири є [PERSON] - 3/8 частини та [PERSON] - 1/8 частини. Сторони не можуть знайти домовленості у користуванні квартирою та оплатою комунальних послуг, тому позивач просить суд встановити порядок користування вказаною квартирою наступним чином: у користування позивача виділити житлову кімнату площею 18,1 кв.м разом із балконом площею 3,3 кв.м., що максимально відповідає його частці в праві власності на квртаиру; у користуванні відповідачів залишити житлову кімнату площею 11,3 кв.м; в загальному користуванні залишити: кухня - 8,6 кв.м, вбиральна - 1,0 кв.м, ванна кімната - 2,6 кв.м, коридор - 8,0 кв.м, вбудована шафа - 0,5 кв.м; зобов'язати ПП «Загребелля» розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартиру (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій) відповідно до встановленого порядку користування. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Просили його задоволити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлялися. Дослідивши та оцінивши докази по справі, заслухавши пояснення позивача та його представника, суд вважає, що заявлений позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.317 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 05 листопада 1996 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить за правом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 квітня 2013 року (справа №607/2938/13-ц) визнано за [PERSON] право власності на спадкове майно: 1/8 одну восьму частину квартири [ADDRESS]. Визнано за [PERSON] право власності на спадкове майно: 3/8 (три восьмих) частини квартири [ADDRESS]. Отже, позивач [PERSON] та відповідачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками вказаної вище квартири. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном, в тому числі і часткою квартири, на власний розсуд. Статтею 358 ЦК України визначено, право спільної часткової власності здійснюється власниками за їх згодою. Кожний із власників має право на надання йому у володіння і користування тієї частки спільного майна в натурі, яка відповідає його частці в праві загальної часткової власності. У випадку неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спірним майном, відповідної матеріальної компенсації або пропонувати встановити порядок користування. Пунктом 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 року встановлено, що квартира не підлягає поділу в натурі якщо не можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири. В такому випадку може бути встановлений лише порядок користування приміщеннями квартири. В іншому випадку може бути встановлений порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Згідно ст. 155 ЖК України власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законом. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що загальна житлова площа спірної квартири становить 29,4 кв.м, на частку позивача [PERSON], який є власником ? частини квартири, припадає 14,7 кв.м житлової площі, на частку відповідача [PERSON], який є власником 1/8 частини квартири, припадає 3,675 кв.м житлової площі, та на частку відповідача [PERSON], яка є власницею 3/8 частки квартири, припадає 11,025 кв.м житлової площі, однак позивач у позовній заяві просить виділити йому у користування кімнату площею 18,1 кв.м в той час, як має право користуватися житловим приміщенням розміром 14,7 кв.м, що є порушенням прав інших співвласників, а тому у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою та розподілення рахунків на оплату житлово-комунальних послуг слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed