Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні спільною квартирою № 11 будинку № 10 по м-ну Перемоги в м.Вараш Рівненської області шляхом вселення [PERSON], а також про встановлення порядку користування цією спільною квартирою між співвласниками, при якому у володіння та користування позивачу виділити меншу кімнату, відповідачу більшу кімнату та лоджію, інші приміщення залишити у їх спільному користуванні. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач та відповідач є співвласниками вищезазначеної квартири, проте відповідач не пускає позивача до квартири, не надає ключі від вхідних дверей, уникає спілкування, в результаті чого позивач змушений проживати у притулку для бездомних громадян. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] вимоги позовної заяви підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. [PERSON] пояснив, що з метою вселення у спільну квартиру він неодноразово відвідував [PERSON], який двері йому не відиняв, спілкуватись бажання не виявляє, ключів від квартири [PERSON] не має. Звернення до правоохоронних органів до відновлення його прав не призвели. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні вимоги позовної заяви не визнав та надав суду письмові заперечення проти позову. Заперечення обґрунтовуються тим, що позивач лише один раз звертався до відповідача з вимогою вселитись у спільну квартиру, і це було у той час, коли цивільна справа, за судовим рішенням у якій [PERSON] набув право спільної часткової власності на цю квартиру, перебувала на розгляді в суді касаційної інстанції за касаційною скаргою [PERSON] У той час сторони погодили вирішити питання про спільне проживання у квартирі залежно від результатів касаційного перегляду цієї справи. Про інші випадки відвідування [PERSON] спірної квартири відповідачу нічого невідомо, будь-яких перешкод у користуванні квартирою він позивачу не чинив. На даний час у спірній квартирі зареєстроване також місце проживання трьох членів сімї відповідача, а тому запропонований позивачем порядок користування квартирою порушує права цих осіб. Залучені до участі у справі треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] та [PERSON] до суду не зявились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, подавали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, у яких висловили свою позицію щодо заявлених вимог. Зокрема, у заявах зазначається, що будь-яких перешкод у користуванні [PERSON] спірною квартирою не чиниться. [PERSON], [PERSON] та її неповнолітня дочка [PERSON] зареєстровані у спірній квартирі, вселились до неї на законних підставах, і встановлення запропонованого позивачем порядку користування квартирою порушить їх житлові права, оскільки їх інтереси при цьому не враховано. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Підставами для такого висновку суду стало наступне. Квартира № 11 будинку № 10 по м-ну Перемоги в м.Вараш Рівненської області на праві приватної спільної часткової власності належить позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] у рівних частках по 1/2. Дану обставину судом встановлено з [PERSON] з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 74516268 від 01.12.16 р., а також рішення Апеляційного суду Рівненської області від 24 березня 2016 року, яке на даний час набрало законної сили, згідно з ким за [PERSON] визнано право власності на ? частину спірної квартири в порядку спадкування після смерті [PERSON] Учасниками процесу вказана обставина не оспорюється. У зазначеній квартирі зареєстроване місце проживання співвласників [PERSON], [PERSON], а також інших осіб: доньки дружини [PERSON] [PERSON] та її дітей [PERSON] та неповнолітньої [PERSON], що підтверджується довідкою відділу реєстрації виконавчого комітету Кузнецовської міської ради № 5522 від 14.12.16 р. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що [PERSON] у 2016 році кілька разів приходив до квартири 11 будинку № 10 по м-ну Перемоги в м.Вараш Рівненської області та намагався потрапити до квартири, проте двері йому ніхто не відчиняв, ключів від квартири [PERSON] не має. Свідок [PERSON] в суді показав, що двічі протягом 2017 року він разом з [PERSON] відвідував квартиру за місцем реєстрації позивача, проте [PERSON], відчинивши двері, [PERSON] у квартиру не пустив. Свідок підтвердив також, що [PERSON] більше двох років проживає у відділенні адаптації бездомних громадян. Намагання позивача потрапити у квартиру, право спільної часткової власності на яку він має, підтверджується матеріалами Варашського ВП ГУНП в Рівненській області, з яких вбачається звернення [PERSON] до правоохоронних органів з приводу перешкод у користуванні квартирою № 11 будинку № 10 по м-ну Перемоги в м.Вараш Рівненської області, що йому чиняться, 23 квітня 2016 року, 29 квітня 2016 року та 09 грудня 2016 року. Як вбачається з довідки територіального центру з соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м.Кузнецовськ № 14 від 10.04.17 р., [PERSON] дійсно отримує соціальну послугу надання притулку з 11.01.17 р. по даний час. За таких обставин суд прийшов до висновку, що позивачу [PERSON] чиняться перешкоди у користуванні квартирою, право спільної часткової власності на яку він має, та про наявність у звязку з цим правових підстав для задоволення вимоги про усунення таких перешкод шляхом його вселення. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Із змісту позову, а також пояснень сторін вбачається, що угоди про порядок користування спільним майном співвласниками не досягнуто. З технічного паспорту на спірну квартиру судом встановлено, що квартира № 11 будинку № 10 по м-ну Перемоги в м.Вараш Рівненської області має загальну площу 50,1 кв.м., житлову площу 27,6 кв.м. та складається з двох житлових кімнат площею 15,9 кв.м. та 11,7 кв.м. Виходячи з того, що житлова площа квартири складає 27,6 кв.м, і вона на праві спільної часткової власності належить двом особам, суд прийшов до висновку, що на кожного з співвласників припадає по 13,8 кв.м. житлової площі. Позивач просить виділити йому у відособлене користування житлову кімнату площею 11,7 кв.м, [PERSON] - житлову кімнату площею 15,9 кв.м та лоджію, прохід на яку пролягає через цю кімнату, інші приміщення квартири залишити у спільному користуванні співвласників. У квартирі також зареєстроване місце проживання інших осіб [PERSON], [PERSON], неповнолітньої [PERSON], які не є власниками спірної квартири та, як встановлено судом, вселились у неї з дозволу власника [PERSON] Відповідно до ст.156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Даною нормою встановлено рівність прав на користування жилим приміщенням для його власника, членів його сімї, інших осіб, що були вселені за його згодою, а також незмінність цих прав після припинення сімейних відносин з власником житла. Проте між співвласниками виник спір щодо користування спільною квартирою, і позивачем заявлено вимогу відповідно до ст.358 ЦК України про надання йому у володіння та користування в натурі частини майна, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Встановлена у ст.156 ЖК України рівність прав на житло власника, членів його сім»ї, інших осіб, що були вселені за його згодою, у такому разі стосується тієї частини майна, яка відповідає частці цього власника у справі спільної часткової власності. А тому, на думку суду, реєстрація у спірній квартирі місця проживання інших осіб не може бути перешкодою для виділення позивачу в натурі в порядку ст.358 ЦК України тієї частини квартири, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Так як квартира має дві ізольовані житлові кімнати, позивач просить виділити йому у володіння та користування ізольовану кімнату житловою площею 11,7 кв.м, що менше, ніж його ідеальна частка (13,8 кв.м), суд прийшов до висновку про можливість встановлення між співвласниками запропонованого у позовній заяві порядку користування спільною квартирою. Судові витрати слід покласти на відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved