Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

[PERSON] з 18 травня 2010 року по 1 вересня 2012 року працював на посаді машиніста насосних установок КНС та був звільнений з посади за власним бажанням в зв'язку з реорганізацією товариства. За рішенням Смілянського міськрайсуду від 9 жовтня 2012 року з відповідача на користь позивача стягнута заборгованість по заробітній платі в сумі 7781,87 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 1954,21 грн., моральна шкода в сумі 300 грн. Рішеннями цього ж суду від 29 жовтня 2013 року та 6 травня 2014 року стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку відповідно в сумі 19542,10 грн. та в сумі 9771,05 грн., оскільки товариство всі вказані суми не виплатило як під час звільнення так і до цього часу. Позивач, посилаючись на те, що кошти, які він повинен був отримати під час звільнення, йому до цього часу не виплачені, просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 1 січня по 31 липня 2014 року в сумі 13679,47грн., виходячи з розміру середнього заробітку в сумі 1954,21грн. На підтримку своїх вимог позивач пояснив, що навіть після судових рішень відповідач не виконував своїх зобов'язань, не зважаючи на неодноразові звернення до нього. Крім того ніяких дій не вчиняють і державні виконавці, оскільки попередні судові рішення до цього часу не виконані, хоча відповідач має рахунки у Приватбанку. Представник відповідача надав заяву про відкладення розгляду справи в зв'язку з його участю у іншому судовому засіданні, проте судом прийнято рішення, з врахуванням думки позивача який на цьому наполягав, про розгляд справи без його участі, оскільки мова йде про заробітну плату, відповідач порушує права позивача з 2012 року та не виконує 3 судових рішення, а також має юридичний відділ для представлення своїх інтересів. В зв'язку з цим по справі постановляється заочне рішення, на що дав згоду позивач. Заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника власник чи уповноважений ним орган повинен виплатити в день звільнення всі належні йому кошти або ту їх частину, що ним не оспорюється. Як передбачено ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені ст. 116 КЗпП України підприємство, установа, організація повинні виплатити йому його середній заробіток за весь час затримки по день його фактичного розрахунку. В судовому засіданні встановлено, що під час звільнення позивача розрахунок з ним проведений не був, в зв'язку з чим він звернувся до суду і на його користь ці кошти було стягнуто за судовим рішенням. Звернення до суду було викликано не спором щодо розміру належних сум, а неотриманням їх позивачем. Вказані вище 3 судові рішення також не були виконані відповідачем, а тому затримка розрахунку виникла з вини товариства та становить фактично 2 роки. Розмір середнього заробітку був встановлений попередніми судовими рішеннями в розмірі 1954,21 грн., а тому виходячи з нього загальна сума середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 1 січня по 31 липня 2014 року становить 13679,47 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення з другої сторони стягуються всі судові витрати, а якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, в зв'язку з чим з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. Вимоги про відшкодування витрат по справі позивачем заявлені не були. На підставі наведеного і ст.ст. 47, 115, 116, 117 КЗпП УКраїни,

Outcome: approved