Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики у розмірі 13991,50 грн, що складається із 5000 гривень та 350 доларів США за офіційним курсом НБУ станом на час звернення до суду з позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 18 серпня 2014 року уклав з відповідачем у письмовій формі договір позики на суму 5000 гривень і 350 доларів США. Отримання вказаних коштів відповідачем підтверджується його розпискою. Згідно договору позики строк повернення боргу настав 05 вересня 2014 року, однак, ні у визначений договором строк, ні станом на теперішній час, відповідач кошти не повернув. На неодноразові звернення повернути кошти відповідач не реагує, хоча наявність боргу не заперечує. Позивач [PERSON] подав суду письмову заяву, в якій позов до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики підтримав та просить його задовольнити повністю і стягнути з [PERSON] на його користь 5000 грмвень та 350 доларів США, що станом на 22 лютого 2018 року на курсом НБУ становить 9445,81 грн, а всього 14445,81 грн. Розгляд справи просить провести у його відсутність та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Заперечення проти позову (відзив) відповідач не подав. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що 18 серпня 2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] у письмовій формі був укладений договір позики, за яким [PERSON] надав у позику [PERSON] грошові кошти у сумі 5000 гривень та 350 доларів США (пункт 1.1 договору позики). Як передбачено пунктом 2.1 договору позики, позика надається строком на 18 календарних днів та має бути повернута позичальником в повному обсязі не пізніше 05 вересня 2014 року. На підтвердження факту отримання коштів [PERSON] надав позивачу розписку від 18 серпня 2014 року. Судом також встановлено, що отримані у позику від позивача 5000 гривень та 350 доларів США відповідач не повернув ні у встановлений договором позики строк, на до теперішнього часу. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно частини першої статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Частиною другою статті 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог частин першої та другої статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно розяснень, даних у пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Станом на 22 лютого 2018 року, враховуючи встановлений Національним банком України курс долара США до гривні (1 долар США = 26,988039 гривень), заборгованість по наданій відповідачу частині позики у розмірі 350 доларів США становить 9445,81 гривень (350 х 26,988039). Враховуючи встановлені по справі обставини, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 14445,81 гривень (5000 + 9445,81). Відповідно до вимог частини другої статті 214 ЦПК України, при ухваленні рішення суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 18 вересня 2013 року (справа № 6-63цс13) та від 02 липня 2014 року (справа № 6-79цс14). На пiдставi ст.11, ст.509, ст.526, ст.533, ст.1046, ст.1048, ст.1049, ст.1050 ЦК України,

Outcome: approved