Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу. В позові вказував, що 10 липня 2008 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб, який зареєстровано у виконкомі Чорногузівської сільської Ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис № 06. Одруження виявилось невдалим. Він зрозумів, що одружившись, допустив велику помилку. У них немає спільних уподобань, спільних інтересів. Вони втратили почуття любові. Між ними постійно виникають сварки, конфлікти, взаємні докори та образи. Їх нічого не поєднує, а навпаки майже все роз'єднує. Сім'я остаточно розпалась, вона існує формально, вони з відповідачкою не підтримують жодних сімейних стосунків, проживають в різних місцях. Посилався на те, що відповідачка практично не проживає по місцю реєстрації, вона залишає малолітніх дітей наодинці самих з собою, абсолютно не займається їх вихованням, зловживає спиртними напитками, вона веде бродячий спосіб життя, в зв'язку з чим звертався із заявами на її антигромадську поведінку. До неї застосовувались заходи громадського впливу, але вони не дали ніяких результатів. За час спільного проживання з [PERSON] у них народилось 3 (троє) малолітніх дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які в даний час проживають з ним. Просив розірвати шлюб, який укладений між ним та [PERSON] 10 липня 2008 року і зареєстрований у виконкомі Чорногузівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, реєстр № 06, залишивши на його виховання і утримання дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі , на примирення з відповідачкою не погодився. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, на примирення з відповідачем не погоджується. Суд, заслухавши доводи сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 липня 2008 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано у виконкомі Чорногузівської сільської Ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис № 06, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб, [NUMBER] від 10.07.2008 року. У шлюбі народилось 3 (троє) малолітніх дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» міститься роз'яснення про те, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Приписами ч.3 ст.10 та ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, разом не проживають , спільного господарства не ведуть, на примирення не згідні, а отже ї їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, їх сім'я розпалась остаточно, а тому вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вирішуючи питання про залишення на вихованні і утриманні, позивача, дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], суд вважає доцільним у задоволенні цієї вимоги відмовити, з наступних підстав. Відповідно до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Крім того, спори щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, вирішуються органом опіки та піклування за заявою батька, матері дитини, як визначено ст.158 СК України. Суд роз'яснює, що спори щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, вирішуються судом у разі, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод (ст.159 СК України). З позову вбачається, що спору про участь батьків у вихованні дітей між сторонами немає, і органом опіки та піклування не вирішувався. Вимога щодо визначення місця проживання дітей перед судом не ставиться. Крім того суд вважає, що в задоволенні вимоги про покладення на обох сторін витрат по розірванню шлюбу необхідно відмовити, оскільки вказані витрати не відносяться до судових витрат і сторони при отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу сплачують їх самостійно. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами. На підставі ст.ст.110, 112-114, 157 СК України,

Outcome: partial