Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання незаконними та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] працює старшим державним інспектором відділу державного контролю на автомобільному транспорті Департаменту державного контролю на транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті. 24 лютого 2021 року відносно нього, головою Державної служби України з безпеки на транспорті винесено наказ про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани. З вказаним наказом він був ознайомлений 26 лютого 2021 року. У наказі зазначено, що його притягнуто до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання ним посадових обов`язків. Однак, з підставами, за якими його притягнуто до дисциплінарної відповідальності, позивач не погоджується, оскільки такі є необґрунтованими. Вказав, що пункти 1.2., 2.7, 2.32 посадової інструкції старшого державного інспектора відділу державного контролю та нагляду на вантажному транспорті Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області порушити він не міг, оскільки станом на 05 січня 2021 року перебував на посаді старшого державного інспектора відділу державного контролю на автомобільному транспорті Департаменту державного контролю на транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті та в своїй роботі керується посадовою інструкцією старшого державного інспектора відділу державного контролю на автомобільному транспорті Департаменту державного контролю на транспорті. Щодо недотримання ним Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті під час перевірки 05 січня 2021 року транспортного засобу «Mercedes Benz» вказав, що ним під час перевірки в [ADDRESS] вказаного транспортного засобу, який здійснював перевезення пасажирів за маршрутом Черкаси -Канів, були виявлені порушення, а саме: водій транспортного засобу не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на даний транспортний засіб та документів щодо надання послуг по перевезенню пасажирів. За результатами перевірки було складено відповідний акт від підпису якого водій відмовився про що позивачем було зроблено відповідний запис. Вказав, що під час проведення перевірки виконав вимоги порядку здійснення контролю на автомобільному транспорті. З приводу невикористання ним нагрудної камери зазначає, що використання такої можливе, однак не є обов`язковим. Відтак вважає, що винесений відносно нього наказ про накладення дисциплінарного стягнення є незаконним та підлягає скасуванню. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, вказаних у позовній заяві. Крім іншого позивач вказав, що пред`явити своє посвідчення водієві транспортного засобу, перевірку якого він проводив, не встиг, оскільки останній вихопив у нього, позивача, своє посвідчення та відразу поїхав. Крім того позивач зазначив, що під час виконання своїх службових обов`язків він керувався виключно вимогами інструкції. Представник відповідача в судовому засіданні та поданому до суду відзиві проти задоволення позову заперечувала. Вказала, що позивач працював на посаді старшого державного інспектора відділу державного контролю на автомобільному транспорті Департаменту державного контролю на транспорті. Дисциплінарне стягнення відповідно до наказу Укртрансбезпеки від 24.02.2021 №38-Д відносно [PERSON] накладалося на підставі службової записки т.в.о. начальника відділу внутрішньої безпеки Укртрансбезпеки від 09.02.2020. У службовій записці повідомлялося, що за результатами перевірки відомостей, викладених у скарзі директора ТОВ «М+М» від 28.01.2021 №146 виявлені порушення службової діяльності допущені Кирносом, зокрема у втручанні старшого державного інспектора у господарську діяльність автомобільного перевізника. У ході перевірки вказаної скарги було встановлено, що згідно з відомостями складеного акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом [PERSON] відповідно до направлення на перевірку здійснювалася рейдова перевірка у ході якої перевірено транспортний засіб «Mercedes Benz» д.н.з. [NUMBER] , який здійснював регулярні пасажирські перевезення за маршрутом Канів-Черкаси без оформлення документів, а саме не оформлено щоденний реєстраційний лист режиму праці та відпочинку водія (тахокарта), водійське посвідчення відповідної категорії. В порушення вимог п.10 Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, [PERSON] не пред`явив водію автобуса службового посвідчення, що підтверджується змістом наданих позивачем письмових пояснень від 01.02.2021. Крім того, позивачем також підтверджено факт невикористання нагрудної камери (відеореєстратора) для запису процесу перевірки наявних у водія транспортного засобу документів. Вважає, що виданий наказ про накладення на позивача дисциплінарного стягнення є обґрунтованим та правомірним, а тому просила у задоволенні заявленого позову відмовити у повному обсязі. Вказала, що зауваження позивача про посилання відповідачем в наказі про накладення дисциплінарного стягнення на порушення вимог посадової інструкції (від 12.06.2020), яка втратила чинність на момент вчинення дисциплінарного проступку, є неістотними, оскільки чинна на той момент посадова інструкція (від 15.10.2020) містить аналогічні за змістом положення під іншою нумерацією, що визначають посадові обов`язки працівника, які порушив позивач. Допустила, що така помилка могла трапитися у зв`язку з відсутністю у розпорядженні особи, що готувала проект наказу, текстів усіх посадових інструкцій. Крім того, в судовому засіданні представник позивача просила відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку із спливом позовної давності, оскільки позивач пропустив встановлений законом строк на звернення до суду, про що також подала письмову заяву. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши наявні у справі докази, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що відповідно наказу №138-К від 14.12.2015 [PERSON] з 16 грудня 2015 року призначено на посаду старшого державного інспектора відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області. На підставі наказу від 05.06.2020 №605-к позивача переведено на посаду старшого державного інспектора відділу державного кортролю та нагляду на вантажному транспорті Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області. На підставі наказу від 25.11.2020 №605-к [PERSON] у зв`язку зі зміною структури та штатного розпису Державної служби України з безпеки на транспорті переведено на посаду старшого державного інспектора відділу державного контролю на автомобільному транспорті Департаменту державного контролю на транспорті. Наказом № 38-Д від 24 лютого 2021 року [PERSON] було оголошено догану за неналежне виконання посадових обов`язків, передбачених пунктами 1.2, 2.7, 2.32 посадової інструкції старшого державного інспектора відділу державного контролю та нагляду на вантажному транспорті Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області, затвердженої Головою Державної служби України з безпеки на транспорті 12 червня 2020 року, а саме: недотримання порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті під час перевірки 05 січня 2021 року транспортного засобу марки «Mercedes Benz» д.н.з. [NUMBER] (власник ТОВ «М+М»). Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положеннями ч. 1ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно зі ст.147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана, 2) звільнення. Догана оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. В наказі обов`язково має бути посилання на відповідний документ, який порушив працівник. Відповідно до положень ст.147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. У статті 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Отже, ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника, які полягають у порушенні або неналежному виконанні покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Разом з цим саме на роботодавця покладається обов`язок доказування фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена провина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо. У наказі про накладення дисциплінарного стягнення обов`язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення. Наказ про накладення дисциплінарного стягнення повинен обов`язково містити нормативне посилання, тобто роботодавець повинен зазначити назву, статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт нормативно правового акту чи акту локального нормотворення, на підставі якого працівник притягується до дисциплінарної відповідальності. Виконання всіх цих вимог є безумовною запорукою правильного та законного оформлення прийнятого роботодавцем рішення, що одночасно виступає гарантією дотримання трудових прав працівників. Аналіз викладених вище норм вказує, що під час вирішення питання про притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності на роботодавцеві лежить обов`язок щодо визначення: в чому конкретно проявилося порушення працівником трудової дисципліні з додержанням власником або уповноваженим ним органом передбачених статтями 147-149 КЗпП України правил і порядку застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок, зазначення фактичних обставин вчинення дисциплінарного проступку. Для накладення дисциплінарного стягнення необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності. Аналогічні правові висновки були зроблені Верховним Судом в постанові від 20.07.2020 року, справа № 554/9493/17, провадження № 61-38286св18, які враховуються судом, з огляду на положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Так, в ході розгляду справи по суті судом було встановлено, що в оскаржуваному наказі №38-Д від 24 лютого 2021 року відповідачем ставилось в вину позивачу неналежне виконання посадових обов`язків, передбачених п.1.2, 2.7, 2.32 посадової інструкції старшого державного інспектора відділу державного контролю та нагляду на вантажному транспорті Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області затвердженої Головою Державної служби України з безпеки на транспорті 12 червня 2020 року. Згідно зі змістом цього наказу, підставою для його винесення стала службова записка виконуючого обов`язки начальника Управління внутрішньої безпеки Ігоря Кривошеї від 09 лютого 2021 року №13548/6.1/18-21 та пояснення позивача від 16 лютого 2021 року. Як вбачається зі змісту службової записки т.в.о. начальника Управління внутрішньої безпеки Ігоря Кривошеї, під час здійснення перевірки правомірності дій [PERSON] під час здійснення 05.01.2021 заходів державного контролю за додержанням вимог законодавства про автомобільний транспорт відносно ТОВ «М+М», встановлено, що [PERSON] під час зупинення транспортного засобу «Mercedes Benz» д.н.з. [NUMBER] (власник ТОВ «М+М»), який здійснював пасажирські перевезення за маршрутом Канів-Черкаси не пред`явив водію автобуса службового посвідчення та під час проведення рейдової перевірки не використав засоби аудіо та відеотехніки для запису процесу перевірки. У вказаній службовій записці т.в.о. начальника зазначає, що позивачем порушено вимоги посадової інструкції старшого державного інспектора відділу державного контролю та нагляду за безпекою на вантажному транспорті Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області, затвердженої 08.06.2020, а саме п.1.2, 2.1, 2.7, 2.32, 2.36. Як вбачається із запису у трудовій книжці позивача [NUMBER] , він 15.06.2020 переведений на посаду старшого державного інспектора відділу державного контролю та нагляду на вантажному транспорті Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області. 25 листопада 2020 року у зв`язку зі зміною структури та штатного розпису Державної служби України з безпеки на транспорті [PERSON] переведений на посаду старшого державного інспектора відділу державного контролю на автомобільному транспорті Департаменту державного контролю на транспорті. Відповідно до посадової інструкції старшого державного інспектора відділу державного контролю та нагляду на вантажному транспорті Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області, затвердженої головою Державної служби України з безпеки на транспорті 12 травня 2020 року, старший державний інспектор не є державним службовцем, а основними його завданнями є в т.ч. у випадках, передбачених законом, складання актів перевірок, протоколів про адміністративні правопорушення (пункт 2.7); здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування (пункт 2.19); дотримання правил внутрішнього трудового розпорядку Державної служби України з безпеки на транспорті, трудової та виконавської дисципліни (пункт 2.32). Згідно чинної посадової інструкції старшого державного інспектора відділу державного контролю на автомобільному транспорті Департаменту державного контролю на транспорті затвердженої головою Державної служби України з безпеки на транспорті 15 жовтня 2020 року, старший державний інспектор у своїй діяльності, зокрема, керується Конституцією України, міжнародними договорами України, законами України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами КМУ, Положеннями про Державну службу України з безпеки на транспорті, наказами Міністерства інфраструктури України та Укртрансбезпеки, Положеннями про територіальні органи Державної служби України з безпеки на транспорті та Положенням про відділ державного контролю за безпекою на транспорті територіального органу Державної служби України з безпеки на транспорті (пункт 1.2); здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів (пункт 2.7) та участь у роботі робочих груп, комісій тощо, у тому числі міжвідомчих (пункт 2.32). Наказом від 01.07.2016 №357 уведено в дію Правила внутрішнього трудового розпорядку для працівників, які не є державними службовцями Державної служби України з безпеки на транспорті (з наступними змінами). Відповідно до вказаних правил в Укртрансбезпеці трудова дисципліна ґрунтується на засадах належного і сумлінного виконання працівниками своїх обов`язків, створення необхідних організаційних та економічних умов для високоефективної роботи, свідомого ставлення до неї, застосування методів переконання та заохочення за сумлінну працю. Крім того, відповідно до п.3.1 розділу ІІІ вказаних правил, основні обов`язки та права працівників Укртрансбезпеки визначаються посадовими інструкціями та положеннями про структурні підрозділи. Відповідно до п.1.2, 2.7, 2.32 посадової інструкції інспектора відділу державного контролю на автомобільному транспорті Департаменту державного контролю на транспорті затвердженої головою Державної служби України з безпеки на транспорті саме 15 жовтня 2020 року, у своїй діяльності інспектор, зокрема, керується Конституцією України, міжнародними договорами України, законами України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами КМУ, Положеннями про Державну службу України з безпеки на транспорті, наказами Міністерства інфраструктури України та Укртрансбезпеки, Положеннями про територіальні органи Державної служби України з безпеки на транспорті та Положенням про відділ державного контролю за безпекою на транспорті територіального органу Державної служби України з безпеки на транспорті; здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та участь у роботі робочих груп, комісій тощо, у тому числі міжвідомчих. Тобто, 05.01.2021, станом на момент проведення перевірки транспортного засобу позивач ккерувався посадовою інструкцією старшого державного інспектора відділу державного контролю на автомобільному транспорті Департаменту державного контролю на транспорті, затвердженою головою Державної служби України з безпеки на транспорті 15 жовтня 2020 року, після зміни структури та штатного розпису Державної служби України з безпеки на транспорті. З вказаною інструкцією позивач ознайомлений під підпис 15 жовтня 2020 року. Тоді, як у винесеному наказі про застосування дисциплінарного стягнення №38-Д зазначено про порушення посадових обов`язків, передбачених п.1.2, 2.7, 2.32 посадової інструкції затвердженої Головою Державної служби України з безпеки на транспорті 12 червня 2020 року. Також, у оскаржуваному наказі про застосування дисциплінарного стягнення зазначено про недотримання порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, тобто нененалежне виконання посадової інструкції, а саме: недотримання порядку зупинення транспортного засобу. Відповідно до п.10 Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів затвердженої постановою КМУ від 20.05.2013 №422 «Деякі питання автомобільних перевезень пасажирів та вантажів» під час звернення до водія посадова особа зобов`язана привітатися, назвати свою посаду і прізвище, пред`явити службове посвідчення, направлення на перевірку та повідомити про причину зупинення транспортного засобу. Згідно з п.16 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, під час проведення рейдової перевірки можливе використання засобів аудіо- та відеотехніки для запису процесу перевірки. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] , старший каси Смілянського куща автостанцій ОПАС, пояснила суду, що була присутня при тому як позивач у січні 2021 року проводив рейдову перевірку транспортного засобу, який здійснює регулярні рейсові перевезення за маршрутом Канів-Черкаси. Однак водій транспортного засобу почав нецензурно лаятися, вихопив у [PERSON] свої документи на маршрут та відразу поїхав. Позивач завершив складання акту без водія. Вказала, що нагрудний знак на одязі позивача був присутній, також була відеокамера, однак чи працювала вона чи ні вказати не могла. Зазначила, що на автостанції працює з травня 2020 року, позивач не конфліктний. Зауважила також, що Кирнос пред`являв водію транспортного засобу своє службове посвідчення. У наданих письмових пояснення позивач, крім іншого, дійсно вказав, що не використовував при проведенні рейдової перевірки нагрудну відеокамеру. Однак суд зазначає, що використання аудіо- та відеотехніки під час проведення рейдової перевірки, відповідно до п. 16 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті є правом, а не обов`язком особи, яка проводить перевірку, відтак не може бути підставою для притягнення особи до відповідальності за її невикористання. Крім того, суд зазначає, що в оскаржуваному наказі відповідачем, в порушення порядку накладення дисциплінарного стягнення, не зазначено, в чому саме виразилося недотримання Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, не конкретизовано в чому саме полягало порушення позивачем вказаного порядку та не вказано, з посиланням на фактичні обставини, які саме дії чи бездіяльність вчинено позивачем. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частинами першою, третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У судовому засіданні представник відповідача, як на підставу притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності посилалася на ту обставину, що позивачем порушено порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті. Однак, суд вважає, що зазначена обставина не конкретизована та необґрунтована стороною відповідача в судовому засіданні. Вказані відповідачем обставини справи викладені у поясненнях та наданому суду відзиві не мають доказів наявності в діях позивача вини та спростовані дослідженими матеріалами справи та показами свідка. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд приходитьдо висновків, що дисциплінарне стягнення на позивача накладене відповідачем із порушенням вимог трудового законодавства та за відсутності у його діях складу дисциплінарного проступку, притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани відбулося без законної підстави, а тому заявлений позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Щодо строку звернення до суду із позовною заявою про вирішення трудового спору, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.233 КзПП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що з оскаржуваними наказами про застосування дисциплінарного стягнення від 24.02.2021 №38-Д позивач був ознайомлений 26.02.2021. 05.03.2021 [PERSON] звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду із позовом про визнання вказаного наказу протиправним та його скасування. Ухвалою вказаного суду від 05.04.2021 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі №580/1145/21. Таким чином, позивач реалізував своє право на звернення до суду за вирішенням трудового спору у межах встановленого ч.1 ст. 233 КЗпП України тримісячного строку. Однак, ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 11.05.2021 провадження у вказаній справі було закрито у зв`язку з непідвідомчістю спору адміністративним судам і одночасно роз`яснено сторонам, що цей спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства місцевим загальним судом. Не зволікаючи, після постановлення цієї ухвали [PERSON] звернувся із позовом до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області, який вирішується у цій справі (позовна заява надіслана засобами поштового зв`язку і отримана судом 27.05.2021). Позивачем разом із позовною заявою подане клопотання про визнання причин пропуску зазначеного строку поважними та його поновлення з названих вище підстав. Зазначене підтримано позивачем та його представником у судовому засіданні. Подані відповідачем заперечення щодо заявленого клопотання обґрунтовано формально, а незначне прострочення звернення з позовом до суду (26.05.2021 штамп відділення Укрпошти про прийняття поштового відправлення) за встановлених обставин справи може вважатись таким, що відбулось протягом розумного строку (постанова Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №759/3487/16-ц). За таких обставин суд вважає поважними причини пропуску позивачем тримісячного строку звернення до суду, визначеного у ч.1 ст.233 КЗпП України, та не знаходить підстав для його застосування як підстави для відмови у задоволенні позовних вимог, а зазначений строк підлягає поновленню відповідно до ст. 234 КЗпП України. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 908 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved