Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ) про усунення від права на спадкування. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла його мати, [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] та на квартиру [ADDRESS] . Спадкоємцями майна померлої [PERSON] є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] . Позивач посилається на те, що з 2015 року його мати хворіла, у липні 2015 року їй був поставлений діагноз: інтракраніальне новоутворення та зроблено видалення новоутворення в ділянці лівої лобної частки головного мозку. З того часу мати дуже часто знаходилася в лікарнях, у зв`язку з хворобою була у безпорадному стані. Зазначає, що під час хвороби він та його дружина здійснювали лікування та догляд за матір`ю, проте відповідач будь-якої допомоги не надавала. Посилаючись на наведені вище обставини, позивач вважає, що відповідач [PERSON] повинна бути усунена від права на спадкування за законом після смерті [PERSON] відповідно до ч. 5 ст.1224 ЦК України. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 01.07.2019 року відкрито провадження в справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10.02.2020 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду. 15.08.2019 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач, заперечуючи проти позову пояснила, що в 2015 році у її доньки [PERSON] було виявлено онкозахворювання. Діагноз був поставлений в клінічній лікарні «Феофанія». Так як вона була державним службовцем, то операція та подальше лікування в лікарні «Феофанія» було проведено на безоплатній снові. Донька працювала в Національному банку та мала достатній рівень заробітної плати, а при звільненні в 2015 році отримала пристойну грошову суму, тому ліки купувала за свої кошти. Після прогресування хвороби донька вирішила їхати на операцію в Державний заклад «Республіканський науково-практичний центр онкології та медичної радіології ім.Н.Н.Александрова» в Республіку Беларусь. 12.03.2016 року поїхала туди зі своїм сином, [PERSON] , де їй було зроблено операцію. 16.03.2016 року позивач повернувся з Білорусії, а до [PERSON] приїхала її сестра [PERSON] , яка знаходилася з нею до її одужання. Потім вони разом повернулися в м. Київ. Зазначає, що всі договори на лікування та квитанції про оплату за операцію та знаходження в лікувальній установі були сплачені [PERSON] . Після операції [PERSON] була в задовільному стані і не потребувала сторонньої допомоги, аж до вересня 2016 року проживала в квартирі сама. Однак, у вересні 2016 року стан здоров`я погіршився і тому мати [PERSON] , незважаючи на похилий вік, приїхала до своєї хворої доньки і знаходилася біля неї до самої її смерті - здійснювала за донькою догляд, разом гуляла в парку, ходила в магазин за продуктами харчування, готувала їжу, а з січня 2017 року, коли стан здоров`я значно погіршився та донька потребувала стороннього догляду - прала одяг, здійснювала гігієну доньки, кормила. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позові та просила суд позов задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували та просили суд відмовити у його задоволенні. Крім того, зазначила, що допомагала доньці фінансово в міру своїх матеріальних можливостей, у вересні 2016 року коли стан здоров`я доньки погіршився, переїхала до неї зі свого постійного місця проживання та була разом із нею до самої її смерті, здійснювала за донькою догляд. Посилаючись на наведені вище обставини, просила відмовити позивачу в задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки та представника відповідачки, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно частини 2 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого відділом реєстрації смерті у м. Києві (а.с. 17). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] та квартири [ADDRESS] . Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Стаття 1224 ЦК України визначає підстави усунення від спадкування за законом. Відповідно до частини 5 статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. За змістом частини 5 статті 1224 ЦК України лише при одночасному настанні зазначених в ній обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від права на спадщину. Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, суд, при вирішенні такої справи повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечувати умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Пленум Верховного Суду України в Постанові №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в пункті 6 роз`яснив, що правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного Кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід врахувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Крім того, при вирішенні спору судом підлягає з`ясуванню і питання чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця, якого просять усунути від спадщини, за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу. У судовому засіданні знайшли підтвердження доводи позивача про те, що з липня 2015 року його мати, [PERSON] хворіла, діагноз: інтракраніальне новоутворення та зроблено видалення новоутворення в ділянці лівої лобної частки головного мозку. 12.03.2016 року [PERSON] поїхала на лікування в Державний заклад «Республіканський науково-практичний центр онкології та медичної радіології ім.Н.Н.Александрова» в Республіку Беларусь, що підтверджується копіями Договору оплатного надання медичних послуг іноземним громадянам № 7 564 від 14.03.2016 року, Договору оплатного надання медичних послуг іноземним громадянам № 9987 від 05.04.2016 року, Додаткової угоди № 1 від 11.04.2016 року, укладеного між Державний заклад «Республіканський науково-практичний центр онкології та медичної радіології ім.Н.Н.Александрова» та [PERSON] . З 12.03.2016 року по 16.03.2016 роки [PERSON] перебував у Республіці Білорусь разом із матір`ю, а з 16.03.2016 року до [PERSON] приїхала її сестра [PERSON] . З лікарні виписали в задовільному стані. В судовому засіданні відповідач пояснила, що до вересня 2016 року [PERSON] не потребувала сторонньої допомоги, проживала в квартирі сама. Однак, у вересні 2016 року стан здоров`я погіршився, тому вона прийняла рішення переїхати до доньці та бути біля неї. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] (двоюрідна сестра [PERSON] ) пояснила, що сестра захворіла в 2015 році, у лікувальному закладі «Феофанія» було зроблено операцію, деякий час стан був задовільний, але в 2016 році хвороба почала прогресувати, тому [PERSON] прийняла рішення зробити повторну операцію в м. Мінськ, куди вона поїхала разом із сином. В день операції син поїхав, а вона залишилася. До осені 2016 сестра почувалася непогано, з осені стало гірше, і тому було прийнято рішення, щоб приїхала мама. З вересня мама переїхала до сестри і залишалася з нею до самої її смерті, а я кожен день приїздила. Пояснила, що сестра була заможною, працювала, отримувала заробітню плату. Син приходив до неї 1-2 рази в тиждень, а пізніше, коли треба було колоти уколи кожен день. У грудні-січні з нами ще проживала племінниця - [PERSON] [PERSON] працювала в НБУ, всі витрати на операцію здійснювала самостійно. У січні у неї відняло мову, вона не могла ходити. Син спочатку приходив 1-2 рази в тиждень, а в січні-лютому, коли треба було робити протинабрякові уколи - кожен день. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] (племінниця) пояснила, що приїхала до сестри в грудні 2016 року, бабуся була біля неї по день смерті. Разом вони доглядали, кормили, ходили до магазину. [PERSON] з мамою не проживав, приїздив ввечері, робив уколи. Дружину [PERSON] бачила 3 рази, вона приходила з дитиною, але допомоги вона не надавала. Свідок [PERSON] (сусідка [PERSON] ) пояснила, що як захворіла дочка [PERSON] , вона звернулася до них по допомогу, допомогти по господарству - відповідач тримає велике господарство. Ми були у них на господарстві з вересня по лютий 2017 року. Кілька разів відправляли в м. Київ продукти харчування, один раз привозила я сама, а ще два рази приїздив [PERSON] та забирав птицю, м`ясо, овочі. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] (кума [PERSON] ) пояснила, що [PERSON] їздив разом з мамою в м. Мінськ, пізніше робив їй уколи. Знає, що біля [PERSON] була бабуся, але зі слів [PERSON] вона не сильно допомагала. Свідок [PERSON] (сусідка) пояснила, коли [PERSON] захворіла в біля неї був її син. Дізналася про хворобу [PERSON] літом, в ліфті від сусідки. Коли вона хворіла, не спілкувалася з нею, в квартирі не була. Свідок [PERSON] (друг [PERSON] ) пояснив, що [PERSON] допомагав мамі, коли вона хворіла, привозив продукти харчування. Свідок [PERSON] (однокласниця дружини [PERSON] ) зазначила, що сиділа з дітьми, коли [PERSON] була зайнята. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеними обставинами факт перебування спадкодавця [PERSON] в безпорадному стані через тяжку хворобу. Допитавши свідків, суд критично ставиться до показів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , виходячи з родинних та дружніх стосунків з позивачем по справі. Крім того, дані покази хоча і свідчать, що померла [PERSON] потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування, однак ніяким чином не свідчать про ухилення відповідачки від надання їй допомоги. Крім того, в деяких випадках показання свідків були суперечливі, та не відповідали обставинам справи. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] працювала у Національному Банку України та отримала у 2015 році заробітну плату в розмірі 459116,58 грн., що підтверджується відомостями з Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві. Суд вважає такими, що не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні посилання позивача на те, що спадкодавець [PERSON] знаходилася в такому безпорадному стані, що потребувала допомоги саме відповідачки [PERSON] , а вона мала змогу надавати допомогу, яку потребувала спадкодавець через тяжку хворобу та/або безпорадний стан, проте умисно ухилялася від надання такої допомоги доньці під час її хвороби. Згідно статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини шостої статті 81 ЦПК доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не подано достатніх доказів, які б свідчили про достовірні факти ухиляння відповідачки від піклування про спадкодавця та відповідали б вищевказаним вимогам закону щодо усунення спадкоємця від спадкування. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed