Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Посилався на те, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] . За цією адресою також зареєстрований його знайомий, [PERSON] , хоча фактично в зазначеному будинку він не проживає з 2013 року та місце його проживання йому не відоме. Будь-яких усних чи письмових домовленостей між ним та відповідачем стосовно проживання в його будинку не існує. Такі дії порушують його права як власника вказаного будинку. На його звернення до Волошківського старостинського округу Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області щодо зняття з реєстрації відповідача йому було відмовлено та роз`яснено про можливість вирішення даного питання у судовому порядку. У зв`язку з тим, що відповідач зареєстрований за даною адресою у нього виникають труднощі з оформленням субсидії. Просив суд визнати [PERSON] , 1967 року народження таким, що втратив право на користування належним йому житловим будинком, який розташований за адресою: [ADDRESS] , через відсутність без поважних причин понад один рік. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його присутності, позовні вимоги підтримав. Надав згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] належним чином та завчасно повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, а також не подав відзив на позов. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд вирішив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Передбачених ч.4 статті 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно ст.247 ч.2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З досліджених судом письмових доказів судом встановлено наступні обставини: Згідно копії свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 12.12.1992 року, виданого Волошківською сільською радою, технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду, позивач [PERSON] є одноосібним власником житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] . Крім цього, довідкою №104 від 15.03.2021 року, виданою Волошківським старостинським округом виконавчого комітету Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області також підтверджується, що [PERSON] є власником вказаного будинку, зареєстрований та проживає в [ADDRESS] . Згідно довідки №103 від 15.03.2021 року, виданою Волошківським старостинським округом виконавчого комітету Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області встановлено, що за даною адресою також зареєстрований [PERSON] , [INFO] , але фактично з 09.04.2013 року за місцем реєстрації не проживає. Старостинський округ без згоди громадянина [PERSON] провести зняття з реєстрації, відповідно до постанови КМУ від 02.03.2016 року №207, не має можливості. Актом, складеним 15.03.2021 року виконуючим обов`язки старости села Волошкове [PERSON] , в присутності сусідів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , будучи зареєстрованим в [ADDRESS] , по даній адресі фактично з 09.04.2013 року не проживає. Відповідно до ст.41 Конституції України та ст.319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник майна має право на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися ним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Згідно преамбули Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-ІV відповідно до Конституції України даний Закон регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження. Частиною першою ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-ІV визначено підстави зняття з реєстрації місця проживання особи, у т.ч. на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Відповідно до положень ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Частиною другою ст.405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.1 ст.8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача щодо визнання [PERSON] втратившим право на користування житлом, застосовуючи до даних відносин відповідно до положень ч.1 ст.8 ЦК України аналогію закону. Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved