Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який згодом уточнив та просить усунути перешкоди в користуванні належними йому 8/15 частинами домоволодіння по вул. І.Трипольського, 4 в м.Ізмаїл, для чого просить зобов'язати [PERSON] знести смочинно побудовану веранду, встановити земельний сервітут на земельну ділянку по вул. І.Трипольського, 4а по відмостці площею 3,2 кв.м. та сітчасту огорожу по відмостці його частини будинку, що виходить у двір [PERSON], визнати за ним право власності на земельну ділянку по вул. І.Трипольського, 4 площею 267 кв.м. та дозволити його приватизацію без узгодження з [PERSON], стягнути з [PERSON] на його користь витрати на проведення експертиз в сумі 12411,69 гривень, посилаючись на те, що відповідо до договору дарування від 01.11.1994 року він є власником 8/15 частин домоволодіння по вул. І.Трипольського, 4 та користується земельною ділянкою в розмірі 267 кв.м. без надлишків, що визначений рішенням суду від 25.09.1991 року. Відповідачка [PERSON] є власником інших 7/15 частин. Нею самочинно з порушенням будівельно-санітарних норм була побудована веранда на межі ділянок без відповідного узгодження, в результаті чого було порушено природній рельєф місцевості, від чого утворився застій поверхневих вод, що призводить до просадки грунту та пошкодження домоволодіння. Вікно його кімнати виходить у двір [PERSON], яка чинить йому перешкоди в проведенні ремонту та використовує відмостку його частини будинку для складування відходів, через що постійно відбуваються конфлікти, які вирішити мирним шляхом неможливо. Прийнявши рішення приватизувати належну йому земельну ділянку, він звернувся до [PERSON] для узгодження акту встановлення меж, однак вона з невстановлених причин його не підписала. [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом та просить визнати за нею право власності на самочинно побудовані об'єкти веранду літ. «а3» розмірами 3,17х2,35 кв.м., та гараж літ. «Б» розмірами 6,25х3,56 кв.м. по вул.Трипольського, 4 в м.Ізмаїлі Одеської області та визначити порядок користування земельною ділянкою за даною адресою відповідно до другого варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи № 12/08-2015 від 04 серпня 2015 року, посилаючись на те, що їй на підставі договору дарування частини незавершеного будівництвом будинку від 03.11.1999 року належить 7/15 частин незакінченого будівництвом житлового будинку по вул. І.Трипольського, 4 в м.Ізмаїлі. Веранда літ. «а3» та гараж літ. «Б» були побудовані нею самочинно, за що її було притягнуто до адміністративної відповідальності. Після цього вона звернулася до міжвідомчої комісії виконкому для узаконення самочинно побудованих веранди та гаража, однак через відсутність згоди іншого співвласника споруди було визнано відповідаючими нормам ДБН та рекомендовано оформити право власності на них у суді. Вважає, що [PERSON] безпідставно відмовив їй в наданні згоди, оскільки самочинні об'єкти побудовані нею з врахуванням всіх необхідних будівельних норм та правил та не порушують права співвласника житлового будинку. В судовому засіданні представники [PERSON] позовні вимоги свого довірителя підтримали, просили задовольнити позов, задоволення позовних вимог щодо визнання права власності на самочинно побудований гараж залишили на розсуд суду, в задоволенні решти позовних вимог [PERSON] просили відмовити. В судовому засіданні представники [PERSON] позовні вимоги своєї довірительки просили задовольнити, в задоволенні позову [PERSON] просили відмовити. Представник Ізмаїльської міської ради в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] щодо визнання за нею права власності на самочинно побудовані будівлі, задоволення інших позовних вимог залишила на розсуд суду. Вислухавши сторони та їхніх представників, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] та зустрічні позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.4,7 ст.376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Статтею 98 ЗК України передбачено, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Як встановлено в судовому засіданні, рішенням виконкому Ізмаїльської міської ради № 539 від 15.11.1987 року [PERSON] було надано в безстрокове користування земельну ділянку з земель міської забудови в м.Ізмаїлі по вул. І.Трипольського, 4 площею 500 кв.м. для будівництва індивідуального одноповерхового житлового будинку за індивідуальним проектом житловою площею 70 кв.м. та господарських будівель відповідно до плану відводу ділянки. Рішенням Ізмаїльського міськнарсуду від 25.09.1991 року відповідно до висновку технічної експертизи від 17.06.1991 року за [PERSON] було визнано право власності на 7/15 частин домоволодіння по вул. І.Трипольського, 4 в м.Ізмаїлі та виділено земельну ділянку площею 233 кв.м. без надлишків. За [PERSON] визнано право власності на 8/15 частин та виділено земельну ділянку площею 267 кв.м. без надлишків. Рішенням виконкому Ізмаїльської міської ради № 1220 від 14.10.1993 року було передано земельну ділянку [PERSON] по вул. І.Трипольського, 4 в м.Ізмаїлі в приватну власність під будівництво та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що знаходився раніше в користуванні на підставі рішення суду від 25.09.1991 року. Площа земельної ділянки 267 кв.м. Як вбачається з договору дарування від 01.11.1994 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори, реєстр № 2/5186, [PERSON] подарував [PERSON] 8/15 частин незакінченого будівництвом будинку по вул. І.Трипольського, 4 в м.Ізмаїлі. Рішенням виконкому Ізмаїльської міської ради № 1131 від 02.10.1998 року було встановлено площу земельної ділянки по вул. І.Трипольського, 4а, що знаходиться в користуванні [PERSON] 263 кв.м. (за межами, що склалися). Відповідно до договору дарування частини незакінченого будівництвом будинку від 03.11.1999 року [PERSON] подарувала [PERSON] 7/15 частин незакінченого будівництвом будинку по вул. І.Трипольського, 4 в м.Ізмаїлі. Згодом [PERSON] самочинно було побудовану веранду літ. «а3» та гараж літ. «Б». Рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 1061 від 05.08.2010 року було визнано відповідаючими вимогам ДБН самочинно побудовані на земельній ділянці по вул. І.Трипольського, 4 веранду літ. «а3» розмірами 3,17х2,35 кв.м., та гараж літ. «Б» розмірами 6,25х3,56 кв.м. та зобов'язано [PERSON] через відсутність згоди співвласника на узаконення самочинно побудованих споруд оформити право власності зазначені веранду та гараж в суді. Відповідно до висновку експерта № 12/08-2015 від 04 серпня 2015 року експертом було запропоновано 2 варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою по вул. Трипольського,4 в м.Ізмаїл Одеської області, відповідно до другого варіанту пропонується виділити в користування власнику 7/15 частин житлового будинку [PERSON] відповідну ідеальній частину земельної ділянки з виїздом на вул. Трипольського площею 233 кв.м., межі якої визначаються за наведеними у таблиці 3 координатами поворотних точок відносно державної геодезичної мережі в системі координат 1963 року, а також пропонується залишити у її тимчасовому користуванні прилеглі до виділеної їй частини земельної ділянки надлишки площею 82 кв.м.; виділити в користування власнику 8/15 частин [PERSON] частину земельної ділянки з виїздом на вул. Трипольського площею 267 кв.м., зовнішні межі якої визначаються за наведеними у таблиці 4 координатами поворотних точок відносно державної геодезичної мережі в системі координат 1963 року, а також залишити у його тимчасовому користуванні прилеглі до виділеної йому частини земельної ділянки надлишки площею 2,3 кв.м. графічно зображено у додатку № 3. Розглянувши матеріали справи та вислухавши представників сторін, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково, та встановити для нього земельний сервітут на земельній ділянці, яка знаходиться в користуванні [PERSON] без встановлення сітчастої огорожі, оскільки встановлення сервітуту не може позбавляти власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею та має бути встановлений найменш обтяжливим для власника земельної ділянки способом; позовні вимоги [PERSON] щодо визнання за ним права власності на земельну ділянку площею 267 кв.м. підлягають задоволенню, оскільки рішенням виконкому Ізмаїльської міської ради йому вже було виділено у приватну власність земельну ділянку площею 267 кв.м. під будівництво та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що знаходилася раніше в користуванні на підставі рішення суду від 25.09.1991 року. Що стосується знесення самочинних споруд, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні цих позовних вимог, оскільки відповідно до ст.376 ЦК України самочинно побудовані споруди можуть бути знесені за рішенням суду за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування, а тому [PERSON] з такими позовними вимогами звертатися не може. Вимоги щодо стягнення судових витрат суд задовольняє частково та вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати на проведення судових експертиз в сумі 6205 (шість тисяч двісті пять) гривень 85 копійок, оскільки позов [PERSON] задоволено частково, а судові витрати стягуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги [PERSON] суд задовольняє частково та вважає за необхідне виділити їй в користування земельну ділянку площею 233 кв.м. відповідно до варіанту 2 висновку судової будівельно-технічної експертизи № 12/08-2015 від 04 серпня 2015 року без надлишків, оскільки розпорядження землями територіальних громад належить до повноважень Ізмаїльської міської ради. В задоволенні позовних вимог [PERSON] щодо визнання за нею права власності на самочинно побудовані будівлі суд вважає за необхідне відмовити, оскільки визнання права власності на самочинно побудовані споруди не є компетенцією суду.

Outcome: partial