Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, треті особи без самостійних вимог: приватний нотаріус [PERSON], Ужгородське міськрайонне управління юстиції Закарпатської області в особі реєстраційної служби, [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. У позовній заяві позивач посилається на те, що він є сином померлого 26.06.2009 року [PERSON] та онуком померлого 09.01.2004 року [PERSON]. Зазначає, що у звязку зі смертю батька [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому нерухоме майно, що складається з житлового будинку (літера А) з належними до нього господарськими будівлями (сарай (літера Б), вбиральня (літера В), сарай (літера Г)) та спорудами (І; № 1-2), що розташований за адресою: с. Холмець, вул. Підвальна, буд. 6, Ужгородського району Закарпатської області. Даний будинок належав його батьку на підставі договору дарування домоволодіння від 29.05.2009 року № 1277, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу [PERSON], витяг з Державного реєстру правочинів № 7338323 від 29.05.2009 року. Відповідно до характеристики будівель та споруд інвентарна вартість домоволодіння складає 33274,00 грн. (ціна вказана в договорі). Також вказує, що після смерті діда [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому нерухоме майно, що складається з житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: с. Холмець, вул. Дружби, буд. 100, Ужгородського району Закарпатської області. Даний будинок належав його діду [PERSON]. Згідно з рішенням виконавчого комітету [PERSON] народних депутатів Ужгородського району від 22.09.1989 року № 136 «Про оформлення права власності на житлові будинки, які належать окремим громадянам та головам колгоспних дворів сіл Тарновці, Сторожниця, Прикордонне, Шишловці, [PERSON], Холмець, Демічево, Тисянка, Глибоке, [PERSON], [PERSON]», житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в с. Холмець, вул. Дружби, буд. 100, Ужгородського району належить в цілому [PERSON], що підтверджується довідкою, виданою виконкомом [PERSON] сільської ради від 01.04.2015 року № 118. Зазначає, що згідно з довідкою, виданою виконкомом [PERSON] сільської ради від 01.04.2015 року № 119, згідно з рішенням 12 сесії XXI скликання [PERSON] сільської [PERSON] народних депутатів від 29.10.1993 року «Про передачу у приватну власність та постійне користування земель для ведення особистого підсобного господарства» передано безоплатно у приватну власність та постійне користування [PERSON], с. Холмець, вул. Дружби, 100, Ужгородського району, площею 0,62 га. На день смерті діда [PERSON], який помер 09.01.2004 року, в будинку в с. Холмець, вул. Дружби, 100, Ужгородського району були зареєстровані наступні особи: [PERSON] дружина; [PERSON] донька; [PERSON] зять; [PERSON] внук; [PERSON] внучка; [PERSON] внучка; [PERSON] внучка, що підтверджується довідкою, виданою виконкомом [PERSON] сільської ради від 01.04.2015 року № 117. Довідкою, виданою виконкомом [PERSON] сільської ради від 01.04.2015 року № 116 підтверджується, що заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався. На випадок своєї смерті його батько [PERSON] залишив заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу [PERSON] від 18.06.2009 року № 1440, в якому все своє майно заповів йому Курта А-Д.В. Зазначає, що зважаючи на це він, як спадкоємець по заповіту, що прийняв спадщину, з метою оформлення своїх спадкових прав звернувся до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу [PERSON], однак на його звернення про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом йому було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.02.2015 року № 21/02-14. За твердженням позивача причиною для звернення в суд з даним позовом є те, що за життя батько [PERSON] не зареєстрував право власності на домоволодіння, що розташоване за адресою: с. Холмець, вул. Підвальна, буд. 6, Ужгородського району Закарпатської області, на підставі договору дарування домоволодіння від 29.05.2009 року № 1277, що посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу [PERSON] Вказує, що у свою чергу дідо [PERSON] не зареєстрував належне йому нерухоме майно, що складається з житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: с. Холмець, вул. Дружби, буд. 100, Ужгородського району Закарпатської області. Позивач вважає, що частка вказаного будинку після смерті діда була успадкована його батьком. Відсутність реєстрації права власності за договором дарування та свідоцтва про право власності на будинок становить перешкоду в подальшому оформленні належних його спадкових прав після смерті батька, так як нотаріальна контора на даний момент не може видати відповідне свідоцтво про право на спадщину на будинок без відповідних правовстановлюючих документів та реєстрації права власності на нього в державному реєстрі речових прав. Вказує, що в реєстраційній службі йому було надано усну консультацію, що виготовити свідоцтво про право власності на нерухоме майно є неможливим, оскільки власники померли. Також позивач зазначає, що житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами знаходиться на території [PERSON] сільської ради як органу місцевого самоврядування. На підставі викладеного позивач просив суд: визнати за ним [PERSON]-Д.В. право власності на житловий будинок (літера А) площею 33,2 кв.м., житловою 21,10 кв.м., з належними до нього господарськими будівлями (сарай (літера Б), вбиральня (літера В), сарай (літера Г)) та спорудами (І; № 1-2), що розташований за адресою: с. Холмець, вул. Підвальна, буд. 6, Ужгородського району Закарпатської області, в порядку спадкування за заповітом за померлим 26.06.2009 року батьком [PERSON]; визнати за ним [PERSON]-Д.В. право власності на 1/6 частку житлового будинку в с. Холмець, вул. Дружби, буд. 100, Ужгородського району Закарпатської області, в порядку спадкування за заповітом за померлим 26.06.2009 року батьком [PERSON] Під час розгляду справи позивач зменшив позовні вимоги, про що подав відповідну заяву (а.с. 178), в якій посилається на те, що [PERSON], будучи непрацездатною (пенсіонером) на час смерті його батька, отримала право на обовязкову частку після смерті свого сина (його батька), яка становить 1/4 частку. На випадок своєї смерті його батько [PERSON] залишив заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу [PERSON] від 18.06.2009 року № 1440, в якому все своє майно заповів йому Курта А-Д.В. Враховуючи наведене позивач вважає, що є необхідним зменшити позовні вимоги на 1/4 частку щодо житлового будинку (літера А) площею 33,2 кв.м., житловою 21,10 кв.м., з належними до нього господарськими будівлями (сарай (літера Б), вбиральня (літера В), сарай (літера Г)) та спорудами (І; № 1-2), що розташований за адресою: с. Холмець, вул. Підвальна, буд. 6, Ужгородського району Закарпатської області. Враховуючи викладене, згідно із заявою про зменшення позовних вимог, позивач просить суд: визнати за ним [PERSON]-Д.В. право власності на 3/4 частки у праві власності на житловий будинок (літера А) площею 33,2 кв.м., житловою 21,10 кв.м., з належними до нього господарськими будівлями (сарай (літера Б), вбиральня (літера В), сарай (літера Г)) та спорудами (І; № 1-2), що розташований за адресою: с. Холмець, вул. Підвальна, буд. 6, Ужгородського району Закарпатської області, в порядку спадкування за заповітом за померлим 26.06.2009 року батьком [PERSON]; визнати за ним [PERSON]-Д.В. право власності на 1/6 частку житлового будинку в с. Холмець, вул. Дружби, буд. 100, Ужгородського району Закарпатської області, в порядку спадкування за заповітом за померлим 26.06.2009 року батьком [PERSON] Представник позивача [PERSON] у даному судовому засіданні зменшені позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладені у позовній заяві та заяві про зменшення позовних вимог обставини, і просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] сільська рада Ужгородського району Закарпатської області у дане судове засідання явку свого уповноваженого представника не забезпечив, при цьому згідно із наявною у матеріалах справи заявою просить розглянути дану справу без участі сільської ради (а.с. 29). [PERSON] сільською радою Ужгородського району Закарпатської області направлено до суду письмові заперечення проти позову, що долучені до матеріалів справи (а.с. 30), в яких зазначено, що як вказано у позові, причиною звернення [PERSON]-Д.В. в суд є те, що за життя його батько [PERSON] не зареєстрував право власності на домоволодіння, що розташоване за адресою: с. Холмець, вул. Підвальна, буд. 6, Ужгородського району Закарпатської області на підставі договору дарування домоволодіння від 29.05.2009 року № 1277, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу, і цей факт став причиною відмови у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Позивач у заяві посилається на ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування», згідно з якою облік та реєстрація нерухомого майна незалежної від форм власності належить до делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Однак, відповідно до п. 3 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» адміністратором Державного реєстру прав є державне підприємство, що належить до сфери управління Міністерства юстиції України, здійснює заходи із створення та супроводження програмного забезпечення Державного реєстру прав та відповідає за технічне і технологічне забезпечення, збереження та захист даних, що містяться у Державному реєстрі прав. За твердженням відповідача у даному випадку реєстратором виступала не [PERSON] сільська рада, а бюро технічної інвентаризації (БТІ), куди і повинен був звернутися [PERSON] Також відповідач зауважує, що померлий [PERSON] з питанням реєстрації права власності на нерухоме майно, в тому числі і на житловий будинок, що розташований за адресою: с. Холмець, вул. Підвальна, буд. 6, до [PERSON] сільської ради не звертався, про укладання договору дарування домоволодіння сільську раду не повідомляв. Позивачу [PERSON] сільською радою видані всі необхідні довідки для оформлення спадщини за померлим батьком [PERSON], а тому у даному випадку відповідач вважає, що позивач помиляється відносно належності відповідача до даного процесу. [PERSON] сільська рада не може нести відповідальність за дії або бездіяльність [PERSON], в даному випадку за несвоєчасне звернення до органу державної реєстрації прав на нерухоме майно (БТІ). Виходячи з вищевикладеного відповідач просить у даній справі визнати [PERSON] сільську раду не відповідачем, а третьою стороною. Також відповідач просить зобовязати приватного нотаріуса Ужгородського нотаріальною округу [PERSON], якою було заведено спадкову справу № 7/2009 до майна померлого [PERSON], видати [PERSON]-Д.В. свідоцтво про праві на спадщину за заповітом на житловий будинок, що знаходиться в с. Холмець вул. Підвальна, буд. 6, Ужгородського району Закарпатської області, після смерті його батька [PERSON], який помер 26.06.2009 року. Третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу [PERSON] у дане судове засідання не зявилася, при цьому згідно з наявною у матеріалах справи заявою просить розглянути справу без її участі. Третя особа без самостійних вимог Ужгородське міськрайонне управління юстиції Закарпатської області в особі реєстраційної служби у відповідності до положень ст. 36 ЦПК України заяву про свою участь у даній справі не надала, а на момент розгляду справу вказана особа припинена. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] у дане судове засідання не зявилися, при цьому її представник [PERSON] подав через канцелярію суду заяву, в якій просить судове засідання, призначене на 21.11.2017 року, розглядати без його участі та участі [PERSON], позов просять відхилити як вимоги до неналежного відповідача. Разом з тим, представник третьої особи [PERSON] [PERSON] подав до суду письмові заперечення на позов, що долучені до матеріалів справи (а.с. 134), у яких зазначає, що у справі сам позивач встановлює хто має бути відповідачем, суд не має права залучати з власної ініціативи відповідача чи відповідачів, замінити третю особу на відповідача. Представник третьої особи вказує, що [PERSON], виходячи з позовних вимог, повинна бути не третьою особою, а відповідачем, так як спір про право майнове на спадщину як першої черги. Також зауважує, що [PERSON] сільська рада у своїх запереченнях помилково зазначає щодо наявності у нотаріуса, чи можливість суду зобовязати нотаріуса, права оформити свідоцтво про право на спадщину, оскільки первинне майно не оформлене та відсутні правовстановлюючі документи, і фактично, і юридично за адресою: с. Холмець, вул. Підвальна, 6, на імя померлого [PERSON], цим будинком володіла і володіє його довірителька [PERSON], а договір дарування від 29.05.2009 року є нікчемним, оскільки його державна реєстрація відсутня, нотаріальна відмова нотаріуса від 06.02.2015 року є законною. За твердженням представника третьої особи відносно успадкування будинку № 100 по вул. Дружби в с. Холмець, то даним будинком фактично володіє і володіла раніше з чоловіком померлим [PERSON] його довірителька [PERSON], у звязку з чим спадщина при відсутності правовстановлюючих документів на дане майно також не може бути оформлено нотаріусом, і судом на 1/6 за позивачем також. В разі відсутності заяви позивача про заміну [PERSON] на відповідача просять позовну заяву відхилити повністю. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] у даному судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач [PERSON], [INFO], є онуком [PERSON], який помер 09.01.2004 року та сином [PERSON], який помер 26.06.2009 року. За життя [PERSON] в цілому належав житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в с. Холмець, вул. Дружби, № 100, згідно з рішенням виконавчого комітету [PERSON] народних депутатів Ужгородського району від 22.09.1989 року № 136 «Про оформлення права власності на житлові будинки, які належать окремим громадянам та головам колгоспних дворів сіл Тарновці, Сторожниця, Прикордонне, Шишловці, [PERSON], Холмець, Демічево, Тисянка, Глибоке, [PERSON], [PERSON]», що стверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Ужгородського району від 01.04.2015 року за № 118 (а.с. 7). Згідно з рішенням 12 сесії ХХІ скликання [PERSON] сільської [PERSON] народних депутатів від 29.10.1993 року «Про передачу у приватну власність та постійне користування земель для ведення особистого підсобного дворогосподарства» передано безоплатно у приватну власність та постійне користування [PERSON], с. Холмець, вул. Дружби, № 100 0,62 га, що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Ужгородського району від 01.04.2015 року за № 119 (а.с. 7). Довідкою, виданою виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Ужгородського району від 01.04.2016 року за № 116, стверджується, що сільською радою не посвідчувався заповіт від імені [PERSON], [INFO], колишнього мешканця [INFO], який помер 09.01.2004 року (а.с. 8). З довідки, виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради від 01.04.2015 року за № 117, вбачається, що на день смерті мешканця [INFO], [PERSON], [INFO] (помер 09.01.2004 року), за вищевказаною адресою були зареєстровані наступні особи: [PERSON], [INFO] дружина; [PERSON], [INFO] донька; [PERSON], [INFO] зять; [PERSON], [INFO] внук; [PERSON], [INFO] внучка; [PERSON], [INFO] внучка; [PERSON], [INFO] внучка (а.с. 8). 29.05.2009 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], був укладений договір дарування домоволодіння, що посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1277, згідно з яким сторони домовилися про наступне: дарувальник ([PERSON]) подарувала, а обдаровуваний ([PERSON]) прийняв в дар домоволодіння під № 6, що знаходиться по вул. Підвальній в с. Холмець, Ужгородського району Закарпатської області. Житловий будинок позначений на плані літерою А саманний, складається з однієї кімнати, загальна площа будинку становить 33,20 кв.м., житлова площа 21,10 кв.м., до якого належать такі споруди та будівлі: літ. Б сарай (саманний), літ. В вбиральня (деревяна), літ. Г сарай (саманний), літ № 1-2 огорожа, літ. І колодязь питний. Домоволодіння належить дарувальнику на праві власності на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Ужгородської районної державної нотаріальної контори [PERSON], 16.11.1994 року за реєстровим № 2-710 та зареєстрованого в Ужгородському районному комунальному підприємстві (бюро) технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна 21.05.2009 року, запис № 303, в книзі № 2, реєстраційний номер 27343512. Як зазначено у даному договорі дарування домоволодіння, у відповідності до ст. 210 ЦК України цей договір підлягає державній реєстрації (а.с. 5, 6). На виконання ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.03.2017 року про витребування доказів у даній справі Ужгородською районною державною нотаріальною конторою ГТУЮ у Закарпатській області на адресу суду направлено належним чином завірену копію спадкової справи № 314/2004 за померлим 09.01.2004 року [PERSON], а також повідомлено, що в Ужгородській районній державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу № 314/2004 за померлим 09.01.2004 року [PERSON] за заявою на видачу свідоцтва про право на спадщину за законом № 449 [PERSON]. Спадкоємцями до майна померлого 09.01.2004 року [PERSON], згідно з поданою заявою на видачу свідоцтва про право на спадщину за законом № 449, є [PERSON], його дружина [PERSON] та дочка [PERSON], згідно з довідкою [PERSON] сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 09.09.2004 року за № 472. Також у заяві на видачу свідоцтва про право на спадщину за законом № 449 [PERSON] зазначено, що крім нього спадкоємцем є дружина [PERSON], донька [PERSON] та син [PERSON] (а.с. 98-109). Статями 1216, 1217, 1220 ЦК України визначено, що спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. ст. 1258, 1261-1265 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. У пяту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. У пяту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сімї. Матеріалами справи встановлено, що 24.02.2015 року позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу [PERSON] із завою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в с. Холмець, вул. Підвальна, будинок № 6, що належав спадкодавцю [PERSON], який помер 26.06.2009 року, на підставі договору дарування. Постановою приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.02.2015 року за вихідним № 21/02-14, на підставі ст. ст. 49, 50 Закону України «Про нотаріат» та Глави 13 Розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що знаходиться в с. Холмці по вул. Підвальній, 6, Ужгородського району Закарпатської області, після смерті його батька [PERSON], який помер 26.06.2009 року. Із змісту вказаної постанови слідує, що приватний нотаріус дійшла висновку, що прохання [PERSON] не може бути задоволено з наступних підстав. Зокрема, приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу [PERSON] 16.12.2009 року було заведено спадкову справу до майна померлого 26.06.2009 року [PERSON] № 7/2009. Спадкова справа заведена за заявою на прийняття спадщини за заповітом, поданою [PERSON], [INFO], який діяв за згодою матері [PERSON]. Для відкриття спадщини [PERSON] було подано такі документи: свідоцтво про смерть [PERSON]; заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу [PERSON] 18.06.2009 року за р. № 1440 від імені [PERSON]; свідоцтво про народження [PERSON], 05.08.1994 року; картка фізичної особи платника податків [PERSON]; свідоцтво про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] 17.12.2009 року додатково були подані довідки [PERSON] сільської ради № 443/02-30, 445/02-30, 444/02-30 від 17.12.2009 року. 22.12.2009 року до приватного нотаріуса звернулася [PERSON] і подала заяву на прийняття спадщини за законом, справжність підпису на якій засвідчено [PERSON] секретарем Холмецької сільської ради 21.12.2009 року за р. № 42. Вищевказану заяву приватним нотаріусом було зареєстровано в книгу обліку і реєстрації спадкових справ 22.12.2009 року за № 13, с/с 7/2009. Разом із заявою на прийняття спадщини за законом [PERSON] подала свідоцтво про смерть [PERSON] видане повторно, свідоцтво про народження [PERSON], [INFO], також видано повторно. [PERSON], приватним нотаріусом було повідомлено, що її син [PERSON] на випадок своєї смерті залишив заповіт на все своє майно на імя свого сина [PERSON], отже згідно зі ст. 1241 ЦК України вона зможе успадкувати, як непрацездатна за віком мати померлого обовязкову частку у спадщині (а саме 1/6 частину спадкового майна). [PERSON] подав приватному нотаріусу для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом наступні документи: свідоцтво про смерть [PERSON]; договір дарування, посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу 29.05.2009 року за р. № 1277, договір дарування не зареєстрований в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно; витяг з Державного реєстру правочинів, № витягу 7338323 від 29.05.2009 року; [NUMBER], виданий [PERSON] Ужгородським РВ УМВС України в Закарпатській області 03.11.2010 року. Приватним нотаріусом [PERSON] при подачі [PERSON] заяви на видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом розяснено, що згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі п. 4.15 Глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом, після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Договір дарування не був зареєстрований [PERSON] при його житті. Згідно зі ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають, державній реєстрації. Глава 13 Розділу І Порядку встановлює, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України, не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Приватний нотаріус вважає, що видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в с. Холмці, вул. Підвальна, буд. № 6, Ужгородського району, не можна, договір дарування не був зареєстрований [PERSON] при його житті. Оскільки відсутній факт державної реєстрації будинку за [PERSON], він не входить до складу спадщини і на нього не можливо видати свідоцтво про право на спадщину (а.с. 13). Згідно з положеннями ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як розяснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. За приписами ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобовязаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Статтею 210 ЦК України регламентовано, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом. Суд констатує, що позивач [PERSON]-Д.В. звернувся в суд за даним позовом у липні 2015 року. Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV, в редакції Закону № 834-VIII від 26.11.2015 року, що набрав чинності 13.12.2015 року, регулюються відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і такий спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав (далі Закон). Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав. Система органів та субєкти, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, визначена ст. 6 Закону. Відповідно ч. 1 до ст. 27 Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення обєкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу обєкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 (із наступними змінами), що набрала чинності з 01.01.2016 року, затверджено Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі Порядок), який визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до\~Закону України\~«Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, обєкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обовязки субєктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. Згідно з п. 6 Порядку державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до субєкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком. Пунктом 66 Порядку встановлено, що для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу. Державна реєстрація права власності на підставі заяви спадкоємця проводиться шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про субєкта права власності спадкодавця з обовязковим зазначенням відомостей про смерть такої особи. Отже, беручи до уваги, що з моменту звернення позивача в суд з даним позовом та на час розгляду справи були внесені відповідні зміни до законодавства у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, та виходячи з наведеного, суд вважає, що позивач [PERSON]-Д.В. має право звернутися до субєкта, який здійснює повноваження у сфері державної реєстрації прав, для державної реєстрації права власності щодо нерухомого майна житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: с. Холмець, вул. Підвальна, 6, Ужгородського району Закарпатської області, який згідно з договором дарування домоволодіння від 29.05.2009 року належить [PERSON], на підставі та за процедурою, визначеною Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п. 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, а відтак, позивач не позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на успадковане вищезазначений спадкове майно у нотаріальному порядку. Між тим, згідно з розясненнями, наданими у п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим, суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (обєкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на обєкт нерухомого майна. При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). У вищезазначеному розясненні, наданому Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 07.02.2014 року № 5, ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вживається в редакції Закону № 1878-VI від 11.02.2010 року, із наступними змінами. Крім того, відповідно до ст. 30 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Позивач це особа, на захист субєктивних прав і охоронюваних інтересів якої порушено цивільний процес, а відповідач це особа, на яку вказує позивач, як на порушника своїх прав. Процесуальний статус [PERSON] та [PERSON] у даній справі визначено як треті особи без самостійних вимог. Треті особи це учасники процесу, на чиї права або обовязки щодо однієї із сторін може вплинути рішення у справі. У даному випадку процесуальне положення [PERSON] та [PERSON] як третіх осіб не відповідає суті спору, оскільки рішення суду стосується безпосередньо їх інтересів як спадкоємців. Отже, їх слід було залучити до участі у справі як співвідповідачів із відповідним обсягом процесуальних прав та обовязків. Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Відповідно до ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Статтями 10, 11 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Позивач, діючи вільно, на свій розсуд, предявив позов лише до [PERSON] сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, тоді як просив визнати право власності в порядку спадкування на спадкове нерухоме майно, спадкоємцями якого є також [PERSON] та [PERSON]. За приписами ч. 1 ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Відтак, суд, відповідно до основних принципів цивільного процесу та виходячи із засад диспозитивності цивільного судочинства, не має права з власної ініціативи замінювати первісного відповідача належним відповідачем та залучати до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Встановивши, що позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, суд за відсутності клопотання позивача про заміну первісного відповідача належним відповідачем повинен ухвалити рішення про відмову у позові до неналежного відповідача, що не позбавляє позивача права на звернення до суду із самостійним позовом до особи, яка має відповідати за цим позовом. Враховуючи вищенаведене та аналізуючи у сукупності викладені обставини суд приходить до висновку, що позов є безпідставним та предявленим до неналежного відповідача, а тому у його задоволенні слід відмовити. На підставі ч. 3 ст.\~209, ч. 1 ст.\~218 ЦПК України\~22.11.2017 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 27.11.2017 року.

Outcome: dismissed