Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до Городнянської міської ради Чернігівської області та просить визначити йому, [PERSON], [INFO], додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO], протягом місяця з моменту набрання судовим рішенням законної сили. З позовної заяви виходить, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON]. [INFO] у віці 67 років помер батько позивача [PERSON]. На день смерті останній проживав в будинку [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] матір позивача у батькових речах знайшла заповіт [PERSON] на ім'я позивача. Відповідно до знайденого заповіту [PERSON] заповіла позивачу належну їй 1/5 частину будинку [ADDRESS]. Про існування заповіту позивач нічого не знав і вважав, що увесь будинок належить батьку. Останній же про заповіт нічого не казав. За даних обставин, будучи спадкоємцем за заповітом і маючи право прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [INFO] [PERSON], через незнання і неінформованість про існування заповіту, позивач не подав заяву про прийняття спадщини і пропустив законодавчо встановлений строк для прийняття спадщини. Однак [PERSON] має бажання і хоче вступити в спадщину, яку заповіла йому померла [INFO] його бабуся [PERSON]. Ухвалою судді від 31 жовтня 2014 року відкрито провадження у зазначеній справі. У судовому засіданні позивач [PERSON] у повному обсязі підтримав заявлені ним позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Підтвердив обставини, які викладені ним в поданій до суду позовній заяві. Вказав, що після смерті батька, маючи намір як спадкоємець оформити його спадщину, в документах батька він знайшов заповіт його бабусі [PERSON] на його ім'я, а також договір дарування його батьком [PERSON] 1/5 частини жилого будинку [ADDRESS]. Саме ця частина будинку являлась об'єктом спадкування за заповітом [PERSON]. Поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини пояснює тим, що він не знав про існування заповіт бабусі, остання, а також його батько про цей заповіт йому не казали. Як спадкоємець за заповітом він хоче оформити спадщину після смерті його бабусі [PERSON]. Підтвердив, що на момент смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] за життя перебувала в офіційному шлюбі з [PERSON], який помер у 2010 році. На момент смерті бабусі [PERSON] був зареєстрований та проживав разом з бабусею за однією адресою. Крім того, на момент смерті бабусі [PERSON] було близько 80 років. Представник відповідача - Городнянської міської ради Чернігівської області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином. Міський голова Городнянської міської ради Чернігівської області [PERSON] надав до суду письмову заяву від 05.11.2014 року за вих. № 05-22/592 з проханням розглянути справу за відсутності представника міської ради, позовні вимоги [PERSON] міська рада підтримує ( а.с. 25 ). Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Городнянського районного нотаріального округу Чернігівської області [PERSON] про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, в судове засідання остання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила. Неявка в судове засідання третьої особи відповідно до положень ст. 169 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи ( а.с. 40 ). Суд, з'ясувавши позицію позивача та відповідача по суті заявлених позовних вимог, заслухавши пояснення позивача, які надані в судовому засіданні, в обґрунтування заявлених позовних вимог, заслухавши показання свідка та дослідивши усі наявні матеріали справи, встановивши наявність обставин, якими обґрунтовуються вимоги, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини, вважає, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Так, з дослідженого у судовому засіданні свідоцтва про смерть [NUMBER] встановлено, що [PERSON] померла [INFO] у віці 81 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області 17.02.2005 року зроблено відповідний актовий запис за № 22 ( а.с. 6 ). Відповідно до статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Таким чином, часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день її смерті - [INFO]. Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом на визначене нею у заповіті та належне їй майно. Згідно заповіту від 27.06.1986 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження та заповіла [PERSON] належну їй на праві особистої власності 1/5 частину жилого будинку, що знаходиться [ADDRESS] ( а.с. 5 ). Факт належності [PERSON] на праві власності 1/5 частини жилого будинку за адресою : [ADDRESS] та входження цього майна до складу спадщини за заповітом померлої [PERSON] підтверджується договором дарування від 27.06.1986 року та довідкою Городнянського РГ БТІ від 14 жовтня 2014 року № 675 ( а.с. 9-10, 42 ). Таким чином, спадкоємцем за заповітом щодо визначеного у заповіті майна померлої [PERSON], відповідно до ст. 1235 ЦК України, є позивач. [PERSON] являється онуком померлої [PERSON], що підтверджується дослідженими в судовому засіданні свідоцтвом про народження позивача [NUMBER], повторним свідоцтвом про народження [PERSON] [NUMBER], свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] ( а.с. 11-13 ). Частина 1 ст. 1269 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За приписами ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру ( спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину ) від 13.11.2014 року № 38884862, виданої приватним нотаріусом Городнянського районного нотаріального округу Чернігівської області [PERSON], встановлено, що у Спадковому реєстрі відсутня інформація про відкриття спадкової справи щодо майна померлої [INFO] [PERSON] ( а.с. 31-32 ). Частина 1 ст. 1272 ЦК України передбачає, що в разі якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно вимог частини 3 статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що [INFO] помер її колишній чоловік [PERSON]. Готуючи документи для оформлення спадщини після смерті колишнього чоловіка, в його документах, а саме у технічному паспорті на будинок [ADDRESS], вона знайшла договір дарування за яким [PERSON] подарував 1/5 частину вказаного житлового будинку своїй матері [PERSON]. Також разом з договором дарування було знайдено заповіт [PERSON] щодо цієї 1/5 частини будинку на користь її онука [PERSON]. Про існування вказаних документів, насамперед заповіту [PERSON], ні вона, ні її син [PERSON] не знали. Про існування заповіту та останню волю [PERSON] її колишній чоловік [PERSON] ні їй, ні їх спільному сину [PERSON] за життя нічого не казав. З пояснень позивача [PERSON], які останній надав в судовому засіданні, а також з показань свідка [PERSON] вбачається, що [PERSON] не звернувся вчасно, в строк встановлений ст. 1270 ЦК України, до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] через те, що він не знав про останню волю [PERSON], яку вона виклала в своєму заповіті від 27.06.1986 року. Йому не було відомо про те, що батько [PERSON] подарував 1/5 частину будинку [ADDRESS] своїй матері [PERSON], а остання склала заповіт щодо цієї частини будинку на його користь. Про існування заповіту він нічого не знав, вважав, що увесь вищевказаний будинок належить на праві власності його батьку [PERSON], останній про заповіт йому нічого не казав. У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємців на вчинення цих дій. Слід зазначити, що наведені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини пов'язані насамперед з тим, що позивач не знав про існування заповіту померлої [PERSON], складеного нею на його користь, не знав про наявність у нього права на спадкування майна померлої, визначеного у заповіті, а тому й не звернувся у визначені законодавством строки до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. При цьому позивач ніяким чином не обґрунтовував та не посилався на наявність у нього поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини, які б були пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для подання заяви до нотаріуса у шестимісячний строк. Необізнаність позивача про наявність у нього права на спадкування за заповітом спадщини [PERSON] не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини та даний факт ніяким чином не перешкоджав позивача у визначений законодавством шестимісячний строк як спадкоємцю за законом звернутись до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини, у тому випадку якби він дійсно хотів спадкувати майно померлої [PERSON]. Окрім викладеного, при розгляді даної справи слід звернути увагу на наступне. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] за життя 10.08.1979 року зареєструвала шлюб з [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] ( а.с. 13 ). Згідно довідки виконкому Городнянської міської ради Чернігівської області від 26.11.2014 року за вих. № 5052 встановлено, що [PERSON] дійсно з 11.06.1992 року по день смерті [INFO] була зареєстрована проживаючою за адресою : [ADDRESS]. Разом з нею на день її смерті був зареєстрований проживаючим за вказаною адресою [PERSON] ( реєстрація останнього з 02.04.1980 року по день смерті [INFO] ) ( а.с. 43 ). Натомість позивач [PERSON] з 03.06.1995 року і по теперішній час зареєстрований проживаючим за адресою : [ADDRESS] ( а.с. 4, 45 ). Вказані факти реєстрації місця проживання [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтверджуються дослідженими в судовому засіданні домовими книгами для прописки громадян, які проживають в будинку [ADDRESS], та які проживають в квартирі [ADDRESS] ( а.с. 46-49 ). Частина 2 ст. 1223 ЦК України передбачає, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. [PERSON], як спадкоємець за заповітом визначеного у заповіті майна померлої [PERSON], у встановленому законом порядку спадщину останньої не прийняв, а тому виходячи з приписів ч. 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування за законом перейшло до чоловіка померлої [PERSON] - [PERSON], який, окрім того, що відповідно до положень ст. 1241 ЦК України має право на обов'язкову частку у визначеній у заповіті спадщині померлої дружини, також являється спадкоємцем першої черги за законом щодо майна його померлої дружини згідно ст. 1261 ЦК України. При цьому [PERSON] відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину своєї померлої дружини [PERSON], оскільки на момент смерті останньої, тобто на час відкриття спадщини, він постійно проживав разом з [PERSON] в квартирі [ADDRESS]. Таким чином, на момент розгляду вказаної справи в суді спадщина померлої [PERSON], виходячи з положень ст.ст. 1223, 1268 ЦК України, прийнята її чоловіком [PERSON] ( помер [INFO] ( а.с. 8 )), який отримав право на спадкування спадщини та фактично прийняв всю спадщину, в тому числі спадщину, визначену у заповіті від 27.06.1986 року, у зв'язку з її неприйняттям спадкоємцем за заповітом [PERSON]. Слід такорж зазначити, що незважаючи на підтримування Городнянською міською радою Чернігівської області заявлених позивачем позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність відмовити [PERSON] в задоволенні заявлених ним позовних вимог, оскільки законні підстави для задоволення позову відсутні, та визнання відповідачем - Городнянською міською радою Чернігівської області позову суперечить закону. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наведених вище підстав. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed