Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ОСББ «Протасів Яр» про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії. Свої вимоги мотивує тим, що він є власником квартири [ADDRESS] . Послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення отримує у ОСББ «Протасів Яр». У вересні 2014 року він уклав з ТОВ «Е-Інжинірінг Ко» договір на проведення монтажних та пусконаладжувальних робіт. 01 жовтня 2014 року у його квартирі було встановлено 4 теплових лічильника на опалення. 06 жовтня 2014 року він звернувся до ОСББ «Протасів Яр» з метою взяття цих лічильників до комерційного обліку теплової енергії. Після отримання ним від ТОВ «Е-Інжинірінг Ко» 2 робочих проектів та 8 актів введення в експлуатацію, голова правління ОСББ «Протасів Яр» відмовив йому у взятті на облік встановлених лічильників. Просить суд ухвалити рішення, яким: - визнати неправомірною бездіяльність ОСББ «Протасів Яр» щодо не взяття до розрахунків засобів квартирних вузлів обліку теплової енергії централізованого опалення; - визнати неправомірною відмову ОСББ «Протасів Яр» щодо не взяття до розрахунків засобів квартирних вузлів обліку теплової енергії централізованого опалення; - зобов`язати ОСББ «Протасів Яр» взяти до розрахунків засобів квартирних вузлів обліку теплової енергії централізованого опалення; - зобов`язати ОСББ «Протасів Яр» здійснити відповідні розрахунки по нарахуванню спожитої теплової енергії відповідно до встановлених вузлів обліку теплової енергії централізованого опалення з 23 жовтня 2014 року. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 12 листопада 2014 року відкрито провадження у справі. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 23 червня 2015 року позовну заяву [PERSON] задоволено. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 19 листопада 2015 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 23 червня 2015 року залишено без змін. Постановою Верховного суду від 23 січня 2018 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 23 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 19 листопада 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 11 вересня 2018 року зустрічну позовну заяву ОСББ «Протасів Яр» повернуто заявнику. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2018 року заяву ОСББ «Протасів Яр» про повернення судового збору задоволено. Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (т. 2, а.с. 39). Представник відповідача у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність. Зазначила, що на день подання [PERSON] позову до суду останній не був власником квартири [ADDRESS] . Право власності на зазначену квартиру зареєстровано 23 вересня 2014 року за [PERSON] . Таким чином, [PERSON] не є належним позивачем у справі (т. 2, а.с. 40). Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 23 червня 2015 року позовну заяву [PERSON] до ОСББ «Протасів Яр» про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії задоволено (т. 1, а.с. 114-115). Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 19 листопада 2015 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 23 червня 2015 року залишено без змін (т. 1, а.с. 175-176). Постановою Верховного суду від 23 січня 2018 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 23 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 19 листопада 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т. 1, а.с. 250-255). Із зазначеної постанови вбачається, що [PERSON] з позовом до суду звернувся 07 листопада 2014 року. Проте, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано 23 вересня 2014 року за [PERSON] (т. 1, а.с. 138). Позивач [PERSON] оспорював правомірність набуття право власності на квартиру [ADDRESS] [PERSON] . Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 12 червня 2018 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про скасування рішення про державну реєстрацію права власності та визнання права власності, зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково, позов третьої особи з самостійними вимогами [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним правочину щодо набуття права власності, скасування рішення про державну реєстрацію права власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування запису про державну реєстрацію права власності задоволено частково (т. 2, а.с. 34-36). Зазначеним рішенням було скасовано рішення про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , визнано право власності за зазначену квартиру за [PERSON] Постановою Київського апеляційного суду від 09 квітня 2019 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12 червня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про скасування рішення про державну реєстрацію права власності та визнання права власності, відмовлено в задоволенні зустрічного позову [PERSON] та відмовлено в задоволенні позову третьої особи з самостійними вимогами [PERSON] (т. 2, а.с. 42-61). Постанова набрала законної сили. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Вбачається, що станом на день звернення до суду з позовом (07 листопада 2014 року) та станом на день ухвалення рішення (09 жовтня 2019 року) [PERSON] не є власником квартири [ADDRESS] , де він просить взяти до розрахунків засоби квартирних вузлів обліку теплової енергії централізованого опалення та здійснити відповідні розрахунки по нарахуванню спожитої теплової енергії. За таких обставин, відповідачем жодних прав позивача не порушено. Таким чином, у позивача відсутнє порушене, невизнане або оспорюване право, свобода чи законний інтерес з боку відповідача. З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed