Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 21 серпня 2015 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, у відповідності до якого позивач передав відповідачу грошову позику у розмірі 24\~173,00 грн. зі строком повернення 1 рік, тобто до 21 серпня 2016 року. В усній домовленості у вересні 2015 року було укладено також договір позики на суму 6500 грн. у звязку з тим, що [PERSON]О,, скоївши ДТП, не мав на той час можливості компенсувати ремонт машини. Тому на прохання [PERSON] позивач заклав свої гроші з умовою подальшого повернення грошей після повернення основного боргу по написаній ним розписці. Станом на 30 квітня 2016 року було повернуто лише частину основного боргу на загальну суму 12\~273,00 грн. На 15 жовтня 2016 року сума позики в розмірі 18400,00 грн. позивачу не повернута, а тому він просить стягнути її з відповідача, а також сплачений судовий збір. Позивач подав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Відповідно до розписки від 21 серпня 2015 року, долученої до матеріалів справи, [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], зареєстрованого в [INFO], паспорт серії МВ 941495, виданий Тернопільським МВУМВС, позичив в [PERSON] кошти в сумі 24173,00 грн. терміном на 1 рік, зобовязався віддати на протязі встановленого терміну рівними частинами. Розписка написана власноручно без будь-якого тиску, в чому [PERSON] розписався. В силу ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Частиною другою ст.1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві кошти у такій самій сумі, що були йому передані позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. (ч.1 ст.625 ЦК України). В судовому засіданні встановлено, що станом на 30 квітня 2016 року було повернуто лише частину основного боргу на загальну суму 12\~273,00 грн. За таких обставин, суд приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає до задоволення частково, оскільки в даному випадку мають місце порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] боргу за договором позики в розмірі 11900 грн. У задоволенні решти вимог, зокрема щодо стягнення 6500 грн. слід відмовити, оскільки позивачем нічим не доведено факт передачі у позику вказаних коштів. В силу вимог ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути 551,20 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial