Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість в сумі 60187,50 грн. Позовні вимоги мотивував тим, що в 2013 році з метою встановлення гробовця для своєї родини уклав з відповідачем декілька усних договорів, в яких він, як замовник, зобов`язався здійснити 100% передоплату за товар (частини гробовця), а відповідач, як виконавець, зобов`язаний в строк виконати та доставити замовлення. Позивач укладав декілька договорів, оскільки гробовець він зводив по частинах. На протязі 2013-2014 років позивач замовив у відповідача стовпці, бокові та верхні плити, які після виконання умов вищевказаного договору встановив на кладовищі в м. Снятин Івано-Франківської області. В липні 2014 року позивач знову уклав усний договір з відповідачем про виготовлення для гробовця « Стели » (п`єдесталу та пам`ятника з вставкою образа із зображенням святих). Під час укладання даного договору відповідач отримав 100% передоплату та зобов`язався до 25.07.2015 виконати дане замовлення, однак в обіцяний термін свого зобов`язання не виконав. «Стелу» відповідач доставив позивачу в жовтні 2015 року. При її монтажі на гробовець позивач виявив брак та повернув відповідачу для усунення недоліків. Весною 2016 року відповідач знову передав замовнику «Стелу», однак при її огляді позивач виявив невідповідність щодо замовленого, відмовився від прийняття замовлення. Відповідач зобов`язався виконати замовлення належним чином. В квітні 2016 відповідач повідомив позивачу про виконання замовлення і щоб він приїхав в м. Городенка. Позивач, оглянувши виготовлене, відмовився його отримувати, оскільки воно не відповідало його замовленню. На час звернення до суду з позовом відповідач замовлення не виконав, кошти не повернув. У березні 2016 року позивач звертався до органів поліції з заявою про шахрайство зі сторони відповідача, однак кримінальне провадження було закрито та рекомендовано звернутися до суду. Допитами позивача та відповідача в кримінальному провадженні підтверджується, що за виготовлення «Стели» позивач заплатив відповідачу 2250 американських доларів США при курсі 805 гривень за 100 американських доларів США. Він дав відповідачу 18000 гривень, міняючи долари на гривні, оскільки відповідач називав суми замовлення в доларах, але просив розраховуватися з ним у гривнях. Згідно постанови про закриття кримінального провадження, [PERSON] при допиті пояснив, що замовлення він не виконував у термін, оскільки закази були по частинах і потрібен був час для підбору кольору граніту (каменя), а також тому, що робота була делікатною. Вважає, що він свої зобов`язання перед позивачем виконав у повному обсязі, однак той не хоче отримувати замовлення. Всі деталі « Стели » виготовляв завод в м. Житомир за наданими розмірами. Оскільки відповідач пам`ятник не встановив, грошові кошти повернути відмовляється, сума основного боргу, яку відповідач повинен повернути позивачу, становить 60187,50 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Кінцевий термін повернення коштів або виконання робіт - 25.07.2015. Трирічний термін звернення до суду позивач пропустив, оскільки з 23.07.2018 по 30.07.2018 знаходився на стаціонарному лікуванні. Просить поновити терміни для звернення до суду для захисту порушених прав. 17.10.2018 позивач подав до суду заяву про зміну підстав та предмету позову, в якій просить стягнути з відповідача на його користь, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, суму основного боргу 18 000 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Сума трьох відсотків річних за останні три роки становить: 18 000 грн. х 3% х 3 роки = 1620,00 грн. Індекс інфляції за останні три роки становить: жовтень - грудень 2015 року = 100; січень - грудень 2016 року = 112,40; січень - грудень 2017 року = 113,70; січень - вересень 2018 року = 105,60. 18 000 х 31,7 % = 5706 грн. 14.12.2018 позивач подав до суду заяву про зміну підстав та предмету позову, в якій просить стягнути з відповідача на його користь загальну суму заборгованості 25326 грн., в т.ч.: 18 000 грн. основного боргу, три відсотки річних за останні три роки 1620 грн., індекс інфляції за останні три роки 5706 грн. В судовому засіданні 21.05.2019 позивач та його представник змінені позовні вимоги підтримали повністю, просять задовольнити. До матеріалів справи надали оригінал розписки [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`являвся, відзив на позов до суду не подав. Про дату, час і місце судових засідань повідомлявся відповідно до вимог ст.ст. 128, 130 ЦПК України судовими повістками за адресою зареєстрованого місця проживання та адресою, вказаною в позовній заяві, а також через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Поштові відправлення повернуті до суду без вручення адресату з довідками Укрпошти: «Не проживає», «Не було вдома», «За закінченням встановленого строку зберігання». Тому судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідача, з ухваленням, за згодою позивача, заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Ч. 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України). Судом встановлено, що [PERSON] отримав від [PERSON] кошти в сумі 18 тисяч гривень (по курсу долара 8,00 грн.) для встановлення і доставки деталей гранітного пам`ятника, про що останній склав та підписав розписку, оригінал якої доданий до матеріалів справи 21.05.2019. Зі змісту вказаної розписки вбачається, що [PERSON] зобов`язується повернути гроші або виготовлену продукцію позивачу [PERSON] в термін до 25.07.2015. Згідно ч.1, ч.2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Оскільки відповідачем у термін, вказаний в розписці, деталі для гранітного пам`ятника не було доставлено та встановлено і не повернуто позивачу сплачені ним кошти в сумі 18 000 грн., позивач 28.03.2016 звернувся до Городенківського ВП Коломийського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області із заявою (повідомленням) про вчинення [PERSON] злочину, передбаченого ст.190 КК України (заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство). Із копії постанови про закриття кримінального провадження від 15 червня 2016 р. Городенківського ВП Коломийського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області вбачається, що кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016090150000102 від 14.05.2015 закрите у зв`язку із відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, а вбачаються ознаки цивільно-правових відносин. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов`язання, за змістом якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у встановлений договором строк. Згідно вимог ч.2 ст. 545 ЦК України у випадку прийняття виконання зобов`язання кредитор повинен повернути боржнику борговий документ. Наявність у позивача оригіналу розписки підтверджує виконання позивачем [PERSON] свого зобов`язання щодо передачі грошових коштів [PERSON] у розмірі, зазначеному у розписці (18 000 грн.) для виконання певної роботи - встановлення і доставки деталей гранітного пам`ятника, та, відповідно, невиконання відповідачем свого зобов`язання щодо виконання робіт чи повернення позивачу коштів у разі невиконання зобов`язання у встановлений строк. Доказів того, що на час розгляду справи відповідач виконав свої зобов`язання згідно розписки, наданої позивачу, суду не надано. Тому є підстави для стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 18 000 грн. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом - визначено ч.2 ст.625 ЦК України. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Розмір інфляційних нарахувань обчислюють на¬ступним чином: суму боргу множать на індекс ін¬фляції за кожен місяць (за час, що минув від дня, наступного за днем, коли борж¬ник повинен був оплатити послуги, до дня пред`явлення ви¬моги про сплату), ділять на 100 і віднімають суму боргу. Перемножити індекси інфляції з жовтня 2015 р по червень 2018 р. (98,7*102,0*100,7*143,3*103,1*148,7*100,9*99,6*101,0*103,5*100,1*99,8*99,9*99,7 *101,8 *102,8*101,8*100,9*112,4*101,0*113,9*101,1*101,0*101,8*100,9*101,3*101,6*100,2*99,9*102,0*101,2*100,9*101,0*113,7*101,1*114,4*101,5*100,9*101,1*100,8*100,0*100,0) =134,33 %. Сума боргу 18000 * (134,33) = 2417940: 100 = 24179,4 грн. Інфляційні = 24179,4 (сума боргу з урахуванням індексу інфляції) - 18000 (сума боргу) = 6179,4 грн. Три відсотки річних від простроченої суми за три роки до дня подання позову складає 1620 грн., виходячи з такої формули: суму боргу ділити на 365 (кількість днів у році), множити на 3 (3%) річних, потім мно¬жити на кількість днів прострочення платежу, ділити на 100 (18000: 365 * 3% =1,4795 * 1095 днів = 1620 грн.). Оскільки на суд покладається обов`язок розгляду цивільної справи в межах заявлених особою вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд, передбачає ст.13 ЦПК України, тому суд не виходить за межі позовних вимог, і задовольняє позов в межах заявлених вимог, а саме: три відсотки річних - 1620 грн., інфляційні нарахування на суму боргу - 5706 грн. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, - визначено ст. 257 ЦК України. Згідно розписки відповідача , наданої суду позивачем, кінцевим терміном виконання зобов`язань є 25.07.2015. До суду з позовом позивач звернувся 31.07.2018. Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. За змістом частин 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові; якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Оскільки відповідач не звертався до суду з заявою про застосування позовної давності, тому суд, враховуючи посилання позивача на те, що строк звернення до суду з позовом пропустив у зв`язку з перебуванням на лікуванні в поліклінічному відділенні травматології Снятинської ЦРЛ з 23.07.2018 по 30.07.2018, що стверджується копією довідки № 721, виданої 30.07.2018 травматологічним відділенням Снятинської ЦРЛ, вважає, що є підстави для поновлення пропущеного строку. Питання розподілу судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 509, 526-527, 530, 610-612, 625 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved