Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

[PERSON]»єва Л.В. звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON]»єва В.В., в якому просила визнати за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS] стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. В обґрунтування своїх вимог вона посилалась на те, що дана квартира була придбана сторонам по справі в період шлюбу рахунок кредиту, отже є спільною сумісною власністю подружжя. Оскільки відповідач відмовляється добровільно розділити дане майно, вона змушена звернутись до суду з відповідним позовом. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили задовольнити. Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували частково, проте, зазначили, що квартира і так вже належить позивачу у розмірі ? частки даної квартири, і тому по даній справі слід змінити право власності зі спільної на часткову. Що стосується судових витрат, то їх слід стягнути з позивача, оскільки нею не доведено, що спір виник з вини відповідача і сплачено судовий збір у надмірному розмірі. Представник Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради проти задоволення позову не заперечувала та просила при винесенні рішення врахувати інтереси дітей подружжя. Представник ПАТ «УкрСиббанк» надав заяву про слухання справи за його відсутності та в поясненнях по справі зазначив, що кредитні зобов»язання [PERSON]»єва В.В. перед ПАТ «УкрСиббанк» на даний час виконані в повному обсязі, отже, у Банку відсутні будь-які права (обтяження) на об»єкт нерухомості, що є предметом спору. Суд, вислухавши доводи та пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходились з 05 жовтня 1996 року у шлюбі, який було розірвано за рішенням Орджонікідзеського районного суду м.Харкова від 11.02.2015 року. Під час шлюбних стосунків подружжя придбало на підставі договору купівлі-продажу від 07 вересня 2006 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON]»євим В.В., однокімнатну квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Отже, вищезазначена квартира є спільною сумісною власністю подружжя. Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Оскільки будь-якої домовленості або шлюбного договору про розподіл спільного майна між подружжям не має, то суд вважає за можливе розподілити квартиру в рівних частках між подружжям. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так як позивачем під час подачі позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 1387 грн.61 коп., то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір. При цьому суд не приймає до уваги доводи представника відповідача щодо надмірно сплаченого судового збору, оскільки судовий збір було сплачено у належному розмірі відповідно до п.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» та звіту про оцінку майна. На підставі викладеного,

Outcome: approved