Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

[PERSON], діюча в інтересах малолітнього [PERSON], в порядку ст.257-1 ЦПК України звернулась до суду із зазначеною заявою, в якій, після уточнення заявлених вимог, прохає встановити факт смерті [PERSON] [INFO] у місті Сімферополь Автономної Республіки Крим. Заявлені вимоги мотивує тим, що 21.08.2016 у м. Сімферополь, на території АР Крим, яка є тимчасово окупованою, помер батько її малолітнього сина [PERSON], [INFO], про що відділом реєстрації смерті м. Сімферополя Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим було видано відповідне свідоцтво про смерть. Оскільки документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, у здійсненні державної реєстрації смерті органом ДРАЦС заявниці було відмовлено, через що виникла необхідність у зверненні до суду. Будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи заявниця в судове засідання не з'явилась, надіслала на адресу суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги нею підтримані. Представник заінтересованої особи Горішньоплавнівського міського відділу ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області в судове засідання не з'явився, надійшла до суду заява про розгляд справи у відсутність представника, проти задоволення заяви не заперечують. Встановивши всі обставини справи та виходячи із досліджених доказів у їх сукупності, суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених вимог, з огляду на наступне. Відповідно до положень п.3 ст.235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Виходячи зі змісту ст.258 ЦПК України встановлення факту, що має юридичне значення залежить від мети, яка повинна мати правовий сенс і як наслідок, створювати для заявника будь-які правові наслідки, юридичний інтерес особи, яка звертається із відповідною заявою, має бути безумовний. За нормами ст.257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Дослідивши приєднані до справи письмові матеріали судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження [INFO] (а.с.11). Згідно із наданим свідоцтвом, 22 серпня 2016 року відділом реєстрації смерті м. Сімферополя Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим складено актовий запис за [INFO] про смерть [PERSON], який помер [INFO] у місті Сімферополь Автономної Республіки Крим. Виходячи зі змісту повідомлення, адресованого на ім'я заявниці, яка діє в інтересах малолітньої дитини померлого, у проведенні державної реєстрації смерті органом ДРАЦС м. Горішні Плавні Полтавської області було відмовлено, у зв'язку із поданням нею документів, виданих на тимчасово окупованій території. У поданій заяві метою встановлення факту смерті заявником зазначено отримання соціальної допомоги та безперешкодного виїзду дитини за кордон для лікування та навчання. Згідно Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII (далі по тексту Закон № 1207-VII) тимчасово окупована територія є територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя. На вказаній території органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, куди входить і місто Сімферополь. Відповідно до Закону № 1207-VII, будь-які документи, видані органами, які знаходяться на тимчасово окупованій території, є недійсними і не створюють правових наслідків (стаття 9 Закону). З огляду на викладене, свідоцтво про смерть [PERSON], що видане відділом реєстрації смерті м. Сімферополя Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим, діє поза межами Конституції та законодавства України та не є підставою для реєстрації смерті на території України. За нормами статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 1 липня 2010 року № 2398-VI державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Враховуючи, що батько малолітнього [PERSON], в інтересах якого діє його матір [PERSON], [PERSON] помер на території, яка є тимчасово окупованою, після його смерті заявник не може отримати соціальну допомогу, а отримане нею свідоцтво про смерть є недійсним в контексті ст.9 Закону №1207-VII, з метою захисту її законних прав та інтересів, суд доходить висновку про задоволення вимог [PERSON] у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved