Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свій позов обґрунтовує тим, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 24.06.2020 року, укладеного з [PERSON] , йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Вказує, що в даній квартирі також зареєстрований відповідач, який є сином продавця і останній в добровільному порядку вжити заходів щодо зняття з реєстрації відмовляється. Покликаючись на викладені обставини, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . До початку розгляду справи представник позивача подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з`явився по невідомій суду причині, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи у визначеному законом порядку через судове оголошення. Заяви про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов не подав. А тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 280 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 24.06.2020 року, укладеного між ним та [PERSON] (а.с. 7) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 8). Із довідки про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої Центром надання адміністративних послуг у м. Луцьк Луцької міської ради №72247 від 09.09.2020 року вбачається, що у вказаній квартирі окрім позивача з сім`єю також зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с. ). Відповідно до ст.ст. 319 ч. 1, 321 ч. 1, 391\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та права розпорядження своїм майном. Згідно зі статтею 156\~ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Право членів сім`ї власника будинку (квартири) користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є і з припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Зазначений висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14. Згідно із частиною 4 статті 156\~ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належить особи, зазначені у частині 2 статті 64 цього Кодексу, тобто дружина (чоловік), діти і батьки кожного з подружжя. Членами сім`ї власника можуть бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно поживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Отже, права і обов`язки членів сім`ї власника будинку (квартири) регулюються статтями 156, 157 ЖК України, а права і обов`язки наймачів - статтями 158 - 170 ЖК України, а також главою 59 ЦК України. Припинення права користування житлом у колишнього власника, тягне за собою втрату його членами сім`ї права користуватися житлом. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 25 липня 2018 року у справі № 638/13030/13-ц, провадження № 61-20713св18. Отже, відповідач, втративши право власності на квартиру, однак залишаючись зареєстрованим у житлі позивача, порушує права та законні інтереси останнього, як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном. Враховуючи встановлені у справі обставини, а також те, що між сторонами у справі договори найму на проживання у спірному житловому приміщенні не укладались, суд приходить до висновку, що відповідач, залишаючись зареєстрованим в квартирі [ADDRESS] , власником якого є позивач, є сторонньою особою, який перешкоджає позивачу належним чином користуватися і володіти вказаним житловим приміщенням, чим порушує його права, як власника. Такого висновку дійшов і Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 29 січня 2018 року у справі № 766/1955/16-ц, провадження № 61-755св18. А тому, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов в частині вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування належною позивачу квартирою підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача 840,80 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved