Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON], в якому поставив питання про визнання\~за ним права власності в порядку спадкування на нерухоме майно - земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1022 га, що знаходиться в смт. Богородчани Івано-Франківської області по вул. Тиха, кадастровий номер 2620455100:01:005:0252, та обєкт незавершеного будівництва житловий будинок, що знаходиться на вказаній вище ділянці (вул. Тиха, 32), яке належало за життя його синові [PERSON], що помер 07 серпня 2014 року. Заявлені вимоги у судовому засіданні позивач та представник позивача [PERSON] мотивували тим, що 07.08.2014 року у м.Нове Крамсько Республіки Польща помер син позивача [PERSON], про що відділом реєстрації актів громадянського стану м.Бабімост Республіки Польща 11.08.2014 року видано свідоцтво про смерть №17/2014. Після його смерті за заявою позивача була відкрита спадкова справа. До складу спадкового майна [PERSON] входить нерухоме майно, зокрема обєкт незавершеного будівництва по вул. Тиха, 32 в смт. Богородчани, Богородчанського району Івано-Франківської області з ступенем готовності 53%, а також земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку кадастровий номер 2620455100:01:005:0252, за тією ж адресою. Однак при вивченні документів у межах спадкової справи, нотаріусом виявлено, що згадані обєкти нерухомості не були за життя зареєстровані за спадкодавцем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тому постановою від 25.08.2015 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно йому відмовлено і рекомендовано звернутись до суду для визнання права власності. Нерухоме майно не було зареєстроване у реєстрі речових прав у звязку з тим, що [PERSON] набув права власності на згадані обєкти нерухомого майна на підставі договору купівлі продажу з колишньою дружиною [PERSON], у такий спосіб вирішивши питання поділу майна подружжя. Однак платежі за договорами купівлі-продажу землі та обєкту незавершеного будівництва від 16.05.2013 року були розстрочені до 2018 року. Зобовязання за вказаними договорами перед [PERSON] він погасив самостійно у повному обсязі. Крім нього, спадкоємцями першої черги також є неповнолітні діти [PERSON] [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Фактично обоє дітей з їх матірю [PERSON] на даний час проживають закордоном і частки у недобудованому нерухомому майні не потребують. Між ними досягнуто домовленості про компенсацію їм вартості 2/3 спадкового майна. Просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] заявлений позов визнала. Вказала, що на момент звернення [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання права власності на успадковане майно після смерті [PERSON] не було виконано зобовязання останнього перед її [PERSON] за договорами купівлі-продажу недобудованого житлового будинку та земельної ділянки. Однак в процесі розгляду справи позивач погасив у повному обсязі зобовязання перед її довірителькою за згаданими договорами. Сторони дійшли згоди з приводу отримання грошової компенсації, яка буде виплачена малолітнім [PERSON] та [PERSON] за належну їм частку по 1/3 за кожним, а всього за 2/3 успадкованого майна. Вважає, що це буде відповідати інтересам дітей. Представник малолітніх [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов визнала. Пояснила, що [PERSON] та [PERSON] разом з матірю протягом останніх двох років легально проживають на території Австрії. В Україні вони зареєстровані за адресою [INFO] і забезпечені належним благоустроєним житлом. Частка у спадковому майні, яким є обєкт незавершеного будівництва житлового будинку в смт. Богородчани по вул. Тиха, дітям в натурі не потрібна, оскільки будинок знаходиться у недобудованому стані і проводити його добудову чи у інший спосіб використовувати його дітям неможливо і не доцільно. Тому вважає, що отримання грошової компенсації за належну їм частку буде відповідати інтересам дітей і не порушить їх права на спадщину. Сторони дійшли згоди з приводу ринкової вартості спадкового майна і домовились, що на користь відповідачів [PERSON] та [PERSON] буде сплачено всього 24000 дол. США. Частина з цих коштів у сумі 6123 дол.США уже отримана відповідачами, ще 7877 дол. США буде сплачено позивачем до травня 2016 року, а сума 10000 дол. США буде оплачена позивачем до грудня 2016 року. Маючи намір укласти мирову угоду на стадії розгляду справи вона зверталась за отриманням дозволу органу опіки та піклування на вчинення такого правочину. Однак орган опіки та піклування невмотивовано відмовився прийняти рішення з цього приводу. Виходячи з цього просила позов задовольнити. Представник органу опіки та піклування Надвірнянської райдержадміністрації в судове засідання не зявився повторно, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] помер 07.08.2014 року у м.Нове Крамсько, що у [PERSON]. Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивач являється спадкоємцем першої черги за законом на майно покійного як батько, а обоє відповідачів - [PERSON] та [PERSON] як діти спадкодавця. За заявою позивача приватним нотаріусом Богородчанського нотаріального округу [PERSON] відкрита спадкова справа, право позивача на спадкування перевірено. Малолітні діти спадкодавця [PERSON] і [PERSON] прийняли спадщину в силу ч.4 ст. 1268 ЦК України. На підставі поданих письмових доказів встановлено, що до складу спадкового майна входить нерухоме майно - земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1022 га, що знаходиться в смт. Богородчани Івано-Франківської області по вул. Тиха, кадастровий номер 2620455100:01:005:0252, та обєкт незавершеного будівництва житловий будинок, що знаходиться на вказаній вище ділянці (вул. Тиха, 32). Зазначене нерухоме майно було придбано [PERSON] у відповідачки [PERSON] після розірвання їх шлюбу за договорами купівлі-продажу земельної ділянки та обєкта незавершеного будівництвом житлового будинку від 16.05.2013 року. За вказаними договорами, відповідно до п.6.4 та п.5.10 право власності не земельну ділянку та обєкт незавершеного будівництвом житлового будинку [PERSON] набув з моменту підписання Договору, однак державна реєстрація права власності мала бути проведена з моменту повного розрахунку за договором. Порядок розрахунків, визначений у договорі передбачав проведення оплати у пять етапів, з кінцевим терміном погашення 01.01.2018 року. У звязку з цим, за покійним право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не було зареєстровано. Виходячи з наведеного, 25.08.2015 року постановою приватного нотаріуса Богородчанського районного нотаріального округу [PERSON] позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно за адресою смт.Богородчани вул. Тиха, 32. З аналогічних підстав постановою приватного нотаріуса Богородчанського районного нотаріального округу [PERSON] від 20.11.2015 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно на імя малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. Одночасно, нотаріусом рекомендовано усім спадкоємцям звернутись до суду з приводу визнання за ними права власності на успадковане нерухоме майно. Відповідно до нотаріально посвідченої заяви від 30.03.2016 року [PERSON] підтвердила, що зобовязання за договором купівлі-продажу обєкта незавершеного будівництвом житлового будинку та за договором купівлі-продажу земельної ділянки виконані у повному обсязі. В судовому засіданні представники відповідачів підтвердили, що вказані зобовязання виконані [PERSON] в період судового розгляду справи. Разом з тим, зареєструвати право власності за покійним [PERSON] на даний час неможливо, а отже отримати свідоцтво про право власності у нотаріальній конторії спадкоємці не можуть. Виходячи з досліджених обставин справи, судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачі малолітні [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці першої черги мають право на рівну частку у спадковому майні, тобто кожен по 1/3. За домовленістю між сторонами, відповідачі виявили бажання не оформляти своє право власності на успадковане нерухоме майно, а отримати грошову компенсацію за належну їм частку, яка складатиме по 12000 дол.США на користь [PERSON] та [PERSON]. Таким чином, йдеться не про відмову від прийняття спадщини, належної малолітній особі в розумінні ч.4 ст. 1273 ЦК України, як про це йдеться у листі служби у справах дітей Надвірнянської райдержадміністрації, яка заперечувала проти відмови від прийняття спадщини. Натомість йдетесь про отримання належної частини спадкового майна у грошовому еквіваленті. Розмір грошової компенсації за належну відповідачам частку у спадковому майні, про яку домовились сторони, на думку суду, відповідає критеріям розумності і добросовісності і ґрунтується на ринковій вартості майна, яке оцінено сторонами за взаємною згодою, а тому не порушує прав малолітніх осіб. Спосіб захисту свого права, що обраний позивачем відповідає ст. 16 ЦК України. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на нерухомість у відповідності до ст.182 ЦК України підлягає державній реєстрації. Враховуючи наведене, суд вважає, що за позивачем слід визнати право власності на нерухоме майно, що є предметом судового розгляду. На підставі викладеного, ст.ст.328, 392, 1274 ЦК України,

Outcome: approved