Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернулася з позовом, вказавши що 22 травня 2004 року вони із [PERSON] (далі - Відповідач) зареєстрували шлюб у відділі реєсрації актів цивільного стану Підволочиського РУЮ Тернопільської області. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. З часу одруження сторони спільно проживали в [ADDRESS], однак шлюб виявився невдалим і шлюбні відносини були припинені. Діти знаходяться на повному утриманні Позивача, а тому Позивач просить стягувати з Відповідача щомісячно тверду грошову суму по 500 (п'ятсот) гривень аліментів на утримання кожної дитини для належного їх виховання та забезпечення до досягнення дітьми повноліття. Сторони, будучи повідомленими про дату і час розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Позивач уточнила позовні вимоги та просить стягувати з Відповідача аліменти в 1/2 частці від заробітку або не менше 30 % від заробітку, оскільки останній має постійне місце роботи та сталий дохід. Також подала заяву з проханням справу слухати у її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує з підстав викладених у позові. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату і час розгляду справи повідомлений у встановленому порядку, причини неявки суду невідомі. В попередньому судовому засіданні Відповідач проти позову заперечив, зазначив, що має постійне місце роботи та пред'явить суду довідку про доходи. Про розгляд справи особисто повідомлявся, однак в наступні судові засіданні не з'являвся та відмовлявся від отримання кореспонденції з суду, що підтверджується листами від 07 та 15 вересня 2016 року та довідками Укрпошти ф.20 відповідно. Позивач не заперечувала проти розгляду справи у відсутності Відповідача, за вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживають діти. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 травня 2004 року, який розірвано 08 липня 2015 року (рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області 08 липня 2015р. справа №2/604/241/15). Під час перебування в шлюбі у сторін [INFO] народився син [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Підволочиського райуправління юстиції Тернопільської області 17 грудня 2004 року; та [INFO] - донька [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Підволочиського районного управління юстиції Тернопільської області 27 листопада 2009 року. Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї Позивача, виданого депутатом Підволочиської селищної ради Тернопільської області, Позивач проживає у квартирі бабці в [ADDRESS], у квартирі зареєстровані також її мати - [PERSON], батько - [PERSON], дочка - [PERSON], учениця 1-го класу гімназії, син - [PERSON], учень 7-го класу гімназії. Позивач працює працює в Підволочиській дільниці Збаразького УЕГГ, допомоги від чоловіка на дітей не отримує. Судом встановлено, що Відповідач разом з сім'єю не проживає, після розлучення матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Таким чином, в добровільному порядку коштів на утримання дітей Відповідач систематично не надає. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років, відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» від 25 грудня 2015 року № 928-VIII, з 1 січня 2016 року становить - 1455 гривень. Враховуючи, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, інтереси дітей при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дітей, потреби у розвитку та навчанні, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та стягувати аліменти у розмірі 1/2 частки заробітку (доходу) Відповідача, але не менше 30 (тридцяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (на кожну дитину), щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття, що дасть змогу забезпечити мінімальні потреби дітей. Судом не встановлено, що Відповідач за своїм станом здоров'я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов'язків по утриманню неповнолітніх дітей, оскільки є молодою працездатною та працевлаштованою особою і спроможний платити кошти на утримання дітей. З огляду на вказане, відповідно до ст.ст. 180, 183 Сімейного кодексу України позов [PERSON] підлягає до задоволення, тому в її користь із відповідача [PERSON] підлягають до стягнення щомісячно кошти на утримання дітей (аліменти): сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частки заробітку (доходу) Відповідача, але не менше 30 (тридцяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (на кожну дитину), щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття.

Outcome: approved