Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з вказаним позовом, в якому просив зняти арешт та заборону на відчуження будь-яким способом з житлового будинку № 18 по вулиці Самійленка в м.Миргороді Полтавської області, що були накладені на підставі ухвали судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06 квітня 2005 року. В позові посилався на те, що в ході розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до нього про розподіл земельної ділянки, житлового будинку та визнання права власності, ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06 квітня 2005 року було накладено арешт на будинок, що знаходиться за адресою: м.Миргород, вул.Самійленка, 18 та заборонено його відчуження будь-яким способом. Зазначена ухвала направлена для виконання у відділ державної виконавчої служби. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 19 квітня 2007 року позовну заяву [PERSON] про розподіл земельної ділянки, житлового будинку та визнання права власності залишено без розгляду. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 квітня 2009 року визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів та обладнання, які були використані в процесі будівництва житлового будинку, розташованого за адресою: м.Миргород, вул. Самойленко, 18. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 19 квітня 2013 року з нього стягнуто на користь [PERSON] в рахунок компенсації1/2 частини будівельних матеріалів та обладнання, використаних в процесі будівництва житлового будинку, розташованого за адресою: м.Миргород, вул. Самойленко, 18 66897 грн. та в рахунок відшкодування судових витрат 674 грн., а всього 67571,79 грн. 14 серпня 2013 року зазначена сума перерахована ним на рахунок ВДВС [PERSON] міськрайонного управління юстиції. 08 листопада 2013 року постановою головного державного виконавця у звязку з фактичним виконанням закінчено виконавче провадження по примусовому виконанню рішення про стягнення компенсації і припинено чинність арешту та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. У 2016 році йому стало відомо про наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна запису про обтяження арешт нерухомого майна будинку по вул.Самійленка,18, підставою якого була ухвала Миргородського міськрайонного суду від 6 квітня 2005 року. За повідомленням [PERSON] міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області на сьогодні відсутні відкриті виконавчі провадження щодо стягнення з нього будь-яких коштів. Але законодавство не передбачає прав державного виконавця на скасування арешту, накладеного судовими органами. На підставі викладеного, посилаючись на статті 15, 16, 317, 319, 321, 386, 391 ЦК України, ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» просив зняти арешт та заборону на відчуження вказаного будинку. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов з підстав, вказаних у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області в судове засідання не зявився, до суду подав заяву, в якій просив справу розглянути без його участі (а.с. 31). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, направлене їй поштове відправлення з копією ухвали про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками не було прийняте оператором поштового звязку, оскільки м.Донецьк входить до переліку населених пунктів, до яких УППЗ «Укрпошта» не здійснює пересилання пошти (а.с.30). Враховуючи думку позивача та прецедентну практику Європейського суду з прав людини, реалізовуючи положення пункту 1 ст.6 та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та судового розгляду, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність цього відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, оскільки положеннями ЦПК України не визначено порядок повідомлення про місце та час розгляду справи судом сторін, які перебувають на тимчасово непідконтрольній органам державної влади території України та не передбачено можливості ухвалення в цьому випадку будь-якого іншого процесуального рішення, крім розгляду справи по суті. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності САА 956682 від 23 грудня 2004 року, виданого Виконавчим комітетом [PERSON] міської ради належить будинок № 18 по вулиці Самійленка в місті Миргороді Полтавської області (а.с. 4). Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06 квітня 2005 року з метою забезпечення цивільного позову [PERSON] про розподіл земельної ділянки, житлового будинку та визнання права власності було накладено арешт на будинок, що знаходиться за адресою: м.Миргород, вул.Самійленка, 18 та заборонено його відчуження будь-яким способом (а.с.5). Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 19 квітня 2007 року позовну заяву [PERSON] про розподіл земельної ділянки, житлового будинку та визнання права власності залишено без розгляду (а.с. 6). Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 13 травня 2009 року визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів та обладнання, які були використані в процесі будівництва житлового будинку, розташованого за адресою: м.Миргород, вул. Самійленка, 18 Полтавської області (а.с.8-9). Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 19 квітня 2013 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] в рахунок компенсації 1/2 частини будівельних матеріалів та обладнання використаних в процесі будівництва житлового будинку, розташованого за адресою: м.Миргород, вул. Самійленка, 18 66897 грн. та в рахунок відшкодування судових витрат 674 грн., а всього 67571,79 грн. (а.с. 10-11). 14 серпня 2013 року зазначена сума перерахована позивачем на рахунок ВДВС [PERSON] міськрайонного управління юстиції, що підтверджується квитанцією № k8/E/100 (а.с.13). 08 листопада 2013 року постановою головного державного виконавця у звязку з фактичним виконанням закінчено виконавче провадження по примусовому виконанню рішення про стягнення компенсації і припинено чинність арешту та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (а.с. 14). Позивач звертався до відповідача щодо зняття арешту з належного йому майна, на що отримав довідку, у якій повідомляється що згідно перевірки здавальних описів завершених виконавчих проваджень за 2010-2016 роки, реєстрів завершених виконавчих проваджень для знищення та бази даних Єдиного Державного реєстру виконавчих проваджень станом на 30 листопада 2016 року відкриті виконавчі провадження про стягнення заборгованості (боргів, штрафів) з [PERSON] на виконанні відділу не перебувають. Також зазначалося, що виконавче провадження № 38973674 з примусового виконання виконавчого листа №2/541/8 виданого 25.06.2013 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок компенсації 1/2 частини будівельних матеріалів та обладнання, використаних для будівництва житлового будинку і господарських споруд за адресою м.Миргород, вул.Самійленка, 18, на загальну суму 67571,79 грн. завершено 08.11.2013 року в звязку з повним фактичним виконанням.(а.с. 16). Проте, як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 71210216 від 24.10.2016р. в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна 11.04.2005р. зареєстровано арешт нерухомого майна будинку за адресою вул.Самійленка, 18 в м.Миргороді Полтавської області, на підставі ухвали Миргородського міськрайонного суду від 06.04.2005, реєстраційний номер обтяження 1863972 (а.с.15). Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. На підставі викладеного, оскільки за повідомленням ДВС [PERSON] МРУЮ на день ухвалення рішення відсутні відкриті виконавчі провадження про стягнення з позивача будь-яких боргів чи штрафів, суд вважає що є всі підстави для задоволення позову. В звязку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved