Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] селищної ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно посилаючись на те, що 6 липня 1994 року померла мати - [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серії І-ВЛ № 282332. Єдиним спадкоємцем за законом померлої є [PERSON] До складу спадкового майна після її смерті входить житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який знаходився на вул. Шевченка, 44, в с. Майнич Самбірського району Львівської області. Після смерті матері - [PERSON], позивач звернувся до Десятої Харківської державної нотаріальної контори, із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтво про право на спадщину вищезазначеного житлового будинку, так як відсутні правовстановлюючі документи на даний будинок. Із копії довідки № 1647 від 8 жовтня 2018 року, виданої виконкомом [PERSON] селищної ради вбачається, що згідно погосподарської книги зазначений житловий будинок рахувався за [PERSON] Із копії довідки № 1662 від 3 вересня 2018 року, виданої Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації встановлено, що згідно записів у реєстрових книгах та матеріалах інвентаризаційних справ Самбірського міжміського бюро технічної інвентаризації право власності на нерухоме майно на вул. Шевченка, 44, в с. Майнич Самбірського району Львівської області, не зареєстровано. [PERSON] за життя не виготовила правовстановлюючого документу на даний житловий будинок. Із технічного паспорту на вищевказаний будинок відомо, що датою його побудови є 1968 рік Будівництво та реєстрація цього будинку [PERSON] відбувалось на підставі норм ЦК Української PCP 1963 року та Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року. Пунктом 4 зазначеної Інструкції Мінкомгоспу УРСР 31 січня 1966 року встановлювалось, що реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння, які належали громадянам на праві особистої власності, та розташовані в межах міст і селищ міського типу УРСР. Тобто Інструкцією не встановлювався обовязок щодо реєстрації будинків та домоволодінь, розташованих у селі. Загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події або факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Зазначені документи свідчать про належне володіння спадкодавцем майна, яке належало на законних підставах, не є самочинним будівництвом та має усі необхідні документи відповідно до законодавства. Крім того, у Свідоцтві про смерть [PERSON] її імя зазначено «Костирка Катерина Теодорівна», а у Свідоцтві про народження [PERSON] імя матері зазначено як «Костирка Катерина Федорівна», а прізвище позивача згідно паспорті вказано «Костирко». Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року, яка діє зі змінами 1998 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Як зазначено у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, посилаючись на обставини зазначені у позовній заяві. [PERSON] селищна\~рада подала\~до суду\~заяву,\~в якій\~повністю визнає\~позов,\~не заперечує проти його задоволення та просить розглянути справу у відсутності її представника. Суд, розглянувши справу в порядку ч. 4 ст. 206 ЦПК України, вважає, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з того, що згідно цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З урахуванням\~наведеного,\~суд дійшов\~висновку про\~те,\~що визнання\~позову не\~суперечить закону,\~не порушує\~права,\~свободи чи\~інтереси інших\~осіб,\~а тому\~необхідновстановити, що [PERSON], яка померла 6 липня 1994 року, є матірю [PERSON], [INFO], та визнати за [PERSON], у порядку спадкування майна за законом після смерті матері [PERSON], право власності на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами на вул. Шевченка, 44, в с. Майнич Самбірського району Львівської області.

Outcome: approved