Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визначити йому додатковий строк у два місяці для подання до нотаріальної контри заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обгрунтування позову вказав, що [INFO] померла його та [PERSON] бабця по материнській лінії [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої входила однокімнатна квартира [ADDRESS] . На момент смерті бабці разом з нею у вказаній квартирі проживав і був зареєстрований його брат [PERSON] . Спадкування здійснювалось за заповітом, за яким [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла все своє майно двоюрідній сестрі [PERSON] . Він та його брат були обізнані про наявність заповіту, тому після смерті бабці не вживали заходи щодо оформлення спадкових прав в порядку, передбаченому ст. 1266 ЦК України за правом представлення після смерті матері (доньки спадкодавиці) [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадкоємиця [PERSON] є громадянкою Російської Федерації, постійно проживає у м. Троіцк Московської області і вони майне не спілкуються між собою. Він вважав, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті бабусі, оскільки і [PERSON] (спадкоємиця за заповітом) і [PERSON] (донька спадкодавця, спадкоємиця за законом) були присутні і на похованні спадкодавця та мали оригінал заповіту. [INFO] помер його брат [PERSON] , після смерті якого він спадщину не приймав, оскільки був впевнений у її відсутності. Останні роки брат був на його утриманні, він передавав йому гроші та сплачував комунальні послуги за квартиру [ADDRESS] . Восени 2018 р. він довів до відома [PERSON] про смерть брата та запропонував їй самостійно опікуватись спадковим майном квартирою. В жовтні 2018 року він отримав від [PERSON] та її матері [PERSON] нотаріально посвідчені заяви від 19.09.2018 р. про те, що і спадкоємиця за заповітом [PERSON] і спадкоємиця за законом [PERSON] пропустили строк для прийняття спадщини і не мають наміру звертатись до суду з заявами про прийняття спадщини та не заперечують проти його оформлення в спадкових правах. Вказані заяви він отримав після смерті [PERSON] . Вказує, що зважаючи на неприйняття спадкоємцями за заповітом спадщини після смерті [PERSON] , спадщину фактично прийняв спадкоємець за правом представлення [PERSON] , який на час відкриття спадщини проживав разом зі спадкодавцем. Про вказані обставини йому стало відомо лише в жовтні 2018 р., тому ним пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28.12.2019 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 29.01.2020 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказала, що позивач звернувся до нотаріальної контори лише 21.11.2019 року, в той час як [PERSON] помер [INFO] . Позивачем пропущено визначений законодавством строк для прийняття спадщини без наявності поважних причин, а тому відсутні підстави для задоволення позовної заяви. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.05.2020 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду за суттю. Позивач в судове засідання не з`явився, представником подано до суду заяву про розгляд справи без її участі, вимоги позову підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини не явки суд не повідомляла. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть виданим повторно 19.11.2019 р. серії [NUMBER] (арк. справи 10). За своє життя, [PERSON] склала заповіт, яким все належне їй майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті заповіла [PERSON] . Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Пономарчук А.А. та зареєстровано в реєстирі за №2655 (арк. справи 9). Згідно форми №17 за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] (померла [INFO] ) (арк. справи 11). 01 листопада 1975 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, внаслідок чого дружині присвоєно прізвище [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 01.11.1975 р. (арк. справи 13). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статтей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №00023723316 від 20.08.2019р., [PERSON] народився [INFO] , батьками є [PERSON] , [PERSON] (арк. справи 14). 26.12.1978 року зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 27.03.1979 року (арк. справи 15). 04 травня 1979 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, внаслідок чого остання змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 04.05.1979 року (арк. справи 16). [PERSON] народився [INFO] , матір`ю є [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.12.1980 року (арк. справи 17). [PERSON] померла [INFO] . що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 10.10.1991 року (арк. справи 18). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 12.03.2018 року (арк. справи 19). 19 вересня 2018 року [PERSON] складено заяву, в якій вказала, що підтверджує, що їй відомо про відкриття спадщини, яке їй причетається на підставі заповіту, посвідченого Пономарчук А.А. нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу 17 серпня 2000 року та зареєстрованого в реєстрі за №2655, після померлої [INFO] [PERSON] . Вказаною заявою повідомила, що нею пропущено строк для прийняття спадщини. До суду з приводу відновлення строку для прийняття спадщини звертатись не буде. Фактично в управління спадковим майном не вступала, не заперечує проти отримання свідоцтва про право на спадщину [PERSON] . Вказана заява посвідчена нотаріусом міста Москви Сиромятник А.В., зареєстровано у реєстрі за №50/424-н/77-2018-12-954 (арк. справи 20). 19 вересня 2018 року [PERSON] складено заяву, в якій вказала, що підтверджує, що їй відомо про відкриття спадщини, після померлої [INFO] її матері [PERSON] . Вказаною заявою повідомила, що нею пропущено строк для прийняття спадщини. До суду з приводу відновлення строку для прийняття спадщини звертатись не буде. Фактично в управління спадковим майном не вступала, не заперечує проти отримання свідоцтва про право на спадщину [PERSON] . Вказана заява посвідчена нотаріусом міста Москви Сиромятник А.В., зареєстровано у реєстрі за №50/424-н/77-2018-12-953 (арк. справи 21). 21 листопада 2019 року [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] брата [PERSON] (арк. справи 22). Приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Комаренко А.М. за вих №1106/02-14 від 21.11.2019 року роз`яснено [PERSON] про пропущення строку на прийняття спадщини, рекомендовано звернутись до суду (арк. справи 27). Згідно ст. 1270 ч.1 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється термін у 6 місяців, який починається у відповідності зі ст. 1220 ч.2 ЦК України з дня смерті особи. На підставі ст. 1221 ч.1 ЦК України позивач повинен був звернутись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] до 05.09.2018 р. включно. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 7, 209, 188, 214 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 283/8882 (чинних на час виникнення спірних правовідносин), довідки про заповіти (про наявність заповіту, його зміст та ін.) видаються особам, щодо яких було складено заповіт, а також органам, переліченим в абзаці третьому пункту 7, та спадкоємцям за законом тільки після смерті заповідача за умови подання свідоцтва про його смерть. При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини. З пояснень позивача викладених у позовній заяві встановлено, що він та його брат [PERSON] знали про наявність заповіту, а тому, вважали, що спадщину після смерті бабці прийняли спадкоємці за заповітом, в той час, як останні не мали наміру оформлювати спадщину. Позивач, отримавши у вересні 2019 році листи спадкоємців за заповітом про відмову у зверненні до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини, 22.11.2019 року звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Враховуючи, що прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] не відбулося, фактично прийняв спадщину [PERSON] , як спадкоємець 1 черги за правом представлення (ч. 1 ст. 1266 ЦК України) за ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини не заявив про відмову від неї. [PERSON] за життя заповіт не залишив, позивач [PERSON] є його рідним братом та, відповідно, спадкоємцем 2 черги. Наявність інших спадкоємців, що звернулись з заявами про прийняття спадщини судом не встановлено. Суд вважає, що про наявність спадкового майна, [PERSON] дізнався лише у вересні 2019 року, а тому вказане є поважною причиною пропущення ним строку подання відповідної заяви. Крім того, суд приймає до уваги, що [PERSON] страждає діабетом 1 типа, є інсулінозалежною особою та проживає у м. Енергодар, звернувся до нотаріальної контори через 2 місяці після того, як йому стало відомо про наявність спадкового майна. Відтак, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] в межах шестимісячного строку не мав реальної можливості подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті свого брата [PERSON] , який помер [INFO] , а тому суд дійшов висновку, що причини, які перешкоджали позивачу у визначений законом строк подати заяву є такими, що дають підстави вважати їх, об`єктивними, пов`язаними з непереборними та істотними труднощами для вчинення таких дій. Внаслідок чого позовні вимоги є такими, що засновані на законі, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, в зв`язку з чим підлягають задоволенню. Підстави для розподілу судових витрат за ст. 141 ЦПК України відсутні. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 13 серпня 2020 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved