Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач 1), Вільнянської сільської ради Макарівського району Київської області (далі - відповідач 2), Реєстраційної служби Макарівського районного управління юстиції (далі - третя особа), про визнання державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним і скасування його державної реєстрації, скасування рішення ради на підставі якого був виданий державний акт. Свої позовні вимоги Позивачка обґрунтовує, тим, що після смерті її матері [PERSON], вона зі своєю сестрою - відповідачкою по справі, отримала в рівних долях житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Біля житлового будинку рахувалася земельна ділянка площею 0,50 га, з яких 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, 0,25 га для ведення особистого селянського господарства. Проте у січні 2015 року Позивачка дізналася, що земельна ділянка під вказаним житловим будинком була одноособово приватизована відповідачкою у зв'язку з чим остання виготовила державний акт на право приватної власності на землю. Вважає, що видача відповідачці вказаного державного акту на право приватної власності на землю порушує її права на отримання у власність 1\\2 частки земельної ділянки, що розташована під житловим будинком. У зв'язку з чим була вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Представник [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві. [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовільнити. Представник [PERSON], [PERSON], позовні вимоги визнала частково, а саме, визнає вимоги Позивача з приводу визнання недійсним державного акту на право власності на землю в частині щодо земельної ділянки площею 0,250 га. [PERSON] позовні вимоги Позивача визнає частково. Підтримує позицію свого представника. Вільнянська сільська рада Макарівського району Київської області у судове засідання свого представника не направили, подали письмову заяву з проханням слухати справу у їх відсутності, позовні вимоги визнють. Реєстраційна служба Макарівського районного управління юстиції у судове засідання свого представника не направили, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, вислухавши пояснення сторін та їх представників, суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрами. [INFO] року померла мати [PERSON] та [PERSON] - [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом спадкодавець заповіла своїм дочкам [PERSON] та [PERSON] в рівних долях житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] зареєструвала своє право власності на 1\\2 частку вказаного житлового будинку з надвірними будівлями, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень. Згідно з виписки з по господарської книги біля житлового будинку за [PERSON] рахувалася земельна ділянка площею 0,50 га, з яких 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, 0,25 га для ведення особистого селянського господарства. У січні 2015 року Позивачка дізналася, що земельна ділянка під вказаним житловим будинком була одноособово приватизована відповідачкою, без відома Позивачки та її згоди, не узгодивши зі своєю сестрою питання щодо розмірів земельної ділянки та не погодивши їз нею межі земельної ділянки як суміжним землевласником. Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] вбачається, що відповідачка отримала у приватну власність земельну ділянку площею, 0,482 га, з яких 0, 250 га передано для обслуговування житлового будинку, 0,232 га передано для ведення особистого підсобного господарства(ОПГ), що розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п.п. д) п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, що при приватизації державного житлового фонду особи, яким передано у власність жилі приміщення в одноквартирних будинках, набувають право власності на земельні ділянки, де розташований будинок, шляхом їх приватизації згідно із положеннями ЗК України. Згідно ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно ч. 2 ст. 373 Цивільного кодексу України, право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Як встановлено ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частинами першою та другою статті 116 ЗК України визначено, що громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно ч. 5 ст. 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Як встановлено ч. З ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до ст. 91 ЗК України, власники земельних ділянок зобов'язані, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Частиною 2 ст. 120 Земельного кодексу України встановлено, що якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельною ділянки, на якій вони розміщені, та частиною земельною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги Позивачки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, адже Позивачка та Відповідачка - рідні сестри, спадкодавець є їх матір'ю. Оскільки за життя мати не встигла оформити належним чином право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та для ведення особистого підсобного господарства то після її смерті спадкоємці мають право на закінчення процедури приватизації вищевказаних земельних ділянок у рівних частках між собою. На підставі викладеного,

Outcome: approved