Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ПП «Укрбудпостач і К» м. Лисичанськ Луганської області про зміну підстав формулювання звільнення із займаної посади та відшкодування моральної шкоди, мотивуючи вимоги тим, що з 30.10.2014р. по 12.11.2018р. позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем ПП «Укрбудпостач і К» м. Лисичанськ Луганської області та займав посаду оператора товарного. 12.11.2018р. позивача [PERSON] було звільнено з займаної посади на підставі п.3 ст.40 КЗпП України, однак позивач [PERSON] не погоджується з зазначеним звільненням та вважає його таким, що суперечить вимогам чинного законодавства України. Крім того, з причини зазначених неправомірних дій керівництва відповідача ПП «Укрбудпостач і К» м. Лисичанськ Луганської області позивачу [PERSON] було спричинено моральну шкоду, яку позивач [PERSON] оцінює у розмірі 18847,68грн. і яка полягає у переживаннях з приводу незаконного звільнення, погіршення стану здоров`я. Тому, [PERSON] звернувся до суду з позовом і просить суд: 1) визнати незаконними дії ПП «Укрбудпостач і К» м. Лисичанськ Луганської області щодо безпідставного звільнення [PERSON] за п.3 ст.40 КЗпП України; 2) зобов`язати ПП «Укрбудпостач і К» м. Лисичанськ Луганської області протягом 3-х днів з дня набрання рішенням суду законної сили внести відповідний запис до трудової книжки [PERSON] про його звільнення з посади оператора товарного з 12.11.2018р. за ст.38 КЗпП України «Розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи працівника»; 3) стягнути з ПП «Укрбудпостач і К» м. Лисичанськ Луганської області на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди у розмірі 18847,68грн.; 4) судові витрати по справі покласти на ПП «Укрбудпостач і К» м. Лисичанськ Луганської області. 30.07.2019р. до Сєвєродонецького міського суду Луганської області надійшов відзив ПП «Укрбудпостач і К» м. Лисичанськ Луганської області на позовну заяву, який мотивовано тим, що перший раз позивачу [PERSON] було оголошено догану за невиконання вказівки директора по наведенню порядку на робочому місці в побутовій кімнаті (наказ №14а від 30.07.2018р.), другий раз - за відмову виконати розпорядження керівника підприємства та неодноразове невиконання вказівок, за образу начальника складу нецензурною лайкою та загрозу розправою (наказ №28 від 09.11.2018р.), в третій раз - за відмову виконати розпорядження керівника підприємства по виконанню своїх обов`язків і дати письмові пояснення (наказ №29 від 12.11.2018р.). Ні один з наказів позивачем [PERSON] не оскаржувався. Наказом №30/к від 12.11.2018р. «за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором, до [PERSON] було застосовано заходи дисциплінарного стягнення - звільнено з 13.11.2018р. по п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України. Крім того, позивачем [PERSON] не обґрунтовано моральну шкоду. Тому, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 02.08.2019р. до Сєвєродонецького міського суду Луганської області надійшли письмові пояснення позивача [PERSON] на заперечення до позову в яких останній зазначає, що [PERSON] не порушував правила пожарної безпеки, охорони праці, норм промсанітарії при виконанні прямих своїх посадових обов`язків. Ніколи не відмовлявся від виконання робіт наказів, розпоряджень по підприємству, сумлінно виконував свою роботу, окрім наказу директора, який надав роботи пов`язані з тяжкою фізичною працею, які не входять в його прямі обов`язки. Інструкція від 2011р., яку відповідач надав до суду підроблена. На документі стоїть не його підпис, документ підписаний не ним, тому фактично він є не законним. Позивачем [PERSON] двічі (02.10.2019р. та 04.02.2020р.) подавалися уточнені позовні заяви, які в судовому засіданні не прийняті до розгляду, оскільки позивач не дотримався вимог ч.3, 5 ст.49 ЦПК України. Позивач [PERSON] у вступному слові позовні вимоги підтримав та пояснив, що з 2014р. по 12.11.2018р. працював на підприємстві відповідача, був звільнений по статті і вважає своє звільнення незаконним. При прийнятті на роботу та в інший день жодних інструкцій він не підписував, підписував тільки наказ про скорочення робочого дня. Наявний підпис на інструкціях не його. Моральні страждання полягають у підвищенні тиску. Представник відповідача [PERSON] у вступному слові заперечував проти задоволення позовних вимог, надав пояснення аналогічні, викладеним у відзиві на позовну заяву. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до копії трудової книжки серія [NUMBER] , заповненої 22.02.1977р. на ім`я [PERSON] , 12.11.2018р. [PERSON] звільнений з Приватного підприємства «Укрбудпостач і К» п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин своїх обов`язків (п. 25). Відповідно до копії наказу директора ПП «Укрбудпостач і К» [PERSON] №11 від 23.07.2018р. «Про переведення робітників підприємства на почасову оплату праці», у зв`язку зі зменшенням об`єму робіт та погіршенням фінансового становища підприємства, працівники підприємства переводяться на почасову оплату праці на підставі постанови КМУ №330 від 05.05.2010р.. З зазначеним наказом [PERSON] був ознайомлений 23.07.2018р.. Відповідно до копії наказу директора ПП «Укрбудпостач і К» [PERSON] №14а від 30.07.2018р. «Про залучення до дисциплінарної відповідальності оператора товарного [PERSON] », оголошено догану оператору товарному [PERSON] за невиконання вказівок директора з наведення порядку на робочому місці у побутовій кімнаті. Відповідно до копії Акту про відмову від підпису, складеного у кімнаті охорони на території підприємства ПП «Укрбудпостач і К» за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, буд. 2а 30.07.2018р. о 14-20год., в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] оператор товарний [PERSON] відмовився надати та написати пояснення за фактом невиконання вказівок директора з наведення порядку у побутовій кімнаті. Відповідно до копії Акту про відмову від підпису, складеного у кімнаті охорони на території підприємства ПП «Укрбудпостач і К» за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, буд. 2а 30.07.2018р. о 14-20год., в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] оператор товарний [PERSON] відмовився від підпису щодо ознайомлення з наказом №14а від 30.07.2018р.. Відповідно до копії розпорядження директора ПП «Укрбудпостач і К» [PERSON] №11 від 30.10.2018р., для забезпечення пожежної безпеки на підприємстві операторам товарним провести засипання ями біля сусідніх боксів (в куту території). З розпорядженням ознайомлені начальник складу [PERSON] та оператор товарний [PERSON] .. Відповідно до копії Акту про відмову від підпису, складеного у кімнаті охорони на території підприємства ПП «Укрбудпостач і К» за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, буд. 2а 30.10.2018р. о 08-25год., в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , оператор товарний [PERSON] відмовився підписувати розпорядження №11 від 30.10.2018р.. Відповідно до копії наказу директора ПП «Укрбудпостач і К» [PERSON] №28 від 09.11.2018р. «Про залучення до дисциплінарної відповідальності оператора товарного [PERSON] », за відмову виконання розпорядження керівника підприємства, а також неодноразове невиконання вказівок, за образу начальника складу, яке полягало у образі його нецензурною лайкою та погрозою розправи оголосити догану оператору товарному [PERSON] .. Відповідно до копії Акту про відмову від підпису, складеного у кімнаті охорони на території підприємства ПП «Укрбудпостач і К» за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, буд. 2а 09.11.2018р. об 11-00год., в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , оператор товарний [PERSON] відмовився підписувати наказ №28 від 09.11.2018р.. Відповідно до копії доповідної б/н від 20.10.2018р. начальника складу ПП «Укрбудпостач і К» [PERSON] , 19.10.2018р. о 17-00год. ним було зауважено оператору товарному [PERSON] закінчувати роботу згідно розпорядку дня на підприємстві. [PERSON] зазначене розпорядження проігнорував та залишився. Відповідно до копії Акту про відмову від підпису, складеного у кімнаті охорони на території підприємства ПП «Укрбудпостач і К» за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, буд. 2а 09.11.2018р. о 10-30год., в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , оператор товарний [PERSON] відмовився надати пояснення згідно доповідної начальника складу [PERSON] . від 20.10.2018р. щодо невиконання ним вказівок по розпорядку дня на підприємстві. Відповідно до копії наказу директора ПП «Укрбудпостач і К» [PERSON] №29 від 12.11.2018р. «Про залучення до дисциплінарної відповідальності оператора товарного [PERSON] », за відмову виконання розпорядження керівника підприємства щодо виконання своїх обов`язків та надати письмові пояснення оголосити догану оператору товарному [PERSON] .. Відповідно до копії Акту про відмову від підпису, складеного у кімнаті охорони на території підприємства ПП «Укрбудпостач і К» за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, буд. 2а 12.11.2018р. о 14-15год., в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , оператор товарний [PERSON] відмовився від підпису щодо ознайомлення з наказом №29 від 02.11.2018р.. Відповідно до копії Акту про відмову від підпису, складеного у кімнаті охорони на території підприємства ПП «Укрбудпостач і К» за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, буд. 2а 12.11.2018р. об 11-50год., в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , оператор товарний [PERSON] відмовився надати пояснення згідно доповідної начальника складу [PERSON] від 02.11.2018р.. Відповідно до копії наказу директора ПП «Укрбудпостач і К» [PERSON] №30/к від 12.11.2018р. «про звільнення оператора товарного [PERSON] », звільнено з 13.11.2018р. за п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України оператора товарного [PERSON] за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків покладених на нього трудовим договором, так як до працівника застосовувались заходи дисциплінарного стягнення. Аналогічне формулювання причин звільнення викладено у наказі (розпорядженні) про припинення (розірвання) трудового договору з працівником (звільнення) № 29/к від 12.11.2018р. форми Т8. Відповідно до копії Акту про відмову від підпису, складеного у кімнаті охорони на території підприємства ПП «Укрбудпостач і К» за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, буд. 2а 12.11.2018р. о 17-00год., в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , оператор товарний [PERSON] відмовився від підпису про ознайомлення з наказом про звільнення №29 від 02.11.2018р.. Таким чином, судом було встановлено, а сторонами не оспорюється, що наказом від 12.11.2018р. №29-к [PERSON] було звільнено з посади оператора товарного складу ПП «Укрбудпостач і К» згідно п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України за прогул без поважної причини. Спірним у зазначеній справі являється дотримання процедури розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України з дотриманням усіх гарантій трудових прав працівника. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог, суд враховує наступне. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках зокрема систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06.11.1992р., за передбаченими п.3 ст.40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст.151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року. Згідно ч.3 ст.235 КЗпП України у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті. Судом встановлено, що 12.11.2018р. [PERSON] звільнений з Приватного підприємства «Укрбудпостач і К» п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин своїх обов`язків. В судовому засіданні з`ясовано, що підставою для звільнення [PERSON] слугували наказ №29 від 09.11.2018р., акт від 09.11.2018р., наказ №30 від 12.11.2018р., акт від 12.11.2018р., розпорядження №11 від 30.10.2018р. При цьому, як слідує із акту від 12.11.2018р., [PERSON] , в присутності свідків відмовився поставити свій підпис про ознайомлення на оригіналі наказу (а.с. 53). Згідно п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №6 «Про практику розгляду судами трудових спорів», суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов`язували звільнення. Якщо обставинам, які стали підставою звільнення, в наказі (розпорядженні) дана неправильна юридична кваліфікація, суд може змінити формулювання причин звільнення і привести його у відповідність з чинним законодавством про працю. Отже, суду надане право змінити лише формулювання причин звільнення, а змінювати підставу звільнення за власною ініціативою суд не вправі. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 2 п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що відповідно до статті 19 Конституції України, статті 1 ЦПК України та з урахуванням положення частини четвертої статті 10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом. Враховуючи те, що вимог про скасування спірного наказу про звільнення та наказів про оголошення доган, позивач не ставив, а суд розглядає справу в межах позовних вимог, тому суд вважає, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити. При цьому, в судовому засіданні позивачем та його представником всупереч ст.81 ЦПК України не представлено суду будь-яких належних доказів наявності порушень з боку відповідача стосовно притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни підстав формулювання звільнення із займаної посади, то підстав для визнання незаконними дій відповідача та стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 18847,68грн. немає, оскільки дані вимоги є похідними від вимог про зміну підстав формулювання звільнення із займаної посади. Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що в задоволені позовних вимог у цій частині також слід відмовити.

Outcome: dismissed