Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис за № 93502 від 20.11.2020 року вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з нього на користь ТОВ «Вердикт Капітал» 94570 грн. 98 коп. заборгованості за Кредитним договором № 490935276 від 24.02.2015 року, укладеним між ним та ПАТ «Альфа-Банк», а також 650 грн. за вчинення виконавчого напису. На обґрунтування вимог у позові вказано, що на цього виконавчого напису 17.12.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Малковою М.В. відкрито виконавче провадження з примусового виконання. Не погоджуючись [PERSON] , з посиланням на норми ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮ України 22.02.2012 року №296/5, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМ України від 29.06.1999 року №1172, просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, тому як вчинений з порушенням діючого законодавства, зокрема без урахування наявності спору щодо заборгованості. Крім того, договору кредиту з ТОВ «Вердикт Капітал» [PERSON] не укладав, повідомлень про зміну кредитора у згаданому зобов`язанні не отримував. У письмових поясненнях [PERSON] зауважив на тому, що у спірному виконавчому написі період стягнення заборгованості вказаний з 16.01.2019 року по 13.11.2020 року, в той час як рішенням Конотопського міськрайонного суду № 577/1164/16-ц від 21.03.2016 року з нього на користь ПАТ «Альфа-Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 490935276 від 24.02.2015 року, яка утворилася станом на 12.02.2016 року, в розмірі 25952 грн. 98 коп. Крім того, вказує, що 18.02.2016 року ПАТ «Альфа-Банк» на адресу [PERSON] направив вимогу про дострокове повернення кредиту протягом 7 днів з дня отримання такої, а тому кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Відтак сума боргу, вказана у вчиненому написі нотаріуса, є спірною. [PERSON] просить розгляд справи провести без його участі, вимоги підтримує. Представник ТОВ «Вердикт Капітал» у судове засідання не з`явився повторно, правом надання відзиву не скористались, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 31). Треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Малкова М.В. у судове засідання не з`явилися, правом надання письмових пояснень не скористались. За таких обставин неявка відповідача та третіх осіб не перешкоджає розгляду справи. Суд, дослідивши представлені докази, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи із такого. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусом регламентується Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, зокрема, Порядоком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 ЗУ «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій Згідно зі ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до приписів ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку). Згідно з пп. 1.1 п. 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно з пп. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (пп 2.2 п 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 ЗУ «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відтак вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Проте, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15,16,18 ЦК України, ст.ст. 50,87,88 ЗУ «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Для правильного застосування положень ст.ст. 87,88 ЗУ «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Матеріали справи свідчать, що 24.02.2015 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 490935276, за умовами якого останньому відкритий рахунок з використанням платіжної картки з встановленим лімітом Кредитної лінії в сумі 22255 грн. 34 коп. (а.с.41). 18.02.2016 року ПАТ «Альфа-Банк» на адресу [PERSON] направив вимогу про дострокове повернення кредиту протягом 7 днів з дня отримання, чим фактично змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору. За рішенням Конотопського міськрайонного суду № 577/1164/16-ц від 21.03.2016 року з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 490935276 від 24.02.2015 року, яка утворилася станом на 12.02.2016 року, в розмірі 25952 грн. 98 коп. (а.с. 37-38). Відповідно до договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 1 від 21.06.2016 року ТОВ «Кредитні Ініціативи» є правонаступником ПАТ «Альфа-Банк». Крім того за аналогічними договорами 2019-1 КІ/Веста від 26.12.2018 року та 16-01/19/1 від 16.01.2019 року правонаступником за кредитними договорами ТОВ «Кредитні Ініціативи» є ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», а останнього ТОВ «Вердикт Капітал». На підставі вищевказаних договорів 20.11.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинений виконавчий напис №93502 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» 94570 грн. 98 коп. заборгованості за Кредитним договором 490935276 від 24.02.2015 року та 650 грн. за вчинення виконавчого напису. Слід також звернути увагу на період стягнення заборгованості, вказаний у спірному виконавчому написі нотаріуса, а саме з 16.01.2019 року по 13.11.2020 року, в той час як за висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 року (справа № 444/9519/12) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Однак, відповідачем нараховано заборгованість по відсоткам та тіла кредиту після стягнення боргу за рішенням суду, за яким тіло кредиту вже стягнуто (а.с. 43). За положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач же відзив на позов з доказами, що спростовують вимоги позивача суду не надав. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що факт безспірності підпадає під об`єктивний сумнів. Стверджувати протилежне підстави відсутні, а тому зазначений виконавчий напис вчинено з порушенням діючого законодавства, і, як наслідок підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір.

Outcome: approved