Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду із позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа [PERSON]. В обґрунтування заявлених вимог позивач [PERSON] зазначає, що він та його дружина - третя особа [PERSON] є співвласниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], в якій зареєстрований член сімї колишніх власників відповідач [PERSON] Під час купівлі квартири, колишні власники [PERSON] та [PERSON] зобовязувалися зняти відповідача з реєстрації місця проживання до 30.05.2016 року, про що було зазначено у договорі купівлі-продажу, але цього не зробили. Позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням з тих підстав, що відповідач є членом сімї колишніх власників квартири, не проживає тривалий час у вказаному житловому приміщенні, не є власником житла і добровільно з реєстраційного обліку не знімається. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~280\~ЦПК України\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: відповідач\~належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання; відповідач\~не зявився\~в судове\~засідання без\~поважних причин\~або без\~повідомлення причин; відповідач\~не подав\~відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] 28 квітня 2016 року придбали у [PERSON] та [PERSON], [PERSON] у власність квартиру в рівних частках, тобто по 1/2 частки кожному, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Вказані обставини підтверджуються копією договору купівлі-продажу від 28.04.2016 року, серії НАІ 593098, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 834. З пункту 15 договору купівлі-продажу від 28.04.2016 року, серії НАІ 593098, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 834, вбачається, що в квартирі зареєстрований [PERSON], [INFO], та продавці [PERSON] та [PERSON] зобовязувалися зняти його з реєстрації місця проживання до 30.05.2016 року. Згідно з довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 26.07.2018 року № 30162 від 26.07.2018 року, за адресою: [ADDRESS], зареєстрований [PERSON], [INFO] стороння людина. Позивач, звертаючись до суду, посилається на те, що відповідач [PERSON] є родичем колишніх власників квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], та втратив право користування зазначеною квартирою, оскільки згідно з договором купівлі-продажу від 28.04.2016 року квартиру придбали позивач та третя особа, а також на те, що відповідач [PERSON] не проживає у вказаній квартирі з моменту продажу. Безпідставне перебування відповідача на реєстраційному обліку в будинку, на думку позивача, свідчить про перешкоди у користуванні власністю та є підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою. Таким чином,\~з досліджених\~в судовому\~засіданні фактичних\~обставин справи\~судом встановлено,\~що спір\~між сторонами\~виник з приводу\~захисту позивачем\~свого права\~власності,\~а саме\~права користування\~та розпорядження\~житловим приміщенням. Вказані правовідносини регулюються нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України та Цивільного кодексу України. Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд враховує правову позицію, яка викладена в постанові ВСУ по справі № 6-158цс14, згідно з якою право членів сімї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сімї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сімї. За таких обставин, враховуючи, що відповідач не\~проживає у\~вказаній квартирі,\~не є\~її власником та не є членом сімї позивача, а існування реєстрації\~відповідача в\~квартирі позивача\~обмежує його\~право власності, суд\~вважає,\~що досліджені\~судом докази,\~свідчать про\~наявність обґрунтованих\~підстав для\~задоволення позову [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору № 0.0 1100284445.1 від 03.08.2018 року у сумі 704, 80 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved