Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до Конотопського міськрайонного суду Сумської області з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» та прохає визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчинений 29 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В., який зареєстрований у реєстрі за № 7359, про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» заборгованості в розмірі 41 732 грн 20 коп. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що у лютому 2021 року від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Іванюти І.М. він отримав копію постанови від 15 лютого 2021 року про відкриття виконавчого провадження № 64515196. Через автоматизовану систему виконавчих проваджень за допомогою ідентифікатора доступу сторін виконавчого провадження він дізнався, що 04 березня 2021 року вказаним приватним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, відповідно до якої з його заробітної плати буде проводитися відрахування у розмірі 20 % до повного погашення заборгованості в розмірі 46 317 грн 20 коп (з урахуванням витрат приватного виконавця). Зі змісту вказаної постанови державного виконавця вбачається, що 03 лютого 2021 року до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва звернулося ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум», яке пред`явило до виконання виконавчий напис, вчинений 29 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В., зареєстрований у реєстрі за № 7359, про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» заборгованості за кредитним договором № 95429096000, який був укладений 21 червня 2019 року між ним та АТ «Укрсиббанк», в розмірі 41 732 грн. 20 коп. Проте він ніколи не укладав кредитних договорів з АТ «Укрсиббанк», що підтверджується довідкою банку № 32-60-2-05/29 від 19 лютого 2021 року. Вказані обставини свідчать про наявність спору між ним та відповідачем та, відповідно, про порушення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. вимог ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» при вчиненні 29 січня 2021 року виконавчого напису, який зареєстрований у реєстрі за № 7359, про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» заборгованості за кредитним договором № 95429096000 від 21 червня 2019 року в розмірі 41 732 грн 20 коп. Крім того, відповідно до постанови КМУ від 29 червня 1999 року № 1172, в редакції, чинній на час вчинення виконавчого напису - станом на 29 січня 2021 року, нотаріус не мав права вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості, що випливає з кредитних відносин, крім документів про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, оскільки постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову КМУ від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в тому числі в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин». Отже, нотаріус не має права вчиняти виконавчі написи на підставі документів про стягнення заборгованості, що випливає з кредитних правовідносин, крім документів зі стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами. За таких обставин виконавчий напис, вчинений 29 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В., який зареєстрований у реєстрі за № 7359, є таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 31 березня 2021 року провадження у справі було відкрито та справу призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні (а.с.23) Відповідно до ухвали Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20 квітня 2021 року підготовче провадження у справі закрите та справа призначена до судового розгляду (а.с. 35). Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 124) Відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» у судове засідання не з`явилося, повідомило суд про можливість розгляду справи без участі представника відповідача, зазначивши, що позов не визнає (а.с. 114). Як вбачається з відзиву ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» на позовну заяву, відповідач не визнає позов [PERSON] , оскільки 21 червня 2019 року між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] був укладений договір-анкета про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування № 95429096000, за яким [PERSON] отримав кредит у розмірі 30 000 грн 00 коп на строк з 21 червня 2019 року до 10 липня 2021 року. Свої зобов`язання за вказаним кредитним договором АТ «Укрсиббанк» виконало. Проте [PERSON] не виконував своїх зобов`язань за договором № 95429096000 від 21 червня 2019 року, у зв`язку з чим за ним утворилася заборгованість. 20 лютого 2020 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Олком-Лізинг» був укладений договір факторингу № 164, відповідно до умов якого право вимоги за договором-анкетою про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування № 95429096000 від 21 червня 2019 року перейшло до ТОВ «Олком-Лізинг». Крім того 20 лютого 2020 року між ТОВ «Олком-Лізинг» та ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» був укладений договір факторингу № 2002-Ф1, відповідно до якого право вимоги за договором № 95429096000 від 21 червня 2019 року, який був укладений між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум», про що 28 лютого 2020 року був повідомлений [PERSON] шляхом направлення йому відповідної вимоги. На підставі ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 282/20595, у зв`язку з невиконанням [PERSON] зобов`язань за кредитним договором № 95429096000 від 21 червня 2019 року, ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. із заявою про вчинення виконавчого напису та стягнення з [PERSON] заборгованості за договором-анкетою № 95429096000 від 21 червня 2019 року. Сума заборгованості за вказаним договором на час звернення ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису була безспірною. Таким чином, у відповідача були всі обгрунтовані та законні підстави для зверення до нотаріуса для стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 21 червня 2019 року шляхом вчинення виконавчого напису. Станом на 01 жовтня 2021 року заборгованість позивача за договором № 95429096000 від 21 червня 2019 року становить 40 732 грн 20 коп та включає в себе: суму залишку за кредитом в розмірі 29 960 грн 00 коп та суму прострочених процентів в розмірі 10 772 грн 20 коп. Оскільки позивач у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення, не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості, вважає виконавчий напис таким, що підлягає виконанню, а тому позовні вимоги [PERSON] не підлягають завдоволенню (а.с. 84-112). У своїй відповіді на відзив на позовну заяву [PERSON] зазначив, що він не укладав 21 червня 2019 року з АТ «Укрсиббанк» договір-анкету про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування № 95429096000 та не отримував кредит в розмірі 30 000 грн 00 коп. Підпис на вказаному кредитному договорі йому не належить. Вказані факти підтверджуються довідкою АТ «Укрсиббанк» № 32/60-2-05/29 від 19 лютого 2021 року, в якій зазначається, що станом на 19 лютого 2021 року, він не має непогашених кредитів в АТ «Укрсиббанк». Крім того, відповідно до постанови КМУ від 29 червня 1999 року № 1172, в редакції, чинній до постанови КМУ від 26 листопада 2014 року № 662, тобто в редакції, чинній на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, - станом на 29 січня 2021 року, нотаріус не мав права вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості, що випливає з кредитних відносин, крім документів про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами (а.с.117-119). Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Іванюта І.М. у судове засідання не з`явилися, про час і місце судового розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку (а.с. 78, 79, 116). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що 21 червня 2019 року між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] у простій письмові формі був укладений договір-анкета про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування № 95429096000. За умовами вказаного договору [PERSON] був наданий кредит на споживчі цілі шляхом встановлення кредитного ліміту у розмірі 30 000 грн 00 коп. Договором визначено, що ставка за користування кредитними коштами є фіксованою та становить 55 % річних. Кредит був наданий на строк до 10 липня 2021 року. За умовами вказаного кредитного договору [PERSON] зобов`язаний був вносити обов`язковий щомісячний платіж в розмірі 682 грн 40 коп (а.с. 87-88). 20 лютого 2020 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Олком-Лізинг» був укладений договір факторингу № 164, відповідно до умов якого до ТОВ «Олком-Лізинг» перейшло право вимоги в розмірі заборгованості боржників перед АТ «Укрсиббанк», що передбачені умовами первинних документів та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді (під. 2.2. п. 2 договору). Право власності на право вимоги вважається таким, що перейшло до ТОВ «Олком-Лізинг», та право вимагати від боржників виконання всіх зобов`язань в межах відступлених прав вимоги у ТОВ «Олком-Лізинг» виникає в день підписання акту приймання-передачі права вимоги (додаток № 1 та № 2 до вказаного договору), за умови сплати суми фінансування у порядку, визначеному договором (під.4.1. п. 4 договору) (а.с. 89-91). Акт приймання-передачі права вимоги був підписаний АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Олком-Лізинг» 20 лютого 2020 року (а.с. 92). Також 20 лютого 2020 року між ТОВ «Олком-Лізинг» та ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» був укладений договір факторингу № 2002-Ф1, за яким до ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» перейшло право вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між первинним кредитором (кредитодавцем) - АТ «Укрсиббанк» та боржниками (портфель заборгованості) (під. 1.1. п. 1 договору). Вказаним договором визначено, що ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» протягом п`яти робочих днів сплачує ТОВ «Олком-Лізинг» грошові кошти в розмірі 565 000 грн 00 коп без ПДВ (під. 7.1. п. 7 договору). Право вимоги за вказаним договором переходить до ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» з моменту підписання акту приймання-передачі прав вимоги за формою, зазначеною у додатку № 5 (під. 6.2.3. п. 6.2 договору). Відступлення прав вимоги за цим договором здійснюється без згоди боржників (під. 6.2.4 п. 6.2. договору) (а.с. 93-96). 20 лютого 2020 року ТОВ «Олком-Лізинг» та ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» був підписаний акт приймання-передачі права вимоги (а.с.97). Відповідно до акту приймання-передачі реєстру боржників від 20 лютого 2020 року до договору факторингу № 2002-Ф1 від 20 лютого 2020 року ТОВ «Олком-Лізинг» передало ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» реєстр боржників кредитора від 20 лютого 2020 року, складений за формою згідно додатку № 1 до договору у кількості 263 особи. Загальна сума заборгованості 6 529 858 грн 63 коп (а.с. 98). 19 лютого 2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» сплатила ТОВ «Олком-Лізинг» грошові кошти в розмірі 560 000 грн 00 коп (а.с.99). Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитим договором № 95429096000 від 21 червня 2019 року заборгованість [PERSON] станом на 14 червня 2021 року становила 40 732 грн 20 коп та включала в себе: прострочену заборгованість за кредитом в розмірі 29 960 грн 00 коп та прострочену заборгованість по процентам в розмірі 10 772 грн 20 коп (а.с. 100). 29 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. вчинений виконавчий напис, який зареєстрований у реєстрі за № 7359, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» заборгованості за кредитним договором № 95429096000 від 21 червня 2019 року, яка утворилася за період з 14 серпня 2019 року до 28 лютого 2020 року в розмірі 40 732 грн 20 коп, з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 29 960 грн 00 коп, прострочена заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом - 10 772 грн 20 коп. Крім того за вчинення вказаного виконавчого напису нотаріуса з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» стягнута плата в розмірі 1 000 грн 00 коп. Загальна заборгованість [PERSON] становить 41 732 грн 20 коп. Визначено, що вказаний виконавчий напис нотаріуса набирає чинності з дати його реєстрації в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, а саме з 29 січня 2021 року та може бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років з моменту вчинення виконавчого напису (а.с. 8). 12 лютого 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» пред`явило вищевказаний виконавчий напис для примусового виконання приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Іванюті І.М. (а.с. 7). 15 лютого 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Іванютою І.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. від 29 січня 2021 року, який зареєстрований у реєстрі за № 7359, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» заборгованості за кредитним договором № 95429096000 від 21 червня 2019 року та плати за вчинення виконавчих дій в розмірі 1 000 грн 00 коп, всього 41 732 грн 20 коп (виконавче провадження № 64515196) (а.с. 9-11). Крім того 15 лютого 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Іванютою І.М. винесені постанови про стягнення з [PERSON] на користь приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Іванюти І.М. мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 411 грн 78 коп та основної винагороди в розмірі 4 173 грн 22 коп (а.с. 14-17). Також постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Іванюти І.М. від 04 березня 2021 року звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника - [PERSON] (а.с. 12-23) Як вбачається з довідки АТ «Укрсиббанк» від 19 лютого 2021 року, [PERSON] станом на 19 лютого 2021 року отриманих та непогашених кредитів у АТ «Укрсиббанк» не мав (а.с. 18). Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст.ст. 3, 6, 627 ЦК України, в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Крім того, за змістом ст.ст. 517, 518 ЦК України, зміна кредитора у зобов`язанні не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає право до надання доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора. Згідно з ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами ст. 88 вищевказаного Закону нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. При цьому ст. 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Порядок вчинення виконавчих написів передбачений Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок). Згідно з п. 1.1 вказаної Глави розділу ІІ Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2. Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.п. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Згідно з п. 3.1 вказаної Глави розділу ІІ Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Окрім того, п.п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вищевказаному Переліку документів. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджений Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 Перелік документів доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включений п. 2 в редакції: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». В той же час, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа № 826/20084/14), залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині доповнення Переліку новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.» Також вказаним судовим рішенням зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Згідно ч. 5 ст. 254 КАС України в редакції, що діяла на час ухвалення вказаного судового рішення, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 у справі № 826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня - 22 лютого 2017 року, отже і п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» також втратив чинність з цього дня. Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. В подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. Зі змісту наведених судових рішень вбачається, що з 22 лютого 2017 року виконавчий напис може бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору. Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 29 січня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа № 826/20084/14) та за відсутності нотаріально посвідченого договору-анкети про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування № 95429096000 від 21 червня 2019 року. Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові ВП ВС від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс2) порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З аналізу нормативно-правових актів, які регулюють порядок вчинення нотаріусом виконавчого напису вбачається, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який також має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст. 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17, та постанові Верховного Суду України від 23 січня 2018 року № 61-154св18. З виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. від 29 січня 2021 року, який зареєстрований в реєстрі за № 7359, неможливо визначити за якими документами нотаріусом було встановлено, що заборгованість [PERSON] за договором-анкетою про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування № 95429096000 від 21 червня 2019 року на час вчинення виконавчого напису становила 40 732 грн 20 коп та що вказаний розмір заборгованості був безспірним. Витребувати вказані документи у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. не виявилося можливим, оскільки відповідно до наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 14 січня 2021 року № 35/6 нотаріальна діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. припинена з 01 лютого 2021 року (а.с. 56), а відповідні документи ним ще не передані до Київського державного нотаріального архіву (а.с. 55). Відповідачем - ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» копії документів, які були надані нотаріусу та які б підтверджували, що на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (станом на 29 січня 2021 року) [PERSON] мав безспірну заборгованість перед стягувачем - ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» за договором-анкетою про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування № 95429096000 від 21 червня 2019 року в розмірі 40 732 грн 20 коп, зокрема, довідка-розрахунок заборгованості за вказаним договором, виписка по особовому рахунку [PERSON] тощо, суду надані не були. [PERSON] взагалі заперечує факт укладення ним з АТ «Укрсиббанк» 21 червня 2019 року договору-анкети про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування № 95429096000 та, відповідно, наявність у нього заборгованості за вказаним договором. Крім того відповідач не надав суду докази на підтвердження отримання [PERSON] до вчинення виконавчого напису нотаріуса (до 29 січня 2021 року) вимоги про усунення порушень за кредитним договором № 95429096000 від 21 червня 2019 року. Суд враховує, що доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц). Неотримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило позивача можливості бути вчасно поінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або спростувати вимоги банку. Також відповідачем не надані докази, що за договором факторингу № 2002-Ф1 від 20 лютого 2020 року до ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» перейшло право вимоги за договором-анкетою про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування № 95429096000, який був укладений 21 червня 2019 року між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] , та суму заборгованості на яку перейшло право вимоги: відповідний реєстр боржників кредитора суду наданий не був. З наданих відповідачем суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису - станом на 29 січня 2021 року боржник [PERSON] мав безспірну заборгованість перед стягувачем - ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» за договором № 95429096000 від 21 червня 2019 року та що розмір вказаної заборгованості становив 40 732 грн 20 коп. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що нотаріус при вчиненні 29 січня 2021 року оспорюваного виконавчого напису не переконався у безспірності заборгованості, що підлягає стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис за договором, який не був посвідчений нотаріально, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 та постанови КМУ від 29 червня 1999 року № 1172, а тому позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача у прибуток держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1 362 грн 00 коп (908 грн 00 коп - за позовною заявою + 454 грн 00 коп - за заявою про забезпечення позову). Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06 серпня 2021 року було задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого документа - виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. від 29 січня 2021 року, який зареєстрований в реєстрі за № 7359, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» заборгованість в розмірі 41 732 грн 20 коп (виконавче провадження № 64515196). Згідно ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Outcome: approved