Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до Новоайдарського районного суду Луганської області з даним позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] міської ради про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що 10.12.2013 року помер [PERSON], який проживав за адресою: [INFO]. 11.01.2017 року померла дружина [PERSON] - [PERSON], яка проживала за вищевказаною адресою одна. [PERSON] є рідним сином [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала двокімнатна квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. 30.07.2007 року подружжям [PERSON] та [PERSON] було складено спільний заповіт (заповіт подружжя), згідно якого вищевказану квартиру вони заповіли [PERSON], [INFO], уродженцю [INFO]. Цей заповіт було власноручно підписано заповідачами та посвідчено 30.07.2007 року приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 895. Після смерті свого чоловіка [PERSON] проживала у належній їй квартирі. Спадкоємець за заповітом [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини [PERSON] за заповітом, яка була подана приватному нотаріусу Луганського міського нотаріального округу [PERSON] 27.01.2014 року, заведена спадкова справа за № 1/2014, витяг про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 36441274 від 27.01.2014 року. Після смерті [PERSON] її спадкоємець за заповітом - [PERSON] звернувся до [PERSON] державної нотаріальної контори з метою оформити свої права на спадкову квартиру. За його заявою державний нотаріус [PERSON] завела спадкову справу на ім'я [PERSON] При зверненні представника [PERSON] до державного нотаріуса [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] з заявою про видачу [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на вищевказану квартиру, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.09.2018 року, причиною відмови є те, що на думку нотаріуса вищевказаний заповіт подружжя [PERSON] та [PERSON] є недійсним в зв'язку з тим, що квартира належала подружжю [PERSON] на праві часткової власності, а спільний заповіт може складатися щодо майна, яке знаходиться у спільній сумісній власності. У звязку з вищевикладеними обставинами, [PERSON] позбавлений можливості нотаріально оформити свої права на спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON], внаслідок чого [PERSON] вимушений звернутися до суду з метою захисту спадкових прав [PERSON] Представник позивача - [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] на підставі довіреності (а.с.45), у судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності (а.с.59). Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] в судове засідання не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, при вирішенні справи покладався на розсуд суду (а.с.52). Згідно положень\~ч. 3 ст.\~211\~ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Судом встановлено факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 10.12.2013 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕД №384704 (а.с.4). На момент смерті останній проживав за адресою: [INFO]. 11.01.2017 року померла дружина [PERSON] - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії V-АГ №558976 (а.с.5). На момент смерті [PERSON] проживала за вищевказаною адресою одна, що підтверджується довідкою №3336, виданою 23.10.2018 року ЖКГ КП «Жилбудсервіс». Факт того, що [PERSON], який помер 10.12.2013 року, та [PERSON], яка померла 11.01.2017 року, перебували в шлюбі та були подружжям підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ЕД №396690 (а.с.6) [PERSON], [INFO], є рідним сином [PERSON], який помер 10.12.2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії VІІ-УР №0916144 (а.с.8). [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва на право власності на житло, виданого 21.11.1994 року Луганською ГРЕС, право власності зареєстровано 26.01.1995 року державним комунальним підприємством БТІ м. Луганськ, запис в реєстровій книзі №7/1115 (а.с.9). 30.07.2007 року подружжям [PERSON] та [PERSON] було складено спільний заповіт (заповіт подружжя), згідно якого вищевказану квартиру вони заповіли [PERSON], [INFO], уродженцю [INFO] (а.с.10). Даний заповіт власноручно підписано заповідачами та посвідчено 30.07.2007 року приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 895. Після смерті свого чоловіка [PERSON] проживала у належній їй квартирі. Спадкоємець за заповітом [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини [PERSON] за заповітом (а.с.12), яка була подана приватному нотаріусу Луганського міського нотаріального округу [PERSON] 27.01.2014 року, заведена спадкова справа за № 1/2014, витяг про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 36441274 від 27.01.2014 року (а.с.13). Після смерті [PERSON] її спадкоємець за заповітом - [PERSON] звернувся до [PERSON] державної нотаріальної контори з метою оформити свої права на спадкову квартиру. За заявою [PERSON] державним нотаріусом [PERSON] заведено спадкову справу на ім'я [PERSON] При зверненні представника [PERSON] до державного нотаріуса [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] з заявою про видачу [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на вищевказану квартиру, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 20). Причиною відмови нотаріус вказує те, що вищевказаний заповіт подружжя [PERSON] та [PERSON] є недійсним в зв'язку з тим, що квартира належала подружжю [PERSON] на праві часткової власності, а спільний заповіт може складатися щодо майна, яке знаходиться у спільній сумісній власності. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. \~Згідно з ч. 1 ст. 1243 ЦК України подружжя має право скласти спільний заповіт щодо майна, яке належить йому на праві спільної сумісної власності. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~1243\~ЦК України у разі складення спільного заповіту частка у праві спільної сумісної власності після смерті одного з подружжя переходить до другого з подружжя, який його пережив. У разі смерті останнього право на спадкування мають особи, визначені подружжям у заповіті. Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно зі ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Судовим розглядом встановлено, що викладене у заповіті [PERSON] та [PERSON] від 30.07.2007 року волевиявлення заповідачів щодо передачі їхньої спільної квартири після їх смерті у власність [PERSON] було вільним і відповідало їх волі, було спрямоване на реальне настання правових наслідків, що підтверджується текстом заповіту, вимоги закону щодо нотаріального посвідчення заповіту дотримано, тобто заповідачами та нотаріусом, який посвідчував заповіт, було виконано всі вимоги ст. 203 та ст. 1247 ЦК України, додержання яких є необхідним для чинності заповіту як форми правочину. Даний заповіт за життя заповідачів не було скасовано чи змінено, а також не було визнано судом недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку може застосовуватись, як спосіб захисту, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, відповідно до Постанови Пленуму ВСУ Про судову практику у справах про спадкування. Стаття 16 ЦК України також передбачає такий спосіб захисту права особи, як «визнання права». Таким чином, судовим розглядом встановлено, що факти, викладені представником позивача в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, підтверджені письмовими доказами, сумніву у їх достовірності суд не має, визнання права власності на спадкове майно не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, представник відповідача проти задоволення позовних вимог не заперечував, у звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання за [PERSON] права власності на спадкове майно в судовому порядку. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 16, 328, 392, 1218, 1220, 1221, 1233,1235, 1261, 1268, 1269, 1297 ЦК України,

Outcome: approved