Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської областіпро визнання права власності на житловий будинок [ADDRESS] , за набувальною давністю. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в серпні 2003 року він вийшов на військову пенсію та почав проживати в безхазяйному будинку [ADDRESS] . Від мешканців села йому стало відомо, що цей будинок раніше належав КСП «Дружба», яке у 2000 році перестало існувати. Будинок був у непридатному для житла стані: відсутня крівля, вікна, двері та підлога. Він відремонтував будинок за власні кошти та вважав його власним майном. Згідно з рішенням сесії Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області №335 від 24 травня 2005 року, він отримав дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки 0,1800 га для передачі у власність для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства. Відповідно до довідки №2691 від 16 жовтня 2000 року, земельна ділянка за зазначеною адресою перебуває у його користуванні. Згідно з довідкою ГУ ДПС у Кіровоградській області №4879 від 17 листопада 2020 року податкового боргу та іншої заборгованості він не має. Жодних претензій щодо незаконного заволодіння житлом до нього ніхто не пред`являв. Учасники справи, належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Від позивача надійшло клопотання, в якому він просив позовні вимоги задовольнити та розглядати справу у його відсутність. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача. Підстав для відкладення розгляду справи, визначених ст. ст. 223 та 240 ЦПК України, судом не встановлено. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Відповідно до архівної довідки КП «ОМБТІ» №104 від 08 лютого 2021 року право власності по [ADDRESS] за архівними даними КП «ОМБТІ» не зареєстровано. При цьому, з матеріалів інвентаризаційної справи вбачається, що станом на 1993 рік за вказаною адресою знаходився житловий будинок - гуртожиток, власником якого зазначено ТОВ «Дружба». Згідно з архівним витягом з рішення Виконавчого комітету Олександрійської районної ради народних депутатів Кіровоградської області від 05 квітня 1995 року №80 надано дозвіл на перереєстрацію КСП «Нове життя» в КСП «Дружба». На підставі розпорядження голови Олександрійської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 14 червня 2000 року №278-р КСП «Дружба» перереєстровано в ТОВ «Дружба». З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 29 квітня 2021 року вбачається, що ТОВ «Дружба» припинена як юридична особа без правонаступників. Статтею 41 Конституції України визначено, що право власності набувається в порядку визначеному законом. Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 344 ЦК України встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду (ч. 4 ст. 344 ЦК України). Пунктом 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі №755/16913/16-ц (провадження №61-24031св18). Згідно із ч. 1 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76 - 82 ЦПК. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Статтею 83 ЦПК України встановлено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду . Згідно з довідкою Виконавчого комітету Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області від 10 листопада 2020 року №2689 [PERSON] з серпня 2003 року по теперішній час дійсно проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . За цією ж адресою позивач має у користуванні земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,1800 га, земельна ділянка не приватизована, що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області від 16 жовтня 2020 року №2691. З архівної довідки КП «ОМБТІ» №334 від 14 квітня 2021 року, технічного паспорту від 13 травня 2021 року, експлікації, схеми розташування будівель та споруд вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , знаходиться житловий будинок загальною площею 88,4 кв. м., житловою площею 48 кв. м., з надвірними будівлями - погріб літера «Б» та вбиральня-душ літера «В», право власності на які не зареєстровано. Оскільки, в ході судового розгляду встановлено, що позивач добросовісно, відкрито та безперервно з 2003 року, тобто понад 10 років, володіє нерухомим майном, а саме: житловим будинком з надвірними будівлями [ADDRESS] , що належало ТОВ «Дружба», яке припинено як юридична особа без правонаступників, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Позивач на стягненні судових витрат не наполягав та просив не стягувати з відповідача судовий збір, сплачений ним при подачі позову в суд.

Outcome: approved