Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення 45515,23 грн. боргу за договором позики від 15 травня 2015 року, 3 % річних від простроченої суми за прострочення виконання грошового зобовязання в сумі 2315,68, суму пені в розмірі 24530,24 грн. та суму інфляційних витрат в розмірі 9744,81 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15 травня 2015 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого позивач надав відповідачу позику в сумі 1750 доларів США. Строк повернення яких встановлено 01 січня 2016 року. На підтвердження укладення договору позики та отримання грошових коштів від позикодавця позичальник надав розписку. Проте відповідач боргу за договором позики у встановлений строк не повернув, тому позивач просить стягнути з відповідача суму боргу за договором грошової позики, 3 % річних від простроченої суми за прострочення виконання грошового зобовязання, суму пені та суму інфляційних витрат. Позивача подав заяву про підтримання позовних вимог з клопотанням про розгляд справи у його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомої суду причини, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що він був присутній при отримання відповідачем у позивача коштів в сумі 1750 доларів США. Дана подія відбувалась у травні 2015 року. Відповідач зобовязався повернути вказані грошові кошти до Нового 2016 року, проте гроші повернуті не були. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини справи. 15 травня 2015 року [PERSON] склав розписку, згідно якої він отримав позику від [PERSON] в розмірі 1750 доларів США, зобовязався повернути позику до 01 січня 2016 року. В силу вимог ст.1046 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позичкодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязується повернути позичкодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що зобовязань, взятих на себе згідно вище зазначеного договору позики грошових коштів, відповідач не виконав, грошові кошти не повернув. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ( ст.526 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Із змісту ч.2 ст.192 ЦК України вбачається, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.2 ст.533 ЦК України). Згідно службового розпорядження Національного Банку України про офіційний курс гривні до іноземних валют, на 12 вересня 2017 року встановлений такий офіційний курс гривні до іноземних валют: 100 доларів США 2600.8703 грн., а тому 1750 доларів США становить в еквіваленті 45515,23 грн. З огляду на вищенаведене та зважаючи на факт прострочення відповідачем грошового зобовязання, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача в користь позивача суми основного боргу за договором позики грошей від 15 травня 2015 року в сумі 45515,23 грн., 3 % річних від простроченої суми за прострочення виконання грошового зобовязання в сумі 2315,68 грн. за період з 02 січня 2016 року по 12 вересня 2017 року, суму пені в розмірі 24530,24 грн. за період з 02 січня 2016 року по 12 вересня 2017 року, суму інфляційних витрат в розмірі 9744,81 грн. за період з 02 січня 2016 року по 12 вересня 2017 року, що разом становить 87105,96 грн., а також належить до стягнення із відповідача 1191,06 грн. сплаченого позивачем судового збору та 5000 грн., понесених позивачем витрат на правову допомогу.

Outcome: approved