Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 02 листопада 1991 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] (далі - відповідач) у Благовіщенській сільській раді Куйбишевського району Запорізької області (далі - Благовіщенська сільська рада), актовий запис № 18. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя не склалося через те, що відповідач постійно нехтував сімейними цінностями, з його ініціативи між сторонами постійно виникали сварки, що тяжко впливало на психічний стан позивача, відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у подружжя, він не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між сторонами та іншими членами сім'ї, яка повинна базуватися на почуттях взаємної поваги любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. На даний момент ведення між нами спільного господарства та сумісне проживання припинені. З жовтня 2014 року сторони разом не проживають, шлюбні відносини не підтримуються. Позивач просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка до суду подала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає, просить змінити прізвище на дошлюбне - [PERSON] Відповідач до суду подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Неявка сторін не перешкоджає розгляду справи, що узгоджується з положеннями ч.2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних обставин. Матеріалами справи встановлено, що 02 листопада 1991 року між сторонами був укладений шлюб, який був зареєстрований у Благовіщенській сільській раді, актовий запис № 18, що підтверджено свідоцтвом про одруження [NUMBER], виданим 02.11.1991 року Благовіщенською сільською радою. Від шлюбу сторони дітей не мають. Шлюбні відносини сторін припинені, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Питання щодо розподілу майна, що є їх спільною власністю між ними не виникає. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що родина сторін розпалася, оскільки через відсутність порозуміння сторони втратили один до одного почуття любові та поваги. Як у позивача, так і відповідача по справі було достатньо часу для вирішення питання щодо збереження родини та примирення, однак позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не зацікавлений його зберегти. При таких обставинах суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно і відновлена бути не може. При вирішенні питання розподілу судових витрат, суд враховую позицію позивача, яка просить покласти судові витрати на себе.

Outcome: approved