overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до Марїнського районного суду Донецької області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заява мотивована тим, що в свідоцтві про народження заявника не вказано його національність, але вказана національність його батьків. При отриманні паспорта громадянина України він не отримав змоги самостійно визначити свою національність, обираючи між національністю матері та батька. Встановлення даного необхідно заявнику для відновлення та підтвердження дійсної національності, як це передбачено ст.. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні». У судове засідання заявники та зацікавлені особи не зявились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про народження V-НО № 333453, виданого Степненською сільською радою Марїнського району Донецької області, [PERSON] народився 19.07.1982 року. Батьками вказано: [PERSON] (українець), [PERSON] (німка). Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00018074498, актовий запис № 19 від 14.06.1973 року складений виконавчим комітетом Малоклітнянської сільської ради Красилівського району Хмельницької області, [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], українець та [PERSON], [INFO], [INFO], уродженець Російської Федерації, Алтайського краю, Хабарського району, с. Мартовка, німка, зареєстрували шлюб. Згідно ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні»\~громадяни України мають право вільно обирати і відновлювати національність. Згідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 300 ЦК України визначено, що фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Згідност. 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України. В зв'язку з наведеним, суд приходить до висновку, що [PERSON], дійсно за національністю німець.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до Марїнського районного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачі не проживають за вказаною адресою, позивач змушений сплачувати комунальні послуги за осіб, які не проживають в квартирі, через це звернувся до суду. У судове засідання позивач та відповідачі не зявилися. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.12.2011 року трикімнатна квартира за адресою [ADDRESS] зареєстрована за власниками [PERSON], [PERSON]. Відповідно до акта-підтвердження Курахівської міської ради [PERSON] встановлено, що громадянка [PERSON], [INFO], громадянин [PERSON], [INFO], громадянка [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], прописані за адресою: [ADDRESS] за вказаною адресою не проживають з 20.05.2014 року по теперішній час. Вказане підтверджується показаннями свідків. Позивач вказує, що з [PERSON] розірвав шлюб ще в серпні 2011 року. З початком проведення антитерористичної операції на території Марїнського району Донецької області власники квартири вирішили продати квартиру на залишиту Донецьку область. [PERSON] надала позивачу довіреність на продаж своєї частки квартири, а сама разом з [PERSON], [PERSON] виїхали до міста Владивосток Російської Федерації на постійне місце проживання. [PERSON] з початком антитерористичної операції виїхав жити та працювати до Республіки Білорусь. Відповідачі не проживає в вказаному житловому приміщенні, підстав для продовження терміну зберігання за ним права користування спірним житловим приміщенням, передбачених\~ст.71 ЖК України\~немає, участі в оплаті комунальних послуг, будинку відповідач не приймає, що свідчить про втрату ним інтересу до спірного житлового приміщення як до свого постійного місця проживання, тому відповідача підлягає визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У відповідності із\~ст.167 ЖК України\~- у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сімї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. За вказаних обставин суд вважає за необхідне відповідачів визнати таким, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до Марїнського районного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності. Позивач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. [PERSON], [INFO], у січня 2015 року під розписку отримала у [PERSON], [INFO], гроші у розмірі 100\~000 грн., строком до 24.08.2016 року. [PERSON], [INFO], вступила гарантом повернення коштів гр. [PERSON] Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно вимог ст. 600 ЦК України зобовязання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами. Наведені позивачем доказі дають достатньо підстав вважати, що за позивачем можливо визнати право власності на майно відповідача, переданного їй в якості відступного. На підставі викладеного, у відповідності зі ст.ст. 3, 7, 82 ЦПК України, ст.ст. 16, 526, 600, 1046, 1050 ЦК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Марїнського районного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач просить визнати свою сестру та її колишнього чоловіка такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки вони мають постійне місце проживання за іншою адресою. У судове засідання позивач та відповідачі не зявилися. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до договору дарування житлового будинку [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла у дар житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою Донецька область, Марїнський район, м. Красногорівка, вул. Ворошилова, буд. 41. Договір посвідчено державним нотаріусом Красногорівської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 2107. Згідно акту на предмет не проживання депутат Красногорівської міської ради Марїнського району Донецької області [PERSON], разом з сусідами [PERSON], [PERSON] провели обстеження на предмет проживання за адресою [INFO]. В результаті обстеження було встановлено, що за вказаною адресою зареєстровані, але не проживають [PERSON] (з 2004 року по теперішній час), [PERSON] (з 2009 року по теперішній час), [PERSON] (з 1994 року по теперішній час). Відповідачі не проживає в вказаному житловому приміщенні понад пять років, підстав для продовження терміну зберігання за ним права користування спірним житловим приміщенням, передбачених\~ст.71 ЖК України\~немає, участі в оплаті комунальних послуг, будинку відповідач не приймає, що свідчить про втрату ним інтересу до спірного житлового приміщення як до свого постійного місця проживання, тому відповідача підлягає визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У відповідності із\~ст.167 ЖК України\~- у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сімї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. За вказаних обставин суд вважає за необхідне відповідачів визнати таким, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: Донецька область, Марїнський район, м. Красногорівка, вул. Ворошилова, 41.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Марїнського районного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб таким, що втратили право користування житловим приміщенням. У судове засідання позивач не зявився. У судове засідання відповідачі не зявилися подали до суду заяви, кожен окремо, про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ордеру на житлове приміщення № 3507 [PERSON] надано право заняття житлового приміщення житловою площею 18,52 кв.м., яка складається з однієї квартири за адресою [ADDRESS]. Підставою для видачі ордеру є рішення виконкому № 172 від 29.07.1992 року. Позивач вказує, що відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] не проживають за вказаною адресою протягом 6 років, не сплачують комунальні послуги та не приймають участі в утримання житла. Відповідно до акта депутата Курахівської міської ради [PERSON] від 04.05.2016 року за адресою [ADDRESS] зареєстровані, але не мешкають: [PERSON], [PERSON]. Даний факт підтверджують сусіди. Згідно з довідкою Центру поштового звязку № 10 Донецької дирекції № 404 від 10.06.2016 року, повідомлено, що на імя [PERSON] на адресу [ADDRESS], в період з 01.06.2015 року по теперішній час рекомендована кореспонденція не надходила. Згідно з довідкою Центру поштового звязку № 10 Донецької дирекції № 405 від 10.06.2016 року, повідомлено, що на імя [PERSON] на адресу [ADDRESS], в період з 01.06.2015 року по теперішній час рекомендована кореспонденція не надходила. Відповідач не проживає в вказаному житловому приміщенні, підстав для продовження терміну зберігання за ним права користування спірним житловим приміщенням, передбачених\~ст.71 ЖК України\~немає, участі в оплаті комунальних послуг, будинку відповідач не приймає, що свідчить про втрату ним інтересу до спірного житлового приміщення як до свого постійного місця проживання, тому відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У відповідності із\~ст.167 ЖК України\~- у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сімї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За вказаних обставин суд вважає за необхідне відповідачів визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Мар'їнського районного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON], Мар'їнського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання договору купівлі-продажу укладеним та визнання права власності на автомобіль та виключення його з актового запису та арешту майна. У судове засідання позивач та відповідачі 1,2 - не з'явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого 11.06.2008 року ВРЕВ м. Мар'їнка при УДАІ ГУМВС України у Донецькій області, автомобіль марки «ГАЗ 31029», 1994 року випуску, сірого кольору, об'єм двигуна 2445, шасі (рама) № [NUMBER], тип ТЗ легковий сєдан, реєстраційний номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON]. 15.11.2015 року між [PERSON] та [PERSON] у простій письмовій формі було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу. На підставі договору позивач передав відповідачу-1 грошові кошти в розмірі 30 000 грн. Позивач вказує, що оскільки в нього вже була домовленість на право керування та розпорядження транспортним засобом та всі істотні умови між ними було узгоджено, то відповідач за домовлену суму передав транспортний засіб, ключі та свідоцтво про реєстрацію. Відповідач зобов'язався найближчим часом зв'язатися з ним та здійснити перереєстрацію автомобіля у відповідному ТСЦ. Позивач вказує, що не здійснив переоформлення транспортного засобу з поважної причини, через відсутність останній час в Донецькій області, перебував у відрядженні по роботі. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язовується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Усі істотні умови договору були використані обома сторонами, що підтверджується фактичними обставинами справи. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч.1 ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. На підставі викладеного, у відповідності зі ст.ст.3-5 ЦПК України, ст.ст.220, 334, 392, 652, 655, 1217, 1258 ЦК України суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Марїнського районного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON], міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції в Донецькій області про оспорювання батьківства та виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батьківство. У судове засідання заявник не зявився. У судове засідання відповідачі не зявились. Дослідивши матеріали заяви, оцінивши належність та допустимість доказів у справі, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. 29.12.2002 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. 25.02.2011 року народилась [PERSON], про що в книзі реєстрації народжень 27.05.2011 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області зроблено відповідний актовий запис за № 518, відповідно до свідоцтва про народження серії 1-НО № 398063. Рішенням Марїнського районного суду Донецької області від 12.12.2013 року шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] 29.12.2002 року, розірвано. Позивач стверджує, що задовго до зачаття дитини, між ним та матірю дитини було припинено шлюбні відносини. Позивач вказує, що біологічним батьком дитини є зовсім інша людина. \~\~Відповідно до вимог\~ст.136 Сімейного кодексу України, особа, яка записана батьком дитини має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.\~\~\~\~\~\~\~\~ Таким чином, позовні вимоги є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до Марїнського районного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про визнання договору дійсним та визнання права власності. В судове засідання позивач не зявився подав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. В судове засідання відповідач не зявився. 01.03.2014 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) було укладено договір купівлі продажу будинки разом з земельною ділянкою. Відповідно до якого, продавець зобовязується передати належний йому будинок та земельну ділянку у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти будинок та земельну ділянку та сплатити за неї на умовах договору, отже громадянин [PERSON], продав, а громадянини [PERSON] купив будинок № 106 по вул. Орджонікідзе в м. Марїнка, Марїнського району Донецької області, з земельною ділянкою загальною площею 0,052га по вул. Орджонікідзе 106 в м. Марїнка Марїнського району Донецької області з кадастровим номером 1423310100:01:004:0384. Продаж будинку з земельною ділянкою вчинено за вісімдесят пять тисяч гривень. Відповідно до розписки [PERSON] отримав від [PERSON] гроші в розмірі 85\~000 грн. в рахунок продажу йому будинку № 106 по вул. Орджонікідзк в м. Марїнка Марїнського району Донецької області. Зобовязується до 1 квітня 2014 року укласти нотаріальний договір купівлі-продажу будинку. Жодних претензій з приводу виконання умов договору сторони не мають. Однак договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчили. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязовується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Усі істотні умови договору були використані обома сторонами, що підтверджується фактичними обставинами, укладеним договором та розпискою. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч.1 ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. На підставі викладеного, у відповідності зі ст.ст.3-5 ЦПК України, ст.ст.220, 334, 392, 652, 655 ЦК України суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Марїнського районного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про визнання договору дійсним та визнання права власності. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Подали до суду, кожен окремо, заяви про розгляд справи за їх відсутності. Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. 01.05.2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу двокімнатної квартири № 40 по вул. Маяковського в м. Курахове Марїнського району, Донецької області, в простій письмовій формі. За вказану квартиру позивачем було сплачено відповідачу грошові кошти у розмірі 30\~000 грн. Відповідно до п. 8.6. договору продавець зобовязується оформити право власності на покупця в строк до 01 липня 2016 року. Так, відповідно до договору міни від 29.05.2011 року [PERSON] є власником двокімнатної квартири № 40 в буд. № 6 по пр-кту Маяковського, м. Курахове, Марїнського району, Донецької області. Договір зареєстровано нотаріусом Марїнського районного нотаріального округу Донецької області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 887. Позивач вказує, про неможливість здійснити нотаріальне оформлення договору, оскільки відповідачі без поважних причин ухиляється від явки до нотаріальної контори. Відповідно до\~ст. 655 ЦК України\~за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязовується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Усі істотні умови договору були використані обома сторонами, що підтверджується фактичними обставинами справи. Відповідно до ч.2\~ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч.1\~ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. На підставі викладеного, у відповідності зі ст.ст.3-5 ЦПК України, ст.ст.220,\~334,\~392,\~652,\~655 ЦК України\~суд,-

Outcome: approved