Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

[PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 17.01.2017, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Черник О.П., та зареєстровано в реєстрі за № 38 (а.с. 6-7). Із змісту договору купівлі-продажу квартири видно, що попередній власник квартири [PERSON] Відповідачі не були попередніми власниками зазначеної квартири, однак значяться в ній зареєстрованими дотепер, що підтверджується довідками виданими відділом реєстрації місця проживання громадян (а.с. 9, 17, 18) та відомостями з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області (а.с. 19, 20). Згідно акту мешканців будинку [ADDRESS] (а.с. 10) в належній позивачеві квартирі [PERSON] та [PERSON] не проживають з січня 2017 року. Разом з тим, як вказував позивач, що не спростовано відповідачами, він останніх не знає, особисто не знайомий, вони є родичами колишнього власника - [PERSON]. Таким чином, визначаючи характер спірних правовідносин між сторонами, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вони склались між дійсним власником та особами пов'язаними з попереднім власником житла - які є колишніми членами його сім'ї. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З аналізу положень ст.ст. 391, 396 ЦК України слідує, що позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння, на чому також акцентує увагу Вищий спеціалізований суд України з розгляду кримінальних і цивільних справ в п.33,34 Постанови №5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Крім того, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника (його родичів, членів сім'ї) такими, що втратили право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п.3 ч.1 ст.346 ЦК України). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] є повноправним власником житла, права володіння, користування та розпорядження яким він не має можливості реалізовувати в повному обсязі, оскільки відповідачі, будучи колишніми членами сім'ї власника житла, права на яке у них припились з підстав відчуження майна на користь позивача на підставі цивільно-правової угоди, фактом своєї реєстрації у квартирі [ADDRESS] чинить йому перешкоди у здійсненні такого права, яке за даних обставин підлягає захисту судом шляхом визнання відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до п. 3.1. Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого Наказом МВС України 22.11.2012 №1077 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за № 2109/22421, - зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви про зняття особи з реєстрації місця проживання, яка подається особою або її законним представником; порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням та інше. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав додатково вирішувати питання про відміну реєстрації відповідачів в спірній квартирі, оскільки уже на підставі визнання їх такими, що втратили право на користування житлом вони повинні бути знятими з реєстрації в житловому помешканні, власником якого є позивач. За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів, в рівних частинах з кожного, на користь позивача 704,80 грн. в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору (а.с.1).

Outcome: partial