Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме залучення його до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 08 липня по 10 липня 1986 року, з 15 липня по 17 липня 1986 року, 25 липня 1986 року та 28 липня 1986 року. Свої вимоги мотивував тим, що є інвалідом ІІ групи внаслідок виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, безпосереднім учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії. В період з 08 липня по 10 липня 1986 року, з 15 липня по 17 липня 1986 року, 25 липня 1986 року та 28 липня 1986 року виконував роботи по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи в зоні відчуження в складі формувань Цивільної оборони. Встановлення вказаного факту, заявнику необхідно з метою встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи та отримання посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни. Встановити факт іншим шляхом ніж судовий неможливо, через знищення документів або відсутністю у архівах. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 10.06.2020 року відкрито провадження по вказаній справі. В судовому засіданні представник заявника підтримала подану заяву, просила її задовольнити з викладених підстав. Заявник, на підставі клопотання представника заявника був допитаний в якості свідка по вказаній справі. Від представника заінтересованої особи до суду надійшли письмові пояснення, згідно з якими просить розглядати справу за його відсутності, вимоги заяви підтримує. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідка, повно та об`єктивно дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Факт виконання заявником [PERSON] заходів з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони підтверджується наступним. Як вбачається з трудової книжки заявника, [PERSON] з 24.04.1980 року працював водієм в Республіканському управлінні механізації шляхового будівництва Республіканському об`єднанні «Укршляхбуд». Згідно з посвідченням серії [NUMBER] , заявник є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1986 році. У відповідності з довідкою МСЕК, заявник має ІІ групу інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Як вбачається з довідки Республіканського управління механізації шляхового будівництва, [PERSON] був безпосередньо залучений до робіт, передбачених постановою ЦККПСС, СМ СССР та БЦСПС від 29.12.1985 р., в період з 08 липня по 10 липня 1986 року, з 15 липня по 17 липня 1986 року, 25 липня 1986 року та 28 липня 1986 року. З посвідчень про відрядження № 356, 393 вбачається, що [PERSON] був відряджений водієм у м. Чорнобиль у період з 08.07.-10.07.1986 року та з 15.07. по 17.07.1986 року. Крім того, перебування заявника у м. Чорнобиль 25.07.1986 року та 28.07.1986 року підтверджується подорожним листом. Відповідно до цього Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особи, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, віднесені до інвалідів війни. Вищезгаданими законами, так саме як і іншими законодавчими та нормативно-правовими актами України, будь-яких інших уточнень, конкретизації або встановлення обмежень не здійснювалось. Тобто, відповідно до їх змісту, для отримання зазначеного статусу необхідно дотримання таких умов: наявність інвалідності, отриманої внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи; підтвердження факту участі в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань Цивільної оборони. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців*, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до вимог, чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно-правових актів з питань Цивільної оборони, в першу чергу - Положення про Цивільну оборону СРСР, затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР № э1111-1976 року; наказу заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР № 90 від 06 червня 1975 року (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та № 92 від 29 червня 1976 року (Настанова про організацію та ведення Цивільної оборони в районі (сільському на сільськогосподарському об`єкті народного господарства), Розпорядження ЦО СРСР від 26 квітня 1986 року, начальника ЦО УРСР від 28 квітня 1986 року, начальника Цивільної оборони Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік (від 29 квітня 1986 року № 01, від 30 квітня 1986 року № 2, від 04 травня 1986 року № 16, від 19 травня 1986 року № 52 та ін.), Цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктах та на всіх об`єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов`язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей. При цьому, жоден нормативний документ з питань цивільної оборони не містить однозначної вимоги щодо обов`язковості видання розпорядчого документу про залучення кожної конкретної особи до дій у складі формувань цивільної оборони. Таким чином, особи, які залучались до складу формувань Цивільної оборони в 1986 року, інвалідність яких пов`язана з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, за наявності документів, підтверджуючих право на отримання статусу інваліда війни, мають право отримати такий статус з видачею відповідного посвідчення. Відповідно до ч.2 п.5 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. З відповідей на запити представника заявника та самого заявника, що містяться у матеріалах справи вбачається, що іншим шляхом встановити вказаний факт заявник не може. Аналізуючи матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість встановлення факту, що має юридичне значення, а саме те, що заявник був залучений до складу формувань Цивільної оборони та став інвалідом внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. На підставі викладеного,

Outcome: approved