Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 01 вересня 1977 року по 20 липня 1978 року навчався в Ужгородському технічному училищі № 5, після закінчення якого отримав професію слюсаря механоскладальних робіт. За отриманою професією 23 серпня 1978 року він розпочав свою трудову діяльність на Ужгородському машинобудівному заводі. З 29 грудня 2014 року він знаходиться на обліку у Перечинському відділі обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду в Закарпатській області та отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам ІІІ групи. При перевірці його документів інспектором Перечинського відділення були виявлені неточності та розбіжності у написанні його прізвища у правовстановлюючих документах, а саме у трудовій книжці та атестаті. Так, на четвертій сторінці трудової книжки, заповненої 23 серпня 1978 року було виявлено неточності, у зв`язку з чим він звернувся до ТОВ «Перечинський «Стеатит» з проханням надати йому архівні довідки про трудовий стаж та про заробітну плату, необхідні для обчислення пенсії, однак у таких його прийнято на роботу за прізвищем « [PERSON] », а звільнено за прізвищем « [PERSON] ». Аналогічна помилка також була виявлена у атестаті №4386 від 20 липня 1978 року, виданому Ужгородським технічним училищем № 5 у графі «прізвище, ім`я та по батькові» його прізвище зазначено як « [PERSON] ». В той же час згідно архівної довідки, виданої ДНЗ «Ужгородський центр професійно-технічної освіти», рішенням екзаменаційної комісії [PERSON] було присвоєно кваліфікацію «слюсар механоскладальних робіт 1 розряду» та видано атестат № 4386. Оскільки неправильність написання його прізвища у вказаних правовстановлюючих документах створює йому перешкоди у зарахуванні трудового стажу для оформлення пенсії за віком по досягненні пенсійного віку, тому просить задовольнити заяву. У судове засіданні заявник не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги заяви підтримав у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області у судове засідання також не з`явився, подавши суду пояснення по справі, в яких зазначено, що заявник з грудня 2014 року знаходиться на обліку у Перечинському відділі обслуговування громадян (сервісному центрі) ГУ ПФУ в Закарпатській області та отримує пенсію по інвалідності (підстава 3 група інвалідності, загальне захворювання). У той же час, під час перевірки документів заявника для призначення пенсії за віком, інспектором сервісного центру у них було виявлено розбіжності, що у свою чергу, нівелювало можливість зарахування трудового стажу заявнику для подальшого оформлення пенсії за віком. Так у архівній довідці, виданій ТОВ «Перечинський «Стеатит» зазначено, що згідно наявних у архіві підприємства документів, а саме наказу № 160 від 26 липня 1983 року про прийом на роботу, заявник був прийнятий на роботу з 28 липня 1983 року за прізвищем « [PERSON] », а звільнений за прізвищем « [PERSON] »; прізвище « [PERSON] » міститься й у довідці про заробітну плату для обчислення пенсії № 41, виданій ТОВ «Перечинський «Стеатит» 11 грудня 2014 року. Аналогічно прізвище заявника записано також у атестаті № [NUMBER] , виданому 20 липня 1978 року Ужгородським технічним училищем № 5, що у свою чергу не відповідає даним свідоцтва про народження заявника, паспорта громадянина України, картки фізичної особи-платника податків, а також свідоцтва про укладення шлюбу, де прізвище заявника зазначено як « [PERSON] ». З огляду на наведене зазначає, що наявність розбіжностей у поданих заявником документах позбавляють [PERSON] можливості реалізувати своє право на пенсійне забезпечення, тому виникає необхідність встановлення належності правовстановлюючих документів заявнику у судовому порядку. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 4 листопада 1997 року Перечинським РВ УМВС України в Закарпатській області, а також трудової книжки серії [NUMBER] , заповненої 23 серпня 1978 року, прізвище, ім`я та по батькові заявника є [PERSON] , [INFO] (а. с. 5-6, 7-11). Так само прізвище заявника зазначено і у його свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 01 березня 1962 року, свідоцтві про укладення ним шлюбу серії [NUMBER] від 30 липня 1988 року та свідоцтвах про народження його дітей серії [NUMBER] від 06 травня 1989 року та серії [NUMBER] від 16 квітня 1993 року, де графі отец/батько зазначено « [PERSON] », а також пенсійному посвідченні № [NUMBER] від 09 квітня 2019 року та свідоцтві про загальнообов`язкове державне соціальне страхування № [NUMBER] (а. с. 16-20).\~\~\~\~\~\~ Разом з цим, згідно архівної довідки, виданої ТОВ «Перечинський «Стеатит» вих. № 90 від 11 грудня 2014 року, згідно наявних в архіві підприємства документів, а саме наказу про прийом на роботу № 160 від 26 липня 1983 року був з 28 липня 1983 року прийнятий на завод «Стеатит» в цех № 1 слюсарем-інструментальником 2 розряду за прізвищем [PERSON] , а 22 жовтня 1990 року згідно наказу № 111 від 22 жовтня 1990 року був звільнений за прізвищем [PERSON] . У карточках особових рахунків про нарахування заробітної плати, з яких надається заробітна плата, у довідку № 41 від 11 грудня 2014 року для обчислення пенсії записано прізвище [PERSON] (а. с. 12, 13). Така сама помилка у написанні прізвища заявника допущена також у його атестаті №4386, виданому 20 липня 1978 року Ужгородським технічним училищем № 5 м. Ужгорода Закарпатської області УРСР (а. с. 14). В той же час з цього приводу ДНЗ «Ужгородський центр професійно-технічної освіти», що є правонаступником Ужгородського технічного училища № 5 (наказ Міністерства освіти і науки України № 978 від 15 липня 2013 року), довідкою від 11 грудня 2014 року № 2275УК підтверджує, що [PERSON] , [INFO] , дійсно навчався в Ужгородському технічному училищі № 5 з 01 вересня 1977 року за професією «слюсар механоскладальних робіт»; відрахований у зв`язку із закінченням повного курсу навчання 22 липня 1978 року. Рішенням екзаменаційної комісії [PERSON] було присвоєно кваліфікацію «слюсар механоскладальних робіт І (першого) розряду» і видано атестат № 4386 (а. с. 14, 15).\~\~ Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч. 2 п. 5 ст. 293 цього Кодексу суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснено в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст. 273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається заявник, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що його вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved