Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до фізичної особи підприємця [PERSON], [PERSON] про розірвання договору та стягнення грошових коштів. В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне. 10.11.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір № 215. Відповідно до п. 1 вказаного договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобовязання по виготовленню та встановленню сходів з масиву ясеню. Згідно п.п. 2.1, 2.2 договору загальна вартість виробу складає 19000 грн., а сума залогової вартості, яка сплачується авансом становить 10600 грн. Згідно п. 2.3 договору відповідач повинен був виготовити та встановити продукцію протягом 50 робочих днів починаючи з наступного дня після внесення залогової вартості, однак. в порушення вказаного договору, не виконав покладенні на нього обовязки. Роботи повинні були виконатися ФОП [PERSON] та його сином [PERSON] сумісно. При укладанні вказаного договору позивач сплатив 10600 грн., як залогову вартість передбачену п. 2.2 договору, а в подальшому [PERSON] отримав від позивача 2400 грн., а 03.06.2013 року ще 1500 грн., що підтверджується примітками на договорі. Оскільки відповідачі свої зобовязання не виконали, позивач просить суд розірвати договір № 215 від 10.11.2012 року та стягнути солідарно з ФОП [PERSON] та [PERSON] на користь позивача грошові кошти в розмірі 14500 грн. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, надав заяву про слухання справи за його відсутністю, позов підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі ФОП [PERSON] та [PERSON], будучі належним чином повідомленими про дату, час та місце слухання справи у судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, жодних заяв та клопотань на адресу суду не надходило. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, а також дослідивши інші докази, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою ст. 16 ЦК України передбачені способи захисту прав та інтересів осіб. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Оскільки у встановлений договором строк, [PERSON] не виконав свої обовязки, передбачені договором, суд дійшов висновку, що останній порушив зобовязання, передбачені договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків. Частиною 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Таким чином, оскільки сторона, отримавши грошові кошти, не виконала зобовязання взагалі, то суд вважає можливим розірвати договір № 215 від 10.11.2012 року. Однак, оскільки договір укладався між [PERSON] та [PERSON] і саме примітки останнього стоять у договорі стосовно того, що він отримав грошові кошти в розмірі 3900 грн. від позивача, суд дійшов висновку про стягнення саме з нього вказаної суми на користь [PERSON] Щодо стягнення грошових коштів з ФОП [PERSON], а також суми в розмірі 10600 грн., суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині у звязку з недоведеністю. Крім того, в силу\~ст. 88 ЦПК України, у разі задоволення позову позивача, який звільнений від сплати судового збору при подачі позову, цей судовий збір підлягає стягненню у дохід держави з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial