Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду із позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок злочину. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 24.04.2017 відповідач викрав його велосипед марки «Україна» біля першої прохідної ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот», після чого продав. Вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22.05.2018 відповідача було засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі, але звільнено від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік. Велосипед позивачу так і не повернули та згідно з висновком товарознавчої експертизи № 19/113/9-3/520е від 09.06.2017 розмір матеріальної шкоди був оцінений у сумі 760 грн. Таким чином, позивачу була заподіяна матеріальна шкода, яку відповідач повинен відшкодувати у повному обсязі. Крім того, в результаті скоєних дій позивач отримав психологічну травму і моральну шкоду, оскільки не міг добиратися на роботу, що було не дуже зручно, бо він має захворювання лівобічного понсартроза 3 ступеня, ПФС ІІІ, девормуючий отеоартроз II колінних суглобів, ПФС II ступеня зі значним порушенням функції опору, руху нижньої лівої кінцівки, помірної правої нижньої кінцівки, ІХС:.діор.кардіосімроз, СН1 ФК2, що в свою чергу потребує допоміжних засобів пересування та довготривалої медикаментозної терапії, що унеможливлює рух без допоміжних засобів пересування, у даному випадку викраденого велосипеду. Саме викрадення велосипеду позбавило позивача можливості вільно пересуватися та підтримувати свою життєдіяльність у тому об`ємі, у якому це було до скоєння крадіжки, так як він є літньою людиною, пенсіонером, допомоги від родичів та держави не отримує. У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь майнову шкоду у сумі 760 грн., в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди грошову суму у розмірі 8000 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. Вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22 травня 2018 року по справі № 428/7516/17, який набрав законної сили 22.06.2018, було визнано винним [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень,\~передбачених ч. 1, 2 ст. 185 КК України та призначено йому відповідне покарання. Вказаним вироком було встановлено, що 24 квітня 2017 року в період часу з 11 години 00 хвилин до 13 години 00 хвилин [PERSON] , знаходячись біля першої прохідної ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, біля спеціалізованої велосипедної стоянки побачив велосипед марки «Україна» салатового кольору. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і не може йому перешкодити, таємно, з корисливих мотивів, діючи повторно, перерізав дужку металевого замка, яким був пристебнутий до огорожі вказаний велосипед, та зник з місця події разом з викраденим велосипедом. Після цього, [PERSON] розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши матеріальні збитки потерпілому [PERSON] , згідно з висновком товарознавчої експертизи № 19/113/9-3/520е від 09.06.2017 на суму 760,00 гривень. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, вироком суду, який набрав законної сили, встановлено, що відповідач [PERSON] таємно, з корисливих мотивів, діючи повторно, перерізав дужку металевого замка, яким був пристебнутий до огорожі велосипед марки «Україна» салатового кольору і який належав позивачу, та зник з місця події разом з викраденим велосипедом. Після цього, [PERSON] розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши матеріальні збитки потерпілому [PERSON] на суму 760,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України (далі ЦК) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Зі змісту п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та абз. 1 п. 2 постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Особа, якій спричинено шкоду, подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір спричиненої шкоди, а також докази того, що саме відповідач її спричинив або є особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року по справі № 461/8496/15. Позивач [PERSON] надав суду належні, допустимі та достатні докази того, що саме відповідач [PERSON] своїми злочинними діями спричинив йому матеріальну шкоду на суму 760 грн., в той час як відповідач [PERSON] не надав суду жодних доказів того, що шкоди могло бути завдано не з його вини. У зв`язку із викладеним, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача суми матеріальної шкоди в розмірі 760 грн. Щодо заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. У позовній заяві позивач обґрунтовує завдану йому моральну шкоду тим, що він отримав психологічну травму з приводу втрати свого велосипеда, на якому добирався до роботи, у зв`язку з чим був змушений змінити свій звичний спосіб життя. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Отже, визначення розміру моральної шкоди в грошовому еквіваленті належить до компетенції суду на підставі прямої вказівки ЦК України, а проведення експертизи для визначення розміру такої шкоди не є абсолютно необхідним. Суд в будь-якому випадку повинен самостійно визначити обґрунтований розмір моральної шкоди залежно від критеріїв, наведених в ЦК України, а також з урахуванням будь-яких інших обставин, які мають істотне значення,

Outcome: partial