Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним вище позовом про визначення способів участі у вихованні дитини, [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначив наступне. Він є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Матір'ю дитини є відповідачка, [PERSON]. [PERSON] разом з сином, [PERSON] проживають окремо від позивача. Позивач в своєму позові зазначає, що вони не можуть дійти згоди щодо способу його участі у вихованні дитини та спілкуванні з сином. Відповідачка наполягає на спілкування з сином виключно у її присутності, але це завжди закінчується сварками, що негативно впливає на дитину. Він як батько має намір проводити з дитиною вихідні дні з ранку до вечора для того щоб не відривати його від відвідування дитячого садка у будні дні. Також, [PERSON] стверджує, що має у власності житло в АРК Крим, а тому просить суд визначити наступний спосіб його участі у вихованні дитини, неповнолітнього [PERSON], [INFO], - щосуботи та щонеділі з 10 години ранку до 20 години вечора наодинці, а також від'їзд дитини разом з ним у літній період року на один календарний місяць до м. Севастополя. Разом з тим, [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом, уточненим 08.07.2014 року, про стягнення аліментів на утримання дитини та додаткових витрат, позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх вимог, позивачка за зустрічним позовом зазначила наступне. 11 квітня 2012 року Приморським районним судом м. Одеси було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю та перебуває повністю на її утриманні. Відповідач зобов'язувався утримувати їх дитину, однак матеріальна допомога з червня 2013 року від ньогоне надходить. Офіційне та неофіційне місце роботи [PERSON] позивачці не відоме, але на теперішній час відомо, що він знаходиться на обліку на біржі праці та отримує щомісячно 4.000,00 грн. матеріальної допомоги по безробіттю. Дитина знаходиться на повному утриманні матері. Таким чином, [PERSON] вважає необхідним стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходів), починаючи від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Також, позивачка в своєму позові посилається на понесення нею додаткових витрат на дитину, пов'язаних з хворобою та відвідуванням дитячого садка, у розмірі 6056,15 грн., що підтверджується відповідними квитанціями. Тому, просить стягнути дані витрати, на підставі ст. 185 Сімейного кодексу України з [PERSON] Крім вищенаведеного, позивачка за зустрічним позовом зазначила, що з червня 2013 року Відповідач жодного з покладених на нього законом обов'язків як батька не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Починаючи з червня 2013 року, Відповідач жодного разу не поцікавився за які кошти виховується дитина. Всі питання щодо виховання вирішуються матір'ю самостійно без участі та підтримки з боку батька. Зазначені факти, [PERSON] розцінює як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків, а тому просила суд позбавити його батьківських прав відносно його сина [PERSON] В судовому засіданні позивач за первісним позовом та його представник свій позов підтримали та просили суд його задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечували, надали письмові заперечення, в яких позивач не відмовляється від участі у вихованні, навчанні, оздоровленні та утриманні свого сина, а твердження позивачки у зустрічному позові вважає безглуздими та надуманими. Позивачка за зустрічним позовом та її представник в судовому засіданні свій позов підтримали та просили суд його задовольнити, проти задоволення первісного позову заперечували, надали письмові заперечення, в яких позивачка зазначила, що [PERSON] не має навиків щодо годування та певного розпорядку дня дитини, адже виявив бажання спілкуватися з дитиною тільки зараз, а житло, про яке йде мова в позові, дуже мале, що створить дискомфорті умови перебування там дитини. Прокурор та представник третьої особи, [PERSON] в судовому засіданні підтримали вимогу [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON], [INFO]. З'ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, правовідносини сторін, що випливають з таких обставин, вислухавши учасників цивільного процесу, перевіривши їх доводи наявними в справі доказами, дослідивши матеріали справи, надавши їм правову оцінку, судом було встановлено наступне. 17.10.2008 року у Першому Приморському відділі реєстрації актів громадського стану Одеського міського управління юстиції [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис № 863. Від шлюбу у них народився син, [PERSON], [INFO] року (свідоцтво про народження серія [NUMBER]). Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11.04.2012 року, яке набрало законної сили 23.04.2012 року, шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], було розірвано. Як випливає з матеріалів справи, згоди щодо участі кожного з батьків у вихованні та утриманні дитини сторони не дійшли. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України), мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Проте, судом встановлено, що [PERSON] не перешкоджає [PERSON] спілкуватися з дитиною, брати участь у його вихованні, протилежного суду доведено не було. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч. 1 ст. 60 ЦПК України). [PERSON], являючись батьком, зобов'язаний нести рівні з позивачкою за зустрічним позовом матеріальні витрати, відповідно до ст. 141 СК України: «Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини» Статтею 180 СК України закріплено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення її повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). Позивач за первісним позовом та його представник в судовому засіданні пояснили, що на даний час він не працює, а його дохід нерегулярний. Визначаючи спосіб виконання батьком обов'язку утримувати дитину, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище не тільки дитини, а й відповідача, тому вважає можливим стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1.000,00 грн. Також, [PERSON] було надано до суду письмові докази про додаткові витрати на дитину, які вона просила стягнути з [PERSON] Відповідно до довідки Логопедичного центру «Дитячий вулик» від 28.09.2013 року [PERSON], [INFO] встановлений діагноз ОНР-ІІ рівня ФФН та рекомендовані заняття з логопедом. Відповідно до актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 03.10.2013 року, 30.10.2013 року та 30.11.2013 року, а також квитанцій до прибуткового касового ордеру № 302 від 03.10.2013 року, №330 від 30.10.2013 року та №365 від 30.11.2013 року з [PERSON] були проведені індивідуальні заняття по корекції мовлення, а разом тридцять занять, за що матір'ю [PERSON] сплачено по 800 (вісімсот) гривень за кожні 10, а разом 2.400,00 гривень. Відповідно до актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 03.12.2013 року, 04.01.2014 року та 01.02.2014 року, а також квитанцій до прибуткового касового ордеру № 465 від 03.12.2013 року, № 1 від 04.01.2014 року та №24 від 01.02.2014 року з [PERSON] були проведені індивідуальні заняття по корекції мовлення, а разом тридцять занять, за що матір'ю [PERSON] сплачено по 800 (вісімсот гривень) за кожні 10, а разом 2.400,00 гривень. Додатково [PERSON] виховується в Одеському дошкільному навчальному закладі «Ясла-садок» №253 та відвідує заняття з англійської мови, музики, за що його матір'ю сплачується щомісячно 220 гривень. Крім цього, [PERSON] провела дитині медичне обстеження у Одеському обласному консультативно-діагностичному центрі, за що сплатила 190 гривень. Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, при визначенні участі кожного з батьків у додаткових витратах на утримання дитини, суд виходив із ст. 141 СК України, тобто в рівних частках з кожного. Що стосується позовних вимог [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON] слід зазначити наступне. З 2013 року [PERSON] жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, або будь-якої іншої участі у вихованні свого сина, що підтверджується письмовими заявами вихователів та лікарів, а також показаннями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які зазначили, що починаючи з 2013 року відповідач за зустрічним позовом жодного разу не поцікавився - за які кошти виховується дитина, а всі питання щодо виховання вирішуються матір'ю самостійно. Зазначені факти, як окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до батьківських обов'язків. Зазначені дії у відповідності зі ст. 164 СК України є підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самосвідомості: не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно ст. ст. 150, 157 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 СК України, у разі ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що в задоволенні первісного позову слід відмовити, а зустрічний позов підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial