Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом в якому зазначив, що 01.04.2010 уклав з ТОВ «АвтоПросто» (далі Товариство) договір № 301479 з додатками №№ 1, 2 (далі Угода), предметом якого є надання послуг системи «АвтоТак», спрямованих на придбання автомобіля. Система «АвтоТак» полягає у створенні груп покупців (учасників) з метою придбання автомобілів у визначених порядку та умовах. 01.04.2010 позивач сплатив на користь відповідача вступний внесок в сумі 2505,60 грн., в травні і червні поточні внески по 942,62 грн. Крім того, в червні сплатив внесок за право на отримання автомобіля в сумі 2505,60 грн. та оплатив витрати з його отримання в сумі 1480,00 грн. Згідно договору поставки від 17.06.2010 № 414315-L00387 за актом передачі від 18.10.2010 позивачеві передано автомобіль Лада-110, вартістю з ПДВ 68880,00 грн. В наступному позивач щомісячно сплачував поточні внески та загалом сплатив більш ніж 90000,00 грн., проте вартість придбаного автомобіля постійно перераховується відповідачем без законних на те підстав, в наслідок чого виникла заборгованість за придбаний автомобіль в сумі більш ніж 140000,00 грн. Дії Товариства з приводу збільшення фінансових зобов'язань, діяльність в супереч Законів України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» позивач вважає незаконною, такою, що завдає останньому шкоди та свідчить про недійсність певних умов договору № 301479. На момент укладення договору такий вид фінансової послуги як адміністрування фінансових активів для продажу товарів у групах не був передбачений Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (далі Закон), отже надання таких послуг не можна вважати законним. Відповідні зміни було внесено до Закону лише 02.06.2011 та зобов'язано фінансові установи привести свою діяльність, в тому числі щодо змісту та умов договорів з споживачами, у відповідність до вимог Закону протягом року. Відповідач умов Закону не виконав, договір з позивачем не привів у відповідність з прийнятими 09.10.2012 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг Ліцензійними умовами, які набрали чинності 12.112012, отже позивач просить визнати недійсними з 11.11.2012 окремі умови угоди № 301479 від 01.04.2010, а саме про визначення термінів «повний внесок», «повний чистий внесок», «поточна ціна Автомобіля», «внесок в оплату страхового платежу», «Виробник/імпортер/постачальник», які містяться в розділі 1 Додатку № 2 до вказаної угоди, та умови п.п. 2.1, 2.2 того ж розділу та Додатку і розірвати угоду. До суду представник позивача подав заяву про слухання справи за його відсутності, в якій наполіг на задоволенні позову. Відповідач до суду не з'явився, проте надіслав письмові пояснення та заперечення на позов, в яких просив відмовити в його задоволенні, зазначивши, що угода № 301479 з додатками №№ 1, 2 від 01.04.2010 укладена з позивачем на підставі діючого цивільного законодавства, що передбачає вільний вибір сторін в укладенні угоди, виборі контрагента та визначенні умов договору, з метою надання останньому послуги системи «АвтоТак», спрямованої на придбання автомобіля у групі покупців на визначених умовах та порядку. Всі умови договору є зрозумілими, були доведені позивачу, останній ознайомився з ними. В наступному, шляхом внесення до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» змін від 02.06.2011 послугам, що надаються ТОВ «АвтоПросто», було надано нормативного визначення. 15.01.2013 Товариство отримало Ліцензію на право надання фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах. Механізм визначення ціни автомобіля, сплати внесків прописані в угоді та додатках і не суперечать Ліцензійним умовам. Крім того, відповідач просив застосувати позовну давність до вимог позивача. Суд, дослідивши надані докази, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини: 01.04.2010 між ТОВ «АвтоПросто» та [PERSON] укладено угоду № 301479, невід'ємною частиною якої є додатки №№ 1, 2. Предметом Угоди є надання [PERSON] послуг системи «АвтоТак», спрямованих на придбання автомобіля (а.с. 10-14). 01.04.2010 позивач сплатив на користь відповідача вступний внесок в сумі 2505,60 грн., та в наступному здійснював платежі відповідно до умов Угоди (а.с. 11, 15, 22-25). Посилання позивача на невідповідність здійснюваної відповідачем діяльності та, зокрема, окремих положень укладеної між сторонами Угоди діючому законодавству не можна вважати вірним. Спірна Угода укладена між сторонами в квітні 2010 року з додержанням норм діючого на той час цивільного законодавства. Укладаючи Угоду позивач, згідно її 5-ї та 10-ї статей, зобов'язався виконувати зобов'язання, передбачені Угодою, в порядку та строки, визначені Угодою та засвідчив факт ознайомлення, розуміння та згоди з усіма визначеннями, умовами та змістом Угоди та Додатків до неї, отримав усі корекно викладені пояснення від представника Товариства, уважно прочитав та зрозумів Угоду та Додатки до неї (а.с. 10). Факт отримання автомобіля позивачем не заперечується та підтверджується відповідними доказами (а.с. 16-19). Після внесення змін до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та набрання чинності розпорядження № 1676 від 09.10.2012 Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг «Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах» (далі Ліцензійні умови) ТОВ «АвтоПросто» привело свою діяльність у відповідність до зазначених нормативно-правових актів, про що свідчить отримання свідоцтва та ліцензії (а.с. 45-46). Як вбачається з розділу 1, ст. 2 розділу 2 Додатку № 2 до Угоди поточна ціна автомобіля, це ціна автомобіля, яка встановлюється виробником та/або імпортером та/або дистриб'ютором в останній робочий день кожного місяця та є основою для розрахунку розміру складових Повних внесків та інших платежів, передбачених Угодою. Отже, твердження позивача про незаконність перерахунку вартості придбаного автомобіля не є правильним, так як відповідач відповідно до умов Угоди і Додатків до неї, у відповідності до п. 6.2. Ліцензійних умов, позивач щомісячно, залежно від поточної ціни автомобіля, визначає розмір чергових періодичних платежів (внесків). Про підстави недійсності правочину йдеться в ч. 1 ст. 215 ЦК України, де зазначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Жодної невідповідності Угоди чи її окремих частин вимогам, що закріплені в ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України, судом не становлено і зворотне позивачем не доведено. З погляду на викладене, враховуючи положення ст.ст. 10, 60 ЦПК України, підстав для визнання Угоди чи окремих її умов недійсними суд не вбачає, як не вбачає і приводу для розірвання Угоди з підстав, зазначених позивачем, так як в суді останнім не доведений факт істотного порушення договору відповідачем. Крім того, суд погоджується з думкою відповідача про сплив позовної давності. Так, згідно ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність, згідно ч. 1 ст. 257 ЦК України, встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності, як встановлено в ч. 1 ст. 261 ЦК України, починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Спірна угода, з умовами якої позивач детально ознайомився на момент її підписання, датована 01.04.2010, отже в разі непогодження з умовами Угоди позивач мав право скористатись положеннями ст. 13 Додатку № 2 до Угоди та розірвати її або звернутись до суду з позовом протягом наступних трьох років. Навіть якщо датою, коли позивач мав довідатись про порушення свого права, вважати 02.06.2011 - день прийняття Закону «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг» чи 09.01.2012 - день набрання чинності вказаного закону, за яким фінансові установи зобов'язані протягом одного року з дня набрання чинності цим законом привести свою діяльність у відповідність із вимогами Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», або 15.01.2013 - день отримання попередньої ліцензії ТОВ «АвтоПросто», строк давності для звернення до суду позивачем пропущений , так як таке звернення відбулось лише 05.04.2016. Частиною 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, в задоволенні позову має бути відмовлено повністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed