Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить визначити спосіб його участі у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , побачення, спілкування: в середу або четвер кожного тижня місяця з 12:00 год. до 17:00 год. без присутності матері чи інших родичів, в суботу або неділю кожного тижня місяця з 13:00 год. до 18:00 год. без присутності матері чи інших родичів; зобов`язати відповідачку не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідачки на його користь 640 гривень сплаченого судового збору та 800 гривень витрат на правову допомогу. В позовній заяві зазначив, що рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 22.01.2016 шлюб між позивачем та відповідачкою розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу син проживає з відповідачкою. Позивач має бажання бачитися з дитиною та приймати участь у вихованні сина, однак відповідачка проти цього заперечує. Їх спір вирішувався органом опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації, було визначено час спілкування батька з дитиною: в середу або четвер щотижня з 12.00 до 17.00 год., в присутності матері чи інших родичів; та в інший, не передбачений комісією з питань захисту прав дитини час, а саме: святкові, пам`ятні дні за погодженням з матір`ю. Відповідачка на це рішення не зважає та стверджує, що не буде зважати на будь-які рішення органу опіки і не виконуватиме жодних вказівок цього органу. 25.10.2017 під час відвідування дитини за місцем її проживання, відкрив двері [PERSON] , який побив позивача та погрожував вбивством, якщо той буде приходити. По цьому факту позивач звертався в поліцію. На численні телефонні дзвінки, смс-повідомлення позивача та його батьків, відповідачка не відповідає, номер заблоковано, а у визначені комісією з питань захисту прав дитини години спілкування з сином, за домашньою адресою відповідачка не відчиняє двері. Позивач зазначає, що відповідачка настроює сина проти нього та його батьків та хоче, щоб дитина їх забула. Така участь у вихованні дитини, на погляд позивача є недостатньою. Позивач на даний час працює, має житло в м. Івано-Франківськ , але забрати дитину до місця мого проживання відповідачка йому не дозволяє. У позивача гарні стосунки з сином, він позитивно реагує на їх зустрічі, до розірвання шлюбу вони проживали однією сім`єю. Позивач має бажання більш активно приймати участь у розвитку та вихованні дитини, чому буде сприяти їх спілкування по місцю проживання позивача, де є більше можливостей естетичного, культурного, освітнього розвитку дитини. Небажання відповідачки дозволяти побачення сина з позивачем є наслідком конфлікту між ними, як колишнім подружжям. Позивач покликається на ст. 51 Конституції України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 19, ч. 1 ст. 151, ст. 153 Сімейного кодексу України, та зазначає, що інтереси дитини вимагають участі в її житті та вихованні обох батьків. Ухвалою суду від 28 листопада 2017 року до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, - орган опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації. 15.12.2017 введений в дію Цивільний процесуальний кодекс України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017, згідно п.9 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» згаданого Кодексу - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Зазначена справа розглядається в порядку загального позовного провадження. 02 березня 2018 року [PERSON] звернулась в суд із зустрічним позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо сина [PERSON] , [INFO] , та стягнути в її користь всі судові витрати, пов`язані з розглядом справи (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації). Зустрічний позов мотивований тим, що сторони з 14.05.2014 до 22.01.2016 перебували у зареєстрованому шлюбі; шлюб розірваний рішенням Городенківського районного суду від 22 січня 2016 року (справа №342/1021/15-ц). Від шлюбних відносин у них є спільна дитина - син [PERSON] , [INFO] , який постійно знаходиться на утриманні та вихованні матері. Батько дитини не утримує свого неповнолітнього сина, який потребує матеріальної допомоги, чим порушує ст. 51 Конституції України, норми ст.ст. 141, 150, 154-155 Сімейного кодексу України, ст. ст.7, 27 Конвенції про права дитини; він ухиляється від обов`язку утримувати сина [PERSON] , не виділяючи із заробітку кошти для матеріальної допомоги дитині. Позивачка постійно піклується про дитину, виховує дитину, яка проживає з нею. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків. Він не надає належної матеріальної допомоги дитині, не займається її вихованням; тривалий час відповідач не виявляє щодо дитини батьківського піклування; не має реальної можливості виконати свій батьківський обов`язок та не вчиняє відповідних дій щодо сина [PERSON] ; він ні усно, ні по мобільному телефону, ні по скайпу не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її виховання, не проявляє до сина щонайменшої батьківської турботи, не надає дитині доступу культурного і духовного розвитку, не піклується про його здоров`я та фізичний розвиток, не цікавиться його загальним розвитком, інтересами, підготовкою до самостійного життя, не вшановує разом з дитиною день Святого Миколая, не вітає його з днем народженням, хоча має таку можливість. Своєю байдужою поведінкою відповідач може зашкодити розвиткові та здоров`ю дитини. Раніше [PERSON] в присутності дитини курив в кімнаті, що шкодить здоров`ю дитини, на зауваження позивачки не реагував. Відповідач не зможе в даний час пояснити, як син змінився зовні, який в нього характер, в чому проявляються його здібності. Ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню сина [PERSON] створює умови, які шкодять його інтересам, позбавляють його можливості жити в повній сім`ї, перешкоджають встановленню батьківських відносин. Позивачка зазначає, що вказані фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини з винної поведінки батька дитини, оскільки в його діях є свідоме нехтування своїми обов`язками. Відповідач не бачиться з сином більше двох років підряд, ухиляється від надання матеріальної допомоги на дитину, тому позивачка зверталася в суд з позовом про стягнення аліментів. Згідно рішення Городенківського районного суду від 17.03.2016 (справа №342/105/16-ц) вирішено стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; з 09.02.2016 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач аліменти на утримання дитини не сплачує, таким чином заборгував перед дитиною велику грошову суму аліментів. [PERSON] фактично самоусунувся від належного виконання своїх батьківських обов`язків. З приводу несплати ним аліментів та виникнення заборгованості по сплаті аліментів позивачка зверталася в різні інстанції: прокуратуру, СБУ, ДВС та поліцію. Так як в рішенні суду про стягнення аліментів зазначено, що батько дитини працює на Львівській Укрзалізниці станція Ямниця, туди надійшла постанова виконавчої служби про стягнення з доходу [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , про що зазначено у листі ПАТ Укрзалізниця - Виробничий підрозділ Івано-Франківська дирекція залізничних перевезень від 14.07.2016 за № 1436. Після винесення судом вищезгаданого рішення про стягнення аліментів на утримання сина, відповідач почав погрожувати позивачці спричиненням тілесних ушкоджень їй та дитині. Був випадок, коли [PERSON] , перебуваючи в будинку по місцю проживання матері, взяв та викинув у гноївку сина [PERSON] . Через такі дії відповідача дитина отримала великий душевний страх і на час звернення до суду з зустрічним позовом, у 3,6 роки, дитина не говорить і потребує постійного домашнього догляду, а тому позивачка вимушена була піти у декретну відпустку по догляду за дитиною, що підтверджується наказом № 209-к від 27.11.2017 Івано-Франківської обласної універсальної наукової бібліотеки ім. І. Франка, та медичною довідкою № 127. Відповідач декілька раз у 2016 році приїздив у с. Воронів для вчинення конфліктів та погроз матері дитини. В жовтні 2017 року позивачка в усній формі повідомила відповідача, що буде звертатися до суду про позбавлення його батьківських прав, після чого відповідач перший звернувся в суд з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, з метою, щоб його не позбавили батьківства. Також в зустрічному позові позивачка зазначає, що [PERSON] ще раніше говорив їй, що має на меті зробити дитині інвалідність і буде отримувати пенсію за інвалідністю. Ухвалою суду від 02 березня 2018 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації), об`єднані в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення порядку участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - орган опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації). Згідно протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 24.05.2018, після закінчення терміну повноважень судді Федів Л.М., вищезазначена справа передана до провадження судді Городенківського районного суду Ничик Г.І. В судовому засіданні позивач/відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримали з підстав, наведених в позовній заяві, просять позов задовольнити. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] про позбавлення батьківських прав просять відмовити за безпідставністю. [PERSON] суду пояснив, що він хоче спілкуватися із своїм сином [PERSON] , хоче бачити як він росте. Після розірвання шлюбу із відповідачкою/позивачкою, щоб бачитися із дитиною, він звертався у службу у справах дітей перший раз у 2016 році, потім рішення комісії переглядалося. До 25.10.2017 [PERSON] не перешкоджала спілкуватися з дитиною, однак відтоді колишня дружина не дозволяє бачитись з сином. [PERSON] з сином зареєстрована в [ADDRESS] , проте за даною адресою не проживає, а проживає в м. Івано-Франківськ. [PERSON] не може зв`язатися засобами телефонного зв`язку ні з [PERSON] , ні з її матір`ю [PERSON] . Колишня дружина блокує дзвінки від нього. Коли він приїхав в с. Воронів, щоб побачити сина, чоловік [PERSON] - [PERSON] наніс [PERSON] побої. Також [PERSON] пояснив, що він сплачував аліменти, призначені судом на утримання сина до того часу, поки колишня дружина написала заяву про призупинення сплати аліментів. На свято Миколая він здійснював грошовий переказ для сина, однак [PERSON] відмовилася його отримувати, про що свідчить квитанція. Також передавав дитині посилки. Зазначив, що він не п`є, не вживає наркотики, курив ще до їх весілля, коли був у стресовому стані. Вказав, що своєму сину ніколи би не причинив зла. Вважає, що причиною того, що дитина хворіє, є стреси, гени. Представник позивача/відповідача [PERSON] просить врахувати те, що [PERSON] хоче спілкуватися із своїм сином [PERSON] . Позивач/відповідач сплачував аліменти на сина в 2016/2017 р.р. Є належні докази того, що [PERSON] відкликала з виконання виконавчий лист про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання сина. Не підтверджено доказами, що [PERSON] хотів нашкодити своїй дитині. Відповідачка/позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні зазначили, що з позовом [PERSON] не згідні. Позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав підтримали з підстав, наведених в зустрічній позовній заяві, просять позовні вимоги [PERSON] задовольнити. [PERSON] пояснила, що перший раз одружилася з [PERSON] в 2013 році, другий раз одружилася з [PERSON] в 2014 році. Шлюб розірвано в 2016 році. Вона разом з сином, новим чоловіком [PERSON] , своїми батьками живуть в с. Воронів Городенківського району. В 2017 році інколи залишались ночувати у м. Івано-Франківськ у її сестри, яка має особняк. Позивач/відповідач сина з роддому не забирав. Зазначила, що [PERSON] не відвідує сина і не цікавиться ним. В 2016 році, коли приїжджав в с. Воронів до сина, то в присутності сина то вчиняв з нею сварки та бійки. [PERSON] грав в азартні ігри - в карти на гроші. 30.11.2018 від [PERSON] був грошовий переказ на суму 2000 грн., протягом 4 років перед тим, взагалі не надавав ніяких коштів. Він ухилявся від сплати аліментів, надав неправдиву інформацію щодо свого місця роботи. Свою відмову від аліментів пояснила тим, що [PERSON] їй погрожував, бив; побої «не знімала», оскільки боялася [PERSON] . Дитина батька не знає. Рік тому [PERSON] , коли приїжджав до сина, втікав із сином, кинув у «гноївку», після чого дитина отримала психологічну травму. Коли жалілася на поведінку [PERSON] його батькові, то він пояснював це тим, що в його сина проблеми із психікою. Син [PERSON] татом називає її чоловіка [PERSON] , з яким вона перебуває в шлюбі з 08.11.2017. Пояснила, що на засідання комісії служби у справах дітей не їздила, оскільки там з неї сміялися що вона повторно одружилась в тим же чоловіком [PERSON] . Коли комісія служби в справах дітей приїжджала до неї додому в с. Воронів для обстеження умов проживання дитини, то вона їх не впустила, а другий раз її з дитиною вдома не було. Представник відповідача/позивача [PERSON] в судовому засіданні вказав, що відповідачка/позивачка [PERSON] не перешкоджає позивачу/відповідачу у зустрічах, утриманні та спілкуванні з сином [PERSON] . Проте [PERSON] у визначені органом опіки та піклування дні та години не з`являвся, про що складені акти. [PERSON] зверталася в різні органи, оскільки [PERSON] не сплачував аліменти на дитину. Потім вона відмовилася від аліментів, так як позивач/відповідач тероризував її та вчиняв скандали. Оскільки син [PERSON] не розмовляє, то [PERSON] робить все, щоб він був здоровим, навіть для цього відмовилася від роботи, щоб бути постійно з сином. [PERSON] не утримує сина. Те, що він подав квитанції про переказ коштів та подарки, то це все було під час розгляду справи в суді, а раніше він нічого не надавав. Дитина батька не знає. Батьком називає чоловіка [PERSON] - [PERSON] . В судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів Цюмпала А.П. підтримав висновок органу опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації від 31.01.2018 щодо усунення перешкод у спілкуванні [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] та визначення порядку участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною та висновок від 29.08.2018 про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно сина [PERSON] . Зазначив, що орган опіки та піклування діяв відповідно до Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей», Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою КМУ № 866 від 24.09.2008, Типового положення про службу у справах дітей. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, визначає ст.12 ЦПК України. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Преамбулою, ст.ст. 5, 9 Конвенції про права дитини встановлено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточені, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Держава поважає відповідальність, права і обов`язки батьків належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення прав дитини і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються, держава поважає право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками підтримувати на регулярній основі відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною 1 ст.150 СК України визначені головні напрями виховного процесу, який мав би зосереджуватися на основних суспільних цінностях повазі до інших людей, любові до членів своєї сім`ї, родини. Згідно ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували в шлюбі, який був зареєстрований з 14 травня 2014 р. у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 608. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 22 січня 2016 року по справі № 342/1021/15-ц (провадження № 2/342/24/2016), яке набрало законної сили 02 лютого 2016 року, шлюб між сторонами розірвано; після розірвання шлюбу сина [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з матір`ю [PERSON] . Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08 серпня 2014 року виконкомом Незвиської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 9 від 08 серпня 2014 року, стверджується, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . 08 листопада 2017 року відповідачка/позивачка [PERSON] при реєстрації шлюбу з [PERSON] , [INFO] змінила прізвище « [PERSON] » на «[PERSON]», актовий запис № 2328 від 08 листопада 2017 року, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 08 листопада 2017 року Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. Із копії довідки № 845 від 05.09.2017, виданої виконкомом Незвиської сільської ради вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в [ADDRESS] та до складу її сім`ї входять: [PERSON] , [INFO] , син; [PERSON] , [INFO] , батько; [PERSON] , [INFO] , мати. Актами обстеження матеріально-побутових умов від 05 вересня 2017 року, 16 серпня 2018 року, складеними комісією Незвиської сільської ради стверджено, що [PERSON] , 1984 року народження, проживає по [ADDRESS] разом із малолітнім сином та працездатними батьками; умови проживання задовільні. Згідно копії довідки № 13/86 від 25.07.2018, виданої Городенківським районним сектором Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківської області, місце проживання/перебування [PERSON] , [INFO] : [ADDRESS] . Про те, що [PERSON] , [INFO] та її син [PERSON] , [INFO] , зареєстровані на території сільської ради, але фактично не проживають, свідчить копія повідомлення Незвиської сільської ради № 47/2-34 від 12.03.2018, направленого начальнику служби у справах дітей. Із копії характеристики, виданої Івано-Франківською обласною універсальною науковою бібліотекою ім. І.Франка слідує, що [PERSON] , 1984 року народження, працює в Івано-Франківській обласній універсальній науковій бібліотеці ім. І.Франка з липня 2007 року після закінчення Прикарпатського національного університету імені Василя Стефаника на посаді бібліотекаря І категорії відділу літератури іноземними мовами; за період роботи зарекомендувала себе позитивно, як сумлінний і вдумливий фахівець, толерантна, ініціативна і творча людина; за характером спокійна та врівноважена, швидко влилася в колектив, користується повагою та авторитетом. Копією довідки № 170/01 від 05.09.2017, виданої Івано-Франківською обласною універсальною науковою бібліотекою ім. І.Франка стверджено, що [PERSON] працює на посаді бібліотекаря 1 категорії в Обласній універсальній науковій бібліотеці ім. І.Франка та зазначена зарплата за липень-серпень 2017 року. Про те, що [PERSON] , [INFO] , хворіє на захворювання - Q 05.7 (код за МКХ-10) та потребує домашнього догляду свідчать копії довідок № 127 від 24.11.2017, № 3 від 25.05.2018 про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді. Копіями наказів № 209-к від 27.11.2017 та № 101-к від 29.05.2018 виданими Івано-Франківською обласною універсальною науковою бібліотекою ім. І.Франка стверджено, що [PERSON] згідно довідок про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді надано відпустки без збереження заробітної плати для догляду за дитиною до виповнення нею 3 роки 6 місяців, з 27.11.2017 по 27.05.2018, та до виповнення дитиною 4 роки 6 місяців, з 29.05.2018 по 28.05.2019. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 17 березня 2016 року по справі № 342/105/16-ц (провадження № 2/342/175/2016), яке набрало законної сили 28 березня 2016 року, вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , в користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1 / 4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 09.02.2016 року до досягнення ним повноліття. Як вбачається із копії повідомлення № 1436 від 14.07.2016, направленого Виробничим підрозділом «Івано-Франківська дирекція залізничних перевезень» [PERSON] у відповідь на її скаргу від 11.07.2016, постанова виконавчої служби про звернення стягнення з доходу [PERSON] надійшла на підприємство 07.06.2016, утримання аліментів з [PERSON] буде проводитись починаючи з зарплати за червень 2016 року. Довідками № 84, 85 від 20.03.2018, виданими Виробничим підрозділом «Івано-Франківська дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» стверджено, що з [PERSON] , який працює в Підрозділі Ів-Фр. дирекції залізничних перевезень за червень - грудень 2016 року утримано та перераховано аліменти стягувачу в сумі 11828,68 грн., за січень-лютий 2017 року - 2248,08 грн.; заборгованість відсутня. Як вбачається із копії постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 20.12.2016, виданої старшим державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львів Барничем В.М. (ВП № 53167291), виконавчий лист № 342/105/16-ц, виданий 22.03.2016 Городенківським районним судом Івано-Франківської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1 / 4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, повернуто стягувачу, оскільки на адресу Галицького ВДВС м. Львів надійшла заява стягувача від 13.12.2016 про повернення виконавчого документа без виконання. Зазначена постанова направлено для виконання та до відома позивачу/відповідачу [PERSON] , про що свідчить копія супровідного листа 06.09.2017 вих. № 7879. 20.03.2018 ВП «Івано-Франківська дирекція залізничних перевезень» за вих. №86 повідомило, що з березня 2017 року стягнення аліментів з [PERSON] припинено згідно листа Головного управління юстиції у Львівській області відділу державної виконавчої служби м. Львова № В-15/447 від 09.03.2017. Про те, що відповідачка/позивачка [PERSON] зверталася із скаргами на дії позивача/відповідача [PERSON] , через несплату аліментів на утримання неповнолітнього сина, а також на бездіяльність з даного приводу працівників державної виконавчої служби свідчать копії: скарги [PERSON] , адресованої начальнику Івано-Франківського обласного управління юстиції від 11.07.2016, повідомлення Виробничого підрозділу «Івано-Франківська дирекція залізничних перевезень» № 1436 від 14.07.2016, листа Прокуратури Івано-Франківської області № 19-р16 від 04.08.2016 щодо направлення звернення [PERSON] керівнику Тисменицької місцевої прокуратури, висновку Івано-Франківського ВП Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області № 6388 від 04.08.2016 за результатами розгляду звернення від [PERSON] , листа-відповіді Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області № Р-366/01-28 від 10.08.2016, листів Прокуратури Івано-Франківської області № 19-р.-17 від 15.03.2017 та від 21.03.2017 щодо направлення звернення [PERSON] Головному Управлінню Національної поліції в Івано-Франківській області, листа Генеральної Прокуратури України № 19-р від 17.03.2017 щодо направлення звернення [PERSON] Національній поліції України, Прокуратурі Івано-Франківської області, листа Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області № 60/р-124/7/116-3542 від 24.03.2017 щодо розгляду скарги [PERSON] , повідомлення Івано-Франківського відділу поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області № 5594/108/46/04-2017 від 27.04.2017, на заяву [PERSON] від 06.04.2017. Копією повідомлення Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області № Р-3, Р-3/1, Р-3/2, Р-3/4/108/04/20-2017 1475 від 20.04.2017 направленого [PERSON] стверджено, що працівниками Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області розглянуто звернення [PERSON] до прокуратури Івано-Франківської області, Генеральної прокуратури України та Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області щодо несплати аліментів [PERSON] в користь сина [PERSON] ; звернення зареєстровано до журналу єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області за № 11073 від 06.04.2017; вивченням викладених у ньому обставин та фактів не встановлено даних, які є достатніми для свідчення про вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого КК України. Тому вищезазначене звернення [PERSON] працівниками Івано-Франківського відділу поліції було розглянуто у порядку, визначеному Законом України від 02.10.1996 «Про звернення громадян»; з [PERSON] проведено бесіду профілактичного характеру щодо недопустимості протиправних дій відносно [PERSON] в майбутньому. Про те, що позивач/відповідач [PERSON] здійснював грошовий переказ (аліменти) відповідачці/позивачці [PERSON] 30.11.2018 на суму 2000,00 грн., а одержувач відмовилась від переказу, який 07.12.2018 направлений відправнику для повернення, - свідчать копії поштового переказу та службового чеку. Копія експрес-накладної «Нова пошта» № 59000391201856 від 04.01.2019 свідчить, що позивач/відповідач [PERSON] 04.01.2019 відправив відповідачці/позивачці [PERSON] посилку (« Подарок для [PERSON]»), вагою 3 кг. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Рішенням органу опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації від 02.12.2016 № 01-29/754 встановлено такий порядок участі батькові [PERSON] , [INFO] , жителю м . Івано-Франківськ , у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] : в середу або четвер щотижня з 12.00 до 17.00 год., в присутності матері чи інших родичів; в інший, непередбачений комісією з питань захисту прав дитини час, а саме святкові, пам`ятні дні за погодженням з матір`ю; попереджено батька про відповідальність за життя та здоров`я дитини в цей час. У рішенні зазначено, що у разі невиконання даного рішення кожна із сторін має право звернутись за вирішенням спору до суду. Про те, що між позивачем/відповідачем [PERSON] та відповідачкою/позивачкою [PERSON] неодноразово в 2016-2017 роках виникали конфлікти, які ставали підставою для звернення в поліцію, свідчать копії: висновку від 19.10.2016 по заяві [PERSON] та повідомлень Вих. № Р-2/2 від 19.10.2016, Вих. № 4384/108/57-17 від 26.07.2017 Городенківського відділення поліції Коломийського відділу ГУНП в Івано-Франківській області; виданої Городенківським відділенням поліції [PERSON] довідки № 6030 від 20.10.2016; висновку Городенківського відділення поліції Коломийського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області від 27.10.2017 по розгляду матеріалів ЄО № 1967 від 25.10.2017 за заявою [PERSON] з приводу конфлікту 25.10.2017 між ним та [PERSON] і [PERSON] в [ADDRESS] , коли [PERSON] приходив відвідати свого сина за місцем його проживання. Із копії довідки № 1011 від 08.11.2017, виданої виконкомом Незвиської сільської ради вбачається, що зі слів [PERSON] , [INFO] її онук [PERSON] , [INFO] на даний момент відсутній за адресою: [ADDRESS] ; в присутності свідка [PERSON] , [INFO] [PERSON] повідомляти місце знаходження внука відмовляється. Характеристика позивача/відповідача [PERSON] , 1987 року народження, з вищою освітою, видана за місцем його роботи свідчить, що працюючи з 28.07.2010 на ВСП «Івано-Франківська дирекція залізничних перевезень» [PERSON] службові обов`язки виконує сумлінно і якісно, має високий професійний рівень щодо питань пов`язаних з організацією роботи станції: комерційного огляду вагонів, приймання вантажів до перевезення, видачі вантажів, оформлення перевізних документів та документів станційно-комерційної звітності; за час роботи зарекомендував себе як ввічливий працівник та кваліфікований фахівець. Актом перевірки житлових умов заявника [PERSON] № 327 від 24.01.2018, виданого КП Івано-Франківської міської ради «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» стверджено, що заявник проживає в м. Івано -Франківськ разом із матір`ю [PERSON] , 1958 р.н. (власник квартири); квартира загальною площею 30,0 кв.м. знаходиться в задовільному технічному стані, є придатною для проживання. Згідно характеристики, виданої 23.04.2018 КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія», [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] ; за час проживання та період утримання будинку на балансі КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» скарг і заяв від сусідів не надходило. Про те, що [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Івано-Франківськ на території України станом на 27.03.2018 за обліками МВС України громадянин України до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, - стверджено довідкою Департаменту інформаційних технологій МВС України серія ІАА № 0530113. Копією повідомлення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області № 01-51/245/2018 від 26.03.2018 стверджено, що згідно реєстраційних форм обліку справ Івано-Франківського міського суду в період з 01.01.2011 по 26.03.2018 проваджень по кримінальних та адміністративних справах щодо [PERSON] в суді не зареєстровано. Із копії медичної довідки про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів серії 10 ААЕ № 405467, виданої 21.12.2016, вбачається, що у [PERSON] , [INFO] психіатричних протипоказань до виконання робіт підвищеної небезпеки не виявлено (довідка дійсна до 21.12.2021). Копіями: виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 7164 та листка непрацездатності серії АДЛ № 655350 від 05.12.2018 стверджено, що [PERSON] , [INFO] з 26.11.2018 по 05.12.2018 знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Міської клінічної лікарні № 1 (м. Івано-Франківськ). В матеріалах справи містяться копії заяв [PERSON] , адресовані начальнику Головного управління Національної поліції Шкутову В.В. 06.03.2018 та заступнику голови комісії з питань захисту прав дитити Цюмпалі А. 25.04.2018, в яких [PERSON] просить вжити заходи відносно [PERSON] , яка перешкоджає йому бачитися із сином [PERSON] , який за місцем реєстрації відсутній, місцезнаходження дитини повідомитися відповідачка/позивачка відмовляється. Згідно копій актів обстеження матеріально-побутових умов і сімейних відносин від 31.07.2018, 08.08.2018, складених комісією служби у справах дітей, встановлено, що працівники служби у справах дітей виїжджали за адресою місця реєстрації відповідачки/позивачки [PERSON] - в [ADDRESS] з метою обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] , проте були недопущені до будинку. Про те, що позивач/відповідач [PERSON] з метою зустрічі з сином [PERSON] разом з [PERSON] їхали в с. Воронів стверджував в судовому засіданні [PERSON] , і в підтвердження цього надав суду два квитки на автобус (фіскальні чеки) від 03.02.19 на рейс № 19ВІ Ф1 Івано-Франківськ-Незвисько. Так як прибувши до [PERSON] в [ADDRESS] [PERSON] з сином [PERSON] не було вдома, її мати [PERSON] сказала, що вони поїхали до чоловіка [PERSON] , тому був складений Акт від 03.02.2019. Із наданого в судовому засіданні представником відповідача/позивача [PERSON] - адвокатом Підлуським В.Д. акту від 10.04.2019, складеного у складі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вбачається, що 10 квітня 2019 року [PERSON] не зустрічався як батько з неповнолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] у визначений рішенням № 01-29/754 органу опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації Івано-Франківської області від 02.12.2016 час з 12.00 год. до 17.00 год. як і в інші дні (середу та четвер) до зазначеного цього дня. Надані 17.07.2019 акти від 07.03.2016-13.03.2019, складені [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про те, що [PERSON] не зустрічався як батько з неповнолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] у визначений рішенням № 01-29/754 органу опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації Івано-Франківської області від 02.12.2016 час з 12.00 год. до 17.00 год. як і в інші дні (середу та четвер) подані до суду всупереч вимогам ч.ч. 8, 9 ст. 83 ЦПК України, тому суд не бере їх до уваги. Крім того, показаннями свідка [PERSON] в судовому засіданні стверджено, що всі акти вона підписувала в один день. За частинами першою та другою ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї. Таким чином, законодавство України закріпило право одного з батьків, хто проживає окремо від дитини, на спілкування з нею та право брати участь у її вихованні. Законодавством також встановлений обов`язок батьків або інших осіб, з якими проживає дитина не чинити перешкоди у здійсненні батьком прав щодо виховання дитини та правовий механізм захисту цього права у випадку його порушення у судовому порядку. Із системного тлумачення ч.1 ст.3 Конвенції «Про права дитини», ст.ст.7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001р. №2402-III, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. У відповідності до ч.2 ст.15 цього ж Закону, батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватись з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. При встановленні способу спілкування суд має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Згідно ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, позбавлення батьківських прав, - обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Частина ч. 5 згаданої статті передбачає, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як вбачається із висновку органу опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації від 31.01.2018 № 01-23/91 «Щодо усунення перешкод [PERSON] , [INFO] у спілкуванні та вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та визначення порядку участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною», орган опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації, з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дитини, вважає за доцільне встановити такий порядок участі батька [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] в суботу або неділю щотижня з 13.00 до 18.00 год., без присутності матері та інших родичів; в інший, непередбачений комісією з питань захисту прав дитини час, а саме святкові, пам`ятні дні за погодженням з матір`ю; необмежене спілкування з дитиною особисто засобами телефонного, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають фізичного спілкування спілкування між батьком та дитиною; попередити батька про відповідальність за життя та здоров`я дитини в цей час; [PERSON] , [INFO] , жительці [ADDRESS] не перешкоджати [PERSON] , [INFO] брати участь у вихованні та спілкуванні з сином - [PERSON] , [INFO] . В даному висновку зазначено, що дане питання розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної державної адміністрації 25.01.2018. При розгляді з`ясовано, що Рішенням органу опіки і піклування № 01-29/170 від 29.02.2016 [PERSON] призначено час зустрічей з сином в понеділок, середу та п`ятницю щотижня, з 10.00 до 12.00 год., в присутності матері. 19.10.2016 [PERSON] звернулась із заявою, щодо зміни часу зустрічей її колишньому чоловікові із малолітнім сином. Рішенням органу опіки і піклування № 01-29/754 від 02.12.2016 призначено новий час зустрічей [PERSON] для побачень з сином, а саме: в середу або четвер щотижня з 12.00 до 17.00 год. в присутності матері. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 25.01.2018 [PERSON] повідомив, що його колишня дружина не дотримується рішення органу опіки та піклування та не дозволяє бачитись з сином. [PERSON] з сином зареєстрована в [ADDRESS] , проте за даною адресою не проживає. Місце проживання колишньої дружини невідоме, зі слів знайомих вона орендує квартиру в м . Івано-Франківськ . Останній раз батько бачив дитину у жовтні 2017 року. [PERSON] не може зв`язатися з [PERSON] засобами телефонного зв`язку, оскільки колишня дружина блокує дзвінки від нього. [PERSON] зауважив, що з сином в нього склалися добрі, люблячі стосунки, дитина впізнавала та з радістю зустрічала батька. Також [PERSON] додав, що сплачував аліменти призначені судом на утримання сина, проте колишня дружина написала заяву про призупинення сплати аліментів. У зв`язку з цим [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить зобов`язати [PERSON] не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином та призначити час для побачень з сином в середу або четвер щотижня з 12.00 до 17.00 год. та в суботу або неділю щотижня з 13.00 до 18.00 год. без присутності матері чи інших родичів. [PERSON] на засідання комісії не з`явилась, направила заяву про перенесення розгляду справи на наступне засідання комісії у зв`язку з хворобою дитини, проте підтверджуючих документів так і не надала. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що яка є сусідкою [PERSON] в с. Воронів, [PERSON] знає з вигляду, один раз його бачила в 2016 році. [PERSON] проживає разом із сином, чоловіком [PERSON] та батьками в [ADDRESS] . Вона допомагає по господарству [PERSON] та її матері. Не бачила, щоб [PERSON] приїжджав до сина. Зазначила, що один раз [PERSON] в п`ятницю позвонила до неї, щоб вона прийшла до неї додому і побула, потім підписувала акт. Крім того, зазначила, що більше 100 актів вона підписувала в один день. Свідок [PERSON] , яка проживає в с. Воронів, в судовому засіданні суду показала, шо спілкується з [PERSON] , приходить до неї додому. Та проживає разом із сином, батьками, та чоловіком, який кожен день їздить на роботу у м. Івано-Франківськ. За 3 роки не бачила, щоб [PERSON] приїжджав до сина. Один раз бачила, як він тягав [PERSON] за коси. Вона допомагає по господарству матері [PERSON] , коли вона подзвонить. Також ствердила, що вона підписувала акт. Допитана судом свідок [PERSON] , мати [PERSON] , суду пояснила, що шлюб її дочки з [PERSON] був випадковим, там не було любові і поваги. [PERSON] є деспотом і тираном. [PERSON] навіть не забрав сина з роддому, не допомагав виховувати дитину. Дочка [PERSON] проживала у м. Івано-Франківськ, на оренду квартири вона давала половину грошей. З 2014 року дочка проживає разом з сином в с. Воронів, разом з нею. [PERSON] три місяці платив аліменти, потім сказав, що не буде давати гроші. Коли приїжджав в с. Воронів, то ногами відкривав двері, обзивав її. Він є нездоровою людиною. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 1 ст. 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, взявши до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, вік дитини, стан її здоров`я, урахувавши висновок органу опіки та піклування, судом не встановлено обставин, які б унеможливлювали право батька на спілкування із малолітнім сином, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з сином, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, або обумовлювало його побачення з дитиною у присутності інших осіб. Ухвалюючи рішення, суд виходить з того, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини. Спілкування сина з батьком буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків - з своїми дітьми - служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення, виходячи з того, що на час розгляду справи [PERSON] виповнилось повних п`ять років, а коли вперше орган опіки та піклування визначав порядок спілкування батька з сином, [PERSON] було тільки два роки. В даний час суд вважає можливим встановити зустрічі без присутності матері чи інших родичів дитини, але з урахуванням стану здоров`я дитини та щомісячного робочого графіка [PERSON] , який працює позмінно і його робочі дні інколи припадають на суботу або неділю. Такий спосіб участі батька у вихованні малолітнього сина не суперечить інтересам останнього. Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами ст. ст. 164-167 СК України. Зокрема, ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування суд вирішує лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи. Згідно Висновку органу опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації від 29.08.2018 № 01-33/530, питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , жителя [ADDRESS] стосовно малолітнього сина [PERSON] , жителя [ADDRESS] розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної державної адміністрації 23.08.2018. Обставини, з`ясовані при розгляді цього питання, детально викладені у висновку. Було з`ясовано, що [PERSON] перешкоджала батькові бачитись з сином, не проживаючи разом з дитиною за місцем реєстрації в с. Воронів Городенківського району, не повідомляла про місце перебування дитини, засобами телефонного зв`язку з нею було неможливо зв`язатись, так як вона змінила номер телефону; неодноразово [PERSON] не прибувала на засідання комісії, де розглядалось питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього сина [PERSON] . З листа Незвиської сільської ради № 47/2-34 від 12.03.2018, адресованого начальнику служби в справах дітей Городенківської РДА встановлено, що [PERSON] , [INFO] та її син [PERSON] , [INFO] зареєстровані на території сільської ради, але фактично не проживають. Працівникам служби у справах дітей [PERSON] відмовлялась повідомити фактичне місце проживання та контактний номер телефону, хоча говорила, що з липня 2017 року вони з сином проживають в м. Івано-Франківськ, мотивувала відмову тим, що боїться переслідувань з боку колишнього чоловіка. Висновок містить посилання на те, що під час чергового судового засідання [PERSON] заявила, що оформила відпустку по догляду за дитиною до 6 років та проживає в с. Воронів Городенківського району. З метою обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] працівники служби у справах дітей виїжджали в с. Воронів 31.07.2018 та 08.08.2018, проте не були допущені до будинку, в якому зареєстрована [PERSON] , тому служба в справах дітей Городенківської РДА зверталась до сільського голови с. Незвисько з метою створення комісії для обстеження матеріально-побутових умов і сімейних обставин [PERSON] та отримання відомостей про місце реєстрації та склад сім`ї [PERSON] . Результати обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] відображені в акті від 16.08.2018, складеному комісією в сільської ради. Орган опіки та піклування районної державної адміністрації вважає недоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього сина [PERSON] . Підстав не приймати до уваги згаданий висновок у суду немає, оскільки він ґрунтується на доказах, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права. У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Судом встановлено, що підставою для позбавлення відповідача, як батька малолітнього сина [PERSON] , є ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню сина. Таке ухилення має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. [PERSON] категорично заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , вказуючи при цьому, що мама дитини не дає йому можливості спілкуватися з сином, створюючи йому різного роду перешкоди для такого спілкування. Будь-яких належних і об`єктивних доказів посилань [PERSON] на те, що [PERSON] умисно ухиляється від виконання таких обов`язків, суду не представлено. Звернення [PERSON] до суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, визначення часу спілкування батька з дитиною свідчить, що батько намагається налагодити відносин з сином [PERSON] . Про перешкоджання виконанню батькові обов`язків по вихованню сина свідчить і той факт, що син сторін проживав з відповідачкою/позивачкою в м. Івано-Франківськ, однак інформація про місце проживання [PERSON] не була надана. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд приходить до переконання, що слід відмовити в задоволенні позову про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] . Суд вважає, що контроль за виконанням [PERSON] батьківських обов`язків щодо участі батька у вихованні сина [PERSON] слід покласти на службу в справах дітей Городенківської РДА Івано-Франківської області. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, суд не стягує з позивача/відповідача [PERSON] на користь відповідачки/позивачки [PERSON] судові витрати, оскільки відповідачці/позивачці [PERSON] відмовлено у задоволенні позову. На підставі ст.ст. 151, 153, 157, 159, 164 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial