Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON] ) звернулась до Московського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ), в якому просить: - розірвати шлюб, що був зареєстрований між нею та відповідачем 10 вересня 2010 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1296; - стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття; - поділити майно, що є спільною власністю, шляхом виділення [PERSON] у власність 75 % частини однокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та виділити [PERSON] у власність 25 % частини однокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 26.09.2019 року прийнято відмову [PERSON] від позову, в частині позовних вимог про поділ майна подружжя. Провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, поділ майна подружжя, в частині позовних вимог про поділ майна подружжя закрито. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 10.09.2010 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, причиною для розірвання шлюбу стало те, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Сторони спільного господарства не ведуть, разом не проживають з квітня 2019 року. Крім того, позивач зазначає, що спільна дитина проживає разом з нею, відповідач необхідної матеріальної допомоги на утримання дитини у розмірах, необхідних та достатніх для забезпечення розвитку дитини, не надає. Позивач у підготовчому судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач у підготовчому судовому засіданні позову визнав. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, вислухавши пояснення учасників процесу, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 10 вересня 2010 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції , актовий запис № 1296 (а.с. 7). Сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Причиною розірвання шлюбу стала відсутність взаєморозуміння між сторонами. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені. Сторони спільного господарства не ведуть, разом не проживають з квітня 2019 року. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Позовні вимоги про стягнення аліментів також підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Як вже було встановлено, сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Згідно договору про визначення місця проживання дитини від 02.09.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гончаренко Н.Ю., [PERSON] та [PERSON] за вказаним договором домовились, що їхня неповнолітня дитина - [PERSON] буде проживати разом зі своєї матір`ю [PERSON] за місцем її проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с. 52). Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 970277 від 14.11.2018 року, [PERSON] має ІІІ групу інвалідності (а.с. 53). У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, а також враховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів, та стягнення з 09.07.2019 року з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. Одночасно, суд роз`яснює, що відповідно до приписів ст. 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.ст. 141, 142 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved