Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який неодноразово уточнював та в останніх уточненнях позовних вимог від 20 січня 2015 року просить встановити межі земельних ділянок по [ADDRESS] що знаходяться в користуванні [PERSON] та [PERSON] за порядком користування, що склався між сторонами, та залишити межі в тому вигляді, в якому вони існують на даний час, посилаючись на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 30 червня 1975 року йому належить 9/20 частин житлового будинку по [ADDRESS], яка згодом була перенумерована на [ADDRESS]. Порушувати межі земельних ділянок, які були встановлені рішенням суду від 15 травня 1975 року, він не збирався та не порушував, сторонам не завдано жодної шкоди тим порядком користування, що склався на даний час, в такому вигляді земельні ділянки використовувалися протягом 30 років, та в користуванні [PERSON] знаходиться земельна ділянка площею 761,5 кв.м., з яких нормативна частина - 500 кв.м. - без порушень. [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом, який також неодноразово уточнював та в останніх уточненнях від 20 листопада 2014 року просить зобов'язати [PERSON] не чинити йому перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 786 кв.м. по [ADDRESS], виділеною рішенням суду від 15 травня 1975 року, відновити межі між земельними ділянками, виділеними рішенням народного суду Ізмаїльського району Одеської області від 15 травня 1975 року відповідно до додатку № 8 до судової будівельно-технічної експертизи № 48/47-2013 від 04 вересня 2014 року, знести та затампонувати самочинно встановлену вбиральню літ. «Д», прибрати навіс, накритий азбестоцементними листами, звіс якого влаштований з літ. «В» в бік його земельної ділянки та стягнути з [PERSON] на його користь судові витрати в розмірі 5137 гривень 50 копійок, посилаючись на те, що підставі договору купівлі-продажу від 03 жовтня 1974 року йому належить 11/20 частин житлового будинку по [ADDRESS] Рішенням народного суду Ізмаїльського району Одеської області від 15 травня 1975 року йому в конкретне користування було виділено земельну ділянку площею 786 кв.м., [PERSON] - 1177 кв.м., однак відповідач самочинно пересунув межі земельної ділянки в його бік шляхом встановлення паркану, також спорудив вбиральню літ. «Д» на межі, влаштував навіс в бік його земельної ділянки, в результаті чого атмосферні опади потрапляють на його земельну ділянку. На його неодноразові звернення щодо усунення перешкод відповідач не реагує. В судовому засіданні [PERSON] та його представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити, в задоволенні зустрічних позовних вимог просили відмовити та вважали їх безпідставними. В судовому засіданні [PERSON] та його представник зустрічний позов підтримали, в задоволенні первісного позову просили відмовити, оскільки встановити порядок користування земельними ділянками за тим порядком, який існує на даний час, неможливо, тому що він не відповідає рішенню суду від 15 травня 1975 року та рішенню виконкому від 18 листопада 1997 року, що в майбутньому позбавить [PERSON] можливості оформити право власності на земельну ділянку. Представник третьої особи в судовому засіданні заперечувала щодо позовних вимог сторін про встановлення та відновлення меж земельних ділянок, посилаючись на те, що жодна зі сторін не є власниками земельних ділянок, а отже не має права вимагати встановлення або відновлення меж, задоволення інших позовних вимог залишила на розсуд суду. Вислухавши сторони та їхніх представників, представника третьої особи, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні первісного позову необхідно відмовити, а зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Як встановлено в судовому засіданні, на підставі договору купівлі-продажу від 30 червня 1975 року, посвідченого нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори та зареєстрованого за № 2-3358, [PERSON] належить 9/20 частин житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] (яка згодом була перенумерована на [ADDRESS] [PERSON] є власником 11/20 частин житлового будинку з надвірними спорудами за вищезазначеною адресою на підставі договору купівлі-продажу від 03 жовтня 1974 року, посвідченого нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1-2880. Рішенням народного суду Ізмаїльського району Одеської області від 15 травня 1975 року було виділено в конкретне користування [PERSON] земельну ділянку по нормі площею 500 кв.м., окрім того, надлишки земельної ділянки, що прилягають до норми, площею 286 кв.м. з окремим виходом на вул. Краснодонську; виділено в конкретне користування [PERSON] (який продав належну йому частину житлового будинку [PERSON]) земельну ділянку по нормі площею 410 кв.м., окрім того надлишки земельної ділянки, що прилягають до норми землекористування площею 767 кв.м. з окремим виходом на вул. Маяковського. Варіант поділу було проведено по доданому ескізу МБТІ. Рішенням виконкому Ізмаїльської міської ради № 1099 від 18 листопада 1997 року [PERSON] було передано безоплатно в приватну власність земельну ділянку площею 0,0786 га по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Відповідно до висновку експертизи № 47/11 від 02 листопада 2009 року експертом було встановлено, що навіс, покритий шифером, звіс якого влаштований в бік земельної ділянки [PERSON] є порушенням вимог П.3.25*п.3 ДБН 360-92* «Містобудування. Планування та забудова міських поселень». Вбиральня літ. «Д» не відповідає вимогам будівельних норм та правил П.3.25а*таблиця 3.2а*, п.3.25б* ДБН 360-92* «Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень». Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи № 48/47-2013 від 04 вересня 2014 року у фактичному користуванні [PERSON] перебуває земельна ділянка площею 761,5 кв.м., що менше виділеної рішенням суду на 24,5 кв.м., в користуванні [PERSON] - 1171,1 кв.м., що менше виділеної рішенням суду на 5,9 кв.м. Експертом було проведено співставлення лінії поділу за складеною КП «Ізмаїльське МБТІ» схемою та складеним ПП «Геоінформсервіс» планом, за яким встановлено, що у фактичному користуванні [PERSON] перебуває частина земельної ділянки площею 7 кв.м. із виділеної [PERSON] ([PERSON]) рішенням народного суду Ізмаїльського району від 15 травня 1975 року, а в користуванні [PERSON] перебуває частина земельної ділянки площею 27 кв.м. із виділеної [PERSON] земельної ділянки відповідно до вищезазначеного рішення суду. Для приведення норм фактичного землекористування до норм, встановлених рішенням суду від 15 травня 1975 року, необхідно виконати наступні дії: виконати винос в натуру визначених складеною КП «Ізмаїльське МБТІ» схемою поворотних точок лінії поділу земельної ділянки за наступним описом: від точки 8 (встановлюється на лінії огорожі по фасадній межі з боку вул. Маяковського на відстані 17,01 м від північно-східного кута будівлі літ. «И» та на відстані 6,41 м від південно-східного кута будівлі літ. «Е») до точки 6 (встановлюється на зовнішній площині південної стіни будівлі літ. «В» (раніше літ. «А») на відстані 9,10 м від південно-східного кута цієї будівлі) - 13,16 м; від точки 6 по осьовій лінії стіни, яка відділяла приміщення № 4 від приміщень № 1 та № 3 до точки 1 (встановлюється на зовнішній площині північної стіни будівлі літ. «В» (раніше літ. «А») на відстані 9,10 м від її північно-східного кута) - 5,44 м; від точки 1 перпендикулярно північній стіні будівлі літ. «В» (раніше літ. «А») в північному напрямі до точки 2 - 1,0 м; далі поворот вправо паралельно зовнішній площині північної стіни будівлі літ. «В» (раніше літ. «А») на відстані 1,0 м від неї до точки 3 (встановлюється на відстані 12,57 м від північно-західного кута прибудови літ. «Б1») - 15,33 м; в точці 3 поворот вліво до точки 4 (встановлюється на відстані 24,06 м від північно-східного кута будівлі літ. «А») - 3,0 м; від точки 4 до точки 5 (встановлюється на відстані 21,76 м від північно-східного кута будівлі літ. «А» та на відстані 20,61 м від північно-західного кута будівлі літ. «Б1» на відстані 24,90 м від північно-східного кута будівлі літ. «Б1») - 10,50 м; від точки 5 продовжити до перетину з лінією фактичної правої бокової межі до точки 8 - 0,49 м (графічно зображено у додатку № 8). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити, а зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки рішенням Народного суду Ізмаїльського району Одеської області від 15 травня 1975 року було встановлено для сторін межі землекористування, якими виділено в конкретне користування [PERSON] земельну ділянку загальною площею 786 кв.м., [PERSON] (який продав належну йому частину житлового будинку [PERSON].) земельну ділянку загальною площею 1177 кв.м., поділ було проведено відповідно до ескізу КП «Ізмаїльське МБТІ», рішенням виконкому Ізмаїльської міської ради № 1099 від 18 листопада 1997 року [PERSON] було передано безоплатно в приватну власність земельну ділянку площею 0, 0786 га за даною адресою, а отже [PERSON] просить відновити межі земельних ділянок, які вже були встановлені та виділені рішенням суду та рішенням виконкому, а тому заперечення представника третьої особи в цій частині є безпідставними та суд не бере їх до уваги. В судовому засіданні було встановлено та підтверджено висновками експертиз, що площі земельних ділянок, які знаходяться в фактичному користуванні сторін, не відповідають площам, виділеним їм рішенням суду та рішенням виконкому, причому в користуванні [PERSON] перебуває частина земельної ділянки площею 27 кв.м. із виділеної [PERSON] земельної ділянки відповідно до рішення суду, а в користуванні [PERSON] перебуває частина земельної ділянки площею 7 кв.м. із виділеної [PERSON] ([PERSON].), а тому суд вважає за необхідне зобов'язати [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди в користуванні земельною ділянкою, відновити межі між земельними ділянками відповідно до додатку № 8 до судової будівельно-технічної експертизи № 48/47-2013 від 04 вересня 2014 року та зобов'язати знести вбиральню літ. «Д» та навіс, які влаштовані без дотримання будівельних норм та правил. В задоволенні первісного позову суд відмовляє, оскільки питання щодо визначення порядку користування земельною ділянкою за фактично встановленим порядком користування позивачем за первісним позовом на вирішення експерта поставлене не було, до того ж таке визначення порядку користування не вирішить спір по суті. Судові витрати суд розділяє між сторонами порівну, враховуючи те, що спір стосується відновлення меж земельних ділянок, та без проведення експертизи вирішення даного спору неможливе.

Outcome: approved