Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що [INFO] в с. Обуховичі Іванківського району померла його мати - [PERSON], 1957 р.н. За свого життя заповіту вона не склала. На праві особистої приватної власності на момент смерті вона мала будинок, розташований в [ADDRESS] та інше майно. Частину спадкового майна, що залишилась після смерті матері, має намір успадкувати він (позивач), а другу частину - його сестра (відповідачка по справі), яка вже подала відповідну заяву до нотаріальної контори. Внаслідок особистих обставин - у травні-жовтні 2015 року, коли закінчувався строк подачі заяви про прийняття спадщини і необхідно було подавати заяву про прийняття спадщини, він (позивач) хворів (страждає на епілепсію), і, крім того, просто не знав, що необхідно було подавати заяву про прийняття спадщини протягом 6 місяців з дня смерті матері, про що був невірно поінформований, тому такої заяви не подав. Ця обставина не дає можливості прийняти частину спадкового майна, на яке він має повне право. Він вважає причину пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини поважною, а тому має право на визначення йому додаткового строку для подання такої заяви: просить визначити йому такий строк - 2 місяці з дня прийняття судом рішення по даному позову. Позивач, будучи допитаним у судовому засіданні у якості свідка, та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просили їх задовольнити. Поважність причини пропуску строку звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини обгрунтували тим, що позивач є інвалідом 1 групи, страждає на епілепсію. Позивач зазначив, що він не звернувся до нотаріуса, бо хворів, у нього були приступи. Крім того, сестра (відповідачка) не давала документів на квартиру, сам же він слабо знає закони. Після смерті матері з травня по листопад 2015 року він проживав у її будинку в с. Обуховичі, але їздив, коли мав змогу, на підробітки, повертаючись ввечері додому. Коли саме він хворів, він точно сказати не може (по датах). Він звертався за медичною допомогою: лікувався на денному стаціонарі. Прибував у лікарню десь біля 10 год., йому ставили крапельниці, і він повертався додому. Він у лікарні не лежав, а ходив туди майже щодня. Після крапельниць йому ставало краще, він мав можливість сходити до нотаріуса. Лікарняного не брав, але додав до позову довідку лікаря. Про те, що треба звернутися із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не знав, дізнався пізніше, вже коли йому стало відомо, що сестра оформляє спадщину. Точного числа сказати не може. Стверджує, що домовленості із сестрою, що спадщину буде оформляти одноособово лише вона, між ними не було. Ніхто йому не казав і про необхідність подачі заяви до 6 місяців. Законів він не знав, де нотаріус знаходиться знав, як і де знаходиться пошта. Спадщина складається з квартири та хати у с. Обуховичі. Мати за життя казала, що квартира - йому, а хата - сестрі. Відповідач та її представник у судовому засіданні позовних вимог не визнали, посилаючись на те, що строк прийняття спадщини позивачем пропущений без поважних причин. Посилання на хворобу не вважають такою причиною, так як належних і допустимих доказів того, що в кінці шестимісячного строку після смерті матері він був у такому стані, що не міг прийти до нотаріуса, позивачем не надано. Перебування на амбулаторному лікуванні не підтверджує цього факту. І про необхідність подачі заяви позивач знав. Про це йому казали і сусіди, і родичі ще на сороковинах по матері. Була домовленість, що спадщину прийме лише вона, оформить все, а потім передасть квартиру позивачу. Проте, позивач став виносити з будинку матері речі, піднімає на неї руку. Вона заперечує проти задоволення позовних вимог. У судовому засіданні свідок [PERSON] дала показання, які зводяться до того, що позивач і відповідачка - це її племінники. Позивач дійсно хворіє, давно і постійно, коли стаються припадки епілепсії, він подовгу відходить. Відповідачка дійсно казала, що після нового року приїде і оформить спадщину. Казала, що дешевше буде. Йому і вона казала, що треба подати заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, але в кінці жовтня - на початку листопада він був у важкому стані після припадку. У судовому засіданні свідок [PERSON] дала показання, які зводяться до того, що вона є тіткою позивача і відповідачки. Після смерті їх матері вона була на поминальному обіді (40 днів). Ще тоді стали казати обом, в т.ч. і позивачу, що треба подавати на оформлення власності (сходить до нотаріуса). Розповідали і про те, що часто спадщину приймає хтось один, а потім розділяє вже на всіх, що так дешевше. З травня по листопад 2015 року він приходив до неї, почував себе нормально. Вона особисто вважає, що тітка купила довідку у лікаря-психіатра. У судовому засіданні свідок [PERSON] дав показання, які зводяться до того, що після смерті [PERSON], на 40 днів, він особисто казав позивачу, щоб готував документи на спадщину, казав і про 6-місячний строк. Той лише махнув рукою. Між спадкоємцями була домовленість, що і квартиру, і хату оформить відповідачка, а потім квартиру подарує позивачу. Протягом цього шестимісячного строку він п*янствував, на 40 днів побив відповідачку, раніше кидався і до матері. Дуже хворим він його не бачив: позивач ходив до нього в гості. У судовому засіданні свідок [PERSON] дала показання, які зводяться до того, що вона є дружиною позивача. Що він хворіє на епілепсію, вона знала ще до того, як у 2000 році вийшла за нього заміж. Коли померла свекруха, то чоловік жив у її хаті в с. Обуховичі - доглядав за господарством. Ще за життя вона казала, що квартира буде позивачу, а хата - відповідачці. До нотаріуса не звернувся вчасно, бо вірив сестрі, яка мала привезти документи на квартиру. Вони ж були посварились, але десь у вересні-жовтні помирились, і позивач приїхав жити до неї додому. Десь 7-8 листопада 2015 року у нього стався приступ епілепсії. Так як вони у нього були часто, вона спочатку викликала медичну допомогу, а потім вже знаючи, що треба робити, колола його сама. За медичною допомогою не звертались. Після приступа він днів з 5 лежить, тому і не мав можливості у кінці строку звернення за прийняттям спадщини звернутись до нотаріуса. Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, свідків, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені докази в їх сукупності, вважає, що даний позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача та відповідача - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з домоволодіння та квартири, розташованих в с. Обуховичі Іванківського району Київської області. Заповіту на випадок своєї смерті [PERSON] не залишила. Спадкоємцями першої черги за законом є діти померлої [PERSON] - донька [PERSON] та син [PERSON]. У січні 2016 року [PERSON] звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. 26.01.2016 року державним нотаріусом Іванківської районної державної нотаріальної контори позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої [INFO] [PERSON] у зв'язку з пропущеним строком для прийняття спадщини. За даними нотаріальної контори спадщину прийняла [PERSON] заявою від 21.10.2015 року (спадкова справа № 341/2015). Оскільки спадкодавець [PERSON] померла [INFO], то строк для прийняття спадщини закінчився 12 листопада 2015 року. Саме до вказаної дати всі спадкоємці, які бажали прийняти спадщину, мали подати заяву про прийняття спадщини. Позивач вказує, як на причину пропуску встановленого строку на звернення із заявою про прийняття спадщини до відповідної нотаріальної контори те, що він страждає на епілепсію, і на час закінчення строку прийняття спадщини саме відбувся приступ, в результаті чого він проходив амбулаторне лікування (прибував у лікарню приблизно о 10 год. і був там майже щодня по 2-3 години; йому ставили крапельниці). Його ж покази, з урахуванням графіку роботи нотаріуса, дають підстави зробити висновок, що звернутись до нотаріуса лише із заявою про прийняття спадщини він мав реальну можливість. Слід зазначити, що ці його покази спростовують покази свідка [PERSON] - дружини, що він не звертався за медичною допомогою, а лікувався вдома (вона сама колола йому уколи, а він 5 днів лежав). Також причиною пропуску встановленого строку на звернення із заявою про прийняття спадщини зазначає й те, що відповідачка весь час обіцяла оформити спадщину на себе, а потім передати йому квартиру. Позивач вважає, що він пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини (через хворобу), а тому йому слід визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Проте, на думку суду, вказані посилання позивача не підтверджено достатніми і належними доказами. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом встановленого строку, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, зокрема, що спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття. Згідно п. 24 вищевказаної постанови Пленуму Верховного суду України, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, похилий вік, непрацездатність тощо. Поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, відповідно до вимог ст. 58 ЦПК України, доводиться переважно письмовими доказами - довідками медичних установ про стан здоров'я та проходження курсу лікування, довідками про перебування особи у відрядженні чи за межами України, інші довідки, акти, листування, що містять відомості щодо обставин, які перешкоджали зверненню спадкоємця до нотаріальної контори в строки встановлені ст.. 1270 ЦК України. У наданій суду довідці від 05.02.2016 року, яка підписана лікарем-психіатром [PERSON], зазначено, що 0 5 по 20 листопада 2015 року [PERSON] лікувався амбулаторно у зв'язку з погіршенням стану. Діагноз: епілепсія з генералізованими судорожними приступами, змінами особистості, збільшенням припадків. Виписки з медичної картки суду не надано, тому суд не має підстав для висновку, що хвороба і амбулаторне лікування були перешкодою для звернення до нотаріуса у визначений законом строк. Позивач сам підтвердив, що щодня був у лікарні з 10 до приблизно-12-13 години. Йому ставало краще. Тобто він міг, як до відвідання лікарні, так і після зайти до нотаріуса для подачі заяви. Згідно з наданим графіком прийому громадян Іванківська районна державна нотаріальна контора працює з вівторка по суботу з 8 год. 45 хв. до 18 год. (крім четверга, коли прийом громадян закінчується о 13 год.). Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснено, що заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Зі змісту п. 2.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 вбачається, що письмову заяву про прийняття спадщини та відмову від неї може бути надіслано поштою. Надіслання заяви про прийняття спадщини поштою передбачено п. 3.5. гл. 10 зазначеного Порядку. Згідно п. 2.1 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. З урахуванням викладеного вище, суд не вбачає підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки під час розгляду справи позивачем та його представником не було надано суду доказів, що причини пропуску шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини є поважними, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак суду не надано доказів на підтвердження поважності пропуску строку для прийняття спадщини в період з 13.05.2015 р., тобто з моменту відкриття спадщини, по 12.11.2015 р., тобто по день звернення до суду з позовом. Отже, позивач мав можливість подати заяву нотаріусу, направивши її поштою, але такі дії ним теж не вчинялися. Безспірних доказів поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини позивач суду не надав. Таким чином суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведені поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини, його вимоги не ґрунтуються на доказах у справі та зазначених нормах матеріального права, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Оскільки позивач, як інвалід 1 групи звільнений від сплати судового збору, згідно ч.4 ст. 88 ЦПК судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Outcome: dismissed