Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області із позовом до Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області, третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог: Головного Управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову [PERSON] , зазначив, що [INFO] року в селі Крижанівка, Комінтернівського району, Одеської області у віці 59 років померла його мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після її смерті залишилася частка земельної ділянки, загальною площею 0,187 га, яка розташована за адресою: Крижанівська сільська рада, [ADDRESS] , передана для обслуговування житлового будинку та господарських будівель (присадибна ділянка), що належала [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю [NUMBER] , виданого на підставі рішення Виконавчого комітету Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 14 серпня 2000 року №135, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 1103 від 28 серпня 2000 року. На вищевказаному Державному акті наявні відмітки про відчуження земельної ділянки площею 0,0840 га. та земельної ділянки площею 0,0625 га. на підставі договорів купівлі-продажу відповідних часток. Заповіту на належне майно [PERSON] не залишала. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом на спадкування майна, що залишилося після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Після смерті матері в установлений законом строк та в установленому законом порядку він звернувся до Лиманської районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини, але свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку не отримав з наступних підстав. Земельна ділянка загальною площею 0,187 га, розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] належала [PERSON] . (нині померлій). Проте, при житті [PERSON] 04.09.2000 року зробила відчуження земельної ділянки площею 0,0840 га. посвідченого договором купівлі-продажу за реєстраційним №748 та земельної ділянки площею 0,0625 га. на підставі договору купівлі-продажу від 26.06.2002 р. за реєстраційним №1161. В своєму листі нотаріус зазначила, що за життя спадкодавець [PERSON] не оформила своє право власності на частину земельної ділянки площею 0, 0405 га., не здійснила заміну Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. При таких обставинах, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, оскільки - це єдиний шлях оформити спадщину. Отже, за життя [PERSON] , отримавши на підставі рішення виконавчого комітету Крижанівської сільської ради народних депутатів Комінтернівського району Одеської області від 14 серпня 2000 року №135, державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] на дану земельну ділянку і в подальшому розпорядившись на свій розсуд частиною земельної ділянки площею 0, 0840 га. та частиною земельної ділянки площею 0,0625 га. в установленому законом порядку набула право власності на земельну ділянку площею 0, 0405 га і ця земельна ділянка підлягає успадкуванню в установленому законом порядку. В судовому засіданні при розгляді справи по суті позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги повністю та просив їх задовольнити. В подальшому до суду не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.93). В судове засідання представник відповідача Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області не з`явився, про дату, час та місце проведення якого був сповіщений своєчасно, належним чином, однак від сільського голови [PERSON] надійшла заява про проведення судових засідань за відсутності представника сільської ради, при вирішенні справи покладається на розсуд суду (а.с.27). В судовому засіданні при розгляді справи по суті представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог ГУ Держгеокадастру в Одеській області - Новіткевич С.М. підтримав письмові пояснення, надані начальником Управління [PERSON] ., не заперечував щодо задоволення позову, в подальшому до суду не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.79-80, 94). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши позовну заяву, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та проаналізувавши зібрані у справі докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] . померла [PERSON] , про що 26.10.2010р. зроблено відповідний актовий запис №58, свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.10). Позивач [PERSON] є сином померлої [PERSON] , що підтверджується копією його свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.13). 18.08.2018р. [PERSON] надав до Лиманської районної державної нотаріальної контори Одеської області заяву про прийняття спадщини (а.с.52). Інші спадкоємці - [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини (а.с.34, 40) 18.08.2018р. державним нотаріусом Лиманської районної державної нотаріальної контори Одеської області Лисак А.В . видано позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом. Спадщина складається з 1/3 частки житлового будинку №31 з господарчими будівлями та спорудами , розташованого за адресою: [ADDRESS] , вищезазначена частка житлового будинку належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Комінтернівської державної нотаріальної контори Одеської області 17.03.1981 року за реєстровим №213, право власності зареєстровано 17.03.1981р. (а.с.14). Крім того, нині померлій [PERSON] належала земельна ділянка загальною площею 0,187 га, розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] . Проте, при житті [PERSON] 04.09.2000 року зробила відчуження земельної ділянки площею 0,0840 га., посвідченого договором купівлі-продажу за реєстраційним №748 та земельної ділянки площею 0,0625 га. на підставі договору купівлі-продажу від 26.06.2002 р. за реєстраційним №1161, про що є відмітка в зазначеному державному акті. (а.с.12). В листі №2179/02-14 від 18.08.2018р. державний нотаріус Лисак А.В. зазначила, що за життя спадкодавець [PERSON] не оформила своє право власності на частину земельної ділянки площею 0, 0405 га., тому видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом немає можливості (а.с.8) Отже, спадкодавець за життя не здійснила заміну Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. З довідки Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області №02-13/808 від 09.06.2017р. вбачається, що дійсно рішенням 11 сесії Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області №155-ХХІІ від 13.04.200р. перейменовано вулиці, назви яких не відповідають вимогам часу. Згідно вищезазначеного рішення сільської ради [ADDRESS] перейменована [ADDRESS]. Державний акт на право власності на земельну ділянку виданий [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Крижанівської сільської ради №135 від 14.08.2000р. містить технічну помилку в найменуванні, де в гарфі розташування земельної ділянки замість адреси: [ADDRESS], помилково вказано [ADDRESS]. Таким чином, державний акт від 28.08.2000р. було видано на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). З відповіді відділу у Лиманському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області №29-15-0.220-547/11017 від 10.04.2017р. вбачається, що згідно наявних у Відділі Книг записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою та других примірників державних актів, станом на 31.12.2012р. за [PERSON] значиться державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,187 га. для обслуговування житлового будинку та господарських будівель (присадибна ділянка) в [ADDRESS] , на території Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області, серія [NUMBER] , зареєстрований за №1103 від 28.08.2000р. (а.с.11) З пояснень начальника ГУ Держгеокадастру в Одеській області Савченко М. №9-15-0.62-881/2-19 від 01.02.2019р., встановлено, що відповідно до інформації відділу у Лиманському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області, згідно наявних у Відділі Книг записів реєстрації державних акті на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, станом на 31.12.2012р. відсутні відомості щодо реєстрації державного акту серії [NUMBER] на право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку, яка розташована та території Крижанівської сільської ради [ADDRESS] Разом з тим, у Відділі наявний другий примірник державного акту, копію якого додано (а.с.79-82). У відповідності зі ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України, передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення перехід і припинення підлягають державній реєстрації. У відповідності до п.4.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання право встановлювальних документів щодо належності цього майна спадкодавцеві В силу положення ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Матеріалами справи доведено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки Законом України «Про нотаріат» не передбачена можливість видачі спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом за відсутності правовстановлюючого документу, отже, враховуючи, що спадкодавець за життя не здійснила заміну Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, суд вважає, що тільки в судовому порядку позивач має можливість захисту свого права та законного інтересу. Відповідно до ч.1 п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відповідно до ст.1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом». Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності таке ж право відповідно до ст.396 ЦК України має особа яка має речове право на майно. Відповідно ст.16 ЦК України передбачено право суду захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. На підставі цього суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спадкову земельну ділянку в судовому порядку. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved