Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до Оріхівського районного суду Запорізької області з позовом, в якому просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини за законом за його батьком, [PERSON], який помер 17.12.2014 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач станом на час смерті батька не знав про наявність майна, яке може бути успадковане ним за законом, а інше майно було успадковане [PERSON] за заповітом. У червні 2016 року позивач дізнався, що його батько мав право на додаткове розпаювання земель на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), що був виданий йому за життя, однак в натурі отримав лише земельну ділянку з видом сільськогосподарського угіддя «рілля», тоді інші види угідь (пасовища, сіножаті, багаторічні насадження) залишились не розподіленими. У звязку з цим позивач змушений звернутись до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В судове засідання сторони не зявились, подавши заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідач проти позову не заперечував. Дослідивши наявні у справі письмові докази, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з огляду на таке. Судом встановлено, що позивач є сином [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії ІV-ЖС № 254909, виданим виконавчим комітетом Новоселівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області 11.03.1993 року. Відповідач [PERSON] також сином [PERSON] та, відповідно, рідним братом позивача. За життю [PERSON] був виданий Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЗП № 0054403 за рахунок земель КСП імені [PERSON] Новоселівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області розміром 8,74 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості). На підставі вказаного Сертифікату [PERSON] за свого життя отримав у власність земельну ділянку на території Новоселівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області площею 6,3660 га з цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», вид сільсьгосподарських угідь «рілля», кадастровий номер 2323985500:01:002:0055, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 093371, виданим на підставі розпорядження голови Оріхівської районної державної адміністрації Запорізької області від 24.09.2004 року № 315. 22.11.2013 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON], яким вказану земельну ділянку заповів громадянину [PERSON] Щодо іншого свого майна [PERSON] жодних спадкових розпоряджень не зробив. 17.12.2014 року батько позивача помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 357372, повторно виданим Оріхівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 14.06.2016 року, актовий запис № 12. Спадкоємець за заповітом [PERSON] свої спадкові права реалізував належним чином, своєчасно звернувшись із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Позивач протягом шести місяців після смерті батька із заявою про прийняття спадщини за законом до нотаріуса не звернувся, оскільки вважав, що відсутнє майно, яке може бути успадковане за законом. У 2016 році в Оріхівському районі Запорізької області розпочався процес додаткового розпаювання земель на підставі раніше виданих сертифікатів на право на земельну частку (пай) шляхом виділення в натурі інших видів угідь пасовищ, сіножатей, багаторічних насаджень. Згідно Інформаційного листа про вартість земельної ділянки від 29.06.2016 року, виданого позивачу в Управлінні Держгеокадастру в Пологівському району Запорізької області, за [PERSON] обліковується право на земельну частку (пай) у виді 1,0 га пасовищ, 1,04 га сіножатей, 0,07 га багаторічних насаджень. Наступного дня, 30.06.2016 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Того ж дня нотаріусом було винесено постанову про відмову позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що він не прийняв її у встановлені законом строки. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч. 1\~ст. 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1\~ст. 1270 ЦК України). Відповідно до\~ст. 1271 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивач у встановлений законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини за батьком не звернувся, оскільки мав обґрунтовані підстави вважати, що спадкового майна не існує (сертифікат на право на земельну частку після виділення [PERSON] земельної ділянки в натурі зберігається в Оріхівській райдержадміністрації, відомості про наявність додаткових нерозподілених земель зберігається в органах земельних ресурсів та спадкоємцям не надаються). Оцінюючи доводи позивача та надані ним докази в обґрунтування позовних вимог, суд вважає, що у своїй сукупності вони свідчать про те, що позивач мав обєктивні труднощі у своєчасному поданні заяви про прийняття спадщини, а тому причини пропуску встановленого законом шестимісячного строку є поважними. Враховуючи те, що позивач є спадкоємцем за законом, спору з приводу спадкового майна немає, відповідач проти позову не заперечував, суд вважає, що визнання поважними причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини та визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини не буде порушувати права та законні інтереси інших осіб, суперечити принципам законності, добросовісності, розумності та справедливості (ст. 3 ЦК України). Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 3, 1268-1272 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved