Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], третя особа на стороні відповідача [PERSON] районний відділ ДВС у якому поставив питання про зняття арешту з автомобіля\~ «ROVER», 1994 року випуску, номер шасі\~ VIN SARRHMLAMAM136385, реєстраційний номерний знак «АІ3189СІ», який, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САА 666686,\~ зареєстрований у Миронівському РЕВ при УДАІ ГУ МВС України у Київській області 03 червня 2010 року за [PERSON]. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що державним виконавцем Богуславського відділу ДВС [PERSON] 11.03.2015 року у межах виконавчого провадження №15251397 та 09.08.2016 року у межах виконавчого провадження №51323620 при примусовому виконанні судових рішень про стягнення коштів з [PERSON] накладено арешт на вказаний автомобіль. Однак даний транспортний засіб з 02.11.2011 року належить йому, оскільки був придбаний у [PERSON] за договором купівлі-продажу і вказана обставина підтверджена рішенням Богородчанського районного суду від 23.01.2017 року, яке набрало законної сили. Накладенням арешту на майно порушуються його права як власника, оскільки він не може зареєструвати своє право власності. В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав з підстав, викладених у позовні заяві. Представник [PERSON] відділу ДВС [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти задоволення заявлених вимог. Вказав, що у провадженні державного виконавця їх відділу перебуває зведене виконавче провадження за двома судовими рішеннями, у яких [PERSON] є боржником. Стягувачем за одним з виконавчих листів, що виданий на підставі рішення суду 08.02.2013 року з приводу аліментних зобовязань є колишня дружина [PERSON] [PERSON] За іншим виконавчим листом, що виданий 12.05.2016 року, стягувачем є ПАТ «ПриватБанк». Виконавець в межах своїх повноважень, здійснюючи розшук майна боржника, який ухиляється від виконання судових рішень, виявив згаданий автомобіль і наклав на нього арешт в інтересах вказаних осіб. Тому вважав, що до розгляду справи за позовом [PERSON] слід залучити у якості третіх осіб [PERSON]І, та ПАТ «ПриватБанк». Зі свого боку відділ ДВС поінформував стягувачів про наявність такого спору у суді та про наявність рішення Богородчанського районного суду від 23.01.2017 року, яким визнано за [PERSON] право власності на спірний автомобіль. Ухвалою від 14.06.2017 року, реалізуючи норми ст. 35,36 ЦПК України, виходячи з принципу диспозитивності, суд розяснив ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] право вступити у розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. Однак заяв про намір взяти участь у судовому розгляді та заявити свою позицію з приводу предмету спору до суду вказані особи не подали. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, які подані у розпорядження суду, зясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що заявлений позов слід задовольнити. Судом встановлено, що у межах виконавчого провадження №15251397 по виконанню рішення Богуславського районного суду від 08.02.2013 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів постановою державного виконавця відділу ДВС [PERSON] районного управління юстиції [PERSON] 11.03.2015 року накладено арешт на автомобіль «ROVER», 1994 року випуску, номер шасі\~ VIN SARRHMLAMAM136385, реєстраційний номерний знак «АІ3189СІ», який, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САА 666686,\~ зареєстрований у Миронівському РЕВ при УДАІ ГУ МВС України у Київській області 03 червня 2010 року за [PERSON]. У межах виконавчого провадження №51323620 постановою державного виконавця від 09.08.2016 року на вказаний автомобіль накладено арешт повторно. Проте, рішенням Богородчанського районного суду від 23.01.2017 року, яке набрало законної сили, за [PERSON] визнано право власності на згаданий автомобіль, оскільки встановлено, що [PERSON] відчужив його [PERSON] 02.11.2011 року отримавши кошти у сумі 6900 дол.США. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили у цивільній справі, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За змістом ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оскільки згадане вище рішення суду має преюдиційне значення для суду, який розглядає вказану справу, то вимоги позивача про зняття арешту з автомобіля\~ «ROVER», 1994 року випуску, номер шасі\~ VIN SARRHMLAMAM136385, реєстраційний номерний знак «АІ3189СІ», право власності на який визнано за [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved