Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] побудовані батьками позивача одразу після одруження. Зазначене будинковолодінння належало колгоспному двору, головою якого є батько позивача [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] - мати позивача та дружина спадкодавця фактично вступила в управління спадковим майном після смерті чоловіка, так як проживала з ним до дня смерті, вели спільне господарство, мали спільний побут, однак відповідний правовстановлюючий документ не виготовила. [PERSON] померла [INFO] . Позивач у передбачений законом строк звернувся до нотаріуса з приводу оформлення спадщини за законом після смерті матері та в 2007 році отримав свідоцтво на частину спадкового майна. Однак, нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок по [ADDRESS] у зв`язку з реєстрацією спадкового господарства, як колгоспного двору. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На час припинення колгоспного двору в житловому будинку по [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: голова двору [PERSON] , 1930 р.н., який помер [INFO] , [PERSON] , 1926 р.н., яка померла [INFO] , позивач, [PERSON] , 1964 р.н., [PERSON] , 1989 р.н. З приводу оформлення спадщини чи виділення частки члена колгоспного двору не звертався ніхто. Позивач є єдиним спадкоємцем, який фактично вступив в управління спадщиною. На даний час виготовив технічну документацію на будинок за власні кошти, утримує будинок та прибудинкову територію в належному стані, обробляє землю, однак не може реалізувати своє спадкове право на житлове господарство через реєстрацію його як колгоспного двору. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з наведених в позові підстав, просить позов задовольнити. Відповідачі: [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідачів. Суд, заслухавши вступне слово позивача, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Із копії свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 20 серпня 1988 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 148 від 10 серпня 1988 р., вбачається, що в цілому будинковолодіння, яке складається з житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташоване в [ADDRESS] , дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Про те, що вулиця Леніна в с. Воронів перейменована на вулицю Л. Українки, нумерація будинку [NUMBER] не змінилася, - свідчить довідка № 509, видана 18.05.2007 виконкомом Незвиської сільської ради Городенківського району. Копія виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 9021 від 19.06.2019, видана згідно архівних даних Коломийського МБТІ станом на 31.12.2012, свідчить, що в реєстровій книзі під реєстровим № 24 за [PERSON] , як головою колгоспного двору, зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 20.08.1988 на підставі рішення цього ж виконкому № 148 від 10.08.1988. Станом на 15.04.1991 у житловому будинку в [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: голова господарства [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою № 533, виданою 05.07.2019 виконкомом Незвиської сільської ради. [PERSON] помер [INFO] у віці 62 роки в с. Воронів Городенківського району, актовий запис за № 1 від 21 січня 1993 р., що стверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 14 травня 2007 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки [PERSON] помер до 01.01.2004, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. На день смерті [PERSON] ( [INFO] ) в житловому будинку в [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: дружина [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , невістка [PERSON] , [INFO] , внук [PERSON] , [INFO] , внука [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідкою № 700, виданою 25.09.2019 виконкомом Незвиської сільської ради. Про те, що [PERSON] та [PERSON] були подружжям, свідчить копія свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого Обертинським рай бюро ЗАГС Станіславської області, запис за № 2 від 15 вересня 1950 р. в книзі записів актів громадянського стану про одруження. Позивач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Обертинським Рай бюро ЗАГС Станіславської області; запис за № 28 від 24 серпня 1957 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження, Наведене свідчить, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] в рiвних частках є його дружина [PERSON] та син - позивач [PERSON] , які прийняли спадщину, оскільки фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, однак документи про спадкування не оформили. Повідомленням Городенківської районної державної нотаріальної контори № 1551/01-16 від 22 серпня 2019 р. та Інформаційною довідкою № 57086401 зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 02.08.2019 підтверджується, що спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не заводилася. [PERSON] померла [INFO] у віці 79 років в с. Воронів Городенківського району, актовий запис за № 16 від 10 серпня 2005 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Незвиською сільською радою Городенківського району. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, визначено ч.1 ст.1267 ЦК України. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. На день смерті [PERSON] ( [INFO] ) в житловому будинку в [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: син [PERSON] , [INFO] , невістка [PERSON] , [INFO] , внук [PERSON] , [INFO] , внука [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідкою № 701, виданою 25.09.2019 виконкомом Незвиської сільської ради. Отже, позивач [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Із копії спадкової справи № 498/2007, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою, вбачається, що позивач, як спадкоємець першої черги за законом, 23.05.2007 подав нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] . Йому 23 травня 2007 р. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 1066, на спадкове майно: право на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії [NUMBER] , що належав померлій [PERSON] та серії [NUMBER] , який належав померлому [INFO] [PERSON] , після смерті якого в управління спадковим майном вступила його дружина [PERSON] , але юридично своїх спадкових прав не оформила; грошовий вклад з процентами у філії ощадбанку № 6342/027 в с. Незвисько Городенківського району по рахунку № [NUMBER] та № [NUMBER] на суму 504,36 грн. з усіма видами компенсацій та індексацій, належних померлій. До складу спадщини [PERSON] входить також житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , який [PERSON] та позивач [PERSON] успадкували після смерті [PERSON] , однак спадкових прав на даний житловий будинок не оформили. Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 1211/02-31 від 11 липня 2018 р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , на житловий будинок [ADDRESS] з посиланням на те, що вищезгадане господарство відносилось до колгоспного двору, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку, проте частки в спадковому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] вбачається, що житловий будинок збудовано в 1969 р., господарські будівлі та споруди - в 1969, 1988 роках. Ринкова вартість даного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами станом на 09 липня 2019 р. становить 95 940 грн., що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТВО «Придністров`я». Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] судом не встановлено. Позивач, як спадкоємець першої черги за законом після смерті матері [PERSON] , фактично став власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120, 123, 525, 526, 529, 548, 549, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1222, 1223, 1258, 1261, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved