Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований 04.10.2003 з [PERSON] , посилаючись на те, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з 01.01.2018 через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, різні погляди на подружнє життя, примирення не можливе. Спору щодо місця проживання неповнолітніх дітей вони не мають. Справа щодо поділу майна подружжя знаходиться на розгляді у Куп`янському міськрайонному суді Харківської області. Ухвалою суду від 09.02.2021 провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Цією ж ухвалою суду у відповідача [PERSON] витребувано письмовий доказ - оригінал свідоцтва про шлюб. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, просив розгляд справи провести у його відсутність за участю представника - адвоката Маслій Т.В., позовні вимоги підтримує та наполягає на розірванні шлюбу. Представник відповідача Маслій Т.В. надала заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. У судове засідання 22.02.2021 відповідач [PERSON] не з`явилася, надавши до суду заяву про відкладення розгляду справи, вказавши, що не отримувала копії позову, а про дату та час розгляду справи дізналася з інформації, розміщеної на сайті суду, у зв`язку з чим, з`явитися у вказаний час до суду змоги не має. Зазначене повідомлення спростовується рекомендованим повідомленням з ідентифікатором 6370514340173, відповідно до якого [PERSON] особисто 11.02.2021 отримала судову повістку на 22.02.2021, ухвалу відкриття провадження у справі від 09.02.2021 з копією позову та доданими до нього документами (а.с.25). У судове засідання 16.03.2021 відповідач [PERSON] також не з`явилася, не повідомивши про причини неявки, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, що підтверджується рекомендованим повідомленням з ідентифікатором 6370514287698, яке отримано нею особисто 23.02.2021. Відповідачкою відзиву не подано, ухвала суду в частині витребування оригіналу свідоцтва про шлюб залишена без виконання. Таким чином, відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила, відзиву не надала, клопотання про відкладення розгляду справи 16.03.2021 не заявляла, отже судом в порядку ст.ст. 280-281 ЦПК України вирішено провести заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч.3 ст. 223 ЦПК України у разі неявки учасника справи, який належним чином повідомлений про судове засідання, без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. Також суд зазначає, що оскільки ухвалою суду від 09.02.2021 відповідачці роз`яснювалося право подати відзив, у якому вона повинна викласти заперечення проти позову у визначений судом строк, а також наслідки неподання такого відзиву, однак відзив до суду [PERSON] за весь час перебування в провадження суду цієї справи подано не було, на підставі ч.8 ст.178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши докази, встановив фактичні обставини справи та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами. Встановлено, що шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 04 жовтня 2003 року Куп`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про що складено актовий запис № 126, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 03.03.2021 (а.с.3). Сторони є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.11-13). Статтею 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч.3,4 ст.56 Сімейного Кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 3 статті 105 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя, на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається із долучених до матеріалів справи представником позивача доказів, відповідач [PERSON] 08.02.2021 також звернулася до суду з аналогічним позовом про розірванння шлюбу, що також свідчить про небажання сторін зберегти сім`ю. Про факт звернення [PERSON] до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] зазначила і особисто відповідачка у заяві від 18.02.2021 (а.с.26). При цьому, суд враховує правову позицію Верховного Суду за № 61-8206св19 від 03.12.2020, відповідно до якої суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Враховуючи, що подружжя шлюбно-сімейних відносин не підтримує, вони не бажають поновити стосунки та зберегти сім`ю, суд приходить до висновку, що їх подальше спільне життя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved