Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Служба у справах дітей Луцької міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітньою донькою. Свій позов, з врахуванням уточнених позовних вимог, мотивує тим, що він є батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є відповідач по справі. Зазначає, що проживали з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу до 2016 року, після розставання донька залишилася проживати разом з матір`ю, рішенням Служби у справах дітей Луцької міської ради встановлено порядок його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною терміном на два місяці з 03.04.2019 року, однак він категорично не погоджується з даним рішенням та відповідач декілька разів порушувала встановлений порядок та не надавала можливості йому спілкуватись з донькою та приймати участь у її вихованні. На підставі викладеного, з врахуванням уточнених позовних вимог, просить суд зобов`язати відповідача не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дочкою та встановити порядок його участі у спілкуванні з доньки: цілодобові побачення з відвідуванням дитиною його місця проживання І та ІІІ тиждень кожного місяця з 18:00 год. п`ятниці до 18:00 год. неділі; - спільний відпочинок з дитиною першу половину літніх канікул; - побачення з дитиною кожного понеділка та середи з 15:00 год. до 20:00 год. У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог повністю. Вказує, що після народження дитини, разом з позивачем проживали нетривалий час, а тому донька не звикла до батька. Також, вказує, що позивач не приймає активної участі у вихованні дитини, систематично порушував порядок його участі встановлений рішенням Служби у справах дітей Луцької міської ради, у зв`язку з чим, вона неодноразово зверталася до органів поліції. Крім того, вважає, що у зв`язку з відсутністю у позивача навиків догляду за дитиною такого віку, особливостей гігієнічного догляду дівчинки та прив`язаності до матері, вимога позивача щодо спільного відпочинку у першу половину канікул взагалі є неприйнятною в даних обставинах. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених в позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог. Просив суд позов задовольнити. Крім того, не заперечив той факт, що порушував рішення Служби у справах дітей Луцької міської ради, залишав дитину на ночівлю без згоди матері. Представник позивача в судовому засіданні підтримав пояснення позивача. Просив позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнала частково. Не заперечила той факт, що з літа 2019 року забороняла позивачу забирати дитину. Згідна на зустрічі з батьком у її присутності кожні І і ІІІ суботу та неділю місяця. Представник третьої особи в судовому засіданні позов підтримав частково, вказав, що доцільно встановити наступний порядок участі позивача у спілкуванні з донькою: з суботи 11.00 год. по неділю 17.00 год. кожні І та ІІІ вихідні щомісяця; два дні на тиждень з 16.30 год. по 20.00 год., один місяць випробувального терміну та зустрічі в присутності матері, а також 15 днів щороку у літній період з 15.06. по 15.07. Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою. Відповідно до ч. 3 ст. 157 СК України, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ч. 1 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За період спільного проживання у сторін народилася спільна дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с.6). Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо виховання та часу зустрічей з малолітньою донькою, в зв`язку з чим, [PERSON] звернувся до Служби у справах дітей Луцької міської ради з заявою про вирішення питання щодо надання йому можливості побачень з малолітньою донькою та участі у його вихованні. Рішенням Служби у справах дітей від 03.04.2019 року вирішено надати позивачу строком на два місяці можливість побачень з дитиною з 11.00 год. до 20.00 суботи І, ІІІ тижня місяця; з 11.00 год. до 20.00 год. неділі І, ІІІ тижня місяця; з 16.00 год. до 20.00 год. щовівторка; з 08.00 год. до 19.00 год. 30.04.2019 року (а.с. 8). Із матеріалів справи, пояснень учасників процесу, показань свідків в судовому засіданні, вбачається, що позивача категорично не влаштовує порядок його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, визначений рішенням Служби у справах дітей від 03.04.2019 року, який неодноразово порушувався сторонами, між ними постійно виникають непорозуміння, конфліктні ситуації з приводу участі позивача у вихованні доньки. Зокрема, свідок [PERSON] , яка є тіткою позивача, суду пояснила, що донька [PERSON] любить свого батька і сама виявляє бажання залишатися у позивача на ночівлю. Свідок [PERSON] (вихователь дитячого садочку, який відвідує [PERSON] ), суду пояснила, що відповідач, мама дитини, просила її не віддавати дитину татові без пояснення причини таких дій, хоча дитина чекала на тата. Отже, в судовому засіданні встановлено, що сторони не можуть в добровільному порядку узгодити між собою питання щодо їх участі у вихованні спільної неповнолітньої дитини [PERSON] і відповідач чинить позивачу в цьому перешкоди. Частиною 2 статті 159 СК України передбачено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Вирішуючи питання про спосіб участі позивача у вихованні дитини суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 157 СК України, [PERSON] , який проживає окремо від дитини, має право на особисте спілкування з донькою [PERSON] , а [PERSON] , з якою проживає дитина, не має права перешкоджати позивачу безпосередньо спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні. Статтями 7, 16 Загальної декларації прав людини, від 10.12.1948 року передбачено, що позивач та відповідач є рівними в своїх правах і згідно зі ст. 141 СК України вони мають рівні права та обов`язки щодо дитини доньки [PERSON] , при чому на обсяг батьківських прав та обов`язків не впливає та обставина, що один із батьків проживає окремо від дитини. Крім цього, діти мають рівне право на виховання з боку матері та батька. Відповідно до ч.1 ст. 7, ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 p., дитина має право не розлучатися зі своїми батьками навіть попри їх волі, а у випадку розлучення з одним з них, має право на підтримання на постійній основі особистих відносин і безпосередніх контактів з обома батьками. При вирішенні питань, що торкаються дітей, згідно ст. З Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., суд має виходити з принципу максимального забезпечення інтересів дитини, його захисту і забезпечення турботи про нього. При вирішенні такого спору суди повинні виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та умов їх нормального виховання. Аналізуючи пояснення сторін, письмові матеріали, показання свідків, суд враховує той факт, що позивач та відповідач проживають окремо, між сторонами існують неприязні стосунки, хоча донька виявляє прихильність та бажає проводити час з батьком. Таким чином, суд вважає за доцільне взяти визначити наступний спосіб участі позивача у спілкуванні з дитиною, а саме: систематичний відпочинок за місцем проживання позивача, першої та третьої суботи та неділі щомісяця з 11.00 год. суботи до 17.00 год. неділі; а також з 16:30 год. до 20.00 год. щовівторка та щоп`ятниці; за бажанням дитини спілкування з нею будь-якими засобами зв`язку. Крім того, враховуючи вищенаведені обставини справи, а також вікові особливості малолітньої дитини, на думку суду, надати можливість спільного відпочинку батька з донькою влітку щороку протягом 15 днів в період з 15 червня по 15 липня включно за погодження матір?ю. За таких обставин, враховуючи бажання та можливість позивача спілкуватися з донькою та приймати активну участь у її житті, наявність у позивача належних умов роботи, проживання, його позитивні характеристики, суд вважає за потрібне встановити наступний порядок участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з донькою [PERSON] , а саме: систематичний відпочинок за місцем проживання [PERSON] , першої та третьої суботи та неділі щомісяця з 11.00 год. суботи до 17.00 год. неділі; а також з 16.30 год. до 20.00 год. щовівторка та щоп`ятниці; - за бажанням дитини систематичне спілкування з дитиною будь-якими засобами зв`язку; - за погодженням з матір?ю [PERSON] забезпечувати оздоровлення дитини щороку у літній період з 15 червня по 15 липня включно шляхом спільного відпочинку з дитиною в межах території України терміном до 15 (п`ятнадцяти) календарних днів включно без присутності матері. При встановленні саме такого графіку побачень та відпочинку для позивача суд виходить з балансів інтересів дитини та враховує принцип рівності прав батьків у вихованні дитини. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача необхідно стягнути половину понесених позивачем судових витрат в розмірі 384,20 грн.

Outcome: partial