Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю та просить суд розірвати шлюб укладений між ним та відповідачем [PERSON], зареєстрований 07 листопада 1992 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 1699; поділити спільне сумісне нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS], набуту під час шлюбу, між ними в рівних частинах по 1/2 частини кожному, а також поділити спільне сумісне майно, а саме грошові кошти, які знаходяться на депозитному рахунку №2635690274260 в ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в розмірі 290000 та грошові кошти, які знаходяться на депозитному рахунку №2635390284260 в ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в розмірі 30000 по ? частини кожному, визнавши право власності за кожним відповідно до виділеної судом частки. Стягнути з [PERSON], на його користь 160000 грн. 00 коп. в якості грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності при поділі рухомого майна, а саме - 1/2 частини грошових коштів, які знаходяться на депозитних рахунках №2635690274260 та №2635390284260 в ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» згідно договорів довгострокового банківського вкладу зі сплатою процентів щомісяця «Лояльний» №49960-4260 від 12 червня 2015 року та № 50035-4260 від 15 червня 2015 року, які укладені між [PERSON] та ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України». Крім того, просить стягнути судовий збір, сплачений при подачі позову до суду, з відповідача на його користь. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала, позов в частині поділу майна подружжя не визнала. Заперечує позов в частині часток як про це просить відповідач. На заперечення позовних вимог [PERSON] посилається на те, що, частково, кошти для придбання квартири, надавала для неї її мати. Враховуючи цю обставину та той факт, що з нею залишаються проживати діти, просить збільшити їй частку майна, яке підлягає поділу. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідка, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є доведеними, а тому позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони з 07 листопада 1992 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 1699. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Визнання відповідачем позову в частині розірвання шлюбу не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому суд вважає, що наявні законні підстави для розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] Судом також встановлено, що під час шлюбу сторони набули майно, а саме квартиру [ADDRESS], загальною площею 50 м.кв., що стверджується договором купівлі-продажу від 31 травня 2002 року серії АЕК №547419, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], яка була оформлена на відповідача [PERSON] та зареєстрована в Комунальному підприємстві «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» 18 червня 2002 року за реєстровим номером 192-350-54260. Крім того, сторонами по справі за час спільного життя набуто грошові кошти, які знаходяться на депозитному рахунку №2635690274260 в ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» на суму 290000 грн, та на депозитному рахунку №2635390284260 в ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в розмірі 30000. Згідно договору довгострокового банківського вкладу «Лояльний» №49960-4260 від 12 червня 2015 року депозитний рахунок №2635690274260 в ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та договору довгострокового банківського вкладу «Лояльний» №50035-4260 від 15 червня 2015 року депозитний рахунок №2635390284260 в ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», вказані депозитні договори відкриті на імя [PERSON]. Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 69 Сімейного кодексу України визнано право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, незалежно від розірвання шлюбу. У відповідності до ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Із змісту ст. 71 Сімейного кодексу України вбачається, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Враховуючи вимоги ст.60 СК України та положення ст.61 СК України щодо обєктів права спільної сумісної власності, суд визнає, що спірне майно є обєктом права спільної сумісної власності сторін як подружжя. Відповідно до положень ст.70 СК України, ст.370 ЦК України частки позивача та відповідача у спірному майні є рівними і становлять по 1/2 частині кожного. Пояснення відповідача щодо отримання нею коштів від матері на придбання квартири суд до уваги не приймає, оскільки вказані обставини відповідачем належними та достатніми доказами не доведені, спростовуються дослідженими по справі доказами і судом не встановлені. Свідок [PERSON] (мати відповідача) в судовому засіданні зазначила, що в квітні 2002 року вона надала в тимчасове користування кошти в розмірі 6800 доларів США на покращення житлових умов сім»ї [PERSON], тобто своїй доньці, зятькові та онукам. Вказані кошти їй до цього часу не повернуті. Отже, з показань допитаного свідка, слідує, що кошти, які надавалась нею для придбання спірної квартири, були надані позивачу, відповідачу та їхнім дітям, як сімї. При цьому суд також враховує, що належних доказів на підтвердження характеру та розміру такої матеріальної допомоги суду надано не було. Згідно ст.3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Згідно ч.3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 372 Цивільного кодексу України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними і при цьому вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За встановлених по справі обставин, суд прийшов до висновку, що квартира [ADDRESS] та грошові кошти, в сумі 320000 (триста двадцять тисяч) грн., які розміщені на депозитних вклад в ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], оскільки набуті під час шлюбу, а отже я в порядку поділу спільного майна подружжя сторони мають право, кожен, на 1/2 частину квартири та 1/2 частину грошових коштів, а саме в розмірі 160000 (сто шістдесят тисяч) грн. На підставі ст. 60, ст. 61, ст.ст. 69-71, ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ст. 110, ст. 112 Сімейного кодексу України, ст.368, ст. 372 ЦК України, суд, -

Outcome: approved