Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з вказаним вище позовом до Коболчинської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області про визнання права власності на нерухоме майно. Посилався на те, що йому на праві власності належить житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], а також земельна ділянка, на якій він розташований. В зв'язку із життєвими обставинами, він має намір продати зазначене вище належне йому майно, а тому для з'ясування послідовності дій, а також, щоб уточнити наявність перешкод у цьому, звернувся в КП «Сокирянське РБТІ». Після обстеження належного йому домоволодіння, працівниками КП «Сокирянське РБТІ» було встановлено наявність самовільно збудованого гаражу, про що вони внесли відповідні записи до технічного паспорту на будинок, а саме гаража літ. «Е», який був побудований ним на власній земельній ділянці в 2009 році без отримання попередньо дозволу на початок будівництва. Оскільки потенційний покупець відмовляється укладати угоду про купівлю-продаж належного йому (позивачу) домоволодіння за таких умов, а також, згідно діючого законодавства дану угоду неможливо оформити при наявності самочинно побудованих споруд, то він вирішив здати в експлуатацію приміщення гаражу, для чого звернувся із відповідною заявою на адресу інспекції ДАБК у Чернівецькій області. Однак, відповіддю від 08.09.2014 року за №7/24/5-4/539 йому було відмовлено в цьому та додатково роз'яснено, що він може звернутися із позовом до суду щодо визнання права власності на самочинно збудоване майно, після чого можна буде здати в експлуатацію даний гараж. Згідно висновку експертного будівельно-технічного дослідження від 21.08.2014 року будівництво будівлі гаража (літ. Е), який розташований за адресою: [ADDRESS], проведено з дотриманням державних будівельних, протипожежних, санітарних норм і подальша його експлуатації за призначенням можлива». Ступінь готовності гаражу становить 100%. Вартість гаражу становить 31639 грн., що зазначено в характеристиці будинку, господарських будівель та споруд технічного паспорту на будинок. Просив визнати за ним право власності на житловий будинок літ. «А», загальною площею 40.40 кв.м. та житловою площею 16.80 кв.м., літню кухню літ. «Б», сарай літ. «В», сарай літ. «Г», вбиральню літ. «Д», погріб літ. «Пг», гараж літ. «Е», огорожу літ. «№1-2», що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, про що вказав у поданій до суду письмовій заяві, в якій одночасно просив розглядати справу у його відсутності. Представник відповідача, сільський голова с.Коболчин Гринюк В.І. в судове засідання також не з'явився, проте направив до суду письмову заяву якою позовні вимоги визнав, не заперечив проти їх задоволення та просив справу розглядати без його присутності. У зв'язку із неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки всі особи, які беруть участь у справі, заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд у відповідності до вимог ст.158 ч.2 ЦПК України вважає за можливе провести судовий розгляд у судовому засіданні за відсутності сторін та вирішити справу на підставі наявних у ній доказів. Згідно ст.174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суду за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З наведених у позовній заяві обставин, які згідно ст.61 ч.1 ЦПК України не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами, встановлено, що [PERSON] є власником домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS], складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 40.40 кв.м., житловою площею 16.80 кв.м.; літньої кухні літ. «Б»; сараю літ. «В»; сараю літ. «Г»; вбиральні літ. «Д»; погребу літ. «Пг»; огорожі літ. «№1-2». Вказане нерухоме майно розташоване на належній позивачу на праві приватної власності земельній ділянці, площею 0,1605 га, кадастровий номер [NUMBER], призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Із дослідженого судом технічного паспорта встановлено, що в межах вказаної вище земельної ділянки позивачем [PERSON] без отримання відповідного дозволу, тобто самочинно, в 2009 році здійснено будівництво гаража літ. «Е», площею 33,20 кв.м., про що були внесені відповідні записи до технічного паспорту на будинок. Частиною 3 ст.375 ЦК України передбачено, що право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Згідно висновку експертного будівельно - технічного дослідження від 16.02.2015 року, будівництво будівлі гаража літ. «Е», який є в складі домоволодіння та розташований за адресою: [ADDRESS], проведено з дотриманням державних будівельних, протипожежних, санітарних норм і подальша його експлуатація за призначенням можлива. Ступінь завершеності будівництва гаража становить 100%. Листом №7/24/5-4/539 від 08.09.2014 року голови ліквідаційної комісії, начальника інспекції Державного архітектурно - будівельного контролю у Чернівецькій області, позивачу [PERSON] відмовлено у прийнятті в експлуатацію гаража по [ADDRESS], оскільки його будівництво було проведено без дозвільних документів на початок виконання будівельних робіт, та додатково роз'яснено, що відповідно до п.10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №461 від 13.04.2011 року, після визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно за рішенням суду, воно може бути прийняте в експлуатацію згідно з цим Порядком. Відповідно до ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Із урахуванням наведених вище обставин та вимог закону, а також враховуючи те, що гараж літ. «Е» збудовано позивачем [PERSON] виключно в межах належної йому на праві власності земельної ділянки, яка останнім використовується за її цільовим призначенням, суд вважає, що вказане нерухоме майно не порушує права та інтереси інших осіб. Відсутність порушень прав та інтересів інших осіб внаслідок самочинного будівництва вказаного гаража також підтверджується заявами власників суміжних домоволодінь [PERSON] та [PERSON] від 16.02.2015 року. Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», розташовані на земельній ділянці поряд із житловим будинком господарсько-побутові будівлі й споруди: сараї, гаражі, літні кухні тощо відповідно до положень статей 186, 381 ЦК є приналежністю головної речі (будинку). У зв'язку із цим положення частини п'ятої статті 376 ЦК не є підставою для визнання за власником такого житлового будинку самостійного права власності на самочинно побудовані господарсько-побутові будівлі й споруди, що були зведені після набуття ним права власності на будинок чи садибу. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обгрунтованими і підлягають задоволенню шляхом визнання за ним права власності на вказане домоволодіння в цілому. Як вбачається із квитанції від 27.02.2015 року, при зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 316 грн. 39 коп. 18.03.2015 року позивачем подано до суду письмову заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої фактично збільшилася ціна позову, однак судовий збір відповідного розміру позивачем не доплачено. Згідно зведеного акта вартості будинків, господарських будівель та споруд, який міститься у технічному паспорті на будинок №16 по вул.Стасюка в с.Коболчин, встановлено, що балансова вартість спірного домоволодіння станом на 20.02.2014 року складає 176179 грн. Відповідно розмір судового збору, який підлягав сплаті, становить 1761 грн. 79 коп. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне стягнути з позивача [PERSON] на користь держави не доплачений останнім судовий збір в розмірі 1445 грн. 40 коп.

Outcome: approved