Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Приазовського районного суду Запорізької області з вказаним позовом, в якому просить визнати за ним право власності у порядку спадкування на земельну ділянку (пай), розміром 8,76 умовних кадастрових гектар, яка розташована на території Приазовської селищної ради Приазовського району Запорізької області, що належала померлому 19 лютого 2003 року [PERSON] на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії ЗП № 0156859, отриманого 27 квітня 1999 року. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19 лютого 2003 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на земельну ділянку (пай), розміром 8,76 умовних кадастрових гектар, що перебувала у колективній власності ВАТ «Агрос», розташована на території Приазовської селищної ради і належала на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії ЗП № 0156859, отриманого 27 квітня 1999 року. Позивач зазначає, що крім нього спадкоємцем після смерті діда, була його рідна мати [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) Л.М., проте вона померла 12 лютого 2003 року. Він, як єдиний спадкоємець за законом, звернувся до Приазовської районної державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, де у Спадковому реєстрі зареєстрована спадкова справа за № 60566380. Однак, постановою державного нотаріуса від 11.05.2017 року йому було відмовлено в оформленні спадщини після померлого діда та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗП № 0156859 від 27 квітня 1999 року на ім'я [PERSON]. На підставі викладеного, просить його позовні вимоги задовольнити. Позивач в судове засідання не зявився, від його представника надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність та що підтримують заявлені вимоги. Відповідач представник Приазовської селищної ради у судове засідання не зявився, проте надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, заперечень по суті спору не мають, під час ухвалення рішення покладаються на розсуд суду. Третя особа представник відділу у Приазовському районі ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області, у судове засідання не зявився, проте надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти позову не заперечують. Третя особа представник Приазовська районна державна адміністрація Запорізької області, у судове засідання не зявився, проте в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за відсутності представника, проти позову не заперечують. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 19 лютого 2003 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть /а.с. 7/. Після смерті спадкодавця, відкрилась спадщина на земельну частку (пай) розміром 8,76 умовних кадастрових гектар, що перебувала у колективній власності ВАТ «Агрос», та розташована на території Приазовської селищної ради і належала померлому на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії ЗП № 0156859, отриманого 27 квітня 1999 року, про що свідчить довідка за № 0-8-0.32-290/111/17 від 07.06.2017 року відділу у Приазовському районі ГУ Держгеокадастру /а.с. 14/. Як вбачається з матеріалів справи, єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], є [PERSON] позивач по справі онук померлого, оскільки можливим би спадкоємцем була б донька померлого [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с. 9/, яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про реєстрацію шлюбу /а.с. 10/, - мати позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с. 8/, проте вона померла 12 лютого 2003 року, про що свідчить копія свідоцтва про смерть /а.с. 11/. Згідно п.4. 5. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (в редакції 2003 року), який набрав чинності з 01 січня 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Пленум Верховного Суду України у п. 1 своєї постанови від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» звернув увагу судів, на те, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК (2003 року) якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР ( 1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Крім того, Вищій Спеціалізований Суд України у своєму листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», уточнив, що, норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень\~ЦК України 2003 року, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531\~ЦК 1963 року. Згідно матеріалів спадкової справи № 76/2017 до майна померлого 19 лютого 2003 року [PERSON], [PERSON] 25.04.2017 року звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті діда [PERSON], але йому відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини у звязку з відсутністю документів, які б підтверджували право власності померлого на земельну ділянку. На момент відкриття спадщини померлого [PERSON], який помер 19 лютого 2003 року діяв ЦК України (в редакції 1963 року), спадщина після його смерті відкрилась до 1 січня 2004 року тому в цьому випадку застосовуються положення ЦК 1963 року. До такого висновку суд прийшов у звязку з наступним: Відповідно до вимог ч. 2 ст. 529 ЦУ України (в редакції 1963 року), [PERSON], відноситься до першої черги спадкоємців за законом, оскільки згідно вимог зазначеної статті при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є онуки та правнуки спадкодавця, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. На підставі ч. 2 ст. 548 ЦК України, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, а саме: свідоцтва про народження [PERSON] /а.с. 8/ - позивача по справі, на момент відкриття спадщини йому було 14 років, та в силу свого віку не міг своєчасно звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Крім того, на момент відкриття спадщини [PERSON] мешкав разом зі спадкодавцем, що підтверджується довідкою /а.с. 48/. Отже, виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з його віком для прийняття, як майнового права, зумовлює входження права на спадщину після досягнення повноліття, а саме по правилам діючого законодавства. Так, згідно вимог ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину; відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, суд вважає, що позивачем було надано достатньо доказів, які підтверджують його вимоги, тому слід визнати за ним право власності на зазначену земельну частку (пай).

Outcome: approved