Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом, який мотивував тим, що [INFO] помер його дід - [PERSON], який за життя склав заповіт, відповідно до якого усе приналежне йому майно заповів онукові - позивачу [PERSON] До складу спадщини [PERSON] увійшла також 61/100 частки житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходяться по [ADDRESS], яку спадкодавець набув на підставі договору дарування, за яким дарувальником виступав [PERSON]. Оскільки спадкодавець за життя не зареєстрував у встановленому законом порядку своє право власності на зазначену частку у вищевказаному домоволодінні, тому, за відсутності правовстановлюючих документів, нотаріус відмовив у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на 61/100 частки вказаного нерухомого спадкового майна. Крім цього, зазначає, що спадщину після смерті [PERSON] він прийняв у відповідності до положень ст.549 ЦК України, оскільки на день смерті останнього з ним разом проживав. Інші спадкоємці, в тому числі, які б мали право на обов'язкову частку у спадковому майні після смерті [PERSON], відсутні. З наведених підстав просив визнати за ним право власності на 61/100 частки житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходяться по [ADDRESS]. В судове засідання сторони не з'явились, подавши в канцелярію суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. При цьому, у своїх заявах, позивач заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, а відповідач -Любомльська міська рада позовні вимоги [PERSON] визнала та проти задоволення позову не заперечила. За таких обставин, розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. З копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 07.04.2015 року за №00015240247 встановлено, що [INFO] в м.Любомль Волинської області помер [PERSON] (а.с.7). За життя [PERSON] отримав у дар 61/100 частину будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходяться в [ADDRESS], що підтверджується копією відповідного договору дарування від 11.07.1972 року, посвідченого Любомльською державною нотаріальною конторою під реєстровим номером 1010, за яким дарувальником виступав [PERSON], який, в свою чергу, володів зазначеним нерухомим майном на праві приватної власності на підставі реєстраційного посвідчення від 01.03.1972 року, виданого Луцьким міжміським бюро технічної інвентаризації. За вказаним договором обдарований [PERSON] отримав у дар 61/100 частину будинку і надвірних будівель за вищевказаною адресою, а саме: кімнату 1-6, площею 17,9 кв.м.; кухню 1-5, площею 14,9 кв.м.; кладову 1-2, площею 7,1 кв.м.; коридор 1-1, площею 4,2 кв.м.; сарай Б (а.с.5-6, 11). Рішенням Любомльської міської ради Волинської області від 22.11.1988 року №261 провулок [ADDRESS], перейменовано на [ADDRESS], що доводиться довідкою Любомльської міської ради Волинської області від 18.06.2015 року за №2068 (а.с.14). Відповідно до ст. 524 ЦК України (в редакції 1963 року), чинної на день відкриття спадщини після смерті [PERSON], спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 534 ЦК України (в редакції 1963 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. На випадок своєї смерті [PERSON] склав заповіт, який посвідчений Любомльською державною нотаріальною конторою 06.06.1984 року та зареєстрований в реєстрі за №988, відповідно до якого, останній усе приналежне йому майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповів своєму онукові - [PERSON] (а.с.12). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року), прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року) вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Факт прийняття позивачем спадщини після смерті його діда - [PERSON] у відповідності до положень п.1 ч.1 ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року) стверджується довідками, виданими Любомльською міською радою Волинської області 06.02.2015 року, 23.07.2015 року за №391 та №2374, відповідно, з яких слідує, що на день смерті [PERSON] ([INFO]) разом з ним проживав по [ADDRESS] та був зареєстрований за даною адресою, а також вів спільне господарство, його онук - [PERSON] (а.с.13, 15). Крім цього, досліджена копія матеріалів спадкової справи №39/2015 р. до майна померлого [INFO] [PERSON] свідчить про те, що інших спадкоємців, окрім позивача, які б претендували на спадкове майно після його смерті, в тому числі на обов'язкову частку, згідно положень ст.535 ЦК України (в редакції 1963 року), немає (а.с.31-43). Згідно п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину за законом (заповітом) на майно, яке підлягає реєстрації видається нотаріусом після подання правовстановлюючого документа та інформації про реєстрацію в електронному реєстрі житлового будинку. Якщо не подані такі відомості (інформація) та документи, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії. Постановою Любомльської державної нотаріальної контори Волинської області від 09.04.2015 року №151/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 61/100 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], після померлого [INFO] [PERSON], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно (а.с.4). Інформаціями з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за №41626175, №41627116 та Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна за №41626687, №41624502, підтверджено відсутність записів щодо нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS], зокрема, щодо реєстрації його права власності, іпотеки, заборони відчуження (а.с.46-49). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України установлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В порядку ч.1 ст.61 ЦПК України фактичні обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, у зв'язку із визнанням позову, суд вважає доведеними. Таким чином, з'ясовані по справі обставини свідчать, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому за позивачем [PERSON] слід визнати право власності в порядку спадкування за заповітом на 61/100 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], після смерті [PERSON]

Outcome: approved