Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ТзОВ «Тавор», треті особи: ПАТ «Акціонерна страхова компанія «[PERSON] Україна», [PERSON], [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову вказує на те, що 10 серпня 2015 року о 12 год. 50 хв. у м. Львові по пр. Шевченка, [PERSON] керуючи автомобілем марки «Volkswagen» д.н.з. ВС 4111 AM, на перехресті рівнозначних доріг не надала перевагу автомобілю [NUMBER], що наближався праворуч, наслідок чого здійснила зіткнення з ним. Автомобілі отримали технічні пошкодження, чим було завдано матеріальних збитків. В даному випадку [PERSON] порушила п. 16.12 Правил дорожнього руху України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди власнику автомобіля [NUMBER] завдано майнової шкоди, розмір якої згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження становить 28 178,60 грн. Позивач зазначив, що оскільки розмір спричиненої власнику автомобіля шкоди перебільшує обсяг відповідальності страховика за договором обов'язкового страхування, різниця в сумі 31\~783,70 грн. підлягає стягненню з відповідача. Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь 7\~418,40 грн. судових витрат. 28 вересня 2018 року на адресу суду від [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Тавор» надійшов відзив на позов,\~згідно якого\~товариство вважає\~позовні вимоги\~[PERSON]\~безпідставним та\~такими,\~що не\~підлягають до\~задоволення.\~Зокрема зазначили,\~що позивач,\~не надає\~на підтвердження\~досліджень висновку\~автотоварознавчого дослідження\~належних та\~допустимих доказів\~понесених ним\~матеріальних витрат.\~Окрім того,\~вважають,\~що ухвалючи\~рішення про\~стягнення на\~користь потерпілого\~відшкодування вартості\~майна,\~що не\~може використовуватися з призначенням але має певну цінність, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Позивачеві слід надати для підтвердження своїх позовних вимог ті частини автомобіля, які він замінив. 06 листопада 2018 року представником позивача адвокатом [PERSON] в суд подано відповідь на відзив, згідно якого вважає, що згідно висновку про вартість майна від 05.11.2018 року, станом на 10 серпня 2015 року визначено ринкову (утилізаційну) вартість непридатних до використання складових частин (12 одиниць колісного транспортного засобу марки «SUBARU, яка склала 114 (сто чотирнадцять) грн. 82 коп.). За таких обставин сума, яка підлягає стягненню з відповідача становить 13\~862,00 грн. Разом з тим, зазначив, що до матеріалів позовної заяви долучено акт технічного стану транспортного засобу або його складової частини від 15.10.2016 року, з якого вбачається, що транспортний засіб марки «SUBARU» - технічно справний, деталі в нормі, що підтверджує понесені позивачем витрати. 09\~листопада 2018\~року на адресу\~суду від\~[PERSON]\~надійшли письмові\~пояснення,\~згідно яких\~вказує, що станом на час ДТП, 10.08.2015 року, [PERSON] була власником автомобіля марки «SUBARU», якому і було завдано шкоди. Згідно довіреності від 10.08.2015 року остання уповноважила [PERSON] у випадку спричинення транспортним засобом в результаті дорожньо-транспортної пригоди, пошкодження іншим особам чи заподіяння шкоди іншим транспортним засобам під час керування, укладати при необхідності від імені власника угоди про відшкодування заподіяної шкоди, одержувати та сплачувати за такими угодами грошові суми, одержувати належні мені суми. Усі витрати по даному автомобілю, в тому числі щодо вищезазначеного ДТП ніс саме [PERSON]. Частину коштів від ПАТ АСК «[PERSON] Україна» на відшкодування шкоди по даному ДТП отримував саме [PERSON]О, а відтак [PERSON] не претендує на кошти по даному позову, та просить ці кошти стягнути на його користь [PERSON] Заявлений позов підтримала повністю, а розгляд справи просила проводити у її відсутності, на підставі наявних доказів. 30\~листопада 2018\~року на\~адресу суду\~від [PERSON]\~з обмеженою\~відповідальністю «Тавор»\~надійшли доповнення\~до відзиву\~на позов,\~згідно яких\~відповідач вважає,\~що згідно Договору купівлі-продажу, право власності на автомобіль, «SUBARU» д.р.н BC7312BK, у власника, [PERSON], припинено 16.10.2016 p., внаслідок його відчуження позивачем, [PERSON], який діяв в інтересах власника на підставі представництва за Довіреністю. Враховуючи те, що [PERSON], вчинив дію, відповідно до якої власник [PERSON], втратила право власності на автомобіль «SUBARU» д.р.н BC7312BK, внаслідок чого, на думку відповідача, припинилося право володіння, користування та розпорядження ним, відповідно і припинилися повноваження її довірителя, [PERSON], щодо дій, зазначених у довіреності. Тобто, вважає, що відсутній предмет спору. В судовому засіданні [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили такі задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Тавор» [PERSON] проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві та додовненні до відзиву. Просить у задоволенні позову відмовити. Представник третьої\~особи \~Приватного акціонерного\~товариства «Акціонерна\~страхова компанія\~«[PERSON] Україна» та [PERSON] у судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Суд, заслухавши виступи сторін, повно та всебічно зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженими в судовому засіданні, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 10 серпня 2015 року о 12 год. 50 хв. у м. Львові по пр. Шевченка, [PERSON] керуючи автомобілем марки «Volkswagen» д.н.з. ВС 4111 AM, па перехресті рівнозначних доріг не надала перевагу автомобілю [NUMBER], що наближався праворуч, наслідок чого здійснила зіткнення з ним. Автомобілі отримали технічні пошкодження, чим було завдано матеріальних збитків. В даному випадку [PERSON] порушила п. 16.12 Правил дорожнього руху України. Постановою Галицького районного суду м Львова від 09 вересня 2015 року, у справі №461/9325/15-п [PERSON] було визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПАТ СК «Українська страхова група», що підтверджується Полісом АІ/7598590 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії до 14.02.2016 року, страхувальник [PERSON]; страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну 50 000 грн., розмір франшизи 500 грн. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Volkswagen», реєстраційний номер ВС 4111 AM, була застрахована у АСК «ІНГО Україна», що підтверджується Полісом АІ/3774374 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії до 30.09.2015 року, страхувальник ТзОВ «Тавор»; страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну 50 000 грн., розмір франшизи 510 грн. Технічним відділом ПрАТ АСК «ІНГО Україна» був проведений розрахунок вартості відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER], який склав 14\~701,66 грн. На вимогу [PERSON] про перегляд суми страхового відшкодування, ПрАТ АСК «ІНГО Україна» звернулись до незалежного експерта ТОВ «Експертум АВЕ» для визначення матеріального збитку завданого власнику автомобіля [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП. Відповідно до наданого звіту вартість матеріального збитку складає 14\~201,78 грн. Позивач звернувся до Приватного підприємства Автоцентр «Ера», який здійснює офіційний сервіс автомобілів SUBARU у м. Львові. Відповідно до розрахунку №22947 від 12 серпня 2015 року вартість відновлювального ремонту становить 56 825,30 грн. В подальшому, позивач звернувся до Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз з проханням провести автотоварознавче дослідження та визначити вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля [NUMBER]. Відповідно до Висновку №3076 експертного автотоварознавчого дослідження від 15 вересня 2015 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Subaru Outback 2,5і 4 АТ» 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок його пошкодження у ДТП 10 серпня 2015 року, з урахуванням результатів його обстеження 18 серпня 2015 року, в цінах на дату ДТП становить 28 178,60 грн. За проведення даної експертизи позивачем було сплачено 1 075,20 грн., що підтверджується квитанцією №ПН228 від 21 серпня 2015 року. Таким чином різниця між страховою виплатою (страхового відшкодування) з фактичним розміром шкоди, завданої [PERSON] внаслідок ДТП склала 31 783, 7 грн. Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 05 липня 2017 року частково задоволено позов [PERSON] до ПАТ АСК «[PERSON] Україна», [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Тавор», з участю третіх осіб [PERSON], [PERSON] про виплату страхового відшкодування. Стягнуто з ТзОВ «Тавор» суми франшизи в розмірі 510,00 грн. В іншій частині позову відмовлено. Постановою апеляційного суду Львівської області від 02 липня 2018 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з ТзОВ «Тавор» 509,85 грн. витрат на правову допомогу та 606,32 грн. судового збору за подання апеляційної скарги. В іншій частині рішення Галицького районного суду м.Львова від 05 липня 2017 року - залишено без змін. Рішеннями встановлено, що обов'язок по відшкодуванню різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнту фізичного зносу) та страховим відшкодуванням виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні виникає у товариства, працівником якого є винуватець ДТП, тобто ТзОВ «Тавор», у якому на момент ДТП працювала [PERSON], яка є винуватцем транспортної пригоди. На момент ДТП [PERSON] фактично володів транспортним засобом «SUBARU OUTBACK», реєстраційний номер [NUMBER]. В матеріалах справи наявні довіреність, видана на той час власницею автомобіля [PERSON], від 10.08.2015 року, у відповідності до якої остання уповноважила [PERSON] у випадку спричинення транспортним засобом в результаті дорожньо-транспортної пригоди, пошкодження іншим особам чи заподіяння шкоди іншим транспортним засобам під час керування, укладати при необхідності від імені власника угоди про відшкодування заподіяної шкоди, одержувати та сплачувати за такими угодами грошові суми, одержувати належні мені суми. В матеріалах справи наявна аналогічна довіреність, видана на той час власницею автомобіля [PERSON] - [PERSON], від 08.11.2018 року. Окрім того, як вбачається із поданих 12.11.2018 року [PERSON] письмових пояснень, про те, що вона не претендує на жодні кошти як відшкодування школи завданої автомобілю [NUMBER], внаслідок ДТП, яке мало місце 10.08.2015 року. Пунктом 1 частини першої статті 395 ЦК України передбачено, що речовим правом на чуже майно є право володіння. За статтею 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передано власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Таким чином, особа, яка хоч і не є власником, але має законне право володіння майном, має також право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. Враховуючи те, що відповідно до статей 386,\~395,\~396\~ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. Таким чином, твердження представника відповідача про те, що [PERSON], вчинив дію, відповідно до якої власник [PERSON], втратила право власності на автомобіль «SUBARU» д.р.н BC7312BK, внаслідок чого, на думку відповідача, припинилося право володіння, користування та розпорядження ним, відповідно і припинилися повноваження її довірителя, [PERSON], щодо дій, зазначених у довіреності, не заслуговують на увагу. Відповідно до частини першої статті 1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною другою статті 1187\~ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України) Згідно з вимогами статті 1192\~ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до статті 1194\~ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Встановивши, що розмір майнової шкоди, завданої позивачу внаслідок пошкодження автомобіля [NUMBER], всього складає 31 783,7 грн., що підтверджується: 1.висновком №3076 експертного автотоварознавчого дослідження від 15 вересня 2015 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Subaru Outback 2,5і 4 АТ» 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок його пошкодження у ДТП 10 серпня 2015 року, з урахуванням результатів його обстеження 18 серпня 2015 року, в цінах на дату ДТП становить 28 1 78,60 грн. За проведення даної експертизи позивачем було сплачено 1 075,20 грн., що підтверджується квитанцією №ПН228 від 21 серпня 2015 року; 2.накладною №0111/4 від 15 березня 2016 року, виданої ФОП [PERSON] із якої вбачається, що [PERSON] придбав автозапчастини на загальну суму 46 100,30 грн., а відтак поніс саме такі витрати на закупівлю автозапчастин для відновлення пошкодженого автомобіля; 3.висновком про вартість майна від 05.11.2018 року, проведеного ФОП [PERSON], станом на 10 серпня 2015 року визначено ринкову (утилізаційну) вартість непридатних до використання складових частин (12 одиниць) колісного транспортного засобу марки «SUBARU», модель «OUTBACK», Тип: легковий універсал - В, рік випуску 2008, реєстраційний номер [NUMBER], VIN: JF1BR98E08G105770, яка склала 114 (сто чотирнадцять) грн. 82 коп.; 4.актом технічного стану транспортного засобу або його складової частини від 15.10.2016 року, з якого вбачається, що автомобіль відремонтований; 5.договором купівлі-продажу №5665/16/85 від 15.10.2016 року, з якого вбачається, що [PERSON] продала, а [PERSON] купив автомобіль [NUMBER]. Згідно п.2.1 даного договору Покупець ознайомився із майном, яке зазначене у п.1.1. цього Договору претензій щодо технічних характеристик відчужуваного транспортного засобу не має; суд дійшов висновку, що завдана матеріальна шкода підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, який був законним користувачем транспортного засобу. Відповідно до правил\~ст.76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:\~\~письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів;\~\~показаннями свідків. Згідно\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення повністю. Відповідно до п.1 ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір в розмірі 704,80 грн. Відповідно до ч.6\~ст.139\~ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати за проведення експертного дослідження в розмірі 1075,20 грн.. Відповідно до п.1,\~4\~ч.3\~ст.133\~ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належить витрати: на професійну правничу допомогу та пов'язані з вчиненням інших професійних дій, необхідних для розгляду справ або підготовки до її розгляду. В матеріалах справи наявна копія квитанції від 06.11.2018 р., із якої вбачається, що [PERSON] сплачено 5638,40 грн. адвокату [PERSON] витрат на правову допомогу згідно акту приймання-виконання робіт від 06.08.2018 року за Договором про надання правової допомоги №29 від 01.08.2018 року, що підтверджує витрати позивача на правову допомогу, а також розрахунок таких витрат. Суд приходить до висновку про доведеність та співмірність витрат позивача на професійну правову допомогу. Тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5638,40 грн.. Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, а також враховуючи те, що позивачем надано обєктивні та переконливі доказів на підтвердження факту заподіяння йому матеріальної шкоди у причинному звязку з діями відповідача, суд дійшов висновку про обґрунтованість та підставність позовних вимог позивача щодо стягнення заявленої ним суми матеріальної шкоди з відповідача, а відтак позов слід задовольнити повністю.

Outcome: approved