Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання їхніх неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду, та зупинити стягнення з нього на користь відповідачки аліментів на утримання неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , встановлених судовим наказом Долинського районного суду Івано-Франківської області від 22.12.2017 року по справі № 343/2303/17, а також стягнути з відповідачки судові витрати по справі. Свої вимоги мотивував тим, що 23 жовтня 2009 року він уклав шлюб із [PERSON] , від якого у них народилось двоє синів: [INFO] [PERSON] , а [INFO] [PERSON] . Після народження дітей сімейне життя з відповідачкою погіршилось, а згодом вона перейшла проживати до іншого чоловіка та звернулась до суду із заявою про стягнення аліментів на утримання синів. 22 грудня 2017 року Долинським районним судом Івано-Франківської області в справі № 343/2303/17 видано судовий наказ, згідно з яким з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В серпні 2018 року відповідачка повністю виїхала з квартири, в якій вони спільно проживали, однак неповнолітній син [PERSON] залишився проживати з ним, а у травні 2019 року до нього повернувся проживати також і неповнолітній син [PERSON] . На даний час батьки допомагають йому доглядати, виховувати та утримувати дітей, які проживають з ним. Однак, відповідачка продовжує отримувати аліменти на утримання синів та використовує ці кошти для власних потреб і потреб свого співмешканця. Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17.10.2019 року шлюб між ними розірвано і неповнолітніх дітей залишено з ним на проживанні. Він має постійне місце роботи, але його коштів не вистачає для належного утримання дітей та задоволення необхідного рівня їх життя, оскільки частина зароблених коштів стягується на користь відповідачки, яка їх використовує не за призначенням, що й стало підставою для звернення в суд з даним позовом. В судовому засіданні позивач повністю підтримав заявлені позовні вимоги, зіславшись на вищевикладені обставини, просив позов задоволити та стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання їхніх неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення ними повноліття, одночасно припинивши стягнення аліментів з нього на користь відповідачки, встановлених наказом Долинського районного суду Івано-Франківської області від 22.12.2017 року в справі № 343/2303/17, та стягнути з останньої судові витрати по справі. Відповідачка відзив на позов не подавала, в судовому засіданні 03.01.2020 року позов не визнала, пояснивши, що діти нетривалий час проживають з позивачем, і фактично їх виховують батьки останнього. Просила в позові відмовити. В судове засідання 15.01.2020 року відповідачка не з`явилася, не повідомивши про причини своєї неявки, хоч була належно повідомлена про час та місце розгляду справи, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки (а.с. 28). За таких обставин суд 15.01.2020 року постановив ухвалу про закінчення розгляду справи за її відсутності. Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст. 181 даного кодексу, аліментами є кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина Стаття 179 Сімейного кодексу України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до норм Сімейного кодексу України, припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає отримувані кошти на дитину. Відповідно до положень ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ч.ч 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п.17 постанови від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17.10.2019 року в справі № 343/1439/19 (а.с. 8-11). Свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] від 15.03.2010 року та серії [NUMBER] від 26.04.2016 року, видані виконкомом Слобідсько-Болехівської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області та відділом державної реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області (а.с. 5,6), підтверджують, що батьками цих неповнолітніх дітей є сторони по справі. Згідно судового наказу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 22.12.2017 року в справі № 343/2303/17 (а.с. 7), з позивача на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання їхніх неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від його доходу щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.12.2017 року і до досягнення дітьми повноліття. Судом встановлено, що позивач самостійно займається вихованням та матеріальним забезпеченням своїх неповнолітніх синів:[PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які у відповідності до рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17.10.2019 року в справі № 343/1439/19 (а.с. 8-11) проживають разом з ним та при цьому він сплачує аліменти на утримання цих дітей на користь відповідачки, яка використовує дані кошти для власних потреб. Той факт, що неповнолітні сини [PERSON] та [PERSON] проживають з позивачем, також підтверджується актом обстеження від 13.01.2020 року, що складений депутатом Долинської міської ради Шевченко А.В. за участю сусіда [PERSON] (а.с. 29). За таких обставин суд вважає, що заявлений позов слід задоволити, стягнути з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання їхніх неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від її доходу щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, так як діти проживають з ним та перебувають на його утриманні, а відповідачка може надавати матеріальну допомогу (аліменти), тому що є працездатною і інших утриманців не має, які стягувати з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття, одночасно припинивши стягнення аліментів на утримання цих дітей з позивача на користь відповідачки, що стягуються на підставі наказу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 22.12.2017 року по справі № 343/2303/17. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 179-184,191 Сімейного кодексу України, ч. 4 ст. 273 ЦПК України,

Outcome: approved