Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищезазначеною заявою, посилаючись на те, що з січня 2015 року та по день смерті його матері [PERSON] , він проживав з нею та доглядав її. За життя [PERSON] склала на його користь заповіт. Після смерті матері він звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Леонтьєвої В.В. з заявою про прийняття спадщини, але постановою нотаріуса від 18.10.2021 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, просив встановити факт його постійного проживання однією сім`єю з матір`ю [PERSON] у період з січня 2015 року по [INFO]. В судовому засіданні заявник, викладені в заяві вимоги підтримав та просив суд заяву задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи без її участі, заперечень щодо задоволення вимог заявника не надала. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини у справі, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного: У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Згідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Так в п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Приписами ч. 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти (не передбачені ч. 1 ст. 315 ЦПК України), від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Вимогами ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Судом встановлено, що батьками [PERSON] записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 19.11.1974 року (а.с. 6). На підставі свідоцтва про право власності на житло від 08.05.1998 року реєстраційний № [NUMBER] , виданого Харківським міським центром приватизації житлового фонду, [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] (а.с.5). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] [PERSON] , помер [INFO] , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис № 1436 (а.с. 8). Після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , [PERSON] в порядку спадкування за заповітом успадкував 1/3 частини квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.10.2013 року (а.с. 10). Згідно копії заповіту, посвідченого 12.03.2013 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гончаренко О.М., померла [PERSON] , [INFO] , все належне їй майно заповідала заявнику по справі [PERSON] , [INFO] (а.с. 13). Згідно копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] [PERSON] , померла [INFO] , про що Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління управління Міністерства юстиції (м. Харків) зроблено відповідний актовий запис № 4620 (а.с. 12). Як вбачається з копії паспорту [PERSON] , остання була зареєстрована в квартирі [ADDRESS] (а.с.11). За відомостями Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради [PERSON] зареєстрований в будинку [ADDRESS] (а.с. 9). Згідно схеми оповіщення особового складу з січня 2015 року встановлено [PERSON] оповіщувати не за адресою реєстрації: [ADDRESS] , а за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою, виданою начальником ВП № 1 Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області С. Денисенком (а.с. 22). Допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що [PERSON] з 2015 року проживав з матір`ю [PERSON] в квартирі [ADDRESS] . Відповідно до копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.10.2021 року заявник отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно з причин пропуску строку для прийняття спадщини (а.с. 23). Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Таким чином прийняття спадщини спадкоємцем, який у шестимісячний строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини залежить від постійного проживання з спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Згідно з п. 3.22 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання, доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Отже, у випадку, якщо спадкоємець фактично постійно проживав із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, проте у його паспорті відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання разом із спадкодавцем, а також відсутні докази, визначені п. 3.22 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Частиною 9 ст.6 Закону передбачено, що реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Таким чином, місце постійного проживання може відрізнятися від реєстрації місця проживання особи. Встановлення факту постійного проживання з матір`ю є необхідним заявнику для видачі свідоцтва про право на спадщину. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки факт постійного проживання заявника з матір`ю з січня 2015 року до моменту смерті останньої, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, іншим шляхом встановлення цього факту неможливе. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved