Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ПАТ «Укргазпромбанк», в якому просить достроково розірвати договір банківського вкладу (депозиту) «Прибуткова осінь» №F-USD-1917/14, стягнути з відповідача суму вкладу в розмірі 12500 дол. США, нараховані проценти за вкладом в розмірі 359,95 дол. США, а також10000 грн. моральної шкоди. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 29.10.2014 року між ним і ПАТ «Укргазпромбанк» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Прибуткова осінь» №F-USD-1917/14, відповідно до умов якого банк відкрив йому депозитний рахунок в іноземній валюті, на який він 29.10.2014 вніс кошти в сумі 12500 дол. США. Згідно п. 2.4 договору банк нараховує 11% річних на суму вкладу. Зазначає, що ч.2 ст.1060 ЦК України і п.4.2.4 договору передбачено, що вкладник має право достроково вимагати повернення вкладу. 20.02.2015 року він звернувся до відповідача з відповідною заявою про дострокове повернення усієї суми вкладу і відсотків, які були нараховані, проте відповідач відмовив у його законній вимозі про повернення коштів. Такі дії ПАТ «Укргазпромбанк» вважає незаконними, такими, що порушують його права, а також заподіяли йому моральної шкоди, яку оцінює в 10000 грн. Суд ухвалив справу розглядати без участі представників сторін, кожен з яких подав заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутності, що відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 29.10.2014 року між [PERSON] і ПАТ «Укргазпромбанк» було укладено договір банківського вкладу «Прибуткова осінь» №F-USD-1917/14, за яким банк прийняв від позивача грошові кошти у розмірі 12500 дол. США на строковий депозитний рахунок в іноземній валюті з терміном повернення до 03.11.2015 року зі сплатою 11 % річних. Пунктом 4.2.4 договору передбачено, що вкладник має право достроково вимагати повернення вкладу (частини вкладу) за умови надання письмової заяви не пізніше, ніж за 2 робочі дні до очікуваної дати отримання вкладу (частини вкладу). У випадку дострокового повернення вкладу за вимогою вкладника проценти на вклад сплачуються у розмірі згідно п.2.8 договору. Згідно п.2.8 визначено, що у разі дострокового повернення вкладу (частини вкладу) за вимогою вкладника проценти на вклад перераховуються за весь період зберігання вкладу (відповідної частини вкладу) на вкладному (депозитному) рахунку за наступними ставками:для вкладів у гривнях 1% річних, для вкладів у доларах США 0,5% річних, для вкладів у євро 0,5% річних. Із матеріалів справи, а саме заяви [PERSON] вбачається, що 20.02.2015 року ним на адресу відповідача направлено заяву з вимогою повернути суму вкладу та нарахованих відсотків (а.с.7), однак така залишилася без виконання зі сторони ПАТ «Укргазпромбанк». Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. Відповідно до ч.1 ст.1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу в банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. З матеріалів справи вбачається, що постановою Національного банку України № 217 ПАТ «Укргазпромбанк» віднесено до категорії неплатоспроможних. Згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 07.04.2015 року №70 в ПАТ «Укргазпромбанк» з 08.04.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію. Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Пунктом 16 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Згідно ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Пунктом 1 ч.6 ст.36 цього Закону встановлено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом. Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань. Відповідно до ч.1 ст.26 зазначеного Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття того рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн. Відповідно до ст.28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Статтею 45 цього Закону визначено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб - вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. Відповідно до вимог ст.48 Закону уповноважена особа Фонду не пізніше ніж через три дні з дня свого призначення складає перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду та складає реєстр акцептованих вимог кредиторів вносить зміни до нього та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів. Після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч.2 ст.45 цього Закону уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами (ст.49 Закону). У подальшому протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч.2 ст.45 цього Закону уповноважена особа Фонду: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Згідно з положеннями п.4 ч.1 ст.52 Закону кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом у четверту чергу. Отже, в межах ліквідаційної процедури банку статусу кредитора набувають дві категорії осіб: 1) фізичні особи - вкладники у межах гарантованої Фондом суми відшкодування; 2) особи, вимоги яких заявлені протягом ЗО днів з дня опублікування відомостей (про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду), та які акцептовані та включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. До останніх за змістом Закону, зокрема ст.52 відносяться в тому числі фізичні особи-вкладники з вимогами у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом. Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. У період здійснення ліквідаційної процедури банку задоволення вимог позивача має здійснюватися у порядку задоволення вимог кредиторів до банку та черговості, передбаченої ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Як вбачається із матеріалів справи, позивач 28.09.2015 року звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію відповідача із заявою про включення його до затвердженого реєстру акцептованих вимог кредиторів (а.с.75). Задоволення позовних вимог було б фактично погашенням вимог кредитора позачергово на порушення порядку ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що не припускає задоволення вимог окремих кредиторів в індивідуальному порядку поза межами ліквідаційної процедури. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що не підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] про дострокове розірвання договору банківського вкладу, стягнення з відповідача суми вкладу і нарахованих відсотків у спосіб, визначений у позовній заяві, з урахуванням фактичних обставин справи та положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Крім цього, оскільки вимоги позивача про дострокове розірвання договору і стягнення заборгованості є, на переконання суду, безпідставними, у суду немає підстав задовольняти наступну, похідну вимогу позивача про відшкодування з відповідача моральної шкоди. За такого рішення, з урахуванням того, що позивача при подачі позову було звільнено від сплати судового збору, судові витрати у справі суд відносить на рахунок держави відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: dismissed