Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що 24.07.2017 року він був звільнений, на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України у зв'язку з невиплатою заробітної плати. Станом на сьогоднішній день Відповідач перед позивачем має заборгованість по виплаті заробітної плати, а саме заборгованість заробітної плати за грудень 2015 року в розмірі 0,60 грн., за вересень 2016 р. - 1852,48 грн., за жовтень 2016 - 2326,20 грн., за грудень 2016 - 1293,63 грн., за січень 2017 - 1062,06 грн., за лютий 2017 -3464,94 грн., за березень 2017 - 2266,53 грн., за квітень 2017 - 2580,06 грн., за липень 2017 - 19969,00 грн., за серпень 2017 р. - 5,50 грн., всього 34821,00 грн. Згідно з довідкою про середньоденний заробіток за останні два місяці середній заробіток складає 270,98 грн. З 25 липня 2017 по 28 листопада 2017 Всього 91 день. 270,98грн.*91дн.=24659грн. 18коп. Вважає дії відповідача незаконними, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки підприємство, організація, установа згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В наслідок виплати заробітної плати позивач сильно страждав, нервував, не міг вільно розпоряджатися своєю власністю, відвідувати культурно-масові заходи, та не міг купувати продукти першої необхідності, тобто відповідач завдав йому моральної шкоди. Таку вартісну оцінку розміру моральної шкоди зазначає виходячи з ступеня моральних страждань та негативних наслідків, які наступили в наслідок систематичної невиплати заробітної плати майже рік. На підставі викладеного просив суд стягнути з відповідача, на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати без його участі та участі позивача. Позов підтримав, просив стягнути середній заробіток в сумі 34956,42 грн. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини. Згідно з трудовою книжкою серії [NUMBER] заповненою 24.12.2010 року, на підставі наказу № 295-к від 27.07.2017 року, [PERSON], [INFO], звільнений за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем та 27.07.2017. звільнений. Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Відповідно до ст. 7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII (2148-08) від 19.10.73), Держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, середньомісячна зарплата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. З матеріалів справи вбачається, що згідно з довідкою № 24/1179 від 05.10.2017 року, яка видана ПАТ «Лисичанськвугілля» заборгованість із заробітної плати, становить за грудень 2015 року в розмірі 0,60 грн., за вересень 2016 р. - 1852,48 грн., за жовтень 2016 - 2326,20 грн., за грудень 2016 - 1293,63 грн., за січень 2017 - 1062,06 грн., за лютий 2017 -3464,94 грн., за березень 2017 - 2266,53 грн., за квітень 2017 - 2580,06 грн., за липень 2017 - 19969,00 грн., за серпень 2017 р. - 5,50 грн., всього 34821,00 грн. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Згідно з довідкою № 24/1120 від 05.10.2017 року середньоденний заробіток позивача становить 270,98 грн. Отже, середній заробіток позивача за час затримки розрахунку по заробітній платі за період з 25.07.2017 року по 05.02.2018 року, тобто за 129 робочих днів (з 25.07.2016 року по 05.02.2018 рік було 129 робочих днів) становить 34956 грн. 42коп. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, підлягають у задоволенню, а саме у розмірі 34956 (тридцять чотири тисячі дев'ятсот п'ятдесят шість) грн. 42 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з даним позовом позивачем було сплачено судовий збір. Проте, оскільки позивач не зазначив про стягнення з відповідача на його користь судового збору, суд не вбачає підстав для його стягнення з відповідача.

Outcome: approved