Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ДП «Болехівське лісове господарство», в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив зобов`язати відповідача повернути йому безпідставно набуті грошові кошти в сумі 35 255,61 грн. Свої вимоги мотивував тим, що з 22.03.2016 року він працює в ДП «Болехівське лісове господарство» на посаді майстра лісу Сукільського лісництва. В період часу з 04.07.2017 року по 06.07.2017 року в ДП «Болехівське лісове господарство» було проведено перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів, за результатами якої працівниками екологічної інспекції складено акт, яким встановлені порушення вимог природоохоронного законодавства. У зв`язку з цим відповідачем 24.07.2017 року було видано наказ № 91 «Про усунення порушень вимог природоохоронного законодавства», яким його зобов`язано добровільно погасити шкоду, завдану незаконною рубкою дерев на території лісового фонду ДП «Болехівське лісове господарство, сума завданих збитків складає 149 193, 28 грн. та за його добровільним погодженням зобов`язано бухгалтерію лісгоспу проводити відшкодування завданих збитків в межах 20% нарахованої зарплати щомісячно до повного відшкодування шкоди. Згодом йому стало відомо, що на виконання вищезазначеного наказу відповідачем стягнуто з нього кошти на загальну суму 35 255, 61 грн. Оскільки він безпосередньо не вчиняв жодних винних протиправних дій, спрямованих на заподіяння шкоди ДП «Болехівське лісове господарство», останнім не видавалось наказів про притягнення його до повної матеріальної відповідальності відповідно до норм КЗпП України, судом не виносилось рішення про зобов`язання його відшкодовувати шкоду, то відсутні правові підстави для здійснення відрахувань з його заробітної плати, що й стало причиною для звернення в суд з цим позовом. Представник відповідача директор ДП «Болехівське лісове господарство» Лазорко І.І. подав до суду відзив на позовну заяву (а.с. 60-62), в якому просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] в повному обсязі, оскільки під час проведення позапланової перевірки в період часу з 04.07.2017 року по 06.07.2017 року було встановлено порушення вимог лісового законодавства на кварталах, які закріплені за позивачем та за які він є матеріально відповідальним згідно договору про повну матеріальну відповідальність. За добровільною згодою позивача, яка підтверджується його заявою від 06 липня 2017 року з проханням стягувати з його заробітної плати відшкодування завданих збитків, та на підставі виданого наказу № 91 від 24.07.2017 року, проводиться відрахування із його зарплати. Оскільки вимоги про скасування наказу № 91 від 24.07.2017 року позивач не заявляє, то його вимога про зобов`язання підприємства повернути безпідставно набуті кошти є необгрунтованою. Представник позивача адвокат Ковальчук І.О. надала суду відповідь на відзив, в якому просила позов задоволити, вказавши, що згідно норм чинного трудового законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність за порушення покладених на них трудових обов`язків шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду лише в межах і порядку, передбачених законодавством і лише за умови, коли така шкода заподіяна протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Проте, всупереч цим нормам, рішення про притягнення [PERSON] до матеріальної відповідальності не приймалося, факту заподіяння ним прямої дійсної шкоди не встановлено. Наказ відповідача № 91 від 24.07.2017 року, за яким із зарплати позивача проводяться відрахування, видано без жодних правових підстав. Статтею 26 Закону України «Про оплату праці» встановлено випадки, в яких проводиться відрахування із заробітної плати працівників і таких підстав, як добровільна заява, ця норма не передбачає. Таким чином, роботодавець має право відраховувати кошти із зарплати працівника лише на підставі і в порядку визначеному законом і наказ роботодавця може бути підставою для стягнення коштів з працівника лише в тому випадку, якщо розмір заподіяної шкоди не перевищує середнього місячного заробітку, а в інших випадках стягнення повинно відбуватися в судовому порядку. Заява [PERSON] , на яку посилається відповідач, не було добровільною, судового рішення про стягнення з нього коштів немає, а тому відрахування із зарплати позивача є незаконними. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, зіславшись на вищевикладені обставини. Додатково пояснив, що ніколи не давав добровільної згоди на відрахування будь-яких коштів з його заробітної плати. Що стосується заяви, на яку посилається відповідач, то вона написана ним десь восени 2017 року за вказівкою безпосереднього керівника лісничого [PERSON] , який пояснив, що фактично зподіяну шкоду буде відшкодовувати керівництво лісгоспу, однак, для уникнення кримінальної відповідальності, необхідно, щоб він написав таку заяву, хоч вона жодного значення для нього не матиме. І справді, до літа 2018 року йому виплачували зарплату в повному обсязі, хоч по документах рахувалося стягнення. Однак, після заміни керівника з його зарплати почали проводити відрахування, що змусило його звернутися за правовою допомогою та до суду. Просив позов задоволити, зобов`язати відповідача повернути йому безпідставно набуті (утримані із його заробітної плати) грошові кошти в сумі 35 255,61 грн. Представник відповідача головний лісничий Р.Кобецький в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи без його участі, в якій просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] за безпідставністю позовних вимог. Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази, суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з положеннями статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Постановою Верховного Суду від 30.08.2018 року по справі № 334/2517/16-ц встановлено, що відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не грунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Відповідно до ст. 130 Кодекс законів про працю України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Згідно зі ст. 136 цього кодексу, покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду. У відповідності до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про оплату праці», відрахування із заробітної плати можуть провадитися тільки у випадках, передбачених законодавством. Як встановлено в судовому засіданні, у відповідності до п. 3 Наказу відповідача № 91 від 24 липня 2017 року (а.с. 25), майстру лісу Сукільського лісництва [PERSON] наказано добровільно погасити шкоду, завдану лісу незаконною рубкою дерев на території лісового фонду ДП Болехівське лісове господарство». Сума завданих збитків складає 149 193,28 грн. За добровільним погодженням [PERSON] зобов»»язано бухгалтерію лісгоспу проводити відшкодування завданих збитків в межах 20% з нарахованої заробітної плати щомісячно до повного відшкодування заподіяної шкоди. Про те, що з заробітної плати позивача стягувались кошти на підставі вказаного наказу № 91 від 24.07.2017 року, свідчать долучені до матеріалів справи квитанції до прибуткового касового ордеру № 234 від 14.04.2019 року, № 309 від 31.05.2019 року, № 386 від 26.07.2019 року, № 359 від 27.07.2019 року, № 203 від 28.03.2019 року, № 92 від 21.02.2019 року, № 2253 від 21.11.2018 року, № 2362 від 28.12.2018 року, № 48 від 01.02.2019 року, № 1530 від 15.08.2018 року № 1792 від 20.09.2018 року, № 2018 від 11.2010.2018 року, № 913 від 07.05.2018 року, № 1138 від 07.06.2018 року, № 1370 від 06.07.2018 року, № 238 від 07.02.2018 року, № 454 від 06.03.2018 року, № 706 від 05.04.2018 року, № 73 від 05.01.2018 року, № 1866 від 20.12.2017 року № 1763 від 04.12.2017 року, № 472 від 03.09.2019 року, № 516 від 17.09.2019 року, № 586 від 16.10.2019 року, № 694 від 02.12.2019 року та № 719 від 24.12.2019 року (а.с. 26-35, 106), а також видані відповідачем довідки про його заробітну плату за 2017-2019 роки № 425 від 23.10.2019 року та № 426 і № 427 від 23.10.2019 року (а.с. 16-18), які підтверджують, що сума стягнутих коштів становить 35 255,16 грн. Як встановлено з пояснень позивача та матеріалів справи, [PERSON] до матеріальної відповідальності не притягувався, відповідач з позовами про стягнення з нього відшкодування шкоди до суду не звертався. З відзиву відповідача встановлено, що підставою для видачі наказу № 91 від 24 липня 2017 року та відрахування 20% з нарахованої позивачу заробітної плати щомісячно, послужила його письмова заява (а.с. 65), в якій він добровільно просив стягувати кошти із заробітної плати. Однак, дане пояснення суд оцінює критично, оскільки позивач категорично заперечує свою згоду на стягнення коштів з його заробітної плати. З вищевказаної заяви [PERSON] про стягнення коштів встановлено, що в ній зазначено про відшкодування збитків згідно наказу № 91 від 24 липня 2017 року, а тому ця заява жодним чином не могла бути підставою для видачі цього наказу, так як написана вже після його видачі. Суд приймає до уваги пояснення позивача про те, що цю заяву він, за вказівкою свого безпосереднього керівника лісничого [PERSON] , написав восени 2017 року, врахувавши запевнення останнього про те, що фактично заподіяну шкоду добровільно будуть відшкодовувати інші особи і ця заява не матимедля нього ніяких шкідливих наслідків, оскільки вони підтверджуються тим фактом, що в самій заві не вказано дати її написання і перше стягнення з [PERSON] згідно наказу № 91 від 24 липня 2017 року документально проведено 04.12.2017 року, про що свідчить квитанція до прибуткового касового ордеру № 1763 відь 04.12.2017 р. (а.с. 32). За таких обставин суд вважає, що вищезазначені кошти в сумі 35 255,16 грн., що були утримані із заробітної плати позивача, отримані відповідачем без належних правових (законних) підстав, оскільки вони значно перевищують розмір середнього місячного заробітку позивача, а з позовом про відшкодування шкоди відповідач до суду не звертався. Суд вважає за необхідне також зазначити про відсутність доказів заподіяння відповідачу винними протиправними діями (бездіяльністю) позивача прямої дійсної шкоди, що у відповідності до вимог ст. 130 КЗпП України є підставою для покладення на нього матеріальної відповідальності. Так, Акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів від 06.07.2017 року Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області (а.с. 19-24) підтверджує, що загальна шкода завдана лісу становить 149 193,28 грн., однак в ньому не зазначено, що ця шкода завдана лісу внаслідок дій чи бездіяльності [PERSON] , прізвище останнього в даному акті взагалі не згадується. З укладеного між позивачем та відповідачем 24 березня 2016 року договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с. 14) вбачається, що він носить загальний характер, вид та кількість матеріальних цінностей, що передані на повну матеріальну відповідальність позивача, в ньому не визначено та не конкретизовано, даних про те, що до цього договору існують додатки, в ньому немає і доказів протилежного суду не надано. За таких обставин, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задоволити та зобов`язати ДП «Болехівське лісове господарство» повернути йому утримані із заробітної плати кошти в сумі 35 255,61 грн.як такі, що набуті без достатньої правової підстави. На підставі викладеного, ст.ст. 11,1212 ЦК, ст.ст. 130,136 Кодексу законів про працю України, ст. 26 Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: approved