Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обгрунтування своїх вимог вказує, що 14.04.2014 року [PERSON] прийняв від позивача за усною угодою позики грошові кошти в сумі 80 000, 00 грн. (на момент укладення договору 10 000, 00 дол. США), що підтверджується розпискою. Вказані гроші відповідач займав на купівлю будівельних матеріалів та зобов'язувався їх повернути до 01.12.2014 року по частинах восьма платежами кожного першого числа наступного місяця. У встановлені розпискою терміни позивач отримував від відповідача по 10000,00 грн. Однак, в результаті коливань курсів долара США по відношенню до гривні позивач недоотримав 56236,00 грн. Посилаючись на те, що відповідачем сума заборгованості не повернута, просить визнати договір позики, укладений між [PERSON] та [PERSON] на суму 80 000, 00 грн., що на момент укладення договору складало 10000, 00 дол. США, дійсним та стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики в сумі 56236,00 грн. В судове засідання позивач не з'явився, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, позов просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, причини неявки невідомі. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, тому суд приходить до висновку про можливість та доцільність проведення заочного розгляду справи. За даних обставин суд приходить до висновку про можливість та доцільність заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Ч.3 ст.10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З матеріалів справи вбачається, що 14.04.2014 року між сторонами укладено договір позики, за умовами якого [PERSON] надав [PERSON] позику у розмірі 80 000, 00 грн., а відповідач зобов'язався повернути позику у визначений строк до 01.12.2014 року по частинах восьма платежами кожного першого числа наступного місяця (а.с.6). Посилання позивача на те, що відповідач зобов'язується повернути суму заборгованості, яка виникла в результаті коливань курсу долара США по відношенню до гривні, не знайшло свого підтвердження. Текстом розписки, яка посвідчує наявність досягнутої угоди між сторонами дана обставина не підтверджується. У розписці вказано, що відповідач [PERSON] зобов'язується повернути позивачу до 01.12.2014 року 80,000 грн. (вісімдесят тисяч гривень) по частинах восьма платежами кожного першого числа наступного місяця (а.с.6). Таким чином, позивач не надав суду жодних доказів передачі ним відповідачу коштів (на момент укладення договору 10 000, 00 дол. США). Тобто позивач не підтвердив своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов'язання та стягнення заборгованості 3,555 доларів США, що становить 56236,грн. Отже, виходячи з дійсного змісту та достовірності документу, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов, в даному випадку має місце зобов'язання, яке виконане повністю. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. А тому, суд приходить до висновку, що правові підстави для задоволення даного позову відсутні. На підставі ст.ст.526, 530, 1046, 1047ЦК України,

Outcome: dismissed