Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 8 вересня 2001 року Широкоярською сільською радою Чернігівського району Запорізької області, посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося: з відповідачем вони різні люди і у них різні погляди на життя і, внаслідок чого між ними виникали непорозуміння і сварки. Від шлюбу в них народився син [PERSON], 05.08.2004 року, який на даний час неповнолітній та проживає із батьком. Спільне господарство не ведеться, сторони впродовж одного року не підтримують шлюбно-сімейних відносин, збереження сімї неможливе, шлюб існує формально, і подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача, - а тому [PERSON] просить суд шлюб розірвати. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги та посилався на обставини, викладені у позовній заяві; наполягав на цьому. Під час розгляду справи відповідач [PERSON] позов по суті визнала та пояснила, що згідна на розірвання шлюбу; надії на відновлення подружніх відносин немає, а стосовно проживання сина із батьком не заперечила, оскільки так тимчасово склались обставини. Зясувавши обставини справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного: Судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 8 вересня 2001 року у Широкоярській сільській раді Чернігівського району Запорізької області; від цього шлюбу в подружжя є син [PERSON], [INFO]; спільного господарства не ведуть; шлюб їх існує формально, збереження сімї неможливе; сімейно-шлюбні відносини між подружжям не підтримуються більше одного року. За врахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин у звязку з чим [PERSON] звернувся до суду, суд приходить до переконання про неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження сімї. Виходячи із засад змагальності щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства, аналізуючи пояснення сторін, суд прийшов до висновку, що позов про розірвання шлюбу підставний і такий, що підлягає задоволенню. Під час судового розгляду сторонами не подано суду клопотань про доказування, чи про звільнення від доказування протилежного; суд надає віри поясненню сторін в судовому засіданні про те, що шлюб носить формальний характер; що наявні обставини, які є підставами для розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] довів суду, що заява про розірвання шлюбу відповідає його дійсній волі, відповідач [PERSON] позов визнала; примирення між сторонами неможливе; подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам; і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхнього неповнолітнього сина, котрий залишається проживати із батьком. Як розяснено у постанові №11 від 21.12.2017 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини. [PERSON] на її звернення у судовому засіданні слід залишити прізвище «Крамаренко».

Outcome: approved