Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 13 серпня 1999 року між ними зареєстровано шлюб. Вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Починаючи з липня 2017 року вони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Фактично сімя розпалася, шлюб існує формально. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. 04 вересня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 01 жовтня 2018 року. 01 жовтня 2018 року підготовче судове засідання відкладено на 28 листопада 2018 року у зв'язку з неявкою в судове засідання відповідача щодо якої відсутні відомості про вручення їй повідомлення про дату, час і місце судового засідання. 28 листопада 2018 року провадження у справі зупинено та за клопотанням відповідача встановлено сторонам трьохмісячний строк на примирення. 05 березня 2019 року поновлено провадження у справі у зв'язку із закінченням трьохмісячного строку, наданого судом сторонам на примирення, та призначено підготовче судове засідання на 01 квітня 2019 року. 01 квітня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 25 квітня 2019 року. 25 квітня 2019 року сторони, належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Від представника позивача надійшла заява, в якій він позовні вимоги підтримав, наполягав на розірванні шлюбу, зазначив, що протягом встановленого строку сторони не примирилися, а тому вважає неможливим збереження шлюбу. Крім того, просив судовий збір з відповідача не стягувати та розглядати справу у його відсутність та відсутність позивача. Оскільки, відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не зявилася без повідомлення причин, відзив не подала та представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, то судом постановлено ухвалу про заочний розгляд цієї справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 13 серпня 1999 року Палацом урочистих подій Олександрійської міської ради Кіровоградської області, актовий запис №316 (а. с. 4). Вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а. с. 4). Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. На підставі ст. 111 СК України судом вжито заходів щодо примирення подружжя, однак протягом встановленого судом трьохмісячного строку на примирення сторонами\~згоди щодо\~збереження шлюбу не досягнуто. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, сторони не ведуть спільне господарство, шлюб між сторонами фактично розпався, а сімя носить формальний характер, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. На відшкодуванні судових витрат позивач не наполягав. На підставі ч. ч. 3, 4 ст. 56, ст. ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved