Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом про визнання права власності, в якому вказує, що дядьку [PERSON] належала земельна частка (пай) площею 2,23\~га. на території [PERSON] сільської ради на підставі сертифіката. 20 грудня 1996 року [PERSON] склав заповіт, згідно якого заповів [PERSON] вказану земельну частку (пай). 04 листопада 1998 року [PERSON] помер. Сертифікат на земельну частку (пай) втрачений, підтверджується оголошенням в газеті «Свобода». [PERSON] звернувся до нотаріуса для оформлення права власності на спадкове майно, йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Просить визнати за ним право власності на земельну частку (пай), площею 2,23\~га., на території [PERSON] сільської ради, належала [PERSON] на підставі сертифіката серії ТР №0107073 від 04 листопада 1996 року. В судове засідання позивач не з'явився, подав клопотання, згідно якого позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Справу просить розглядати за його відсутності без застосування технічних засобів. Відповідач [PERSON] сільська рада в судове засідання подала відзив на позов, згідно якого позовні вимоги [PERSON] визнає, не заперечує проти їх задоволення, просить справу розглядати за їх відсутності. Суд, приймаючи до уваги клопотання позивача, відзив на позов відповідача, дослідивши матеріали справи, надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, [PERSON] належала земельна частка (пай) площею 2,23\~га. на території [PERSON] сільської ради на підставі сертифіката серії ТР №0107073, підтверджується інформацією про грошову оцінку земельної ділянки №34-1909-99.5-2626/2-2016 від 29 липня 2016 року. 20 грудня 1996 року [PERSON] склав заповіт, згідно якого заповів [PERSON] вказану земельну частку (пай) (а.с.3). 04 листопада 1998 року [PERSON] помер, підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ИД №023644 (а.с.2). Сертифікат на земельну частку (пай) втрачений, підтверджується оголошенням в газеті «Свобода» №68 від 02 вересня 2016 року. Згідно довідки [PERSON] сільської ради №300/2-19 від 07 липня 2016 року, [PERSON] вступив в управління спадковим майном після смерті дядька [PERSON] (а.с.4). [PERSON] звернувся до нотаріуса для оформлення права власності на спадкове майно, йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, підтверджується відмовою нотаріуса №519/01-16 від 20 липня 2016 року (а.с.5). Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно ч.1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст.1268 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно п.1 ч.1 ст.549 Цивільного кодексу УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Оскільки визнання позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності слід задовольнити. На підставі викладеного

Outcome: approved