Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватного нотаріуса ОМНО [PERSON], [PERSON], в якій, з урахуванням уточнень до позовної заяви, просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], № 1923 від 03.07.2014року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень номер: 14202353 03.07.2014 року, визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий №5110137300:55:013:0007, що розташована по вулиці Кропивницького, 32, в місті Одесі, від 03.07.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS], здійснену на підставі договору купівлі-продажу № 1923 від 03.072014року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень номер: 14202353 03.07.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий №5110137300:55:013:0007, яка розташована по вулиці Кропивницького, 32, в місті Одесі, здійснену на підставі договору купівлі-продажу від 03.07.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що у червні 2008 року він - [PERSON] позичив [PERSON] грошові кошти у розмірі у розмірі 640 000,00грн. Позивач вказує, що внаслідок небажання [PERSON] повертати борги та виконувати свої зобов'язання за договором позики, він був змушений звернутись до суду за захистом своїх прав, судовий розгляд справи про стягнення боргу за договором позики триває і наразі. В 2009 році, як зазначає позивач, Київським районним судом м. Одеси ухвалено заочне рішення, яке 29 травня 2012року скасоване, а справу передано до розгляду в загальному порядку. В подальшому, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04 березня 2014року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16 квітня 2014 року, в позові відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 24.12.2014року рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Позивач вказує, що на даний час в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа №1512/7397/2012 за його позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу та відсотків за договором позики. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 24.11.2008року накладено арешт на ? квартири [ADDRESS], та на земельну ділянку, площею 0,0368га, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Кропивницького, 32. Позивач зазначає, що вказане нерухоме майно належить на праві приватної власності [PERSON], арешт накладався з метою забезпечення його позову. Крім того, позивач зазначає, що ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 15.04.2014року було накладено арешт на квартиру [ADDRESS], та на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Кропивницького, 32. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16.04.2015року також було накладено арешт на квартиру [ADDRESS], та на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Кропивницького, 32. Позивач вказує, що дані заходи були вжиті судами за його клопотаннями з метою подальшого виконання рішення суду (повернення боргів) шляхом реалізації нерухомого майна, що належить відповідачу [PERSON], з прилюдних торгів, як передбачено чинним законодавством. Також позивач зазначає, що після отримання його представником копії ухвал Київського районного суду м. Одеси про накладення арешту, він звернувся до Реєстраційної служби ОМУЮ для внесення запису до Єдиного державного реєстру відомостей про арешт на нерухоме майно відповідача - [PERSON], однак йому було відмовлено у внесенні запису до ЄДР про арешт нерухомого майна, у звязку з відсутністю зареєстрованого за відповідачем [PERSON] нерухомого майна, а також зазначено, що квартира та земельна ділянка, які раніше належали [PERSON], на даний час належать [PERSON], на підставі договорів купівлі-продажу. Позивач вважає, що посвідчення договорів купівлі-продажу квартири та земельної ділянки здійснювались з грубим порушенням норм чинного законодавства України, з метою уникнення [PERSON] цивільної відповідальності по борговим зобов'язанням перед ним - [PERSON], що в свою чергу підтверджує той факт, що вказані договори купівлі - продажу нерухомого майна не мають на меті настання реальних наслідків правочину, а є лише фіктивними угодами та інструментом для уникнення цивільної відповідальності [PERSON] З урахуванням викладеного, вважаючи, що перереєстрація (продаж) нерухомого майна, що належить [PERSON] на третіх осіб є незаконною, оскільки здійснювалась в момент існуючої заборони (арешт) в ЄДР на відчуження конкретного нерухомого майна, [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання вищевказаних договорів купівлі-продажу недійсними. У судове засідання 05.12.2016року позивач не зявився, його представник надав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його та позивача відсутності, позовні вимоги, з урахуванням уточнень, підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач - [PERSON] про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, у судове засідання 05.12.2016року не зявився, його представник надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, а також вказав, що проти позову заперечує, просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі у звязку з необґрунтованістю. Третя особа - Приватний нотаріус ОМНО [PERSON] у судове засідання не зявилась, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, надіслала на адресу суду заперечення, в яких просила відмовити у задоволенні позову, оскільки на момент укладення спірних договорів заборони відчуження або арешту майна за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та податкової застави за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, були відсутні. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, заперечення або письмові пояснення на позовну заяву не надав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21 липня 2008року було накладено арешт на ? частину квартири №49 в будинку №7/А по вулиці Контр-адмірала Луніна у м. Одесі, яка належить на праві власності [PERSON] Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2008року було накладено арешт на земельну ділянку, загальною площею 0,0368га, яка належить [PERSON], що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Кропивницького, буд. 32. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04.03.2014року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики було відмовлено у повному обсязі. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16.04.2014року апеляційну скаргу представника [PERSON] було відхилено, рішення Київського районного суду м. Одеси від 04.03.2014року залишено без змін. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06 травня 2014року були скасовані заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21 липня 2008року та ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2008року. 03 липня 2014року між [PERSON], [PERSON] (продавці) та [PERSON] (покупець) було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого продавці передають у власність покупця, а покупець приймає у власність та сплачує відповідно за придбану квартиру під номером 49, що знаходиться за адресою: Одеська обл., місто Одеса, вулиця Контр-адмірала Луніна, будинок 7 «А», грошову суму на умовах та у строки, визначені цим договором. Вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано у реєстрі за №1290. 03 липня 2014року між [PERSON], [PERSON] (продавці) та [PERSON] (покупець) було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого продавці передають у власність покупцю, а покупець приймає у власність та сплачує відповідно за придбану земельну ділянку під номером 32, яка знаходиться за адресою: Україна, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Кропивницького, площею 0,0368га, кадастровий номер: 5110137300:55:013:0007, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 39899815101. Вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано у реєстрі за №1293. Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.12.2014року рішення Київського районного суду м. Одеси від 04.03.2014року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 16.04.2014року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2015року було накладено арешт на земельну ділянку, площею 0,0368га, яка розташована за адресою: місто Одеса, вулиця Кропивницького, 32, та належить на праві власності [PERSON], та накладено арешт на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS], та належить на праві власності [PERSON]. Отримавши вказану ухвалу суду представник позивача звернувся до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Однак, рішеннями про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №20861457 та №20861743 від 22.04.2015року державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області було відмовлено у державній реєстрації обтяжень арешт нерухомого майна на земельну ділянку, що розташована: м. Одеса, вул. Кропивницького, земельна ділянка 32, та арешт нерухомого майна квартира, що розташована: [ADDRESS], оскільки заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем. Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16.07.2015року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики було задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] загальну суму заборгованості за договором позики (розписки) від 25.06.2008року у розмірі 3\~644 548 грн. 00 коп. На виконання вказаного заочного рішення суду 15.12.2015року Київським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист. 29.02.2016року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області [PERSON] було відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого листа. Оскільки на даний час рішення суду не виконано, а перереєстрація (продаж) нерухомого майна, що належить [PERSON] на третіх осіб є незаконною, у звязку з тим, що здійснювалась в момент існуючої заборони (арешт) в ЄДР на відчуження конкретного нерухомого майна, [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання договорів купівлі-продажу недійсними. Відповідно до положень ЦК України щодо захисту прав власності, особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутись до суду як з позовом про визнання відповідної угоди недійсною (ст.ст. 215-235 ЦК України), або з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння (ст.ст. 330, 388 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п'ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до п.п. 2.1. - 2.4. ст. 2 глави 2 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012року, при підготовці до посвідчення правочинів про відчуження або заставу нерухомого майна нотаріусом перевіряється відсутність заборони відчуження або арешту майна шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Договори про відчуження або заставу нерухомого та рухомого майна посвідчуються нотаріусом після перевірки відсутності податкової застави. Договори про відчуження майна (майнових прав) платником податків, активи якого перебувають у податковій заставі, посвідчуються за умови письмової згоди відповідного податкового органу. При укладенні вказаних договорів нотаріус перевіряє відсутність обтяження нерухомого майна іпотекою шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 03.07.2014року індексні номери: 23787921, 23788400, 23788724, 23793696, 23793843, 23794003, 23793929, вбачається, що заборона та арешти на земельну ділянку під №32, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Кропивницького, на квартиру під №49, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Контр-адмірала Луніна, будинок 7 «А», відсутні. З вказаних довідок вбачається, що на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси на зазначені квартиру та земельну ділянку було накладено арешти, однак ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11.06.2014року вказані арешти були зняті. Тобто, судовим розглядом встановлено, що станом на день укладання та нотаріального посвідченняспірних договорів купівлі-продажу, тобто станом на 03.07.2014року, заборона відчуження або арешту майна за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та податкової застави за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, були відсутні. Суд приймає до уваги, що листом за №28318 Суворовський районний суд м. Одеси повідомив про те, що в провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебувала цивільна-справа V- 523/8194/14-ц за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про розірвання договору та стягнення заборгованості. За заявою позивача [PERSON] про забезпечення позову, ухвалою суду від 04 червня 2014 року по цивільній справі № 523/8194/14-ц накладено арешт на нерухоме майно відповідачів. 04.06.2014 р. судом до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції було направлено ухвалу про забезпечення позову для виконання. Ухвала про забезпечення позову від 04 червня 2014 року не оскаржувалась. Ухвалою суду від 19 лютого 2015 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про розірвання договору та стягнення заборгованості, залишено без розгляду та скасовано заходи забезпечення позовних вимог, шляхом зняття арешту, накладеного ухвалою від 04 червня 2014 р. На ухвалу суду від 19 лютого 2015 року, 11.03.2015 року [PERSON] була подана апеляційна скарга. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 09 червня 2015року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено. Ухвалу суду від 19 лютого 2015р. скасовано та цивільну справу №523/8194/14-ц направлено до Суворовського районного суду м. Одеси для продовження розгляду. Ухвалою суду бід 15 вересня 2015 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про розірвання договору та стягнення заборгованості, залишено без розгляду. Також, повідомляю, що після повернення з апеляційної інстанції цивільної справи № 523/8194/14-ц, судом не приймалось рішення про скасування заходів забезпечення позову. Разом з тим, згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, арешт зі спірного майна було знято на підставі ухвали апеляційного суду Одеської області віл 11.06.2014року. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 658 ЦК України передбачено, що право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судовим розглядом не встановлено будь-яких підстав для визнання недійсності правочину, оскільки на момент укладання та нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу квартири та земельної ділянки 03.07.2014року прямої заборони суду на вчинення будь-яких угод щодо спірної квартири та земельної ділянки не існувало. Підсумовуючи вищенаведене, суд зазначає, що наявні в матеріалах справи документи та надані сторонами під час розгляду справи докази не свідчать про наявність підстав для визнання договорів купівлі-продажу недійсними, а тому позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, у звязку з відмовою у позові, витрати по сплаті судового збору позивачу не відшкодовуються.

Outcome: dismissed