Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Золотоніського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Свої вимоги позивач мотивує тим, що йому на підставі договору дарування частини будинку, який 27.11.2004 року складений приватним нотаріусом Золотоніської міської державної нотаріальної контори Компанієць О.Г., та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, на праві приватної власності належить частина житлового будинку по [ADDRESS] . У будинку на даний час зареєстрована відповідач [PERSON] , 1928 р.н.. За вказаною адресою відповідач не проживає з 2004 року, вказаним житлом не користується, жодних відносин із позивачем не підтримує та не є його членом сім`ї. Той факт, що відповідач зареєстрована у будинку позивача, хоча ним не користується створює позивачу незручності та заважає повноцінно користуватися вказаним будинком, чим порушується право позивача володіти, користуватися, розпоряджатися своїм нерухомим майном, та відповідно обмежує можливості стосовно належного оформлення соціальної допомоги з боку держави, а тому він звернувся до суду з відповідною позовною заявою про визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Розгляд вказаної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, на підставі ухвали Золотоніського міськрайонного суду від 08.08.2019 року. Ухвалою суду, яка направлена відповідачу в установленому порядку, останній був наданий строк для\~ подання заяви із обґрунтованими запереченнями\~ проти розгляду справи\~ в порядку спрощеного позовного провадження, а також\~ строк для подання відзиву на позов. Відповідач відзиву на позов,\~ заяви із\~ обґрунтованими\~ запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, чи\~ клопотанням про розгляд справи за участю сторін до суду не направила. За таких обставин, враховуючи наявність достатніх доказів, які стверджують позовні вимоги позивача та на підставі яких суд може прийняти законне та обґрунтоване рішення, останній вважає за можливе\~ розглянути справу за наявними\~ матеріалами справи за відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] є власником будинку по [ADDRESS] , що стверджується договором дарування частини будинку від 27.11.2004 року, який посвідчений приватним нотаріусом Золотоніської міської державної нотаріальної контори Компанієць О.Г., зареєстрований в реєстрі за №3627, та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №6733494 від 15.03.2005 року. Відповідно до ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1\~ст. 383 ЦК України\~власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Судом встановлено, що відповідач зареєстрований в будинку позивача, що стверджується даними домової книги. Згідно з актом обстеження домоволодіння від 23.07.2019 року складеного комісією у складі голови квартального комітету №15 Пономаренко В.М., свідків [PERSON] , [PERSON] , при проведенні обстеження домоволодіння позивача встановлено, що [PERSON] не проживає в будинку позивача з 2004 року, особистих речей відповідача не виявлено. Не проживання відповідача в домоволодінні позивача, а також відсутність її речей в будинку стверджується також письмовими поясненнями [PERSON] та [PERSON] від 23.07.2019 року та 24.07.2019 року. Нормами ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Матеріали справи містять достатньо доказів відповідно до яких судом встановлено, що відповідачі за місцем своєї реєстрації не проживають, підстави для сумнівів у достовірності вказаних доказів відсутні. Таким чином суд, враховуючи наведені вище обставини вважає, що позивачем надано достатньо доказів відсутності відповідачів за місцем своєї реєстрації, жодних доказів зворотного матеріали справи не містять. Відповідно до ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Нормами статей ст.,ст. 9, 156\~ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені\~статтею 162 цього Кодексу. Згідно із ст. 405 ЦК України \~члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення,\~яке\~вони\~мають право\~займати,\~визначається\~його\~власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач не є членом сім`ї позивача та фактично з ним не проживає. Згідно з ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином судом встановлено, що відповідач фактично не проживає за місцем своєї реєстрації, чим обмежує право позивача на власність та вільного розпорядження нею, а тому суд вважає що позов про визнання особи такою, яка втратила право на користування жилим приміщенням необхідно задовольнити. Згідно із ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підстави заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). На підставі зазначеного та

Outcome: approved