Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-02 00:00:00

[PERSON] є власницею присадибної земельної ділянки площею 0,0654 га з кадастровим номером 2323655100:01:015:0006, а також житлового будинку, розташованих за адресою: вул. Грушевського, 18, смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 15.08.2016, індексний номер 65851876. Підставою для виникнення у [PERSON] права власності на вищезазначені земельну ділянку та житловий будинок у Інформаційній довідці зазначені договори купівлі-продажу від 10.08.2016 № 1650 і № 1648 відповідно. Згідно з актом обстеження присадибної земельної ділянки по вул. Грушевського, 18 в смт. Новомиколаївка від 14.06.2017, на який посилається позивач, на вказаній земельній ділянці знаходиться каналізаційний колодязь, зроблений із тракторних скатів діаметром 1,2м і приблизною глибиною 4,0 м., яким близько 13 років користувався власник сусіднього житлового будинку по вул. Грушевського, 16 [PERSON] Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] зазначив, що за його припущенням, [PERSON] по теперішній час користується каналізаційним колодязем, що знаходиться на земельній ділянці позивача, оскільки стічну трубу з будинку відповідача до цього колодязя не демонтовано. Також свідок пояснив, що зазначений каналізаційний колодязь на земельній ділянці позивача зявився ще задовго до того, як вона придбала житловий будинок по вул. Грушевського, 18. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON], який у складі комісії 14.05.2017 обстежував земельну ділянку позивача, пояснив, що на його думку прибирання тракторних скатів з каналізаційного колодязя може призвести до зсуву ґрунту та як наслідок до пошкодження стіни житлового будинку позивача. Витребування у відповідача і дослідження копії плану його житлового будинку і земельної ділянки, судом визнано недоцільним, оскільки не стосується предмету спору у даній справі. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. За правилом ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом частин 5, 6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 152 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Пунктом «б» частини третьої статті 152 ЗК України передбачено спосіб захисту прав громадянина на земельну ділянку шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. З пояснень сторін та показань свідків судом встановлено, що земельна ділянка за адресою: вул. Грушевського, 18, смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, була придбана позивачем у тому самому стані, в якому вона перебуває на момент звернення позивача до суду з цим позовом, а саме на ній вже знаходився спірний каналізаційний колодязь. Разом з цим, позивач не надала суду будь-яких належних та допустимих доказів того, що відповідач [PERSON] продовжує без її дозволу використовувати даний каналізаційний колодязь на її земельній ділянці, після набуття нею права власності на землю. З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для захисту прав позивача в обраний нею спосіб, а саме шляхом зобовязання відповідача привести земельну ділянку у стан, який існував раніше. Також позивачем не надано доказів того, що саме відповідач збудував зазначений каналізаційний колодязь на її земельній ділянці, і що таке будівництво було самочинним. Позов з підстав, передбачених ст. 376 ЦК України, позивачем не заявлявся. Суд не може при ухваленні рішення виходити за межі позовних вимог (ч. 2 ст. 264 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Пояснення відповідача стосовно того, що ним здійснювалося укріплення спірного каналізаційного колодязя за допомогою тракторних скатів та подальше його використання зі згоди одного з попередніх власників земельної ділянки, позивачем не спростовано. Водночас суд звертає увагу позивача на те, що згідно з п. «б» ч. 1 ст. 90 ЗК України власник земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі. Отже позивач, придбавши земельну ділянку зі зведеним на ній каналізаційним колодязем, має право самостійно вирішити подальшу долю цієї споруди. З огляду на викладене, суд визнає позов необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі. Документально підтверджені судові витрати, понесені відповідачем, у справі відсутні. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: dismissed