Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду 25.05.2020 із заявою про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Свою заяву мотивує тим, що заявник [PERSON] є сином [PERSON] [PERSON] з листопада 2012 року фактично проживав, а 30.01.2017 офіційно зареєструвався у своїй квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить йому на праві приватної власності. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті батька заявник продовжує проживати у квартирі що знаходиться за вказаною вище адресою. Факт спільного проживання заявника із батьком протягом останніх років його життя за вказаною вище адресою підтверджується письмовими поясненнями матері заявника [PERSON] . Під час чергового приїзду до матері [PERSON] , в кінці травня [INFO] [PERSON] помер та був похований на сільському цвинтарі біля своїх батьків. Похоронами займався та фінансував заявник [PERSON] 21.08.2013 [PERSON] заповів належну йому квартиру [ADDRESS] своєму сину [PERSON] тобто заявнику. Вказаний заповіт посвідчений державним нотаріусом Першої Черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В. та зареєстровано в реєстрі за №11707. 21.02.2020 заявник звернувся з заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О., проте 24.02.2020 нотаріусом у прийнятті спадщини було відмовлено у зв`язку із пропущенням строку для прийняття спадщини. Тому заявник звернувся до суду з даною заявою оскільки він фактично прийняв спадщину на підставі ст. ч.3 ст. 1268 ЦК України. Ухвалою суду від 27 травня 2020 року провадження у справі відкрито за правилами окремого позовного провадження. Призначено судове засідання з розгляду даної справи. В судовому засіданні заявник та його представник [PERSON] , заяву підтримали та просили її задовольнити на підставі обставин викладених у заяві. Представник Черкаської міської ради в судове засідання не з`явився, проте надав суду письмову заяву в якій просив провести судовий розгляд даної справи за відсутності представника ЧМР. Приватний нотаріус Сопільняк А.О. в судове засідання не з`явився. Надав суду письмову заяву, в якій просив проводити розгляд справи а його відсутності. При вирішенні даної справи розраховує на суд і погоджується з ним. Дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] є рідним сином [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим повторно 15.05.2020р. Черкаським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с.11). [PERSON] помер [INFO] , зазначене вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 02.06.2017 року виконавчим комітетом Набутівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області (а.с. 10). Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] та належала останньому на праві приватної власності, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.11.2012 року (а.с. 18). За життя [PERSON] склав заповіт, в якому заповів вказану квартиру своєму сину [PERSON] , [INFO] (а.с. 15). Зазначене також вбачається із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №34987941 від 31.08.2013 (а.с. 14). Заявник звернувся до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О. із заявою про прийняття спадщини 21.02.2020 року. Проте, листом приватного нотаріуса від 24.02.2020 за вих.№52/01-16 останньому було роз`яснено, що ним було пропущено строк для прийняття спадщини визначений п.3 ст. 1272 ЦК України та роз`яснено право звернення до суду з позовом (а.с. 9). Проте заявник вважає, що ним було прийнято спадщину фактично, на підставі п.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на момент відкриття спадщини останній проживав постійно із спадкодавцем. На підтвердження вказаної обставини, судом було досліджено надані заявником докази, а саме: відомості про зареєстроване місце проживання [PERSON] надані управлінням з питань державної реєстрації Черкаської міської ради 19.11.2019 за №25055-01-10; довідка №66 від 28.05.2020 за підписом директора ПП «РЕУ «Надія» [PERSON] .. Також в судовому засідання були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили факт постійного спільного проживання заявника [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на момент відкриття спадщини, а саме в період часу з листопада 2012 року по день смерті спадкодавця ( [INFO] ). Таким чином, для прийняття спадщини [PERSON] встановлення факту проживання однією родиною зі спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідно задля її отримання. За положеннями ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною другою вказаної статті визначено перелік справ, які розглядаються судом в порядку окремого провадження. Таким чином, факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Отже, судом встановлено, що заявник проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заяву нотаріусу у шестимісячний термін не подавав, про відмову від спадщини не заявляв. Відповідно до роз`яснень п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Метою заявника при зверненні до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого володіння, розпорядження та користування земельною ділянкою. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. В пункті 23 постанови пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» Верховний Суд України зазначив, що у випадку, коли постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно із ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved