Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON]В, [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Ковельського міськрайонного суду від 27.11.2017 року з нього було стягнуто на користь відповідачки [PERSON] аліменти у збільшеному розмірі на утримання неповнолітніх дочок [PERSON]П, [INFO] та [PERSON], 04.02.2007 р.н, в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Окрім цього, рішенням Ковельського міськрайонного суду від 20.02.2018 року з нього було стягнуто на користь відповідачки [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх синів [PERSON]П, [INFO] та [PERSON], 17.06.2014 р.н, в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Позивач вказує, що з урахуванням двох вищевказаних рішень суду з нього стягується більше половини його заробітку, що негативно впливає на його життєвий рівень, однак, у добровільному порядку зменшити відрахування із заробітної плати відповідачки відмовились. За вказаних обставин позивач звернувся до суду та просить змінити розмір стягуваних з нього аліментів, що стягуються за рішеннями Ковельського міськрайонного суду від 27.11.2017 року та 20.02.2018 року і стягувати з нього аліменти на користь [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дочок в розмірі 1/16,5 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття та на користь [PERSON] на утримання двох неповнолітніх синів в розмірі 1/16,5 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою судді від 11 травня 2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду у порядку загального позовного провадження і відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 06.06.2018 року. Ухвалою суду від 06 червня 2018 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.07.2018 року (з урахуванням періоду відпустки головуючої у справі). Відзиву на позовну заяву відповідачами до суду не подано. Позивач [PERSON] у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні заявлені вимоги не визнала та пояснила, що коштів, які сплачує відповідач на утримання неповнолітніх дітей і так не вистачає, а тому просить відмовити у задоволенні заявленого позову Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні заявлені вимоги не визнала в повному обємі та просить відмовити у їх задоволенні. Суд, заслухавши вступне слово позивача та відповідачів, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі\~зміни матеріального\~або сімейного\~стану,\~погіршення або\~поліпшення здоровя\~когось з\~них та\~в інших\~випадках,\~передбачених цим\~Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як убачається із рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27.11.2017 року у цивільній справі №159/4435/17 (провадження №2/159/1422/17) було змінено розмір аліментів, які стягувались із [PERSON], - та стягнуто з останнього на користь [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітніх дочок [PERSON]П, [INFO] та [PERSON], 04.02.2007 р.н, в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня набрання рішення законної сили. Зазначене судове рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили 08.12.2017 року. Згідно рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20.02.2018 року у цивільній справі №159/449/18 (провадження №2/159/379/18) було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітніх синів [PERSON]П, [INFO] та [PERSON], 17.06.2014 р.н, в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.01.2018 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Зазначене судове рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили 23.03.2018 року. З обох вищевказаних рішень убачається, що позивач визнав повністю заявлені як [PERSON] так і [PERSON] вимоги про стягнення із нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей у заявлених кожною з позивачок розмірі, та не заперечував проти стягнення із нього саме тієї суми, яка і стягнута за рішеннями суду. В апеляційному порядку вищезгадані рішення [PERSON] не оскаржував. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із пояснень наданих позивачем [PERSON] у судовому засіданні убачається, що з урахуванням двох вищевказаних рішень суду з нього стягується більше половини його заробітку, що негативно впливає на його життєвий рівень, коштів на прожиття не вистачає, у звязку із чим він перебуває у скрутному матеріальному становищі, однак, у добровільному порядку зменшити відрахування із заробітної плати відповідачки відмовились. Однак, такі доводи позивача не можуть бути прийняті судом, оскільки не відносяться до безумовних підстав для зміни (зменшення) розміру аліментів. Окрім цього, позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження погіршення його матеріального стану або здоров'я, порівняно із тим, коли судом було присуджено стягнення аліментів з нього на утримання дітей чи появу інших поважних підстав, що свідчили б про необхідність зменшення розміру аліментів. Так, з довідок від 19.07.2018 року та 25.07.2018 року убачається, що позивач, як на момент постановлення вищевказаних рішень про стягнення аліментів, так і на даний час працював та продовжує працювати у 21 ДПРП Управління ДСНС у Волинській області на посаді водія та отримує стабільну заробітну плату, - тобто, ні місце роботи ні розмір заробітної плати не змінився. З-поміж іншого, посилання позивача на максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, який на його думку, не повинен перевищувати 50% заробітної плати цієї особи, є хибною, оскільки згідно ч.ч.2, 3 ст.128 КЗпП України\~при відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п'ятдесят процентів заробітку. Обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. За таких обставин, враховуючи, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності підстав для зменшення розміру аліментів, а саме зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я чи інших поважних підстав, передбачених ст.192 СК України, які б настали після ухвалення судом вищезазначених рішень від 27.11.2017 року та 20.02.2018 року про стягнення аліментів із [PERSON]Б, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а відтак, задоволенню не підлягають. На підставі вищевказаного та

Outcome: dismissed