Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Заяву мотивує тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований 16 липня 2010 року виконавчим комітетом Жашковичівської сільської ради Іваничівського району Волинської області, актовий запис № 01. Вказує, що за час подружнього життя їх відносини поступово погіршувались, зникли взаєморозуміння та повага. Через постійні конфліктні ситуації в них склались неприязні стосунки. Спільних дітей у них немає. На даний час подружніх стосунків не підтримують, кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, а сам шлюб носить формальний характер. [PERSON] не виявила бажання розірвати шлюб через органи ДРАЦС. Подальше перебування в шлюбі суперечить його інтересам, а тому просить суд шлюб з відповідачем розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просить позов задовольнити та вказав, що з травня 2011 року із дружиною не проживає, подружніх відносин із нею не підтримує, шлюб існує формально. Строк для примирення просить не надавати. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, про що свідчить розписка, яка міститься в матеріалах справи. На підготовче судове засідання відповідач також не з'явилася, однак від неї надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання у її відсутність. Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Жашковичівської сільської ради Іваничівького району Волинської області 16 липня 2010 року, актовий запис № 01. Дана обставина стверджується свідоцтвом про шлюб. Спільних дітей у подружжя немає. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч. ч. 1 , 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Частиною 2 ст. 104 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з травня 2011 року не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть. Їх шлюб існує лише формально, а збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідач не виявила бажання добровільно розірвати шлюб через органи ДРАЦС. Суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обгрунованими і подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні.

Outcome: approved