Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

[PERSON], діючи в інтересах [PERSON], звернувся до суду з позовом [PERSON] про стягнення грошової компенсації та припинення права на частку у праві спільної часткової власності, мотивуючи вимоги тим, що під час перебування сторін у шлюбі, який було розірвано 13.04.2016 року, ними було придбано легковий автомобіль Toyota Corolla 1, 33L МТ, 2011 року випуску, номерний знак [NUMBER], який зареєстрований на позивачку. Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 16.11.2016 року за відповідачем було визнано право власності на ? частку вищевказаного транспортного засобу. Відповідач користується транспортним засобом одноособово і позивачка позбавлена можливості користуватися майном, ? частка якого належить їй на праві приватної власності. Просив суд стягнути з відповідача на користь позивачки грошову компенсацію, що становить ? вартості спірного автомобіля згідно ринкової вартості, встановленої автотоварознавчою експертизою, в сумі 128510 грн. та грошову компенсацію за порушення права користування автомобілем в сумі 132750 грн., а також припинити право позивачки на частку у праві спільної часткової власності на ? спірного автомобіля, визнавши це право за відповідачем з дня отримання позивачкою грошової компенсації за ? частину автомобіля. В судовому засіданні представник позивачки на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги щодо стягнення грошової компенсації за 1/2 частину вартості автомобіля та припинення права позивача на частку у праві спільної часткової власності визнали, у задоволенні позовних вимог щодо стягнення грошової компенсації за порушення права користування ? часткою автомобіля просили відмовити за безпідставністю позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки та відповідача, їх представників, допитавши свідків, вважає необхідним позов задовольнити частково. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у шлюбі, який відповідно до рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області було розірвано 13.04.2016 року (а.с. 5, 6). Відповідно до рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 16.11.2016 року за відповідачем [PERSON] було визнано право власності на ? частку транспортного засобу Toyota Corolla, 2011 року випуску, номерний знак [NUMBER], залишивши його у спільній частковій власності позивачки та відповідача. (а.с. 6, 7). Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю (ч. 1, ч. 2 ст. 358 ЦК України). Співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності (ст. 361 ЦК України). Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 358 ЦК України). Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Як вбачається з матеріалів справи, згідно висновку експерта № 57/12-2017 від 11.01.2018 року судової автотоварознавчої експертизи автомобіля Toyota Corolla 1.33 L МТ-і (Е13), державний номер [NUMBER], яку було призначено за клопотанням представника позивача в під час судового розгляду, вартість вказаного спірного транспортного засобу складає 232477,81 грн. (а.с. 94-99). Відповідач визнає позовні вимоги щодо стягнення грошової компенсації за ? частину вартості автомобіля Toyota Corolla 1.33 L МТ-і (Е13), державний номер [NUMBER], встановленої вказаним висновком експертизи, а саме 116238,91 грн. У відповідності до ч. 1, ч. 2 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Отже, вимога позивачки щодо стягнення грошової компенсації за ? вартості спірного автомобіля підлягає задоволенню у розмірі 116238,91 грн. Крім того, на підставі ст.364 ЦК України, підлягає задоволенню й вимога про припинення частки у праві спільної часткової власності на вказаний автомобіль. Вирішуючи питання про стягнення грошової компенсації за порушення відповідачем права позивача на користування автомобілем, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У судовому засіданні свідок [PERSON], син позивачки та відповідача, пояснив, що позивачка не могла користуватися спірним транспортним засобом, оскільки відповідач з 2016 року не надавав їй таку можливість та користувався автомобілем ним одноособово. Аналогічні покази надала і свідок [PERSON] Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль Toyota Corolla, 2011 року випуску, номерний знак [NUMBER], під час реєстрації спірного транспортного засобу МВ РЕР ДАІ м. Нова Каховка при УДАІ УМВС України в Херсонській області, власником транспортного засобу зазначена [PERSON] яка під час реєстрації транспортного засобу надала право керування спірним автомобілем [PERSON] Згідно відповіді територіального сервісного центру № 6545 регіонального сервісного центру в Херсонській області за вих. № 31/21/45-1417 від 23.09.2017 року, в період з 13.04.2016 року по вересень 2017 року будь-яких обмежень щодо позбавлення [PERSON] права керування спірним автомобілем не надходило (а.с. 81). Отже, позивачем [PERSON] не доведено порушення відповідавчем [PERSON] її права користування спірним автомобілем. Виходячи з наведених підстав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки про стягнення грошової компенсації за порушення права користування автомобілем в сумі 132750,00 грн. задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір та інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 6 ст. 139 ЦПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Як вбачається з матеріалів справи, при подачі позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2612,60 грн. (а.с. 17), згідно квитанції від 26.12.2017 року сплачено вартість проведення судової автотоварознавчої експертизи у сумі 1200,00 грн., та згідно з квитанцій від 23.03.2018 року та від 05.04.2018 року сплачено витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката у сумі 8000,00 грн. Отже, з урахуванням розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1306,00 грн., витратипо сплаті вартості проведення експертизи - 600,00 грн., та витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката - 4000,00 грн.

Outcome: partial