Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 02 листопада 2001 року у відділі РАГСу Івано-Франківського міського управління юстиції зареєстрував шлюб з відповідачкою, про що зроблено запис за №1442. В шлюбі народився син [PERSON], [INFO] та удочерив доньку дружини від першого шлюбу [PERSON], [INFO], яка на даний час є вже повнолітньою. Причиною розірвання шлюбу стало те, що сторони через конфлікти та суперечки не змогли створити міцної сімї, втратили почуття любові, довіри та взаємоповаги. Із 2008 року сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть та шлюбних відносин не підтримують. Упродовж останніх трьох років позивач проживає з іншою жінкою, яка незабаром народить дитину. Подальше збереження шлюбу вважає неможливим, оскільки шлюб існує тільки формально. За наведених обставин просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, суду подав заяву, за змістом якої просить розглянути справу у його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується конвертами, які повернулися за закінченням терміну зберігання, які містяться в матеріалах справи. Причину неявки суду не повідомила. З урахуванням положень ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-НМ №075052 від 02 листопада 2001 року (а.с. 4) сторони зареєстрували шлюб 02 листопада 2001 року у відділі РАГСу Івано-Франківського міського управління юстиції, про що зроблено запис за №1442 В шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». За приписами ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейних стосунків, шлюб їх існує формально, миритися не бажають. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, дитину залишити і надалі проживати з матірю. На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст.ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved