Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

[PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам її сім`ї: чоловіку [PERSON] , донці [PERSON] , сину [PERSON] належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27.01.1999р., яке видано згідно розпорядженням Сєвєродонецького ГПП об`єднання «АЗОТ» від 04.01.1999р., про що в БТІ в реєстрову книгу було внесено запис №212-08.02.99р. У вказаній квартирі зареєстровані дочка позивача [PERSON] та син [PERSON] , які з 2015 року поїхали жити окремо до РФ і з того часу не приїжджали. На сьогоднішній день відповідачі є громадянами РФ, мають постійне місце проживання та реєстрацію на території РФ. У вказаній квартирі не проживають, не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть, особистих речей не має і квартирою вони не цікавляться. Просить суд визнати відповідачів таким, що втратили право користування житловим приміщенням. Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі позивача. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про день, час і місце судового засідання справи повідомлялись належним чином, надали заяву про розгляд справи без їх участі, в якій позовні вимоги визнали у повному обсязі. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Судом встановлено, що до копії свідоцтва про право власності на житло від 27.01.1999 року, [PERSON] є cпіввласником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 15.07.2020 №10883, наданою Центром надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку, окрім позивача, у вказаній квартирі зареєстровані її чоловік [PERSON] , син [PERSON] та [PERSON] . Позивач стверджує, що відповідачі - [PERSON] та [PERSON] не проживають у вищевказаній квартирі, не приймають участі у сплаті за комунальні послуги, квартирою не користуються, оскільки фактично переїхали на постійне місце проживання до Російської Федерації. Наведене також підтверджується власними письмовими заявами відповідачів, в яких вони визнали позовні вимоги в повному обсязі. Окрім того, в матеріалах справи наявні копії паспортів громадянина Російської Федерації, що належать [PERSON] та [PERSON] , відповідно до яких відповідачі зареєстровані на території Російської Федерації. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Частиною 1 статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 72 Житлового кодексу України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з правовою позицією Постанови Верховного суду України від 16.01.2012 року по справі №6-57цс11 за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Оскільки відповідачі не проживають за місцем їх реєстрації, тому суд вважає, що вони втратили право користування спірною квартирою. Таким чином, реєстрація відповідачів за адресою: [ADDRESS] , яка на праві власності належить позивачу [PERSON] , створює перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, оскільки вона змушена сплачувати комунальні послуги за зареєстрованих відповідачів. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності.

Outcome: approved