Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача в якому поставив питання про розірвання укладеного 24.07.2014 року договору на виготовлення і поставку 12 металопластихових (ПВХ) вікон з профілю фірми«Rehau». Одночасно просив стягнути з відповідача 8700 грн. внесеного за договором авансового платежу та 39933 грн. пені, внаслідок прострочення виконання зобов'язання. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з викладених в заяві підстав та пояснила, що позивач та відповідач 24.07.2014 року підписали договір за яким підприємець [PERSON] взяла на себе обов'язок в строк до 25 робочих днів з моменту укладення договору поставити відповідачу 12 енергозберігаючих вікон виконаних з ПВХ профілю «Rehau» згідно комерційної пропозиції, яка була додатком до цього договору. Загальна вартість товару, який мав бути поставлений, визначена сторонами в сумі 15700 грн. За умовами договору позивач 25.07.2014 року вніс 8700 грн. авансового платежу. Однак, по завершенні обумовлених у договорі строків, відповідачем не було виконано своїх зобов'язань. Неодноразові звернення до відповідача закінчувались постійними обіцянками виконати зобов'язання у найближчий час, а з листопада 2014 року відповідач перестала відповідати на дзвінки, торгове місце, де укладався договір було закрито. Дії відповідача свідчать про небажання чи неможливість виконати умови договору, а тому, відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач має намір відмовитись від виконання робіт, вимагає розірвання договору, повернення суми внесеного авансу та стягнення пені у розмірі 39933 грн., виходячи з встановлених ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, позивач просив стягнути 10000 грн. на відшкодування заподіяної моральної шкоди, якої він зазнав внаслідок протиправної поведінки відповідача. Зокрема невиконання своїх обов'язків відповідачем вплинуло на можливість позивача завершити у заплановані строки облаштування будинку та завершити ремонтні роботи. У зв'язку з цим нервував, переживав та відчував себе обдуреним та приниженим, сплачені кошти зазнали знецінення. Тому просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, у зв'язку з чим розгляд справи ухвалено провести у порядку заочного провадження. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, які подані у розпорядження суду, з'ясувавши фактичні обставини справи прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 24.07.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено письмовий договір за умовами якого підприємець [PERSON] взяла на себе обов'язок поставити та передати позивачу 12 вікон ПВХ (енергозберігаючих пакетів) з профілю «Rehau», білого кольору за розмірами та властивостями визначеними у комерційній пропозиції, яка була додатком цього договору. Відповідно до п.3.1. послуга мала бути надана у строк не пізніше 25 робочих днів з моменту укладення договору. Відповідно до п.2.3. ціна договору визначена в сумі 15700 грн. Позивач [PERSON] відповідно до п.3.2. 25.07.2014 року вніс аванс у сумі 8700 грн., що відображено у п.2.4. договору. В свою чергу відповідач взятих на себе зобов'язань станом на день розгляду справи не виконала і вікна не поставила. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання;сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору іншою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Така ж за суттю норма міститься в ч.1 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» де зазначено, що споживач має право відмовитись від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавць своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Суд вважає, що не отримавши від відповідача виконання умов договору протягом тривалого часу позивач фактично був повністю позбавлений того, на що розраховував при його укладенні. Тому вимога про розірвання договору є обґрунтованою і підлягає задоволенню. При цьому, відповідно до ч.5 ст.653 ЦК України на користь позивача слід стягнути з відповідача кошти, внесені ним в якості авансу в сумі 8700 грн. Крім того, заявлена позивачем вимога про стягнення пені у розмірі 3% вартості послуги за кожний день прострочення виконання зобов'язання виходячи зі змісту ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» також може бути задоволена. Згідно поданого позивачем розрахунку, сума пені склала 39933 грн., виходячи з терміну прострочення 153 дні та 261 грн. як 3% від сплаченої вартості. Разом з тим, суд вважає, що заявлені вимоги позивача про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки право на відшкодування моральної шкоди не було обумовлене договором. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: partial