Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Київської міської ради (далі по тексту - відповідач), треті особи які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору Реєстраційна служба Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі по тексту - третя особа 1), Дванадцята Київська державна нотаріальна контора (далі по тексту - третя особа 2), [PERSON] (далі по тексту - третя особа 3), відповідно до якого з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив визнати за позивачем в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на нерухоме майно, зокрема на 18/100 частин житлового будинку [ADDRESS] , які складаються з Ѕ частини житлового будинку під літерою «А» загальною площею 46, 6 кв.м, який складається з: кухні площею 4, 4 кв.м, житлової кімнати площею 7, 2 кв.м, житлової кімнати площею 15, 7 кв.м, житлової кімнати площею 19, 3 кв.м, а також на надвірні споруди та будівлі: сарай площею 14 кв.м під літерою «Б», Ѕ частини погрібу під літерою «Е» площею 13, 75 кв.м, вбиральні (туалет) під літерою «Д» площею 1,2 кв.м. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.04.2005 [PERSON] , бабусею позивача, складено заповіт, посвідчений Першою Київською державною нотаріальною конторою та зареєстрований в реєстрі за № 8-796, відповідно до якої остання заповіла позивачу все своє майно. 23.05.2012 після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, в тому числі і на частину вищевказаного житлового будинку. Позивач звернувся до державного нотаріуса, однак постановою від 28.11.2015 за № 7467/02-11 позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки останній не мав правовстановлюючого документа на частину житлового будинку. Позивач є єдиним спадкоємцем, позбавлений можливості реалізувати своє право на спадщину, а тому на підставі ст. 392 ЦК України звернуся до суду з вказаним позовом. В своєму відзиві представник відповідача просив справу розглянути на підстав поданих доказів та у відповідності до вимог чинного законодавства. В своїх поясненнях представник третьої особи 1 зазначив, що під час вирішення вказаного справи покладається на розсуд суду у відповідності до вимог чинного законодавства, справу просив розглянути за його відсутності. Від третьої особи 2 пояснення не надходили. Від третьої особи 3 пояснення не надходили. 18.12.2017 ухвалою суду позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. 22.01.2018 ухвалою суду по справі відкрито провадження, призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. 02.03.2018 від позивача надійшло клопотання про витребування доказів. 05.04.2018 ухвалою суду клопотання задоволено клопотання позивача про витребування доказів. 11.04.2018 від представника третьої особи 1 надійшли письмові пояснення. 03.05.2018 від КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів, надійшла відповідь. 11.05.2018 від Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори надійшли копії матеріалів спадкової справи. 14.06.2018 від представника третьої особи 2 надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника третьої особи 2. 20.06.2018 від представника відповідача надійшов відзив. 21.06.2018 від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутність заперечень з приводу закриття підготовчого засідання. 21.06.2018 від позивача надійшло клопотання про вжиття заходів процесуального примусу. 06.07.2018 на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів з Першої Київської державної нотаріальної контори надійшла відповідь. 06.09.2018 від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог. 06.09.2018 ухвалою суду залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] . 18.10.2018 від позивача надійшла заява про продовження строку проведення підготовчого засідання. 09.11.2018 від представника третьої особи 2 надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника третьої особи 2. 23.11.2018 від представника третьої особи 2 надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника третьої особи 2. 11.12.2018 ухвалою суду закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті. 09.01.2019 від представника третьої особи 2 надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника третьої особи 2. 18.03.2019 від представника третьої особи 2 надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника третьої особи 2. 08.04.2019 від представника третьої особи 2 надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника третьої особи 2. 14.06.2019 на запит суду від представника третьої особи 2 надійшли копії матеріалів спадкової справи. 21.06.2019 від представника третьої особи 2 надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника третьої особи 2. Позивач, представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, в своєму відзиві просив справу розглянути за його відсутності, під час вирішення спору покладався на розсуд суду. Представник третьої особи 1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи 1. Представник третьої особи 2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи 1. Третя особа 3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила в позові відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є рідною бабусею позивача, [PERSON] , [INFO] 05.04.2005 [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Макухою О.О., зареєстровано в реєстрі за № 8-796, відповідно до якого заповіла все своє майно онуку, [PERSON] [INFO] [PERSON] померла /Свідоцтво про смерть, актовий запис № 9464, видане Відділом реєстрації смерті у м. Києві, Серія [NUMBER] /. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшла в тому числі 18/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Відповідно до Інформаційної довідки КМ БТІ ПБ-2015 № 1987 від 30.10.2015, житловий будинок [ADDRESS] належить на праві власності зареєстровано: 18/100 частин за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою КДНК 13.05.2003, № 10-1647; 82/100 частин за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою КДНК 13.05.2003, № 10-1647. 20.11.2012 [PERSON] звернулась до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] Спадкоємцем за законом третю особу 3 визнано не було, свідоцтво про право на спадщину після померлої [PERSON] остання не отримувала. 26.11.2012 позивач звернувся до Державної нотаріальної контори Святошинського району в м. Києві із заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] . За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Відповідно до частин першої, третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до пункту 4.14. Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року № 282/20595 (в редакції, яка діяла на момент звернення позивача із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину), при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Відповідно до пункту 4.18 Порядку вчинення нотаріальних нотаріусами України, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. 28.11.2015 постановою державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Фещука Н.І. відмовлено позивачу у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 18/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] та які належали [PERSON] , - у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на частину житлового будинку, відповідно до ст. 182, 210 ЦК України. У відповідності до положень ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Право власності відповідно до ст.328 ЦК України набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При цьому, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно положень ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як визначено в ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Згідно ч.1 ст.1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі , зокрема, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. При цьому, згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Враховуючи вище викладене, в судовому засіданні встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 18/100 житлового будинку [ADDRESS] , яке спадкодавець набула в установленому законом порядку. Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після померлої [PERSON] , звернувся до нотаріуса у встановлений законом строк, разом з тим отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину через ненадання правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Таким чином, вказані вище обставини свідчать про наявність перешкод для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що в свою чергу призводить до того, що позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на спадщину, зареєструвати у встановленому законом порядку спадкове майно та реалізувати своє право власності. Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved