Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом вселення позивача у спірну квартиру. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що йому на праві власності належить 1/6 ідеальна частка квартири [ADDRESS], власником іншої частки квартири є відповідач [PERSON] На даний час він не має можливості проживати у квартирі та користуватись нею через перешкоди зі сторони відповідачів, які поміняли замки у вхідних дверях та не надали йому комплект нових ключів. Таким чином позивач не має вільного доступу до квартири та не може належно користуватись своїм майном. Із врахуванням наведеного просить суд усунути перешкоди в користуванні квартирою, що знаходиться за адресою [ADDRESS] шляхом вселення його у дану квартиру. Під час розгляду справи позивач подав заяву про уточнення позовних вимог відповідно до якої просить: усунути перешкоди в користуванні квартирою, що знаходиться за адресою [ADDRESS] шляхом вселення його у дану квартиру; усунути перешкод в користування автомобілем марки Сітроен Берлінго, 2006 року випуску, номер кузова [NUMBER] державний номерний знак [NUMBER] шляхом зобов»язання відповідача [PERSON] передати позивачу вказаний автомобіль. В обґрунтування даної заяви зазначив, що спірний автомобіль придбаний ним із відповідачкою під час перебування у шлюбі і рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.09.2016 року за ним визнано право на ? ідеальну частку даного автомобіля, однак відповідач чинить йому перешкоди у користуванні транспортним засобом, забрала ключі від нього та переховує автомобіль. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Просять позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник відповідачів в судовому засіданні відносно позовних вимог в частині вселення позивача у квартиру [ADDRESS] не заперечив. У задоволенні позовних вимог [PERSON] щодо усунення перешкод у користуванні автомобілем марки Сітроен Берлінго, 2006 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] заперечив, пояснивши, що вказаний автомобіль у відповідачів, зокрема у [PERSON], відсутній і будь-яких перешкод у користуванні ним відповідачі позивачу не чинять. Вказав, що спірний автомобіль знаходиться у позивача, про що останній замовчує. Дослідивши та оцінивши докази по справі, заслухавши пояснення сторін, свідків, суд вважає, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно з ч.1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.317 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.10.1991 року, який розірвано у відповідності до рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.12.2015 року. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.09.2016 року за позивачем [PERSON] в порядку поділу спільного майна подружжя визнано право власності на 1/6 ідеальну частку квартири [ADDRESS] , загальна площа квартири 42,0 кв.м., житлова-26,1 кв.м., а також право власності на ? ідеальну частку автомобіля Сітроен Берлінго, 2006 року випуску, номер кузова [NUMBER] державний номерний знак [NUMBER]. У відповідності до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна №71413362 від 26.10.2016 року за [PERSON] зареєстровано право власності на 1/6 частку квартири [ADDRESS] 5/6 частин квартири [ADDRESS] у м. Тернополі належать на праві приватної власності відповідачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26.11.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Березій З.А., за реєстром №638 та договору дарування ? частки квартири від 21.07.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Фіголь Н.Б., за реєстром №4842, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №92538401 від 21.07.2017 року, що також не заперечується та визнається сторонами у справі. З долучених до матеріалів справи заяв слідує, що [PERSON] неодноразово звертався у правоохоронні органи з приводу неправомірних дій відповідачів [PERSON], [PERSON], які не виконують рішення суду від 24.09.2016 року по поділ майна подружжя та не впускають його у належну йому на праві власності квартиру по [ADDRESS] Як вбачається із повідомлень Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області № 19415 від 05.12.2016 року та №1690 від 10.02.2017 року за результатами проведених на підставі звернень [PERSON] перевірок встановлено, що відповідач [PERSON] дійсно відмовляється впускати [PERSON] у спірну квартиру, мотивуючи це тим, що квартира по [ADDRESS] належить йому, а позивач розлучений із його матір»ю [PERSON] З приводу невиконання рішення суду про поділ майна позивачу рекомендовано звернутись до суду в порядку цивільного судочинства. Позивач [PERSON] будучи допитаний в якості свідка, суду пояснив, що він не може користуватись належною йому часткою у квартирі по [ADDRESS], оскільки відповідачі не впускають його у квартиру. Також він не може користуватись автомобілем Сітроен Берлінго, 2006 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], придбаним за час шлюбу із відповідачкою, ? частина якого належить йому відповідно до рішення суду про поділ майна подружжя, оскільки відповідач забрала даний автомобіль у 2016 році і даний час його місце перебування йому невідоме. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном, в тому числі і часткою квартири, на власний розсуд. У відповідності до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 358 ЦК України визначено, право спільної часткової власності здійснюється власниками за їх згодою. Кожний із власників має право на надання йому у володіння і користування тієї частки спільного майна в натурі, яка відповідає його частці в праві загальної часткової власності. У випадку неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спірним майном, відповідної матеріальної компенсації або пропонувати встановити порядок користування. Згідно ст. 155 ЖК України власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законом. Таким чином в ході судового розгляду встановлено і зібраними доказами підтверджується, що відповідач [PERSON], як співвласник 5/6 частин спірної квартири створює перешкоди позивачу у користуванні належною йому часткою квартири [ADDRESS] та не впускає його у приміщення квартири, а тому суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою є підставними, обґрунтованими та підлягають до задоволення шляхом усунення даних перешкод та вселення його у спірну квартиру. Одночасно суд приходить до переконання, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] про усунення перешкод у користуванні автомобілем та зобов'язання надати йому автомобіль марки Сітроен Берлінго, 2006 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] слід відмовити за недоведеністю. З дослідженого судом повідомлення Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області №3022 від 05.03.2016 року вбачається, що 02.03.2016 року [PERSON] звернувся із заявою про те, що його колишня дружина [PERSON] та її син [PERSON] не повертають йому належний на праві спільної власності автомобіль Сітроен Берлінго, 2006 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. Проведеною перевіркою встановлено, що [PERSON] в березні-квітні 2015 року виявив відсутність свого автомобіля, який перебував у дворі будинку по [ADDRESS] Будучи опитаною, [PERSON] пояснила, що спірний автомобіль придбано подружжям під час шлюбу, однак за її особисті кошти, а колишній чоловік [PERSON] обманом зареєстрував транспортний засіб на своє ім»я та має намір незаконно привласнити його. На момент розгляду справи, місце перебування належного сторонам на праві спільної власності транспортного засобу не встановлено і в ході судового розгляду з пояснень сторін не з»ясовано, де знаходиться належний їм автомобіль Сітроен Берлінго, 2006 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] і хто ним користується. Позивачем не представлено суду достовірних та переконливих доказів того, що вказаний автомобіль на даний час перебуває у розпорядженні відповідача [PERSON] Покази позивача як свідка про місцезнаходження автомобіля також не дають достовірних відомостей, оскільки останній вказав, що йому невідомо де на даний час знаходиться автомобіль, однак зазначив, що ключі і документи на автомобіль знаходяться у нього. У відповідності до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, аналізуючи досліджені докази, суд на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього з'ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з'ясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково, усунути перешкоди, які чиняться позивачу у користуванні квартирою [ADDRESS] та вселити його у дану квартиру. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за недоведеністю. Крім цього, в силу вимог ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] в дохід держави слід стягнути 640 грн. судового збору.

Outcome: partial