Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] [PERSON] про стягнення боргу. Свій позов обґрунтовує тим, що 15 лютого 2014 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до умов якого він передав, а [PERSON] отримав 20000 доларів США, що на момент звернення до суду з позовом є еквівалентом 511980 грн. На підтвердження отримання грошових коштів визначених договором позики, 15 лютого 2014 року [PERSON] передав йому відповідну розписку про отримання позики. За умовами договору позики, [PERSON] взяв на себе зобов'язання повернути суму позики до 15 лютого 2015 року та сплатити проценти за користування позикою у розмірі 24% на рік, сплачуючи їх щомісячно в розмірі 2% на місяць, кожного 15 числа місяця. Відповідач свої зобов'язання за договором позик не виконав, грошові кошти та відсотки в строк до 15 лютого 2015 року не повернув. 15 жовтня 2016 року [PERSON] частково погасив заборгованість за основною сумою позики у розмірі 6000 доларів США та заборгованість за відсотками у розмірі 4000 доларів США. [PERSON], дружина [PERSON] письмово надала згоду на отримання її чоловіком [PERSON] позики в розмірі 20000 доларів США. Враховуючи часткове погашення відповідачем основної суми боргу, остання на момент звернення до суду складає 14000 доларів США, що є еквівалентом 358386 грн. Просив суд стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на його користь 1026146 грн. 12 коп. боргу за договором позики, з яких: 358386 грн. - основна сума боргу, 232438 грн. 92 коп. - відсотки, 31848 грн. - 3% річних, 403473 грн. 02 коп. - пеня. В судовому засіданні, під час розгляду справи позивач подав до суду заяву про часткову зміну підстав позову та зменшення позовних вимог. В заяві вказав на те, що під час розгляду справи відповідач [PERSON] надав суду копію розписки, яка була складена [PERSON] 11 жовтня 2016 року, згідно якої [PERSON] підтвердив часткове погашення заборгованості в сумі 8000 доларів США за основною сумою позики та 2000 доларів США за відсотками, а всього 10000 доларів США. Просив визнати датою часткового погашення заборгованості за позикою і процентами - 11 жовтня 2016 року, які були сплачені в наступному порядку: 8000 доларів США погашення заборгованості за основною сумою позики та 2000 доларів США погашення заборгованості за процентами, а всього 10000 доларів США. Просив суд стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на його користь грошові кошти в сумі 870719 грн. 03 коп., з яких: 324480 грн. - сума боргу, 324480 - проценти за користування позикою, 36523 грн. 08 коп. - 3 % річних, 185235 грн. 05 коп. - пеня за прострочене зобов'язання. В судовому засіданні позивач та його представник позовну заяву підтримали, просили її задовольнити повністю. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та їх представники проти задоволення позову заперечували, посилаючись на те, що [PERSON] повернув позивачу суму позики. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Кожна сторона має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст.ст. 1, 3 ЦПК України). Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з розписки про отримання позики від 15 лютого 2014 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 20000 доларів США в якості позики та зобов'язався повернути суму позики [PERSON] до 15 лютого 2015 року. Вказану позику взяв під 24% річних, які зобов'язався виплачувати щомісячно під 2% на місяць кожного числа. Дружина [PERSON]- [PERSON] надала згоду на отримання її чоловіком позики в розмірі 20000 доларів США. Відповідно до вимог статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. У постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13 встановлена правова позиція, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Ст.360-7 ЦПК України передбачено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Суд, дослідивши в судовому засіданні розписку від 15 лютого 2014 року, встановив, що розписка містить найменування сторін зобов'язання (позикодавця та позичальника), грошову суму, яка підлягає поверненню та особистий підпис позичальника. Тобто між сторонами зобов'язання досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору позики й доведено факт передачі позичальнику грошей, що свідчить про укладення ними договору позики відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України. Отже, 15 лютого 2014 року [PERSON] отримала в борг від [PERSON] 20000 доларів США, які зобов'язалась повернути в строк до 15 лютого 2015 року та сплатити відсотки. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні надав суду копію розписки, яка була складена [PERSON] 11 жовтня 2016 року, згідно якої [PERSON] підтвердив часткове погашення заборгованості в сумі 8000 доларів США за основною сумою позики та 2000 доларів США за відсотками, а всього 10000 доларів США Доказів, які б підтверджували те, що він повністю повернув суму позики позивачу та сплатив відсотки відповідач в судовому засіданні не надав. Крім цього, статтями 526 та 629 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Враховуючи що відповідач частково повернув суму позики в сумі 8000 доларів США, його заборгованість перед відповідачем становить 12000 доларів США, що станом на 30 березня 2017 року є еквівалентом 324480 грн. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого відповідачем, розмір заборгованості за відсотками становить 12000 доларів США, що станом на 30 березня 2017 року є еквівалентом 324480 грн. Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він відповідно до ст. 625 ЦК України зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого відповідачем, 3% річних становить 36523 грн. 08 коп. Таким чином загальна сума заборгованості відповідача [PERSON] перед позивачем становить 685483 грн. 80 коп. Вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в примусовому порядку. Суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь 185235 грн. 05 коп. неустойки, яка сплачується відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України в разі, якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, оскільки грошові кошти, які отримав в позику відповідач не є речами, які визначені родовими ознаками. Крім цього суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про солідарне стягнення суми боргу з [PERSON], оскільки між [PERSON] та позивачем не укладався договір поруки, а вона лише надала згоду на отримання позики своїм чоловіком. У відповідності до ст. 88ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 6854 грн. пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial