Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до Золочівського районного суду Львівської області з позовом до [PERSON] про визнання недійсним державного акту на серії ЛВ №081950 від 15.05.2010, виданого [PERSON] на земельну ділянку по [ADDRESS] . В обґрунтування позову покликається на те, що йому належить 3/5 житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] на підставі реєстраційного посвідчення від 25.12.2000. Зазначає, що у жовтні 2015 року під час підготовки документів для оформлення у власність земельної ділянки на якій знаходиться вказана частина житлового будинку, йому стало відомо, що відповідачем під час оформлення спірного державного акту, були допущені порушення законодавства, зокрема земельна ділянка на яку виданий державний акт відповідача проходить на відрізку «В»-«Г» по частині будинку, що належить на праві власності позивачу. Вказує на те, що вказані обставини видно з плану топографічного знімання складеного ПП «Геопроект-М» по фактичному користуванню на даний час та вказаний факт підтвердився комісією Золочівської міської ради шляхом складення акту від 29.09.2015. Вказана обставина, на переконання позивача, виникла у зв`язку з тим, що в порушення вимог п.2.8 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, відповідачем не було проведено погодження меж земельної ділянки із відповідачем. Відповідач подав до суду клопотання про застосування строків давності. У клопотанні відповідач зазначає, що технічна документація по складанню державного акта на право власності на земельну ділянку в [ADDRESS] складалася в 2003 році на підставі рішень Золочівської міської ради №71 від 12.12.2002 та №287 від 16.09.2003. Звертає увагу на те, що позивач підписав акт обстеження та погодження меж від 08.05.2003 без заперечень, йому було відомо про приватизацію земельної ділянки відповідачем, і позивач на таку погоджувався. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, з підстав викладених у позовній заяві. Додатково повідомив, що рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 15.04.2019 проведено поділ житлового будинку по [ADDRESS] , який належав сторонам на праві спільної часткової власності і на даний час частина будинку, яка належить позивачу фактично знаходиться на земельній ділянці, яка належить відповідачу. Просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив. Зазначив, що відповідачем було погоджено межі земельної ділянки із позивачем, про що свідчить підпис останнього у технічній документації. Окрім того, вказав, що сам факт непогодження меж земельної ділянки із суміжним землекористувачем не може бути підставою для визнання державного акту на землю недійсним. Також, просив суд застосувати строки давності і відмовити у позові Представник третьої особи в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази по справі, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши фактичні обставини справи, з`ясувавши зміст спірних правовідносин, суд приходить до наступних висновків. З реєстраційного посвідчення від 25.12.2000 вбачається, що житловий будинок за [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] в частці 3/5, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.12.2000р. №4654. На підставі плану земельної ділянки, виготовленого Золочівським МБТІ 17.10.1990, судом встановлено, що земельна ділянка по [ADDRESS] станом на 1990 рік становила площу 611 м2 (0,0611 га), має конфігурацію прямокутника з довжинами від вулиці Шевченка - 17.20 м., далі за годинниковою стрілкою 35.0 м; 17.0 м; 36.0 м. відповідно. Державним актом серії ЛВ №081950 від 14.06.2004 підтверджується, що відповідач [PERSON] набув у власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських споруд загальною площею 0,0326 га., яка розташована у [ADDRESS] (кадастровий номер 4621810100:03:021:0004), на підставі рішення Золочівської міської ради від 16.09.2003 №287. Згідно акту обстеження будинковолодіння [ADDRESS] , проведеного комісією Золочівської міської ради 29.09.2025, суміжний землекористувач [PERSON] , проводить огородження земельної ділянки на яку має державний акт на право власності, межі якої погоджені [PERSON] . Лінія огорожі проходить по стіні, яка відокремлює кухню 1-1 та коридор загального користування ІІІ, що обмежує право власності [PERSON] , на його частину житлового будинку. Тамбур ІІ житлового будинку розібраний. Межові знаки на земельній ділянці відсутні. Для встановлення реальної межі земельної ділянки необхідно провести відновлення меж, відповідно до порядку, затвердженого наказом Державного комітету України із земельних ресурсів №376 від 18.05.2010. З планів меж земельної ділянки, виготовлених ПП «Геопроект-М» в 2016 році без номера та дати: «за фактом» та «за державним актом [PERSON] » вбачається, що загальна площа земельних ділянок, якими користуються сторони становить 0,065 га. (0,0319 га. + 0,0331га.). Отже, площа земельних ділянок, якими фактично користуються сторони на момент пред`явлення позову, порівняно з цією ж земельною ділянкою, що станом на 1990 рік становила одне ціле, більша на 0,0039 га. (0,065 га. - 0,0611 га.). Фактична площа земельної ділянки, якою користується позивач [PERSON] становить 0,0331 га., а фактична площа земельної ділянки, якою користується відповідач [PERSON] становить 0,0319 га. Згідно оспорюваного державного акту, відповідач має у власності земельну ділянку 0,0326 га. З технічної документації по складенню оспорюваного державного акта встановлено, що згідно реєстраційного посвідчення від 11.12.2002, виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після [PERSON] №4111 від 06.12.2002, відповідач [PERSON] є власником 2/5 часток житлового будинку [ADDRESS] . Як видно з акту обстеження та погодження меж від 08.05.2003року та його графічної частини на звороті, позивач [PERSON] погодив межі відповідачу [PERSON] загальною площею 0,0305га., прямокутною конфігурацією з довжинами сторін - 8.9м. з [ADDRESS] , далі за годинниковою стрілкою 11.41м.; 16.60м; 9.30м.; 37.06м. відповідно. Рішенням Золочівської міської ради №71 від 12.12.2002 передано у приватну власність відповідачу [PERSON] земельну ділянку пл. 0,0305 га. по [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Рішенням Золочівської міської ради №287 від 16.09.2003 затверджено встановлені межі і розміри земельної ділянки в [ADDRESS] , площею 0,0326 га, яка передана відповідачу [PERSON] та зобов`язано видати державний акт. Згідно рішення виконкому Золочівської міської ради №519 від 24.10.1990, 2/5 частини одноповерхового цегляного житлового будинку [ADDRESS] , що складається із кухні під цифрами 2-1 площею 7,3 м2, житлової кімнати 2-2 площею 15,0 м2, загальною площею 22,3 м2 вирішено продати [PERSON] . Тамбур під цифрами ІІ площею 3,0 м2, коридор під цифрою ІІІ площею 6,4 м2, а також вхід до підвалу і підвал площею 14,2 м2 залишаються в спільному користуванні з гр. [PERSON] . Закріплено за [PERSON] земельну ділянку площею 305,3 м2. На підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.09.2015 судом встановлено, що на земельній ділянці належній відповідачу [PERSON] знаходиться інший належний йому житловий будинок під номером 73 «Б». \~ \~ Суд вважає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Земельного кодексу Української РСР, чинного на час закріплення земельної ділянки за [PERSON] та Земельного кодексу України. Чинного на час прийняття рішення про передачу земельної ділянки у власність [PERSON] . Відповідно до ст. 90 Земельного кодексу Української РСР на землях міст при переході права власності на будівлю переходить також і право користування земельною ділянкою або її частиною. При переході будівлі у власність кількох осіб земельна ділянка переходить в користування всіх співвласників будівлі. Частина 1 ст. 91 Земельного кодексу Української РСР передбачала, що особи, яким належить будинок на праві спільної власності, користуються земельною ділянкою спільно. Порядок користування нею визначається співвласниками будинку залежно від розміру часток в спільній власності на будинок. Положеннями Земельного кодексу України передбачалося, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян (ст.116). Згідно із ст.118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Відповідно до ч.4 ст.120 ЗК України при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. За приписами ст.89 ЗК України земельні ділянки співвласників жилого будинку перебувають у спільній сумісній власності. Таким чином, органом місцевого самоврядування як при наданні у користування (закріплення) земельної ділянки [PERSON] так і при прийнятті рішення про передачу земельної ділянки [PERSON] було порушено вимоги чинних на той час Земельного кодексу Української РСР та Земельного кодексу України, які передбачали, що право спільного користування та спільної сумісної власності на земельну ділянку, на якій розміщений житловий будинок, що належить особам на праві спільної власності. Однак, суд враховує, що рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 15.04.2019, яке набрало законної сили, позов [PERSON] до [PERSON] про поділ житлового будинку задоволено, вирішено виділити у приватну власність [PERSON] приміщення у житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , які позначені на плані літерами: 1-1 - коридор площею 6,4 кв.м.; 1-2 - кухня площею 7,3 кв.м.; 1-3 - житлова кімната площею 15,3 кв.м., підвал площею 14,2 кв.м. та частину горища над приміщеннями виділеними йому на першому поверсі, зі збереженням існуючого входу на горище; виділити у приватну власність [PERSON] приміщення у житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , які позначені на плані літерами: ІІІ - веранда площею 4,5 кв.м., вартістю 34141,0 грн.; 1-4 - житлова кімната площею 21,2 кв.м.; 1-5 - кухня площею 9,9 кв.м. та частину горища над приміщеннями виділеними йому на першому поверсі, з влаштуванням окремого входу на горище влаштувати приставну драбину по стіні бокового фасаду до слухового вікна на горищі на фронтовій стіні будинку, при цьому розширивши його (вказані роботи здійснити за рахунок коштів позивача [PERSON] ), припинити право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Досліджуючи вказане рішення, технічний паспорт на житловий будинок та план топографічного знімання, судом встановлено, що частина житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , виділена у приватну власність позивачу [PERSON] на відрізку А-Г розташована на земельній ділянці на яку виданий державний акт відповідачу. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково, в частині визнання недійсним державного акту відповідача, стосовно площі 0,0012 га., яка фактично перебуває в користуванні позивача, розташована безпосередньо та прилягає до частини житлового будинку, виділеного у приватну власність позивачу. В іншій частині права позивача оскаржуваним державним актом не порушені. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути частину судових витрат понесених позивачем у зв`язку із сплатою судового збору.

Outcome: partial