Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернулася до суду із позовом до Зеленьківської сільської ради Тальнівського району (далі - Відповідач) про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом. На підставу своїх вимог посилається на те, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина. Позивач є спадкоємцем померлої за заповітом. До складу спадщини увійшло право власності померлої [PERSON] на земельну ділянку передану їй у приватну власність для ведення особистого селянського господарства відповідно до Наказу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області №23-4576/14-15-СГ від 10.09.2015. Даним Наказом затверджено Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки прощею 0,9900 га переданої у приватну власність [PERSON], кадастровий номер земельної ділянки - [NUMBER] за межами населеного пункту в адмінмежах Зеленьківської сільської ради Тальнівського району Черкаської області. Здійснити державну реєстрацію права власності на дану земельну ділянку [PERSON] за життя не встигла, в зв'язку зі смертю. А тому, в нотаріальному порядку оформити майнові права на дане спадкове майно неможливо, оскільки відповідно до п. 4.12, 4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, зокрема, документів якими підтверджується право власності спадкодавця на земельну ділянку, в зв'язку з чим при зверненні в нотаріальну контору Позивачу було відмовлено, тому Позивач посилаючись на п. 3, 5 Листа ВССУ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 звертається до суду з даним позовом та просить визнати за нею право на завершення приватизації шляхом реєстрації речового права на вищезазначену земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Позивач до початку судового засідання подав заяву, в якій позов підтримав повністю, посилаючись на підстави, викладені в позовній заяві та просив суд розглядати справу за його відсутності. Відповідач до початку судового засідання подав заявe про те, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просив суд слухати справу за його відсутності. Третя особа до судового засідання не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, будь-який заперечень від третьої особи до суду не надходило, тому суд вважає за можливе слухати справу за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що Позивач є спадкоємцем [PERSON], померлої [INFO] в с. Зеленьків Тальнівського району, Черкаської області, що підтверджується інформацією, наданою Тальнівською державною нотаріальною конторою від 10.12.2016 №2207/01-16. Відповідно до постанови №1960/02-31 від 05.11.2016 Тальнівської державної нотаріальної контори, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], оскільки спадкоємцем не подано правовстановлюючий документ. Відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 10.09.2015 №23-4576/14-15-СГ про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність, затверджено Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано гр. [PERSON] земельну ділянку сільськогосподарського призначення із земель державної власності площею 0,9900 га (кадастровий номер [NUMBER]) у власність для ведення особистого селянського господарства в адмінмежах Зеленьківської сільської ради. Громадянці [PERSON]: здійснити державну реєстрацію права власності в порядку, визначеному статтями 125-126 Земельного кодексу України; приступити до використання земельної ділянки після реєстрації права власності; використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням. Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER], виданого 05.01.2016, [PERSON] померла [INFO] в с. Зеленьків Тальнівського району, Черкаської області. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1222 цього Кодексу спадкоємцями за заповітом і законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визначено що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Згідно ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Відповідно до положень ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів. За положеннями ч.ч. 9, 10 ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Судом встановлено, що спадкодавцем вчинено всі дії, спрямовані на приватизацію та оформлення права власності на спірну земельну ділянку площею 0,9900 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована за межами населеного пункту в адмінмежах Зеленьківської сільської ради Тальнівського району Черкаської області, проте, за життя спадкодавець - [PERSON] не встигла право власності зареєструвати у встановленому законом порядку. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» роз'яснив, що в разі, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного Кодексу, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця. Пунктом 4.20 гл. 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 282/20595, передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Витягу з Державного земельного кадастру. Відповідно до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманий в теріторіальних органах Державної реєстраційної служби. Померла [PERSON] розпочала процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, проте померла, не отримала правовстановлюючого документа на дану земельну ділянку, тому не завершила процедуру приватизації. Право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яке належало померлій на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок її смерті. Це право в порядку спадкування перейшло до Позивача, який є спадкоємцем померлої. Враховуючи ті обставини, що Позивач успадкувала право на одержання земельної ділянки у власність, яке мала спадкодавець, та в установленому порядку не може завершити процедуру приватизації і одержати правовстановлюючі документи на вказане майно, то успадковане право позивача підлягає захисту в судовому порядку. Оцінюючи встановлені судом обставини, суд знаходить повністю обґрунтованими вимоги позивача, як спадкоємця за заповітом що належним чином прийняв спадщину, та має право на завершення процедури приватизації та оформлення правовстановлюючого документу на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Аналізуючи досліджені докази, суд вважає позовні вимоги доведеними, і є всі підстави для визнання за позивачем права на завершення приватизації земельної ділянки шляхом реєстрації речового права на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved