Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із даною позовною заявою. Позивач посилається на те, що [INFO] помер його дідо [PERSON] , а [INFO] його баба [PERSON] , котрі були власниками житлового будинку [ADDRESS] та земельних ділянок у цьому ж селі; при житті 26.03.2003 року обоє спадкодавці склали заповіти, відповідно до яких все майно, де б воно і з чого не складалося і взагалі все те, що належатиме їм на день смерті, заповіли своєму внуку [PERSON] . У зв`язку з цим позивач звертався у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено в оформленні права власності на вищевказане майно, так як у правовстановлюючих документах на житловий будинок типом власності вказано колгоспний двір, а також є розбіжності у свідоцтві про смерть [PERSON] та у державному акті на землю. Тому позивач просить у судовому порядку постановити рішення, яким визнати його власником спадкового майна. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов свого довірителя підтримала, просила його задовольнити і справу розглядати у відсутності позивача. Представник відповідача Воютицької сільської ради Самбірського району, будучи належним чином повідомленим, до суду не з`явився, із відзивом на позов не звертався, а тому суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних даних про права та взаємовідносини сторін у заочному провадженні, проти чого не заперечила представник позивача. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного: Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] , а [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 14.02.1989 року та довідки Самбірського МБТІ від №322 від 10.02.2020 року, житловий будинок з належними до нього господарськими спорудами [ADDRESS] належить колгоспному двору, головою якого був [PERSON] . Із довідки Воютицької сільської ради Самбірського району Львівської області №1090 від 10.03.2020 року відомо, що господарство в [ADDRESS] належало до суспільної групи колгоспний двір. Станом на 01.07.1990 року в цьому житловому будинку були зареєстровані та проживали [PERSON] - голова господарства та його дружина, - [PERSON] . Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» п. 6 «а» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили право на частку в його майні. Відтак, оскільки станом на 01.07.1990 року членами колишнього колгоспного двору, - житлового будинку з належними до нього господарськими спорудами за адресою [ADDRESS] були [PERSON] та [PERSON] , то право на дане будинковолодіння мали вони по 1/2 частині кожен. Крім цього відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЛВ №013925, виданого 23.03.2002 року, [PERSON] мав у приватній власності земельну ділянку площею 0,69га для ведення особистого підсобного господарста на території села Воютичі Самбірського району Львівської області, а згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЛВ №013924, виданого 23.03.2002 року, [PERSON] мала у приватній власності земельну ділянку площею 1,35га для ведення особистого підсобного господарства на території села Воютичі Самбірського району Львівської області. Із заповітів від 26.03.2003 року відомо, що [PERSON] та [PERSON] на випадок своєї смерті розпорядилися про все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, - відповідно заповіли своєму внуку [PERSON] . Із приводу спадкування позивач звертався до нотаріальної контори, однак йому було відмовлено в оформленні права власності на спадкове майно так як у правовстановлюючих документа на житловий будинок типом власності вказано колгоспний двір, а також є розбіжності у свідоцтві про смерть [PERSON] та у Державному акті на землю. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1233 ЦК України [PERSON] являється спадкоємцем по заповіту майна [PERSON] та [PERSON] . Ураховуючи вище наведені норми законів у сукупності з дослідженими матеріалами справи, суд прийшов до переконання, що даний позов є підставний та підлягає до задоволення.

Outcome: approved