Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Держави в особі сільської ради с. Стінка Бучацького району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - приватний нотаріус Бучацького районного нотаріального округу Пендзей Г.Г., про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та встановлення юридичного факту. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла мати її чоловіка [PERSON] - [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на спадкове майно у вигляді права на земельну частку (пай) у колективному сільгосппідприємстві « Дністер » розміром 1,054 га. На час смерті спадкодавця разом з нею проживав та був зареєстрований син [PERSON] , який спадщину прийняв, однак не оформив своїх спадкових прав, [INFO] він помер. Позивач, як спадкоємець за законом після смерті чоловіка [PERSON] , з питань оформлення спадщини звернулася до приватного нотаріуса Бучацького районного нотаріального округу Пендзей Г.Г., однак свідоцтва про право на спадщину не отримала, оскільки на час смерті чоловіка не була зареєстрована разом з ним, незважаючи на те, що проживала та вступила в управління спадковим майном, тому пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини, а також через розбіжності у документах, які підтверджують ступінь родинних відносин між померлими [PERSON] та сином [PERSON] . З урахуванням викладеного позивач просить суд: встановити факт родинних відносин між [PERSON] , померлою [INFO] , та [PERSON] , померлим [INFO] , а саме, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] ; визначити [PERSON] додатковий строк, достатній для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] . Ухвалою судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 02 грудня 2020 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Держави в особі Стінківської сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - приватний нотаріус Бучацького районного нотаріального округу Пендзей Г.Г., про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та встановлення юридичного факту. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Згідно ухвали Бучацького районного суду Тернопільської області від 15 січня 2021 року за клопотанням представника позивача, адвоката Сверлик О.В. замінено відповідача Стінківську сільську раду Бучацького району Тернопільської області на відповідача Золотопотіцьку територіальну громаду. Представник позивача, адвокат Сверлик О.В. в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за її відсутності. Представник відповідача - Золотопотіцької територіальної громади Виконавчого комітету Золотопотіцької селищної ради Бучацького району Тернопільської області в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву, в якій вказала, що позов визнає і просить суд справу розглядати у її відсутності. Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - приватний нотаріус Бучацького районного нотаріального округу Пендзей Г.Г. в судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. [INFO] в с. Стінка Бучацького району Тернопільської області померла [PERSON] , про що 23 квітня 2002 року Стінківською сільською радою Бучацького району Тернопільській області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] та зроблено відповідний актовий запис № 15. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме на земельну частку (пай) у колективному сільгосппідприємстві «Дністер» розміром 1,054 га, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР № 041224, виданого на підставі рішення Бучацької райдержадміністрації № 405 від 04 жовтня 1996 року, сертифікат зареєстровано 11 грудня 1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 224. Згідно довідки № 2292, виданої 28 вересня 2020 року виконавчим комітетом Стінківської сільської ради Бучацького району Тернопільської області, [PERSON] , яка померла [INFO] , проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На час відкриття спадщини разом із спадкодавцем проживали та були зареєстровані: [PERSON] , 1964 року народження. Померлій належав сертифікат на право на земельну частку (пай) площею 1,054 га для ведення товарного виробництва, що знаходиться на території Стінківської сільської ради. В управління спадковим майном вступив її син [PERSON] . Як слідує із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України, виданого 23 жовтня 2020 року Бучацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), [PERSON] народився [INFO] , відомості про батька відсутні, матір`ю є [PERSON] . Як вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану, виданого 07 листопада 2020 року Бучацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), запис про шлюб гр. [PERSON] та [PERSON] , складеного в 1955 році Стінківською сільською радою Бучацького району Тернопільської області не виявлено. Згідно довідки Стінківської сільської ради Бучацького району Тернопільської області№ 2566 від 02 листопада 2020 року, [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] , являлася однією і тією ж особою, і являється матір`ю [PERSON] , що помер [INFO] . [PERSON] стверджує, що будучи дружиною [PERSON] , не може скористатися своїм правом, як спадкоємця через невідповідності у документах,а саме згідно реєстрації актового запису про народження [PERSON] у графі «відомості про матір» записано, що його матір`ю є « [PERSON] », а згідно свідоцтва про смерть померла записана як « [PERSON] ». Наявність родинних зв`язків [PERSON] та [PERSON] підтверджується записами в господарській книзі та довідками Стінківської сільської ради № 2292 від 28 вересня 2020 року, № 2566 від 02 листопада 2020 року. Згідно з пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, на підставі вищенаведеного факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] є сином померлої [PERSON] знайшов своє підтвердження в судовому засіданні і встановлення такого факту обумовлено необхідністю оформлення спадкових прав позивача [PERSON] . Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд приходить до висновку, що до виниклих правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права. Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Оскільки спадкодавець [PERSON] померла [INFO] , до набрання чинності 01 січня 2004 року Цивільним Кодексом України, тому застосуванню підлягають норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до статті 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За змістом статті 525 ЦК УРСР 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно з частиною першою статті 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)» передбачено, що до осіб, які мають право на земельну частку (пай) відносяться громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 3 Земельного Кодексу України та п. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10 листопада 1994 року № 666/94, право на земельну частку (пай) може бути передане в спадщину. Таким чином, [PERSON] , приймаючи спадщину після смерті матері [PERSON] , набув право на земельну частку (пай) розміром 1,054 га, відповідно до частини 1 статті 549 ЦК УРСР 1963 року. [INFO] помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Стінківською сільською радою Бучацького району Тернопільської області 09 вересня 2016 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 02 лютого 2012 року Стінківською сільською радою Бучацького району Тернопільської області, дружиною [PERSON] є [PERSON] . Із довідки № 2291, виданої 28 вересня 2020 року виконавчим комітетом Стінківської сільської ради Бучацького району Тернопільської області, вбачається, що померлий [INFO] [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На момент смерті разом із спадкодавцем постійно проживала без реєстрації дружина [PERSON] , 1960 року народження. Як слідує з листа приватного нотаріуса Бучацького районного нотаріального округу Пендзей Г.Г., [PERSON] було пропущено встановлений законом строк для прийняття спадщини. [PERSON] вважається такою, що спадщини не прийняла. Як вбачається з інформаційних довідок із спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 63246703, № 63246738 від 21 січня 2021 року, наданих Бучацькою державною нотаріальною конторою на запит суду, у Спадковому реєстрі відсутня інформація про відкриття спадкових справ після смерті [PERSON] , що померла [INFO] , та [PERSON] , що помер [INFO] . Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно положень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. В ході розгляду справи судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за закономпісля смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , однак пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини з поважних причин, так як вважала достатнім факт проживання з ним без реєстрації та вступ в оперативне управління майном. Враховуючи те, що факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, а в законі не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини і їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку, виходячи з конкретних обставин справи та характеру взаємовідносин сторін, суд приходить до переконання, що позивач з поважних причин пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини. За таких обставин, позов [PERSON] підлягає до задоволення, слід визначити позивачу додатковий строк у три місяці, який починає перебігати з моменту набрання рішенням суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved