Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області із заявою за участі заінтересованої особи Шомполівської сільської ради Лиманського району Одеської області про встановлення факту прийняття спадщини. Заява обґрунтована тим, що [INFO] померла мати заявника [PERSON] Після її смерті залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки, яка знаходиться на території Шомполіської сільської ради Лиманського району Одеської області. Після її смерті [PERSON] фактично вступив у володіння спадковим майном. За життя мати хворіла, вона потребувала догляду та допомоги, тож з 2005 року він переїхав до с.Якова Лиманського району Одеської області з міста, щоб жити разом із [PERSON] та доглядати її. В селі вони проживали однією сім`єю, в їхньому будинку, разом вели господарство, у них був єдиний бюджет, а коли матері потрібна була медична допомога, вони перевозили її до міста, жили в їх квартирі, матері надавалося амбулаторне та стаціонарне лікування. За життя він піклувався мамою, а коли вона померла, поховав її та продовжує проживати в цьому самому селі, доглядає за майном разом із дружиною. В жовтні 2018р. він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак отримав відмову, через те, що він не був зареєстрований за місцем відкриття спадщини та пропустив шестимісячний термін. Однак, він у встановлений законом строк до нотаріальних органів не звертався, бо вважав, що завдяки тому, що він фактично прийняв спадщину, користувався будинком, надвірними будівлями, земельною ділянкою є спадкоємцем. Письмовим доказом також є заповіт, складений покійною [PERSON] від 21.09.2005р. на його користь.Через те, що він своєчасно не звернувся до нотаріальної контори із заявою, але фактично вступи у володіння спадковим майном, в нього немає іншої можливості встановити юридичний факт прийняття спадщини, як звернутися до суду. В судовому засіданні представник заявника - адвокат Козирєва Н.В. підтримала вказану заяву в повному обсязі, в подальшому представник надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.66). В судове засідання представник заінтересованої особи Шомполівської сільської ради Лиманського району Одеської областіне з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був сповіщений своєчасно, належним чином, однак т.в.о. сільського голови Панасюк Л.Л. надав заяву про розгляд справи без присутності представника сільської ради, вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити (а.с.63). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що 10.08.2012р. складено відповідний актовий запис №86 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області, копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.29). Заявник [PERSON] приходиться сином [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.28). За життя 21.09.2005р. [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не біло і з чого б воно не складалося, заповіла [PERSON] (а.с.30). З довідки, виданої Шомполівською сільською радою Лиманського району Одеської області №26 від 08.02.2019р. вбачається, що [PERSON] [INFO] дійсно з 2006 року по 2012 рік проживав без реєстрації з мамою [PERSON] в [ADDRESS] . До дня смерті, [INFO] року постійно піклувався та доглядав її, допомагав по господарству. Проживали разом однією родиною і вели спільне господарство. [PERSON] поховав матір за власні кошти в с. Якова . Від дня смерті до сьогодні він доглядає за домогосподарством, яке лишилося після смерті [PERSON] (а.с.32). З копії заяви свідка [PERSON] від 08.02.2019р., посвідченої у сільській раді встановлено, що вона проживає в с.Яково 40 років, знає [PERSON] 40 років, з 1975 року була знайома з покійною [PERSON] , померлою [INFO] . Стверджує, що [PERSON] постійно проживав зі своєю матір`ю [PERSON] з 2006р. по день смерті. Проживали однією сім`єю, вели спільне господарство. [PERSON] піклувався за своєю пристарілою матір`ю, після її смерті продовжує вести господарство, доглядає город та будинок (а.с.33-34). Аналогічні відомості містяться в заяві свідка [PERSON] від 08.02.2019р., посвідченої у сільській раді (а.с.35-36). 23.10.2018р. [PERSON] звернувся до Лиманської районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.49). Однак, листом №3108/02-14 від 30.10.2018р. йому було повідомлено, ним було пропущено строк для прийняття спадщини, оскільки він не подав у шестимісячний термін заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори (а.с.24). Судом також було досліджено копію спадкової справи до майна [PERSON] , померлої [INFO] та встановлено, що інші спадкоємці відсутні (а.с.47-57). Так, ст.293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до вимог ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз`яснень, що викладені в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно ч.ч.1-3 ст.1268 ЦПК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Постановою Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (п.1) визначено, що наведений у Цивільному процесуальному кодексі України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти прийняття спадщини. В п.16 вищезазначеної Постанови зазначено, що заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Згідно ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З огляду на положення наведеної норми Закону слід дійти висновку, що сама по собі відсутність реєстрації місця проживання заявника за однією адресою зі спадкодавцем або реєстрація місця проживання заявника за іншою адресою не є абсолютним підтвердженням або спростуванням обставин про те, що спадкоємець проживав або не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Вирішуючи дане питання слід виходити з наявності або відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження факту постійного проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на момент смерті останнього. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З огляду на положення наведеної норми Закону слід дійти висновку, що сама по собі відсутність реєстрації місця проживання заявника за однією адресою зі спадкодавцем або реєстрація місця проживання заявника за іншою адресою не є абсолютним підтвердженням або спростуванням обставин про те, що спадкоємець проживав або не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Вирішуючи дане питання слід виходити з наявності або відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження факту постійного проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на момент смерті останнього. Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи, що під час судового розгляду знайшло своє підтвердження те, що [PERSON] постійно проживав разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, отже він вважається таким, що прийняв спадщину. Таким чином, суд вважає, що вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved