Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

[PERSON] заявила позов до [PERSON] за яким просила визнати за нею право власності на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після [PERSON] , померлого [INFO] . Позов мотивовано тим, що позивач не може використати своє право на прийняття спадщини, у зв`язку з тим, що домоволодіння не було введено в експлуатацію та право власності на нього не зареєстровано. Провадження у справі відкрито на підставі ухвали судді 05.04.2018 року. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення, що зводяться до викладених в позові обставин. Представники позивача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . в судовому засіданні підтримали позовні вимоги позивача в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти вимог позивача заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Представник відповідача [PERSON] вимоги довірителя підтримав в повному обсязі. Київська міська рада в судове засідання свого представника не направили, наддали відзив на позов, в якому просили слухати справу у відсутності їх представника, ухвалити рішення на підставі норм чинного законодавства. Головне територіальне управління юстиції у м. Києві в судове засідання свого представника не направили, надали свої письмові пояснення по суті позову, просили слухати справу у відсутності їх представника, ухвалити рішення на підставі норм чинного законодавства. Судом встановлено таке. [PERSON] на підставі рішення Виконавчого комітету Жовтневої Ради депутатів трудящих від 29.03.1951 року № 228 відведено земельну ділянку площею 0,06 га по [ADDRESS] . 13.04.1951 року Управління в справах архітектури м. Києва складено Акт відведення земельної ділянки. 28.05.1951 року Житлове управління виконкому Жовтневої районної ради депутатів трудящих та [PERSON] укладено договір на право побудови будинку та безстрокове використання земельної ділянки. 13.07.1954 року [PERSON] отримав довідку, в якій зазначено, що він є індивідуальним забудовником на [ADDRESS] . 29.07.2004 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом 12 київської державної нотаріальної контори Дмитрієвою Т.М., реєстровий номер 6480. Відповідно до вказаного заповіту останній на випадок своєї смерті належне на праві власності майно: земельну ділянку та житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] заповів [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть, що видане Відділом реєстрації смерті у м. Києві від 30.09.2009 року. Як вбачається з інформаційної довідки Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 27.09.2018 року житловий будинок [ADDRESS] на праві власності не зареєстровано. З листа-підтвердження Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 23.10.2018 року вбачається, що житловий будинок з прибудовами [ADDRESS] не вводився в експлуатацію. За даними інвентаризаційної справи житловий будинок і всі господарські будівлі зазначені, як самочинно побудовані. За змістом ст. 1220 ЦК України, чинної на час виникнення спірних правовідносин по успадкуванню спадщини після смерті спадкодавця, спадщина відкривається внаслідок смерті особи та часом її відкриття є день смерті особи. Спадщина після смерті спадкодавця відкрилась [INFO] року. Позивач 08.06.2017 року звернулась до 12 Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] 28.06.2017 року державний нотаріус 12 Київської державної нотаріальної контори Черноморенко О.В. винесла Постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину житлового будинку [ADDRESS] за заповітом після смерті [INFO] року [PERSON] , у зв`язку з відсутністю оригіналу заповіту, документа, що посвідчує право власності спадкодавця на таке майно та відсутністю його державної реєстрації за спадкодавцем, відповідно до ст..ст. 182, 210 ЦК України. За змістом ст. 1217 ЦК України, спадкування може здійснюватись за заповітом, або за законом. Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. За таких обставин та вимог закону, суд приходить до висновку, що право власності на будинок спадкодавець не набув, а відтак позов є безпідставним. В даному випадку, на думку суду, сторони можуть успадкувати право користування земельною ділянкою, право на забудову, та право на будівельні матеріали, що використані при самочинному будівництві. Отже, в задоволенні позову слід відмовити. За такого рішення, витрати у справі розподілу не підлягають.

Outcome: dismissed