Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 31.10.2017 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №24792 про стягнення на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості, що виникла по договору про надання відновлювальної кредитної лінії №830/27/14-4/12/8-105 від 28 лютого 2008 року, боржником за яким є позивач. Про вчинення виконавчого напису позивачу стало відомо 11.07.2018 року від працівників банку. Вважає, що при вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус порушив вимоги ЗУ «Про нотаріат» та інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Зокрема вказує, що він як боржник у передбачений законом термін не отримував повідомлення (письмову вимогу банку) щодо добровільної сплати, що призвело до порушення порядку, встановленого для здійснення виконавчого напису нотаріусом. Крім того, на момент вчинення виконавчого напису існував спір щодо розміру заборгованості, отже за таких умов звернення до нотаріуса та вчинення виконавчого напису щодо звернення стягнення на предмет іпотеки не відповідало вимозі ст.88 ЗУ «Про нотаріат», оскільки заборгованість не була безспірною. При цьому сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. На момент вчинення виконавчого напису сума заборгованості, зазначена у ньому вже була предметом розгляду в Постійно діючому третейському суді при асоціації українських банків, яким 08.06.2017 року прийнято рішення, яким задоволено позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості з [PERSON] по договору про надання відновлювальної кредитної лінії №830/27/14-4/12/8-105 від 28 лютого 2008 року в сумі 4 175 250 гривень, яке ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 11.05.2018 року скасовано. 21 січня 2020 року представником позивача подано заяву про зміну підстав позовної заяви разом із уточненою позовною заявою, в якій зазначає, що на момент звернення до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, з позивача вже було стягнуто заборгованість за порушення умов Кредитного договору та звернуто стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором на користь ПАТ «Укрсоцбанк» для погашення за рахунок коштів, отриманих від реалізації майна, заборгованості по Кредитному договору за період з 22.03.2016 року по 22.03.2017 року в сумі кредиту 182 721,95 дол.США; заборгованості за відсотками за користування кредитом 45 237,81 дол.США. Виконавчий нотаріус вчинено 28.09.2017 року. Зазначає, що кредитор вже реалізував своє право на стягнення грошової суми по кредиту та у нього відсутнє право повторного стягнення заборгованості за тілом кредиту при наявності іншого судового рішення (виконавчого напису) про стягнення цієї ж суми. Також вказує, що надані стягувачем нотаріусу документи не підтверджують безспірність заборгованості позивача. Станом на день вчинення нотаріальних дій відповідно до відомостей з виписки по особовому рахунку, суму заборгованості по нарахованим строковим та простроченим відсоткам встановити неможливо. Кредитором не надано нотаріусу доказів на підтвердження настання строку виконання зобов`язання в цілому, а з цим наявності в останнього права вимоги. Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.08.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб. Ухвалою суду від 23.10.2018 року забезпечено позов шляхом заборони звернення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується, без застосування зустрічного забезпечення; заборонено звернення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса за Іпотечним договором №830/27/14-4/48/8-081 від 28.02.2008 року на нежитлові приміщення 1-го поверху №№17-1-17-4 в літ. «А-5» загальною площею 159,8 кв.м., що належать на праві власності [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності. Ухвалою суду від 21.02.2019 року за клопотанням позивача витребувано у приватного нотаріуса Київського нотаріального міського округу Чуловського В.А. належним чином засвідчені копії матеріалів нотаріальної справи за зверненням ПАТ «Укрсоцбанк» щодо здійснення виконавчого напису нотаріуса стосовно боржника [PERSON] за іпотечним договором №830/27/14-4/48/8-081 від 28.02.2008 року. Ухвалою суду від 28.10.2019 року зазначені докази витребувано повторно. Ухвалою суду від 08.05.2019 року роз`яснено ухвалу суду від 21.02.2019 року шляхом доповнення резолютивної частини датою та інформацією щодо матеріалів нотаріальної справи, а саме: №24792 від 01.10.2017 року за звернення ПАТ «Укрсоцбанк» стосовно боржника [PERSON] за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №830/27/14-4/12/8-081 від 28.02.2008 року. Ухвалами суду від 14.08.2019 року та від 26.09.2019 року за клопотанням представника позивача повторно витребувано у приватного нотаріуса Київського нотаріального міського округу Чуловського В.А. належним чином засвідчені копії матеріалів нотаріальної справи №24792 від 01.10.2017 року за зверненням ПАТ «Укрсоцбанк» стосовно боржника [PERSON] за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №830/27/14-4/12/8-081 від 28.02.2008 року. Ухвалою суду від 26.09.2019 року, постановленою без видалення суду до нарадчої кімнати, відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 21.01.2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, [PERSON] . Ухвалою суду від 18.09.2020 року замінено у справі неналежного відповідача АТ «Укрсоцбанк» на належного - АТ «Альфа-Банк». Ухвалою суду від 24.02.2021 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Товариство з обмеженою відповідальністю «АНСУ». Представник позивача в судові засідання з`являвся, в подальшому надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі та ухвалити заочне рішення, позовні вимоги підтримав. Надав додаткові письмові пояснення, в яких посилався на обставини, зазначені у позові, додатково зазначивши, що у кредитора були відсутні правові підстави для стягнення з позивача заборгованості за період з 10.10.2015 року по 12.09.2017 року на підставі оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса, оскільки строк кредитування сплинув 10.07.2015 року та загальний розмір заборгованості за договором становив 182 721,95 дол.США. Відповідач та треті особи в судове засідання неодноразово не з`являлись, про розгляд справи повідомлялись, причини неявки суду не повідомили. У відповідності до ч.1, 3, 4 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. З цього приводу Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності за наявними матеріалами справи у заочному порядку розгляду справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. За приписом ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 2 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 28.02.2008 р. між АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», та [PERSON] укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №830/27/14-4/12/8-105, згідно умов якого позичальник отримав кредит зі сплатою 12,75 процентів річних та комісій, в розмірі та порядку, визначеному Договором в межах максимального ліміту заборгованості до 240 000,00 доларів США та кінцевим терміном повернення заборгованості до 10.02.2018 року на умовах, визначених Договором. Також встановлено, що сторонами з метою забезпечення зазначеного договору було укладено іпотечний договір №830/4/27/48/8-081 від 28.02.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Назаренко О.О., згідно змісту якого предметом іпотеки є нерухоме майно - нежитлові приміщення 1-го поверху №№17-1-17-4 в літ. «А-5» загальною площею 159,8 кв.м., що належать на праві власності [PERSON] . Відповідно до умов укладеного Договору про надання відновлювальної кредитної лінії сплата процентів за користування Кредитом здійснюється у валюті Кредиту щомісячно до 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти за фактичну кількість днів користування Кредитом в періоді. Сплата комісій здійснюється в порядку та в терміни, визначені цим договором (п.п.2.5, 2.6, 2.7). Відповідно до п.п.3.3.7, 3.3.9 Договору позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитору проценти в розмірі, передбаченому п.1.1.1. цього Договору та комісії в розмірах та в порядку, визначеному п.п.2.6, 2.8, 2.9 цього Договору; здійснювати погашення Кредиту відповідно до графіку змін максимального ліміту заборгованості, визначеного в п.1.1.1. цього Договору, у сумі різниць між максимальним лімітом заборгованості, що діяв у попередньому періоді та максимальним лімітом заборгованості, що діятиме у наступному періоді, в строк не пізніше останнього робочого дня попереднього періоду, а також в кінцевий термін повернення заборгованості за Кредитом, що визначений в п.1.1.1.180 цього Договору, та згідно додатку №1, який є невід`ємною частиною цього договору. У разі порушення Позичальником вимог п.п.3.3.2.-3.3.15 цього Договору, Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитору штраф у розмірі 3 процентів від суми Кредиту, визначеного п.1.1.1. цього Договору, за кожний випадок (п.4.3). У разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обов`язків, визначених п.п.3.3.7, 3.3.8, 3.3.9 цього Договору, протягом більше, ніж 90 календарних днів, строк користування Кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, Позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити Кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню) (п.4.5 Договору). 27 березня 2008 року між АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», та [PERSON] укладено Договір про внесення змін №1 до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №830/27/14-4/12/8-105 від 28.02.2008 року, відповідно до умов якого сторони змінили, зокрема, межу максимального ліміту заборгованості до 322 500,00 доларів США. 07 жовтня 2008 року між АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», та [PERSON] укладено Додаткову угоду до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №830/27/14-4/12/8-105 від 28.02.2008 року, відповідно до умов якого сторони домовились з 01.07.2008 року внести зміни до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №830/27/14-4/12/8-105 від 28.02.2008 року в частині розміру відсоткової ставки змінивши з 12,75% на 14% річних. 25 березня 2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», та [PERSON] укладено Додаткову угоду до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №830/27/14-4/12/8-105 від 28.02.2008 року, згідно якої сторони погодили здійснення позичальником перестрахування предмету забезпечення в страховій компанії та доповнено Договір пунктом 4.5, за яким у разі порушення Позичальником вимог п.3.3.17 Позичальник зобов`язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 1% від суми наданого кредиту. 21 грудня 2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», та [PERSON] укладено Договір про внесення змін до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №830/27/14-4/12/8-105 від 28.02.2008 року, відповідно до умов якого кінцевим терміном повернення кредиту є 10.02.2023 року (включно). Також передбачено обов`язок Позичальника протягом 60 календарних днів з дати одержання письмового повідомлення Кредитора, достроково повернути в повному обсязі Кредит, нараховані проценти, комісії, а також можливі штрафні санкції (пеню, штраф) (п.3.3.14). Договором про внесення змін до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №830/27/14-4/12/8-105 від 28.02.2008 року, укладеного 06.03.2013 року між ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», та [PERSON] , сторони погодили, що у разі порушення Позичальником строків сплати процентів та/або Кредиту як в повному обсязі, так і частково, щонайменше на три календарні місяці, Кредитор має право вимагати дострокового погашення Кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій в повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення Позичальнику, а Позичальник, в свою чергу, зобов`язується достроково погасити в повному обсязі Кредит, нараховані проценти та можливі штрафні санкції протягом 60 календарних днів з дати одержання вищезазначеного письмового повідомлення Кредитора. 26 березня 2015 року між ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», та [PERSON] укладено Договір про внесення змін №6 до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №830/27/14-4/12/8-105 від 28.02.2008 року, згідно з яким сторони домовились, що з дати укладення цього Договору Кредитор припиняє видачу Траншів за рахунок Максимального ліміту заборгованості та сума кредиту фіксується на рівні заборгованості по виданим Траншам на дату укладення цього Договору про внесення змін. Станом на дату укладення цього Договору про внесення змін заборгованість за Договором кредиту складає: заборгованість за Кредитом в сумі 182 721 доларів США 95 центів; заборгованість по нарахованим та несплаченим процентам за користування Кредитом в сумі 9 662 доларів США 99 центів. Сторони домовились встановити процентну ставку за користування Кредитом в розмірі 10% процентів річних. Погашення залишку заборгованості за Кредитом здійснюється відповідно до нового графіку погашення Кредиту, що передбачений Додатком №1 до цього Договору: до 10 числа (включно) кожного місяця, починаючи з жовтня 2015 року та з кінцевим терміном повернення заборгованості за Кредитом до 10.02.2028 року (включно), на умовах, визначених Договором кредиту, з урахуванням положень цього Договору про внесення змін (п.4.1, 4.2). Погашення суми заборгованості по процентам за користування Кредитом (відстрочених до сплати процентів) здійснюється відповідно до графіку платежів відстрочених до сплати процентів, що передбачений Додатком №1 до цього Договору про внесення змін: до 10 числа (включно) кожного місяця, починаючи з 10 жовтня 2015 року до 10 вересня 2020 року (включно), на умовах, визначених Договором кредиту, з урахуванням положень цього Договору про внесення змін (п.4.3). Сторони домовились, що сплата щомісячних строкових (поточних) процентів за користування Кредитом, які нараховуються з дати укладення цього Договору про внесення змін, здійснюється в наступному порядку: проценти, нараховані за період з 26 березня 2015 року по 25 вересня 2015 року, сплачуються в сумі не менше 50% від сум нарахованих процентів; залишкова частина нарахованих, але не сплачених процентів за період з 26 березня 2015 року по 25 вересня 2015 року, акумулюється на рахунку обліку строкових процентів; після спливу строку, визначеного в п.4.4.1 цього Договору про внесення змін, сплата процентів, зазначених в п.4.4.1.1. цього Договору про внесення змін здійснюється до 10 числа (включно) кожного місяця, рівними частинами до 10.09.2020 року (включно), на рахунок обліку строкових процентів; проценти нараховані з 26 вересня 2015 року, сплачуються в загальному порядку, передбаченому Догоовром кредиту (а.4.4.1). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 08.06.2017 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за Договором кредиту №830/27/14-4/12/8-105 в сумі 4 175 250,21 грн. та третейський збір. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 11.05.2018 року вказане рішення третейського суду скасовано. 31.10.2017 року представник ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. із заявою про вчинення виконавчого напису у зв`язку з не виконанням [PERSON] своїх зобов`язань за укладеним Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №830/27/14-4/12/8-105 від 28.02.2008 року (з наступними змінами до доповненнями). 31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис за реєстровим №24792 про стягнення на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості, що виникла по Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №830/27/14-4/12/8-105 від 28.02.2008 року, боржником за яким є [PERSON] . Згідно змісту виконавчого напису строк платежу настав, стягнення заборгованості проводиться за період з 10 жовтня 2015 року по 12 вересня 2017 року. Сума заборгованості: строкова заборгованість - 154 516,59 дол.США; прострочена заборгованість - 28 205,36 дол.США; строкова заборгованість по нарахованих % - 50,75 дол.США; прострочена заборгованість по нарахованих % - 54 018,64 дол.США. Загальна сума заборгованості становить 236 791,34 дол.США, та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Як вже зазначалось, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17 та у постанові Верховного Суду України від 23.01.2018 року по справі №310/9293/15. Як зазначено позивачем та його представником сума заборгованості [PERSON] , яка вказана у виконавчому написі, вчиненому 31.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем і зареєстрованому в реєстрі за №24792, не є безспірною, зокрема, позивач оспорює розмір нарахованих відсотків. При цьому стягувачем на момент звернення із заявою про вчинення виконавчого напису нотаріуса не було надано приватному нотаріусу детальний розрахунок суми по відсотках за період заборгованості, зазначений у заяві. З наданої до суду виписки по рахунку та наданих документів не вбачається можливим встановити безспірність заборгованості боржника. Також судом встановлено, що 28 вересня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис за реєстровим №20968 про звернення стягнення на нежитлові приміщення 1-го поверху №№17-1-17-4 в літ. «А-5» загальною площею 159,8 кв.м., що належать на праві власності [PERSON] , які передано в іпотеку в забезпечення виконання по Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №830/27/14-4/12/8-105 від 28.02.2008 року. Зі змісту виконавчого напису вбачається, що строк платежу за Кредитним договором настав. Боржником є [PERSON] . Згідно змісту зазначеного виконавчого напису заборгованість виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання боржником умов Кредитного договору за період з 22.03.2016 року по 22.03.2017 року та становить: заборгованість за кредитом - 182 721,95 дол.США, заборгованість за відсотками за користування кредитом - 45 237,81 дол.США. При цьому, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович не надав до суду пояснення та докази, що при вчиненні оспорюваного виконавчого напису він належним чином переконався у безспірності розміру сум, встановив у якому розмірі виникла заборгованість по відсоткам та за який період. Крім того, згідно пункту 2.3 Глави 16 Порядку вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є невідмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Доказів надіслання стягучачем на адресу боржника повідомлення про порушення основного зобов`язання, а також доказів належного повідомлення боржника щодо заборгованості матеріали справи не містять. При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а отже виконавчий напис не може вважатися таким, що не потребує додаткового доказування. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу позовних вимог знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору за подання до суду позовної заяви у розмірі 704,80 грн., за подання до суду заяв про забезпечення позову та доказів у розмірі 352,40 грн. та 384,20 грн.. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved