Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Приморського районного суду міста Одеси з позовом до Держави через Котовську місцеву прокуратуру Одеської області, Держави через Прокуратуру Одеської області, Держави через Подільський відділ поліції ГУНП в Одеській області в якому просить стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на користь [PERSON] кошти, а саме: матеріальну шкоду у розмірі - 41 500 грн. Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідачами, під час кримінального провадження № 42014160340000015, яке закрито 25 грудня 2014 року Котовською міжрайонною прокуратурою, позивачеві спричинені матеріальні збитки у вигляді оплати послуг адвоката в кримінальному провадженні у сумі 41500 грн., постанова прокурора Котовської місцевої прокуратури Одеської області Дубровського А.В. від 25 листопада 2020 року якою відмовлено у визначенні розміру шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів прокуратури, є неправомірною. Ухвалою суду від 11 січня 2021 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, з призначенням судового засідання на 15 квітня 2021 року. 09 березня 2021 року до суду надійшли пояснення представника Державної казначейської служби України, в яких він посилався на те, що ДКСУ не може ототожнюватися з державним бюджетом України, при тому, що жодних протиправних дій ДКСУ по відношенню до позивача не вчиняла. У судове засідання 15 квітня 2021 року учасники процесу не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання за відсутності позивача. Інші учасники справи про причини неявки суд не повідомили. Розгляд справи відкладено на 20 липня 2021 року. У судове засідання 20 липня 2021 року учасники справи не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Розгляд справи відкладено на 12 жовтня 2021 року 06 серпня 2021 року до суду надійшли письмові пояснення, в яких представник Одеської обласної прокуратури, просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] , посилаючись на його не обґрунтованість. У зв`язку із знаходженням судді у відпустці, судове засідання 12 жовтня 2021 року відкладено на 25 листопада 2021 року. У судове засідання 25 листопада 2021 року з`явилися позивач та представник прокуратури Одеської області. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Розгляд справи відкладено на 21 грудня 2021 року. У судове засідання 21 грудня 2021 року учасники справи не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Від представника прокуратури Одеської області надійшла заява про проведення судового засідання за його відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що Котовською міжрайонною прокуратурою 05 березня 2010 року порушено відносно [PERSON] кримінальну справу № 75201000011 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 366, ст. 218 КК України. Вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 17.05.2011 року [PERSON] по пред`явленому обвинуваченню виправдано. За результатами апеляційного оскарження цього вироку, 08.12.2011 року апеляційним судом Одеської області його скасовано та кримінальну справу направлено на новий розгляд. За результатами нового судового розгляду вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 11 листопада 2013 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочинів передбачених ч.3 ст. 365, ч.2 ст. 366 КК України. 18 березня 2014 року апеляційним судом Одеської області вказаний вирок було скасовано та справу направлено на додаткове розслідування до Котовської місцевої прокуратури та у зв`язку з прийняттям нового кримінального процесуального кодексу України 12.05.2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42014160340000015 внесені відомості про кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 та ч. 4 ст. 358 КК України. У подальшому, постановою прокурора Котовської місцевої прокуратури Дубровського А.В. від 25.12.2014 року кримінальне провадження № 42014160340000015 стосовно [PERSON] закрито на підставі п. 2 ч. 1. ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29.09.2020 у справі № 420/2308/20 зобов`язано Котовську місцеву прокуратуру розглянути звернення [PERSON] від 16.03.2020 року та винести постанову щодо визначення розміру відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої при досудовому розслідуванні кримінальної справи № 42014160340000015. Постановою прокурора Котовської місцевої прокуратури Одеської області Дубровським А.В. від 25 листопада 2020 року відмовлено у визначені розміру моральної та матеріальної шкоди, завданої [PERSON] діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду у вищевказаному кримінальному провадженні. Відмовляючи у визначені моральної шкоди враховано, що на час винесення цієї постанови, питання стягнення моральної шкоди було предметом судового розгляду цивільної справи № 522/3239/20 за позовом [PERSON] до Котовської місцевої прокуратури Одеської області, Державної казначейської служби України, Одеської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю органів досудового слідства, прокуратури і суду. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2021 позов [PERSON] частково задоволено та стягнуто на його користь 292856,90 грн моральної шкоди та 9200 грн. судових витрат на правову допомогу. В іншій частині позову - відмовлено. Рішення набрало законної сили. Таким чином, суд вважає, що права позивача щодо стягнення на його корись моральної шкоди не порушено. Отже, вимоги щодо про визнання протиправною та скасування постанови прокурора Котовської місцевої прокуратури від 25 листопада 2020 року не підлягають задоволенню через їх необґрунтованість. Щодо вимог про стягнення матеріальної шкоди та солідарно витрат на професійну правничу допомогу. Так, розглядаючи питання щодо спричинення матеріальної шкоди у вигляді витрат на отримання адвокатських у розмірі 150000 грн., то у вказаній постанові Котовською місцевою прокуратурою Одеської області враховано, що будь-яких документів на підтвердження цієї суми [PERSON] не надано. Наразі, позивачем заявлено вимогу щодо стягнення на його користь матеріальної шкоди вже у розмірі 41500 грн. у вигляді витрат на оплату послуг адвоката. Право на відшкодування матеріальної шкоди виникає у випадках, встановлених статтею 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та відповідно до статті 3 цього Закону, у якій зазначено, що відшкодуванню (поверненню) підлягають, зокрема суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги. Статтею 137 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 3 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Таким чином, цивільним процесуальним законодавством України визначено критерії співмірності витрат на оплату послуг адвоката та пов`язаності конкретних послуг адвоката із веденням саме цієї справи, а не іншої. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати до суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги, 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Між тим, позивачем на підтвердження фактично понесених та сплачених судових витрат доказів не надано. За таких обставин, суд доходить висновку про не обґрунтованість позовних вимог [PERSON] .

Outcome: dismissed