Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. На підтвердження позову позивач посилається на те, що 10 квітня 2017 року він надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 5\~000 доларів США. [PERSON] зобов`язався повернути позивачу кошти 01 червня 2017 року. Вказані обставини підтверджуються розпискою, власноручно написаною [PERSON] . Незважаючи на досягнуту домовленість відповідач взяті на себе зобов`язання так і не виконав, що в подальшому спричинило порушення прав та виникнення збитків для позивача. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням як найшвидше повернути борг та намагався вирішити конфлікт, що виник. Проте [PERSON] навпаки злісно та безвідповідально намагався уникнути повного виконання покладених на нього зобов`язань. Відповідач постійно обіцяв позивачу повернути кошти, натомість борг повернутий не був. У вересні 2018 року позивач, з метою поновлення своїх прав, звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за розпискою. 21 листопада 2018 року рішенням Дергачівського районного суду Харківської області по справі № 619/3866/18, позовні вимоги позивача задоволено. Рішенням суду стягнуто з [PERSON] загальну заборгованість у розмірі 62\~322, 50 грн, з яких: основний борг 49\~590, 00 грн, інфляційні втрати 7\~332, 00 грн, 3% річних 5\~400, 50 грн. Згідно наданого розрахунку доданого до позовної заяви станом на 11.09.2018 сума інфляційних втрат становить 7\~332, 00 грн, 3% річних 5\~400, 50 грн. Станом на теперішній час судове рішення не виконано, що підтверджується листом Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрайонного управління Міністерства юстиції (м. Харків), де на примусовому виконанні знаходиться виконавчий лист. Так як заборгованість [PERSON] не сплатив, то позивач має право вимагати від відповідача сплатити йому суму інфляційних витрат, пеню за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань та 3% річних за період з 12.09.2018 по 21.12.2020. Станом на 21.12.2020 заборгованість [PERSON] перед позивачем [PERSON] стосовно суми інфляційних витрат, пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань та 3% річних за період з 12.09.2018 по 21.12.2020 становить: 42\~586, 05 грн пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання; 19\~754, 10 грн інфляційні збитки; 9\~630, 81 3% за користування грошовими коштами. Загальна сума інфляційних втрат, пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання та 3% річних за період 12.09.2018 по 21.12.2020 складає 71\~970, 96 грн. Позивач по справі є інвалідом 2-ї групи. У судове засідання позивач[PERSON] та представник позивача [PERSON] не з`явилися, в поданій до суду заяві представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, а справу розглядати за їх відсутності. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися повторно. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в адресованій суду заяві втретє просив відкласти розгляд справи, в зв`язку з зайнятістю в проведенні невідкладних слідчих дій в Чернівецькій області, але суду не було надано належних доказів на підтвердження вищезазначених заяв, тому суд вважає, що відповідач ухиляється від явки в суд, тому справу можливо розглянути за його відсутності. Суд, дослідивши докази у справі, приходить до наступного. Як передачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом було встановлено, що 10 квітня 2017 року [PERSON] надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 5\~000 доларів США. [PERSON] зобов`язався повернути позивачу кошти 01 червня 2017 року. Вказані обставини підтверджуються розпискою [PERSON] (а.с. 7). Відповідач зобов`язання не виконав, що в подальшому спричинило порушення прав та виникнення збитків для позивача. 21 листопада 2018 року рішенням Дергачівського районного суду Харківської області по справі № 619/3866/18, позовні вимоги позивача було задоволено. Рішенням суду стягнуто з [PERSON] загальну заборгованість у розмірі 62\~322, 50 грн, з яких: основний борг 49\~590, 00 грн, інфляційні втрати 7\~332, 00 грн, 3% річних 5\~400, 50 грн. Згідно наданого розрахунку доданого до позовної заяви станом на 11.09.2018 сума інфляційних втрат становить 7\~332, 00 грн, 3% річних 5\~400, 50 грн. Станом на теперішній час судове рішення не виконано, що підтверджується листом Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрайонного управління Міністерства юстиції (м. Харків), де на примусовому виконанні знаходиться виконавчий лист (а.с. 8-9). Так як заборгованість [PERSON] не сплатив, то позивач має право вимагати від відповідача сплатити йому суму інфляційних витрат, пеню за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань та 3% річних за період з 12.09.2018 по 21.12.2020. Станом на 21.12.2020 заборгованість [PERSON] перед позивачем [PERSON] стосовно суми інфляційних витрат, пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань та 3% річних за період з 12.09.2018 по 21.12.2020 становить: 42\~586, 05 грн пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання; 19\~754, 10 грн інфляційні збитки; 9\~630, 81 3% за користування грошовими коштами (а.с. 4-6). Загальна сума інфляційних втрат, пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання та 3% річних за період 12.09.2018 по 21.12.2020 складає 71\~970, 96 грн. Позивач по справі є інвалідом 2-ї групи, що підтверджується ксерокопією пенсійного посвідчення № [NUMBER] Серія [NUMBER] , дата видачі: 26.10.2010, термін дії: довічно (а.с. 13). Частина 1, 2 статті 202 ЦК України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків . Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Статею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до\~ч.\~1,\~2\~ст.\~207\~ЦК України,\~правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~зміст зафіксований\~в одному\~або кількох\~документах (у\~тому числі\~електронних),\~у листах,\~телеграмах,\~якими обмінялися\~сторони,\~або надсилалися\~ними до\~інформаційно-телекомунікаційної\~системи,\~що використовується\~сторонами.\~ Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. ст. 515, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст.\~625\~ЦК України,\~боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~626\~ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до\~ч.\~1,\~2\~ст.\~639\~ЦК України,\~договір може\~бути укладений\~у будь-якій\~формі,\~якщо вимоги\~щодо форми\~договору не\~встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного\~мінімуму доходів\~громадян,\~а у\~випадках,\~коли позикодавцем\~є юридична\~особа,\~-\~незалежно від\~суми. На підтвердження\~укладення договору\~позики та\~його умов\~може бути\~представлена розписка\~позичальника або\~інший документ,\~який посвідчує\~передання йому\~позикодавцем визначеної\~грошової суми\~або визначеної\~кількості речей. Відповідно до\~ст.\~1048\~ЦК України,\~позикодавець має\~право на\~одержання від\~позичальника процентів\~від суми\~позики,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом.\~Розмір і\~порядок одержання\~процентів встановлюються\~договором.\~Якщо договором\~не встановлений\~розмір процентів,\~їх розмір\~визначається на\~рівні облікової\~ставки Національного\~банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до\~ст.\~1049\~ЦК України,\~позичальник зобов`язаний\~повернути позикодавцеві\~позику (грошові\~кошти)\~у такій\~самій сумі\~або речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~у такій\~самій кількості,\~такого самого\~роду та\~такої самої\~якості,\~що були\~передані йому\~позикодавцем)\~у строк\~та в\~порядку,\~що встановлені\~договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~1050\~ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved