Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду 06.12.2013 р. з позовною заявою, у якій зазначив, що 14.11.2013 року він отримав повідомлення з ПАТ «Комсомольське рудоуправління» про його звільнення з підприємства за п.3 ст.40 КЗпП України. 19.11.2013 року він отримав трудову книжку на наказ від 08.11.2013 року №400/к про його звільнення з 11.11.2013 року за систематичні невиконання без поважних причин обов'язків, покладених правилами внутрішнього трудового розпорядку, з посиланням на накази про накладення стягнень від 12.07.2013 р. №250, від 09.10.2013 р. №355, 22.10.2013 р. №370, 28.10.2013 р. №376, службову записку керівництва Центрального кар'єру, протокольне рішення первинної профспілкової організації ПМГУ ПАТ «Комсомольське рудоуправління» про надання згоди на його звільнення. Про існування вище перелічених наказів про накладення дисциплінарних стягнень він довідався лише 06.11.2013 року на засіданні профспілкового комітету. Раніше до нього ці накази ніхто не доводив, своїх обов'язків він не порушував. З 08.11.2013 року до 19.11.2013 року перебував на лікарняному, отже, вважає, що власник не мав права, відповідно о ст.40 КЗпП України звільняти його у цей період. Просив визнати незаконними накази відповідача №400/к від 08.11.2013 р., №162 від 11.11.2013 р. про його звільнення, відновити його на роботі на посаді машиніста екскаватора ПАТ «Комсомольське рудоуправління», стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та понесені судові витрати, зокрема, витрати на правову допомогу. Заявою про збільшення позовних вимог від 30.12.2013 року, просив визнати незаконними накази відповідача про накладення на нього стягнень: від 12.07.2013 р. №250, від 09.10.2013 р. №355, 22.10.2013 р. №370, 28.10.2013 р. №376, скасувавши їх. Черговою заявою від 03.01.2014 р. про збільшення позовних вимог, просив суд відновити йому строк для оскарження наказу №250 від 12.07.2013 р. та визнати незаконним наказ відповідача від 24.12.2013 р. №465/к про зміну дати його звільнення. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, надали пояснення по суті позову, узагальнений зміст яких зводиться до таких тез. [PERSON] раніше притягувався до кримінальної відповідальності за крадіжку, але справу було закрито. В наслідок утисків з боку керівництва, які послідували за цим, були ініційовані безпідставні перевірки та винесені накази про дисциплінарні стягнення. Доказів вчинення ним дисциплінарних проступків на робочому місці (сон в робочій час, перегоріла лампочка, непрацюючий вогнегасник, відсутність записів у журналі, тощо) матеріали дисциплінарних проваджень, на його думку, не містять. Деякі незначні порушення дисципліни мали місце, але ці накази на них не ґрунтуються. Так, зокрема, визнає факт виконання робот без ознайомлення з паспортом забою при роботі екскаватора на уступі, проте вважає що не винен, оскільки до роботи був допущений його керівництвом, яке знало про відсутність паспорту. Вважає, що системність дисциплінарних порушень з його боку була відсутня. Підпис під наказом від 12.07.13 від його імені заперечує, з цим наказом не ознайомлений. Водночас, з наказом від 09.10.13 ознайомлений, ставив підпис. З наказом від 22.10.13 він ознайомлений не був. Вважає, даним наказом його притягнуто двічі до відповідальності за одне й те саме діяння. Датою звільнення він вважає 11.11.2013, як було повідомлено йому підприємством. Листки непрацездатності, які він після одужання хотів передати до бухгалтерії, в нього не прийняли. Письмових доказів звернення до підприємства з повідомленням про перебування на лікарняному не має. Зі зміною дати звільнення незгоден, вважає це звільненням вдруге та, отже, повторним притягненням до відповідальності за одне й те ж саме. Листки непрацездатності залишились в нього та додані до позову. На засіданні профкому він був, рішення профкому йому було зрозуміло. Представник відповідача позов не визнав. Подав письмові заперечення, зі змісту яких слідує наступне. [PERSON] звільнений законно, за систематичне, без поважних причин невиконання ним обов'язків, покладених на нього трудовим договором чи правилами внутрішнього трудового розпорядку. Підставою звільнення стали накази №250 від 12.07.13 р. про оголошення догани за сон на робочому місці, №355 від 09.10.13 р. про оголошення догани за порушення Інструкції про охорону праці, №370 від 22.10.13 та №376 від 28.11.13 про направлення подання до профспілкового комітету щодо звільнення [PERSON] за чергове порушення правил безпеки праці. Всі накази винесені на підставі відповідних матеріалів, зокрема, актів, пояснень. З самими наказами [PERSON] був ознайомлений, про що свідчать його підписи та надані ним пояснення. Листки непрацездатності [PERSON] до бухгалтерії підприємства не подавав, про перебування на лікарняному жодним чином не повідомив всупереч п.5.8 Правил внутрішнього трудового розпорядку, з огляду на що був звільнений з підприємства наказом від 08.11.13 - з 11.11.13. У подальшому, коли [PERSON] пред'явив лікарняні листки вже у суді, підприємство змінило дату звільнення на 19.11.2013 р. З огляду на всі ці обставини профком надав згоду на його звільнення з роботи. З усіма наказами [PERSON] був ознайомлений, скарги на них у встановлений строк не подав без поважних причин, отже підстави для відновлення пропущеного строку відсутні. [PERSON], як представник третьої особи - первинної організації профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України приватного акціонерного товариства «Комсомольське рудоуправління» пояснив, що є керівником профкому підприємства. Профком складається з 16 осіб. Надійшло подання про звільнення [PERSON], який перший раз на засідання профкому не прийшов, проігнорувавши його. Наступного разу засідання проводилося за участі юридичної служби підприємства, служби охорони праці, служби безпеки. Присутніми були 10 з 16 членів профспілки. [PERSON] були проголошені всі накази про оголошення йому дисциплінарних стягнень, а також всі матеріали з дисциплінарних проваджень. Досліджували та обговорювали кожен випадок та кожен наказ окремо. Профком проголосував та дав згоду на звільнення, вважали, що порушення мали місце. Треті особи [PERSON], [PERSON] до суду не з'явились, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Розглянувши справу, почувши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку що позов [PERSON] є таким, що не підлягає задоволенню. Так, допитавши свідків по справі, суд встановив наступні обставини. Свідок [PERSON] пояснив, що працює горним майстром ПАТ «Комсомольське рудоуправління». Машиніст екскаватору [PERSON] неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності. Перше порушення, коли [PERSON] спав на робочому місці, виявлено начальником цеху [PERSON] Друге - без його участі, а третє зафіксувала служба безпеки підприємства, оглянувши екскаватор та виявивши низку порушень правил безпеки праці, які були заактовані належним чином. Про тимчасову непрацездатність [PERSON], що настала одразу ж після засідання профкому підприємства, на якому вирішили надати дозвіл на його звільнення, йому відомо не було. [PERSON] полишив робоче місце, на телефонні дзвінки не відповідав. На засіданні профкому, яке відбувалось до цього [PERSON] виглядав здоровим. Про перебування на лікарняному [PERSON] не повідомив, а листки непрацездатності пред'явив вже у січні 2014 р. Свідок [PERSON] пояснив, що працює начальником відділу охорони праці ПАТ «Комсомольське рудоуправління». Працювати без захисної каски та спеціального одягу заборонено інструкцією з охорони праці. [PERSON] знав інструкції з охорони праці, мав їх на робочому місці. Зокрема, інструкцію машиніста екскаватора. В діях [PERSON] він вважає наявними ознаки неодноразових порушень правил охорони праці, допущених ним, незважаючи на проведені неодноразово інструктажі та навчання. Свідок [PERSON] повідомив, що працює начальником центрального кар'єра ПАТ «Комсомольське рудоуправління» і [PERSON] був його підлеглим. [PERSON] раніше був непоганим працівником, однак останнім часом «розпоясався». Він виявив його сплячого на робочому місці у липні 2013 року, зафіксував цей факт і [PERSON] оголосили догану. Десь, за тиждень він приїхав у кар'єр у 16.00 та знову побачив його сплячим, а на робочому місці безпорядок. Оскільки не було свідків, [PERSON] того разу не притягнули до відповідальності. Проте через деякий час, перевіркою служби безпеки, виявили порушення в діях [PERSON] стосовно дотримання правил охорони праці. Догану через [PERSON] тоді отримав і він. [PERSON] під час перевірки поводився зухвало, грубо. З наказом про оголошення догани від 12.07.2013 року [PERSON] був ознайомлений начальником зміни [PERSON] Наказ від 09.10.13 [PERSON] підписав у його присутності. [PERSON] знав, що рішення профспілки на звільнення було позитивним і не вийшов на роботу. Про лікарняний [PERSON] не попередив і він не знав про це. Він доручив підлеглим зателефонувати до лікарні, там заперечили перебування [PERSON] на лікарняному. Листки непрацездатності [PERSON] він не бачив. Раніше [PERSON] затримувала служба безпеки підприємства під час вчинення крадіжки, справу передали до міліції, подальший її рух по ній йому не відомий. Дослідивши подані сторонами письмові докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно поданих позивачем листків непрацездатності серії АГК №053847 та серії АГК №053930, виданих Комсомольською амбулаторією загальної практики, [PERSON] перебував на лікарняному вперше з 08.11.13 до 13.11.13 через ГРВІ та вдруге - з 14.11.13 до 18.11.13 через захворювання м'язів. До роботи допущений з 19.11.13. Згідно даних трудової книжки на ім'я [PERSON] серії [NUMBER], з 31.10.2002 року до 14.07.2006 р. [PERSON] працював у Комсомольському рудоуправлінні помічником машиніста екскаватора, а з 14.07.2006 р. до 11.11.2013 року - машиністом екскаватору 6 розряду. Згідно до записів трудової книжки, звільнений 11.11.2013 року за п.3 ст.40 КЗпПП України, згідно до наказу №400/к від 08.11.2013 р., наказу №162 від 11.11.2013 р. Згідно наказу №400/к від 08.11.2013 р. в.о. генерального директора ПАТ «Комсомольське рудоуправління» [PERSON], [PERSON] звільнений з посади машиніста екскаватора Центрального кар'єру з 11.11.13 на підставі п.3 ст.40 КЗпП України, з посиланням на накази №250 від 12.07.2013 р., №355 від 09.10.2013 р., №370 від 22.10.2013 р., №376 від 28.10.2013 р., службову записку в.о. начальника Центрального кар'єру, виписку з протоколу засідання первинної організації ПМГУ ПАТ «Комсомольське рудоуправління» про надання згоди на звільнення [PERSON] від 06.11.2013 р. №218. Згідно письмового повідомлення від 11.11.2013 р. №17, [PERSON] письмово роз'яснено про факт його звільнення з роботи з 11.11.13 та про його право отримати розрахунок та трудову книжку на підприємстві. Факт отримання цього повідомлення 14.11.2013 року визнали як сторона позивача, так і сторона відповідача. Згідно до платіжного доручення №2000097826 від 12.11.13 та розрахункової відомості №210, [PERSON] у зв'язку із звільненням, перераховано розрахунок у розмірі 7500 грн. Згідно статуту ПАТ «Комсомольське рудоуправління», затвердженого загальними зборами акціонерів 28.03.2013 р., зареєстрованого 04.04.2013 р., до компетенції генерального директора товариства відноситься прийняття рішень про прийняття на роботу до товариства та звільнення з роботи працівників товариства, а також вирішення інших питань трудових відносин із працівниками товариства, прийняття рішень про заохочення та накладення стягнень на працівників товариства (п.17.7.10., п.17.7.11.). Отже, накази про накладення стягнень та звільнення [PERSON] винесені службовою особою підприємства в межах визначеної компетенції. Згідно до наказу від 28.10.2013 р. №381/к, на період з 04.11.13 до 15.11.13, через знаходження у відпустці генерального директора [PERSON], його обов'язки покладені на головного інженера [PERSON] Згідно до табелю обліку робочого часу працівників Центрального кар'єру Комсомольського рудоуправління за листопад 2013 року, [PERSON] починаючи з 07.11.2013 року відсутній на підприємстві. Тоді як, згідно графіку виходів [PERSON], наданого відповідачем, [PERSON] мав виходити на роботу 07.11.13, 08.11.13, 11.11.13, 12.11.13, тощо. 06.11.13 - вихідни й день. З наведеного вбачається, що [PERSON] дійсно, після засідання профспілкового комітету 06.11.13, пішов з підприємства та більше на роботі не з'явився. Згідно правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ПАТ «Комсомольське рудоуправління», що є додатком №1 до колективного договору ПАТ «Комсомольське рудоуправління» на 2012-2013 роки, (п.5.8.) працівник, який через непередбачувані поважні причини (хвороба, аварія, тощо) не з'явився на роботу, має завчасно, але не пізніше трьох годин від початку робочої зміни, будь-яким доступним для нього способом повідомити свого безпосереднього керівника та особу, відповідальну за ведення табельного обліку, про причину своєї відсутності та приблизну її тривалість. Після припинення дії таких обставин, працівник має одразу надати керівництву відповідні документи, зокрема, листок непрацездатності. При ненаданні (чи несвоєчасному наданні) працівником інформації про причини його відсутності на роботі власник або уповноважений ним орган вправі вважати таку відсутність прогулом. Отже, за відсутності доказів своєчасного повідомлення [PERSON] про причину своєї відсутності керівництво цеху, суд не має підстав вважати правопорушенням дії керівництва підприємства з вжиття відповідних заходів до особи, що відсутня без повідомлення причин. Така позиція була визначена стороною відповідача, тоді як позивач не довів відсутність в нього об'єктивної можливості повідомити свого керівника про перебування на лікарняному. Судом встановлено, що позивач весь час протягом лікарняного знаходився у м. Комсомольське, користувався телефонним зв'язком, отже мав змогу повідомити про захворювання за місцем роботи. Обов'язок [PERSON] знати Правила внутрішнього трудового розпорядку витікають не лише з закону, а ще й з Колективного договору, додатком до якого є дані Правила та з Робочої інструкції машиніста екскаватора від 07.03.2013 року, затвердженої директором з персоналу ПАТ «Комсомольське рудоуправління». Зі змісту протоколу засідання первинної організації ПМГУ ПАТ «Комсомольське рудоуправління» від 06.11.2013 р. №218 слідує, що профспілковий орган більшістю голосів підтримав подання керівництва про звільнення [PERSON] на підстав п.3 ст.40 КЗпП. З протоколу слідує, що профспілковий орган, надаючи згоду на звільнення досліджував обставини вчинення попередніх дисциплінарних стягнень [PERSON] та зважав на них. Статус профспілкової організації - Первинної організації профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України ВАТ «Комсомольське рудоуправління» підтверджений стороною відповідача наданими та засвідченими свідоцтвом №217 від 21.02.2001 року виданим центральним комітетом профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України, довідкою з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України №568998 від 30.05.2013 р., згідно до якої, керівником є [PERSON], орг..правова форма - профспілка, Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АБ №484302 від 04.06.13, письмовим повідомленням Старобешівського районного управління юстиції від 28.12.00 №40, поіменним списком членів профспілки в кількості 16 осіб. Зі змісту припису служби охорони праці ПАТ «Комсомольське рудоуправління» №116 від 25.09.13 (а.с.106), службової записки №580 від 22.10.13 в.о. начальника центрального кар'єра [PERSON] (а.с.107), акту комісії центрального кар'єра від 31.10.2013 (а.с.109), акту комісії центрального кар'єра від 23.10.13 (а.с.110), акту про відмову від підпису від 13.10.13 (а.с.111), акту перевірки від 13.10.13 (а.с.112), акту про відмову від надання пояснень від 15.10.13 (а.с.113), Службової записки начальника центрального кар'єру [PERSON] від 30.09.13 №540 (а.с.118), пояснень [PERSON] від 29.09.13 (а.с.119-120), рапорту начальника центрального кар'єру [PERSON] від 03.07.13 (а.с.122), пояснення [PERSON] від 29.06.13 (а.с.123), суд вбачає наявність підстав для застосування до [PERSON] дисциплінарних стягнень за проступки, зокрема, порушення вимог Інструкції з охорони праці №2 для машиністів та помічників машиністів екскаватору, затвердженої 27.03.11 наказом №170 по підприємству, виявлені 25.06.2013 р., 25.09.2013 р., 13.10.103 р. та дотримання встановленої ст. 149 КЗпП України процедури їх застосування. Накази про оголошення догани від 12.07.2013 р. №250 та від 09.10.2013 р. №355 містять підпис від імені [PERSON] про ознайомлення з їх змістом. Заперечення [PERSON] свого підпису в судовому засіданні не доведено ним шляхом ініціювання відповідного експертного дослідження, що суд позбавлений можливості робити на власний розсуд. Окрім того, кожен з цих наказів винесений після надання [PERSON] власноручних пояснень. Тому суд не бере до уваги такі заперечення і вважає, що [PERSON] своєчасно був ознайомлений з даними наказами про оголошення дисциплінарних стягнень. Отже, щодо наказу від 12.07.2013 року №255, мав достатньо часу для звернення до суду з приводу його оскарження, але протягом встановленого ст.ст. 225, 233 КЗпП України тримісячного строку таким правом не скористався. Будь-яких доказів поважності причин пропуску встановленого законом строку суду не надав, отже підстав для відновлення пропущеного строку позовної давності судом не встановлено. Подані позивачем в якості доказів постанову Старобешівського районного суду Донецької області від 21.05.2013 р. №1-141/2012, висновок Старобешівського РВ ГУМВС України в Донецькій області від 19.08.2013 р. суд не бере до уваги як такі, що не містять доказової інформації по даній справі. Згідно до наказу генерального директора ПАТ «Комсомольське рудоуправління» від 24.12.2013 року №465/к про зміну дати звільнення машиніста екскаватора Центрального кар'єра [PERSON], з огляду на обставини, виявлені 23.12.2013 року під час судового засідання, а саме - надані [PERSON] суду листки непрацездатності про перебування на лікарняному та його строк, дату звільнення [PERSON] було змінено з 11.11.13 р. на 19.11.13 р., вирішено провести відповідні перерахування та внести зміни до трудової книжки. З огляду на повноваження генерального директора ПАТ «Комсомольське рудоуправління», визначені у вищезгаданому статуті підприємства, слід визнати, що такий наказ винесено в межах його компетенції. Крім того, з огляду на поведінку [PERSON], який не повідомив своєчасно про перебування на лікарняному, винесення даного наказу суд розцінює послідовним актом правомірної поведінки, оскільки звільнення працівника у період тимчасової непрацездатності не допускається. Проте підстави для звільнення, визначені п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України суд вважає доведеними та наявними, в тому числі і станом на 19.11.13. З огляду на вищевикладені обставини, суд вважає звільнення [PERSON] з ПАТ «Комсомольське рудоуправління» з 19.11.13 р. законним, таким, що відповідало за наявністю підстав та процедурою вимогам, що містяться у ст.ст. 18, 36, п.3 ч.1 ст.40, ст.ст. 43, 47, 140-142, 147-149 Кодексу законів про працю України. Судові витрати, понесені позивачем відшкодуванню не підлягають з огляду на відмову у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed