Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з позовом про визнання права власності, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 06.10.2014 року між ним та відповідачкою був укладений попередній договір купівлі-продажу житлового будинку № 6 по вул. Клушина в м. Краматорську. Він в повному обсязі сплатив грошові кошти за даний будинок, відповідачка надала йому довіреність для оформлення всіх документів по даному будинку. Згідно до попереднього договору відповідачка зобов?язалась провести державну реєстрацію будинку та прийняти спадщину протягом року. Однак цього не зробила. На сьогоднішній час він в даному будинку зробив ремонт постійно мешкає з 2014 року сплачує комунальні послуги. Просить суд визнати за ним право власності на будинок. Позивач та її представник в судове засідання не з?явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності не заперечували проти ухвалення заочного рішення, та наполягали на задоволені позову. Відповідач в судове засідання не з?явилась , причин неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України та враховуючи думку позивача, судом ухвалено про заочний розгляд справи. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, набуває висновку, що заявлені позивачкою вимоги задоволенню підлягають, з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). В силу ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Частинами 1, 3 ст. 12 ЦК України встановлено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Особа може відмовитися від свого майнового права. Згідно до ст.. 316 ЦК України - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.. 317 ЦК України - власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ст.. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. 06.10.2014 року між [PERSON] та [PERSON] була укладена угода про те, що [PERSON] продає позивачу будинок № 6 по вул. Клушина в м. Краматорську. Згідно до розписки [PERSON] отримала в якості оплати за житловий будинок № 6 по вул. Клушина в м. Краматорськ у грошові кошти . Розрахунок проведено в повному обсязі, претензій по сплаті не має, зобов?язується оформити нотаріально договір купівлі-продажу. У відповідності до акту № 8 встановлено, що за адресою м. Краматорськ вул. Клушина № 8 з жовтня 2014 року проживає [PERSON]. Згідно ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. 2. Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису. Згідно ст.210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Згідно ч.2 ст. 218 ЦК якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Згідно ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Але, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Не зважаючи на те, що договір купівлі-продажу не було оформлено письмово та не було завірено нотаріально, проте, умовами попереднього договору від 06.10.2014 року позивач та відповідач суттєві умови договору узгодили та підписали, відповідач прийняв у повну плату за будинок, отже, договір фактично був укладений та відбулося повне його виконання. Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У додатковій угоді були визначені предмет договору та ціна договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Перелік майна, що не включається до складу спадщини, визначений ст. 1219 ЦК України. В силу ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. На підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За п. г) ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. З відповіді нотаріуса вбачається, що після смерті [PERSON], померлої 10 березня 2011 року була відкрита спадкова справа, до нотаріальної контори звернулась онучка спадкодавця [PERSON] с заявою № 721 від 16.08.2011 року, однак свідоцтво про прийняття спадщини не отримала. Інших спадкоємців не має. Згідно з ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦК України, нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. За положеннями ч. 1 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Таким чином , суд набуває висновку, про фактичне укладення договору купівлі-продажу між сторонами . \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved