Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] в якому просить: 1. зменшити розмір аліментів, визначений рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17 червня 2013 року у справі № 585/1781/13- ц, номер провадження 2/585/633/13; 2. стягувати з [PERSON], [INFO], аліменти на користь [PERSON], на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня ухвалення судом рішення у даній справі до досягнення [PERSON] повноліття; 3.визнати виконавчий лист виданий на підставі рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17.06.2013 р. у справі № 585/1781/13-ц, номер провадження 2/585/633/13, таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову вказує, що 17.06.2013 року Роменський міськрайонний суд Сумської області ухвалив рішення у справі № 585/1781/13-ц, номер провадження 2/585/633/13 яким позов [PERSON] задоволено та вирішено стягувати з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.05.2013 р. до досягнення дитиною повноліття. На сьогоднішній день його сімейний стан змінився. Зокрема, 14.06.2013 р. у нього та його нової дружини [PERSON] народилась дочка [PERSON], а 16.08.2017 р. у них народився син [PERSON], у звязку з чим, вважає, що розмір аліментів, визначений рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17.06.2013 року може бути зменшено. Крім того, вважає, що розмір аліментів може бути зменшено також у звязку з тим, що з народженням дочки та сина, збільшилась і його потреба у матеріальних коштах для утримання сімї. Фактично на сьогоднішній день виключно він повністю матеріально утримує свою дружину, оскільки вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідно до норм ч.2, ч.4 ст. 84 СК України він зобовязаний утримувати свою дружину [PERSON], яка є матірю його двох неповнолітніх дітей, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища. Зазначає, що відповідно до ст. 48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Однак, внаслідок сплати ним аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу на утримання його сина [PERSON], інші його діти, а саме дочка [PERSON] та син [PERSON], а також його дружина [PERSON] позбавлені права на достатній життєвий рівень. Тому вважає, що аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходу будуть достатніми для належного виконання ним свого обовязку щодо його матеріального утримання, і водночас будуть справедливими, розумними та обґрунтованими з огляду на рівень його матеріального забезпечення, наявність у нього ще двох дітей, а саме дочки [PERSON] та сина [PERSON], перебування його дружини [PERSON] на його утриманні та відсутність у неї можливості працювати через необхідність догляду за дітьми. Тож, у звязку з народженням у нього дочки [PERSON], сина [PERSON] та збільшенням потреби в матеріальних коштах на утримання родини, здійсненням виключно ним повного матеріального утримання своєї дружини у звязку з її перебуванням у відпустці по догляду за дитиною, а також порушенням його, його дружини та його дітей [PERSON] та [PERSON] конституційного права на достатній життєвий рівень, він змушений звернутися до суду з цим позовом про зменшення розміру аліментів. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав і прохав їх задоволити. Суду пояснив, що в нього троє неповнолітній дітей. Він вважає, що слід зменшити розмір аліментів на першу дитину до 1/6 частини для того, щоб він матеріально забезпечував кожну дитину в розмірі 1/6 частини свого заробітку, що в сукупності складе 50 % його доходу. Він працює начальником кондитерського цеху ТОВ «[PERSON] завод продовольчих товарів», його заробіток, після сплати аліментів становить близько 5000 - 6000 грн. «на руки». Згідно довідки підприємства йому було нараховано заробітну плату в квітні 2017 року 9856 грн., в травні 9869 грн., в червні 7450 грн., у липні 7559 грн., у серпні 7576 грн., у вересні 10257 грн. Відповідно ним було сплачено аліменти на першу дитину у квітні цього року 1957 грн., у травні 1961 грн., у червні 1480 грн., у липні -1506 грн., у серпні 1505 грн., у вересні 2038. В грошовому виразі 1/6 частина його заробітку становить приблизно 1300-1400 грн. за місяць. Після сплати аліментів в такому розмірі, 1/2 частина заробітку залишиться йому. Стосовно вимоги про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, він пояснити не може, так як не є юристом, а тому, не знає чи правильно вона сформульована. [PERSON] позовні вимоги не визнала. Вважала, що відповідач матеріально забезпечений і має можливість сплачувати аліменти на утримання їхнього сина в розмірі 1/4 частини свого заробітку. Крім 1500 грн. аліментів позивач більше ніякої матеріальної допомоги сину не надає, подарунків від нього на свята син не отримує, навіть на день народження привітав лише по телефону. В неї теж є інша неповнолітня дитина. Заробітна плата, яку вона отримує на підприємстві становить близько 3500 грн. на місяць. Зокрема, згідно довідки у травні 2017 року їй виплачено 3500 грн., у червні 3700 грн., у липні 3500 грн., у серпні-вересні по 3800 грн. Відповідач дійсно сплачує на утримання сина в грошовому виразі майже прожитковий мінімум. Зі свого боку вона матеріально не має змоги забезпечувати сина в такому ж розмірі. Судом встановлено, що рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17 червня 2013 року у справі № 585/1781/13-ц, номер провадження 2/585/633/13 позов [PERSON] задоволено, вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.05.2013 р. до досягнення дитиною повноліття. 08 вересня 2012 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини [PERSON]. Шлюб зареєстровано 08 вересня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 185, що вбачається з копії свідоцтва про шлюб. Від шлюбу в [PERSON] та [PERSON] народилося двоє неповнолітніх дітей: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про народження. Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу розміру аліментів на утримання дитини, які врегульовані ст. ст. 180, 182,192 Сімейного кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. \~\~\~\~ Відповідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналіз наведених норм права дає підстави стверджувати, що підставою для зміни розміру аліментів є доведення позивачем факту того, що змінився його матеріальний або сімейний стан, або стан здоров'я сторін, або наявність інших істотних обставин. \~\~\~\~ Як вбачається з наданих сторонами та досліджених у справі доказів, у позивача, після постановлення рішення суду від 17 червня 2013 року, змінився сімейний стан, оскільки він вступив до нового шлюбу і в нього народилося двоє неповнолітніх дітей. \~\~\~\~ Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» з 01 травня 2017 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить - 1426 гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років відповідно 1777 грн. \~\~\~\~ Звідси випливає, що 50 % прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років становить 713 грн., а для дітей віком від 6 до 18 років - 888,50 грн. За таких обставин, суд вважає, що позов в цілому обґрунтований, але підлягає частковому задоволенню. При визначення розміру аліментів, суд враховує, що після винесення 17.06.2013 року судом рішення про стягнення аліментів, сімейний стан позивача [PERSON] змінився, а саме у нього народилося двоє дітей - дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. З огляду на вказане, змінився і матеріальний стан позивача, так як належне утримання двох неповнолітніх дітей тягне значні витрати, що є загальновідомою обставиною. Заробіток позивача, згідно довідки оглянутої в судовому засіданні, з квітня по вересень 2017 року становить близько 52600 грн., 1/4 розміру аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] становить більше ніж 50 % прожиткового мінімуму. Середній розмір аліментів сплачених позивачем на утримання сина за останні півроку перевищує прожитковий мінімум, інколи більше ніж на 50 %, що в судовому засіданні підтверджено позивачем і визнано відповідачем. Вирішуючи спір, суд враховує, що обовязок утримувати дитину, виходячи зі змісту ст. 180 СК України, є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Відповідачем визнається той факт, що матеріально, тобто в грошовому виразі, позивач утримує дитину в більшому розмірі, ніж вона, що повязано з тим, що позивач краще матеріально забезпечений. А тому, виходячи з засад виваженості, розумності і справедливості суд вважає можливим зменшити розмір стягуваних аліментів до 1/5 частини з усіх видів заробітку відповідача. При цьому суд враховує, що позивач має можливість утримувати неповнолітнього сина, що не заперечується і самим позивачем. Визначаючи частку заробітку, яку позивач має сплачувати на утримання сина, суд вважає, що правильним і справедливим розміром частки, буде 1/5 від заробітку і доходів позивача, оскільки він фактично має на утриманні 5 осіб дружина, троє неповнолітніх дітей і він сам. Остання позовна вимога, про визнання виконавчого листа за попереднім рішенням таким, що не підлягає виконанню не обґрунтована жодним чином, не підтверджена належними й допустимими доказами, а відповідно задоволенню не підлягає. Виконавчий лист, виданий на підставі рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17.06.2013 р. у справі № 585/1781/13-ц, номер провадження 2/585/633/13, слід відкликати після набранням рішенням суду законної сили.

Outcome: dismissed