Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просила визнати автомобіль «Citroen Jumper», д.н.з [NUMBER] , об`єктом спільної сумісної власності подружжя, поділити його, визнавши за нею право власності на 1/2 частину. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 01 березня 2014 року уклала шлюб із відповідачем. 13 серпня 2020 року рішенням Рівненського міського суду Рівненської області шлюб розірвано. 14 березня 2020 року, тобто під час перебування у шлюбі, на відповідача був зареєстрований автомобіль «Citroen Jumper», д.н.з [NUMBER] . Вказаний транспортний засіб вона вважає спільним сімейним майном, оскільки він придбаний під час шлюбу, за спільні кошти. За нього вони сплатили 270 000 грн. 00 коп., що є еквівалентом 10 000 дол. США. Також вказує, що за останні 4 роки, у період з 13 жовтня 2015 року по 09 вересня 2019 року, у її власності було 7 автомобілів, які на даний час продані. Це свідчить про наявність у неї коштів на придбання автомобіля. Купуючи спірний автомобіль, вони зареєстрували його на відповідача, оскільки про його сімейні зради на той час вона ще не знала та повністю йому довіряла. Однак, на даний час відповідач вважає його тільки своєю особистою власністю, від укладання нотаріально посвідченого договору поділу нерухомого майна відмовляється. 06 жовтня 2020 року представник відповідача [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позову відмовити. Вказав, що на відчуження позивачем семи автомобілів у період з 2015 року по 2019 рік відповідач згоди не давав, і кошти за них були витрачені позивачем не в інтересах сім`ї. На даний час відповідач має по цих автомобілях боргові зобов`язання, оскільки кошти на їх купівлю позичав відповідач. Також вказує, що дійсно відповідачу на праві власності належав автомобіль «Citroen Jumper», д.н.з. [NUMBER] , проте вказаний автомобіль придбаний відповідачем в технічно несправному стані за 10 000 грн. 00 коп., а не як стверджує позивач за 270 000 грн. 00 коп. Згодом 04 липня 2020 року вказаний автомобіль був відчужений за ті ж кошти, 10 000 грн. 00 коп., [PERSON] , підтвердженнями чого є договір комісії №036127 від 04 липня 2020 року, акт огляду реалізованого ТЗ № 6329/20/036127 від 04 липня 2020 року, та договір купівлі-продажу ТЗ № 6329/20/036127 від 04 липня 2020 року. Предметом даного спору є придбаний у шлюбі автомобіль, тобто в принципі неподільна річ. Відповідач титульний власник продав автомобіль третій особі за стандартною процедурою через спеціалізоване підприємство (одна з форм договору купівлі-продажу). Обов`язкової письмової згоди дружини, якщо вона не зазначена у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, така процедура не потребує. А тому, позовна вимога про визнання за позивачем 1/2 частки, не підлягає до задоволення, оскільки автомобіль на момент пред`явлення позову уже належав третій особі. 06 листопада 2020 року позивач подала заяву про зміну предмета та підстав позову, в якій просила стягнути з [PERSON] на її користь 125 000 грн. 00 коп. грошової компенсації, як 1/2 частки вартості автомобіля «Citroen Jumper», номер кузова [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. В заяві вказала, що з відзиву представника відповідача вона дізналася, що відповідач переоформив спірний автомобіль, який на даний час має реєстраційні номери [NUMBER] , на свою матір [PERSON] , що зумовлює необхідність подання даної заяви. При цьому згоди на укладення правочину по відчуженню транспортного засобу вона не надавала і вона також не може погодитися з тим, що вартість цього автомобіля складає 10 000 грн. 00 коп. Як на час придбання, так і під час його використання, автомобіль був в технічно справному стані. Зазначена відповідачем ціна явно занижена та не відповідає ринковим цінам. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, просив задовольнити з підстав у ньому наведених. Представник відповідача [PERSON] просив відмовити задоволенні позову з підстав наведених у відзиві. Також вказав, що діє презумпція правомірності правочину, є договір купівлі-продажу та акт огляду реалізованого транспортного засобу, де ціна спірного автомобіля зазначена у сумі 10 000 грн. 00 коп. Автомобіль був у технічно несправному стані, що і стало підставою для визначення такої ціни. В подальшому, з моменту продажу і до проведення автотоварознавчої експертизи на протязі 9 місяців, новий власник [PERSON] проводила ремонтні роботи транспортного засобу, що і зумовило підняття його ціни до 45 894 грн. 09 коп., як зазначено у висновку експертом. При цьому експерт вийшов за межі наданих йому повноважень і визначив середню дійсну (ринкову) вартість (середню ринкову ціну) аналогічного транспортного засобу, хоча в ухвалі суду було передбачено визначити таку ціну виключно в разі ненадання транспортного засобу, а останній був наданий експерту. Експерт визначив середню ринкову вартість на підставі даних лише одного сайту, не знайшовши дійсних аналогів спірного транспортного засобу. Окрім того, додав, що спірне майно придбане в період коли сторони вже разом не проживали і не підтримували подружніх стосунків. Позивачем були заявлені клопотання про призначення товарознавчої експертизи та виклик експерта, які ухвалами Рівненського міського суду Рівненської області від 09 грудня 2020 року та від 21 травня 2021 року задоволені. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 01 березня 2014 року, який розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 13 серпня 2020 року в справі №569/8962/20 (а.с.4-5). Як слідує з витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів станом на 09 червня 2020 року за [PERSON] зареєстровано 14 березня 2020 року транспортний засіб марки «Citroen», моделі «Jumper», 2014 року випуску (а.с.71). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «Citroen», моделі «Jumper», 2014 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , слідує, що його власником є [PERSON] , перша реєстрація проведена 14 березня 2020 року, друга реєстрація 04 липня 2020 року, та 14 березня 2020 року транспортний засіб переобладнано (а.с.59). 04 липня 2020 року між ТОВ «Бімер», як комісіонером, та [PERSON] , як комітентом, укладено договір комісії №036127, згідно якого комісіонер зобов`язався за дорученням комітента за комісійну плату вчинити за рахунок комітента від свого імені один або кілька правочинів щодо продажу транспортного засобу (який підпадає під визначення вживаного транспортного засобу відповідно до пункту 189.3 статті 189 Податкового кодексу України) марки «Citroen», моделі «Jumper», 2014 року випуску, колір білий, VIN, № кузова (шасі, рами) [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , зареєстрований за комітентом 04 липня 2020 року за ціною, не нижче узгодженої сторонами, а саме 10 000 грн. 00 коп. (а.с.52). 04 липня 2020 року складено акт технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер № [NUMBER] , згідно якого комісія в складі комісіонера та комітента провели огляд технічного стану, комплектності та оцінку транспортного засобу марки «Citroen», моделі «Jumper», 2014 року випуску, колір білий, № кузова [NUMBER] , та встановили, що пробіг згідно з показниками лічильника пробігу становить 689 000 кілометрів, зовнішній стан задовільний, ходова частина, коробка передач і зчеплення, кермо, карданний вал, наявність і стан системи живлення, наявність і стан системи охолодження, гальмова система у нормі, загальний висновок про технічний стан - задовільний, відсоток зносу 32 %, ціна продажу - 10 000 грн. 00 коп. (а.с.53). 04 липня 2020 року між комісіонером ТОВ «Бімер» та покупцем [PERSON] укладено угоду про купівлю-продаж із третіми особами та договір купівлі-продажу транспортного засобу 6329/20/036127, згідно яких ТОВ «Бімер» продало [PERSON] транспортний засіб марки «Citroen», моделі «Jumper», 2014 року випуску, колір білий, № кузова [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] за 10 000 грн. 00 коп. (а.с.55,57). Того ж числа складено акт огляду реалізованого транспортного засобу №6329/20/036127, згідно якого ідентифікаційні номери складових частин транспортного засобу відповідають номерам, зазначеним в товарно-супровідній документації на транспортний засіб, та зазначено вартість транспортного засобу 10 000 грн. 00 коп. (а.с.56). Відповідач вказує, що вартість спірного транспортного засобу становить 10 000 грн. 00 коп., натомість позивач вартість вказаного транспортного засобу визначає у сумі 250 000 грн. 00 коп. За клопотанням позивача судом була призначена автотоварознавча експертиза. Згідно висновку експерта від 26 квітня 2021 року №СЕ-19/118-21/255-АВ ринкова вартість автомобіля марки «Citroen», моделі «Jumper», ідентифікаційний номер [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] ( [NUMBER] ), в розукомплектованому стані, станом на момент проведення експертизи, а саме 26 квітня 2021 року, складає 45 894 грн. 09 коп. Середня дійсна (ринкова) вартість (середня ринкова ціна) аналогічних транспортних засобів, виходячи з цін, ідентичних транспортних засобів або з використанням методу заснованого на аналізі цін аналогічних транспортних засобів станом на момент проведення експертизи, а саме 26 квітня 2021 року, може становити 537 447 грн. 72 коп. У дослідницькій частині висновку експерта вказано, що автомобіль перебуває в розукомплектованому стані, відсутні складові частини автомобіля: передньої частини, коліс передніх, дверей лівих та правих, та салону, а саме сидінь та їх складових. Ринкова вартість автомобіля без врахування розкомплектованості, станом на момент проведення експертизи 26 квітня 2021 року, складає 529 386 грн. 00 коп., вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу - 483 491 грн. 91 коп., це вартість додаткового зменшення ринкової вартості автомобіля, виходячи з його розкомплектованості і відповідно ринкова вартість автомобіля в розукомплектованому стані складає 45 894 грн. 09 коп. (а.с.79-99). Експерт [PERSON] в судовому засіданні роз`яснив, що на дослідження був наданий автомобіль марки «Citroen», моделі «Jumper», ідентифікаційний номер [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] ( [NUMBER] ), однак у розукомплектованому стані, а тому ним була визначена ринкова вартість даного автомобіля у розукомплектованому стані та середня дійсна (ринкова) вартість (середня ринкова ціна) аналогічного транспортного засобу. При визначенні останньої ціни ним здійснювався пошук аналогічних транспортних засобів в мережні Інтернет станом на момент проведення експертизи, а саме 26 квітня 2021 року. В мережні Інтернет в той день було виявлено 4 схожих пропозиції, на основі яких і була визначена середня ринкова вартість. Статтею 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення міститься у статті 368 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначається за правилами статті 70 СК України. Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільної сумісної власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Відповідний правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року в справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). Тлумачення норм сімейного законодавства свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті. Поділ майна, що є об`єктом права спільної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю мін ними (частина перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Відповідно до статті 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України. У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року в справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18) зазначено, що «як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Таким чином, у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно». Судом встановлено, що спірне майно придбане сторонами 14 березня 2020 року під час їх перебування у зареєстрованому шлюбі за спільні кошти подружжя, відповідно автомобіль марки «Citroen», моделі «Jumper», ідентифікаційний номер [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] ( [NUMBER] ), є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Доводи представника відповідача про те, що спірне майно придбане в період коли сторони вже разом не проживали і не підтримували подружніх стосунків судом до уваги не приймаються, оскільки не підтверджені жодними доказами, а як вказано вище тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції спільної сумісної власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу, покладається на того з подружжя, який її спростовує. З витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «Citroen», моделі «Jumper», 2014 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , слідує, що за [PERSON] спірний автомобіль зареєстровано 14 березня 2020 року, в той час як шлюб між сторонами розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 13 серпня 2020 року в справі №569/8962/20. При цьому, суд зауважує, що якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява, одного з подружжя, про те, що річ була куплена на її особисті кошти не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною. Доказів того, що спірний транспортний засіб був придбаний за особисті кошти відповідача він суду не подав. Також, судом встановлено, що відповідач відчужив спірний автомобіль на власний розсуд без повідомлення про це позивача, без отримання її згоди, та за відсутності доказів використання отриманих від продажу цього майна коштів в інтересах сім`ї, тому суд доходить висновку, що у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя слід стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію вартості 1/2 частки спірного автомобіля. Враховуючи, що відчуження спірного автомобіля відповідачем відбулося проти волі позивача, і на експертизу був наданий спірний автомобіль у розукомплектованому стані, що свідчить про неможливість встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Згідно висновку експерта від 26 квітня 2021 року №СЕ-19/118-21/255-АВ середня дійсна (ринкова) вартість (середня ринкова ціна) аналогічних транспортних засобів станом на момент проведення експертизи, а саме 26 квітня 2021 року, може становити 537 447 грн. 72 коп. В позовній заяві [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на її користь грошову компенсацію в розмірі 125 000 грн. 00 коп., відтак суд вважає за необхідне позов в межах заявлених позовних вимог задовольнити повністю та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за належну їй частку у спільному майні подружжя в розмірі 125 000 грн. 00 коп. вартості 1/2 частини автомобіля «Citroen», моделі «Jumper», 2014 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] ( [NUMBER] ). Доводи представника відповідача про те, що спірний автомобіль придбаний відповідачем в технічно несправному стані за 10 000 грн. 00 коп., а не як стверджує позивач за 270 000 грн. 00 коп., нічим не підтверджені. Докази, які б свідчили про придбання ним спірного майна за 10 000 грн. 00 коп. в технічно несправному, розукомплектованому стані відповідачем не подано, не зважаючи на те, що майно було придбано на протязі останніх 6 місяців перед зверненням позивача до суду. Посилання представника відповідача на договір купівлі-продажу транспортного засобу №6329/20/036127 від 04 липня 2020 року, акт огляду реалізованого транспортного засобу, де ціна спірного автомобіля зазначена у сумі 10 000 грн. 00 коп. і на те, що автомобіль був у технічно несправному стані, що і стало підставою для визначення такої ціни на увагу не заслуговують, оскільки як з договору комісії №036127 від 04 липня 2020 року, з угоди про купівлю-продаж із третіми особами, договору купівлі-продажу транспортного засобу 6329/20/036127 від 04 липня 2020 року, так і з акта огляду реалізованого транспортного засобу від 04 липня 2020 року не слідує, що автомобіль був у технічно несправному стані. Натомість з акта технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер № [NUMBER] від 04 липня 2020 року слідує, що зовнішній стан спірного автомобіля задовільний, ходова частина, коробка передач і зчеплення, кермо, карданний вал, наявність і стан системи живлення, наявність і стан системи охолодження, гальмова система у нормі, загальний висновок про технічний стан - задовільний. І з часу продажу спірного автомобіля [PERSON] - 04 липня 2020 року, до надання його на огляд експерту в розукомплектованому стані - 04 березня 2021 року, пройшло 8 місяців, що не може підтверджувати, що автомобіль був проданий їй саме в такому стані. Також не заслуговують на увагу посилання представника відповідача на те, що експерт визначив середню ринкову вартість на підставі даних лише одного сайту, не знайшовши дійсних аналогів спірного транспортного засобу, оскільки середня ринкова вартість спірного автомобіля була визначена експертом із дотримання вимог законодавства, зокрема, з урахуванням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 21 жовтня 2019 року №3207/5/1033, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 23 жовтня 2019 року №1129/31400. Згідно частин 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи задоволення позову в розмірі 125 000 грн. 00 коп., згідно ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1 % ціни позову, а саме 1 250 грн. 00 коп. Окрім того, суд роз`яснює позивачу, що згідно п.1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Відтак, вона має право звернутися до суду з клопотанням про повернення надміру сплаченого судового збору в сумі 100 грн. 00 коп., оскільки нею внесено судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено. Вирішуючи питання щодо судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу суд враховує, що відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати за надання правничої допомоги не підтверджені належними доказами, а саме позивачем додано договір про надання правової допомоги від 03 серпня 2020 року, натомість акти прийому-здачі виконаних робіт (наданих послуг) від 12 серпня 2020 року та від 04 листопада 2020 року, рахунки-фактури №1 від 12 серпня 2020 року та від 04 листопада 2020 року складені на виконання договору від 04 червня 2020 року, який в матеріалах справи відсутній. Доказів оплати витрат на суму 3 280 грн. 00 коп. не подано, а квитанція до прибуткового касового ордера №01 від 04 листопада 2020 року на суму 1 760 грн. 00 коп., видана на підставі акта прийому-здачі виконаних робіт від 04 листопада 2020 року, який складений на виконання договору від 04 червня 2020 року. Оскільки зазначені витрати не підтверджено належними доказами вони до стягнення з відповідача на користь позивача не підлягають.

Outcome: approved