Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном, шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, мотивуючи вимоги тим, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є колишніми власниками квартири, які незважаючи на відчуження належного їм на праві власності жилого приміщення позивачу, станом на теперішній час, залишаються зареєстрованими в квартирі, хоча право користування квартирою втратили та зобов`язувались знятися з реєстраційного обліку в квартирі до 01.07.2020р. Факт наявності реєстрації відповідачів [PERSON] , [PERSON] перешкоджає позивачу [PERSON] вільно здійснювати права розпоряджання та користування своїм майном. Добровільно знятись з реєстраційного обліку відповідачі [PERSON] , [PERSON] відмовляються. Тому, [PERSON] звернувся до суду з позовом і просить суд усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном, шляхом визнання [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги визнали. У зв`язку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з правовою позицією Постанови Верховного суду України від 16.01.2012 року по справі №6-57цс11 за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири від 24.06.2020р. серії [NUMBER] , посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Єпіфанцевою Н.В., зареєстрованим в реєстрі за №827, [PERSON] є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 23.06.2020р., виданої відділом адміністративних послуг ЦНАП у м. Сєвєродонецьку від 23.06.2020р. за №9329, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що позивач [PERSON] за договором купівлі-продажу квартири від 24.06.2020р. набув у власність квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . За даною адресою залишилися зареєстрованими колишні власники - відповідачі [PERSON] разом з [PERSON] . Оскільки у відповідності до чинного законодавства України припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла має похідним втрати права користування даним житловим приміщенням колишнього власника житла, а також членів його сім`ї, у яких право користування є похідним від власника та припиняється разом з припиненням його права власності, то суд приходить до висновку, що обставини, викладені позивачем [PERSON] знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, а тому позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном, шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, підлягає задоволенню.

Outcome: approved