Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до Кривецької сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області, в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення Кривецької сільської ради №366-24/2014 від 26 червня 2014 року, а також визнати протиправною бездіяльність Кривецької сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області при вирішенні питання погодження технічної документації з землеустрою щодо складання документів, які посвідчують його право на земельні ділянки в с. Кривець Богородчанського району Івано-Франківської області. Також просить зобов'язати відповідача на черговому засіданні сільської ради розглянути питання про погодження меж земельної ділянки по вул. Мазепи площею 0,2973 га з метою відведення її у його власність для ведення особистого селянського господарства. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27 грудня 2011 року рішенням Кривецької сільської ради №12 1/9-2011 йому надано дозвіл на проведення технічної інвентаризації для передачі у власність 3-х земельних ділянок, орієнтовною площею 0,71 га, які раніше знаходились у користуванні його діда. Одна з цих земельних ділянок по вул. Мазепи в с. Кривець - площею 0,2973 га межує з земельною ділянкою [PERSON] Для приватизації вказаної земельної ділянки на його замовлення проектною організацією виготовлено кадастровий план, який необхідно погодити з суміжними землекористувачами та винести межі земельних ділянок в натурі. Однак через неприязні відносини, що склались між ним та [PERSON], останній не погодив межі суміжних землекористувань. У звязку з цим, з метою подальшого виготовлення технічної документації із землеустрою в частині складання документів, які посвідчують його право на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, для погодження меж зазначеної вище земельної ділянки площею 0,2973 га він (позивач) звернувся до Кривецької сільської ради з заявою у якій просив погодити межі земельної ділянки з боку сусіда [PERSON] без згоди останнього. Однак вказане питання сільською радою не вирішено. Натомість, 26 червня 2014 року Кривецька сільська рада ухвалила рішення №366/24/2014, яким зобов'язала його звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,03 га по вул. Мазепи та повернути її [PERSON] Вважає оскаржуване рішення незаконним, а тому просить його скасувати, бездіяльність Кривецької сільської ради при вирішенні питання погодження технічної документації з землеустрою щодо складання документів, які посвідчують його право на земельні ділянки в с. Кривець визнати протиправною. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Представник позивача пояснила, що [PERSON] та її довіритель є землекористувачами-суміжниками. 30 грудня 1997 року [PERSON] було виготовлено Державний акт на право приватної власності на три земельні ділянки загальною площею 0,8303 га, в тому числі на земельну ділянку №1 площею 0,3708 га, земельну ділянку №2 площею 0,2964 га та земельну ділянку №3 площею 0,1631 га, які розташовані на території Кривецької сільської ради. Цільове призначення земельних ділянок - для ведення особистого підсобного господарства. Земельна ділянка №1 була виконана у межах, які вважає правильними. Натомість у Державному акті від 27.12.1999 р., що виданий на ті самі ділянки, але уже на загальну площу 0,8583 га до ділянки №1 площею 0,3708 га було долучено частину земельної ділянки 0,028 га без будь-якого погодження, у результаті цього площа ділянки №1 збільшилась з 0,3708 га до 0,3988 га, а загальна площа його земельних ділянок з 0,8303 га до 0,8583 га. За позовом [PERSON] рішенням Богородчанського районного суду від 24.04.2012 року у справі №901/415/2012 було визнано недійсним та скасовано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ІФ №045779, що виданий 27.12.1999 року Кривецькою сільською радою [PERSON]. Таким чином, було встановлено незаконність претензій [PERSON] на частину ділянки площею 0,028 га, яка за конфігурацією виходить за межі загальної площі ділянки [PERSON] Спірна земельна ділянка, яку оспорюваним рішенням Кривецької сільської ради від 26 червня 2014 року №366/24/2014 фактично вилучено у [PERSON] та передано [PERSON], ніколи не перебувала у користуванні останнього. Тому відповідач своїм рішенням від 26 червня 2014 року фактично скасував попереднє рішення від 27 грудня 2011 року, яке вже було виконане, оскільки позивачем замовлено та виготовлено технічну документацію з землеустрою, куди ввійшла і спірна земельна ділянка. Враховуючи наведене, просила оскаржуване рішення Кривецької сільської ради скасувати та покласти на відповідача обовязок затвердити технічну документацію з метою реєстрації права власності. Звернення її довірителя про погодження меж земельної ділянки площею 0,2973 га з кадастровим номером 262048301:01:001___ з подальшим виготовленням технічної документації із землеустрою в частині складання документів, які посвідчують право [PERSON] на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, Кривецька сільська рада Богородчанського району досі не вирішила. Така бездіяльність відповідача, на її думку, є протиправною. Представник відповідача сільський голова [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що рішення сільської ради від 26 червня 2014 року №366-24/2014 прийняте у період, коли він не перебував на посаді сільського голови. Однак вважає його законним, так як спірною земельною ділянкою площею 0,03 га раніше користувалися [PERSON], що достеменно відомо депутатам сільської ради, які приймали рішення. Просив у позові відмовити. Представники третьої особи [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Представник третьої особи [PERSON] суду пояснив, що до січня 1979 року у подружжя [PERSON] земельних ділянок по вул. Мазепи в с. Кривець, де вони зараз проживають, не було у користуванні. Вперше земельну ділянку під будівництво площею 0,07 га [PERSON] наділено за рішенням загальних зборів колгоспу Верховина від 14 грудня 1978 року. В подальшому, згідно протоколу №2 зборів уповноважених колгоспу Верховина від 30 березня 1982 року за заявою баби [PERSON] - [PERSON], як попереднього землекористувача, за рахунок її земельного наділу [PERSON] надано додатково земельну ділянку площею 0,15 га. Згодом, згідно з рішенням виконкому Кривецької сільської ради від 18 лютого 1992 року його довірителю ([PERSON]Д.) у тому ж місці ще виділено в користування земельну ділянку площею 0,16 га для ведення підсобного господарства. Таким чином загальна площа трьох згаданих земельних ділянок становить 0,38 га. Згідно експертних замірів та висновку експерта, площа цих трьох земельних ділянок у межах, вказаних [PERSON] становить 0,3716 га, що фактично відповідає первинній документації. 27 грудня 1999 року [PERSON] оформив Державний акт на право приватної власності на земельні ділянки, що були в його користуванні. Згідно Державного акту спірна земельна ділянка, що має форму звуженого продовження загальної ділянки довжиною 56 м та шириною 6,0 х 4,0 м входить до земельної ділянки [PERSON] Відповідно до повідомлення управління Держкомзему в Богородчанському районі від 27 січня 2012 року даний державний акт за номером 045779 зберігався в архіві управління. Там же зберігається і журнал реєстрації державних актів, в якому іншого державного акта, окрім названого, не значиться. До 2012 року родина [PERSON] безперешкодно користувалась своїми земельними ділянками. Спорів з межівниками, серед яких був і дідо позивача - [PERSON] не виникало. В грудні 2011 року [PERSON] було надано дозвіл на проведення технічної інвентаризації для передачі у власність земельних ділянок, які раніше знаходились у користуванні його діда [PERSON] Тоді ж, маючи намір облаштувати прямий заїзд з дороги до земельної ділянки, яка дісталась йому після смерті діда, [PERSON] звернувся з заявою до сільської ради про надання йому дозволу проїзду через земельну ділянку [PERSON] Однак рішенням сільської ради позивачу було відмовлено. Після цього [PERSON] звернувся до Богородчанського районного суду з позовом про скасування Державного акту на право приватної власності на землю, отриманого [PERSON], мотивуючи своє звернення тим, що на імя [PERSON] було видано два Державні акти на одні і ті ж земельні ділянки, які різні за площею і конфігурацією. Правова природа та походження іншого Державного акту від 30.12.1997 року, який був представлений [PERSON] суду, не була встановлена. Ані технічної документації до цього акту, ані його реєстрації у органах Держкомзему не було. Ким і коли він був підроблений не встановлено. Проте рішенням Богородчанського районного суду від 24.04.2012 року Державний акт на право власності [PERSON] серії ІІІ-ІФ №045779 від 27.12.1999 року був скасований. Після цього [PERSON], аби вирішити своє питання заїзду на земельну ділянку вирішив самовільно захопити спірну земельну ділянку для свого користування в повному обсязі. На даний час позивач продовжує самовільно користуватись вказаною земельною ділянкою, вважаючи, що вона належить йому. Інформація про те, що спірна земельна ділянка коли-небудь наділялась [PERSON] відсутня. З огляду на викладене, вважає рішення Кривецької сільської ради від 26 червня 2014 року №№366-24/2014 року про звільнення [PERSON] самовільно-зайнятої земельної ділянки площею 0,03 га та повернення її [PERSON] законним і обґрунтованим, а позовні вимоги [PERSON] безпідставними. Тому просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, свідків, експерта, дослідивши письмові докази, подані у розпорядження суду, зясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає. За правилом, передбаченим у пунктах 1, 3 частини першої статті 15\~ЦПК України (у редакції, яка діяла на момент звернення [PERSON] до суду з позовом), суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Частиною першою статті 19\~ЦПК України (в редакції від 03 жовтня 2017 року) визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані Земельним кодексом України. Так, за змістом положень статті 122\~Земельного кодексу\~України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Зокрема, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. У разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання) рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок (частина друга статті 123 ЗК України). Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується у порядку, встановленому статтею 186 ЗК України. Відповідний орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування (частина шоста статті 123 ЗК України). Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (частини десята, тринадцята та чотирнадцята статті 123 ЗК України). Судом встановлено, що рішенням Кривецької сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області від 27.11.2011 року №121/9-2011 за заявою [PERSON] йому було надано дозвіл на проведення технічної інвентаризації для передачі у власність трьох земельних ділянок орієнтовною загальною площею 0,71 га, які раніше належали на праві користування його діду [PERSON] Для формування земельних ділянок [PERSON] слід було виготовити проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок. В 2012 році на замовлення [PERSON] Богородчанським районним виробничим відділом Івано-Фрнківської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру» розпочато виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства. Зокрема проектною за вказаними [PERSON] межовими точками виготовлено кадастровий план земельної ділянки по вул. Мазепи в с. Кривець площею 0,2973 га та зроблено абрис (опис її меж). Вказані межі підлягали погодженню з суміжними землекористувачами [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а також мали бути погоджені землевпорядником сільської ради, сільським головою, начальником відділу Держземагенства у Богородчанському районі та головним архітектором. Як встановлено з поданої суду копії проекту землеустрою, кадастровий план та Акт встановлення та узгодження в натурі зовнішніх меж земельної ділянки не погоджений у встановленому порядку. Так, погодження меж було отримано лише від суміжника [PERSON] (батька позивача) та суміжника [PERSON] Ні суміжником [PERSON], ані землевпорядником сільської ради, сільським головою чи іншими переліченими посадовими особами такі межі не були погоджені. 29.05.2013 року [PERSON] звернувся до сільського голови с. Кривець із заявою у якій просив врегулювати спірне питання відповідно до вимог законодавства і винести питання про погодження меж земельної ділянки на засідання комісії Кривецької сільської ради та погодити йому межі земельної ділянки та винести його документи на затвердження сільської ради. У відповідь на подану заяву сільським головою [PERSON] було повідомлено, що обміри проектною організацією земельних ділянок було проведено без участі землевпорядника сільської ради та землекористувача [PERSON] і запропоновано провести такі обміри повторно, встановити межові знаки і на місці підписати акт виносу меж у натуру, що дасть змогу прийняти рішення про затвердження технічної документації на черговій сесії сільської ради. Однак такі дії позивачем не були здійснені. [PERSON] у свою чергу скаржився до сільської ради та контролюючих органів на дії [PERSON] стосовно самовільного захоплення останнім частини земельної ділянки площею близько 0,03 га, яка перебувала у його фактичному користуванні з 1992 року та з 1999 року у власності до моменту скасування судом оскарженого [PERSON] Державного акту серії ІІІ-ІФ №045779 від 27.12.1999 року. 26.06.2014 року сесією Кривецької сільської ради було розглянуто заяву [PERSON] про звільнення та повернення самовільно зайнятої ділянки площею 0,03 га, а також клопотання про усунення порушення земельного законодавства від 05.06.2014 року, що поступило від Державної інспекції сільського господарства в Івано-Франківській області. За результатами цього розгляду було прийнято рішення №366-25/2014 відповідно до якого [PERSON] було зобовязано звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,03 га по вул. Мазепи та повернути її [PERSON] [PERSON]Д, у свою чергу зобовязано звернутись у проектну організацію для уточнення площі вказаної земельної ділянки з метою встановлення (відновлення) меж на місцевості. Обом сторонами земельного спору рекомендовано з метою недопущення подальших конфліктів, виготовити та подати на затвердження сесії проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та технічну документацію із землеустрою для встановлення (відновлення) меж в натурі. Стаття 26\~Закону України\~«Про місцеве\~самоврядування в\~Україні» визначає компетенцію сільських, селищних міських рад, зокрема, щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Вказані питання мають вирішуватися виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради. Аналіз норм матеріального права (Земельного кодексу України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні») дає суду підстави дійти висновку, що право здійснювати розпорядження землями комунальної власності, у тому числі передавати їх у власність або користування фізичним особам, належить до виключної компетенції органу місцевого самоврядування. Реалізуючи свої дискреційні повноваження сесія сільської ради прийняла рішення, яким визначила, що спірна частина земельної ділянки орієнтовним розміром 0,03 га не входить до площі тих трьох земельних ділянок на які [PERSON] отримав від сільської ради дозвіл на розроблення проекту землеустрою відповідно до рішення від 27.12.2011 року. А тому зажадала від нього повернути вказану ділянку у фактичне користування [PERSON] Суд погоджується з тим, що у органу місцевого самоврядування були підстави для прийняття такого рішення. Так, матеріалами справи та первинними рішеннями підтверджено, що [PERSON] за рішенням загальних зборів колгоспу Верховина від 14 грудня 1978 року було виділено 0,07 га для будівництва житлового будинку. Згідно протоколу №2 зборів уповноважених колгоспу Верховина від 30 березня 1982 року за рахунок [PERSON] [PERSON] надано додатково земельну ділянку площею 0,15 га. За рішенням виконкому Кривецької сільської ради від 18 лютого 1992 року [PERSON] виділено ще 0,16 га, за рахунок ділянки, яка теж раніше перебувала у користуванні [PERSON] Таким чином, у користування [PERSON] у с. Кривець по вул. Мазепи всього передано 0,38 га. Допитаний як свідок [PERSON] підтвердив, що з 1996 року проживає у господарстві своєї баби [PERSON], яка свого часу відмовилась на користь його сестри [PERSON] від частини належних їй присадибних ділянок. Попри те, що [PERSON] віддала [PERSON] частину землі, одну грядку на переданих ділянках за домовленістю продовжувала обробляти, і це була саме та ділянка «коло дуба», яка є предметом спору. Лише у 2005 році [PERSON] припинила її обробляти та фактично віддала [PERSON]. Вказані пояснення підтвердила в судовому засіданні свідок [PERSON], яка з 1991 року була землевпорядником сільської ради. За матеріалами судової земельно-технічної експертизи встановлено, що загальна площа усіх земельних ділянок [PERSON] у вказаних стороною межах, складає 0,3716 га, що відповідає площі ділянок, які виділялись [PERSON] у три етапи (0,07+0,15+016=0,38). Приймаючи рішення на сесії сільської ради, та, вирішуючи спір між двома сторонами, депутати сільської ради, які є жителями цього ж села, на думку суду, володіли достатньою інформацією щодо існуючого спору. Посилання позивача\~на порушення\~внаслідок прийняття\~оскаржуваного рішення\~його права\~на набуття\~земельних ділянок\~розміром 0,71\~га,\~яке визначено\~рішенням від\~27.11.2011\~року,\~ суд\~вважає безпідставним,\~адже воно\~не створює\~перешкод у\~реалізації його\~права набути\~земельні ділянки.\~Дозвіл на\~формування проекту\~землеустрою не\~визначає і\~не закріплює\~конкретних меж\~ділянки та\~не має\~наслідком безумовне\~його затвердження\~адже залежить\~в тому\~числі від\~якості виконаного\~проекту.\~У разі надання документів з недоліками щодо комплектності, форми чи змісту, відповідний орган має право звернутися до заявника з пропозицією усунути виявлені недоліки. Безпідставними суд вважає також вимоги позивача щодо визнання протиправною бездіяльності Кривецької сільської ради при вирішенні питання про погодження технічної документації із землеустрою та покладення на орган місцевого самоврядування обовязку на найближчому засіданні сесії сільської ради розглянути питання погодження та передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,2973 га. Відповідно до ч.9\~ст.118\~ЗК України\~відповідний орган\~виконавчої влади\~або орган\~місцевого самоврядування,\~який передає\~земельні ділянки\~державної чи\~комунальної власності\~у власність\~відповідно до\~повноважень,\~визначених статтею 122\~цього Кодексу у двотижневий\~строк з\~дня отримання\~погодженого проекту\~землеустрою щодо\~відведення земельної\~ділянки (а\~в разі\~необхідності здійснення\~обов'язкової\~державної експертизи\~землевпорядної документації\~згідно із законом -\~після отримання\~позитивного висновку\~такої експертизи)\~приймає рішення\~про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Як зазначав суд вище, проект землеустрою не був погоджений не тільки суміжником [PERSON], але і землевпорядником сільської ради, іншими посадовими особами. Крім того, [PERSON] не подав доказів того, що навіть у такому вигляді проект землеустрою був переданий ним на розгляд органу самоврядування. За наведених обставин підстав для покладення обовязку на сесію сільської ради розглянути на черговому засіданні питання затвердження проекту землеустрою у суду немає.

Outcome: dismissed