overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Тернівської сільської ради і просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на домоволодіння за адресою: вул. Шевченка, буд. 17 (сімнадцять) с. Тернівка Смілянського району Черкаської області, що складається з житлового будинку з прибудовою (літ.А-1, а) загальною площею 92,0 кв.м, житловою площею 43,6 кв.м, ганку з козирком, та господарських споруд і будівель: літньої кухні (літ.Б), сараю (літ.В), сараю (літ.Г), погріба з шийкою (літ.Д), вбиральні (літ. Е), огорожі №№ 1, 4, 5, хвіртки № 2, воріт № 3, колодязя № 6, вигрібної ями № 7, належне його батьку - [PERSON], який помер 27 липня 2012 року. Посилається на те, що він є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину шляхом подання до нотконтори заяви про прийняття спадщини, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на спадкове домоволодіння відсутні правовстановлюючі документи. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, але від них надійшла в суд заява, в якій вони позовні вимоги підтримують повністю і просять справу розглядати без їх участі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, з якої вбачається, що він проти позову не заперечує і просить справу розглядати без його участі. Позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Домоволодіння за адресою: вул. Шевченка, буд. 17 (сімнадцять) с. Тернівка Смілянського району Черкаської області, що складається з житлового будинку з прибудовою (літ.А-1, а) загальною площею 92,0 кв.м, житловою площею 43,6 кв.м, ганку з козирком, та господарських споруд і будівель: літньої кухні (літ.Б), сараю (літ.В), сараю (літ.Г), погріба з шийкою (літ.Д), вбиральні (літ. Е), огорожі №№ 1, 4, 5, хвіртки № 2, воріт № 3, колодязя № 6, вигрібної ями № 7, належить [PERSON] на підставі довідки Тернівської сільської ради Смілянського району від 20 квітня 2016 року № 165. [PERSON] помер 27 липня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв [PERSON] позивач у справі шляхом подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини - цей факт підтверджуються постановою державного нотаріуса Смілянської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09 квітня 2016 року. Даною постановою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як на вищевказане домоволодіння право власності не зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Оскільки позивач, являючись спадкоємцем першої черги, єдиний прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON] шляхом подання відповідної заяви до нотаріуса, інші спадкоємці відсутні, за позивачем слід визнати право власності на спадкове домоволодіння. На підставі наведеного, ст.ст. 1220, 1222, 1269 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Тернівської сільської ради Смілянського району і просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на домоволодіння [ADDRESS], належне [PERSON] - його батьку, померлому [INFO], посилаючись на те, що він - позивач, являючись єдиним спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину шляхом подання до нотконтори заяви про прийняття спадщини, але отримати свідоцтво про право на спадщину не може, оскільки на спадкове домоволодіння відсутній правовстановлюючий документ. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій на позовних вимогах наполягає і просить справу розглядати за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, з якої вбачається, що він проти позову не заперечує і просить справу розглядати без участі його представника. Позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до довідки від 21 жовтня 2014 року № 325, виданої Тернівською сільською радою, будинок [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі запису в погосподарській книзі № 0520-5. 04 жовтня 2013 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Тернівської сільської ради, за реєстровим № 293, який на день смерті спадкодавця ніким не змінено та не скасовано, відповідно до якого все своє майно і все, що йому належатиме на день смерті, заповів своєму сину - позивачу у справі. Інших спадкоємців немає. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO]. 11 листопада 2014 року позивач звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищевказане майно, але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, про що виніс постанову. Згідно з повідомленням Смілянського відділку КП ЧООБТІ від 30 вересня 2014 року № 1085-о станом на 01 січня 2013 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстроване. Оскільки позивач, являючись єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] за заповітом, прийняв спадщину після його смерті шляхом подання до нотконтори заяви про прийняття спадщини, за позивачем слід визнати право власності на спадкове домоволодіння. На підставі наведеного, ст.ст. 1220, 1222, 1235, 1269 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Довбиська агропромтехніка», просив визнати його таким, що звільнений 20.05.2014 року з посади виконавчого директора Товариства з додатковою відповідальністю «Довбиська агропромтехніка» на підставі ст. 38 КЗпП України. Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що він працював у відповідача з листопада 2009 року на посаді виконавчого директора. 06.05.2014 року на ім'я керівника підприємства він надіслав заяву про звільнення з 20.05.2014 року за власним бажанням. Станом на день подання позову, рішення про своє звільнення не отримав, тому змушений звертатися до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подав до суду заяву від 17.10.2014 року, якою підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача повторно в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності сторін, що відповідає положенню ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] перебував з відповідачем Товариством з додатковою відповідальністю «Довбиська агропромтехніка» в трудових відносинах на умовах трудового договору, а саме працював на посаді виконавчого директора. 06.05.2014 року позивач надіслав відповідачу заяву про звільнення з 20.05.2014 року за власним бажанням, що підтверджується копією заяви про звільнення від 06.05.2014 року, квитанцією від 06.05.2014 року, описом вкладення у цінний лист від 06.05.2014 року. Відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Відповідач не виконав своїх зобов'язань щодо звільнення позивача за власним бажанням, тому вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про визнання [PERSON] таким, що звільнений 20.05.2014 року з посади виконавчого директора Товариства з додатковою відповідальністю «Довбиська агропромтехніка» на підставі ст. 38 КЗпП України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО МРІЯ МСС» в якому просить розірвати договір оренди землі від 01.12.2019 року, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРО МРІЯ МСС» щодо земельної ділянки площею 5,4202 га., кадастровий номер 1823482600:09:000:0026, який зареєстрований 20.12.2019 року державним реєстратором Гладковицької сільської ради Овруцького району Житомирської області Левківською Оленою Миколаївною. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що відповідач не сплачує їй орендну плату. Позивач позов підтримала, про що надала суду відповідну заяву. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив на позовну заяву. У зв`язку з цим, за згодою позивача, справа розглядається за правилами статей 280-284 ЦПК України. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна (а.с. 10), на праві власності належить земельна ділянка площею 5,4202 га., кадастровий номер 1823482600:09:000:0026, яка розташована на території Малинської міської територіальної громади Коростенського району Житомирської області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 01.12.2019 року [PERSON] уклала з Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРО МРІЯ МСС» договір оренди вищевказаної земельної ділянки строком на 7 років. Як зазначила позивач, відповідач свої зобов?язання за договором оренди земельної ділянки не виконав, оскільки не сплатив орендну плату. Доказів сплати орендної плати відповідач не надав. Згідно ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону. Статтею 25 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендар земельної ділянки зобов?язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також і орендну плату за водний об`єкт. Оскільки відповідач не виконує свої зобов?язання щодо сплати орендної плати, то суд розриває укладений договір оренди землі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується ст. 141 ЦПК України і стягує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алло» про стягнення неустойки. В позовній заяві зазначив, що 15 листопада 2014 року придбав в магазині (торговій точці №2037) ТОВ «Алло» ноутбук AsusX551 (X551MA-SX021D)/ код IMEI E3N0CX154187108. Вартість покупки тоді становила 4949 гривень. А вже через три тижні після цього (на початку грудня) ноутбук вийшов з ладу (не включався) і довелося передати його до сервісного центру для проведення діагностики та гарантійного обслуговування, що зробив 6 грудня 2014 року та що підтверджує прийнятою від нього ТОВ «Алло» заявою за № 2037-000241 №ТТ Т2\~037. Через півтора місяці після цього ноутбук знову вийшов з ладу (не включався) і довелося передати його до сервісного центру для проведення діагностики та гарантійного обслуговування, що зробив 31 січня 2015 року та що підтверджує прийнятою від нього ТОВ «Алло» заявою за №2037-000035 №ТТ Т2\~037. Отримавши після цього з ремонту ноутбук, той попрацював всього лише місяць і в середині березня цього року знову перестав вмикатися, через що втретє довелося передати його до сервісного центру ТОВ «Алло», що підтверджує відміткою ТОВ «Алло» на отриманій від нього заяві за №2037-000071 №ТТ Т2\~037 від 14 березня 2015 року. Через три тижні, коли забрав із сервісу ноутбук, то той знову перестав вмикатися і йому довелося вже вчетверте здавати його для проведення діагностики та обслуговування, що підтверджує відміткою ТОВ «Алло» на отриманій від нього заяві за № 2037-000097 №ТТ Т2\~037. Після ремонту ноутбук деякий час попрацював, однак він зрештою знову перестав включатися. Впяте ноутбук для проходження гарантійного ремонту ТОВ «Алло» було прийнято від нього в другій декаді травня місяця цього року та такий ремонт було проведено 19-20 травня 2015 року ТОВ «Ф1 Продакшен». Позивач вказує, що, на його думку, безумовно, такі часті поломки ноутбука вказують на наявність в ньому істотних недоліків технічного характеру, які виникли з вини виробника товару (продавця) і були приховані від нього на момент його купівлі в листопаді місяці минулого року. У звязку з цим 10 липня 2015 року він звернувся до відповідача з листом, у якому

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 876 від 25.07.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що виконавчий напис може бути вчинений у зв?язку з невиконанням нотаріально-посвідченого договору. Такий договір він з відповідачем не укладав, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідач в судове засідання не з?явився та не повідомив про причини неявки, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Відзив на позов не подав. У зв?язку з цим справа розглядається за правилами ст. ст. 280-289 ЦПК України. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівна 09.09.2019 року винесла постанову про звернення стягнення на доходи [PERSON] для виконання виконавчого напису від № 876 від 25.07.2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною, за яким з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» підлягає стягненню борг по кредиту в розмірі 59889 гривень 31 копійка (а.с. 13-14). Однак постанова Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» визнана незаконною та нечинною в частині внесення до неї розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», який дозволяв вчиняти виконавчий напис на підставі оригіналу кредитного договору. Таким чином на даний час для вчинення виконавчого напису потрібен договір, який нотаріально посвідчений. Всупереч цим вимогам відповідач не надав суду доказів того, що між ним та позивачем був укладений нотаріально посвідчений договір. За таких обставин суд визнає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується ЦПК України і стягує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс», про захист прав споживача та визнання недійсним (нікчемним) договору фінансового лізингу. У позові вказував, що 23.12.2014 року у простій письмовій формі був укладений договір фінансового лізингу №00112 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» та ним, згідно умов якого відповідач зобов'язався придбати та передати йому на умовах даного договору майно у користування, а саме транспортний засіб марки «Dоngfeng 404», а він зобов'язався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами договору та у розмірах, встановлених у Додатку 1 до договору фінансового лізингу. Відповідно до умов додатку 1 до цього договору вартість предмета лізингу становить 9673,52 доларів США; авансовий платіж - 4836,76 доларів США (50% вартості предмета лізингу); щомісячний авансовий платіж - 403,06 доларів США; адміністративний платіж - 967,35 доларів США (10% вартості предмета лізингу); комісія за передачу - 290,21 доларів США (3% вартості предмета лізингу), курс долара США на дату підписання договору. На виконання умов договору 23.12.2014 року сплатив адміністративний платіж в розмірі 16000,00 грн. (за курсом долара США на дату підписання договору 16,54 еквівалентно 967,35 доларів США). 31.12.2015 року на адресу ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» надіслав заяву, у якій просив повернути йому сплачені по квитанціям 16000,00 грн., оскільки не бажав сплачувати платежі за даним договором. 23.01.2016 року від ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» отримав листа №651 від 12.01.2016 року, у якому його повідомлено, що станом на 12.01.2016 року вони розривають з ним договір фінансового лізингу №00112 від 23.12.2014 року в односторонньому порядку, оскільки ним було порушено умови цивільно-правової угоди. Також у вказаному листі зазначено, що оскільки на рахунок Лізингодавця ним не було сплачено Авансового платежу в розмірі 50% від вартості Предмету Лізингу, передбаченого додатком №1 до Договору, компанія залишає за собою право розірвати з ним договір,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш авто», про захист прав споживача та визнання договору недійсним. У позові вказував, що 15.03.2016 року між ним і Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш авто» було укладено договір фінансового лізингу №002037, згідно умов якого відповідач зобов'язався придбати та передати йому на умовах даного договору майно у користування, а саме: транспортний засіб марки Dоngfeng, модель DF 244 D, а він зобов'язався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами договору. Того ж дня сплатив згідно договору кошти у сумі 76000,00 грн. 25.03.2016 року на адресу відповідача було направлено заяву про розірвання даного договору з вимогою повернення сплачених ним коштів у розмірі 76000,00 грн. Однак, згідно отриманого листа №1782 від 12.04.2016 року від відповідача, дані кошти були зараховані, як адміністративний платіж у розмірі 18566,00 грн. та аванс у розмірі 57434,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізінгова компанія «Ваш Авто» про захист прав споживача, розірвання договору фінансового лізингу № 003899 з додатками від 25.05.2016 року та стягнення коштів в сумі 20000 грн. Зважаючи на складність у викладенні рішення в повному обсязі, повязану з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну і резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Малинські ресурси» в якому просить розірвати договір оренди земельної ділянки № 49/1 площею 2,2477 га., кадастровий номер 1823487800:02:000:0103, укладений 30.10.2013 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Малинські ресурси», зареєстрований 26.01.2018 року державним реєстратором Пиріжківської сільської ради Малинського району Житомирської області Лисенком Сергієм Володимировичем за № 39417884. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідач не сплачує йому орендну плату за 2017-2019 роки. Позивач позов підтримав, про що надав суду відповідну заяву. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив на позовну заяву. У зв`язку з цим, за згодою позивача, справа розглядається за правилами статей 280-284 ЦПК України. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що [PERSON] ,\~відповідно до\~державного акту\~на право\~власності на\~земельну ділянку,\~належить земельна\~ділянка площею\~2,2477\~га.,\~кадастровий номер\~1823487800:02:000:0103,\~яка розташована\~на території\~Українківської сільської\~ради Малинського\~району Житомирської\~області і\~призначена для\~ведення товарного\~сільськогосподарського виробництва\~(а.с.\~14). 30 жовтня 2013 року [PERSON] уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «Малинські ресурси» договір оренди вищевказаної земельної ділянки № 49/1 (а.с. 31-33). Відповідно до умов договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Малинські ресурси» прийняло в строкове платне користування вказану земельну ділянку строком на 10 років та зобов?язувалось сплачувати орендодавцю [PERSON] щорічно орендну плату. Відповідач свої зобов?язання за договором оренди земельних ділянок не виконав, оскільки не сплатив орендну плату за 2017-2019 роки. Відповідно до пункту 38 договору оренди земельної ділянки дія договору припиняється шляхом йо розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов?язків передбачених договором (а.с. 33). Такі ж положення закріплені і в ст. 32 Закону України «Про оренду землі». Оскільки відповідач не виконує свої зобов?язання щодо сплати орендної плати, то суд розриває укладений договір оренди землі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується ст. 141 ЦПК України і стягує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору.

Outcome: approved