Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням . Ухвалою суду від 04 квітня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. У підготовчому судовому засіданні суд з»ясував відношення сторін до позову. Крім того, при вивченні матеріалів справи встановлено, що відповідач [PERSON] надіслав письмове пояснення про розгляд справи у його відсутності , позов визнає. Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем . Позивач, обґрунтовуючи позов, вказує, що згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.07.2014 року він являється власником житлового будинку № [ADDRESS], в якому зареєстрованим значиться його рідний брат [PERSON] - відповідач по справі , який від дня народження і до 18 жовтня 1980 року проживав з батьками у цьому будинку, а потім вибув на службу в Радянську армію, яку проходив в Російській Федеральній Соціалістичній Республіці. По закінченню служби відповідач залишився проживати в Росії, де проживає по сьогоднішній день зі своєю сім»єю. На території України відповідач має у власності окреме житло , яке розташоване у [ADDRESS] . З жовтня 1980 року відповідач у вказаному будинку не проживає, не являється членом сім»ї позивача , спільним побутом вони не пов»язані , спільного господарства не ведуть, на його утриманні відповідач не перебуває , взаємними правами та обов»язками не пов»язані . В будинку відсутні особисті речі , які б вказували на факт проживання відповідача . Він , як власник будинку, сплачує всі необхідні платежі щодо його утримання та користування. Внаслідок дій відповідача, він практично позбавлений права володіння, користування і розпорядження своїм майном та правом вчиняти щодо свого майна будь-які дії. Тому, просить суд визнати відповідача таким , що втратив право на проживання, оскільки він в будинку не проживає більш , як понад один рік. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з»явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов свого довірителя підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, подав до суду письмове пояснення , в якому вказує, що від дня народження і до 18 жовтня 1980 року був зареєстрований та проживав у [ADDRESS], а потім його призвали на службу в Радянську армію , яку він проходив до 07 травня 1993 року . По закінченню служби залишився проживати у Росії , де проживає по теперішній час зі своєю сім»єю у м. Новосибірськ . У зв»язку з віддаленістю , просить справу розглядати у його відсутності , позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Суд розглядає справу у відсутності учасників справи . Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне . [PERSON] являється власником житлового будинку № [ADDRESS], в якому зареєстрованим значиться його рідний брат [PERSON] , який від дня народження і до 18 жовтня 1980 року проживав з батьками у вищевказаному будинку. Згідно книги погосподарського обліку з 18.10.1980 року відповідач тимчасово вибув на військову службу. Відмітка про повернення з військової служби в книгах погосподарського обліку відсутня , а також немає відмітки і про зняття з реєстрації [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом виданим 16.07.2014 року державним нотаріусом Леус С.М. і зареєстрованим у реєстрі за № 1-205, Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 16.07.2014 року , Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 16.07.2014 року , довідкою Колибаївської сільської ради Кам»янець- Подільського району за № 20/02-26 від 15.02.2018 року, витягом з поземельної шнурової книги за № 166. По закінченню служби відповідач залишився проживати в Росії , де проживає по теперішній час зі своєю сім»єю у м. Новосибірськ . Крім того , на території України відповідач має у власності окреме житло , яке розташоване за адресою [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 19.08.2008 року, Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19.08.2008 року. З жовтня 1980 року відповідач у вказаному будинку не проживає, не являється членом сім»ї позивача , спільним побутом вони не пов»язані , спільного господарства не ведуть, на утриманні позивача відповідач не перебуває , взаємними правами та обов»язками вони не пов»язані . В будинку відсутні особисті речі , які б вказували на факт проживання відповідача , про що свідчить акт обстеження житлового будинку [PERSON], складений комісією Колибаївської сільської ради від 01.02.2018 року . Отже, у зв»язку з тривалим непроживанням відповідача [PERSON] у будинку, що зараз належить позивачу на праві власності, враховуючи наявність у відповідача іншого житла , а також у зв»язку з припиненням прав попереднього власника (батька) на будинок , за згодою якого відповідач був вселений і зареєстрований , тому реєстрація місця проживання відповідача в будинку позивача обмежує абсолютне право власності позивача , зокрема право на вільне , належне , безперешкодне користування цим будинком і розпорядження ним, тому відповідача слід визнати таким , що втратив право на користування житловим приміщенням, а позов слід задовольнити . На підставі ст. 405 ч.2 ЦК України,

Outcome: approved