Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

[PERSON] \~звернувся до\~Ізяславського районного\~суду Хмельницької\~області з\~позовом до\~ДУ «Замкова\~виправна колонія\~(№58)», Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди. В обґрунтування\~позову,\~з врахуванням\~поданих відповідей\~на відзив\~зазначає,\~що за\~період відбування\~ним покарання у ДУ «Замкова виправна колонія (№58)» з 11.08.2017 року по 30.06.2018 року адміністрацією виправної установи грубо порушено його право на здійснення телефонних дзвінків до рідних та адвоката, він не зміг вчасно з ними зв`язатися, коли в цьому була потреба. Такими незаконними діями, на думку позивача, адміністрація ДУ «Замкова виправна колонія (№58)» свідомо мала намір заподіяти шкоду його психічному здоров`ю та знищити його соціальні зв`язки. На підтвердження позовних вимог посилається на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2020 року, якою визнано протиправною бездіяльність ДУ «Замкова виправна колонія (№58)» щодо неналежного забезпечення права [PERSON] на телефонні розмови, що передбачено ч.5 ст.110 КВК України. Посилаючись на викладені обставини, [PERSON] просить суд стягнути на його користь 200000 грн. моральної шкоди. Ухвалою суду від 29.04.2020 року позовну заяву залишено без руху та дано строк для усунення недоліків, які у встановлені терміни позивачем усунуто. Ухвалою суду від 16.06.2020 року прийнято дану позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі. Ухвалою від 28.01.2021 року заяву позивача про уточнення позовних вимог від 20.10.2020 року та заяву представника про уточнення позовних вимог від 27.01.2021 року за клопотанням представника позивача, підтриманим в судовому засіданні позивачем, повернуто останньому. Ухвалою суду від 28.01.2021 року прийнято до розгляду заяву адвоката Дацишиної М.В., поданої в інтересах позивача [PERSON] 28.01.2021 року, про уточнення позовних вимог, якою вона в інтересах позивача просить стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 200000 грн. ДУ «Замкова виправна колонія (№58)» у поданих відзивах, що надійшли до суду 01.07.2020 року, 12.02.2021 року, проти задоволення позову заперечила в повному обсязі. Позиція відповідача обґрунтована тим, що позивачем не зазначено, в чому полягає моральна шкода, з яких міркувань він виходив, визначаючи її розмір, не надано суду доказів, які б підтверджували спричинення такої шкоди. Звертає увагу суду, що рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 07.05.2018 року по справі №675/2559/17 та постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2020 року по справі №675/727/19 в задоволенні вимог [PERSON] про стягнення моральної шкоди в зв`язку із незабезпеченням його права на телефонні розмови було відмовлено. Ухвалою суду від 16.03.2021 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали у повному обсязі позовні вимоги та просили суд їх задовольнити. Позивач вказав, що підставою для задоволення його вимог є наявність постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2020 року у справі №675/727/19, якою констатовано факт ненадання йому телефонних розмов за його заявами в необхідній кількості, чим порушено його законні права. Вважає, що внаслідок допущеної бездіяльності адміністрацією ДУ «Замкова виправна колонія (№58)» спричинено йому моральну шкоду, адже він був позбавлений можливості зв`язатися з рідними, коли цього потребував, а також із захисником, з яким вирішував питання щодо звернення до Верховного Суду з касаційною скаргою на судові рішення в кримінальному провадженні, за якими відбував на той час покарання у виді довічного позбавлення волі. Представник відповідача Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Направив до суду відзив, в якому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі, так як держава не відповідає по зобов`язаннях державних організацій, які є юридичними особами. Така юридична особа, тобто державна установа, відповідає за своїми зобов`язаннями коштами, які є в її розпорядженні. На думку представника відповідача, що викладена у відзиві, позивачем не надано доказів заподіяння йому шкоди Державною казначейською службою України або будь яких інших втрат. Представник відповідача ДУ «Замкова виправна колонія (№58)» у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив у повному обсязі, вказуючи на його безпідставність, адже позивачем не доведено, що йому завдана моральна шкода. Судовими рішеннями у інших справах [PERSON] вже було відмовлено в задоволенні таких вимог. Заслухавши пояснення учасників справи та їх представників, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п.3 ч.2 ст.11 ЦК України). Згідно ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ст.275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Відповідно до ст.280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Статтею 1174 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Згідно з п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31 березня 1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У пункті 5 вказаної постанови \~Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Таким чином, враховуючи вищевикладене, у цьому виді деліктних зобов`язань необхідно довести як наявність шкоди, так і її заподіяння, причинний зв`язок внаслідок протиправного рішення дії або бездіяльності. Позивач, звертаючись до суду із даним позовом про відшкодування моральної шкоди, вважав достатньою підставою для задоволення його позовних вимог наявність такого, що набрало законної сили, судового рішення в адміністративній справі, яким констатованого порушення його права на телефонні розмови. Так, постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2020 року у справі №675/727/19 скасовано рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 03.12.2019 року у справі за адміністративним позовом [PERSON] до Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)» про визнання дій незаконними та стягнення моральної шкоди. Прийнято нову постанову про часткове задоволення позову. Визнано протиправною бездіяльність Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)» щодо неналежного забезпечення права [PERSON] на телефонні розмови, що передбачені ч.5 ст.110 КВК України. В частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди відмовлено. При винесені такого рішення суд апеляційної інстанції керувався тим, що порушення відповідачем права позивача на телефонні розмови полягає у неналежному веденні діловодства в державній установі виконання покарань, тобто у неналежному забезпеченні порядку подання, отримання, реєстрації, обліку та контролю письмових заяв на отримання телефонних розмов. Таким чином, вказаним судовим рішенням не встановлено фактів відмови в забезпеченні службовими особами ДУ «Замкова виправна колонія (№58)» у реалізації права [PERSON] на телефонні розмови, на що він вказує у даній справі. При цьому, Сьомим апеляційним адміністративним судом констатовано, що частина заяв [PERSON] про надання телефонних розмов задоволена, навіть за відсутності їх реєстрації та обліку відповідно до інструкції з діловодства в Державній кримінально-виконавчій службі. Водночас, позивачем не надано суду жодного доказу настання негативних наслідків для нього внаслідок неналежного фіксування в ДУ «Замкова виправна колонія (№58)» письмових заяв на надання телефонних розмов. При цьому, суду не надано і доказів в підтвердження обставин, на які [PERSON] посилається в поданому позові та в судовому засіданні, щодо обмеження його права на телефонні розмови, внаслідок чого він був позбавлений можливості зв`язатися з рідними та захисником, а також настання через це для нього негативних наслідків у виді моральних страждань. Більше того, рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 07.05.2018 року, яке набрало законної сили 09.10.2018 року, у справі №675/2559/17 за позовом [PERSON] до ДУ «Замкова виправна колонія (№58)» про стягнення моральної шкоди констатовано відсутність порушення прав позивач на забезпечення користування ним телефонним зв`язком. Часткове задоволення позову [PERSON] в адміністративній справі №675/727/19 за вказаних в постанові від 03.03.2020 року підстав не є належною правовою підставою для відшкодування моральної шкоди, а наявності моральних страждань внаслідок встановленої судом бездіяльності ДУ «Замкова виправна колонія (№58)» позивачем не доведено. Таким чином, суду не надано доказів спричинення позивачу душевних страждань внаслідок бездіяльності відповідача, існування причинно-наслідкового зв`язку між порушенням його права та наслідками, які спричинило це порушення. Позивач отримав захист своїх прав за результатами судового розгляду його позову в адміністративній справі. Посилання представника ДУ «Замкова виправна колонія (№58)» на існування рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 07.05.2018 року по справі №675/2559/17, яке набрало законної сили 09.10.2018 року, яким вирішено аналогічний спір за таких же обставин, судом до уваги не береться, адже на час вирішення Ізяславським районним судом вказаної справи, Сьомим апеляційним судом не було прийнято постанову від 03.03.2020 року по справі №675/727/19, на яку, як на підставу своїх позовних вимог, позивач посилається в даній цивільній справі. Тобто, у справі №675/1559/17 та в цій справі підстави позову є відмінними. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст.ст.13, 76, 78, 81, 89 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на обґрунтування поданого ним позову, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 200000 гривень.\~

Outcome: dismissed