Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на 2/6 частки будинковолодіння по вул. Молодіжній, 8 в с.Тяпче Долинського району Івано-Франківської області, що складається з житлового будинку, літньої кухні, стайні, вбиральні, криниці, воріт з хвірткою та огорожі, 1/2 частка якого належала померлій [PERSON] Свої вимоги мотивував тим, що 25.12.2013 року в с.Тяпче померла його мати [PERSON], в звязку з чим відкрилась спадщина. За життя спадкодавцем заповіт не складався. На момент смерті матері спадкоємцями першої черги за законом є він, його сестра [PERSON] та батько [PERSON] Сестра відмовилася від спадщини на його користь і після смерті матері він прийняв спадщину, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, проживав у будинковолодінні перед смертю матері та вступив в управління ним після її смерті, розпоряджається її речами, здійснював ремонт та сплачував комунальні послуги. Крім того, він є інвалідом 3 групи і на підставі ст. 1241 ЦК України має право на обов»язкову частку в спадковому майні. Оскільки за життя його мати [PERSON] не оформила правовстановлюючих документів про право власності на вищевказане будинковолодіння і в позасудовому порядку він не має можливості оформити за собою право власності на свою частку, то змушений звернутися в суд з даним позовом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, зіславшись на вищевикладені обставини та додатково пояснив, що в спірному будинковолодінні по вул. Молодіжній, 8 в с.Тяпче Долинського району Івано-Франківської області він проживав постійно, однак де-який час був зареєстрований за іншою адресою і повторно зареєструвався вже після смерті матері. В нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину він не звертався. Просив позов задоволити та визнати за ним право власності на 2/6 частки будинковолодіння по вул. Молодіжній, 8 в с.Тяпче Долинського району Івано-Франківської області, 1/2 частка якого належала його матері [PERSON], що померла 25.12.2013 року. Відповідач [PERSON] позов не визнав, пояснивши, що він є єдиним власником будинковолодіння по вул. Молодіжній, 8 в с.Тяпче Долинського району Івано-Франківської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно № 42198786 від 13.08.2015 року. Його син позивач [PERSON] зареєструвався в цьому будинку шляхом обману без його згоди вже після смерті його матері [PERSON] і не має ніякого права на частку в цьому будинковолодінні. Просив в позові відмовити. Відповідачка [PERSON] позов визнала, пояснивши, що її брату [PERSON] належить 2/6 частки спірного будинковолодіння, так як він на час смерті матері в ньому проживав разом зі своїм неповнолітнім сином. Вона на спадкове майно після смерті матері не претендує і відмовляється від своєї частки на користь брата. З будь-якими заявами в нотаріальну контору вона також не зверталась. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Долинського району Івано-Франківської області в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляду справи в його відсутності. Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступного: Згідно зі ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. В судовому засіданні встановлено, що 25.12.2013 року в с.Тяпче Долинського району Івано-Франківської області померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НМ № 216553 від 16.09.2015 року (а.с. 7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі і на ? частку будинковолодіння по вул. Молодіжній, 8 в с.Тяпче Долинського району Івано-Франківської області. Як ствердив в судовому засіданні позивач, він ніяких заяв з приводу оформлення спадщину та видачі свідоцтва про право на спадщину в нотаріальну контору не подавав і до нотаріуса взагалі не звертався. З відповіді [PERSON] сільської ради Долинського району Івано-Франківської області № 246/02-29 від 21.09.2015 року на запит адвоката [PERSON] (а.с. 9) вбачається, що будинковолодіння по вул. Молодіжній, 8 с.Тяпче числиться за [PERSON] Про те, що [PERSON] є єдиним власником вказаного будинковолодіння, свідчить свідоцтво про право власності на нерухоме майно індексний номер: 42198786 від 13.08.2015 року, видане реєстраційною службою Долинського районного управління юстиції Івано-Франківської області (а.с. 24). За таких обставин суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити, оскільки встановлено, що він у встановленому законом порядку в порушення вимог ст. 1297 ЦК України не звертався в нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті його матері [PERSON], а тому даний позов є передчасним. Такий висновок суду узгоджується з роз»ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеними в листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», в якому вказано, що якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові. При цьому суд також враховує, що право власності на ціле спірне будинковолодіння по вул. Молодіжній, 8 в с.Тяпче Долинського району Івано-Франківської області зареєстровано за [PERSON] і позивач його не оспорює. Суд критично оцінює пояснення позивача про те, що він, як інвалід третьої групи має право на обов»язкову частку в спадковому майні, оскільки з виданої йому довідки МСЕК серії АВ № 0586503 (а.с. 10) вбачається, що групу інвалідності вперше йому встановлено 27.05.2015 року, а отже на час відкриття спадщини після смерті матері [PERSON] 25.12.2013 року він не був інвалідом і тому не має права на обов»язкову частку в спадковому майні. На підставі викладеного, ст.ст. 1217, 1297 ЦК України,

Outcome: dismissed