Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення в якій просив встановити факт його постійного проживання на території України станом до 24.08.1991 року. В обґрунтування своєї заяви [PERSON] зазначив, що він народився [INFO] в селі Сайрашське Тура-Курганського району Андіжанської області. У 1986 році разом з дружиною переїхав на постійне проживання на територію України у місто Дніпропетровськ. З 15 лютого 1988 року заявника було прийнято на посаду старшого інспектора відділу Бабушкінського рай комунгоспу. Після реорганізації підприємства він працював в тій же системі ЖКГ, де й працював на постійній основі. З останнього місця роботи (ЖЕУ 13) він був звільнений 21.02.1991 року у зв`язку зі скороченням штатів. Крім того, відповідно до картки реєстрації громадян Форми-А заявник 08.05.1990 року був знятий з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , а 14.05.1990 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Із вказаної адреси він був знятий з реєстраційного обліку 12.04.1994 року у зв`язку з виїздом до міста Астрахані. Заявник також зазначив, що на даний час він має намір набути громадянство та отримати паспорт громадянина України, однак звернувшись до органів ДМС України в місті Дніпрі йому було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту по проживання на території України станом до 24.08.1991 року. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 27 серпня 2021 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява представника заявника - адвоката Карпенко С.Ф. про розгляд справи без його участі. Представник Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, натомість через канцелярію суду подав письмові пояснення в яких просив прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства та розглянути справу без його участі. Дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в селі Сайрашське Тура-Курганського району Андіжанської області, що підтверджується належним чином завіреними копією паспорта громадянина Російської Федерації [NUMBER] , виданого 04.12.2007 року підрозділом 300-001, та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23.02.1962 року. Відповідно до наданої заявником копії трудової книжки, останній з 15.02.1988 року по 03.04.1989 року працював у Бабушкінському райкомунгоспі в місті Дніпропетровську; з 03.04.1989 року по 09.10.1989 року працював інженером по ЖКГ Бабушкінського району в місті Дніпропетровську; в подальшому до 21.02.1991 року працював у ЖЕУ-36, ЖЕУ-13 в місті Дніпропетровську. 21.02.1991 року заявник звільнений у зв`язку зі скороченням штату. Відповідно до наданої заявником копії картки прописки, заявник до 08.05.1990 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 14.05.1990 року - за адресою: [ADDRESS] , звідки знятий з реєстрації 12.04.1994 року у зв`язку з виїздом до міста Астрахані. В ході розгляду справи, судом досліджено та проаналізовано надані заявником належним чином завірені копії наступних документів: військового квитка серії [NUMBER] , картки прописки форми А, трудової книжки заявника серії [NUMBER] , посвідчення, та рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.02.2020 року, з яких можливо дійти висновку, що [PERSON] постійно проживав на території України станом до 24.08.1991 року. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих та майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. В ході судового розгляду знайшов підтвердження факт постійного проживання громадянина Російської Федерації [PERSON] , [INFO] , на території України до 24 серпня 1991 року. Встановлення юридичного факту постійного проживання заявника на території України станом до 24.08.1991 року необхідне заявнику для реалізації права на прийняття до громадянства України. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що заявник у інший спосіб не може довести факт постійного проживання заявника на території України станом до 24.08.1991 року і зазначені обставини перешкоджають реалізації прав заявника, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Outcome: approved