Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 11 серпня 2006 року перебувала в зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Заочним рішенням Рівненського міського суду від 08 грудня 2015 року у справі №569/15434/15-ц шлюб між сторонами розірвано, місце проживання дитини було визначено з матір'ю. Відповідач з вересня 2015 року повністю припинив надання матеріальної допомоги на утримання спільної дитини, яка постійно потребує нормального харчування, придбання одягу, лікування, витрат на навчання. Усе це потребує значних коштів, а враховуючи високі ціни та підвищення рівня необхідних витрат, позивач сама не здатна в повній мірі цього забезпечити. На момент звернення до суду з цим позовом, між сторонами не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем свого обов'язку утримувати неповнолітню дитину. Оскільки відповідач отримує нерегулярний і мінливий дохід, позивач просить стягнути з нього на її користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1\~000 грн. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився жодного разу, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судових засідань. Згідно повідомлення адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України (а.с.11) [PERSON], [INFO], зареєстрований в [INFO]. Надіслані на адресу відповідача, зазначену в позові та повідомленні судові повістки та копії документів, поверталися до суду з позначкою на конверті «за закінченням терміну зберігання». У відповідності до абзацу 3 ч.5\~ст.74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином суд проводить розгляд справи на підставі\~ст.224 ЦПК України\~в заочному порядку за згодою позивача та представника позивача, на підставі наявних у справі даних та доказів. Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено, позивач та відповідач з 11 серпня 2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 08 грудня 2015 року (а.с.3). Під час перебування у шлюбі у позивача та відповідача народилася дочка [PERSON], [INFO] (а.с.4). Як встановлено в судовому засіданні дитина відповідно до рішення суду проживає разом з позивачем. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, дитина знаходиться на утриманні позивача. Відповідно до\~статті 180 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною другою\~статті 181 СК України\~за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою\~статті 181 СК України\~передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів»\~за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що відповідач проживає окремо і участі в утриманні своєї дитини не приймає, при цьому домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їхньої дитини малолітньої [PERSON] Згідно з частиною третьою\~статті 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу\~ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають значення. Як встановлено в судовому засіданні відповідач на даний час ніде не працює. Проте, незалежно від працевлаштування, наявності постійного заробітку чи розміру доходів батьки зобов'язані утримувати дітей. Відповідач не надав суду доказів того, що він, являючись працездатним, не працює з поважної причини. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість стягнення аліментів із відповідача у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Відповідно ч.2\~ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу, згідно до якої якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що позивач просить суд стягнути аліменти відповідно до\~ст. 184 СК України\~у твердій грошовій сумі, то позовна вимога в частині стягнення аліментів у розмірі не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку задоволенню не підлягає, що відповідає ч.2 ст. 182 СК України. Відповідно позов підлягає задоволенню частково. При цьому, на підставі частини першої\~статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред'явлення позову, тобто з 22 лютого 2016 року. Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 367 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання їхньої дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 22 лютого 2016 року по 21 березня 2016 року. З приводу стягнення судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, а саме судового збору, суд враховує, що відповідно до пункту 3 частини першої\~статті 5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року, позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до частини третьої\~статті 88 ЦПК України\~якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За таких обставин, з відповідача в дохід держави, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої\~статті 4 Закону України «Про судовий збір», необхідно стягнути судовий збір у розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial