Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач, [PERSON] в судове засідання не зявився подав до суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі. Позовні вимоги підтримує повністю та просить позов задоволити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Позовні вимоги мотивує тим, що 27.03.2007 року він уклав шлюб з відповідачкою у виконкомі Старокутської сільської ради Косівського району, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 7. В шлюбі дітей немає. Спільне життя з відповідачкою у них не склалося. На протязі останніх пяти років стосунки між ними погіршилися. З часом вони втратили любов та повагу один до одного. В червні 2014 року відповідачка безпричинно зчинила сварку, забравши свої особисті речі та переїхала проживати в господарство своїх батьків. В період з червня 2014 року по даний час вони сімейних стосунків не підтримують та спільне господарство не ведуть. Вважає, що шлюб існує формально, подальше збереження сімї суперечить її інтересам. Просить шлюб розірвати. Відповідачка по справі, [PERSON], в судове засідання не зявилася хоча про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України.\~ Відповідно до вимог ч. 2\~ст.197 ЦПК України, оскільки розгляд справи здійснюється судом у відсутності осіб, які беруть участь в справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення, із таких підстав. Як вбачається із матеріалів справи, сторони зареєстрували шлюб 27.03.2007 року у виконкомі Старокутської сільської ради Косівського району, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис за № 7 (а.с.2). Причиною розпаду сімї стало те, що шлюб носить формальний характер. Згідно з ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.\~ Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, які містяться у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 р., вбачається, що проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З урахуванням наведеного суд вважає, що сімя [PERSON] та [PERSON] розпалася, а тому їхній шлюб слід розірвати. На підставі наведеного, ч. 1 ст. 51 Конституції України, ст.ст. 56, 104, 109-112 Сімейного Кодексу України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» та

Outcome: approved