Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до місцевого суду із зазначеним позовом. У підтвердження своїх вимог покликається на те, що згідно рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 17 березня 2016 року присуджено стягувати з нього у користь відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини усіх видів доходів щомісячно до досягнення ним повноліття; дане рішення він визнав повністю та сплачував аліменти у встановленому порядку. На даний час такий розмір аліментів є завеликим для нього, оскільки змінився його сімейний та матеріальний стан; він вдруге одружився, від цього шлюбу в нього народилося двоє дітей, котрі перебувають на його утриманні, так як дружина знаходиться у декретній відпустці; окрім того з травня 2020 року він офіційно не працює та інколи підробляє на тимчасових роботах. Ураховуючи вищенаведене вважає, що є всі законні підстави для зменшення присуджених аліментів, просить позов задовольнити та присудити до сплати аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/8 частини усіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У судовому засіданні позивач та його представник - адвокат підтримали позовні вимоги та посилалися на викладені у зверненні до суду обставини; заявник підтвердив, що має на утриманні двоє дітей від другого шлюбу, дружина перебуває у відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку; а тому він самостійно повинен забезпечувати сім`ю, на що його тимчасових заробітків не вистачає, [PERSON] не має можливості сплачувати присуджений раніше розмір аліментних зобов`язань за судовим рішенням. Відповідач подала суду відзив, в якому заперечила проти заявлених вимог з тих мотивів, що реєстрація шлюбу та народження двох дітей не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, таке не може бути враховано з метою збільшення утримання для другої дитини; щодо його матеріального стану такий не можна назвати скрутним, оскільки він звільнився із роботи за власним бажанням, що розцінюється як достатнє матеріальне забезпечення позивача; окрім того цього року він придбав квартиру, що підтверджено Витягом з ДРРП. У судовому засіданні відповідач своєї позиції не поміняла та заперечила проти заявленого позову; пояснила, що у неї заробітна плата невелика, а дитина росте та потребує суттєвого матеріального забезпечення, на що йде більша частина її заробітку; крім того позивач не цікавиться життям сина та ухиляється від його виховання, у свою чергу він є працездатною особою та може заробляти кошти, а розмір стягуваних аліментів з позивача на дитину відповідає мінімальному розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку; тобто і присуджених коштів за судовим рішенням не вистачає, а на її переконання позивач від цього самоусувається, хоча має зобов`язання на утримання та виховання сина; її представник - адвокат підтримала позицію своєї довірительки та наполягала відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення учасників, дослідивши надані ними документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд уважає, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступних міркувань: У відповідності до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Главою 5 Цивільного-процесуального Закону регламентовано поняття доказів, їх належність та допустимість; обов`язок доказування і подання доказів. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України обов`язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Також аналогічні рекомендації з цих підстав викладені у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Із змісту рішення Самбірського міськрайонного суду від 17 березня 2016 року відомо, що суд вирішив стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] щомісячно в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому перелік обставин, які можуть слугувати підставами для зменшення або збільшення розміру аліментів є вичерпним. Під зміною матеріального стану сторін розуміється як покращення, так і погіршення майнового стану платника або одержувача аліментів. Таким чином, особа, яка є платником аліментів, може звернутися до суду із позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Також у п. 23 Пленум Верховного Суду України у постанові №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначив, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У розумінні статті 81 ЦПК України та наведеної вище норми СК України мається на увазі необхідність саме ініціатору позову доводити обставини змін в його особистому житті, зокрема у матеріальному становищі, сімейного стану, здоров`я або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення або досягнення домовленості між батьками про способи виконання своїх обов`язків щодо дітей, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення;вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін і, що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Так, позивач зазначає, що у нього змінився сімейний стан, так як він вдруге одружився, від шлюбу народилося двоє дітей син [PERSON] [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] , котрі на даний час є неповнолітніми та перебувають на утриманні позивача; він самостійно несе усі витрати на дітей та інші побутові витрати, купує продукти харчування, так як дружина знаходиться у декретній відпустці; крім того погіршився його матеріальний стан, оскільки він не має постійного місця праці та підробляє на тимчасових роботах. Таке обґрунтування сторони позивача розглядається судом як підстава для зменшення розміру аліментів, оскільки доведено зміни його сімейного, відповідно матеріального стану, що передбачено статтею 192 Сімейного Кодексу України. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких в учасників справи виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Тому суд прийшов до висновку, що позивачем у письмовому зверненні до суду із доданими документами та під час розгляду справи наведено суду достатньо підстав для зменшення розміру аліментів, зокрема через зміни його матеріального та сімейного стану, ураховуючи встановлені обставини в сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, беручи до уваги інтереси та потреби дитини; аналізуючи наведене, суд вбачає усі законні підстав для зменшення розміру аліментів та присудження нового в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу, а відтак позов підлягає задоволенню частково; роз`яснивши сторонам, що визначений розмір аліментів може бути згодом збільшений чи зменшений (припинений) судом на вимогу платника або одержувача аліментів із зазначенням мотивів для такого; що [PERSON] вправі звернутись із окремим позовом про участь батька у додаткових витратах на дитину.

Outcome: partial