Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

[PERSON], діючи на підставі довіреності та в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», у серпні 2018 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] Іліко про стягнення заборгованості за кредитним договором без номеру від 29.01.2014 року в сумі 24478,20 грн. З позову виходить, що 29.01.2014 р. між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір кредиту, згідно якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 300 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, та Тарифів банку. У порушення умов договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, у звязку з чим у нього, станом на 5.07.2018 року, виникла заборгованість у розмірі 24478,20 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 3306,13 грн, заборгованості по відсотках в сумі 8573,18 грн, заборгованості за пенею в сумі 10957,07 грн, штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн, штрафу (процентна складова) в сумі 1141,82 грн. 10.08.2018 судом направлено запит щодо доступу до персональних даних, на підставі\~ст.187 ЦПК України, з метою отримання інформації щодо місця проживання (перебування) відповідача [PERSON] Іліко. Відповідно до наданої відповіді відповідач є зареєстрованим за адресою: [INFO]. /а.с.39/ 20.08.2018 року згідно ухвали суду у даній справі відкрите спрощене позовне провадження та призначене судове засідання на 26.09.18 р. об 1430 год. з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не зявився, оскільки подано до суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача, з проханням задовольнити позовні вимоги та у випадку неявки відповідача у судове засідання провести заочний розгляд справи. [PERSON] положень ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце засідання повідомлений належним чином, відповідно до приписів статей 128, 130, 131 ЦПК України, причини неявки не повідомив, представника не направив і відзив на позов до суду не подав. /а.с.45/ Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобовязана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, що закріплено в статті 43 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, для участі у розгляді не зявився, про причини неявки не повідомив, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи, що відповідач по справі у судове засідання не зявився, а сторона позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність [PERSON], на підставі наявних у справі доказів. Суд дослідивши усі наявні матеріали справи та докази, прийшов до наступного. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом установлено і цей факт підтверджується матеріалами справи, що 29.01.2014 р. між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір кредиту, згідно якого [PERSON] отримав кредитні кошти, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Кредитка «Універсальна GOLD», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,3 % на місяць на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] пункту 1.1.3.2.4 Договору для банку передбачено право зміни тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. Пунктами 2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт при укладанні Договору дав свою безумовну згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну в будь-який момент за рішенням банку. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобовязувався погашати заборгованість по кредиту, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. При порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. (п.2.1.1.7.6 Правил). /а.с.12-28/ Як вбачається довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти [PERSON] по картковому рахунку №5168742325041782, останньому 29.01.2014 р. встановлено кредитний ліміт на платіжну картку в сумі 300 грн, який з 14.08.2015 р. встановлено в сумі 4000 грн, а з 20.01.2016 р. збільшено до 10000 грн, що не суперечить п.2.1.1.2.3. та п.2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг. Строк дії кредитної карти до вересня 2018 року. /а.с.45/ [PERSON] приписів ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У відповідності до вимог ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. [PERSON] положень ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами /з розстроченням/, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Стаття 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У відповідності до ст.1052 ЦК України, у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. З розрахунку заборгованості по кредитному договору [PERSON] вбачається, що розмір заборгованості за кредитним договором, станом на 5.07.2018 р., складає всього 24478,20 грн, з яких: заборгованість за кредитом 3306,13 грн; заборгованість по відсотках 8573,18 грн; заборгованість по пені 10957,07 грн; штрафи 1641,82 грн. /а.с.8-11/ Зясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» частково ґрунтуються на законі та укладеному договорі і висунуті позовні вимоги, підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав та міркувань. Стосовно визначення розміру штрафів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, то суд виходить з наступного. Відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. [PERSON] з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, GOLD», штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань становить 500 грн + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 593,97 грн - штраф (процентна складова), виходячи з наступного розрахунку: (3306,13 грн - заборгованість за кредитом + 8573,18 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом = 11879,31 грн. х 5 % = 593,97 грн.) Вимоги заявленого позову у частині стягнення з відповідача на користь позивача 10957,07 грн заборгованості за пенею на думку суду задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 21 жовтня 2015 року по справі №6-2003цс15. Приймаючи до уваги вищенаведене, вимоги заявленого позову у частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за пенею, задоволенню не підлягають.\~\~\~\~ Відповідно до приписів\~статті 141 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, приймаючи до уваги часткове задоволення вимог заявленого позову, а саме, на 53%, то суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк»\~933,86 грн у рахунок відшкодування документально підтверджених понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду /а.с.1/.

Outcome: partial