Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовом до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» про відшкодування матеріального збитку, заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 12.10.2016 року о 08.00 годині сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Опель» державний номер [NUMBER] , належного [PERSON] та автомобіля Форд державний реєстраційний номер [NUMBER] , що належить позивачу. Комінтернівським районним судом м.Харкова 14.11.2016 року винесено постанову про визнання [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 грн., копію якої надіслано ПАТ «СК «Мега-Гарант». 21.12.2016 року експертом позивача складено звіт №1166, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля Форд складає 186 635,69 грн. Позивачем повідомлено відповідача про страховий випадок та 10.01.2017 року подано заяву про страхове відшкодування зі всіма необхідними документами. 04.05.2017 року позивач отримав листа від страхової компанії, яким повідомлялось, що залишкова вартість автомобіля становить 5 750,00 дол.США, що становить 153 985,00 грн., а тому сума, що підлягає виплаті становить 32 650,69 грн., при цьому сума страхового відшкодування буде сплачена з вирахуванням безумовної франшизи (2000 грн.). Відповідачем сплачено позивачу 30 000,00 грн. Також позивач зазначає, що йому завдано моральної шкоди, яку оцінює у 2088,60 грн. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача 150 000,00 грн. та моральну шкоду у сумі 2088,60 грн. Представником відповідача надано до суду заперечення на позовну заяву, згідно яких ПАТ «СК «Мега-Гарант» заперечує проти позову у повному обсязі та вважає позовні вимоги необґрунтованими. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що транспортний засіб позивача Форд є фізично знищеним, оскільки витрати на відновлювальний ремонт його (263 714,43 грн.) перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (186 635,69 грн.).Для визначення розміру матеріального збитку, завданого [PERSON] потрібно було визначити вартість транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди. Відповідний запит був направлений суб`єкту оціночної діяльності [PERSON] . Проте, у зв`язку з затримкою у виплаті страхового відшкодування та отриманням листа від МТСБУ щодо скарги [PERSON] , ПАТ «СК «Мега-Гарант» прийнято рішення виплатити страхове відшкодування, визначивши вартість транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди шляхом аналізу аналогічних пропозицій, наявних в мережі Інтернет - залишкова вартість транспортного засобу позивача оцінена у 5750,00 дол.США, що станом на 21.04.2017 року становить 153 985,00 грн. Договором страхування передбачено, що розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 100 000,00 грн. на одного потерпілого. Розмір франшизи складає 2 000,00 грн. Тому сума страхового відшкодування склала 30 650,69 грн., яка була перерахована позивачу на підставі страхового акту №107/2017-го від 21.04.2017 року. На підставі викладеного, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Ухвалами суду від 20.09.2017 року та від 24.09.2018 року у справі призначено судову авто-товарознавчу експертизу та провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 29.10.2019 року поновлено провадження у справі у зв`язку із надходженням висновку експерта за результатами авто-товарознавчої експертизи №5087 від 20.09.2019 року В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, наведених у позові. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на обставини, викладені у запереченнях на позов.. Суд, заслухавши вступне слово представників сторін, оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 12 жовтня 2016 року приблизно о 08 годині 00 хвилин по по пр. Гагаріна біля буд. 185 у м. Харкові сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Опель», державний номерний знак [NUMBER] , під управлінням водія [PERSON] та автомобіля «Форд», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням позивача [PERSON] . Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14.11.2016 року у справі № 641/8909/16-п [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень. Вказана постанова набрала законної сили 24.11.2016 року. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено та не заперечується сторонами у справі, що позивач [PERSON] є власником пошкодженого транспортного засобу «Форд» д.н.з. [NUMBER] . Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль «Опель», державний номерний знак [NUMBER] , яким на момент ДТП керував [PERSON] , є забезпеченим транспортним засобом у відповідності до положень Закону України «Про обов`язкове державне страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961 -VІ, що підтверджується полісом АЕ/6830494 від 15.03.2016 року. За вказаним договором ліміт відповідальності на одного потерпілого становить 100 000 грн. за шкоду, заподіяну майну. На замовлення позивача 21.12.2016 року суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] складено звіт №1166 по встановленню вартості матеріального збитку, спричиненого власнику транспортного засобу, відповідно до якого вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля Форд реєстраційний номер [NUMBER] складає 186 635,69 грн. Крім того, згідно звіту №805 по встановленню ринкової вартості КТЗ від 10.08.2017 року ринкова вартість автомобіля Форд реєстраційний номер [NUMBER] до настання пошкодження складає 186 635,69 грн. На виконання ухвал суду про призначення судової авто-товарознавчої експертизи до суду надійшов висновок експерта №5087 від 20.09.2019 року, згідно якого на підставі даних зі звіту №1166 вартість відновлювального ремонту автомобіля Форд складає 255 848,25 грн.; на підставі даних з Акту виконаних робіт та прийому передачі автомобіля вартість відновлювального ремонту становить 139 946,99 грн. Ринкова вартість автомобіля Форд станом на момент пошкодження становить 193 488,08 грн.. На підставі даних зі звіту №1166 ринкова вартість автомобіля Форд після ДТП, що мало місце 12.10.2016 року, визначена на підставі наданих матеріалів, становить 69 762,32 грн.; на підставі даних з Акту виконаних робіт та прийому-передачі автомобіля ринкова вартість автомобіля Форд після ДТП, що мало місце 12.10.2016 року становить 122 137,00 грн. Позивачем повідомлено відповідача про страховий випадок та 10.01.2017 року подано заяву про страхове відшкодування зі всіма необхідними документами. 04.05.2017 року позивач отримав листа від страхової компанії, яким повідомлялось, що залишкова вартість автомобіля становить 5 750,00 дол.США, що становить 153 985,00 грн., а тому сума, що підлягає виплаті становить 32 650,69 грн., при цьому сума страхового відшкодування буде сплачена з вирахуванням безумовної франшизи (2000 грн.). З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «СК «Мега-Гарант» позивачу сплачено суму страхової виплати у розмірі 30 650,69 грн., яка була перерахована позивачу на підставі страхового акту №107/2017-го від 21.04.2017 року, що підтверджується платіжним дорученням №252 від 21.04.2017 року. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти (ст. 11 ЦК України). Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Загальні підстави відшкодування шкоди визначені статтею 1166 ЦК України, згідно з частинами першою, другою якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з частиною першою статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1)шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2)за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3)за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Згідно зі ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані крім іншого з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.ст. 3, 5).Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. У статті 3 вказаного Закону визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (статті 5 Закону). Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до частини першої статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступник) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, тощо Частиною першою статті 22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Дії осіб, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), визначені у статті 33 Закону. Вказаною нормою, зокрема, визначено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). У частині першій статті 33-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов`язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально. Вказані положення передбачають обов`язок саме позивача сприяти страховику в розслідуванні причин та обставин ДТП. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування (частина перша статті 35 Закону). Вказаною нормою також визначено вимоги до змісту та необхідних додатків до заяви про страхове відшкодування. За приписами статті 989 ЦК України та статті 21 ЗУ «Про страхування» страхувальник зобов`язаний, зокрема, вживати заходів щодо запобігання збиткам, завданим настанням страхового випадку, та їх зменшенню; повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором. Договором страхування можуть бути встановлені також інші обов`язки страхувальника. Підстави для відмови страховика у здійсненні страхової виплати або страхового відшкодування встановленні статтею 991 ЦК України та статтею 26 ЗУ «Про страхування», згідно з якими страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом. Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. Згідно зі статтею 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: 1) навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону; 2) вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону); 3) невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; 4) неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. З наведених положень вбачається, що у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. У статті 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначені дії страховика після отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати). Страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком залучаються їх працівники. Страховиком, та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Згідно з пунктом 34.3 статті 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у ЦПК України, зібрані у відповідності з чинним цивільно - процесуальним законодавством. Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають. При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оскільки представник, на виконання свого процесуального обов`язку не надали належних і неспростовних доказів на підтвердження своєї позиції, а також оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу позовних вимог знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про часткове задоволення позову,. Враховуючи ліміт відповідальності, встановлений умовами укладеного між сторонами договору страхування (100 000 грн.), приймаючи до уваги виплату позивачу страхової виплати у розмірі 30 650,69 грн., стягненню з відповідача підлягає сума страхової виплати у розмірі 69 349,31 грн. Щодо вимог позивач про стягнення з відповідача суми моральної шкоди, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині через недоведеність позивачем належними та допустимими доказами завдання відповідачем моральної шкоди. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі вищевикладеного, ЗУ «Про обов`язкове державне страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 11, 12, 14, 22, 395, 396, 979, 980, 990, 999, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192 ЦК України,

Outcome: partial