Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області з цим позовом до Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (далі - відповідач), обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого заповіла все своє майно [PERSON] та [PERSON] [PERSON] в строки, визначені законом, подав заяву про відмову від прийняття спадщини. 23.04.2019 приватний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з не наданням позивачем правовстановлюючих документів про право власності на житловий будинок. Позивач зазначає, що правовстановлюючих документів на будинок у неї немає. Посилаючись на норми ст.ст. 328, 392, 1216, 1217, 1268 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України позивач просить суд визнати за нею, як спадкоємцем за заповітом, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позов підтримала і просила задовольнити. Відповідач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності його представника, позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Правовідносини між сторонами регулюються нормами ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що вчинено актовий запис № 47, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 01.10.2018 виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с. 7). Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. 03.05.2018 [PERSON] склала заповіт, який посвідчений секретарем Дмитрівської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за №59, згідно з яким усе своє майно [PERSON] заповіла [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на садибний (індивідуальний) житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. [PERSON] у передбачений законом строк 20.11.2018 подав приватному нотаріусу Петропавлівського нотаріального округу Свириденко Л.В. заяву про відмову від спадщини за заповітом після смерті [PERSON] на користь позивача (а.с. 11). Згідно з довідкою Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району від 22.10.2018 № 2358 на день смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована одна за адресою [ADDRESS] (а.с. 8). Крім позивача, інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає і інші особи з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталися, що підтверджується листом приватного нотаріуса Свириденко Л.В. №189/01-16 від 23.04.2019 (а.с. 10). 23.04.2019 позивач звернулася до приватного нотаріуса Петропавлівського нотаріального округу Дніпропетровської області з заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно за заповітом. У видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на садибний (індивідуальний) житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , що належав померлій [PERSON] , нотаріус постановою від 23.04.2019 відмовила, тому що позивачем не було надано правовстановлюючі документи на будинок (а.с. 20). Відповідно до ч. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. У позивача відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок за законом через відсутність оригіналу свідоцтва про право власності на житловий будинок і тому вона звернулася з позовом до суду. Згідно з ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 380 ЦК України визначено, що житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Садибою згідно з статтею 381 ЦК України є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. ЦК України не містить визначення такого об`єкта права власності як домоволодіння або домогосподарство. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який прийнято 01.07.2004 року, набрав чинності 03.08.2004 року, в редакції від 04.07.2012 року, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Належність померлій [PERSON] на праві особистої власності житлового будинку підтверджується: рішенням Петропавлівської ради народних депутатів № 263 від 07.09.1988, яким визнано право власності на житловий будинок в с . Дмитрівка під номером в погосподарській книзі № 1298 за [PERSON] , що підтверджується архівним витягом № 24 від 11.04.2019 архівного відділу Петропавлівської районної адміністрації (а.с. 15); довідкою Павлоградського МБТІ від 23.11.2019 про те, що право власності на будинок по [ADDRESS] зареєстровано станом на 04.04.1990 за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 04.04.1990 Петропавлівським районним виконавчим комітетом (а.с. 13); довідкою Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області № 566 від 23.04.2019 про те, що головою домогосподарства [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до розпорядженням голови Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області № 10-р від 15.02.2016 [ADDRESS] перейменовано у [ADDRESS] (а.с.16). Земельна ділянка не приватизована, про що свідчить довідка № 567 від 23.04.2019 Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району (а.с. 12). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.05.2019 року право власності на будинок по [ADDRESS] не зареєстровано (а.с. 14). Отже, на підставі сукупності досліджених доказів суд дійшов висновку, що садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , належав на праві власності померлій [PERSON] , яка набула його відповідно до діючого на час його придбання законодавства, спадкоємцем спадкового майна за заповітом є позивач, нотаріус безпідставно відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нього, тому позов підлягає задоволенню. Вартість спадкового домоволодіння складає 20019 грн., що підтверджується висновком про вартість об`єкта оцінки, виконаного ТОВ «Гарант Фінексперт» від 06 травня 2019 року (а.с. 21). Виходячи з цієї ціни позову та вимог пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», позивачем був сплачений судовий збір, про що до позову додана квитанція банку від 07.05.2019 (а.с.1). Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог, тому суд вважає за можливе клопотання позивача задовольнити та залишити судові витрати на ньому (а.с. 4). На підставі викладеного, ст. ст. 328, 1216, 1218, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved