Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Середньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що після смерті матері позивача - [PERSON], залишилося спадкове майно, яким являється, в тому числі, жилий будинок [ADDRESS]. Дане майно до відкриття спадщини фактично належало на праві приватної власності матері позивача - [PERSON], дане майно було набуте нею в порядку новобудови, в якому спадкодавець проживала до дня своєї смерті та вважала його своєю особистою приватною власністю. Однак, як з'ясувалось після смерті матері позивача, первинна реєстрація прав власності на спадкове нерухоме майно за життя спадкодавця проведена не була, через що він не може оформити у встановленому законом порядку своє право власності на дане спадкове майно. Суть спору зводиться до наступного. За свого життя мати позивача, як спадкодавець склала заповіт, за яким заповіла все своє майно дочці та сестрі позивача [PERSON], однак остання [INFO] померла, а спадкоємців першої черги після її смерті не залишилося. Після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги за законом залишилися її діти: позивач - [PERSON], а також [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], однак останні відмовилися від своєї частки у спадщині, яка відкрилася після смерті їх матері, на користь позивача [PERSON]. Інших спадкоємців першої черги за законом немає, оскільки чоловік [PERSON] - [PERSON] помер [INFO]. Для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом позивач звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою, однак йому було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Житловий будинок, що являється предметом спадщини був зареєстрований у погосподарській книзі [ADDRESS] за [PERSON] Після смерті матері позивач проживав у даному будинку, а отже за нормами ЦК УРСР вважається таким, що прийняв спадщину, шляхом вступу в оперативне володіння та управління майном, тому позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 190,6 кв.м., житловою площею 73 кв.м. Судові витрати залишає за собою. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник Середньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області в судове засідання не з'явився, сільський голова Шіман Н.І. надав суду заяву про розгляд справи без представника ради, позовні вимоги визнають. Представник реєстраційної служби Рахівського районного управління юстиції в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить судовий розгляд проводити без участі їхнього представника, заперечення по даній справі відсутні. Заслухавши позивача, вивичвши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що громадянка [PERSON] померла [INFO], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 19.03.2003 року. Після її смерті залишилося спадкове майно, яким являється жилий будинок [ADDRESS]. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР (1963 року). Так, відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Спадкоємцем майна нині померлої [PERSON] став її син [PERSON], тобто позивач, який в силу ст. 549 ЦК УРСР фактично прийняв спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном. Звернення позивача до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням його права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в його користь, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів про право власності на спадковий будинок. При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно звертається увага на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовується редакція закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, оскільки до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Країні (УРСР) із 1979 року, в яких при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку, тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. З технічного паспорта встановлено, що спірний житловий був побудований у 1984 році. Житлова площа даного будинку складає 73 кв.м., а загальна - 190,6 кв.м. Вартість житлового будинку становить 215789 гривень. Довідкою виконкому Середньоводянської ради Рахівського району Закарпатської області стверджено, що згідно погосподарських книг житловий будинок [ADDRESS] зареєстрований за №2141 за померлою [PERSON]. Як було встановлено ході розгляду справи за життя мати позивача склала заповіт, за яким заповіла все своє майно дочці та сестрі позивача [PERSON], однак остання, згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.02.2014 року, померла [INFO], а спадкоємців першої черги після її смерті не залишилося, що підтверджується довідкою Середньоводянської сільської ради №112 від 27.01.2016 року. Судом також встановлено, що спору з приводу спадкування майна, яке являється предметом позову немає, оскільки рідні брати та сестри позивача: [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON] відмовилися від своєї частки у спадщині на користь [PERSON], про що склали заяви, які належним чином завірені та приєднані до матеріалів справи. Чоловік [PERSON] - [PERSON] помер [INFO], що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 17.02.2016 року. Таким чином, беручи до уваги, що позивач по справі є спадкоємцем першої черги спадкування за законом, спадщину прийняв згідно положень ст. 549 ЦК УРСР, спадковий будинок належав на праві власності спадкодавцю [PERSON], будь-якого майнового спору з приводу спадкового майна не існує, тому, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтовані і підлягають задоволенню. Питання відшкодування судових витрат позивачами не ставилось

Outcome: approved