Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом 03 лютого 2015 року з вимогами про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором №014/17-04/3612-20 від 21 червня 2007 року в сумі 910\~501 (девятсот десять тисяч пятсот одна) грн. 17 коп., в тому числі: 229\~969 грн. 04 коп. заборгованість за кредитом; 130\~289 грн. 48 коп. заборгованість по сплаті відсотків; 550\~242 грн. 65 коп. пені за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за вказаним кредитним договором [PERSON] було надано кредит у розмірі 15225 дол. США зі сплатою 12,50% річних на строк до 21 червня 2027 року. Однак позичальником умови договору щодо погашення кредиту не виконуються, станом на 20 січня 2015 року він має заборгованість: по кредиту в сумі 14\~580, 65 дол. США ( 229\~969 грн. 04 коп.); по відсоткам 8\~260,70 дол. США ( 130\~289 грн. 48 коп.); по пені за несвоєчасну сплату кредиту та погашення відсотків 550\~242 грн. 65 коп. Для забезпечення виконання умов кредитного договору між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 014/17-04/3612-20-1 від 21 червня 2007 року, відповідно до якого [PERSON] виступив поручителем та взяв на себе зобовязання перед банком відповідати по зобовязанням [PERSON], що виникають з умов вказаного вище кредитного договору, тому позивач просить стягнути вказану суму заборгованості солідарно з обох відповідачів та покласти на них судові витрати. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявився, суду надав заяву про розгляд справи без його участі, просить позовні вимоги задовольнити. У судовому засіданні 04 червня 2015 року позовні вимоги також підтримував та просив задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. Суду пояснював, що раніше судом було винесено рішення про звернення стягнення на майно боржника [PERSON] в погашення заборгованості за цим же кредитним договором, проте рішення суду не виконано, фактично на квартиру, яка є предметом іпотечного договору, укладеного з [PERSON] в забезпечення виконання умов кредитного договору, звернення стягнення не відбулося, до виконавчої служби банк виконавчий лист не надавав. Відповідач [PERSON] також у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно. Причини неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим розглянути справу без його участі. У судовому засіданні 04 червня 2015 року відповідач [PERSON] пояснював, що він дійсно отримав кредит за вказаним кредитним договором, підстави вказані у позовній заяві щодо невиконання ним умов кредитного договору та розмір заборгованості, зазначений у розрахунку банку - не оспорював. Також пояснив, що судом вже виносилося рішення про звернення стягнення на його квартиру, яку він передав в іпотеку банку в забезпечення умов кредитного договору. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] Також у судове засідання не зявилися, суду надано заяву про розгляд справи без їх участі. У судовому засіданні 04 червня 2015 року відповідач [PERSON] проти вимог банку до нього заперечував та просив відмовити в їх задоволенні, заявивши про застосування строку позовної давності. Суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст. ст. 6 та 627 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.ст. 526, 611, 623, 625 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.ст. 1054, 1050 ч. 2 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель, що передбачено частинами 1,2 ст. 553 ЦК України. Ст.554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Судом встановлено, що 21 червня 2007 року між ВАТ «[PERSON] [PERSON]», правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/17-04/3612-20, відповідно до якого кредитор надав позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 15225 дол. США строком по 21 червня 2007 року (включно) згідно графіку надання кредиту, зазначеного у Додатку №1 до договору. Погашення кредиту в залежності від обраної програми кредитування може здійснюватися: або згідно графіка погашення кредиту, встановленого в Додатку №2 в розмірі 1/240 від суми ліміту отриманого кредиту згідно п.1.1. договору, погашення відсотків (процентів) за користування кредитом здійснюється щомісячно; або шляхом здійснення щомісячних фіксованих рівних платежів (ануїтентні платежі) протягом всього строку дії договору згідно графіка погашення, в додатку №2… Процентна ставка за користування кредитом була встановлена 12,5% річних. Копія договору є у справі (а.с.11-13). В той же день - 21 червня 2007 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 014/17-04/3612-20-1, відповідно до умов якого поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобовязання перед банком відповідати по борговим зобовязанням боржника [PERSON], що виникають з умов вказаного вище кредитного договору, а саме повернути кредит в розмірі 15225 дол. США, сплатити проценти за його користуванням, комісійну винагороду, неустойку (пеню,штраф), в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови кредитного договору в повному обсязі. Вказаним договором також передбачено, що у разі невиконання боржником умов кредитного договору банк має право звернутися до поручителя з письмовою вимогою про виконання боргових зобовязань, а поручитель приймає на себе зобовязання здійснити виконання зобовязань в обсязі, заявленому банком в письмовій вимозі протягом 5 банківських днів з дати направлення такої вимоги. Відповідно до п.4.1 договору поруки, укладеного між сторонами, він діє до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором, після чого припиняється відповідальність поручителя. Також порука припиняється, якщо банк в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання боргового зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Копія договору поруки також є у справі (а.с.14-15). Судом було досліджено матеріали цивільної справи №2-427/11 за позовом ПАТ «[PERSON] [PERSON]» до [PERSON] про звернення стягнення на майно. Відповідно до рішення суду у цій справі від 12 травня 2011 року позов банку було задоволено, звернуто стягнення на квартиру [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №014/17-04/3612-20 від 21 червня 2007 року в сумі 16\~672, 37 дол.США, що складає 132\~436 грн. 97 коп. По цій справі було видано дублікат виконавчого листа 07 вересня 2012 року (а.с. 91-92 ). При розгляді цієї справи на обґрунтування своїх вимог банк надавав: письмову вимогу до боржника [PERSON] (а.с.87) від 24 вересня 2010 року про дострокове погашення заборгованості по кредиту, яка станом на 24 вересня 2010 року становила 124\~114 грн. 68 коп., та відомості про отримання цієї вимоги боржником 18 лютого 2010 року (а.с.89); розрахунок заборгованості, відповідно до якого станом на 14 лютого 2011 року заборгованість [PERSON] по тілу кредиту становила - 14\~580,65 дол. США, в тому числі прострочена заборгованість по сплаті тіла кредиту становила 122.21 дол. США; нараховані та несплачені відсотки - 1095,21 дол. США, нарахована та несплачена пеня 996, 51 дол.США (а.с.90). Відповідно до повідомлення ВДВС Василівського РУЮ (а.с.79, 80) виконавчий лист , виданий Василівським районним судом Запорізької області на виконання рішення суду від 12 травня 2011 року по цивільній справі №2-427/2011 за позовом ПАТ «[PERSON] [PERSON]» до [PERSON] про звернення стягнення на майно квартиру по пров.Козачому 7/17 в смт.Степногірськ Василівського району Запорізької області на користь банку в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 132\~436 грн. 97 коп. на виконанні не перебуває. Таким чином, оскільки судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не виконано, зобовязання між сторонами кредитного договору не припинені, в силу приписів ст.ст.526, 598-601, 604-609, 625 ЦК України. Позивачем суду надано на підтвердження своїх вимог копію вимоги від 24 січня 2015 року на адресу позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] (а.с.16-17) про погашення протягом 30 днів з моменту її отримання заборгованості в сумі 910 501 грн. 17 коп. Відомості про отримання цієї вимоги відповідачами суду не надані та у справі вони відсутні, тому надана вимога не підтверджує того, що банк належним чином виконав умови договору поруки щодо направлення письмової вимоги поручителю про погашення боргу. Зміст вимоги банку від 24 вересня 2010 року ( з матеріалів справи №2-427/11) на адресу боржника [PERSON] дає підстави для висновку про те, що банк, набувши право вимагати дострокового повернення всього кредиту за умовами кредитного договору, змінив строк виконання позичальником основного зобов'язання. Позивачем суду не надано доказів того, що поручитель [PERSON] був повідомлений про наявність простроченої заборгованості основного боржника за кредитним договором [PERSON] У березні 2011 року банк звертався до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки у звязку з невиконанням умов кредитного договору [PERSON], а отже банком були змінені умови кредитування. Невиконання позивачем, в тому числі і з вересня 2010 року, умов договору щодо направлення письмової вимоги поручителю [PERSON] зумовило збільшення боргу, зважаючи на те, що заборгованість почала виникати задовго до звернення позивача до суду і між банком та позичальником розглядався спір у суді щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, якою було забезпечено виконання умов того ж кредитного договору. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 251 ЦК України терміном є певний момент у часі з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення, що може бути визначена правочином. Відповідно до ч. 2 ст. 252 ЦК України термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. У п.4.1. договору поруки, укладеному між банком та поручителем [PERSON] зазначено, що строк дії договору поруки продовжується до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором, а відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобов'язань в повному обсязі. Отже, зазначеним договором поруки не встановлено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Як вказувалося, з розрахунку заборгованості, наданого банком, станом на час звернення до суду вбачається, що прострочена заборгованість позичальника [PERSON] за кредитним договором виникла в липні 2007 року, а з грудня 2010 року він не вносив коштів на погашення кредиту взагалі(а.с. 5 зв.сторона). Позичальник не виконав умови кредитного договору і у цьому разі за умовами кредитного договору у банку виникло право вимоги дострокового повернення кредиту, яке було частково реалізовано шляхом звернення банку з позовом та винесення судового рішення про звернення стягнення на іпотечне майно позичальника для погашення всього боргу за кредитним договором, включаючи ті суми, що мали бути сплачені достроково. Відтак з цього моменту почав спливати визначений договором поруки шестимісячний строк виконання зобов'язання, протягом якого банк має право звернутись з вимогою до поручителя, а у разі, якщо банк не скористається таким правом, зобов'язання за договором поруки припиняються після спливу такого строку. Вимог до поручителя [PERSON] протягом шести місяців з дня настання строку повернення всього кредиту банк не заявив. До суду з позовом до поручителя банк звернувся лише 03 лютого 2015 року - вже після спливу шестимісячного строку, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України. Оскільки строк поруки не є строком для захисту порушеного права, а строком існування самого зобов'язання поруки, то право кредитора і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються. У зв'язку з цим, зобов'язання поручителя за договорами поруки, що укладений 21 червня 2007 року між банком та [PERSON] припинився відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України. Отже, вимоги банку про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя [PERSON] задоволенню не підлягають. Зі змісту кредитного договору вбачається, що за його умовами погашення кредиту мало здійснюватися [PERSON] щомісячними платежами. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що прострочена заборгованість по платежам за кредитом у позичальника почала виникати з липня 2007 року, при цьому боржник здійснював погашення кредиту, хоча із порушеннями строків, щомісяця показники заборгованості змінювалися. З 15 лютого 2012 року нараховувалася пеня, розмір якої постійно збільшувався. З вересня 2010 року [PERSON] жодних платежів станом на 20 січня 2015 року не здійснював, кошти на погашення тіла кредиту, відсотків, пені не вносив. Відповідно до розрахунку, який надано позивачем та який не оспорювався відповідачем [PERSON] станом на 20 січня 2015 року заборгованість позичальника за вказаним кредитним договором становить: по кредиту в сумі 14\~580, 65 дол. США ( 229\~969 грн. 04 коп.); по відсоткам 8\~260,70 дол. США ( 130\~289 грн. 48 коп.); по пені за несвоєчасну сплату кредиту та погашення відсотків 550\~242 грн. 65 коп., а всього 910\~501 грн. 17 коп.(а.с.5-6). Таким чином, загальна сума заборгованості доведена позивачем та підлягає стягненню з відповідача [PERSON], оскільки він порушив умови договору та вимоги ст.ст.526, 527, 530, 533, 536, 1046, 1049, 1054 ЦК України, чим порушено права позивача, який, у свою чергу, відповідно до вимог ст.ст. 543, 549, 550, 551, 1050 ЦК України має право вимагати дострокового повернення заборгованості, що лишилася, сплати процентів та пені, відповідно до положень ст..ст.1048, 625 ЦК України. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає необхідним покласти на відповідача [PERSON] понесені позивачем судові витрати, підтверджені квитанцією про їх сплату. На підставі викладеного,

Outcome: partial