Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

[PERSON] \~звернувся в\~суд з\~позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу житлового будинку. Позов мотивує тим, що між ним та відповідачкою [PERSON] 25 грудня 2006 року був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку. Предметом договору є житловий будинок. За домовленістю між сторонами була узгоджена ціна житлового будинку, яка становила 23041 гривня. За усною домовленістю, відповідач зобов`язувався виплатити обумовлену суму договору в доларах США. На час укладення договору ціна будинку, з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземних валют становила 4000 доларів США. Проте, відповідач сплатив лише частину зазначеної суми, тобто 2000 гривень. Вважає, що відповідач повинна йому сплатити 2000 доларів США, що в еквіваленті становить 50000 гривень. Просить суд задоволити заявлений позов. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлений позов. У вступному слові суду повідомив, що дійсно договір купівлі-продажу житлового будинку укладався між ним та відповідачкою [PERSON] у нотаріуса [PERSON] йому передавала відповідач. Однак вважає, що цих коштів на даний час йому недостатньо, оскільки він є інвалідом І групи і потребуває фінансової допомоги на операцію. Представник позивача адвоката Мазяр М.Т. підтримав заявлений позов. Суду у вступному слові повідомив обставини, які викладені в заявленому позові. Представник відповідача адвокат Нижник М.Т. заперечив проти задоволення позову. У вступному слові звернув увагу на те, що його довірителька згідно договору купівлі-продажу придбала у [PERSON] житловий будинок. Договір посвідчений у нотаріальному порядку. Згідно умов договору, а саме п. 2.1, вартість будинку становила 23041 гривня. Кошти були передані його довірителькою повністю позивачу [PERSON] .. Його довірителька набула право власності на житловий будинок, зареєструвавши у встановленому законом порядку. Крім того, на даний час сплив строк позовної давності, встановлений ЦК України. Просить суд застосувати строк позовної давності. Заслухавши вступне слово позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно договору купівлі-продажу від 25.12.2006 року (а.с. 3), який посвідчений приватним нотаріусом Тиднюк Г.В., [PERSON] продав житловий будинок [ADDRESS] , а [PERSON] купила. Згідно п. 2.1. договору купівлі-продажу вартість будинку становила 23041 гривня, яку відповідно до п. 2.3. продавець [PERSON] одержав сам на сам від покупця готівкою на момент укладення цього договору. З п. 2.4. підписання цього договору [PERSON] є підтвердженням факту повного розрахунку за проданий житловий будинок та свідчить про відсутність у нього по відношенню до покупця будь-яких претензій майнового характеру. Судом встановлено, що в грудні 2018 року, після спливу 12 років, після укладення договору купівлі-продажу позивач [PERSON] звернувся до Буського ВП з заявою про вчинення кримінального правопорушення щодо заволодіння його майном шахрайським способом. Під час розгляду справи сам позивач повідомив суду, що оскільки у нього скрутне матеріальне становище і він потребує операції на суглоби, вважає, що на даний час відповідач йому не передала повну суму за будинок. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожа сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Сторони повідомили суду, що договір купівлі-продажу від 25.12.2006 року є чинним, позивачем не оспорювався у судовому порядку. Відповідач зареєструвала право власності на нерухоме майно, про що в матеріалах справи є витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно. З заявою про застосування строку позовної давності під час розгляду справи звернувся представник відповідача адвокат Нижник М.Т. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно до\~ст. 267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. За змістом загальних норм права заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).Законом не встановлено вимог щодо форми заяви сторони про сплив позовної давності. Зазначена правова позиція викладена у постанові ВСУ від 16 серпня 2017 року № 6-2667цс16, Першої судової палати Касаційного цивільного суду ВС від 07 листопада 2018 року (справа № 0907/2-7453/2011, провадження № 61-6321св18), Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 21 серпня 2018 року (справа № 288/1361/15-ц, провадження № 61-4212св18). Більше того, 22.03.2017 р. розглядаючи справу № 6-3063цс16 ВСУ підтвердив правовий висновок викладений у постановах від 4 лютого, 18 березня, 24 червня 2015 року, 17 лютого 2016 року про те, що без заяви сторони у спорі позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, адже можливість застосування позовної давності пов`язана лише з наявністю про це заяви сторони. Окрім цього, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц). Позивач з моменту укладення договору купівлі-продажу від 25.12.2006 року і до грудня 2018 року, до моменту звернення до Буського ВП, будь-яких вимог майнового характеру до відповідачки не пред`являв, а лише опинившись у скрутному матеріальному стані, став вчиняти дії, які могли б, на його переконання, сприяти отриманню додаткових коштів за відчужений житловий будинок. Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що при вирішенні заявленого позову позовна давність не застосовується, оскільки ні позивачем, ні його представником не представлено належних та допустимих доказів щодо порушення права позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України с удовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди І групи. Позивач [PERSON] є інвалідом І групи загального захворювання, про що в розпорядженні суду є належний доказ пенсійне посвідчення. Відтак, позивач звільнений від сплати судового збору згідно закону.

Outcome: dismissed