Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Першотравенського міського суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа Першотравенський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про звільнення від заборгованості по аліментах. В обґрунтування позову зазначає, що 11 липня 2009 року він уклав шлюб з [PERSON] . Від шлюбу у них народилось двоє дітей - син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 11 березня 2020 року з нього на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 19 лютого 2020 року до повноліття дітей. На підставі вищезазначеного рішення, відповідачем було отримано виконавчий лист, який остання передала на примусове виконання до Першотравенського МВ ДВС. 16 березня 2020 року державним виконавцем на підставі зазначеного виконавчого листа було відкрите виконавче провадження. У червні 2020 року відповідачка, залишила дітей під доглядом своїх батьків, а сама поїхала на заробітки у республіку Польща. 17 червня 2020 року вона перетнула кордон України з Польщею у пункті пропуску Шегині та на територію України не поверталась. Дізнавшись про такий вчинок відповідача, у липні 2020 року, він забрав дітей проживати до себе. Діти з липня 2020 року по теперішній час проживають разом з ним, що підтверджується їх характеристиками з Першотравенської ЗОШ І-ІІІ ступенів №3, Першотравенської ЗОШ І-ІІІ ступенів №2 та актом № 604 від 07.10.2020 року, складеним ПП «Комунальщик-2». Відповідач до цього часу в Україну не повернулась, дітьми не цікавиться, вихованням дітей не займається, матеріальної допомоги дітям не надає. У зв`язку з чим, він з липня 2020 року припинив сплачувати відповідачу аліменти на утримання дітей. Заочним рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 08.12.2020 року було розірвано шлюб між ним та [PERSON] . Рішення суду набрало законної сили 12.01.2021 року. Заочним рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 29.01.2021 року його звільнено від сплати аліментів на користь [PERSON] , на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] , в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), шляхом припинення їх стягнення, з моменту набрання рішенням законної сили. Рішення суду набрало законної сили 02 березня 2021 року. 07 квітня 2021 року його представник звернувся до Першотравенського MB ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з заявою про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з прийняттям судом рішення про припинення стягнення аліментів з [PERSON] . Але, [INFO] , його представник отримав від MB ДВС відмову у задоволенні заяви. Свою відмову головний держаний виконавець Кайдаш Ю.Ю. обґрунтувала тим, що у [PERSON] з липня 2020 року по 02.03.2021 року, утворилась заборгованість по сплаті аліментів у сумі 12402,85 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Тобто, заборгованість утворилася з липня 2020 року, коли він забрав дітей до себе, оскільки мати їх покинула. Також зазначає, що рішеннями Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 08.12.2020 року та 29.01.2021 року вже встановлено та досліджено факти викладені ним у позовній заяві, стосовно проживання дітей разом з ним з липня 2020 року та їх перебування на повному його утриманні. Вважає, що заборгованість по аліментам є незаконно нарахованою, так як, вона нарахована за період проживання дітей з ним, що свідчить про порушення його майнових прав та інтересів, оскільки саме він має право розпоряджатися стягуваними аліментами, на утримання дітей, які проживають з ним. Просить суд звільнити його від сплати заборгованості по аліментах на користь [PERSON] , яка нарахована під час примусового виконання виконавчого листа №186/230/20, який виданий Першотравенським міським судом Дніпропетровської області 13 березня 2020 року, за період з липня 2020 року по 02 березня 2021 року у розмірі 12402,85 грн. та стягнути з відповідача на його користь судові витрати по справі. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Пилипенко С.І. надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги визнала у повному обсязі. Представник третьої особи Першотравенського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони у справі з 11 липня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2020 року шлюб між сторонами у справі був розірваний. 11 березня 2020 року рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позивача [PERSON] було стягнуто аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання двох малолітніх дітей сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 19 лютого 2020 року, до повноліття старшої дитини - [PERSON] , [INFO] , а після досягнення ним повноліття, стягувати аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, щомісячно. 16 березня 2020 року головним державним виконавцем Першотравенського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Кайдаш Ю.Ю. було відкрите виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №186/230/20, який виданий Першотравенським міським судом Дніпропетровської області 13 березня 2020 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частині всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 19 лютого 2020 року, до повноліття старшої дитини - [PERSON] , [INFO] , а після досягнення ним повноліття, стягувати аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, щомісячно. Заочним рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 29 січня 2021 року [PERSON] було звільнено від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 19 лютого 2020 року, до повноліття старшої дитини - [PERSON] , [INFO] , а після досягнення ним повноліття, стягувати аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, щомісячно, шляхом припинення їх стягнення, з моменту набрання рішенням законної сили. Вищезазначене заочне рішення суду набрала законної сили 02 березня 2021 року. 07 квітня 2021 року представник позивача адвокат Пилипенко С.І. звернувся до Першотравенського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з заявою про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з ухваленням судом рішення про припинення стягнення аліментів з [PERSON] , але йому було відмовлено на тій підставі, що у [PERSON] з липня 2020 року по 02 березня 2021 року, утворилась заборгованість по сплаті аліментів у сумі 12402,85 грн. Відповідно до довідки виданої головним державним виконавцем Першотравенського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Кайдаш Ю.Ю., [PERSON] станом на 02 березня 2021 року має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 12402,85 грн. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з заочного рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 29 січня 2021 року, підставою для звільнення судом [PERSON] від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей, стало те, що малолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з липня 2020 року проживають разом з батьком на перебувають на його утриманні, даний факт був підтверджений належними та допустимими доказами. Згідно ч. 2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Аналіз статті 197 СК України надає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення. Відповідно до п. 22 постанови пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року суд, у випадках передбачених ст. 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам. З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя. Такі ж висновки викладені Верховним Судом, у постанові від 21 листопада 2018 року у справі №343/860/17, у постанові від 1 серпня 2018 року у справі №344/12158/16-ц та у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 592/2683/17. Так згідно зі ст.195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник у цей період не працював, заборгованість визначається, виходячи із середньої заробітної плати для даної місцевості. У разі спору розмір заборгованості визначається судом. Згідно ч.3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. Положення ч.1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини, ч.7 ст.8 СК України передбачають, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України» йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Зважаючи на те, що з липня 2020 року малолітні [PERSON] та [PERSON] фактично проживають разом з батьком, тому вказані обставини, на думку суду, мають істотне значення, які у відповідності до ч.2 ст.197, ст.181 СК України дають підстави для звільнення батька від заборгованості зі сплати аліментів, а саме за період з липня 2020 року по 02 березня 2021 року. Враховуючи вищевикладене, та повне визнання відповідачем позову, суд вважає за можливе звільнити позивача [PERSON] від сплати заборгованості по аліментах, що стягувались з нього на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , за період з липня 2020 року по 02 березня 2021 року в сумі 12402,85 грн. Розподіл судових витрат слід здійснити відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved