Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду з заявою з заявою про скасування рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою, заінтересована особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, в якій зазначив, що 21.08.2007 року рішенням Лисичанського міського суду Луганської області він був визнаний безвісно відсутнім. Вважається безвісно відсутнім з 01.01.2016р., проживав в м. Дніпропетровську, про що знала [PERSON] і його рідні. Відповідно до вироку Лисичанського міського суду від 05.01.2009 року відбував покарання за скоєння злочину. 27.02.2016р. він звільнився з місць позбавлення волі і 24.03.2016р. дізнався, що відповідно до рішення Лисичанського міського суду визнаний безвісно відсутнім. Тому просив суд скасувати рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 21.08.2007р.. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, в прохальній частині заяви, просив справу розглядати за його відсутності. Представник заінтересованої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області - в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 21.08.2007р. у цивільній справі №2-о-161/2007р. визнано [PERSON], [INFO], уродженця міста Лисичанська Луганської області, зареєстрованого [ADDRESS], безвісно відсутнім. Початком безвісної відсутності [PERSON] вважати 01 січня 2006 року. Згідно з вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 15.01.2009 р. у справі №1-29/2009р. [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 142 ч. 3 КК України (1960р.) і на підставі ст. 44 КК України (1960р.), призначено покарання в виді позбавлення волі строком 5 (п'ять) років без конфіскації майна. На підставі ст. 45 КК України «1960р.) звільнити [PERSON] від відбуття покарання з випробувальним строком на 2 (два) роки, на підставі ст. 44 КК України (1960р.) без штрафу. Відповідно до ст. 45 ЦК України якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з'явилася або якщо одержано відомості про її місце перебування, суд за місцем її перебування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Відповідно до ст. 250 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи, що заявник, який був визнаний особою безвісно відсутньою, з'явився і звернувся до суду з заявою про скасування рішення про визнання його безвісно відсутнього, суд вважає за можливе скасування рішення про визнання заявника безвісно відсутнім. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом міністрів України. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Заявника [PERSON] відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору. Таким чином, приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне компенсувати судовий збір за рахунок держави.

Outcome: approved