Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] недійсним як удаваний правочин та вчинений під впливом тяжких обставин. В підтвердження позовних вимог пояснює, що продовж 2008 - 2009р.р. члени сім»ї позивача не працювали, перебували в карай скрутному матеріальному становищі. З метою отримання в [PERSON] 40 000 доларів США для розвитку бізнесу, передав відповідачу в заставу свій будинок по [ADDRESS] не розуміючи значення своїх дій і не усвідомлюючи, що було укладеного договір купівлі-продажу цього будинку. Дані кошти були передані знайомому [PERSON], який через певний проміжок часу мав повернути таку суму коштів [PERSON] Однак позичені кошти у [PERSON] йому не повернули, а позивача виселяють з будинку. В судовому засіданні представник позивача та позивач позовну заяву підтримали і просять її задовольнити, пояснивши суду, що позивач, укладаючи договір купівлі-продажу даного будинку, вчинив його під впливом тяжких обставин, не розумів який договір він укладає, вважав що укладає договір застави даного будинку. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечує, пояснивши суду, що сторони під час укладання договору купівлі-продажу будинку розуміли значення своїх дій, усвідомлювали, що укладають договір купівлі-продажу будинку, а не інший договір. Це підтверджується п.п. 7; 8; 15 договору. Пояснення позивача не слід брати до уваги, оскільки вони не відповідають дійсним обставинам по справі. Заслухавши пояснення сторін, представників, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Так, відповідно до вимог ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов»язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов»язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно вимог ст. 233 ч. 1 ЦК України. правочин вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Відповідно до вимог ст. 235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Частиною 2 цієї статті передбачено, що якщо буде встановлено, що правочин вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. В судовому засіданні об»єктивно встановлено, що між сторонами було укладено договір купівлі-продажу Будинку по [ADDRESS], відповідно до вимог які встановлені для договору купівлі-продажу житлового будинку. Даний договір був нотаріально посвідчений при згоді на укладання даного договору обома сторонами. Це підтверджується копією договору купівлі-продажу будинку. Відповідно до п. 7 цього договору, правові наслідки правочину, що укладається, зокрема ст. ст. 726; 727 ЦК України сторонам нотаріусом роз»яснено. Відповідно до п. 8 даного договору, сторони підтвердили, що даний договір не носить характеру мнимого та фіктивного договору. П. 15 цього договору вказує на те, що сторонами договір прочитано, його зміст є зрозумілим та відповідає волі сторін. Сторони свідчать що у тексті цього договору зафіксовані всі істотні умови, що стосуються купівлі-продажу даного будинку з надвірною будівлею. Твердження позивача та його представника про те, що даний договір є удаваним і укладений під впливом тяжких обставин, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, тому не можуть бути взяті судом до уваги. Оскільки позовні вимоги є не доведеними, то суд вважає, що позов не може бути задоволений.

Outcome: dismissed