Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій вказує, що 27 квітня 2001 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] (далі Відповідач). Позивач зазначає, останні роки сімейне життя між нами поступово погіршувалося, кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сімю, в наслідок чого між ними постійно виникали сварки і проживання однією сімєю з Відповідачем було фактично припинено. Позивач вважає, що немає сенсу підтримувати сімейні відносини. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Позивач просить розірвати шлюб між ним та [PERSON]. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони не підтримують подружні стосунки і не бажають миритися. Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ТП № 277299, відділом державної реєстрації актів громадянського стану Попільнянського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 14, між [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], 28 квітня 2001 року було укладено шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу „ Турченко. Як вбачається з свідоцтва про народження серії 1-ТП № 1201147 [PERSON] [INFO], батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. Згідно частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до частини другої статті 114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (стаття 110 СК України). Оскільки Позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки Відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Згідно з частиною третьою статті 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Зазначені обставини у їх системному звязку свідчать, що є всі підстави для розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]

Outcome: approved