Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з вищезгаданим позовом в якому просить стягнути з Деб»як О.М. в його користь борг за договором позики в сумі 90 000 грн.; суму штрафних санкцій подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 17953,92 грн.; 3% річних 3824,38 грн. та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 03 жовтня 2012 року між ним та Деб»як О.М. було укладено договір позики, який було посвідчено приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Львівської області та зареєстровано у реєстрі за № 734. Відповідно до умов договору Деб»як О.М. позичила у нього 90000 грн. строком до 03.10.2015 року. Також вони домовилися, що Деб»як О.М. повертає позику готівкою рівними частинами, а саме по 2500 грн. щомісячно від листопада 2012 року не пізніше 3 числа кожного місяця. Всупереч умовам договору, Деб»як О.М. не погасила жодної частини своєї заборгованості, а тому він змушений звернутися з даним позовом в суд. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві. Просить позов задоволити. Відповідач [PERSON]»як [PERSON] в судове засідання не з»явилася, не повідомивши причин, хоча була своєчасно повідомленою про час та місце судового засідання рекомендованою коресподенцією. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у її відсутності, провівши заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд дійшов переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України Як вбачається з матеріалів справи, то згідно договору позики від 03.10.2012 року укладеного між [PERSON] та Деб»як О.М., остання отримала грошові кошти в сумі 90 000 грн. та зобов?язувалася повертати їх рівними частинами по 2500 грн. щомісячно, починаючи з листопада 2012 року і до 03.10.2015 року. (а.с. 8-9) Згідно п. 8 договору позики, у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець маг право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Згідно вимог ст.. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов?язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Вимогами частини 2 статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 2 ст. 526 ЦК України «зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства». Стаття 1049 ЦК України гласить, що «позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором». Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Окрім того ст. 625 Цивільного кодексу передбачає, що Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов?язання, на вимогу кредитора зобов?язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань врегульовані Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», положеннями якого встановлено, розмір пені, який обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Згідно ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, оскільки відповідач вчасно не повертав боргу, що призвело до різного роду стресів позивача, то з Деб»як О.М. слід стягнути в користь позивача моральну шкоду. Системний аналіз наведених вимог законодавства та зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позов підставний та підлягає задоволенню, оскільки позикодавець вправі вимагати повернення позики, так як позичальник - відповідач, отримавши у власність передані йому позикодавцем позивачем гроші, став зобов'язаним повернути позикодавцю предмет позики в обумовлений договором позики строк. Таким чином загальна сума заборгованості по кредитному договору, яку слід стягнути з відповідача в користь позивача, становить 121778,30 грн. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача 1211,77 грн. витрат по оплаті судового збору.

Outcome: approved