Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом, який обґрунтував тим, що 27.06.1998 року померла його баба [PERSON], яка за життя склала заповіт, відповідно до якого усе приналежне їй майно заповіла позивачу. До складу спадщини [PERSON] увійшов житловий будинок, що знаходиться по вул.І.Франка, 11, в с.Куснища Любомльського району Волинської області. Спадщину позивач прийняв у порядку, передбаченому ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, оскільки фактично вступив в управління майном померлої, однак своїх спадкових прав в нотаріальному порядку оформити не може, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності спадкодавця на нерухоме майно, про що нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні відповідної нотаріальної дії. З викладених підстав, позивач звернувся в суд за захистом свого права та просив визнати за ним право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яке знаходиться по вул.І.Франка, 11, в селі Куснища Любомльського району. В судове засідання сторони не зявились. Позивач одночасно в позовній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності. Від Куснищанської сільської ради Любомльського району Волинської області в канцелярію суду надійшла довідка, датована 25.12.2015 року за №502, у якій зазначена рада вказала, що заявлений [PERSON] цивільний позов визнає, та просила справу розглядати без участі представника сільської ради. За таких обставин, розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. З копії свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №087435, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Любомльського районного управління юстиції Волинської області 15.12.2009 року, встановлено, що 27 червня 1998 року в селі Куснища Любомльського району Волинської області померла [PERSON] (а.с.3). Витягом з погосподарської книги №4 за 2015 рік Куснищанської сільської ради Любомльського району від 02.12.2015 року №451 та довідкою, виданою Куснищанською сільською радою Любомльського району Волинської області 02.12.2015 року за №450, стверджено, що обєкт погосподарського номеру 0354 5 будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Івана Франка, 11, в с.Куснища Любомльського району Волинської області, належить [PERSON] (а.с.3 та 4 на звороті). Крім цього, до спадкової маси померлої [PERSON] входить також земельна ділянка, загальною площею 0,85 га, з яких: 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства та 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, яка знаходиться на території Куснищанської сільської ради Любомльського району, що підтверджується вищевказаною довідкою Куснищанської сільської ради від 02.12.2015 року за №450 та копією витягу з архівної копії з рішення №16/3 сесії Куснищанської сільської ради від 30.11.1993 року села Куснища Любомльського району Волинської області (а.с.3 на звороті, 4). Відповідно до ст. 524 ЦК України (в редакції 1963 року), чинної на день відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 534 ЦК України (в редакції 1963 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. З копії заповіту, посвідченого 25.02.1998 року секретарем Куснищанської сільської ради Любомльського району Волинської області [PERSON], та копії рішення Любомльського районного суду Волинської області від 19.02.2014 року встановлено, що [PERSON] на випадок своєї смерті усе приналежне їй майно заповіла онуку позивачу [PERSON] (а.с.5-6). Факт родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем за заповітом, як бабою та онуком, доводиться: копією свідоцтва про народження позивача серії І-АГ №082620, виданого Куснищанською сільською радою Любомльського району 18.03.1971 року; копією свідоцтва про народження та про шлюб матері позивача серії І-ЕГ №108176 та №051309, відповідно, виданими відділом реєстрації актів цивільного стану Любомльського районного управління юстиції Волинської області 10.12.2009 року та 15.12.2009 року (а.с.7-8, 8 на звороті). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року), прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту її відкриття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року) вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Факт прийняття позивачем спадщини після смерті його баби [PERSON] у відповідності до положень п.1 ч.1 ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року) стверджується довідкою, виданою Куснищанською сільською радою Любомльського району Волинської області 02.12.2015 року за №450, з якої слідує, що після смерті [PERSON] в управління та володіння спадковим майном вступив онук останньої [PERSON], який здійснює догляд за житловим будинком та обробляє земельну ділянку (а.с.3 на звороті). Досліджена копія матеріалів спадкової справи №9/2014 р. до майна померлої 27.06.1998 року [PERSON] свідчить про те, що інших спадкоємців, окрім позивача, які б претендували на спадкове майно після її смерті, в тому числі на обовязкову частку, згідно положень ст.535 ЦК України (в редакції 1963 року), немає (а.с.26-41). Згідно п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину за законом (заповітом) на майно, яке підлягає реєстрації, здійснюється нотаріусом після подання правовстановлюючого документа та інформації про реєстрацію в електронному реєстрі житлового будинку. Якщо не подані такі відомості (інформація) та документи, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії. Постановою в.о. державного нотаріуса Любомльської державної нотаріальної контори Волинської області від 02.12.2015 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: с.Куснища, вул.Івана Франка, 11, Любомльського району Волинської області, після смерті [PERSON], у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, які підтверджують належність цього нерухомого майна спадкодавцю (а.с.9). Приналежність спадкодавцю [PERSON] зазначеного нерухомого майна доводиться вищевказаними доказами: витягом з погосподарської книги №4 за 2015 рік Куснищанської сільської ради Любомльського району від 02.12.2015 року №451 та довідкою Куснищанської сільської ради Любомльського району Волинської області від 02.12.2015 року №450 (а.с.3 на звороті, 4). Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 28.12.2015 року за №51069110, підтверджено відсутність записів щодо нерухомого майна, розташованого за адресою: Волинська область, Любомльський район, с.Куснища, вул.Івана Франка, 11, зокрема, щодо реєстрації його права власності, іпотеки, заборони відчуження. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Комплексним висновком відповідності державним будівельним, санітарним, протипожежним нормам, містобудівній документації, правилам забудови, земельному та природоохоронному законодавству стверджено факт відповідності нерухомого майна: житлового будинку, прибудови, сараю, гаража, вбиральні, які знаходяться в с.Куснища по вул.І.Франка, 11, Любомльського району Волинської області, та їх придатність до експлуатації, а будинку - для проживання. Рішенням комісії рекомендовано узаконити вказане спадкове нерухоме майно за позивачем [PERSON] (а.с.13-17). Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В порядку ч.1 ст.61 ЦПК України фактичні обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, у звязку із визнанням позову, суд вважає доведеними. Таким чином, зясовані по справі обставини свідчать, що визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому за позивачем [PERSON] слід визнати право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по вул.І.Франка, 11, в с.Куснища Любомльського району Волинської області, в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON]

Outcome: approved