Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із вищевказаним позовом, в обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 12 липня 1989 року по 27 квітня 2016 року працював на ПАТ «Дрогобицький завод автомобільних кранів». Проте, по даний час з ним не проведено повного розрахунку. На неодноразові звернення до бухгалтерії відповідача провести з ним повний розрахунок - отримує відмову. З таких підстав, для захисту своїх конституційних прав на справедливу винагороду за працю, змушений звертатись до суду Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, подав клопотання в якому не заперечує щодо задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати на користь позивача. Оскільки сторони в судове засідання не з?явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України - не здійснюється Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч.4\~ст.174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею\~ст.43 Конституції України\~встановлено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] працював на ПАТ «Дрогобицький завод автомобільних кранів» до 27 квітня 2016 року. (а.с. 6-9) Згідно довідки ПАТ «Дрогобицького заводу автомобільних кранів» від 12.05.2016 року № 2100 заборгованість відповідача перед позивачем з виплати заробітної плати (червень 2014 року травень 2016 року) становить 25532,99 грн. (а.с. 10) Відповідно до\~ст.115 КЗпП України\~заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. Ст. 116 цього ж Кодексу передбачено, що в день звільнення працівника йому проводиться виплата всіх сум, що належить йому від підприємства. Зазначені положення Кодексу відповідачем порушено, так як виплати заробітку та сум, що належать працівнику при звільненні відповідачем не проведена. Згідно ст.12 Конвенції МОП №95 «Про захист заробітної плати» 1994р. та\~ст.47 КЗпП\~\~України\~у день звільнення роботодавець зобов»язаний провести повний розрахунок із працівником, який звільняється. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Системний аналіз наведених вимог законодавства та зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позов в частині стягнення заборгованості по заробітній платі є підставний та підлягає задоволенню. Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється ст.237-1\~КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує характер неправомірних дій відповідача, його поведінку після невиплати заробітної плати, тривалість порушення прав позивача, як наслідок порушення нормального ритму життя, нормальних життєвих зв»язків, тяжкість вимушених змін, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. А тому, враховуючи вимоги п.п.3,5,6,9,13\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4, з відповідача слід стягнути в користь позивача 500 грн. моральної шкоди. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підставний та підлягає до часткового задоволенню. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати.

Outcome: approved