Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу. Позивач посилається на те, що 10.05.2008 року позивач та відповідач уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 190. Від шлюбу в подружжя народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що на протязі двох останніх років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних стосунків. Кожний із них має різні погляди на сімейне життя. У зв`язку з цим шлюбні стосунки були фактично припинені. Позивач переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі. Майнових спорів на даний час між подружжям немає, питання, що стосується визначення місця проживання дітей перебуває на стадії обговорення. На підставі викладеного позивач просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу, укладеного між ним та [PERSON] , який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 190. Ухвалою судді від 18.09.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів надіслано учасникам справи. 12.11. 2019 року дану цивільну справу призначено до судового розгляду. Позивач у судове засідання не з`явився, при цьому подав до суду заяву, згідно з якою просить розгляд справи провести без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить шлюб розірвати. Відповідач у судове засідання не з`явилася, при цьому подала до суду заяву, згідно з якою просить розглянути справу без її участі, зазначивши, що позовні вимоги визнає і просить шлюб розірвати. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 10.05.2008 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 190. Від даного шлюбу в подружжя народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] ( у відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] (у відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER] ) . Позивач зазначає, що на протязі двох останніх років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних стосунків. Кожний із них має різні погляди на сімейне життя. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі. Майнових спорів на даний час між подружжям немає, питання, що стосується визначення місця проживання дітей перебуває на стадії обговорення. Як вбачається з матеріалів справи стороною відповідача не подано до суду жодних заперечень, відзиву тощо сприводу позову, натомість так подала заяву, в якій просить задовольнити позовні вимоги. Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що вони сімейних стосунків не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка позов визнала. Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знаходить. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо утримання та порядку виховання дітей, поділу спільного майна сторін не заявлено. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений ним судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved