Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Бериславського районного суду Херсонської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, яку обґрунтовує наступним: 20.06.2017 року о 20 годині 30 хвилин, в с. Зміївка Бериславського району Херсонської області по вул..Нова, [PERSON] керував транспортним засобом ІЖ105 державний номер [NUMBER], не вибравши безпечного інтервалу руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом ЗАЗ СЕНС державний номер [NUMBER], який належить йому на праві власності, чим порушив п.13.1 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Крім цього, [PERSON], після скоєння дорожньо-транспортної пригоди залишив місце пригоди, чим своїми діями порушив п. 2.1 а ПДР України і скоїв правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП. Вина відповідача у вчиненні зазначених правопорушень, підтверджується постановою Бериславського районного суду Херсонської області від 07.07.2017 року. Діями [PERSON] йому спричинена окрім матеріальної шкоди, питання щодо її відшкодування вирішено в позасудовому порядку, моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку із пошкодженням майна та порушенні звичайного способу життя, так як він не міг тривалий час користуватись своїм автомобілем, через його пошкодження, довелося користуватися громадським транспортом, що викликало суттєві незручності, багато запланованих справ, що потребували пересування автотранспортом, довелося відкласти, а від деяких з них взагалі змушений був відмовитись, а тому вважає, що достатньою компенсацією завданої моральної шкоди є сума в розмірі 10000,00 гривень. Просить стягнути з [PERSON] на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000,00 гривень та судові витрати. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017, яким ЦПК України викладеного в новій реакції. У відповідності до п.9 п.1 Розділу ХІII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Від представника відповідача адвоката [PERSON], надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та відсутність відповідача. Про день, час та місце розгляду справи, відповідач був повідомлений належним чином. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст. 124 Конституції України - юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 55 Конституції України (рішення Конституційного суду України від 25.11.1997 р. № 6-зп, щодо офіційного тлумачення ч. 2 ст. 55 Конституції України, ст. 5 ЦПК України) способи захисту порушених прав особи не обмежуються, кожному гарантовано судовий захист своїх порушених прав. Звернення за захистом свого порушеного права до суду у порядку позовного провадження є лише одним із способів захисту своїх прав, право обирати які належить виключно особі, права якої порушені (Позивачу). При цьому суд враховує положення ст. 4 ЦПК України та ч. 1 ст. 15 ЦК України, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При вирішенні такого судового звернення суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Особа вільно, на власний розсуд, обирає способи участі у справі. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов'язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог. З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті. Судом встановлено, що 20.06.2017 року о 20.30 хвилин, в с. Зміївка Бериславського району Херсонської області по вул..Нова, [PERSON] керував т/з ІЖ105 д/н [NUMBER], не вибравши безпечного інтервалу руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з т/з ЗАЗ СЕНС д/н [NUMBER], транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п.13.1 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Крім того, 20.06.2017 року о 20.30 в с. Зміївка по вул.. Нова, [PERSON] керував т/з ІЖ105 д/н [NUMBER], скоїв ДТП, після чого залишив місце пригоди, чим своїми діями порушив п. 2.1 а ПДР України, і скоїв правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП. Постановою Бериславського районного суду Херсонської області від 07.07.2017 року, відповідача визнано винним у вищезазначених правопорушеннях (а.с. 5, 6). Відповідно до ч.3 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішення у цивільній, господарський або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Позивач - [PERSON], є власником транспортного засобу, марки ЗАЗ, модель SENS, реєстраційний номер [NUMBER], який отримав механічні пошкодження в результаті зазначеного ДТП, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.п. 3, 4, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Із наявних в справі матеріалів вбачається, що діями відповідача, позивачу спричинена окрім матеріальної шкоди, питання щодо її відшкодування вирішено в позасудовому порядку, моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку із пошкодженням майна та порушенні звичайного способу життя, так як протягом тривалого часу йому довелося відшукувати грошові кошти, що вийшло за рамки сімейного бюджету, для ремонту власного автомобіля, через пошкодження транспортного засобу, через що також він був вимушений тривалий час до місця роботи добиратися громадським транспортом, що викликало певні незручності, так як на роботі він повинен використовувати власний транспортний засіб, оскільки працює менеджером з продажу, а у зв'язку з ДТП був позбавлений зазначеного. Додаткові хвилювання та порушення способу життя позивача, полягають також у вимушених зверненнях до суду за захистом порушеного права, до лікаря для відновлення стану здоров'я (а.с. 8) та витрачанні на це додаткового часу. Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 10000 тисяч гривень, яка суд вважає з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості є достатньою для поновлення порушеного права. Враховуючи викладені обставини справи та вимоги Закону, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, позов про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди підлягає задоволенню. Позивач при подачі позову до суду сплатив судові витрати у розмірі 640,00 гривень. Згідно п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000,00 гривень та 640,00 гривень в рахунок відшкодування судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved