Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Луцької міської ради, [PERSON] визнання недійсним рішення міської ради та державного акту на право власності на земельну ділянку. Свій позов обґрунтовує тим, що рішенням Луцької міської №401 від 13.09.1990 року йому виділено у власність земельну ділянку по [ADDRESS] для будівництва власного житлового будинку. Вказує, що у жовтні з листа управління Держкомзему у місті Луцьку дізнався про те, що на підставі рішення сесії Луцької міської ради № 27/2.1 від 20.03.2006 р. його дружині [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га, що знаходиться за цією ж адресою. Зазначає, що [PERSON] немає ніякого відношення до даної земельної ділянки, оскільки вони одружились 28.05.1999 року. Тому вважає, що рішення Луцької міської ради в частині виділення їй у власність зазначеної земельної ділянки винесене з порушеннями вимог закону, а тому просить визнати його недійсним, а також державний акт на право власності серії ЯГ № 542251 від 20.06.2006 року на земельну ділянку по [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та його представники позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у заяві та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала з підстав, викладених у письмових запереченнях, просила відмовити в його задоволенні. Представник відповідача позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні. Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Луцької міської ради № 27/2.1 від 02.03.2006 р. «Про передачу у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, ведення садівництва та надання в оренду» та витягу з додатку № 1 до цього рішення, передано безоплатно у власність для обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд [PERSON] земельну ділянку, площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9-10). На підставі вказаного рішення, [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га по [ADDRESS] серії ЯГ № 542251 від 20.06.2006 року (а.с. 8). Згідно ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. У відповідності до ч. 3 ст.10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається із архівної виписки з рішення №401 виконкому Луцької міської Ради народних депутатів від 13.09.1990 року, яким виділено [PERSON] земельну ділянки по [ADDRESS], ним не зазначено якої площі земельну ділянку йому було виділено і суду не представлено будь-яких доказів того, що вказана земельні ділянка виділялась в натурі (на місцевості) . Згідно ст. 20 ЗК УРСР(яка діяла на час виникнення спірних правовідносин та на час винесення оспорюваного рішення) та відповідно до основ земельного законодавства Союзу РСР і союзних республік, право землекористування колгоспів, радгоспів та інших землекористувачів засвідчується державними актами на право користування землею. Право короткострокового тимчасового користування землею засвідчується рішенням органу, який надав земельну ділянку в користування. Право довгострокового тимчасового користування землею засвідчується актами, форма яких встановлюється Радою Міністрів Української РСР. Однак, позивачем та його представниками не представлено суду доказів і не доведено наявність у [PERSON] належних правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку, а тому заявлені вимоги до задоволення не підлягають. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд не вбачає порушень вимог чинного законодавства при прийнятті оскаржуваного рішення Луцькою міською радою та видачі державного акту, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed