Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з вказаним позовом і просить: стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 28 407,32 грн., стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 1000 грн. та моральну шкоду у розмірі 15 000грн. Судові витрати просить покласти на обох відповідачів. Позов обґрунтовано тим, що 29 серпня 2018 року приблизно в 11:00 годин на 54 км автодороги Бориспіль-Дніпро на виїзді із м.Переяслав-Хмельницький Київської області відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем марки Mersedes-Benz GL, реєстраційний номер [NUMBER] , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована страховою компанією ПАТ «НАСК «Оранта», порушив вимоги п.п.10.1, 12.2 Правил дорожнього руху і допустив зіткнення із автомобілем марки «ZAZ Lanos» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого належний позивачеві автомобіль ZAZ Lanos реєстраційний номер [NUMBER] отримав значні механічні пошкодження і розмір збитків становить 23 414грн., а [PERSON] були заподіяні тілесні ушкодження, внаслідок чого він перебував на стаціонарному лікуванні і поніс витрати на лікування у сумі 5993,32грн. Заподіяння моральної шкоди позивач мотивував неможливістю тривалий час користуватись пошкодженим автомобілем, фізичними та душевними стражданнями, пов`язаними із перебуванням на стаціонарному лікуванні з 29 серпня по 7 вересня 2018 року, вимушеними змінами у своєму житті. Відповідач ПАТ «НАСК «Оранта» у відзиві на позов просив відмовити в задоволенні вимог до страхової компанії, посилаючись на те, що автомобіль марки Mersedes-Benz GL, номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , був ввезений на територію України в режимі тимчасового ввезення і достовірно невідомо чи ввозився цей автомобіль безпосередньо самим [PERSON] чи іншою особою. Вважає, що за таких обставин, вважати, що [PERSON] правомірно володів транспортним засобом з іноземною реєстрацією неможна. На вимогу ПАТ «НАСК Оранта» позивач [PERSON] не надав належним чином завіреної довідки з органів митної служби з інформацією про особу, яка ввезла цей транспортний засіб на територію України. В судовому засіданні представник ПАТ «НАСК «Оранта» Негрич С.Ю. проти задоволення позову заперечила, відзив підтримала та додатково пояснила суду, що відповідно до п.1.4 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», по причині не доведення позивачем - потерпілим в ДТП, що саме винуватець дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] ввіз на територію України транспортний засіб автомобіль марки Mersedes-Benz GL номерний знак [NUMBER] , то страхувальника [PERSON] не можна вважати особою, що правомірно володіла забезпеченим транспортним засобом в момент дорожньо-транспортної пригоди. Відповідач [PERSON] копію позовної заяви із доданими до неї документами отримав, відзиву на позов не надав, в судове засідання на розгляд справи не з`явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином двічі. З врахуванням вимог ст. 223 ЦПК України, враховуючи належне повідомлення [PERSON] про дату, час і місце судового засідання, суд розглянув справу у його відсутності. Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши докази у справі в їх сукупності, судом встановлені наступні обставини. 29 серпня 2018 року приблизно о 11:00 годин на 54 км автодороги Бориспіль-Дніпро на виїзді із м.Переяслав-Хмельницький Київської області відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем марки Mersedes-Benz GL, реєстраційний номер [NUMBER] , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована страховою компанією ПАТ «НАСК «Оранта», порушив вимоги п.п.10.1, 12.2 Правил дорожнього руху і допустив зіткнення із автомобілем марки ZAZ Lanos реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі. Внаслідок зіткнення транспортних засобів із вини [PERSON] належний на праві власності [PERSON] автомобіль ZAZ Lanos реєстраційний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження і розмір матеріальних збитків згідно висновка експерта склав 23 414грн.00коп., а [PERSON] відповідно до медичних документів були завдані тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма (ЗЧМТ), струс головного мозку, дисциркуляторна енцефалопатія 11ст., стійкий больовий церебрастонічний синдром, остеохондроз шийного відділу хребта. [PERSON] одразу після ДТП був госпіталізований до Переяслав-Хмельницької ЦРЛ, де перебував на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні з 29 серпня 2018 року по 07 вересня 2018 року і витратив на придбання ліків у цей період 5993 грн.32коп. Станом на 29 серпня 2018 року - час ДТП та заподіяння шкоди потерпілому [PERSON] (позивачу у справі), цивільно-правова відповідальність [PERSON] водія транспортного засобу Mersedes-Benz GL, реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта». 30 серпня 2018 року [PERSON] звернувся до страховика з повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду з участю забезпеченого транспортного засобу Mersedes-Benz GL, реєстраційний номер [NUMBER] та транспортного засобу «ZAZ Lanos» реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] . До повідомлення додав документи на право керування забезпеченим транспортним засобом. В свою чергу [PERSON] звернувся у ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою про виплату йому страхового відшкодування, до якої надав документи, які підтверджують заподіяння йому матеріальної шкоди і шкоди його здоров`ю. 26.12.2018 року НАСК «Оранта» листом відмовила [PERSON] у виплаті страхового відшкодування. Вказані обставини підтверджуються наступними доказами. Постановою судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 1 листопада 2018 року, згідно якої [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КПАП України, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340грн (а.с.19). Звітом автотоварознавчого дослідження визначення матеріального збитку власнику автомобіля ZAZ Lanos реєстраційний номер [NUMBER] від 22 грудня 2018 року визначено, що власнику автомобіля [PERSON] внаслідок пошкодження автомобіля завдано матеріальні збитки у розмірі 23 414 грн 00 коп (а.с.41-56) Зведеною таблицею даних попереднього розрахунку розміру матеріального збитку автомобіля ZAZ Lanos реєстраційний номер [NUMBER] , складеного 10.10.2018 на замовлення ПАТ «НАСК «Оранта», визначено розмір збитку 26611,13 грн (а.с. 95); Довідкою комунального некомерційного підприємства Переяслав-Хмельницької районної ради «Переяслав-Хмельницька центральна районна лікарня»№ 1781 від 19.12.2018, підтверджується той факт, що [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні з 29 серпня 2018 року по 07 вересня 2018 року і лікувався за власний рахунок (а.с.34). Випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 5161/786 від 19.12.2018 про знаходження [PERSON] на стаціонарному лікуванні з 29 серпня 2018 року по 07 вересня 2018 року, де зазначено перелік лікарських препаратів, які [PERSON] придбав за власний рахунок (а.с.35) МРТ-діагностикою [PERSON] від 01.09.2018 та фіскальним чеком від 01.09.2018 підтверджується факт оплати МРТ-діагностики в сумі 990 грн (а.с.37). Фіскальними чеками аптек від 29.08.2018, 30.08.2018, 01.09.2019, 03.09.2018, 07.09.2018 Позивач підтверджує придбання ліків та медичних засобів в період лікування на загальну суму 5003,32 грн (а.с.38-40) Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля марки «ZAZ Lanos» реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON] . ( а.с. 18). Згідно ідентифікатора пошуку МТСБУ та наданого представником ПАТ «НАСК Оранта» копії полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АК/9917208 від 07.12.2017, станом на 29 серпня 2018 року (момент ДТП) цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПАТ «НАСК Оранта» шляхом забезпечення транспортного засобу марки Mersedes-Benz GL, номерний знак [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] . Ліміт відповідальності за завдану шкоду завдану майнову шкоду - 100 000 грн, розмір франшизи - 1000 грн, страховий платіж - 815,62 грн. (а.с. 27,111 ). Відповідно до повідомлення про ДТП, зареєстрованого в ПАТ « НАСК Оранта» за № 11164 від 30.08.2018 [PERSON] повідомив про дорожньо-транспортну пригоду, що сталась 29.08.2018 з участю забезпеченого страховим полісом транспортного засобу марки Mersedes-Benz GL, номерний знак [NUMBER] та додав документи на право керування ним (а.с.128) Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] , копію якого надав суду представник ПАТ « НАСК Оранта», автомобіль марки Mersedes-Benz GL, номерний знак [NUMBER] зареєстрований в Республіці Польща за громадянином [PERSON] (а.с.126). Відповідно до Доручення від 21.04.2017 (переклад українською від 03.12.2018) [PERSON] передав [PERSON] , [INFO] автомобіль Mersedes-Benz GL, номерний знак [NUMBER] року випуску в безоплатне та безстрокове користування на території Польща, Європейського Союзу, Білорусії, Румунії, Молдавії і України (а.с.127) Як вбачається із листа ПАТ НАСК «Оранта» від 26.12.2018 року причиною відмови у виплаті страхового відшкодування [PERSON] є посилання страховика на положення ч.4 ст.380 Митного кодексу Україн та п.1.4 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-У1 від 1.07.2004 року те, а саме: що ним не надано підтвердження, що ТЗ Mersedes-Benz GL, реєстраційний номер [NUMBER] було ввезено на митну територію України [PERSON] , а тому у НАСК «Оранта» відсутні докази, що водій [PERSON] правомірно володів Mersedes-Benz GL, реєстраційний номер [NUMBER] на момент настання ДТП. Враховуючи аргументи та доводи сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі суд визнає їх належними та допустимими, які в своїй сукупності дають підстави задовольнити позовні вимоги частково, виходячи з наступного. Спір між сторонами виник з деліктних зобов`язань про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, сторонами якого є потерпіла особа (кредитор) та особа, відповідальна за завдані збитки (винна особа - боржник) та договірного зобов`язання, що виникає з договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, сторонами якого є страховик (страхова компанія) та страхувальник (володілець транспортного засобу). Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В силу п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч.1 ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату, а страхувальник зобов`язується сплатити страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-У1 від 1.07.2004 року (Далі: Закону) визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно ст.6 Закону страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо - транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована договором. Відповідно до ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Встановлено і підтверджується доказами, що на час заподіяння шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] , з вини якого сталась дорожньо-транспортна пригода, що спричинило заподіяння [PERSON] шкоди, була застрахована у ПАТ «НАСК Оранта». Суд відхиляє аргументи представника відповідача про те, що [PERSON] в момент дорожно-транспортної пригоди керував автомобілем з «єврономерами» і не ввозив цей автомобіль на митну територію України для своїх особистих потреб, а тому таке володіння не є правомірним, а транспортний засіб не можна визнати забезпеченим в розумінні п.1.4 ст.1 Закону, виходячи з наступного. З пояснень представника ПАТ «НАСК Оранта», матеріалів справи вбачається, що на час укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності від 07.12.2017 між [PERSON] (Страхувальник) і ПАТ «НАСК Оранта» (Страховик) [PERSON] надав Страховику реєстраційний документ на автомобіль Mersedes-Benz GL, реєстраційний номер [NUMBER] та посвідчення водія на своє ім`я на право керування транспортним засобом певної категорії, що відповідає вимогам п.п.2.1, 2.2 Правил дорожнього руху України, ч.9 ст.15 Закону України «Про дорожній рух». Пунктом 1.4 статті 1 Закону№1961-У1 від 1.07.2004 року визначено, що особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Уклавши договір страхування 7 грудня 2017 року із [PERSON] Страховик - ПАТ «НАСК Оранта» визнав правомірність володіння ним транспортним засобом в момент підписання страхового Полісу і забезпечив цей транспортний засіб страховою сумою (лімітом відповідальності). Станом на час заподіяння шкоди Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності від 07.12.2017 між [PERSON] (Страхувальник) і ПАТ «НАСК Оранта» (Страховик) був чинним і в установленому законом порядку недійсним не визнавався. Зміст цього договору не містить будь-яких застережень щодо відмови у виплаті третій особі спричиненої шкоди при настанні страхового випадку з участю автомобіля з іноземною реєстрацією. В судовому засіданні представник ПАТ «НАСК Оранта» не довів неправомірність володіння [PERSON] забезпеченим транспортним засобом на момент ДТП, оскільки не надав відповідного рішення суду, в тому числі і рішення, пов`язаного з порушенням митних правил ввезення транспортного засобу. Крім цього, судом не встановлено, а представником ПАТ «НАСК Оранта» не зазначено будь-якого нормативно-правового акту, який містив би спеціальні заборони щодо страхування автомобілів, ввезених в Україну на умовах тимчасового до одного року використання, а також щодо обмежень у виплаті страхового відшкодування внаслідок ДТП з участю забезпеченого транспортного засобу з іноземною реєстрацією. Отже, з врахуванням вищевикладеного, суд дійшов до переконання, що [PERSON] як страхувальник правомірно володів забезпеченим транспортним засобому відповідності до вимог п.п.2.1, 2.2 Правил дорожнього руху України, ч.9 ст.15 Закону України «Про дорожній рух». Саме до такого висновку щодо правомірності володіння забезпеченим транспортним засобом та відсутності встановлення спеціальних заборон щодо страхування автомобілів, ввезених в Україну на умовах тимчасового використання дщійшов і Верховний Суд у справі №910/14693/17 у подібних за змістом правовідносинах (Постанова ВС від 08.04.2019 року). Так, у пункті 20 постанови Верховного Суду від 8 квітня 2019 року у справі №910/14693/17 зазначено: «Відповідно до пункту 2.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Крім того, власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб». Відтак, за наявності у водія транспортного засобу реєстраційного документа на цей транспортний засіб, законність володіння таким транспортним засобом презюмується. У пункті 21 вищевказаної постанови Верховного Суду зазначено: «Виходячи з аналізу положень статті 627 ЦК України та статті 44 ГК України, сторони є не лише вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, але й здійснюють власну діяльність на основі комерційного розрахунку та власного комерційного ризику». Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що укладаючи з [PERSON] договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АК/9917208), страховик ПАТ «НАСК Оранта» взяло на себе зобов`язання виплатити третій особі (потерпілому) шкоду (в межах страхового ліміту відповідальності), завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з участю забезпеченого транспортного засобу, незалежно від того, що особа, яка правомірно керувала забезпеченим транспортним засобом є відмінною від тієї, яка є фактичним власником або ввезла автомобіль на територію України з метою використання в особистих цілях. Виходячи із встановлених в суді обставин на підставі поданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про доведення представником позивача, що [PERSON] , як потерпілому внаслідок ДТП, яка сталась з вини [PERSON] , завдано майнової шкоди на суму 29 407, 32 грн., яка складається з наступного: 5993,32грн.- витрати на лікування; 23414,00 грн . - шкода завдана майну, внаслідок пошкодження транспортного засобу. Представник ПАТ «НАСК «Оранта» не висловив заперечень щодо розміру майнової шкоди. Цей розмір перевірений судом і підтверджується доказами. Отже, з відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» на користь [PERSON] підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі 28407 грн. (двадцять вісім тисяч чотириста сім гривень) 32 коп., яка зменшена на 1000 грн франшизи відповідно до умов договору страхування. З відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню, непокрита страховим відшкодуванням матеріальна шкода у розмірі 1000 грн. (одна тисяча) гривень - франшиза. Вирішуючи питання про відшкодування [PERSON] позивачу моральної шкоди у заявленому позивачем розмірі, суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Враховуючи встановлені обставини та докази подані позивачем, суд дійшов висновку, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, вчиненої з вини [PERSON] , позивач [PERSON] втратив можливість користуватись належним йому на праві власності автомобілем «ZAZ Lanos» реєстраційний номер [NUMBER] з 29 серпня 2018 року до 26 грудня 2018 року, коли спеціалістом було проведено оцінювання матеріального збитку. Крім цього, в період з 29.08.2018 року по 07.09.2018 року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні та був позбавлений звичного здорового способу життя. Отже, суд погоджується з доводами представника позивача, що внаслідок ДТП потерпілий [PERSON] зазнав фізичного болю у зв`язку з ушкодженням свого здоров`я, а також він зазнав душевних страждань внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу та вимушених обмежень та змін у повсякденному житті. Все це має ознаки моральної шкоди. Водночас, розмір моральної шкоди, визначений позивачем сумою 15 000 грн., суд вважає надмірним, таким, що не відповідає тяжкості та характеру правопорушення, глибині душевних страждань потерпілого, а також принципам розумності і справедливості. Враховуючи встановлені обставини, суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди у сумі 5000 грн., яка підлягає стягненню з [PERSON] , як особи, з вини якої, [PERSON] заподіяно шкоду. При розподілі судових витрат, суд керується положеннями ст.ст. 137,139, 141 ЦПК України. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Поліщук М.А., акт прийому-передачі виконаних робіт між позивачем і адвокатом від 3.07.2019 року, квитанції до прибуткових касових ордерів на загальну суму 7800грн., договір про надання правової допомоги, додаткову угоду до договору про надання правової допомоги, в якій деталізовано вид правової допомоги та її вартість. Оцінивши докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що розмір витрат [PERSON] на оплату послуг адвоката у розмірі 7800 грн. є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), а також із часом, витраченим адвокатом на виконання цих послуг. Посилання представника ПАТ НАСК «Оранта» на завищений розмір витрат на правову допомогу, суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідачем відповідно до ч.6 ст.137 ЦПК України не надано доказів не співмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката Поліщука М.А. Отже, судові витрати понесені [PERSON] підтверджуються доказами повністю та складаються з судового збору за подання позову майнового характеру в сумі 768,40грн.; судового збору в частині вимог немайнового характеру в сумі 768,40грн.; витрат на проведення авто товарознавчого дослідження в сумі 1500 грн.; витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7800грн., а всього 10836,80грн. З врахуванням часткового задоволення позову, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати наступним чином: З відповідача ПАТ НАСК «Оранта» на користь [PERSON] підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в розмірі 1/2 частини загальної їх суми, що становить 5418 грн. 40 коп. З відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати в розмірі 3612 грн., що пропорційно до задоволених позовних вимог, внаслідок зменшення суми стягнення на відшкодування моральної шкоди. На підставі викладеного,

Outcome: partial