Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, зацікавлені особи - Головне територіальне управління юстиції в Івано-Франківській області, із заявою, в якій просив встановити факт народження дитини (її онуки) - [PERSON], громадянки України, жіночої статі, народилась [INFO] на тимчасово окупованій території України, а саме у м. Сімферополь, Автономної Республіки Крим. Батько - [PERSON], [INFO], громадянин України. Мати - [PERSON], [INFO], громадянка України. Заявник в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги заяви підтримала, просила задоволити. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не сповістив, про дату та час судового засідання повідомлялись належним чином. Враховуючи встановлені чинним процесуальним законом строки розгляду даної категорії справ (ч.2 ст.317 ЦПК України), Суд дійшов висновку про розгляд справи без участі сторін. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Проаналізувавши викладені в заяві [PERSON] обставини, виходячи з вимог чинного законодавства, Судом встановлено наступне. Згідно з Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07 серпня 2018 року [PERSON] народилася [INFO] року в Сімферополь, Республіка Крим. Батько - [PERSON], [INFO], громадянин України. Мати - [PERSON], [INFO], громадянка України ( а.с.5). Народження дитини мало місце на тимчасово окупованій території України в м. Сімферополь Автономної республіки Крим, де проживають на даний час батьки дитини та малолітня дитина. Народження дитини підтверджуєьбся копією медичного свідоцтва про народження Серія 35 №024216 від 26.07.2018 року, копією виписаного епікризу ( із акушерського стаціонару) від 28.07.2018 року. Враховуючи вищевикладене, з метою здійснення державної реєстрації народження дитини, заявник [PERSON] , яка є бабусею малолітньої [PERSON], [INFO]., що підтверджується копією свідоцтва про народження матері [PERSON], звернулася до суду із заявою про встановлення факту народження дитини. Відповідно до частини 3 статті 49 Цивільного кодексу України народження фізичної особи та її походження підлягає державній реєстрації органами державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно із статтею 144 Сімейного кодексу України реєстрація народження дитини провадиться державним органом реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові і засвідчується свідоцтвом про народження. Батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати її народження в державному органі реєстрації актів цивільного стану. Невиконання батьками цього обов'язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Статтею 317 ЦПК України визначено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Згідно з пунктом 1 статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визнається тимчасово окупованою територією. Частиною 2 статті 9 статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків. Відтак, заявник, який є громадянином України, позбавлений можливості зареєструвати факт народження та місце проживання дитини та реалізувати інші права і обов'язки, пов'язані з її народженням. Відповідно до статті 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, в тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно із статтею 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності - рішення суду. Пунктом 2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичне свідоцтво про народження (форма №103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я № 545 від 8 серпня 2006 року, що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи; б) медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (для державної реєстрації дитини, яка досягла одного року і більше); в) акт, складений відповідними посадовими особами (капітаном судна, командиром, начальником потяга тощо) за участю двох свідків і лікаря або фельдшера (якщо лікар або фельдшер були на транспортному засобі), у випадку народження дитини на морському, річковому, повітряному судні, у потязі або в іншому транспортному засобі; г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть у разі мертвонародження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Таким чином, відповідний орган державної реєстрації актів цивільного стану України не має можливості без судового рішення зареєструвати народження дитини у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні. Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви та встановлення факту народження дитини (її онуки) - [PERSON], громадянки України, жіночої статі, народилась [INFO] на тимчасово окупованій території України, а саме у м. Сімферополь, Автономної Республіки Крим. Батько - [PERSON], [INFO], громадянин України. Мати - [PERSON], [INFO], громадянка України, що має для заявника юридичне значення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved