Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

[PERSON], заінтересована особа Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області, звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання у визначений час на території України, посилаючись на те, що вона народилась 7 грудня 1992 року, в с. Воскресенка, Іванівського району, Херсонської області. Її мати [PERSON], [INFO], уродженка с. Тургенєво, Джанкойського району, Кримської області є громадянкою України і мешканкою с. Воскресенка, Іванівського району, Херсонської області. Заявник є громадянкою України за народженням, але після досягнення 16 річного віку паспорт громадянина України не отримала, оскільки тимчасово виїздила до [PERSON] Федерації. В Іванівському районному сектору державної міграційної служби України в Херсонській області їй відмовили у видачі паспорту громадянина України, оскільки вважають, що вона є громадянкою [PERSON] Федерації. Оскільки іншим шляхом довести факт отримання громадянства України неможливо, просить суд встановити факт того, що вона від народження до цього часу проживала на території України разом з матірю [PERSON]. 26 травня 2017 року представник заінтересованої особи [PERSON] надав до суду заперечення, посилаючись на те, що вимоги заявника є необґрунтованими. Заявник як громадянка [PERSON] Федерації в 2011 році звернулась до міграційної служби із клопотанням про надання їй дозволу на імміграцію в Україну. 7 грудня 2011 року заявник документована посвідкою на постійне проживання в Україні на підставі пункту 3 частини 3 статті 4 Закону України «Про імміграцію» як особа, яка має право на набуття громадянства за територіальним походженням. Згідно свідоцтва про народження від 22 червня 2007 року серії 1-КГ № 040856, виданого Відділом РАЦС Іванівського РУЮ Херсонської області, [PERSON] народилася 7 грудня 1992 року, в селі Воскресенка, Іванівського району, Херсонської області. Заявник має паспорт громадянки [PERSON] Федерації, виданий їй 4 липня 2008 року, та відповідний запис про місце реєстрації, зняття з реєстраційного обліку в [PERSON] Федерації. З 27 грудня 2011 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO]. Оскільки заявник є громадянкою [PERSON] Федерації, що це спростовує факт її постійного проживання на території України з народження і до цього часу. Процедура набуття громадянства України відноситься до компетенції Державної міграційної служби України за умови надання передбачених законом документів. Просив суд в задоволені вимог заявника відмовити. Заявник [PERSON], представник заявника [PERSON] у судовому засіданні підтримали вимоги, зазначені в заяві, та просили їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області [PERSON] до суду не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно із ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місцем перебування є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає понад шість місяців на рік. Згідно із ст. 1 цього Закону визначено, що безперервне проживання на території України - це проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Не є порушенням вимоги про безперервне проживання виїзд особи за кордон у службове відрядження, на навчання, у відпустку, на лікування за рекомендацією відповідного медичного закладу або зміна особою місця проживання на території України. Із матеріалів справи видно, що [PERSON] народилась 7 грудня 1992 року, в с. Воскресенка, Іванівського району, Херсонської області, її батьки: [PERSON] та [PERSON] (а.с.10); 4 липня 2008 року [PERSON] виданий паспорт громадянки [PERSON] Федерації, де є відмітка про місце реєстрації (Пермський край, [ADDRESS]) та про зняття з реєстраційного обліку (28 червня 2011 року)(а.с.35); [PERSON], яка народилась в с. Воскресенка Іванівського району Херсонської області 7 грудня 1992 року, з 27 грудня 2011 року і до цього часу проживає в [INFO] (а.с.7); 7 грудня 2011 року [PERSON] видана посвідка на постійне проживання в Україні серії ХС № 050783 (а.с.9); 26 травня 2017 року [PERSON] зверталась в консульство [PERSON] Федерації у м. Одеса із заявою про відмову від громадянства [PERSON] Федерації. (а.с.8); Генеральним консульством [PERSON] Федерації в м. Одеса [PERSON] розяснено те, що для виходу із громадянства [PERSON] Федерації заявнику необхідно особисто прибути в Генконсульство і надати оригінали і копії необхідних для цього документів, зокрема дійсний на протязі не менш як 6 місяців з моменту подачі заяви про вихід з громадянства [PERSON] Федерації, закордонний паспорт громадянина [PERSON]. Із пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] видно, що вони проживають в [INFO], добре знають заявника, яка народилась в Україні, де проживала до 14 років. В звязку з позбавленням матері заявника батьківських прав, заявник виїхала до [PERSON] Федерації, де проживала з опікуном. В 2011 році заявник повернулася в Україну, де і проживає до цього часу. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Суд вважає, що в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт безперервного проживання заявника на території України з народження, оскільки з липня 2008 року до червня 2011 року заявник проживала в [PERSON] Федерації та набула громадянства [PERSON] Федерації. Крім того, заявник не надала суду належних доказів того, що зверталась до органів міграційної служби за місцем проживання з відповідною заявою зобовязанням про припинення громадянства [PERSON] Федерації, відповідно до абз. 12 ст. 1 Закону України «Про громадянство України». Отже, заявник не позбавлена права звернутися до компетентних органів з клопотанням про прийняття до громадянства України за умов подання зобовязання припинити іноземне громадянство та дотриманням інших вимог, встановлених ст. 9 Закону України «Про громадянство України».

Outcome: dismissed