Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Верхньодніпровської міської ради про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 16 квітня 2010 року помер батько позивача [PERSON]. 21 квітня 1995 року померла мати позивача [PERSON]. На день смерті [PERSON] залишилося спадкове майно гараж №Г1/5 по вул..Горького м.Верхньодніпровськ Дніпропетровської області. Після смерті батька позивач звернулася до нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, проте у видачі свідоцтва їй було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. 20 жовтня 1983 року [PERSON] рішенням виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради було виділено земельну ділянку для будівництва гаражу по вул..Горького у м.Верхньодніпровськ. 20 жовтня 1984 року було отримано дозвіл на будівництво гаражу. Будівництво було завершено в 1984 році. За життя [PERSON] не оформила право власності на це майно. Після її смерті спадщину прийняв її чоловік [PERSON], який також не оформив своїх спадкових прав та помер. На підставі вищевикладеного [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на гараж № Г1/5 по вул.Горького м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області в порядку спадкування після смертіАдамова О.Г. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги, підтвердила обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі та визнання позову. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори, в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи без її участі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, КП «Верхньодніпровське БТІ» в судовому засіданні пояснила, що до БТІ звернулася [PERSON] з метою отримання інформації про зареєстроване право власності на гараж, який належав її батькам. Було встановлено, що в 1986 році було проведено технічну інвентаризацію гаражу, тобто на той час він вже був побудований, проте з метою оформлення права власності власник гаражу не звертався. Будь-яких інших звернень та заяв до БТІ стосовно цього майна за цей час не надходило. Суд, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради № 262 від 20 жовтня 1983 року [PERSON] було виділено земельну ділянку для будівництва гаражу № 5 по вул..Горького м.Верхньодніпровськ (а.с.10). 20 жовтня 1984 року [PERSON] було надано дозвіл на будівництво гаражу на земельній ділянці № 5 по вул.. Горького м.Верхньодніпровськ (а.с.11). Згідно з технічним паспортом будівництво гаражу було закінчено в 1984 році (а.с.13-14). Рішенням виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради від 19 вересня 2016 року гаражу, який належав [PERSON] затверджено адресу: № Г1/5 по вул..Горького м.Верхньодніпровськ (а.с9). За повідомленням КП «Берхньодніпровське БТІ» від 21 вересня 2016 року право власності на цей гараж не оформлялося (а.с.17). [PERSON] померла 21 квітня 1995 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.7). Згідно з листом Верхньодніпровської державної нотаріальної контори від 1 листопада 2016 року спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалася (а.с.35). 16 квітня 2010 року помер [PERSON] чоловік [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.5) та свідоцтвом про смерть (а.с.6). Після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулася його донька [PERSON] (а.с. 4). Проте постановою державного нотаріуса від 22 вересня 2016 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що право власності на спадкове майно, а саме гараж, не було оформлено (а.с.8). Згідно з п. 1.2 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, затверджений наказом Міністерства\~ регіонального розвитку,\~будівництва\~та житлово-комунального\~господарства України\~від 19 березня 2013\~року № 95 під господарськими (присадибними) будівлями слід розуміти - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви,\~гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо. Пунктом 3.1 зазначеного Порядку передбачено, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Виходячи зі змісту наведених норм, громадяни, які збудували гаражі до 5 серпня\~ 1992\~року, могли, за умови прийняття його в експлуатацію, отримати правовстановлюючі документи на будинок на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. Таким чином за життя [PERSON] фактично завершила будівництво гаражу № Г1/5 по вул.Горького м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області на земельній ділянці, яка була передана їй у користування для будівництва гаражу ще в 1984 році, проте з невідомих суду причин не отримала правовстановлюючий документ на гараж, а тому відповідно до чинного законодавства, вона мала всі підстави зареєструвати право власності на цей гараж. Верховний Суд України за наслідками розгляду справи № 6-54 цс 12 від 13 червня 2012 року зробив правовий висновок про те, що відповідно до ст.ст. 2, 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень даних про право власності особи на обєкт нерухомого майна, збудований до набрання зазначеним Законом чинності, не породжує в особи цього права, а засвідчує офіційне визнання і підтвердження державою факту наявності в особи цього права. Отже, [PERSON] за життя фактично набула право власності на гараж № Г1/5 по вул.Горького м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області, а відсутність державної реєстрації права власності не є підставою для припинення цього права. Її чоловік, [PERSON] прийняв спадщину після її смерті у відповідності до ст. 549 ЦК Української РСР (діяв на час відкриття спадщини) оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном та постійно проживав з нею на момент смерті, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради № 3130 від 12 вересня 2016 року (а.с.42). згідно з ч. 2 ст. 12 Закону України «Про власність» (був чинним на момент виникнення правовідносин) однією з підстав набуття права власності є успадкування. Отже, [PERSON] фактично набув право власності на гараж, який належав його дружини [PERSON] в порядку спадкування. Відповідно до ст. ст.\~1216,\~1218 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON], звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою, а тому до неї фактично перейшли права та обовязки спадкодавця, в тому числі право власності на гараж № Г1/5 по вул.Горького м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області. Інших спадкоємців за законом або заповітом після смерті [PERSON] не встановлено. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про можливість визнання за [PERSON] права власності на гараж № Г1/5 по вул.Горького м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Така позиція узгоджується з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка викладена в листі від 16 травня 2013\~року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved