Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами. В своїй позовній заяві посилається на те, що 03 травня 2015 року померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина за законом на належне їй майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований по вул. Лісовій, 3а в с. Міжлісся, Володимир-Волинського району, Волинської області. Він фактично прийняв спадщину після смерті матері, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене будинковолодіння нотаріальною конторою йому було відмовлено, у звязку з тим, що покійною за життя не виготовлено правовстановлюючих документів. Просить визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований по вул. Лісовій, 3а в с. Міжлісся, Володимир-Волинського району, Волинської області, який він успадкував за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 03 травня 2015 року. На попереднє судове засідання позивач не зявився, подав суду заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та слухати справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] на попереднє судове засідання не зявився, подав суду заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги визнав у повному обсязі, просить суд слухати справу у його відсутність. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 346 ЦК України смерть власника є однією з підстав припинення права власності. Згідно до вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як стверджується свідоцтвом про смерть серії 1ЖД № 406416, 03.05.2015 року померла [PERSON]. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялись внаслідок його смерті. З копії договору купівлі-продажу будинку від 27.01.1992 року, посвідченого державним нотаріусом [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2-154, технічного паспорта вбачається, що [PERSON] належав житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який розташований по вул. Лісовій, 3а в с. Міжлісся, Володимир-Волинського району, Волинської області. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії ІІ-ЕГ № 374055, позивач по справі [PERSON] являється сином [PERSON], яка померла 03.05.2015 року, а отже належить до спадкоємців першої черги за законом. Судом встановлено, що крім позивача є й інший спадкоємець першої черги, який являється сином покійної та відповідачем по справі, проте останній на спадщину не претендує, про що подав суду відповідну письмову заяву. З довідки приватного нотаріуса Володимир-Волинського районного нотаріального округу [PERSON] вбачається, що через відсутність правовстановлюючих документів на будинковолодіння, видача свідоцтва про право на спадщину є неможливою. Визнання позову відповідачем будь-чиїх прав та інтересів не порушує. За таких обставин вимоги позивача є обґрунтованими та підставними. Судові витрати по справі суд покладає на позивача. На підставі ст. ст. 383, 386, 392, 1217, 1222, 1235, 1236, 1268 ЦК України,

Outcome: approved