Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Мар'їнського районного суду Донецької області з вказаною позовною заявою, в якій просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітньої сина [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач [PERSON] є батьком [PERSON], яку він просить позбавити батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], у зв'язку із тим, що остання не цікавиться дитиною, не забезпечує її, та ніякої допомоги на утримання сина ніколи не надавала. Зазначені обставини й стали підставою для звернення [PERSON], в порядку ст. 165 СК України, за судовим захистом прав неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Ухвалою Мар'їнського районного суду Донецької області від 06.02.2017 року відкрито провадження по справі № 237/425/17 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], треті особи орган опіки та піклування Курахівської міської ради Мар'їнського району Донецької області, служба у справах дітей Мар'їнської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, надав пояснення аналогічні викладеним в позові, зокрема зазначив наступне. Так, [PERSON], яка є його донькою, не цікавиться дитиною, не забезпечує її, та ніякої допомоги на утримання сина [PERSON], [INFO], ніколи не надавала. Дитина мешкає в сім'ї позивача та знаходиться повністю на його утриманні. В судовому засіданні головний спеціаліст служби у справах дітей Мар'їнської районної державної адміністрації Донецької області [PERSON], яка у даній справі за відповідною довіреністю представляє інтереси Мар'їнської районної державної адміністрації Донецької області, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Представник органу опіки та піклування Курахівської міської ради [PERSON] (діюча на підставі довіреності № 884/01-24 від 14 березня 2017 року) у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] відзив, заперечення або пояснення на позовну заяву до суду не надала та в судові засідання не з'явилася без поважних причин, про причини неявки суд не повідомила, будь-яких клопотань не заявляла, хоча була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду про причини неявки не повідомила. Відповідно до ч.5 ст.74 Цивільного процесуального кодексу України, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно із ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну місця свого проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про місце проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Так, ухвала та повістки суду про призначення слухання справи, а також копія позовної заяви з додатками до неї були надіслані на адресу [PERSON] ([ADDRESS]), яка наявна в матеріалах справи та за якою вона зареєстрована. Між тим, вказані документи з зазначеної адреси були повернуті до суду без вручення адресату у зв'язку із закінченням терміну зберігання. Згідно із ч.2 ст.77 Цивільного процесуального кодексу, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до п.2 ч.1 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України, суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними. Враховуючи викладені обставини та норми чинного законодавства, суд вважає за можливе і необхідне розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи. Суд, вивчивши матеріали справи, належно з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Згідно із ст.3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року (набрала чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов'язаний піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов'язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно із ст.165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину (ст.166 Сімейного кодексу України). У відповідності до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] є донькою позивача [PERSON] та матір'ю малолітнього [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER]). Судом встановлено, що [PERSON] самоусунулась від виховання свого малолітнього сина [PERSON] [INFO], лише позивач [PERSON], як дідусь дитини, та бабуся [PERSON] прикладають зусилля щодо створення всіх умов для розвитку дитини, забезпечення належного догляду та уваги. Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Ухвалою Мар'їнського районного суду Донецької області від 21.02.2017 року було зобов'язано орган опіки та піклування Курахівської міської ради Мар'їнського району Донецької області провести перевірку та надати висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи, відповідно до п. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Курахівської міської ради, затвердженого рішенням Курахівської міської ради Мар'їнського району Донецької області від 18.04.2017 року за № 78, відповідач, є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO]. Дитина від народження і до теперішнього часу проживає в родині діда та баби: [PERSON] і [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Мати дитини, [PERSON], [INFO], ухиляється від виконання батьківських прав, разом із сином не проживає, здоров'ям та долею дитини не цікавиться, вихованням не займається, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. [PERSON] з 10 серпня 2016 року до березня 2017 року проживала в с.Іванівка Долинського району Кіровоградської області, за час проживання зарекомендувала себе негативно, соціально не адаптована. В березні 2017 року виїхала з села разом з малолітнім сином, про нинішнє її місце перебування нічого не відомо. Згідно з характеристикою Іваніської сількьої ради Долинського району Кіровоградської області від 15.03.2017 року за вихідним номером № 52, [PERSON] проживає на території сільської ради з неповнолітнім сином [PERSON], [INFO] з 10 серпня 2016 року, зарекомендувала себе посередньо. Спиртними напоями не зловживає. Співмешкає з [PERSON] і на даний час вагітна від нього. [PERSON] неспроможна облаштувати свій побут і навіть немає в неї бажання. На неодноразові зауваження сільського голови та працівників сільської ради навіть не хоче водити малолітнього сина до дитячого садка. На допомогу від сільської ради та жителів села реагує скептично. При обстеженні житлово-побутових умов даної сім'ї, комісія дала висновок незадовільних умов. Відсутні елементарні речі побуту та товарів першої необхідності. В районному центрі соціального захисту населення [PERSON] перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа, отримує кошти на проживання, але розпорядитись ними правильно невзмозі. На час розгляду справи у суді, [PERSON] разом з сином виїхала з села і сільська рада немає відомостей про її місце перебування, на телефонні дзвінки не відповідає. Відповідно до ст.80 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття, позбавлення батьківських прав не припиняє такого обов'язку. Згідно з положеннями ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Відповідно до положень ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Таким чином, сукупність досліджених судом доказів свідчить про винну поведінку відповідача [PERSON], навмисне ухилення від виконання батьківського обов'язку щодо виховання та розвитку малолітньої дитини, піклування про її здоров'я, фізичний, духовний розвиток, зайняття підготовкою до самостійного життя доньки, підтримки доньки матеріально. Будь-які об'єктивні причини ухилення [PERSON] від виконання обов'язків по вихованню, утриманню сина [PERSON], [INFO], відсутні. При ухваленні рішення суд зауважує, що позбавлення батьків батьківських прав не тільки виконує каральну функцію відносно батьків, але і служить меті захисту прав і інтересів дитини, усунення небезпеки для її життя, здоров'я, створення передумов для належного виховання дитини. На підставі викладеного ст. ст. 150, 155, 164, 165, 166 СК України,

Outcome: approved