Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявленого позову посилаються на те, що він є власником ? частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 13.01.1995 р. посвідченого нотаріусом Луцької районної державної нотаріальної контори Ходачинською Н.І., реєстрованого в Реєстрі за №2-155, укладеного з [PERSON] 26.02.2010 р. рішенням Підгайцівської сільської ради № 46/7 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадян», мені передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0.05 га для обслуговування житлового буднику, господарських будівель та споруд. 28.042010 р. ним отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №247243 на 0,05 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. Вищевказана належна йому земельна ділянка межує з земельною ділянкою якою користується [PERSON] 15.11.2010 р. [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №156251, яку мала у своєму користуванні. Їхні земельні ділянки розділені парканом, який було встановлено ще до виготовлення їхніх державних актів на право власності на земельну ділянку. Під час виготовлення його державного акту було визначено, що частина моєї земельної ділянки знаходиться за парканом, тобто на стороні [PERSON] Існування такого паркану порушує його права. З метою відновлення своїх прав, він пропонував [PERSON] збудувати на місці існуючого паркану новий (капітальний) паркан уже з врахуванням тієї частини земельної ділянки, що знаходилась за парканом. Для будівництва нового паркану необхідно укріпити фундамент. При цьому він пояснив [PERSON], що будівництво він буде здійснювати виключно за власні кошти, крім того, її права порушено не буде, оскільки для укріплення та зміщення його паркану буде використана та частина його земельної ділянки, що знаходиться за існуючим парканом. Проте, [PERSON] згоди на зведення нового паркану йому не дала, а ту обставину, що за парканом знаходиться частина його земельної ділянки взагалі заперечує, що підтверджується і відсутністю підпису на акті комісії Підгайцівської сільської ради про погодження меж. Висновком судової земельно-технічної експертизи за межами цивільної справи № 161/13709/13-ц від 26.02.2014 року встановлено порушення меж та накладення земельної ділянки, площею, 0,08 га, власником якої є [PERSON] на земельну ділянку, площею, 0,05 га, власником якої є [PERSON] Також даним висновком встановлено, що дане накладення утворилось у зв'язку з неправильним влаштуванням паркану, який проходить зі зміщенням по межі відповідно до виданих державних актів. Просить суд зобов'язати [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у користуванні належною йому на праві приватної власності земельною ділянкою в [ADDRESS] Волинської області, шляхом забезпечення вільного доступу до земельної ділянки розміром 0,05 га, яка належить йому на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 247243 виданого на підставі рішення Підгайцівської сільської ради від 26 лютого 2010 року № 46/7 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, який 29 квітня 2010 року зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01100760129. Стягнути з [PERSON], яка проживає за адресою [ADDRESS] на користь [PERSON] понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 243,60 гривень. Представник позивача в судовому засіданні заявлений позов підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заявлений позов не визнала, просила відмовити в задоволенні позову. Заслухавши представника позивача та відповідача, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. Відповідно до ст. 89 ЦК України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: а) подружжя; б) членів фермерського господарства, якщо інше не передбачено угодою між ними; в) співвласників жилого будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Судом при розгляді справи встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 0,05 га, яка надана на підставі рішення Підгайцівської сільської ради Луцького району від 26 лютого 2010 року № 46/7, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, за адресою [ADDRESS] що підтверджується державним актом про право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 247244, який 29 квітня 2010 року зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01100760129 (а.с. 72). Також судом встановлено, що відповідачу на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 0,08 га, яка надана на підставі рішення Підгайцівської сільської ради Луцького району від 23 грудня 2005 року № 24-4, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою [ADDRESS], що підтверджується державним актом про право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 456251, який 15 листопада 2010 року зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011007600414 (а.с. 11). Відповідно до ст. 90 ЦК України відповідно до власники земельних ділянок мають право: а) продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину; б) самостійно господарювати на землі; в) власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; г) використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, лісові насадження, водні об'єкти, а також інші корисні властивості землі; ґ) на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; д) споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Відповідно до ст. 91 ЦК України власники земельних ділянок зобов'язані: а) забезпечувати використання їх за цільовим призначенням; б) додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; в) своєчасно сплачувати земельний податок; г) не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; ґ) підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі; д) своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом; е) дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон; є) зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем; ж) за свій рахунок привести земельну ділянку у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком здійснення такої зміни не власником земельної ділянки, коли приведення у попередній стан здійснюється за рахунок особи, яка незаконно змінила рельєф. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 152 ЦК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Також встановлено, що згідно з висновком № 8465-8466 судової земельно-технічної експертизи від 26.02.2014 року встановлено порушення меж та накладення земельної ділянки, площею, 0,08 га, власником якої є [PERSON] на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 247244, площею, 0,05 га, власником якої є [PERSON] на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 247244 (а.с. 13-15). Також даним висновком встановлено, що площа накладення становить 4,0 кв.м. Дане накладення утворилось у зв'язку з неправильним влаштуванням паркану, який проходить зі зміщенням по межі відповідно до виданих державних актів. Також судом встановлено, що відповідач чинить перешкоди позивачу у користуванні земельною ділянкою, не надає вільного доступу до земельної ділянки розміром 4,0 кв.м., яка належить йому на праві приватної власності. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що [PERSON] чинить [PERSON] перешкоди у користуванні належною йому на праві приватної власності земельною ділянкою в [ADDRESS]. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом було понесено та документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. (а.с. 1). А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 243,60 гривень.

Outcome: approved