Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON]) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач 1, [PERSON]) та [PERSON] (далі по тексту - відповідач 2, [PERSON]) про визнання їх такими, що втратили право користування квартирою. Свої вимоги мотивував тим, що [PERSON] є його колишньою дружиною, а [PERSON] її донькою. Відповідачі не проживають в [ADDRESS] з листопада 2012 року по теперішній час, сплату за комунальні послуги не здійснюють. В своїх позовних вимогах позивач просив суд визнати відповідачів, зареєстрованих за вказаною вище адресою, такими, що втратили право користування жилим приміщенням внаслідок їх відсутності за місцем проживання понад встановлені законодавством строки. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити. Відповідачі в судовому засіданні визнали позовні вимоги в повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 10.02.1999 року та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 13.07.2000 року. Відповідно до довідки КП «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району міста Києва» за формою № 3 від 06.09.2013 року в даній квартирі зареєстровано три особи: [PERSON] з 1990 року, [PERSON] з 2006 року та [PERSON] з 2006 року. З наданих в судовому засіданні пояснень позивача вбачається, що з листопада 2012 року і до цього часу відповідачі в квартирі не проживають, сплату за утримання будинку та комунальні послуги не здійснюють. Вказане підтверджується також актами ЖЕД № 202, відповідно до яких [PERSON] та [PERSON] не проживають за адресою: [ADDRESS]. Дані обставини також встановлено рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27 лютого 2013 року, яке набрало законної сили, а тому не підлягають доказуванню, оскільки відповідно до ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно з ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Тобто, за аналізом вказаної правової норми право користування житлом членом сім'ї власника житла втрачається виключно у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оцінюючи в сукупності надані до суду докази та те, що дії відповідачів стосовно визнання позову не суперечать закону та не порушують прав, свобод та інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Судові витрати відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідачів солідарно підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved