Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому зазначив, що 21.11.2014 р. позичив [PERSON] кошти в сумі 8500 гривень зі строком повернення до 21.06.2015р. зі сплатою пені за прострочення виконання зобов'язання в розмірі 10% від суми заборгованості - за кожен місяць прострочення. Також, 21.01.2015 року він позичив відповідачеві 9600 гривень з умовами повернення боргу до 21.07.2015р. та сплатою 10% від суми заборгованості за кожен місяць прострочення виконання зобов'язання. Дані договори позики укладені у формі письмових розписок. Оскільки відповідач зобов'язання за договорами позики не виконує та ігнорує вимоги повернути борг, позивач просив стягнути з нього заборгованість у сумі 58770 гривень, що складається із наступного: -8500 гривень - заборгованість за договором позики від 21.11.2014р; -19550 гривень - пеня за договором від 21.11.2014р; -9600 гривень - заборгованість за договором позики від 21.01.2015р. -21120гривень - пеня за договором позики від 21.01.2015р.; а також судові витрати у розмірі 640 гривень. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився. причин неявки суду не повідомив, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи та оригінали наданих позивачем розписок, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 1049 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно розписки [PERSON], ІПН [NUMBER], від 21.11.2014 року, він позичив у [PERSON] 8500 гривень та зобов'язався повернути позику до 21.06.2015 року, а в разі прострочення боргу, зобов'язався також сплатити позикодавцю пеню в розмірі 10% від суми заборгованості за кожен місяць такого прострочення. У відповідності до розписки [PERSON], ІПН [NUMBER], від 21.01.2015 р., він позичив у [PERSON] 9600 гривень зі строком повернення до 21.07.2015р. та у разі прострочення - сплатою пені в розмірі 10% від суми заборгованості за кожен місяць прострочення боргу. Таким чином, суд вважає, що оскільки позичальник порушив умови договорів позики, то позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення заборгованості та сплати пені підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зважаючи на викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 640 гривень.

Outcome: approved