Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач 1), [PERSON] (далі по тексту - відповідач 2), третя особа - [PERSON] (далі по тексту - третя особа), відповідно до якого просив зобов`язати відповідача 1 та відповідача 2 не чинити позивачу перешкоди у користуванні житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] (далі по тексту - спірне нерухоме майно, квартира); зобов`язати відповідача 1 та відповідача 2 не чинити перешкоди для виконання судової будівельно-технічної експертизи по справі № 761/43703/16-ц; стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача вартість судової будівельно-технічної експертизи в сумі 11 900, 00 грн. та судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу та відповідачам на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 06.04.2006 Шевченківською РДА на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] , загальною площею 23, 4 кв.м в рівних частках кожному. Так, позивач зареєстрований та проживає за вказаною адресою, сплачує всі комунальні послуги. Так, відповідач 1 та відповідач 2 чинять перешкоди позивачу у користуванні спільною квартирою, змінюють замки, виганяють на вулицю, застосовують фізичну силу. 08.12.2016 позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво, справа № 761/43703/16-ц. По справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу. Вартість проведення експертизи в розмірі 11 900, 00 грн. позивач оплатив. Після оплати до суду надійшло клопотання експерта про надання додаткових документів та забезпечення безперешкодного доступу експерта до об`єкту самочинного будівництва (об`єкту дослідження) - спірної квартири [ADDRESS] . Разом з тим, коли позивач та експерт з`явились за вказаною адресою, відповідач 1 чинив перешкоди в доступі до приміщення, через що провести експертизу не видалось за можливе. За таких обставин, позивач вважає, що він, як власник, в порядку ст. 386 ЦК України має право на відшкодування матеріальної шкоди, через що просить стягнути з відповідачів вартість проведеної експертизи. Крім того, відповідач 1 та відповідач 2, не дозволяючи позивачу перебувати в приватизованій квартирі, порушують його право власності, а тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Від відповідачів відзив не надходив. 19.03.2018 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Рибака М.А. позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. 14.06.2018 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Рибака М.А. по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання, встановлено сторонам строки для надання заяв по суті справи. 18.10.2018 від третьої особи [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. 11.02.2019 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцева Д.О. на підставі Розпорядження керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва № 01-08-130 від 08.02.19, справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду. 10.07.2019 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцева Д.О. закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі. Проти розгляду справи в заочному порядку позивач не заперечував. Відповідач 1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Відповідач 2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, через канцелярію суду подала заяву, відповідно до якої просила розгляд справи проводити за її відсутності. Так, згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого 06.04.2009 Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією, спірна квартира [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON], [PERSON] , [PERSON] в рівних частках. [INFO] один із співвласників квартири, [PERSON] , померла (Свідоцтво про смерть Серія [NUMBER] ). Позивачем на підтвердження понесених ним витрат на комунальні послуги надано копії дублікатів чеків, датовані 18.12.2016, 23.05.2017, 20.07.2017, 20.08.2017, 19.09.2017, 17.12.2017. Станом на 15.11.2018 у спірній квартирі зареєстровані: [PERSON] - з 10.02.1995, [PERSON] - з 10.02.1995, [PERSON] - з 09.01.1998 та [PERSON] - з 27.07.2000 (Довідка № 109.109/ОПП/3-5360). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18.09.2017 по справі № 761/43703/16-ц за позовом [PERSON] до Київської міської ради, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на самочинне будівництво було призначено проведення судової будівельно-технічної експертизи. Проведення експертизи доручено експертам ТОВ «Український центр судових експертиз». Позивачем здійснено оплату за проведення експертизи в розмірі 11 900, 00 грн., що підтверджується копією супровідного листа ТОВ «Український центр судових експертиз», яким надіслано рахунок для оплати експертизи та копією квитанції від 17.01.2018. Також ТОВ «Український центр судових експертиз» супровідним листом за вих. №5-12/02 від 12.02.2018 направило до суду клопотання про забезпечення натурного обстеження об`єкту дослідження, відповідно до якого експерт Лісниченко С.В. просить забезпечити прибуття експерта, належні умови праці, присутність сторін та безперешкодний доступ до об`єкту дослідження - об`єкту самочинного будівництва (прибудови) за адресою: [ADDRESS] 23.02.2018 з 09 год. 30 хв. Відповідно до Повідомлення № 1-02/03 про неможливість надання висновку від 02.03.2018 судовим експертом ТОВ «Український центр судових експертиз» Лісниченко С.В. повідомлено Шевченківський районний суд м. Києва про неможливість надання висновку, оскільки експертом не було отримано документальні дані згідно клопотання 18.12.2017 та не було забезпечено доступ до об`єкту самочинного будівництва. Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ч.3 ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України). Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст.317 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.1, 2 ст.319 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 вказаної ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Наведеною нормою визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. В свою чергу, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до норм ч. ч. 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як визначено в ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно положень ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Так, позивач вказує, що відповідачі чинять останньому перешкоди у користуванні належним йому майном. Разом з тим, позивачем, всупереч вимог ст. 12, 77-80, 81 ЦПК України, не надано до матеріалів справи жодного належного та допустимого доказу, які підтверджували б вказані обставини. Самі лише пояснення позивача не підтверджують ту обставину, що відповідачами чиняться перешкоди позивачу у користуванні спірною квартирою. Щодо вимог позивача про зобов`язання відповідачів не чинити перешкоди для виконання судової будівельно-технічної експертизи по справі № 761/43703/16-ц та солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача вартості судової будівельно-технічної експертизи в сумі 11 900, 00 грн. суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Згідно ч. 1 ст. 108 ЦПК України, експертиза проводиться у судовому засіданні або поза межами суду, якщо це потрібно у зв`язку з характером досліджень, або якщо об`єкт досліджень неможливо доставити до суду, або якщо експертиза проводиться за замовленням учасника справи. Відповідно до ст. 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. За таких обставин, положеннями ЦПК України визначені наслідки ухилення учасника процесу від участі в експертизі в разі якщо без цього провести експертизу неможливо, а саме суд залежно від того, хто з осіб ухиляється, а також яке значення має експертиза для осіб, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Отже, питання про зобов`язання відповідачів не чинити перешкоди в проведенні експертизи не може бути предметом окремого розгляду, оскільки такі питання вирішуються судом в рамках тієї справи, по якій було призначено відповідну експертизу. Крім того, відповідно до положень п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно положень ч. 6 ст. 139 ЦПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. При цьому, питання розподілу судових витрат суд вирішує під час ухвалення рішення суду (п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України). За таких обставин, питання щодо стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 11 900, 00 грн. має бути вирішено судом саме під час розгляду цивільної справи № 761/43703/16-ц за позовом [PERSON] до Київської міської ради, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на самочинне будівництво та ухвалення рішення суду по вказаній справі. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, факт порушення відповідачами прав позивача не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Виходячи з наведеного та

Outcome: dismissed