Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 06.05.2014 року між ним та відповідачами був укладений договір позики, згідно з яким [PERSON], [PERSON] отримали у борг грошові кошти в сумі 38150 доларів США та 196400грн. та зобов'язалися позику повернути по першій вимозі. З 09.05.2013р. неодноразово звертався до відповідачів з вимогами повернення боргу, однак зобов'язання за договором відповідачі не виконали, вимоги про вернення боргу залишають без виконання, просить суд стягнути в солідарному порядку з відповідачів кошти в сумі 38150дол. США та 196400грн. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили задоволити. Пояснили, що сторонами була досягнута домовленість про повернення позики через 2-3 днів, тому 09.05.2014р. позивач звернувся до відповідачів з усною вимогою про поверння боргу, в подальшому пред'явив письмову вимогу 11.06.2014р., однак до даного часу відповідачів не повертають борг, а пропонують його виплачувати частинами протягом 3-х років, що не може бути прийтяним для позивача. Відповідач [PERSON] в ході розгляду справи, а також його представник, адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов визнали частково, вказували, що дійсно відповідачем та його дружиною [PERSON] згідно розписки від 06.05.2014р. взяті на себе грошові зобов'язання щодо повернення боргу позивачу в сумі 38150дол. США та 196400грн. за його першою вимогою, від виконання даних зобов'язань не відмовляються, однак відповідачі не розраховували, що позивач пред'явить позовну вимогу про повернення боргу через такий короткий час. Пропонували позивачу умови повернення заборгованості по частинах протягом певного часу. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Заслухаши представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства. Відповідно до договору позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (ст.1046 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог інших актів цивільного законодавства. Судом встановлено, підтверджено поясненнями сторін та матеріалами справи, що 06.05.2014року між ним та відповідачами був укладений договір строкової позики, оформлений розпискою, згідно з яким [PERSON] та [PERSON] отримали у сумісне користування від [PERSON] у борг грошові кошти в сумі 38150дол. США та 196400грн. та зобов'язалися вказані кошти повернути по першій вимозі у повному обсязі, кожний з з позичальників несе повну відповідальність по виплаті вказаних в розписці сум. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України 18.09.2013 року у справі № 6-63 цс 13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ст.638 ЦК України). Статтею 527 ЦК України передбачено зобов'язання боржника виконати свій обов'язок, а кредитора - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Оригінал боргової розписки знаходиться у позикодавця, що свідчить про невиконання позичальником умов договору позики (відповідно до статті 360-7 ЦПК України Верховним Судом України за наслідками розгляду заяв про перегляд судових рішень з мотивів неоднакового застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах прийнято постанову від 25 квітня 2012 р. № 6-24цс12 та сформульовано обов'язкові для всіх судів України відповідні правові позиції). За змістом п. 2 ст. 530 ЦК, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що відповідачами була надана спільна розписка як борговий документ, що підтверджує укладення договору позики та прийняття позичальниками солідарних зобов'язань. Написанням розписки підтверджено, що останні у повному обсязі сприймали умови договору і прийняли на себе зобов'язання щодо їх виконання, в тому числі щодо повернення боргу у повному обсязі по першій вимозі. Згідно із ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст.629 ЦК України). Встановлено, підтверджено поясненнями сторін, що з 09.05.2014р. позивачем неодноразово пред'являлись вимоги щодо повернення боргу за розпискою від 06.05.2014р., однак відповідачі просили відстрочити або розстрочити повернення боргу, 11.06.2014р. пред'явив письмову вимогу шляхом надіслання телеграми, що підтверджено поштовими квитанціями в матеріалах справи, однак відповідачі в порушення взятих на себе зобов'язань до даного часу не повернули борг, чим порушують права та законні інтереси позивача, які підлягають до поновлення, тому позовні вимоги підлягають до задоволення, до стягнення з відповідачів в солідарному порядку підлягає 38 150 доларів США, що еквівалентно становм на 18.06.2014р. за курсом НБУ - 450170 грн. та 196400 грн., оскільки ці вимоги обґрунтовані на законі, відповідають умовам укладеного сторонами договору позики. Також до стягнення з відповідачів на користь держави підлягають судові витрати по оплаті судового збору 3654 грн. по 1827 грн. з кожного , відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved