Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

[PERSON] збільшивши позовні вимоги, просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 20000 гривень, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] , стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 41113,97 гривень, а також стягнути з [PERSON] на користь позивачкиаліменти на утримання [PERSON] в розмірі 10000 гривень, щомісячно, з дня звернення до суду, а саме та до досягнення дитиною шестирічного віку, тобто до [INFO] . При цьому позивачка посилається на те, що 15.10.2014 року між сторонами був укладений шлюб, який зареєстрований відділом держреєстрації актів цивільного стану у Приморському районі служби ОМУЮ, [INFO] від шлюбу народилась дитина [PERSON] . Рішенням Малиновського райсуду м.Одеси від 18.12.2018 року шлюб між сторонами був розірвано. В даний час дитина проживає та знаходиться на повному утриманні позивачки, однак самостійно забезпечити сина вона не має можливості, відповідач за фахом є моряком, однак добровільно належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, крім того [PERSON] потребує постійного медичного нагляду та лікування, оскільки має синдром гемоліквородінамічних порушень в стадії субкоменсації на резидуально-органічному фоні, а тому позивачка вимушена звернутись до суду з даним позовом. У судовому засіданні [PERSON] збільшені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача - адвокат Рева Д.С. у судовому зсіданні позовні вимоги визнав частково, в частині стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 5000 гривень, в іншій частині позовних вимог просив відмовити. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 15.10.2014 року між сторонами був укладений шлюб, який зареєстрований відділом держреєстрації актів цивільного стану у Приморському районі служби ОМУЮ (актовий запис №1449 від 15.10.2014 року). [INFO] від шлюбу народилась дитина [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). 18.12.2018 року рішенням Малиновського райсуду м.Одеси шлюб між сторонами розірвано. Дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на утриманні матері, [PERSON] , відповідач [PERSON] у добровільному порядку коштів для забезпечення потреб дитини, не надає. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування та найважливішим обов`язком батьків. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи, сукупність доказів наявних в матеріалах справи, суд вважає, що дані факти свідчать про професійну діяльність відповідача в якості моряка, а також постійного отримання ним заробітку та можливість надавати матеріальну допомогу. Оскільки, представником відповідача на пропозицію суду не було надано контрактів, трудових договорів щодо працевлаштування [PERSON] , судом при прийнятті рішення щодо розміру аліментів на утримання сина [PERSON] тана утримання [PERSON] приймаються до уваги матеріали справи які мають докази на підтвердження переказів відповідачем грошових коштів, стан здоров`я дитини, а також на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає за можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 15000 гривень, в частиніаліментів на утримання [PERSON] в розмірі 5000 гривень до досягнення дитиною трьохрічного віку, так як належних та допустимих доказів щодо фізичного або психічного розвитку дитини які б надавали право позивачці на утримання до досягнення дитиною 6 років [PERSON] не надано. Відповідно до норми ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов [PERSON] пред`явлено 07 серпня 2018 року, відтак аліменти суд присуджує саме з цього дня. Щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на неповнолітнього [PERSON] суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). При цьому такі кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Аналіз норми ч. 1 ст. 185 СК України вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Приблизний перелік особливих обставин міститься в ч. 1 ст. 185 СК України. Верховний Суд зауважує, що до таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на якусь хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні особою, яка пред`явила такий позов (постанови Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №501/5060/15-ц, від 14 січня 2019 року у справі №751/4312/16-ц). [PERSON] потребує постійного медичного нагляду та лікування, оскільки має синдром гемоліквородінамічних порушень в стадії субкоменсації на резидуально-органічному фоні, позивачем до суду надані копії чеків, квитанцій актів здачі приймання робіт (надання послуг) з лікувального плавання, лікування у лікаря вертибролога, невролога, вакцинації, здача аналізів, придбання ліків на загальну суму 77228,82 гривень. Проте позивачем не надано належних та допустимих доказів додаткових витрат на масаж, заняття з логопедом-дефектологом, проїзд на таксі. При таких обставинах та враховуючи, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, суд вважає, що вимоги [PERSON] про стягнення додаткових витрат підлягають задоволенню в частині фактично понесених та доведених, а саме у розмірі 38613,91 гривень(77228,82гривень:2).

Outcome: partial