Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що проживав з відповідачкою у шлюбі, який зареєстровано 02.11.1993 року у виконавчому комітеті Забрідської сільської ради Хустського району Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 13. Від шлюбу у них народилося двоє дітей які на даний час вже повнолітні.\~ Вважає, що їхній шлюб виявився невдалим, вони є людьми з різними характерами та поглядами на шлюб та сім`ю, мають кожен свої життєві інтереси, проживають окремо, а тому він дійшов до переконання про неможливість їхнього подальшого життя у шлюбі. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, до суду подала заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі. Позовні вимоги визнала та не заперечила щодо їх задоволення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, з урахуванням заяв поданих сторонами про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~ З роз`яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вбачається, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст.24 СК України зі змінами та доповненнями внесеними від 10.01.2002 року, «шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається…». Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою «чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання». Судом встановлено, що сторони проживають в шлюбі, який зареєстровано 02.11.1993 року у виконавчому комітеті Забрідської сільської ради Хустського району Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 13. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей, донька [PERSON] -20.08.1995 р.н. та син [PERSON] [INFO] , які на даний час вже повнолітні. На час розгляду справи в суді встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин і не бажають збереження їхнього шлюбу. Сторони в своїх письмових заявах висловили бажання про розірвання шлюбу. З огляду на встановлене суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб має формальний характер та не виконує свого прямого призначення. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу, а тому суд вважає, що даний шлюб доцільно розірвати.

Outcome: approved