Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Княгининівська сільська рада, про визнання права власності на спадкове майно та виділення земельної ділянки в натурі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] Після смерті останнього відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме: на ? частку житлового будинку загальною площею 118,9 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS]. Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] Рішенням Луцького міськрайонного суду від 03.12.2013 року визнано за ним право власності на спадкове майно, а саме: на ? частину житлового будинку загальною площею 118,9 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 01.04.2015 року визнано мирову угоду, укладену між сторонами в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ житлового будинку та виділ в натурі як об'єкту права спільної часткової власності. Житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами розміщений на земельній ділянці для обслуговування для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, оформленої на праві власності на [PERSON] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 10.11.2005 року. Зазначає, що як і житловий будинок, земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд є спільною сумісною власністю подружжя, набуто за час шлюбу, а тому ? частина даної земельної ділянки належала [PERSON] Просить визнати за ним право власності на 1/2 частини земельної ділянки для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд загальною площею 0,651 га, що знаходиться по [ADDRESS] та виділити дану земельну ділянку в натурі. Позивач та його представник в судовому засіданні позовну заяву підтримали з підстав в ній зазначених, просили суд її задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні за безпідставністю вимог. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Княгининівської сільської ради Луцького району Волинської області в судовому засіданні при розгляді справи покладався на розсуд суду. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с. 19). Житловий будинок набуто [PERSON] та [PERSON] за час перебування у шлюбі, а тому кожному із них належить по ? частині вищевказаного майна. Також, судом встановлено, що 15.07.2010 року спадкодавець [PERSON] склав заповіт, згідно якого заповів вищезазначену частку житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами [PERSON] (а.с. 12). [PERSON] згідно вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину шляхом спільного проживання з спадкодавцем та шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини (а.с. 22) Рішенням Луцького міськрайонного суду від 03.12.2013 року визнано за ним право власності на спадкове майно, а саме: на ? частину житлового будинку загальною площею 118,9 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] (а.с. 11). Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 01.04.2015 року визнано мирову угоду, укладену між сторонами в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ житлового будинку та виділ в натурі як об'єкту права спільної часткової власності, на наступних умовах: [PERSON] буде належати на праві власності частина житлового будинку та господарських споруд, а саме: кухня 1-1 площею 14.9 м.кв., кімната 1-2 площею 13.9 м.кв., коридор 2-1 площею 9.5 м.кв., коридор 2-6 площею 7.0 м.кв., кладовка 2-2 площею 4.6 м.кв., кладовка 2-3 площею 5.1 м.кв., кімната 2-4 площею 14.3 м.кв., погріб « а/п » площею 7.2 м.кв., сходи « а/сх.» площею 3.2 м.кв., гараж « Б1» площею 17 м.кв., сарай « б » площею 3.6 м.кв., сарай «Д-1» площею 4 м.кв. [PERSON] буде належати на праві власності частина будинку та господарських споруд, а саме: кімната 1-3 площею 19.5 м.кв., кімната 2-5 площею 30.1 м.кв., літня кухня « Б » площею 17 м.кв., сарай « Б2» площею 17 м.кв., сарай « В-1» площею 10 м.кв., погріб « в/п» площею 16.7 м.кв., вбиральня «Г». Сторони погодились на варіант поділу з відхиленням від ідеальних часток. [PERSON] надала дозвіл [PERSON] на підключення до будинкових мереж водопостачання, газопостачання, електропостачання, з подальшим встановленням окремих лічильників. [PERSON] надалп дозвіл [PERSON] на проведення добудови входу, веранди тощо до житлової квартири, в межах, які виділяються у особисту приватну власність Відповідача. [PERSON] проводить зазначені добудови протягом 6 місяців з моменту затвердження судом мирової угоди (а.с. 10). Як вбачається із державного акту серії [NUMBER] від 10.11.2005 року власником земельної ділянки для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0651 га в [ADDRESS] являється [PERSON] (а.с. 9) Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. В силуст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 2ст. 355 ЦК України, майно може належати особам на праві спільної часткової або спільної сумісної власності. Відповідно дост. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частиною 1 ст. 367 ЦК України, передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1ст. 88 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Згідно висновку судової земельно-технічної експертизи № 7080 від 05.07.2016 року, проведеної в процесі розгляду даної цивільної справи, судовим експертом здійснено висновок, що виходячи з площі досліджуваної земельної ділянки та враховуючи її забудови, при належності частин господарських будівель (Б-1) та (Д-1, д, д-1) обом співвласникам та рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.04.2015 року про визнання мирової угоди, виділити в натурі [PERSON] з технічної точки зору ? частини земельної ділянки, що знаходиться по [ADDRESS] не надається можливим (а.с. 78-83). Зважаючи на наявність висновку судової земельно-технічної експертизи про неможливість виділу часток із вищезазначеної земельної ділянки, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всупереч вимогам наведених вище норм процесуального закону позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів можливих варіантів поділу спірної земельної ділянки, а без застосування відповідних спеціальних технічних знань вирішення даного питання судом є неможливим. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed