Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

[PERSON]Дзвернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» про захист прав споживачів, визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсності правочину. В позовній заяві посилається на те, що в 13 вересня 2017 року між ним та відповідачем був укладений договір фінансового лізингу №3375. Відповідно до умов договору предметом фінансового лізингу став транспортний засіб ZAZ Sens в комплектації Standart+, об*ємом двигуна 1,3 л, з механічною трасмісією та переднім приводом. На виконання умов договору ним 13.09.2017 року було сплачено 19000 грн. в якості авансового платежу. Всупереч взятих на себе зобов*язань відповідач жодних дій по виконанню умов договору не вчинив. 02.10.2017 року він звернувся до відповідача з письмовою заявою про бажання розірвати укладений договір та з вимогою про повернення сплачених коштів.Відповідач повідомив про відмову у задоволенні його вимог. Просить визнати договір №3375 фінансового лізингу від 13.09.2017 року, укладений між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРОКАР УКРАЇНА» - недійсним і стягнути з Товариства з обмеженою відповідністю «Єврокар Україна», на його користь сплачені ним за договором фінансового лізингу №3375 від 13.09.2017 року грошові кошти у сумі 19228,00 грн., з яких 19000,00 грн. авансовий платіж, 228,00 грн. послуги банку за перерахунок коштів. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження від 26.03.2018 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Згідно даних рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копію ухвали ТзОВ «Єврокар Україна» не отримав, конверт повернувся за закінченням терміну зберігання. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв'язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247, ст. 280 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Крім цього, виходячи з даних вимог закону, зокрема, що [PERSON] не подав відзив на позовну заяву, дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення та позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 13.09.2017 року між [PERSON] та ТзОВ «Єврокар Україна» укладено договір фінансового лізингу № 3375, згідно п.1.3 якого лізингодавець взяв на себе зобовязання придбати предмет лізингу у власність передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах передбачених цим договором. Лізингоодержувач користується предметом лізингу на умовах даного договору та згідно з положеннями чинного законодавства. Предметом фінансового лізингу, згідно п. 1.1. договору, є транспортний марки/моделі - ZAZ Sens в комплектації Standart+, об*ємом двигуна 1,3 л, з механічною трасмісією та переднім приводом. Вартість предмета лізингу, згідно п. 8.2 договору складає 6722,433 доларів США з урахуванням ПДВ, що на дату укладення договору склало 176800,00 гривень з ПДВ. З п.12.1. ст.12 Договору вбачається, що у разі дострокового розірвання договору фінансового лізингу на вимогу лізингоодержувача поверненню підлягає 80% від сплаченого авансового платежу та/або частини авансових платежів, 20% лізингодавець утримує в якості штрафу. Комісія за організацію договору в такому випадку лізингоодержувачу не повертається. На виконання умов договору [PERSON] сплатив ТОВ «Єврокар Україна» 19000 грн., що підтверджується квитанцією №N1OUK42689 від 13 вересня 2017 року, призначення платежу: авансовий платіж згідно договору фінансового лізингу. Комісія за переказ готівки становить 228 грн., що підтверджується копією квитанції №N1OUK42689 від 13 вересня 2017 року Згідно з ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 806 ЦК України, до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду), з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства, за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) й договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно дост. 628 ЦК України. Відповідно до ст. 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно з ч. 1ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним. 16.12.2015 р. Верховний Суд України у постанові в цивільній справі №6-2766цс15 виклав правову позицію, за якою всі договори фінансового лізингу, які укладені з фізичними особами, повинні бути нотаріально посвідченими. Зазначений висновок ВСУ є обовязковим та має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосування таких норм права. Аналогічне обґрунтування визнання договорів фінансового лізингу викладено також в інших Ухвалах ВСС України. Судом встановлено, що договір фінансового лізингу № 3375 від 13.09.2017 р. нотаріально посвідчений не був. Статтею 216 Цивільного кодексу України встановлено, що правові наслідки недійсності правочину, відповідно до якої у разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а у випадку неможливості такого повернення (зокрема, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі) необхідно відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Позивачем були сплачені на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 19000 грн., предмет лізингу позивачу передано не було. Таким чином необхідно застосовувати односторонню реституцію, а саме стягнути з лізингової компанії сплачені позивачем кошти за договором. Аналогічна позиція викладена у Постанові ВСУ №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 р. Враховуючи викладене, суд вважає, що договір фінансового лізингу №3375 від 13.09.2017 р. укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» є недійсним і необхідно стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» на користь [PERSON] сплачені за договором фінансового лізингу №3375 від 13.09.2017 року грошові кошти у сумі 19 000 грн. та 228,00 грн. за переказ готівки. Крім цього, згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved