Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про розірвання договору та стягнення грошових коштів у розмірі 12 000 грн. Позовна заява вмотивована наступним. 19 листопада 2013 р. між позивачем та відповідачем [PERSON] укладений попередній договір купівлі-продажу. Згідно якого [PERSON] зобовязався продати позивачу квартиру №18 в будинку №17 по вул. Героїв Чорнобиля, 17, в м. Нікополі Дніпропетровської області за ціною 95 000,00 грн. до 27 листопада 2013 р. З метою виконання умов пункту 3 попереднього договору позивач передав [PERSON] 4 000,00 грн. в якості авансу, що підтверджується розпискою [PERSON] 19 листопада 2013 р. між позивачем та відповідачем [PERSON] укладений договір поруки. Згідно пункту 1.1. договору поруки Поручитель ([PERSON]Г.) поручається перед Кредитором ([PERSON]О.) за виконання обов'язків [PERSON] (надалі іменується «Боржник»), які передбачені попереднім договором купівлі-продажу від 19 листопада 2013 р. Обсяг відповідальності Поручителя визначений сумою 4000,00 грн. Позивачем зазначено, що 27 листопада 2013 р. [PERSON] ухилився від укладання основного договору в нотаріальному порядку, про що усно повідомив позивача, пославшись на неготовність необхідних документів для нотаріального оформлення договору купівлі-продажу спірної квартири. Позивач вважає, що [PERSON] не має права власності на спірну квартиру. Судом встановлено, що на підставі договір купівлі-продажу від 18 листопада 2013 р. оформлений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №686, [PERSON] набув право власності на житлове приміщення частину секції №20, загальною площею 63,8 м? за адресою будинок №17 по вул. Героїв Чорнобиля, 17, в м. Нікополі. Позивач посилається на неможливість виконати умови попереднього договору від 19.11.2013 р. з вини Відповідача [PERSON] Відповідач [PERSON] відмовився повертати позивачу 4000,00 грн. сплачених мною в якості авансу. Судом встановлено, що згідно до умов пункту 1 попереднього договору сторони зобовязуються в майбутньому до 27 листопада 2013 р. укласти договір купівлі-продажу спірної квартири (далі Основний договір). Позивач зазначає, що згідно пункту 5 попереднього договору сторона, що необґрунтовано ухиляється від укладення договору, повинна відшкодувати іншій стороні заподіяні цим збитки, а згідно пункту 6 попереднього договору у разі порушення однією зі сторін обовязків, зазначених у п. 1, 2, 3 цього договору, вона сплачує іншій стороні неустойку в розмірі 8 000,00 грн. Позивач просить розірвати попередній договір купівлі-продажу від 19 листопада 2013 р. та стягнути з відповідачів на його користь 12 000,00 грн., в т.ч. 4000,00 грн. авансу та 8000,00 грн. неустойки. Позивач [PERSON] звернувся із зустрічним позовом в якому просить визнати за ним право власності на квартиру №18 в будинку №17 по вул. Героїв Чорнобиля, 17, в м. Нікополі, загальною площею 63,8 м?; первісний позов в частині розірвання попереднього договору купівлі-продажу від 19 листопада 2013 р. залишити без задоволення, в частині стягнення 8000,00 грн. неустойки залишити без задоволення. Зустрічний позов вмотивований наступним. Відповідач [PERSON] вважає, що позивачем [PERSON] не визнав права власності [PERSON] на спірну квартиру. При цьому відповідач [PERSON] посилається на норми статті 16 ЦК України, згідно якої кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема може бути визнання права в разі його невизнання або оспорювання. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач [PERSON] зазначає, що він набув права власності на підставі нотаріально посвідченого договору на частину секції №20 загальною площею 63,8 м? за адресою: Дніпропетровська обл., м. Нікополь, вул. Героїв Чорнобиля, 17, яке зареєстровано за відповідачем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідним витягом. ТОВ «Нікопрогресбуд» (попередній власник спірної нерухомості) надало відповідачу [PERSON] лист від 15.06.2010 р. №342/01-08/01 відділу архітектури та містобудування Нікопольської міської ради в якому зокрема зазначено: у звязку з реконструкцією нежитлових приміщень 2, 3, 4, 5 поверхів гуртожитку на вул.. Г. Чорнобиля, 17 під житлові квартири, відділ архітектури та містобудування міської ради присвоює квартирам в буд. 17 по вул.. Г. Чорнобиля наступні номери в т.ч. секції №20 (2-й поверх, Підїзд №1) присвоюється номер квартири 18. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі наведеного відповідач [PERSON] вважає себе правомірним власником квартири №18 за адресою: Дніпропетровська обл., м. Нікополь, вул. Героїв Чорнобиля, 17. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте надав листа, згідно якого просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримає в повному обсязі та посилається на обставини, викладені в позовній заяві. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте надав листа, згідно якого просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги за первісним позовом не визнає, зустрічний позов підтримує в повному обсязі та посилається на обставини, викладені в позовній заяві. Просить зустрічний позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте надав листа, згідно якого просить розглянути справу без його участі. Згідно ст.197 ЦК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема може бути визнання права в разі його невизнання або оспорювання. Стаття 392 ЦК України встановлює, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи з обставин справи, вимоги позивача за зустрічним позовом щодо визнання його права власності на спірний обєкт підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» право власності на нерухоме майно підлягає обовязковій державній реєстрації. Відповідно до ст. 19 Закону підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав є, в тому числі, рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. На підставі вищенаведеного суд вважає можливим задовольнити вимоги [PERSON] щодо визнання його права власності на житлову квартиру №18 загальною площею 63,8 м?, яка складається з: коридор-1 = 15,9 м?; приміщення-2 = 17,2 м?; приміщення-3 = 10,2 м?; приміщення-4 = 12,3 м?; приміщення-5 = 7,3 м?; балкону = 0,9 м? за адресою: Дніпропетровська обл., м. Нікополь, вул. Героїв Чорнобиля, 17 таким, що підлягає державній реєстрації відповідним державним органом незалежно від наявності або відсутності документів, які підтверджують введення обєкту в експлуатацію. Вимоги позивача [PERSON] щодо розірвання попереднього договору від 19 листопада 2013 р. та стягнення з відповідачів грошових коштів задоволенню підлягають частково з наступних підстав. Відповідно до ст.. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Пунктом 3 статті 635 ЦК України передбачено, що зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. З матеріалів справи вбачається, що сторони попереднього договору купівлі-продажу від 19 листопада 2013 р. не уклали основний договір до 27 листопада 2013 р. та не направляли письмові пропозиції про його укладання після 27 листопада 2013 р. зобовязання викладені в попередньому договорі є припиненими на підставі закону, а відтак попередній договір від 19.11.2013 р. не може бути розірваним у судовому порядку. Щодо вимоги про стягнення з відповідачів грошових коштів на користь [PERSON] та вона підлягаєь задоволенню частково. В частині солідарного стягнення коштів з [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання. Як встановлено судом, попередній договір від 19 листопада 2013 р. з якого випливали зобовязання припинив дію 27 листопада 2013 р. Суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 4000,00 грн. сплачені останнім в якості авансу за попереднім договором від 19 листопада 2013 р. В іншій частині позовних вимог про стягнення грошових коштів з відповідачів слід відмовити з наступних підстав. Неустойка у розмірі 8000,00 грн. підлягає стягненню у разі порушення однією зі сторін обовязків, зазначених у п.1,2,3 попереднього договору. Як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] не порушив умови попереднього договору від 19 листопада 2013 р. Судові витрати за зустрічним позовом, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України підлягають покладенню на [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: partial