Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду з позовною заявою якою просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку № [NUMBER] в масиві № [NUMBER] загальною площею 4,06 га, що розташована на території Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-ОД № 058699 виданого Руськоіванівською сільською радою 21 червня 2001 року. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що вказана земельна ділянка на праві власності належала його батькові [PERSON] , який помер [INFO] . Через відсутність оригіналу Державного акту на право приватної власності, який підтверджує право власності батька на земельну ділянку, позивач не може нотаріальним шляхом прийняти спадщину батька з яким він проживав все життя і по день його смерті. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 19.01.2021 року провадження по справі було відкрито та визначено загальний порядок її розгляду з призначенням підготовчого судового засідання. Тією ж ухвалою було витребувано від Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи до майна померлого [PERSON] . 03.02.2021 року до суду надійшов лист державного нотаріуса Мельниченко М.М. про відсутність заведеної спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] . 02 лютого 2021 року до канцелярії суду надійшла заява Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області з проханням справу розглянути за відсутністю представника сільської ради, заперечень щодо позовної заяви сільська рада не має. 03.02.2021 року до канцелярії суду надійшла заява позивача [PERSON] з проханням справу розглянути без його участі в судовому засіданні, позовні вимоги підтримує повністю. У судове засідання 17.02.2021 року сторони не з`явились. У відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ч.ч.\~3,\~4\~ст.\~200\~ЦПК України,\~за результатами\~підготовчого провадження\~суд ухвалює\~рішення у\~випадку визнання\~позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч.ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] видане 14.04.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Білгород-Дністровський Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 261. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , дублікат якого виданий 21.12.2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Білгород-Дністровському району Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, позивач є рідним сином померлого [PERSON] . Згідно з довідкою Руськоіванівської сільської ради № 356 від 19.10.2020 року, позивач проживав разом з батьком на момент його смерті за адресою: [ADDRESS] та був зареєстрований за вказаною адресою. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом, оскільки заповіт за життя він не складав. Стаття 1261 ЦК України: у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, позивач є таким, що прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Відомості про наявність інших спадкоємців, які прийняли спадщину та заявили про намір отримати речове право на спадкове майно, у суду відсутні. На запит суду Білгород-Дністровська районна державна нотаріальна контора повідомила про відсутність заведеної спадкової справи до майна [PERSON] . За життя [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 4,06 га, що розташована на території Руськоіванівської сільської ради масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 058699 виданий 21.06.2001 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 93. Згідно ч. 1 ст.\~1225\~ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав власності громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини 3 статті 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення, що передбачено частиною 1 статті 1225 ЦК України. Пункт 10 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Позивач наголошує на втрату оригіналу правовстановлюючого документу Державного акту на право приватної власності на землю, що не дає йому можливості нотаріальним шляхом оформити спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Відповідно до ч.3 ст. 46-1 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус під час вчинення нотаріальних дій з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва обов`язково використовує також відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного земельного кадастру, Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. У відповідності\~до п.23\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30.05.2008\~року №\~7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування»,\~свідоцтво про\~право на\~спадщину видається\~за письмовою\~заявою спадкоємців,\~які прийняли\~спадщину в\~порядку,\~установленому цивільним\~законодавством.\~За наявності\~умов для\~одержання в\~нотаріальній конторі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину вимоги\~про визнання\~права на\~спадщину судовому\~розглядові не\~підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 14 Конституції України\~та ч. 2 ст. 1 Земельного Кодексу України, право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 5 ЦПК України: здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1). У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч.2). Згідно ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності отримується в порядку, визначеному законом. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії», було зазначено що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. На підставі викладеного, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки заявлені вимоги є обґрунтованими, правомірними та спрямовані на захист прав позивача.

Outcome: approved