Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

[PERSON] , за участю заінтересованих осіб Середнянської селищної ради Ужгородського району, приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Форкош Мирослави Михайлівни звернулися до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що [INFO] помер батько заявника [PERSON] , яка [INFO] мати заявника [PERSON] , яка на випадок своєї смерті залишила заповіт, яким заповіла все своє майно в рівних долях по ј частині своїм дітям, а саме: [PERSON] , 1953 року народження, [PERSON] , 1956 року народження, [PERSON] , 1957 року народження, [PERSON] , 1959 року народження. Спадкове майно після смерті матері складалося з житлового будинку в [ADDRESS] , який вона успадкувала після смерті [PERSON] . Вказаний будинок належав батьку [PERSON] на праві свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 05.03.1973 року. Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Середнянської селищної ради депутатів трудящихся №15 від 26.02.1973 року на основі погосподарської книги села Середнє. Заявник спадщину після смерті батька фактично прийняв, будучи зареєстрованим та проживаючим разом з померлим на день його смерті. Після смерті матері спадщину, заявник як спадкоємець за заповітом прийняв фактично, будучи зареєстрованим та проживаючим з померлою на день її смерті. Заявник вказує, що при видачі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння секретарем Середнянської селищної ради Ужгородського району було допущено описку у прізвищі та імені власника, яким є батько заявника, а саме помилково вказано [PERSON] . Тобто зазначаючи особу власника в свідоцтві секретар селищної ради вніс дані з технічного паспорту від 15.06.1990 року зареєстрований номер 208, де зазначено [PERSON] , тоді як будинковій книзі вказано [PERSON] . Згідно довідки від 18.09.2019 року за №2870, виданої виконкомом Середнянської селищної ради Ужгородського району, на території Середнянської селищної ради в [ADDRESS] ), проживав гр. [PERSON] , який помер [INFO] , та який був власником вказаного житлового будинку. Також у вказаній довідці зазначено, що дані власника будинку згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 05.03.1973 року [PERSON] , вказані помилково, замість правильних [PERSON] . Оскільки, спори відносно спадщини та кола спадкоємців після смерті [PERSON] відсутні, однак, оформити належні спадкові права за заповітом, посвідченим 20.05.1998 року секретарем Середнянської селищної ради №173, [PERSON] заявнику не надається можливим, просить суд задовольнити дану заяву, та ухвалити рішення, яким встановити юридичний факт, що свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння від 05.03.1973 року видане виконкомом комітетом Середнянської селищної ради на [PERSON] належить [PERSON] , який помер [INFO] . Представник заявника [PERSON] в останнє судове засідання не з`явився. Однак, надав суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить провести розгляд даної справи за його відсутності та відсутності заявника [PERSON] . Представник заінтересованої особи Середнянської селищної ради Ужгородського району Крицкій Е.Т. в судове засідання не з`явився. Однак, надав суду заяву, в якій просить провести розгляд справи за їх відсутності та не заперечує проти задоволення позову. Заінтересована особа приватний нотаріус Форкош М.М. в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд доходить наступного висновку. Судом встановлено, що батько заявника [PERSON] помер [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 20.12.1993 року виданою Середнянською селищною радою Ужгородського району), а мати заявника [PERSON] померла [INFO] (свідоцтва про смерть [NUMBER] від 03.03.2007 року виданого виконкомом Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області). З наявних в матеріалах справи копіях свідоцтва про одруження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 20.03.1952 року. Згідно Свідоцтва про народження заявника [PERSON] серії [NUMBER] від 04.08.1959 року батьками дитини зазначені [PERSON] та [PERSON] . Судом встановлено, що домоволодіння, яке складається з одного жилого будинку в [ADDRESS] належало за життя [PERSON] на праві особистої власності, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про право власності на домоволодіння від 05.03.1973 року, яке було видано на підставі рішення виконкому Середнянської селищної ради депутатів трудящих №15 від 26.02.1973 року на основі по господарської книги с. Середнє. Так, з наявної в матеріалах справи копії Рішення № 15 виконкому Середнянської селищної Ради народних депутатів від 26.02.1973 року вбачається, що прийнято рішення оформити право власності на будинки, які розташовані в селищі Середнє згідно Додатку № 1. Згідно Архівного витягу Додатку № 1 до рішення виконкому Середнянської селищної ради № 15 від 26.02.1973 року вбачається, що [PERSON] належить на праві особистої власності домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Однак, згідно наявної в матеріалах справи копії домової книги вбачається, що домогосподарство за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] . Згідно довідки від 18.09.2019 року за №2870, виданої виконкомом Середнянської селищної ради Ужгородського району, на території Середнянської селищної ради в [ADDRESS] ), проживав гр. [PERSON] , який помер [INFO] , та який був власником вказаного житлового будинку. Також у вказаній довідці зазначено, що дані власника будинку згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 05.03.1973 року [PERSON] , вказані помилково, замість правильних [PERSON] . З огляду на вищевикладене, суд констатує, що заявником [PERSON] було доведено факт, що при видачі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння секретарем Середнянської селищної ради Ужгородського району було допущено описку у прізвищі та імені власника, яким є батько заявника, а саме помилково вказано [PERSON] . Судом встановлено, що мати заявника [PERSON] , яка на випадок своєї смерті залишила заповіт, яким заповіла все своє майно в рівних долях по ј частині своїм дітям, а саме: [PERSON] , 1953 року народження, [PERSON] , 1956 року народження, [PERSON] , 1957 року народження, [PERSON] , 1959 року народження. Спадкове майно після смерті матері складалося з житлового будинку в [ADDRESS] , який вона успадкувала після смерті [PERSON] . Однак, заявник позбавлений можливості отримати Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, який належав його батьку [PERSON] , померлому [INFO] у зв`язку із розбіжності, що містяться у правовстановлюючому документі, а саме свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння від 05.03.1973 року видане виконавчим комітетом Середнянської селищної ради на ім`я [PERSON] , що не відповідає даним, вказаним у свідоцтві про смерть. Даний факт підтверджується листом приватного нотаріусу Ужгородського районного нотаріального округу Форкош М.М. вих. № 38/02-14 від 21.10.2020 року. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст.\~293\~ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як зазначено у пункті 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно п. 12 постанови пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31.03.1995\~року №\~5\~«Про судову\~практику в\~справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Згідно роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Згідно частини 1 статті 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Судом встановлено, що метою встановлення факту, що свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння від 05.03.1973 року видане виконкомом комітетом Середнянської селищної ради на [PERSON] належить [PERSON] , який помер [INFO] є необхідність [PERSON] для оформлення спадкових прав за заповітом. Приймаючи до уваги те, що заявник позбавлений можливості в іншому, ніж у судовому порядку встановити факт належності документів, суд приходить до висновку, що заявник обґрунтовано звернувся до суду з метою встановлення юридичного факту, а тому дана заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved