Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом про визнання права власності, в якому вказує, що діду [PERSON] належали земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,9851\~га. та 0,2380\~га. на підставі державного акту. 17 лютого 2010 року [PERSON] склав заповіт, заповів [PERSON]І все належне майно. 11 січня 2015 року [PERSON] помер. Державний акт на земельні ділянки втрачений, підтверджується оголошенням в газеті «Свобода». [PERSON] звернувся до нотаріуса для оформлення права власності на спадкове майно, йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Просить визнати за ним право власності на: - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,9851\~га., належала [PERSON] на підставі державного акта; - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,2380\~га., належала [PERSON] на підставі державного акта. В судове засідання позивач не з'явився, подав клопотання, в якому просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] сільська рада в судове засідання подала відзив на позов, згідно якого позовні вимоги [PERSON] визнає, не заперечує проти їх задоволення, просить справу розглядати за їх відсутності. Суд, приймаючи до уваги клопотання позивача, відзив на позов відповідача, дослідивши матеріали справи, надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що [PERSON] належали: - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,2380\~га., на підставі державного акта серії ТР №014742 від 10 жовтня 2003 року, підтверджується витягом з ДЗК №НВ-6102284222016 від 18 березня 2016 року (а.с.11); - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,9851\~га., на підставі державного акта серії ТР №014742 від 10 жовтня 2003 року, підтверджується витягом з ДЗК №НВ-6102284202016 від 18 березня 2016 року (а.с.12). 17 лютого 2010 року [PERSON] склав заповіт, заповів [PERSON]І все належне майно (а.с.5). 11 січня 2015 року [PERSON] помер, підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ИД №182679 (а.с.4). Згідно довідки [PERSON] сільської ради №208 від 08 квітня 2016 року, з [PERSON] на час смерті ніхто не проживав та не був зареєстрованим (а.с.7). Державний акт на земельні ділянки втрачений, підтверджується оголошенням в газеті «Свобода» №28 від 08 квітня 2016 року (а.с.8). [PERSON] звернувся до нотаріуса для оформлення права власності на спадкове майно, йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, підтверджується відмовою нотаріуса №242/01-16 від 22 квітня 2016 року. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно ч.1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно ст.1268 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оскільки визнання позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності слід задовольнити. На підставі викладеного

Outcome: approved