Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], третя особа - Орган опіки та піклування Вижницької районної державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, їх вихованні, визначення способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними. У позові вказував, що з 06.09.2009 року перебував у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 20.01.2017 року шлюб між ними розірвано. У шлюбі народилося двоє дітей - донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу діти проживають з відповідачем та її батьками. Після розірвання шлюбу з відповідачем почалися непорозуміння щодо участі у вихованні дітей, їх відвідуванні. Відповідач створює штучні перешкоди в цьому. Всі намагання врегулювати спір нормальним, мирним шляхом, призводять лише до конфліктів. На даний час він працює в Італії, щоб мати можливість сплачувати не тільки аліменти, які були стягнуті рішенням Вижницького районного суду від 20.02.2017 року, а й можливість забезпечити дітей усім необхідним для їх нормального розвитку. Приїжджає на Україну в час відпусток 2-3 рази, інколи 4 рази на рік, і попри всі намагання бачитися в цей час з дітьми та брати участь у їх вихованні, його права, як батька, грубо порушуються. Створення перешкод відповідачем у спілкуванні з дітьми порушує права та суперечить інтересам дітей, адже заборона спілкування із батьком є травмою для них, яку неможливо виправити. Діти хочуть бачити його, завжди раді йому. Стверджував, що вживав чисельних спроб щодо досудового врегулювання спору. Неодноразово вистоював годинами під будинком, де проживають діти в надії побачитися з ними, але його до них не впускали. Приходив до дітей у садок, але вихователі не впускали його мотивуючи забороною матері. Після цього залучив для врегулювання конфлікту адвоката [PERSON], яка спілкувалася із завідуючою ДНЗ с. Банилів Зварич Н.В. і вказала про недопустимість порушення прав та неправомірні вимоги відповідача у перешкоджанні спілкування з дітьми. Тому він має право на судовий захист та вимушений звернутися до суду із даною позовною заявою. Також зазначав, що звертався до Служби у справах дітей Вижницької міської ради, і за наслідками роз'яснювальної та профілактичної бесіди з відповідачем, вона на словах дозволила бачитися з дітьми лише у її присутності та її родичів. Але насправді вона постійно шукає причини, з яких у неї, нібито, не виходить надати можливість з ними бачитися. Залишитися з дітьми не може, забрати дітей до себе додому йому не дозволяє, мови про можливість залишити їх з ночівлею, чи взяти з собою на відпочинок взагалі бути не може. Бажає виконувати свій батьківський обов'язок не тільки сплачуючи аліменти та надсилаючи дітям подарунки, іграшки, солодощі та інше, а й має велике бажання виховувати їх, спілкуватися з ними у спосіб, який є посильним для нього, проявляти свою батьківську любов особисто. Вважає за доцільне встановити спосіб та режим участі у вихованні дітей шляхом особистих побачень, безперешкодних телефонних розмов з можливістю використання відео зв'язку, спільного відпочинку, взяття участі у відвідуванні дітей за місцем їх та його проживання тощо, що передбачено ст.159 СК України. Бажає брати дітей до себе додому з ночівлею, де б вони також могли безперешкодно бачитись з його батьками. Має можливість і бажання влітку вивезти дітей на оздоровлення та відпочинок по Україні чи за кордон, що буде сприяти їх оздоровленню, фізичному і духовному розвитку. Завжди буде намагатися частіше приїздити додому, щоб побачитися з ними. Він здоровий, на обліку в нарко- чи психдиспансері не перебуває, характеризується виключно позитивно, користується повагою та авторитетом серед односельчан, будь-яких перешкод у спілкуванні з дітьми, які б могли на них негативно вплинути, немає. Він не тільки має право, але й зобов'язаний брати участь у вихованні своїх дітей, а відповідач та інші особи не мають права перешкоджати йому у спілкуватися з ними та брати участь у їх вихованні. Посилаючись на ч.3 ст.9, ст.18 Конвенції про права дитини, ст.ст.141, 150 ч.1, 151, 157 ч.2 і 3, 159 ч.2 СК України просив: зобов'язати [PERSON] не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з його дітьми - донькою [PERSON], [INFO] та сином [PERSON], [INFO] та визначити наступні способи його участі у вихованні дітей та особистому спілкуванні: безперешкодні телефонні розмови з можливістю використання відео зв'язку; побачення та спільний відпочинок у періоди його відпустки, а також літніх канікул - протягом серпня, з середини грудня до кінця січня та протягом двох тижнів, що припадає в період святкування Пасхи за календарем, але якщо будуть зміни у графіку його відпусток, то, відповідно, з урахуванням цих змін; безперешкодні зустрічі без участі будь-яких інших осіб для спілкування з дітьми під час його перебування в зазначений вище час, чи в інший час, в який він перебуватиме в Україні, з можливістю брати дітей до себе з ночівлею; під час літніх канікул надати можливість вивозити їх на оздоровлення за спільним з відповідачем визначенням строку та дат такого оздоровлення без супроводу матері. До закінчення підготовчого засідання представник позивача [PERSON] уточнила позовні вимоги щодо визначення способу участі позивача у вихованні дітей. Просила визначити такий спосіб участі позивача у вихованні малолітніх дітей: - побачення та спільний відпочинок у періоди відпустки позивача, а також літніх канікул дітей - кожного дня протягом серпня без супроводу матері з можливістю брати до себе дітей з ночівлею, під час вказаних літніх канікул надати можливість вивозити їх на оздоровлення за спільним з відповідачем визначенням строку та дат такого оздоровлення без супроводу матері. Тут важливо врахувати той факт, що роботодавець позивача має право змінювати графік його відпустки, що не залежить від волі останнього, а тому, якщо такі зміни будуть, то вважати ці причини поважними і визначити спосіб участі позивача у вихованні дітей з урахуванням цих змін щодо періоду відпустки; - з середини грудня до кінця січня - кожний день у вільний від навчання та відвідування ДНЗ час з можливістю брати протягом вказаного періоду дітей на вихідні дні з ночівлею, а під час зимових канікул, які припадають у перші два тижні січня надати можливість брати дітей кожний день до себе з ночівлею без обов'язкової присутності матері дитини. Тут також важливо врахувати той факт, що роботодавець має право змінювати графік відпустки позивача, що не залежить від волі останнього, а тому, якщо такі зміни будуть у вказаний період, то вважати цю причину поважною і визначити спосіб участі позивача у вихованні дітей з урахуванням цих змін щодо графіку та періоду відпустки у зимовий час; - оскільки дата Пасхи щороку змінюється і, відповідно, змінюється графік відпустки позивача, пов'язаний зі святкуванням Пасхи - протягом двох тижнів, що припадає в період святкування Пасхи за календарем, кожний день у вільний від навчання та відвідування ДНЗ час з можливістю брати дітей до себе з ночівлею без супроводу матері. У випадку ненадання відпустки роботодавцем у зазначений період, вважати поважною причиною відсутності батька в даний період щодо участі у вихованні дітей. Іншу частину позовної заяви підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлений позов підтримала, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини просила задовольнити позовні вимоги з урахуванням їх уточнення. Підтримала відповідь на відзив на позов відповідача, у якій зазначила, що відповідач наводить у відзиві суперечливі, неправдиві та вигідні обставини. Підтвердила звернення позивача у органи опіки і піклування, що підтверджує наявність таких перешкод. Посилання відповідача на зайнятість є необґрунтованим, нічим іншим, як її небажанням домовлятися з позивачем. Зваживши на всі обставини відносин між сторонами, присутність відповідача при побаченні дітей з батьком, суперечить інтересам дітей, оскільки батьки перебувають у неприязних відносинах та не можуть спокійно, безконфліктно вирішувати будь-які питання щодо спільних дітей, а тому присутність матері при таких зустрічах з батьком буде нести негативний наслідок для дітей. Задля уникнення травмування ці зустрічі повинні бути без присутності матері. Посилання відповідача на те, що через тривалий час перебування позивача за кордоном діти відвикають від нього є необґрунтованим та цинічним. Докази, на які посилається відповідач у відзиві на підтвердження відсутності створення перешкод у спілкуванні з дітьми не можуть братися до уваги та повинні бути відхилені, оскільки отримані після звернення позивача з позовом до суду, а всього три телефонні розмови, що надані до відзиву, вирвані з всього контексту телефонних розмов. Посилання відповідача на те, що діти неодноразово були очевидцями скандалів, які нібито влаштовував позивач, є неправдивими та повинні бути відхилені, оскільки відповіддю на звернення до правоохоронних органів від 13.09.2017 року спростовується вчинення саме позивачем скандалів. Висновки та рекомендації психолога, зазначені у Інформації психолога взагалі не можуть братися до уваги у зв'язку з недостовірністю, необ'єктивністю та однобічністю, позбавлені будь-якого інформативного змісту належної якості та повинні бути відхилені. Тобто з наданих сторонами доказів вбачається, що у зв'язку з надзвичайно високим рівнем неприязні між ними, зустрічі батька з дітьми у присутності матері лише сприятимуть конфліктам між ними, що вплине на психологічне благополуччя дітей. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнала, просила у задоволенні позовних вимог відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю. Підтримала відзив на позов, у якому зазначила, що жодних перешкод у спілкуванні дітей та позивача не чинить, жодних доказів на підтвердження цього позивачем не надано. [PERSON] практично весь час перебуває за кордоном. Додому приїжджає 2-3 рази на рік та в цей період має можливість спілкуватись з дітьми безпосередньо як за її, так і за своїм місцем проживання. Весь інший період позивач спілкується з дітьми в телефонному режимі, а також часто відправляє на його телефон фотографії дітей. Пояснила, що [PERSON] неодноразово приходив до садочка та мав можливість спілкуватись з дітьми, приймав участь у батьківських зборах та відвідував святкові дати. Випадок, коли вихователь відмовилась вивести з групи дитину, був пов'язаний з тим, що [PERSON] прийшов до ДНЗ коли діти спали, та наполягав на тому, щоб вихователь вивела дитину. Ще один випадок пов'язаний з тим, що під час візиту [PERSON] до ДНЗ, вихователь повідомила, що діти у садочку відсутні через хворобу, однак позивач розцінив це, як небажання вихователя надати йому дітей для спілкування. Позивач не бажає домовлятись про час та місце зустрічей, не попереджає заздалегідь, що має намір побачитись з дітьми, та у такий спосіб зловживає своїми правами на безперешкодне спілкування з ними. Не рахується з способом життя та звичками дітей, режимом їх та її дня, та вимагає зустрічей та фотозвітів негайно, в той момент, як він телефонує. Телефонує пізнім вечором та серед ночі, щоб спитати, як діти, чим зайнята, може вимагати о 6 годині ранку дати можливість поговорити з дітьми. У випадку відмови, серед ночі відповідати на повідомлення чи відправляти фотознімки, [PERSON] сердиться, ображає та погрожує. Про відсутність у [PERSON] бажання домовлятись про конкретний час та місце побачень з дітьми, свідчить його позовна заява, де відсутнє посилання на конкретні години та дні такого спілкування, з правом довільної зміни графіку в залежності від часу його відпусток. Поведінка позивача не змінюється і під час приїзду додому. Він не повідомляє про час, протягом якого бажає зустрічей з дітьми, у зв'язку з чим вона позбавлена можливості зібрати їх та приготувати необхідні речі, в результаті чого позивач влаштовує сварки. Неодноразово повідомляла [PERSON] про те, що не заперечує проти спілкування з дітьми та бажає його участі у їх вихованні, просила попереджати хоча б за день про свої наміри зустрітись, взяти їх на прогулянку чи забрати по місцю свого проживання, однак позивач на її прохання не реагує. Позивач звертався у Службу у справах дітей, де під час співбесіди було роз'яснено, що вони, як колишнє подружжя, яке має спільних дітей, повинні спільно вирішувати питання виховання, здоров'я та розвитку дітей. При цьому слід врахувати, що вони проживають окремо, а тому повинні заздалегідь домовлятись про день та час спільних зустрічей батька з дітьми. Їм рекомендували проводити такі зустрічі у присутності матері, враховуючи вік дітей, їх прив'язаність до матері, а також те, що батько тривалий час перебуває за кордоном. Про необхідність проведення таких зустрічей в її присутності свідчить висновок про результати психологічного обстеження [PERSON] та [PERSON], який проводився практичним психологом Банилівської ЗОШ-ІІІ [PERSON] Позивач має можливість спілкуватись з дітьми в період його перебування за кордоном в режимі телефонних дзвінків, в тому числі з використанням відео зв'язку, якщо такі дзвінки не здійснюються ним у пізній (нічний) час доби, коли діти сплять, або коли перебувають у ДНЗ чи знаходяться не біля неї. Доказів на підтвердження створення нею перешкод у спілкуванні позивача з дітьми в такому режимі, останнім не надано. При визначенні графіку зустрічей слід враховувати не тільки графік позивача, а в першу чергу розпорядок дня дітей, відвідування ними ДНЗ, а в майбутньому і шкільних занять, гуртків тощо, а також їх спілкування з друзями та родичами у період святкових та вихідних днів. Безпідставні доводи позивача щодо встановлення побачень з дітьми, починаючи з другої половини грудня до кінця січня кожного року, оскільки в цей період тривають заняття (ДНЗ чи СЗОПІ), за виключенням зимових канікул - два тижні на початку січня. Крім того такий графік побачень порушує права дітей, та її права на спілкування з ними під час таких канікул, а також святкування Нового року та Різдва Христового. Заперечує щодо задоволення позовних вимог, які передбачають встановлення нечіткого графіку, який буде залежати від змін у графіку відпусток позивача, оскільки це порушує права, в першу чергу дітей на навчання, спілкування з нею та іншими родичами, а також право на особистий час, який діти можуть використовувати для саморозвитку та спілкування між собою. Вважає безпідставними вимоги [PERSON] щодо встановлення зустрічей без її присутності, з правом брати дітей до себе на ночівлю, оскільки через тривалий час перебування позивача за кордоном діти відвикають від нього. Крім того, діти неодноразово були очевидцями сварок, які вчиняв [PERSON], а тому, враховуючи їх вік, вважає, що з метою уникнення травмування психоемоційного стану дітей, зустрічі дітей з батьком слід проводити у її присутності без можливості ночівлі у позивача та вивезення на час літніх канікул на оздоровлення до досягнення ними відповідного віку. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] підтримала позицію відповідача та просила у задоволенні позовних вимог відмовити за безпідставністю. У судовому засіданні представник третьої особи [PERSON] пояснила, що в серпні 2017 року звернувся [PERSON] із заявою. Повідомили, що буде засідати Комісія з питань захисту дітей і йому необхідно принести пакет необхідних документів. Їх викликали на засідання Комісії з питань захисту дітей для вирішення способу спілкування [PERSON] з дітьми. Але рішення не було прийнято з причин виїзду позивача за кордон. Було прийнято рішення відкласти розгляд та надано усні рекомендації. Рішення по даному питанню можуть прийняти після повернення позивача з-за кордону. Зазначила, що необхідно узгоджувати конкретні дні та час побачень батька з дітьми у зв'язку з їх віком. За клопотанням представника позивача [PERSON] судом викликалися свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], які за повідомленням представника позивача категорично відмовилися з'являтися у судове засідання, на їх повторному виклику не наполягала. Суд, заслухавши відповідача [PERSON], представників сторін [PERSON], [PERSON], [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, врахувавши позицію третьої особи, дійшов висновку, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає з таких підстав. Судом установлено, що сторони [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], виданого 10.01.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 20.01.2017 року по цивільній справі №713/2005/16-ц (провадження №2/713/98/17) шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 20.02.2017 року по цивільній справі №713/99/17 (провадження №2/713/149/17) позов [PERSON] до [PERSON], про стягнення аліментів на малолітніх дітей та на утримання непрацездатної дружини задоволено частково. Вирішено: Стягувати з [PERSON], [INFO], жителя с. Банилів Вижницького району Чернівецької області на користь [PERSON], [INFO], яка проживає с. Банилів Вижницького району Чернівецької області, аліменти на утримання дітей: дочки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі по 1000,00 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 23.01.2017 року і до досягнення дітьми повноліття. Стягувати з [PERSON], [INFO], жителя с. Банилів Вижницького району Чернівецької області на користь [PERSON], [INFO], яка проживає с. Банилів Вижницького району Чернівецької області аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі по 400,00 грн., починаючи з 23.01.2017 року і до досягнення сином [PERSON], [INFO] трирічного віку. [PERSON] у судовому засіданні підтвердила, що заборгованості по сплаті аліментів у [PERSON] немає. Копією довідки від 26.01.2017 року підтверджується, що [PERSON] проживав в [ADDRESS], працював на виробничих конвеєрах з класифікацією робітника рівня Н ССNL (Гума Пластик Індустрія). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов №37 від 18.05.2018 року, [PERSON] зареєстрований у будинку батька [PERSON], 1969 року народження, де також зареєстровані та проживають: мати - [PERSON], 1968 року народження, брат - [PERSON], 1995 року народження, сестра - [PERSON], 2000 року народження. Будинок великий, з усіма зручностями, газифікований. Є облаштовані світлі та чисті кімнати, де діти можуть спати і гратися. Господарі нічого не утримують. Висновок: к [PERSON] добрі умови проживання. Згідно копії характеристики №1074 від 21.11.2017 року, виданої Банилівською сільською радою Вижницького району Чернівецької області - [PERSON] за час проживання у с. Банилів зарекомендував себе з позитивної сторони, у громадських місцях поводить себе гідно, користується повагою та авторитетом серед односельчан. До позову додано фото продуктів харчування, придбаних у Італії, та фіскальних чеків, однак доказів надіслання продуктів дітям, до позову не додано. Практичним психологом Банилівської ЗОШ І-ІІІ ступенів [PERSON] згідно запиту адвоката [PERSON] з 07.03.2018 року по 13.03.2018 року з дітьми [PERSON] та [PERSON] проводилось вивчення психоемоційного стану дітей, а також ставлення їх до значимих дорослих. Під час психологічного обстеження дівчинка складно йшла на контакт з новими малознайомими людьми, прослідковувалось почуття тривоги, сором'язливості. За результатами дослідження виявлено, що базовою потребою дитини є бажання проживати у повній сім'ї зі своїми батьками. Чітко простежується сильний емоційний зв'язок з матір'ю. Дівчинка чітко ідентифікує себе з матір'ю. Під час малювання сім'ї, дівчинка першою намалювала маму, батько на малюнку відсутній. На запитання: «Де татко?», дівчинка відповіла, що в Італії відпочиває на морі. З батьком (зі слів матері) діти не проживають 2 роки. Зустрічі епізодичні не тривалі, спілкування з дітьми у батька найчастіше відбувається за допомогою засобів зв'язку. При спілкуванні з хлопчиком виявлено сильний емоційний зв'язок з матір'ю. Хлопчик тривожний, сором'язливий, емоційно реагує на шум, потребує тактильного контакту під час сну з матір ю. Висновок: Для зниження рівня тривожності і для запобігання виникнення психологічних травм в майбутньому погіршення емоційного стану на даному етапі не рекомендується відпускати дітей в незнайому обстановку без матері на тривалий період (ніч, канікули). Враховуючи вік дітей рекомендовано: Зустрічі з батьком проводити в присутності матері, яка знає звички та потреби дітей, постійно проживає з ними та займається їхнім вихованням та розвитком. Враховуючи вікові особливості дошкільного віку, обмежити участь дітей в дорослих конфліктах, для їхнього психологічного благополуччя. Зі змісту наданої позивачем роздруківки їх з позивачем спілкування в соціальній мережі «Вайбер» вбачається, що [PERSON] запитує у [PERSON] про дітей, а надалі сторони ведуть переписку з приводу надіслання позивачем [PERSON] дитячого мотоцикла, дитячої косметики і одного сиру. Зі змісту наданої відповідачем роздруківки їх з позивачем спілкування в соціальній мережі «Вайбер» вбачається, що [PERSON] пише відповідачу агресивні повідомлення з погрозами та з запитами щодо дітей у нічний час (00.25 год., 23.28 год., 22.02 год.). З наданого відповідачем аудіо-запису їх з позивачем телефонної розмови, який відтворено у судовому засіданні, вбачається, що позивач веде розмову щодо надання йому дітей категорично та агресивно, провокує відповідача на конфлікт, не враховуючи її пояснень та рекомендацій Служби у справах дітей. Також відповідачем надано копії фотографій їх спільного з позивачем та дітьми відпочинку на ковзанці, вдома та новорічному святі. З копії висновку про результати розгляду звернення [PERSON] у відповідності до вимог ЗУ «Про звернення громадян», складеного 25.08.2017 року інспектором сектору реагування патрульної поліції №2 Вижницького ПВ Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області Гонтар Л.Т. вбачається, що 18.08.2017 року, біля 19.00 год. [PERSON] без попередження їх матері [PERSON], забрав дітей з будинку і пішов до магазину, але дітей забрав батько [PERSON], [PERSON] Позивачем заявлено позовні вимоги про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, їх вихованні, визначення способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними на підставі ст.159 СК України, тобто у зв'язку з тим, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми у їх вихованні. Відповідно до ст.7 СК України, суд при розгляді справ про регулювання сімейних відносин повинен забезпечити можливість здійснення прав дитини, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними правовими актами, визнаними в Україні та максимально можливо враховувати інтереси дитини. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції прав людини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дитини. У принципі 6 Декларації прав дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року закріплено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до чч.1-3 ст.15 ЗУ «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Відповідно до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до чч.1-3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. У частина 1-2 ст.159 СК України зазначено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до чч.4-6 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Аналіз змісту зазначених норм права дає підстави для висновку, що з часу розлучення, всі спірні питання щодо виховання, спілкування і утримання дітей мають вирішуватись за спільною домовленістю батьків, а у разі відсутності такої домовленості, то за рішенням органу опіки і піклування, а вже у разі невиконання цього рішення - за рішенням суду. З досліджених у судовому засіданні доказів судом установлено, що: неповнолітні діти сторін [PERSON] та [PERSON] проживають з матір'ю, позивач сплачує аліменти на їх утримання, заборгованість по сплаті яких відсутня; позивач [PERSON] тривалий час перебуває у Італії, де офіційно працює, але під час відпусток, зокрема зимової, спілкувався з дітьми, перебував з ними на ковзанці та новорічному святі, має можливість проводити з ними час та брати участь у їх вихованні за попереднім погодженням з їх матір'ю; саме з вини позивача [PERSON], який у агресивній, категоричній формі з погрозами, образами та нецензурною лайкою нав'язує свої умови відповідачу [PERSON] та провокує конфліктні ситуації, сторони не можуть спільно домовитись щодо участі у вихованні та спілкуванні з дітьми; позивач [PERSON] звертався до Органу опіки та піклування Вижницької РДА з проханням вирішити питання щодо його участі у вихованні дітей [PERSON] та [PERSON] та спілкуванні з ними, однак на засідання Комісії з питань захисту дітей [PERSON] не з'явився у зв'язку з виїздом за кордон та необхідних документів не надав, тому Орган опіки та піклування не зміг прийняти рішення про визначення способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними; без участі [PERSON], Орган опіки та піклування Вижницької РДА позбавлений можливості вивчити умови його життя, його ставлення до дітей, характеризуючі матеріали, інші обставини, що мають істотне значення, а отже і позбавлений можливості прийняти рішення про визначення способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними та подати письмовий висновок щодо розв'язання спору; як наслідок, всупереч ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України [PERSON] не надав рішення органу опіки і піклування про визначення способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними та не надав доказів невиконання цього рішення [PERSON] Для застосування судом вимог ст.159 СК України позивач відповідно до вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України повинен довести, що відповідач чинить перешкоди у вихованні дітей та спілкуванні з ними. Встановлення графіку спілкування з дітьми є крайньою мірою для захисту інтересів дітей та їх права на спілкування та опіку обома батьками, і є доцільним лише у тому разі, коли батьки взагалі не можуть домовитися та створюють один одному реальні перешкоди у спілкуванні з дітьми. При цьому вчинення одним з батьків таких перешкод має бути належним чином підтверджено. Однак під час розгляду справи ні позивачем [PERSON], ні його представником [PERSON] не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач [PERSON] чинить перешкоди у вихованні дітей та спілкуванні з ними. З урахуванням наведених вище вимог закону, досліджених судом доказів та встановлених обставин, Суд дійшов висновку, що позов [PERSON] передчасний та необґрунтований, а тому задоволенню не підлягає. На підставі ст.ст.141, 150, 151, 153, 157-159 СК України,

Outcome: dismissed