Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Концерну радіомовлення, радіозвязку та телебачення, де третя особа Закарпатська філія Концерну радіомовлення, радіозвязку та телебачення про поновлення на роботі і оплату за час вимушеного прогулу. В позовній заяві зазначив, що з 01.09.1987 року він перебував в трудових відносинах з відповідачем та працював електромонтером станційного радіотелевізійного устаткування 3-го розряду на РТС Лопухово цеху № 2 Закарпатської філії концерну радіомовлення, радіозвязку та телебачення. Однак, згідно наказу № 08-к від 06.04.2015 р. його було звільнено на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у звязку з скороченням чисельності та штату працівників. Позивач вважає, що його звільнення є незаконним та необґрунтованим. До нього мала бути застосована норма ст. 42 КЗпП України, оскільки на вказаному концерні він працював безперервно. Всупереч вимогам п. 1 ст. 40 КЗпП України відсутні докази зміни в організації виробництва і праці, зокрема реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Також згідно чинного законодавства України йому не було запропоновано роботу за відповідною професією та тільки за відсутності такої роботи інша робота, яка є на підприємстві. Працівнику необхідно пропонувати не тільки роботу за його спеціальністю, але й іншу вакантну посаду, нижчу за рангом, або нижче оплачувану роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду роботи й стану здоровя. Порушення зазначеного порядку пропонування працівнику іншої роботи є достатньою підставою для поновлення на роботі в судовому порядку. Відсутні будь-які докази, що він відмовився від інших посад. З 7 квітня 2015 року він ніде не працює, а тому період його вимушеного прогулу має бути оплачений. Просить поновити його на роботі електромонтером станційного радіотелевізійного устаткування 3-го розряду на РТС Лопухово цеху № 2 Закарпатської філії концерну радіомовлення, радіозвязку та телебачення. Стягнути з \~Закарпатської філії концерну радіомовлення, радіозвязку та телебачення на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 7 квітня 2015 року до дня поновлення на роботі. В судовому засіданні позивач і його представник позов підтримали посилаючись на викладені в письмовій позовній заяві обставини і просять позов задоволити. Позивач додатково пояснив, що мало місце упереджене ставлення до нього з боку адміністрації за подані ним скарги і надання переваги іншому працівнику, зокрема електромеханіку [PERSON], який є пенсіонером, а він має на утриманні неповнолітню дитини. Пропозиція йому роботи на період виробничої необхідності вважає неправомірною і підробкою. До того ж жодна така посада з квітня місяця для нього не вивільнилася. При цьому позивач вважає, що ніякої виробничої необхідності в скороченні посади електромонтера не було і таким рішенням адміністрація тільки ввела його в оману, здійснила підробку, оскільки той же обєм роботи як і раніше залишився та одна людина не спроможна впоратися з нею. На думку позивача відповідач повинен відновити його посаду і поновити його на цій посаді.\~\~\~\~\~\~\~ Представники відповідача у судовому засіданні позов не визнали посилаючись на надані суду письмові заперечення, у яких зазначили, що відповідно до п. 6.8. Положення про Закарпатську філію Концерну РРТ, право встановлювати та затверджувати штатний розпис філії та чисельність працівників належить Концерну РРТ. Частиною 3 ст. 64 ГК України передбачено, що підприємства самостійно визначають свою організаційну структуру, встановлюють чисельність працівників і штатний розпис. При цьому власник на свій розсуд має право змінити чисельність працівників певного фаху і кваліфікації та чисельність одних посад зменшити, здійснити звільнення працівників, одночасно прийнявши рішення про прийняття на роботу працівників іншого фаху і кваліфікацій, змінити чисельність інших посад. Відповідно до наказу Концерну РРТ № 564 від 23.12.2014 р. «Про внесення змін до штатного розпису Закарпатської філії Концерну РРТ» був виданий наказ по Закарпатській філії Концерну РРТ № 161 від 29.12.2014 р. «Про внесення змін до штатного розпису», за яким з 07.04.2015 року скорочено штатні одиниці та введено їх із штатного розпису. Вказаний наказ був доведений до відома працівників, які підлягають скороченню, в тому числі і до позивача [PERSON] А 16.01.2015 р. позивачу разом із наказом № 161 від 29.12.2014 року було надано повідомлення з переліком вакантних посад по Закарпатській філії Концерну РРТ та в цілому по всім філіям Концерну РРТ. Вказує, що посилання позивача на те, що концерном не було дотримано положення ст. 42 КЗпП України є безпідставними, оскільки на РТС Лопухово були скороченні всі три посади електромонтера станційного радіотелевізійного устаткування, а отже перевага не була надана нікому. 06.04.2015 року Закарпатською філією Концерну РРТ повторно надано [PERSON] перелік вакантних посад з пропозицією переведення на іншу роботу відповідно до його спеціальності, проте останній відмовився\~від запропонованої роботи, надавши згоду на переведення на одну з двох посад (РТС [PERSON] та РТС [PERSON]), які можуть стати вакантними при виробничій необхідності, але на час його звільнення такими не були. Відповідно до наказу № 08-к від 06.04.2015 року позивач був звільнений з роботи з 07.04.2015 року у звязку зі скороченням чисельності та штату працівників згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. А тому представники відповідача вважають, що концерном РРТ в особі Закарпатської філії концерну РРТ при звільненні [PERSON] були дотримані всі вимоги трудового законодавства України та процедура звільнення відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. При цьому з позивачем проведено повний розрахунок та видано трудову книжку. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про поновлення на роботі і оплату за час вимушеного прогулу, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та не підлягають задоволенню. Просять в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Представник третьої особи в судовому засіданні проти позову заперечив посилаючись на відсутність будь якого упередженого ставлення до позивача і вказує, що таке саме скорочення Концерном радіомовлення, радіозвязку та телебаченняповністю здійснено на всіх підприємствах на території України. Просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] перебував в трудових відносинах з відповідачем з 01.09.1987 року, на момент звільнення працював електромонтером станційного радіотелевізійного устаткування 3-го розряду на РТС Лопухово цеху № 2 Закарпатської філії Концерну радіомовлення, радіозвязку та телебачення та згідно наказу № 08-к від 06.04.2015 р. його було звільнено на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у звязку з скороченням чисельності та штату працівників( а.с. 52,54). До цього згідно п. п. 1 та 2 наказу генерального директора Концерну радіомовлення, радіозвязку та телебачення № 564 від 25.12.2014 року з 07.04.2015 року із штатного розпису РТС Лопухово цеху № 2 Закарпатської філії концерну РРТ мало бути виведено 3 посади електромонтера станційного радіотелевізійного устаткування (а. с. 41). А пунктами 1-4 наказу директора Закарпатської філії концерну РРТ № 161 від 29.12.2014 р. було зобовязано старшого інспектора з кадрів підготувати листи-попередження про майбутні умови праці на основі визначеного кількісного складу технічного персоналу на обєктах цеху № 1 РТС [PERSON] та цеху № 2 РТС Лопухово про майбутнє звільнення із займаних посад, не пізніше ніж за 2 місяці, згідно ст. 49-2 КЗпП України та додатку до наказу № 1, про заплановані зміни умов праці та заплановане скорочення штату письмово повідомити профспілковий комітет ЗФ КРРТ, вивільнення працівників мало буди проведене 07.04.2015 року. Провідного економіста з планування зобовязано внести зміни до штатного розпису Закарпатської філії концерну РРТ з 07.04.2015 року вивести із штатного розпису філії три посади електромонтера станційного радіотелевізійного устаткування цеху № 2 РТС Лопухово (а. с. 42-44). Про наведені організаційні заходи щодо скорочення працівників 29.12.2014 року було внесено подання профспілковій організації Закарпатської філії КРРТ( а.с.45) та з протоколу розширеного засідання профкому та адміністрації Закарпатської філії КРРТ № 34/14 від 29.12.2014 р. встановлено, що було прийнято спільне рішення щодо надання електромонтерам станційного радіотелевізійного устаткування 3-го розряду [PERSON], [PERSON], [PERSON] М,М., [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] пропозицій вакантних посад по концерну РРТ (а. с. 46, 47). Повідомленням Закарпатської філії КРРТ [PERSON] було попереджено про звільнення із займаної посади з 07.04.2015 року та запропоновано йому роботу на підприємстві відповідно до його спеціальності на вільних посадах (а.с.48-51). З такими повідомленнями позивач був ознайомлений 16.01.2015 року та 06.04.2015 року, що підтверджується його підписом на них. Згідно до письмової заяви позивача від 06.05.2015 року він відмовився\~ від переведення на запропоновані вакантні посади та одночасно просив при наявності виробничої необхідності прийняти його на вакантну посаду електромонтера станційного радіотелевізійного устаткування 3-го розряду РТС [PERSON] або РТС [PERSON], відповідно до його кваліфікації(а.с. 53). Однак жодних даних про наступне вивільнення цих посад сторонами не наведено і відповідно суд не може вважати, що заява позивача свідчить про його згоду на зайняття будь якої вакантної посади. Відповідно до ч.1 п.1 та ч.2 ст. 40 КзПп України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, в тому числі у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з підстав, зазначених у\~п.1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. За змістом ст.. 42 КзПп України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України. А згідно до ст.. 49-2 цього Кодексу про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Оцінивши в сукупності зібрані по справі наведені докази, суд вважає, що вимоги позивача про порушення трудового законодавства, зокрема ст..ст. 40, 42, 49-2 КзПп України, на які посилається позивач, при його звільненні в судовому засіданні не доведені. Його доводи про надання переваги іншій особі, упереджене ставлення до нього, наявність обману і підробки документів належними і допустимими доказами в межах предявленого позову в порядку цивільного судочинства не стверджені і не спростовують заперечення представників відповідача і їх доводів про дотримання вимог трудового законодавства. При цьому позивачу було розяснено його право, при наявності підстав, на звернення до правоохоронних органів з цього приводу. Враховуючи наведене, суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON] про поновлення на роботі і відповідно оплату за час вимушеного прогулу слід відмовити. Тому,

Outcome: dismissed