Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15 січня 2005 року між позивачем та [PERSON] було зареєстровано шлюб. У шлюбі було народжено двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які мешкають разом з матір'ю. Останнім часом подружнього життя між подружжям виникало непорозуміння, вони мають різні погляди на життя та виховання дітей. З травня 2014 року вони проживають окремо та прийняли рішення про розірвання шлюбу. Спору про поділ майна не має. Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON]. Позивач в судовому засіданні підтримав позов та просив суд задовольнити позовні вимоги, підтвердив обставини, викладені в позовній заяві. Вважав збереження шлюбу не можливим та просив суд не надавати час на примирення. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи без її участі не надала. У відповідності до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 15 січня 2005 року виконавчим комітетом Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис за № 2 (а.с. 5). У шлюбі народжено двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.6, 7). Судом встановлено, що сторони не проживають разом з травня 2014 року, стосунки не підтримують, не ведуть спільне господарство. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння та небажання сторін зберегти шлюб. Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Отже, вимоги позивача про розірвання шлюбу, укладеного між ним та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Спору про поділ майна та місце проживання дітей подружжя не має. Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач не заявляла про відновлення дошлюбного прізвища, суд вважає за необхідне її прізвище не змінювати. Також на виконання вимог ст. 115 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне надіслати копію рішення суду після набрання ним законної сили органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved