Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення суми боргу в розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень. В обгрунтування позову [PERSON] вказує, що відповідно до договору позики №2 від 27.08.2011 року, договору поруки від 16.10.2014 року він надав позику [PERSON] в сумі 500 000 тисяч гривень. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю та пояснив, що 27 серпня 2011 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики №2, за яким [PERSON] надав [PERSON] грошові кошти в позику в сумі 500 000 гривень. Позика, що надається є безпроцентною. Позичальник, тобто відповідач [PERSON] зобов`язався повернути суму позики до 27 серпня 2012 року по місцю проживання позикодавця. Договором поруки від 16 жовтня 2014 року передбачено, що у відповідності до даного договору [PERSON] бере на себе зобов`язання нести відповідальність по зобов`язанням [PERSON] Згідно з додатком №1 до договору позики №2 від 27 серпня 2011 року, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] склали угоду про те, що позика продовжується терміном до 01 січня 2014 року. Згідно з додатком №2 до договору позики №2 від 27 серпня 2011 року, сторони погодили та продовжили термін позики до 01 січня 2016 року. Сума позики не міняється та становить 500 000 тисяч гривень. З усіма договорами та додатками до договорів було ознайомлено та погоджено з відповідачем [PERSON] На неодноразові вимоги [PERSON] відповідачі борг не повернули. Просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] на його користь суму боргу в розмірі 500 000 грн. В судовому засіданні відповідачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги визнали в повному обсязі, дали аналогічні за змістом пояснення. Зокрема, з їх пояснень випливає, що дійсно 27 серпня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики №2, за яким [PERSON] надав [PERSON] кошти в борг 500 000 тисяч гривень на строк до 27 серпня 2012 року. Відповідачі також визнали укладений між сторонами договір поруки та додаток №1 від 25 серпня 2012 року до договору позики №2 від 27 серпня 2011 року та додаток №2 від 29 грудня 2014 року до договору позики №2 від 27 серпня 2011 року за якими надавався термін погашення боргу до 01 січня 2014 року та до 01 січня 2016 року. З настанням часу повернення отриманих в борг грошових коштів, через свій скрутний матеріальний стан, відповідачі суми боргу не повернули. У судовлому засіданні [PERSON] та [PERSON] визнали, що власноручно підписували договір позики, договір поруки та додатки до договору позики, а також їх власноручно складали. Заслухавши та проаналізувавши пояснення позивача, відповідачів, дослідивши інші докази, які є в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Підставами для такого висновку суду є наступне. В судовому засіданні встановлено, що згідно з договором позики №2 від 27 серпня 2011 року, [PERSON] надав грошові кошти в позику [PERSON] в сумі 500 000 гривень. Сторони визнають обставину про те, що [PERSON] передав, а [PERSON] отримав кошти у сумі 500 000 грн., відповідно до договору від 27.08.2011 року. У вказаному договорі позики обумовлено, що відповідач має повернути борг до 27 серпня 2012 року. Згідно з договором поруки від 16 жовтня 2014 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] , відповідач [PERSON] бере на себе зобов`язання нести солідарно відповідальність по зобов`язанням почизальника [PERSON] за договором позики № 2 від 27.08.2011 року з урахуванням укладених додатків до цього договору. Зі змісту додатку №1 до договору позики №2 від 27 серпня 2011 року випливає, що сторони погодили продовдення строку позики до 1 січня 2014 року. Крім того, додатком №2 укладеним до договору позики №2 від 27 серпня 2011 року підтверджується, продовження строку повернення позики до 01 січня 2016 року. Сторони визнають обставину про те, що на день розгляду справи [PERSON] та [PERSON] позику не повернули [PERSON] Також будь-яких доказів на підтвердження повернення позики до суду не подано. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Стаття 1047 ЦК України визначає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Статтею 553 ЦК України, передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Оскільки у судовому засіданні встановлено, що зобовязання [PERSON] за договором позики не виконане, а отже є підстави для солідарного стягнення боргу з [PERSON] на підставі договору поруки від 16.10.2014 року. На підставі викладеного, суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] не виконали умов договору позики №2 від 27 серпня 2011 року та додатків №1 від 25 серпня 2012 року та №2 від 29 грудня 2014 року до договору позики і до даного часу не повернули [PERSON] боргу в сумі 500 000 гривень, тому позовні вимоги заявлені [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved