Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Комунального підприємства «Приморська центральна районна лікарня» Приморської районної ради Запорізької області про стягнення компенсації за витрати на проживання під час проходження інтернатури. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в періоди з 02.09.2013 року по 28.02.2014 року та з 02.02.2015 року по 30.06.2015 року він проходив очну частину інтернатури в Запорізькому державному медичному університеті. Під час проходження інтернатури він з 02.09.2013 року по 28.02.2014 року проживав у гуртожитку [ADDRESS], а з 02.02.2015 року по 30.06.2015 року проживав у гуртожитку будівельного коледжу за адресою: [ADDRESS], оплачуючи проживання за власні кошти. Після закінчення інтернатури він звернувся до бухгалтерії КП «Приморська центральна районна лікарня», заповнив звіти про використання коштів, надавши до них відповідні первинні документи, які були прийняті в повному обсязі бухгалтером. Проте, кошти витрачені ним на проживання у гуртожитку під час проходження інтернатури, йому повернуті не були і йому про це не повідомили, а коли він повторно звернувся до бухгалтерії, головний бухгалтер йому грубо відмовила щодо цієї виплати без пояснення поважної причини. З цього приводу він звернувся з листом до КП «Приморська центральна районна лікарня», в якому просив пояснити причину невиплати належних йому коштів. У відповіді № 1079 від 08.07.2016 року йому було роз'яснено, що витрати на проживання лікарів-інтернів у гуртожитку не відшкодовуються на основі викривленого тлумачення законодавства. До відповіді було додано ксерокопії звітів про використання коштів, але вони були заповнені не ним, там були відсутні записи про надання ним документів щодо витрат на проживання, а підписи зроблені не його рукою, що можна віднести до службового підроблення. Після цього, ним було направлено листа до Державної фінансової інспекції України в Запорізькій області, де були викладені обставини його справи. У відповіді від 22.07.2016 року йому пояснили про те, що він має право на таке відшкодування, та запропонували звернутись до Департаменту охорони здоров'я Запорізької обласної державної адміністрації. Ним було направлено листа до Департаменту охорони здоров'я Запорізької обласної державної адміністрації. У відповіді від 09.08.2016 року йому знову було вказано на те, що він має право на відшкодування згідно закону, але для його реалізації має звернутись до суду. Також ним було направлено листа з проханням про роз'яснення його прав у цій справі до Бердянського міського центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги. У відповіді було підтверджено те, що він має право на відшкодування витрат на проживання у гуртожитку. Проте, прийняти до уваги ці листи керівництво КП «Приморська центральна районна лікарня» відмовилось. За весь час трудового спору КП «Приморська центральна районна лікарня» не зробила нічого для вирішення його питання. Просить зобов'язати КП «Приморська центральна районна лікарня» повернути йому витрачені на проживання у гуртожитку під час проходження інтернатури кошти у сумі 2970 грн. 36 коп. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та підстави, на яких вони ґрунтуються, дав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні 30.11.2016 року позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. 27.12.2016 року відповідач - КП «Приморська ЦРЛ» Приморської районної ради Запорізької області, надав письмову заяву, в якій зазначив, що на даний час не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] до КП «Приморська ЦРЛ». Просив справу розглянути за відсутності представника відповідача. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків. Наказом КП «Приморська ЦРЛ» Приморської районної ради Запорізької області № 210/о від 29 липня 2013 року, [PERSON] 01.08.2013 року прийнято на посаду лікаря-інтерна терапевтичного відділення для проходження інтернатури з фаху «Внутрішні хвороби» (а.с.20). Наказом КП «Приморська ЦРЛ» Приморської районної ради Запорізької області від 27 серпня 2013 року № 178, на підставі наказу ДОЗ від 23.08.2013 року № 303-Адм., відряджено для проходження очної частини інтернатури в Запорізькій держаний університет лікаря-інтерна 1-го року навчання зі спеціальності «Внутрішні хвороби» [PERSON] з 02.09.2013 року по 28.02.2014 року. Посвідчення про відрядження № 254 (а.с.10). Відповідно до наказу Запорізького державного медичного університету від 02.09.2013 року за № 94-і, [PERSON] поселено у гуртожиток №2 Запорізького державного медичного університету на період з 01.09.2013 року по 28.02.2014 року. За квитанцією № К111/4/253 від 04.09.2013 року [PERSON] сплачено за проживання у вказаному гуртожитку 1530 грн. 36 коп. (а.с.23). Наказом КП «Приморська ЦРЛ» Приморської районної ради Запорізької області від 23 січня 2015 року № 15, на підставі наказу ДОЗ від 17.01.2015 року № 14-Адм., направлено для проходження очної частини інтернатури в Запорізькій держаний медичний університет з 01.02.2015 року по 30.06.2015 року лікаря-інтерна 2-го року навчання зі спеціальності «Внутрішні хвороби» [PERSON] (а.с.12). Згідно із довідкою, наданою деканатом факультету післядипломної освіти Запорізького державного медичного університету від 27.06.2016 року № 05/182, з 01.08.2013 року по 30.06.2015 року лікар-інтерн [PERSON] навчався в інтернатурі зі спеціальності «Внутрішні хвороби». У зв'язку із тим, що з 2014 року до Запорізького державного медичного університету переведено студентів з Кримського, Луганського державних медичних університетів та Донецького національного медичного університету, ЗДМУ орендував місця в інших гуртожитках м. Запоріжжя. Тому лікар-інтерн [PERSON] на 2-му році навчання в інтернатурі проживав у гуртожитку будівельного коледжу з 02.02.2015 року по 30.06.2015 року (а.с.21). Згідно із довідкою ДВНЗ «Запорізький будівельний коледж» від 04.10.2016 року, [PERSON] сплатив вартість проживання у гуртожитку Запорізького будівельного коледжу з 02.02.2015 року по 30.06.2015 року у повному обсязі: у розмірі 1440 грн. Кошти надійшли до будівельного коледжу 02.02.2015 року (а.с.22). Наказом КП «Приморська ЦРЛ» Приморської районної ради Запорізької області № 297/о від 30 липня 2015 року, у зв'язку з закінченням інтернатури і присвоєнням звання лікаря-спеціаліста [PERSON] 03.08.2015 року переведений на посаду лікаря-терапевта терапевтичного відділення (а.с.20). Листом КП «Приморська ЦРЛ» Приморської районної ради Запорізької області від 08 липня 2016 року, [PERSON] повідомлено про те, що лікар - інтерн повинен самостійно сплачувати вартість житла у гуртожитку у розмірі, передбаченому для проживання студентів. Витрати на проживання лікаря-інтерна в гуртожитку вищого закладу освіти лікарнею не відшкодовуються (а.с.8). Відповідно до п. 1.1. Положення про спеціалізацію (інтернатуру) випускників вищих медичних і фармацевтичних закладів освіти ІІІ-ІV рівня акредитації медичних факультетів університетів, затвердженого наказом МОЗ від 19 серпня 1996 року № 291 (далі - Положення про інтернатуру), спеціалізація (інтернатура) є обов'язковою формою післядипломної підготовки випускників всіх факультетів медичних і фармацевтичних вищих закладів освіти ІІІ-ІV рівнів акредитації медичних факультетів університетів незалежно від підпорядкування та форми власності, після закінчення якої їх присвоюється кваліфікація лікаря (провізора) - спеціаліста певного фаху. Відповідно до п. 4.4 Положення про інтернатуру, лікарі (провізори) - інтерни мають право на забезпечення проживання в гуртожитку вищого закладу освіти під час навчання на кафедрі (з оплатою відповідно до існуючих тарифів) та в гуртожитку закладу (установи) охорони здоров'я під час стажування. Відповідно до п. 7.4 Положення про інтернатуру, на період проходження інтернатури лікарі(провізори) - інтерни забезпечуються жилою площею (типу гуртожитку) тих закладів, на базі яких здійснюється їх підготовка, з оплатою відповідно до існуючих тарифів. При відсутності гуртожитку заклад (установа) охорони здоров'я має право орендувати жилу площу для лікарів (провізорів) - інтернів у інших відомств або наймати її у приватних осіб з відшкодуванням фактичних витрат за рахунок лікарів(провізорів) - інтернів у розмірі плати, яка встановлена чинним законодавством, а решта - за рахунок коштів цього закладу (установи). Відповідно до п. 7.5 Положення про інтернатуру, витрати по відрядженню лікарів (провізорів) -інтернів на навчання у вищі заклади освіти здійснюються базовою установою стажування у такому ж порядку, як і при направлені спеціалістів на підвищення кваліфікації. Пунктом 7.8. Положення про інтернатуру передбачено, що фінансування підготовки лікарів (провізорів) - спеціалістів в інтернатурі для закладів охорони здоров'я інших міністерств, відомств, організацій, підприємств, інших закладів, незалежно від форм власності, проводиться за рахунок їх коштів на договірних умовах. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 01.08.2013 року по 02.08.2015 року працював лікарем-інтерном терапевтичного відділення за спеціальністю «Внутрішні хвороби» в КП «Приморська ЦРЛ» Приморської районної ради Запорізької області. [PERSON], як лікар-інтерн, у зв'язку з проходженням очного циклу інтернатури був у відрядженні в Запорізькому державному медичному університеті з 02 вересня 2013 року по 28 лютого 2014 року та з 02 лютого 2015 року по 30 червня 2015 року, що підтверджується наданими позивачем доказами (а.с.10, 12). Згідно наданих довідок та наказів витрати позивача на проживання під час проходження інтернатури склали 2970,36 грн. (а.с.21-23). Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що вказана сума до цього часу позивачеві не відшкодована. Відповідно до ст. 121 КЗпП України працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв'язку з службовими відрядженнями. Працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлюваних законодавством. За відрядженими працівниками зберігаються протягом усього часу відрядження місце роботи (посада). Працівникам, які направлені у службове відрядження, оплата праці за виконану роботу здійснюється відповідно до умов, визначених трудовим або колективним договором, і розмір такої оплати праці не може бути нижчим середнього заробітку. Постановою Кабінету Міністрів України «Про гарантії і компенсації для працівників, які направляються для підвищення кваліфікації, підготовки, перепідготовки, навчання інших професій з відривом від виробництва» від 28 червня 1997 року № 695 установлюються такі мінімальні державні гарантії: а) збереження середньої заробітної плати за основним місцем роботи за час навчання; б) оплата вартості проїзду працівника до місця навчання і назад; в) виплата добових за кожний день перебування в дорозі у розмірі, встановленому законодавством для службових відряджень. Іногороднім працівникам протягом першого місяця навчання добові виплачуються в розмірі, встановленому законодавством для службових відряджень, а в наступні місяці, до закінчення терміну навчання, тим, хто одержує заробітну плату у розмірі менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, виплачується стипендія в розмірі 20 відсотків добових. На час навчання працівники забезпечуються гуртожитком готельного типу. У разі відсутності гуртожитку відшкодування витрат, пов'язаних з наймом житлового приміщення, провадиться в порядку, встановленому законодавством для службових відряджень. Оплата проїзду працівників, які направляються на навчання з відривом від виробництва, до місця навчання і назад, виплата добових за час перебування в дорозі і за час навчання, стипендії, відшкодування витрат, пов'язаних з наймом житлового приміщення, провадяться за місцем основної роботи. Оскільки відповідач, в порушення законодавства про працю, не виплатив в добровільному порядку витрати, понесені його працівником на службове відрядження, понесені [PERSON] витрати, пов'язані з відрядженням, підлягають стягненню в примусовому порядку. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору у сумі 551 грн. 20 коп. (а.с.29), які підтверджені наданою позивачем квитанцією.

Outcome: approved