Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Головне територіальне управління юстиції в Івано-Франківській області, Косівський районний відділ державної виконавчої служби, головний державний виконавець Винничук О.М., третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - служби у справах дітей Косівської районної державної адміністрації про звільнення від сплати заборгованості по аліментах та припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що 11.12.2003 року він уклав шлюб з [PERSON] , який було зареєстровано у виконкомі Кутської селищної ради Косівського району, і проживав з нею до 2010 року, після чого шлюб між ними було розірвано. За час їх спільного проживання в шлюбі в них народилось троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу залишилися проживати разом з відповідачкою. Після розірвання шлюбу він добровільно надавав відповідачці матеріальну допомогу на утримання дітей і приймав участь у їхньому вихованні. Однак [PERSON] всі отримані кошти витрачала на спиртні напої та вела аморальний спосіб життя. Рішенням Косівського районного суду від 30.06.2010 року було вирішено стягувати з нього аліменти в користь [PERSON] , жительки м. Косів, Косівського району на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] ,, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 300 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. В 2013 році діти виявили бажання проживати із ним після чого він припинив сплачувати в користь колишньої дружини аліменти, так як фактично остання не використовувала їх за цільовим призначенням. В 2019 ропі він звернувся в суд із позовом про визначення місця проживання дітей, оскільки вони фактично проживали разом із ним починаючи із 2013року. Так, рішенням Косівського районного суду від 16.09.2019 року його позов було задоволено та судом вирішено змінити місце проживання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] визначене за рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 30.06.2010 року та залишити їх на вихованні та проживанні з батьком [PERSON] , [INFO] , жителем [ADDRESS] . Він являється інвалідом Ш групи, його доходи, окрім пенсії - є нестабільними в наслідок чого він змушений працювати по найму, щоб забезпечити дітей всім необхідним. В той час, коли [PERSON] , життям та благополуччям дітей взагалі не цікавиться, а продовжує вести аморальний спосіб життя. Найстарша дочка [PERSON] , [INFO] , виявила бажання проживати у його брата [PERSON] , де проживає і по даний час. Витрати на утримання дітей несе він та його близькі родичі, в той час як їх мати, відповідачка в справі, взагалі а ні розвитком а ні вихованням дітей не займається, як і не надає жодної матеріальної допомоги на їх утримання. Припинення стягнення аліментів є можливим у цьому випадку, поза як одержувач аліментів, а саме [PERSON] не може отримувати і розпоряджатись цими коштами, оскільки діти проживають окремо від неї та участі остання у їх вихованні та матеріальному утриманні взагалі не бере. Також вважає, що факт проживання дітей з 2013 року разом із ним - є підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами, оскільки вони знаходилися та знаходяться на його повному утриманні. Просить позов задоволити. В судовому засіданні позивач [PERSON] вимоги позову підтримав з підстав викладених в позовній заяві, яку просив задоволити в повному обсязі. Відповідачка в справі, [PERSON] в ході судового розгляду справи по суті позовні вимоги не визнала, пояснила, що із часу розірвання шлюбу між нею та позивачем в справі, їх діти були залишені на проживання із нею. Старша дочка, [PERSON] , деякий час дійсно проживала в брата її колишнього чоловіка, однак періодично приходила до неї та до її матері. Про рішення Косівського районного суду від 16.09.2019 року яким змінено місце проживання їх двох менших дітей, [PERSON] та [PERSON] , їй нічого не було відомо. Фактично діти з часу розірвання шлюбу між нею та позивачем в справі, постійно проживають біля неї та біля її матері, яка допомогає їй утримувати та доглядати дітей. Діти зареєстровані в с.Рожнів Косівського району а фактично постійно проживають в господарстві її матері [PERSON] , в [ADDRESS] та навчаються в Смоднянській ЗОШ санаторній школі-інтернат І-ІІ ступенів. Позивач в справі з часу прийняття судом рішення від 30.06.2010 року про стягнення аліментів взагалі не надавав їй ніякої матеріальної допомоги на утримання їх дітей в наслідок чого і виникла заборгованість, та виключно з метою уникнення сплати заборгованості по аліментах останній звернувся в суд із позовом про зміну місця проживання дітей. Просить в позові відмовити . Представник служби у справах дітей Косівської районної державної адміністрації Терьохіна Т.П., пояснила, що під час судового розгляду вказаної справи комісією було проведено обстеження умов проживання неповнолітніх дітей та складено відповідний акт від 14.05.2020 року, який долучено до матеріалів справи. При проведенні обстеження умов фактичного проживання дітей було встановлено, що діти постійно проживають в бабусі [PERSON] та не бажають проживати із батьком. Стосунки між бабусею [PERSON] та дітьми добрі. Діти стверджували, що їх батько не приймав та не приймає участі у їх утриманні та вихованні. Представник третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Головний державний виконавець Косівського районного відділу державної виконавчої служби - Винничук О.М. пояснила, що на примусове виконання у Косівський районний відділ державної виконавчої служби поступив виконавчий лист № 2-867 від 02.07.2010 р виданий Косівським районним судом про стягнення із [PERSON] 1976 р.н. жителя смт. Кути Косівського району в користь [PERSON] аліменти в розмірі по 300 грн щомісячно на кожну дитину на утримання дочки [PERSON] [INFO] , дочки [PERSON] [INFO] , та дочки [PERSON] [INFO] до досягнення ними повноліття. Станом на 01.11.2019 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів становить 116 605,50 грн. Остання часткова проплата в рахунок погашення заборгованості від позивача була проведена в 2017 році. Станом на 01.05.21 року заборгованість позивача складає 178419 грн. На даний час позивачем заборгованість по аліментах не погашено. Суд вислухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають до часткового задоволення за наступних підстав: Між сторонами виник спір про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати заборгованості за аліментами. В судовому засіданні встановлено, що сторони в справі [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. За час їх спільного проживання в них народилось троє неповнолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Як вбачається із копії рішення Косівського районного суду від 30.06.2010 року (а.с.12) шлюб зареєстрований між сторонами 11.12.2003 року у виконкомі Кутської селищної ради , актовий запис № 35 - розірвано, а неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] залишено проживати з матір`ю. Факт розірвання між сторонами в справі шлюбу також підтверджено долученим до матеріалів справи свідоцтвом про розірвання шлюбу виданим [PERSON] 04.10.2011 року (а.с.13) Копією рішення Косівського районного суду від 30.06.2010 року (а.с.14) стверджено, що судом задоволено позовні вимоги [PERSON] та вирішено стягувати із [PERSON] в користь [PERSON] , жительки м. Косів, Косівського району аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] ,, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 300 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. Довідкою Головного ТУЮ в Івано-Франківській області, Косівського районного відділу ДВС за № 1298 від 29.11.2019 року (а.с.23) встановлено, що станом на 01.11.2019 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання трьох дітей становить в загальному розмірі 116 605,50 грн. Приписами ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки по утриманні та матеріальному забезпеченні дітей. Відповідно до ст. 12 Закону України Про охорону дитинства на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Позивачем долучено довідку про склад сім`ї видану Кутською селищною радою за №1742 від 25.11.2019 року (а.с.17) та акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї (а.с.18) стверджено, що діти [PERSON] та [PERSON] постійно проживають разом з батьком і перебувають на його утриманні. Відповідно до викладених в повідомленні відомостей виданих Смоднянською ЗОШ санаторної школи-інтернат І-ІІ ст. Івано-Франківської обласної ради за № 15-02/01 від 17.04.2019 року (а.с.22) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] за час навчання виявили середній рівень знань. Батько цікавиться успіхами дітей в школі. Разом із тим суд звертає увагу, що факт постійного проживання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з батьком, позивачем в справі спростовано в судовому засіданні довідкою виданою Кутською селищною радою за №345 від 10.03.2020 року (а.с.46) якою стверджено, що [PERSON] разом із трьома неповнолітніми дітьми, які перебувають на реєстраційному обліку за адрею [ADDRESS] , фактично протягом вихідних та літніх канікул проживають у домогосподарстві своєї бабусі [PERSON] в [ADDRESS] без реєстрації. Також факт проживання неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] в господарстві бабусі [PERSON] підтверджено актом обстеження матеріально побутових умов сім`ї за № 340 від 06.03.2020 року (а.с.47) а також письмовими заявами свідків [PERSON] (а.с.48) та [PERSON] (а.с.49), які проживають по сусідству та стверджують, що із 2010 року внуки [PERSON] постійно проживають із нею. Батько дітей до них не навідується та нічим їм не допомагає. Допитані в судовому засіданні в присутності батьків та представника служби у справах дітей Косівської районної державної адміністрації неповнолітні діти ствердили: а саме , [PERSON] , [INFO] , пояснила, що з часу розірвання шлюбу між батьками вона проживала з бабусею, також деякий час вона проживала в сім`ї дядька, тобто рідного брата її батька. На даний час вона навчається та проживає окремо а її сестрички проживають з бабусею. [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] пояснили, що вони фактичено проживають з матір`ю та бабусею. Із старшою сестрою спілкуються. Начаються в Смоднянській ЗОШ санаторної школи-інтернат І-ІІ ст. Із школи на вихідні їх забирала то мати то бабуся. До батька вони інколи навідувались однак постійно проживати із ним вони не бажають а висловлюють своє бажання проживати в будинку разом із бабусею [PERSON] . Із долученої до матеріалів справи письмової заяви [PERSON] (а.с.76 ) вбачається, що в період із 2010 року її неповнолітні внуки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] а також періодично і старша [PERSON] проживають разом із нею та повністю знаходяться на її утриманні і вихованні. Батько дітей, позивач в справі проживає у фактичних шлюбних відносинах із іншою жінкою та її неповнолітніми дітьми. [PERSON] взагалі не надавав ніякої матеріальної допомоги на утримання своїх дітей, хоча таку змогу мав. Виключно з метою уникнення сплати ним заборгованості по аліментах останній звернувся в 2019 році до суду із позовом про зміну місця проживання дітей. Діти не бажають із ним проживати, при чому батько ніколи ними не цікавився. Актом обстеження умов проживання неповнолітніх дітей від 14.05.2020 року (а.с.105) складений комісією служби у справах дітей Косівської РДА встановлено, що умови проживання дітей [PERSON] та [PERSON] в будинковолодінні бабусі [PERSON] , що в [ADDRESS] є задовільними. Стосунки між дітьми і бабусею добрі. Діти хочуть проживати із бабусею. Батько участі в утриманні та вихованні дітей не приймає. Свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає у фактичних шлюбних відносинах іх позивачем. Діти чоловіка від першого шлюбу звиявляли бажання проживати разом із ними. Тоді за позовом [PERSON] рішенням суду було змінено місце їх проживання. Старша дочка чоловіка [PERSON] проживала то в них то в баби а пізніше деякий час проживала в брата чоловіка. Двоє молодших дітей чоловіка навчаються в Смоднянській школі - інтернаті. Періодично діти живуть то в них то в бабусі. Свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] пояснили, що проживають по сусідству із позивачем та періодично бачили дітей в його господарстві. [PERSON] доглядав за дітьми та утримував їх. На даний час старша дочка позивача [PERSON] проживає окремо, а двоє менших дітей проживають із бабусею. Пояснення допитаних в судовому засіданні вищевказаних свідків, які стверджували про періодичне перебування дітей в позивача не свідчать про факт їх постійного проживання з батьком та утримання їх останнім, як і не спростовують факту навної у позивача заборгованості по сплаті аліментів на утримання дітей на виконання рішення суду від 30.06.2010 року. В судовому засіданні оглянуто матеріали цивільної справи 347/798/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей та встановлено що розгляд справи проводився в порядку заочного провадження. Так в підставу заявлених позовних вимог позивачем долучено до матеріалів справи копію рішення Косівського районного суду від 16.09.2019 року, постановленого в порядку заочного позовного провадження за яким вирішено змінити місце проживання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] визначене за рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 30.06.2010 року та залишити їх на вихованні та проживанні з батьком [PERSON] , [INFO] , жителем [ADDRESS] . Вказане рішення суду набрало законної сили 25.10.2019 року. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України , Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч.1 ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення (наприклад, у зв`язку із перебуванням платника аліментів у лавах Збройних Сил України, тяжким матеріальним становищем, тощо). Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. У даному випадку обставиною, яка має істотне значення для звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам, є ухвалення 16 вересня 2019 року Косівським районним судом рішення, яким визначено місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] із батьком [PERSON] , позивачем у справі. Оскільки вказане рішення набрало законної сили 25.10.2019 року та саме з цього часу вважається, що досягнуто юридичної визначеності у спірних правовідносинах щодо визначення місця проживання дітей, саме з цього часу судове рішення як правозастосовуючий акт впливає на поведінку сторін у спірних правовідносинах. Положення ч. 2 ст. 197 СК України у даній справі не є підставою для звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами за період з часу постановлення судом рішення про стягнення аліментів і до ухвалення цього рішення, яким змінено місце проживання двох дітей та набрання ним законної сили, тобто до 25.10.2019 року, оскільки заборгованість позивача, яка має місце, не виникла у зв`язку з тяжкою хворобою позивача або іншою обставиною, що має істотне значення. Та обставина, що діти періодично проживали в батька , на яку посилається позивач, не може бути взята судом до уваги, оскільки встановлено, що спірна заборгованість по аліментам за вказаний період виникла саме внаслідок безпідставного невиконання позивачем [PERSON] рішення про стягнення із нього аліментів, що підтверджено довідкою відділу ДВС та поясненнями головного державного виконавця Винничук О. в судовому засіданні. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши указані вище обставини, суд прийшов до висновку про звільнення [PERSON] від заборгованості по аліментам на утримання двох неповнолітніх дітей : [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] нарахованих на виконання рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 30.06.2010 року в справі № 2-867/2010 року, починаючи із 25.10.2019 року (тобто з часу набрання рішенням суду від 16.09.2019 року законної сили). Із вказаних вище підстав подальше, а саме після 25.10.2019 року, стягнення аліментів з позивача [PERSON] за виконавчим листом на виконання рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 30.06.2010 року в справі № 2-867/2010 року на користь [PERSON] [INFO] , жительки [ADDRESS] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , не буде відповідати забезпеченню інтересів дітей, необхідних для їх благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки їх батьків, які відповідають за них за законом. Частиною 4 ст. 273 ЦПУ України встановлено: якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. З огляду на наведені норми матеріального та процесуального права, встановлені обставини, суд дійшов висновку про необхідність припинення з 25 жовтня 2019 року стягнення аліментів з позивача за виконавчим листом на виконання рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 30.06.2010 року в справі № 2-867/2010 року аліментів на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] , а отже позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Що стосується вимоги позивача про скасування заборгованості та припинення стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] [INFO] то в цій частині позивачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу в підставність викладених ним вимог. Посилання позивача на те, що старша дочка проживала деякий час в його брата а він не сплачував аліменти так як його колишня дружина могла їх витрачати на власні потреби не заслуговують на увагу та нічим не підтверджені. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом (ч.2 ст. 29 ЦК України ). Більше того [PERSON] не спростовано факту наявності в нього станом на 01.11.2019 року заборгованості по сплаті аліментів в сумі 116605,50 грн., що підтверджено довідкою (а.с.23) яка збільшилась та станом на 31.01.2020 року вже складала 126 436,50 грн. (а.с.79) За частиною 3 статті 82 СК України право одного з подружжя на аліменти, які були присуджені за рішенням суду, може бути припинене за рішенням суду, якщо буде встановлено, що: одержувач аліментів перестав потребувати матеріальної допомоги; платник аліментів неспроможний надавати матеріальну допомогу. Проте, в процесі розгляду справи, сторонами не доведено того, що одержувач аліментів перестав потребувати матеріальної допомоги, або того, що платник аліментів неспроможний надавати матеріальну допомогу. Також слід зазначити, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами того, що аліменти на дітей відповідачка могла витрачати не за призначенням. У відповідності до ст.186 СК України, контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. Відповідно до вимог ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. За таких обставин, вимоги позивача в цій частині позовних вимог не ґрунтуються на положеннях законодавства, а тому задоволенню не підлягають.

Outcome: partial