Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з цивільним позовом до Чорнобаївської селищної ради Чорнобаївського району Черкаської області (далі - відповідач) про визнання права власності у порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 6 червня 2016 року помер її батько [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, а також земельна ділянка, на якій він розташований. Позивач звернулася до нотаріальної контори, однак їй було відмовлено в оформлені права власності в порядку спадкування у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. За таких обставин, посилаючись на приписи законодавства, що регулює спадкові відносини, позивач просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на вказану нерухомість. У судове засідання сторони не з'явились. Позивач подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та наполягала на задоволенні позовних вимог (а.с. 31). Від відповідача надійшов лист, в якому останній просив розгляд справи провести без участі його представника та погодився з позовом (а.с. 27). Виходячи з приписів ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив слухати справу за відсутності учасників процесу. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. 6 червня 2016 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 10 червня 2016 року серії І-СР № 277211 (а.с. 14). Згідно з довідкою Чорнобаївської селищної ради Чорнобаївського району Черкаської області від 20 грудня 2016 року № 5173, виданої на підставі погосподарської книги № 6 (особовий рахунок 534), [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO]. В будинку проживав разом із матірю [PERSON] (а.с. 8). Мати спадкодавця [PERSON] померла 11 липня 2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 21 липня 2016 року серії І-СР № 281219 (а.с. 5). Згідно з довідкою Чорнобаївської селищної ради Чорнобаївського району Черкаської області від 20 грудня 2016 року № 5174, виданої на підставі погосподарської книги № 6 (особовий рахунок 534), [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO]. Позивач є донькою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача від 10 лютого 1984 року серії ІІ-СР № 396155, де у графі «батько» вказано «Міценко Олександр Васильович» (а.с. 6) та копією свідоцтва про шлюб позивача від 24 серпня 2002 року серії І-СР № 074502, відповідно до якого позивач змінила дівоче прізвище «Міценко» на прізвище чоловіка «Сімейко» (а.с. 17). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Відповідно до змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 10 лютого 2017 року (вих. № 70/01-16) (а.с. 25), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 20), позивач зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Зі змісту позову вбачається, що позивач не може оформити право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку, розташовані за адресою: вул. Славського, 20, смт. Чорнобай, Чорнобаївський район, Черкаська область, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючі документи. Разом з тим судом встановлено, що згідно з довідкою Чорнобаївської селищної ради Чорнобаївського району Черкаської області від 20 грудня 2016 року № 6185 земельна ділянка, яка розташована за адресою: вул. Славського, 20, смт. Чорнобай, Чорнобаївський район, Черкаська область була у користуванні [PERSON] до дня смерті. На вказану земельну ділянку видано державний акт на право власності на земельну ділянку від 15 червня 2011 року серії ЯЛ № 439915 (а.с. 9). Відповідно до наявної в матеріалах справи копії договору дарування земельної ділянки від 11 грудня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Чорнобаївського нотаріального округу 11 грудня 2009 року, [PERSON] подарувала вказану земельну ділянку [PERSON] (а.с. 30). Судом також встановлено, що житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: вул. Славського, 20, смт. Чорнобай, Чорнобаївський район, Черкаська область закінчений будівництвом, що підтверджується даними технічного паспорту (а.с. 12-13). Згідно з копією договору дарування жилого будинку від 11 грудня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Чорнобаївського нотаріального округу 11 грудня 2009 року, [PERSON] подарувала вказаний житловий будинок з надвірними спорудами [PERSON] Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день його смерті, тобто 6 червня 2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що померлий [PERSON] заповіт не складав, а позивач відповідно до приписів ст. 1261 ЦК України є спадкоємицею першої черги. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Судом встановлено, що позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів. Слід зауважити, що померла мати спадкодавця [PERSON], яка на час відкриття спадщини проживала зі спадкодавцем, не може вважатися такою, що вступила у спадщину, оскільки до нотаріальної контори з заявою про її прийняття не зверталася. Більше того, [PERSON] не виконала вимоги ч. 1 ст. 1297 ЦК України, згідно з якою спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов'язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved