Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачки [PERSON] посилаючись на те, що 14.06.2003 року між ним та [PERSON] в простій письмовій формі було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами розташованого за адресою [ADDRESS]. Розрахунок за вказаним договором між сторонами був проведений 16.06.2003 року. [INFO] [PERSON] померла і єдиним її спадкоємцем є відповідачка [PERSON], яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину. Протягом 2003-2010 років [PERSON] ухилялася від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. В зв'язку з викладеним позивач просив визнати дійсним договір купівлі-продажу спірного житлового будинку та визнати за ним право власності на вказаний будинок. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися. Представник подав суду заяву в якій просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідачка будучи належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду в судове засідання не з'явилася. За відсутності заперечень з боку позивача суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ч.1-2 ст. 224 та ч. 1 ст. 225 ЦПК України. Вивчивши матеріли справи, суд приходить до наступних висновків. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 19.05.1995 року посвідченого приватним нотаріусом Скадовського нотаріального округу Херсонської області [PERSON] реєстровий №197 на праві власності належав житловий будинок [ADDRESS] Як вбачається з актового запису Таврійської сільської ради Скадовського району Херсонської області про смерть №7 від 16.05.1997 року [PERSON] померла [INFO]. Після неї відкрилася спадщина в т.ч. і на вищевказаний житловий будинок. [PERSON] заявою вх. №118 від 09.02.2001 року прийняла спадщину після смерті [PERSON] в т.ч. і на вищевказаний житловий будинок. З спадкової справи №64/1 вбачається, що інші спадкоємці після смерті [PERSON] відсутні. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Таким чином право власності на спірний житловий будинок перейшло до [PERSON] З укладеного в простій письмовій формі договору купівлі-продажу від 14.06.2003 року вбачається, що [PERSON] продала, а [PERSON] купив житловий будинок літ. «А» (площею 27,6 кв.м.) з надвірними будівлями та спорудами, а саме літня кухня літ. «Б», погріб літ. «В», сарай літ. «Г», сарай літ. «Д», сарай літ. «Е», водопровід №1, огорожа, що розташований за адресою [ADDRESS] (п. 1.1). Право власності на вказаний житловий будинок переходить до покупця з моменту підписання акту приймання-передачі (п. 1.2). Вартість будинку визначена сторонами у 50000 грн. (п. 1.3). Покупець зобов'язаний сплатити суму 50000 грн. за придбаний будинок в готівковій формі до 31.06.2003 року (п. 2.1). Обов'язком покупця визначено на протязі місяця з моменту підписання акту приймання-передачі здійснити нотаріальне посвідчення даного договору (п. 5.1). На виконання умов договору 14.06.2003 року між сторонами було складено акт приймання-передачі. Крім того, у відповідності до п. 2.2 Договору [PERSON] написала позивачу [PERSON] розписку від 16.06.2003 року згідно якої отримала грошові кошти в сумі 50000 грн. за проданий нею будинок [ADDRESS] та зобов'язалася до 14.07.2003 року здійснити його нотаріальне оформлення. Вказаний обов'язок не був виконаний [PERSON] З актового запису Таврійської сільської ради Скадовського району Херсонської області про смерть №1 від 12.02.2010 року вбачається, що [PERSON] померла [INFO]. Після її смерті заявою від 10.08.2010 року спадщину прийняла відповідачка [PERSON] Інші спадкоємці [PERSON] та [PERSON] заявами від 10.08.2010 року відмовилися від прийняття спадщини. Свідоцтва про право на спадщину спадкоємці не отримали. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виходячи з викладеного суд вважає, що [PERSON] є належним відповідачем у вказаних правовідносинах. Розглядаючи позовні вимоги в частині визнання договору купівлі-продажу дійсним, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин), нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин), договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Як вбачається з роз'яснень викладених в п. 4 Постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.04.1978 року «Про судову практику у справах про визнання угод недійсними», з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави; купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах; міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження (наприклад, статтями 105, 114, ЦК). На підставі викладеного суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved