Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивовано тим, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 04.08.2001 року, який зареєстровано у Хустському районному відділі ДРАЦСу Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області за актовим записом № 121. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу позивача вважає погіршення їхніх взаємовідносин, різні погляди на шлюб та сім`ю, через що між ними виникали непорозуміння та сварки, які призвели до втрати взаємоповаги та повного припинення шлюбних відносин. На даний час сторони не проживають разом більше двох років, повністю припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Подальше спільне проживання є неможливим, шлюб існує лише формально. За таких обставин позивачка вважає, що сім`я розпалась остаточно, просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився. Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву, в якій просив розглядати справу у її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує і просить задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Відзив чи заперечення проти позову від відповідача не надходили. З врахуванням наведеного, та у відповідності до порядку, визначеного ст. 223 ч. 4, ст. 247 ч. 2 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04.08.2001 року, який зареєстровано у Хустському районному відділі ДРАЦСу Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області за актовим записом № 121 (а.с.6). Від шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] (а.с.10-11). Причина розірвання шлюбу з встановлених матеріалів справи є наявність у сторін різних поглядів на сімейне життя. На час розгляду справи сторони не підтримують між собою шлюбних взаємовідносин, спільного господарства не ведуть і позивач висловив своє небажання зберегти шлюб між ними. Позивач в позовній заяві категорично наполягає на розірванні шлюбу, ствердивши неможливість відновлення шлюбу між ним та відповідачкою. Вжиті судом заходи задля збереження сім`ї не дали результату і позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу. За таких обставин суд констатує, що сім`я сторін розпалася. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України від 10.01.2002 року зі змінами та доповненнями «шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається…». Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою «чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання». З огляду на встановлене, суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб існує формально, не виконує свого прямого призначення, позивач не бажає проживати в шлюбі з відповідачкою, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. Враховуючи наведене та

Outcome: approved