Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

[PERSON] заявлено позов до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину майна, яке набуте за час перебування у шлюбі. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що з відповідачкою по справі перебуває у шлюбі з 20.02.1999 року.За час перебування у шлюбі ними за спільні сімейні кошти було придбано квартиру [ADDRESS], яку вони набули у спільну сумісну власність, як подружжя. Позивач вказує, що спірна квартира ними придбавалась на підставі договору купівлі-продажу від 14.12.2011 року, який посвідчено приватним нотаріусом, і покупцем вказаної квартири виступила одноособово відповідачка [PERSON], а тому державну реєстрацію права власності на вказаний обєкт нерухомого майна було проведено також виключно на дружину. Також позивач вказує, що в останні декілька років відносини між ним та відповідачкою, як подружжям, стали погіршуватись і внаслідок цього вони стали проживати окремо, його дружина залишилась проживати у їх спільній квартирі, а він проживає у квартирі, яка належить його матері. На фоні того, що спірна квартира зареєстрована виключно на відповідачку у них часто виникають непорозуміння, адже дружина вчиняє дії, які призводять до невизнання та порушення належного йому права. Позивач вказує, що він позбавлений можливості оформити своє право власності на ? частину квартири в іншому аніж в судовому порядку, а тому за вказаних обставин він змушений звертатись до суду та просить визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], - як на частку у спільному майні подружжя. У попереднє судове засідання позивач [PERSON] не зявився, подав до суду письмову заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав викладених у заяві та просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у попереднє судове засідання не з'явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає повністю не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Вимогами ч.4 ст.130 ЦПК України встановлено, що при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст.61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20.02.1999 року. Даний факт стверджується копією свідоцтва про одруження серії І-ЕГ №021164 яке видане 20.02.1999 року міським відділом РАГСу м.Ковель. Як убачається із матеріалів справи, зокрема, із договору купівлі-продажу квартири від 14.12.2011 року, копії витягу про державну реєстрацію прав №32583663 від 20.12.2011 року, копії технічного паспорту на квартиру, у період перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] за спільні кошти було придбано квартиру [ADDRESS], а отже дане нерухоме майно є спільним майном подружжя, - і ця обставина не оспорюється та визнається відповідачкою у справі. З копії витягу про державну реєстрацію прав №32583663 від 20.12.2011 року убачається, що державна реєстрація права власності на квартиру [ADDRESS] була проведена виключно на [PERSON]. Згідно частини 1 статті 60 СК України, чинного на час набуття права власності на квартиру, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст.70 ч.1 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловік є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У судовому засіданні встановлено, що вищевказана квартира [ADDRESS] була придбана спільно [PERSON] та [PERSON] в період перебування в зареєстрованому шлюбі, а отже дане нерухоме майно є спільним майном подружжя. Наведені та досліджені судом вище перелічені докази є належними та допустимими і доказів, які б їх спростовували, сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, суду не надано. Таким чином, суд приходить до висновку, що за позивачем [PERSON] слід визнати право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], - як на частку у спільному майні подружжя, оскільки в іншому порядку оформити своє право власності на вищевказане нерухоме майно він позбавлений можливості. Враховуючи вищевикладене на підставі ст. ст. 328, 392 ЦК України, ст.ст.60,68,70 СК України,

Outcome: approved