Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду з позовною заявою до Комунального підприємства «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 5» про скасування наказу про дисциплінарне стягнення. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що він працює у КП «ЛЖЕК № 5» на посаді водія автотранспортних засобів аварійної служби. Наказом № 16-к від 23 січня 2014 до нього застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани. У вищевказаному приказі зазначено, що він « 16.12.2013 року самовільно залишив своє робоче місце і був відсутній на робочому місці без поважних причин, чим порушив вимоги п. 3.3. Правил внутрішнього трудового розпорядку, п. 1.4. посадової інструкції. Вважає наказ про застосування дисциплінарного стягнення необґрунтованим і незаконним, оскільки: 1) перебуваючи на робочій зміні 16 грудня 2013 він відлучився на короткий час після того, як поставив до відома диспетчера аварійної служби [PERSON] і отримавши від нього усну згоду. Цей факт він повідомив у пояснювальній записці від 17 січня 2014 року, яка була витребувана 16 січня 2014 року в.о. начальника КП ЛЖЕК № 5 [PERSON]; 2) відлучався він на короткий час з поважної причини - ходив за ковдрою, так як в приміщенні аварійної служби було холодно; 3) вважає, що температура у приміщенні аварійної служби не відповідає санітарним нормам мікроклімату виробничих приміщень; 4) доповідна записка диспетчера [PERSON], з невідомої йому причини, була написана набагато пізніше; 5) його відсутність на короткий час документально не було зафіксоване, акту про відсутність його на робочому місці не складали; 6) відповідно до ст. 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення; 7) диспетчер аварійної служби [PERSON] у своїй пояснювальній записці вказав, що ним був виявлений цей проступок 16 грудня 2013 року, доповідна записка була витребувана керівництвом 16 січня 2014 року. Доповідну записку він написав 17 січня 2014 року, а стягнення у виді догани винесли вже 23 січня 2014 року. На підставі викладеного, позивач просив суд скасувати дисциплінарне стягнення, накладене на нього наказом № 16-к від 23 січня 2014 року у виді догани. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтвердив доводи, викладені в позовній заяві. На позовних вимогах наполягав. Просив суд скасувати дисциплінарне стягнення, накладене на нього наказом № 16-к від 23 січня 2014 року у виді догани та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Додав, що на період часу 16.12.2013 року він вже не проживав з [PERSON], а жив зі своєю дружиною. [PERSON] ставила йому ультиматуми. Щодо того, що він наніс їй тілесні ушкодження, то це все вигадки та наговори [PERSON] Щодо дисциплінарного стягнення, то вважає, що воно було накладено на нього з порушенням строків, передбачених КЗпПУ, тобто через місяць. Докладна записка [PERSON] написана заднім числом. Тому вважає, що має місце порушення строків застосування дисциплінарного стягнення. Окрім цього, його відсутність на робочому місці 16.12.2013 року ніде не зафіксована, однак факту відсутності він не заперечує, адже він дійсно 16.12.2013 року відлучався у зазначений проміжок часу з робочого місця для того, щоб взяти ковдру, адже на робочому місці було холодно. У судовому засіданні представник відповідача Ткаченко С.О. позов не визнала. Пояснила, що [PERSON] працює у КП «ЛЖЕК № 5» на посаді водія автотранспортних засобів аварійної служби. Між КП «ЛЖЕК № 5» та [PERSON] був укладений трудовий договір. При укладенні трудового договору [PERSON] був ознайомлений з колективним договором, ПВТР, посадовою інструкцією, графіками роботи. 16.12.2013 року позивач самовільно залишив своє робоче місце без поважної причини. На підставі цього було проведе службове розслідування та до [PERSON] було застосовану дисциплінарне стягнення у виді догани. Вважає позов [PERSON] необґрунтованим, так як він не надав суду доказів поважної причини своєї відсутності. Натомість вважає, що відсутність письмового попередження власники про причини своєї відсутності на робочому місці, показання оператора диспетчерської служби Жадан про самовільне залишення [PERSON] свого робочого місця, нормальним температурним режимом у побутовому приміщенні, заявою громадянки [PERSON] про знаходження позивача у її квартирі 16.12.2013 року з 23-00 годин до 00-05 години свідчать про умисне спотворення фактів з метою створити собі алібі на той часовий проміжок часу, коли були нанесені тілесні пошкодження цивільній дружині [PERSON] - громадянці [PERSON]. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що працює у КП «ЛЖЕК № 5» на посаді оператора диспетчерської служби. [PERSON] є його підлеглим. Вісім місяців [PERSON] працює під його керівництвом. 16.12.2013 року він був на нічній зміні. Нічна зміна триває з 19 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. ранку. Так, 16.12.2013 року він приїхав з заявки о 22 годині 30 хвилин, закрив ворота та зайшов у «побутовку», де був [PERSON] та слюсаря. Через годину він знову зайшов до «побутовки», всі були на місці, а позивача там вже не було. З'явився [PERSON] тільки о першій годині ночі 17.12.2013 року. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що знайома з позивачем, це її колишній співмешканець. На період часу 16.12.2013 року вони разом вже не проживали. 16 грудня 2013 року вона була вдома, коли о 23 годині [PERSON] прийшов до неї додому з'ясовувати стосунки, після він наніс їй тілесні ушкодження. Через деякий час йому о першій годині ночі позивачу зателефонував диспетчер і [PERSON], після цього дзвінка, пішов від неї. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 7 Загальної декларації прав людини всі люди рівні перед законом і мають право, без будь-якої різниці, на рівний їх захист законом. Загальна декларація прав людини у статті 8 гарантує право кожної людини на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Відповідно до ст. 150 КЗпП України, дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством. Звичайний порядок оскарження дисциплінарного стягнення передбачає звернення працівника із заявою до комісії по трудових спорах, як це передбачено ст.ст. 221, 225 КЗпП України. Разом з тим, відповідно до ст. 124 Конституції України працівник може звернутись безпосередньо до суду з позовом про оскарження дисциплінарного стягнення. В цьому випадку оскаржується безпосередньо дисциплінарне стягнення, яке може бути визнане судом недійсним (незаконним). Позивач [PERSON] скористався своїм правом та звернувся до суду з даним позовом до Комунального підприємства «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 5» про скасування наказу про дисциплінарне стягнення, у зв'язку з тим, що вважає наказ про застосування дисциплінарного стягнення необґрунтованим і незаконним. Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Відповідно до ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язаний виконувати роботу, визначену цією угодою. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому, зокрема, строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін, умови розірвання договору можуть встановлюватися угодою сторін. Відповідно до ст. 21 КЗпП України, укладення трудового договору оформлюється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. У судовому засіданні встановлено, що згідно з наказом № 71 від 06.04.2011 року, виданого КП «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 5», [PERSON] прийнятий на роботу водієм з 06.04.2011 року з іспитовим строком 1 місяць на підставі особистої заяви [PERSON] від 01.04.2011 року. (а.с. 13-14). Згідно з копією трудової книжки [PERSON], 06.04.2011 року [PERSON] прийнятий на роботу до Комунального підприємства «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 5» на посаду водія. Запис внесений на підставі наказу № 71 від 06.04.2011 року (а.с.15). Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON] уклав з відповідачем трудовий договір на невизначений строк та перебуває у трудових відносинах з відповідачем - КП «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 5» з 06.04.2011 року. Відповідно до ст. ст. 21, 139 КЗпП України працівник зобов'язується виконувати роботу визначену трудовим договором чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу додержуватися трудової дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитись до майна власника. Відповідно до ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Відповідно до ст. 147-1 КЗпП України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Відповідно до ст. 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. В статті 149 КЗпП України, зазначено, щодо застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. З матеріалів справи вбачається, що згідно з наказом в.о. начальника КП «ЛЖЕК № 5» від 23 січня 2014 року № 16-к «Про накладення дисциплінарного стягнення», водієві автотранспортних засобів [PERSON] оголошено догану за порушення вимог п. 3.3. Правил внутрішнього трудового розпорядку, п.1.4. посадової інструкції (а.с. 3). Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що при розгляді справ судам необхідно з'ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо. Отже, зміст вищезазначених норм закону зобов'язує адміністрацію при вирішенні питань щодо дисциплінарної відповідальності працівника довести до відома особу про встановлені факти порушень з її сторонни, зажадати від неї пояснення та при застосуванні дисциплінарного стягнення в наказі зазначити за які конкретно порушення застосовано стягнення. Відповідно до п. 8.1. Колективного договору, зареєстрованого УПСЗН Лисичанської міської ради за № 75 від 19.09.2013 року, власник підприємства гарантує надання працівникам вільного часу проходження медичних оглядів, одержання мед. Допомоги, відвідування державних органів для рішення необхідних житлово-побутових проблем працівників без здійснення стягнень заробітної плати (а.с. 16). Згідно з п. 3.3. Правил внутрішнього трудового розпорядку Комунального підприємства «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 5», працівник зобов'язаний підкорятися встановленому трудовому розпорядку, виконувати письмові та усні накази (розпорядження) наймача, що не суперечать діючому законодавству та локальним актам (а.с. 20-21). Згідно з п. 1.4. робочої інструкцією № 33 водія автотранспортних засобів (код КП 8322.2), затвердженою наказом начальника КП ЛЖЕК №5 №166 від 25.10.2011 року (далі - інструкція), водій автотранспортних засобів підпорядковується безпосередньо механіку, додаткове підпорядкування - начальнику підприємства, головному інженеру, диспетчеру (для робітників аварійної служби) (а.с.17-19). Крім того, згідно з п. 3.16 інструкції, водій автотранспортних засобів зобов'язаний дотримуватися трудового розпорядку (а.с.17-19). Згідно з п. 3.17 інструкції, водій автотранспортних засобів зобов'язаний не допускати випадків заняття сторонніми справами в робочий час (а.с.17-19). Згідно з п. 5.1. інструкції, водій автотранспортних засобів несе відповідальність за неналежне виконання або невиконання своїх посадових обов'язків, передбачених цією інструкцією, в рамках, визначених дійсним трудовим законодавством України (а.с. 17-19). З вищевказаною інструкцією гр. [PERSON] був ознайомлений 25.10.2011 року, про що свідчить його підпис (а.с. 19). Згідно з доповідною запискою [PERSON] від 31.12.2013 року, зареєстрованою 13.01.2014 року вбачається, що 16.12.2013 року приблизно з 23 години 10 хвилин по 00 годину 30 хвилин, водій [PERSON] був відсутній на робочому місці. До теперішнього часу [PERSON] не виконав його вимог про надання письмових пояснень про причини його відсутності (а.с. 4). Згідно з письмовими поясненнями [PERSON] від 17.01.2014 року вбачається, що 16.01.2014 року він попередив в усній формі диспетчера [PERSON] про те, що йому потрібно взяти ковдру в гаражі. Отримавши усну згоду [PERSON], він пішов на короткий час до гаражу, який знаходиться в районі будинку [ADDRESS], після чого повернувся до ЖЕКу. Його відсутність на короткий час документально ніяк не зафіксовано, претензій ніяких не було. Вважає, що проступку 16.12.2013 року не було, дисципліну він не порушував (а.с. 5). Згідно з наказом в.о. начальника КП «ЛЖЕК № 5» від 15 січня 2014 № 14 «Про створення комісії» на підставі доповідної записки оператора диспетчерської служби [PERSON] було наказано: 1) створити комісію для проведення дисциплінарного провадження; 2) комісії провести дисциплінарне провадження з метою з'ясування обставин тимчасової відсутності на робочому місці 16.12.2013 року водія автотранспортних засобів [PERSON]; несвоєчасного доведення до адміністрації підприємства даного факту оператором диспетчерської служби [PERSON]; 3) за результатами роботи комісії вирішити питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності вищевказаних робітників при наявності факту дисциплінарного проступку; 4) контроль за виконанням наказу залишається за в.о. начальника КП «ЛЖЕК № 5» (а.с. 93) У наказі від 23 січня 2014 року № 16-к «Про накладення дисциплінарного стягнення» зазначено, що з доповідної записки оператора диспетчерської служби [PERSON] вбачається, що водій автотранспортних засобів аварійної служби [PERSON], 16.12.2013 року самовільно залишив своє робоче місце и був відсутній на робочому місці без поважних причин приблизно з 23 години 00 хвилин до 00 години 30 хвилин 17 грудня 2013 року, чим порушив вимоги п. 3.3. Правил внутрішнього трудового розпорядку, п. 1.4. посадової інструкції (а.с. 3). Крім того, відповідно до заяви [PERSON] від 04.02.2014 року вбачається, що 16.12.2013 року о 23 годині 00 хвилин, водій аварійної служби [PERSON] знаходився у її квартирі у робочій час, при цьому побив її та пішов о 00 годині 05 хвилин (а.с. 71). Також зазначений вище факт підтверджується інформацією та копіями документів, отриманими від Лисичанського МВ ГУМВС України в Луганській області, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 23.12.2013 року, згідно з яким, 16 грудня 2013 року приблизно о 23 год. 00 хв. співмешканець гр. [PERSON], 1971р.н., знаходився на кв. Жовтневої революції, 12/52, завдавши гр. [PERSON] тілесні ушкодження (а.с. 96). Отже, судом встановлено та не заперечувалось сторонами по справі той факт, що [PERSON] дійсно 16.12.2013 року о 23 години 00 хвилин у робочій час пішов з роботи та був відсутній на робочому місці без поважних причин та без повідомлення безпосереднього керівника про тимчасову відсутність в належній формі, а повернувся на роботу 17.12.2013 року о 00 годин 30 хвилин, чим дійсно порушив вимоги п. 3.3. Правил внутрішнього трудового розпорядку та п.1.4. посадової інструкції водія автотранспортних засобів. Водночас, суд вважає необґрунтованими доводи позивача [PERSON] про те, що він відлучався на короткий час з поважної причини, бо ходив за ковдрою, так як, на його думку, температура у приміщенні аварійної служби не відповідає санітарним нормам мікроклімату виробничих приміщень, оскільки у разі порушення власником обов'язків по створенню умов праці, передбачених ст. 153 КЗпП України, - законодавчо встановлена ??певна процедура захисту прав працівника. Крім того, відповідачем було надано протоколи про проведення досліджень метеорологічних факторів від 21.02.2014 року, у яких зазначено, що на дату проведення дослідження, 19.02.2014 року, інтегральна відмітка мікрокліматичних умов відповідає нормі (а.с. 41-42). Позивач [PERSON] не надав суду докази поважної причини його відсутності і не довів в установленому порядку факт відсутності на робочому місці до відома власника. Навпаки, відсутність письмового попередження власника про причини відсутності на робочому місці, показання свідків [PERSON] та [PERSON] свідчать про склад дисциплінарного проступку в діях [PERSON] Що стосується строку для застосування дисциплінарного стягнення та порядку застосування дисциплінарного стягнення, то адміністрацією КП «Лисичанська житло-експлуатаційна контора № 5» повністю дотримані вимоги ст.ст. 147-1 - 149 КЗпП України. Доповідна записка [PERSON] від 31.12.2013 року була подана 13.01.2014 року, наказ про застосування дисциплінарного стягнення від 23.01.2014 року, а отже дисциплінарне стягнення застосоване власником протягом одного місяця з дня його виявлення, що відповідає вимогам ст.ст. 147-1, 148 КЗпП України. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги заявлено не обґрунтовано, у зв'язку з чим підлягають залишенню без задоволення. Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин.

Outcome: dismissed