Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення інфляційних втрат та 3% річних. Свій позов обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем, було укладено договір купівлі-продажу, згідно умов якого відповідач взяв на себе зобов`язання здійснити доставку товару на загальну суму 31200 грн. Вказує, що нею було сплачено завдаток в розмірі 19 300 грн. Однак, відповідачем не в повній мірі було виконано умови договору. У зв`язку з чим нею було подано позов до суду. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 01.02.2010 року стягнуто з відповідача на її користь 39\~106 грн. Луцьким міськрайонним судом видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні в Другого ВДВС м. Луцька, проте станом на сьогоднішній день рішення суду не виконане. На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача на її користь 3 % річних від простроченої суми в розмірі 3\~467,65 грн., індекс інфляції в розмірі 15\~766, 91 грн., судові витрати пов`язані з наданням правової допомоги в розмірі 5000 грн., а також витрати пов`язані з сплатою судового збору у сумі 768,40 грн. Ухвалою суду від 18 вересня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача до початку судового засідання подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, позов просить задовольнити. Відповідач до початку судового засідання подав суду заяву в якій просить суд застосувати позовну давність та відмовити в задоволенні даного позову. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 01.02.2010 року стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] 39 106 грн. (а.с.11). Відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Також, як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.17 своєї\~постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року №5, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання суд, передбачених ч.2\~ст. 625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст.\~526,\~599 ЦК України. Тобто, за змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, у зв`язку з несвоєчасним поверненням боргу, позивач має право на стягнення з відповідача [PERSON] інфляційних витрат, а також три проценти річних від простроченої суми, які нараховуються на суму. Згідно наданого позивачем розрахунку, з яким суд погоджується, сума яку слід стягнути з відповідача, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язання, за період з вересня 2016 року по вересень 2019 року, складається з 3\~467,65 грн. три відсотки річних та 15\~766,91 грн. індекс інфляції за період прострочення. Доводи відповідача, викладені у своїй заяві про застосування строку позовної давності, судом не беруться до уваги, оскільки, як вбачається з розрахунку наданого позивачем, спірна сума визначена за період з вересня 2016 року по вересень 2019 року, тобто на день подачі позову до суду позивачем не пропущено строк звернення до суду визначений ст. 257 ЦК України. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є такими, що підлягають до задоволення. Крім того, позивачем понесено документально підтвердженні витрати на професійну правничу допомогу на суму 5000 грн., які у відповідності до вимог ст.ст. 137, 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі, оскільки, відповідачем не подано клопотання щодо зменшення цих витрат у зв`язку з не співмірністю складності справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт (а.с. 12- 16). Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved