Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до Великокопанівської сільської ради Олешківського району Херсонської області з позовом в якому просив скасувати рішення Великокопанівської сільської ради Олешківського району Херсонської області від 06.02.2019 року № 927 та від 06.02.2019 року № 930, визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 15.09.2008 року, що зареєстрований у Цюрупинському районному відділі Херсонської регіональної філії Центру ДЗК за №040972900002, посилаючись на незаконність вказаних рішень відповідача та наявність підстав для укладення додаткової угоди. 11.07.2019 року провадження у справі відкрито. Судом ухвалено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не надходили. 08.08. 2019 року відповідач надав відзив на позов в якому зазначив про невизнання позову через його безпідставність з посиланням на неналежне виконання ним умов договору оренди в частині своєчасного внесення орендної плати та на недоведеність порушень при прийнятті оскаржуваних рішень. Від третьої особи, ГУ Держгеокадастру в Херсонській області, надійшли пояснення щодо позову. Пояснення від Олешківської РДА до суду не надходили. Під час розгляду справи від позивача надійшла заява про часткову відмову від позовних вимог та уточнення позовних вимог. В заяві від 06.09.2019 року позивач зазначив про відмову від своїх вимог в частині скасування рішень Великокопанівської сільської ради Олешківського району Херсонської області від 06.02.2019 року № 927 та від 06.02.2019 року № 930. Провадження у справі в цій частині вимог судом закрито. В своїй заяві від 06.09.2019 року позивач уточнив вимоги та просив визнати договір оренди землі від 15.09.2008 року, що укладений між Цюрупинською районною державною адміністрацією та [PERSON] , зареєстрований у Цюрупинському районному відділі Херсонської регіональної філії Центру ДЗК 19 лютого 2009 року за № 040972900002 продовженим на той самий строк і на тих самих умовах. Заходи забезпечення доказів або позову під час розгляду справи судом не вживалися. Розглянувши письмові докази, що наявні в матеріалах справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 15.09.2008 року між [PERSON] та Цюрупинською районною державною адміністрацією укладено договір оренди землі відповідно до якого Цюрупинська районна державна адміністрація, що діяла як орендодавець, надала, а [PERSON] , як орендар, прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення із земель запасу в адміністративних межах Великокопанівської сільської ради, загальною площею 32,09 га, строком на 10 років. Зазначений договір 19.02.2009 року зареєстрований у Цюрупинському районному відділі Херсонської регіональної філії Центру ДЗК за №040972900002. 22.08.2018 року позивач надіслав на адресу ГУ Держгеокадастру у Херсонській області заяву про поновлення дії договору та проект відповідної додаткової угоди, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення та копією опису вкладення до цінного листа (а.с. 27, 28). 06.02.2019 року відповідачем прийнято рішення про припинення дії договору оренди від 15.09.2008 року по закінченню строку його дії, крім того, прийнято рішення про внесення земельних ділянок, що перебували в оренді позивача за договором від 15.09.2008 року, до переліку земельних ділянок, призначених для продажу на земельних торгах (аукціонах). Зазначене підтверджується копіями рішень № 927 та від 06.02.2019 року та № 930 від 06.02.2019 року (а.с. 20, 21). 11.02.2019 року позивач звернувся до відповідача з повідомленням про намір подовжити дію договору оренди землі, але в задоволенні прохання позивача йому було відмовлено листом №274 від 26.02.2019 року з посиланням не неналежне виконання орендарем своїх обов`язків та на зазначені вище рішення Великокопанівської сільської ради. З вказаного листа також вбачається, що на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Херсонській області №124 від 05.06.2018 року «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» та акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення з державної у комунальну власність від 06.06.2018 року відповідач прийняв у комунальну власність громади земельні ділянки державної власності в т.ч. і земельні ділянки, що були надані в оренду позивачу. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та пункту 8 договору від 15.09.2008 року по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за два місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію, отже, позивач мав письмово повідомити відповідача про намір продовжити дію договору до 19.12.2018 року, оскільки строк оренди розпочався з моменту державної реєстрації договору оренди. Суд приходить до висновку, що позивачем своєчасно надіслано письмове повідомлення про намір продовження строку договору оренди до ГУ Держгеокадастру у Херсонській області, оскільки таке повідомлення здійснено 22.08.2018 року. Відповідно до ч.1 ст. 148-1 ЗК України \~до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Частина 3 ст. 148-1 ЗК України покладає на особу, яка набула право власності на земельну ділянку, обов`язок протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Частина 3 ст. 148-1 ЗК України передбачає, що таке повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку, крім того, повідомлення про перехід права власності від держави до територіальної громади або навпаки підлягає опублікуванню у друкованих засобах масової інформації місцевої сфери розповсюдження із зазначенням кадастрового номера, місця розташування та площі земельної ділянки. Відповідачем, як особою, що набула право власності на земельну ділянку, не надано доказів надіслання позивачу рекомендованого листа із повідомленням про вручення або особистого вручення позивачу повідомлення із зазначенням всіх, передбачених ч. 3 ст. 148-1 ЗК України, реквізитів. Доказів публікація у друкованих засобах масової інформації місцевої сфери розповсюдження інформації про зміну власника земельної ділянки відповідачем не надано. Слід зазначити, що публікація у друкованих засобах масової інформації місцевої сфери розповсюдження інформації про зміну власника земельної ділянки жодним чином не звільняє відповідача від обов`язку надіслання письмового орендареві повідомлення. Таким чином, позивачем здійснено письмове повідомлення належному орендодавцю 11.02.2019 року, тобто з порушенням двомісячного строку, але до закінчення строку дії договору, разом з тим, несвоєчасне повідомлення стало можливим з вини відповідача, який не повідомив орендаря в установленому порядку про зміну власника земельної ділянки. Суд також приходить до висновку, що позивач, звертаючись до відповідача 11.02.2019 року, мав переважне право на поновлення строку дії договору оренди на такий самий строк в силу положень ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та пункту 8 договору від 15.09.2008 року. Посилання відповідача на неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків за договором оренди не підтверджується належними доказами. Так, надана відповідачем ухвала про відкриття провадження у справі за позовом заступника керівника Новокаховської місцевої прокуратури до [PERSON] про розірвання договору оренди земельної ділянки не може бути визнана належним доказом невиконання позивачем своїх обов`язків за договором оренди. Таким доказом, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, мало б бути рішення суду, що набрало законної сили, у вказаний справі, яке б встановило факт невиконання орендарем своїх обов`язків за договором оренди, а не ухвала суду. Таким чином, відповідачем не було взято до уваги наявність переважного права позивача на поновлення строку дії договору оренди, не розглянуто належним чином заяву позивача від 11.02.2019 року, тим самим порушено передбачене законом та договором право позивача на поновлення строку дії договору оренди на такий самий строк. Зазначене право підлягає захисту шляхом визнання договору оренди землі від 15.09.2008 року продовженим на той самий строк і на тих самих умовах оскільки зазначений спосіб захисту є найбільш ефективним для даних правовідносин, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору суд покладає на відповідач пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, отже, зазначені витрати мають бути покладені на відповідача, оскільки позов задоволено у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved