Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

[PERSON] є матірю [PERSON], [INFO], що народився в с. Новоданилівка Казанківського району Миколаївської області, що підтверджується свідоцтвом про його народження серії І-БК № 514024 від 02.08.2016 року, виданим повторно (а.с.14). Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААГ №026198 від 29.07.2014 року та посвідчення, [PERSON] з 03.07.2014 року безстроково встановлена перша «А» група інвалідності у звязку з інвалідністю з дитинства. Рекомендовано нагляд та лікування за інвалізуючим захворюванням, до роботи непридатний, потребує постійного стороннього нагляду (а.с.7, 8). Відповідно до висновку лікарської комісії Київського міського ПНД №4 від 07.08.2017 року за № 677 (а.с.9), [PERSON] проживає разом з [PERSON], за рівнем життєдіяльності обмежений в самообслуговуванні, здатності до самостійного пересування, обмежений в здатності до орієнтації, спілкування, контролю своєї поведінки, у звязку з чим потребує постійного стороннього догляду. Як слідує з оглянутої судом медичної карти КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР амбулаторного хворого № 124062, [PERSON] перебував на диспансерному обліку з 21.10.2002 року до 23.02.2009 року та був знятий у звязку з переїздом, а 10.07.2012 року повторно поставлений на облік, на якому перебуває по теперішній час. Визначений основний діагноз: глибока розумова відсталість в ступеню ідіотії в результаті перинатальної патології центральної нервової системи (нейроінфекції),складний тип олігофренічного дефекту, різко виражена імбецильність в результаті перенесеного менингоенцифаліту; супутній діагноз: спастична дисплесія, судомний синдром, дитячий церебральний параліч, спастичний тетрапарез, загальне психомовне недорозвинення. Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. В силу ч.1 ст.40 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Відповідно до ч.3 ст.296 ЦПК України, заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сімї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №243 від 05.11.2017 року ОКЗ «Гейківська психоневрологічна лікарня» ДОР (а.с.37-42), [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад в формі глибокої розумової відсталості (F 73.0 згідно МКБ-10) і за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що в розумінні ч.1 ст. 39 ЦК України визначає можливість визнання його судом недієздатним. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна. Відповідно до ч.1 ст.300 ЦПК України, суд, увалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і призначає їй піклувальника чи опікуна. Предявляючи вимогу про встановлення над [PERSON] опіки та призначенням його опікуном [PERSON], остання зазначала про наявність у неї міцних соціальних звязків, здійснення догляду за сином, який вона як ніхто інший зможе йому забезпечити, оскільки батько [PERSON] зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя та зловживає спиртними напоями. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] офіційно працювала на посаді робітника з комплексного прибирання та утримання будинків з прилеглими територіями з 25.02.2014 року по 29.05.2017 року в ТОВ «ХОРАЙЗОН ОФІС ТАУЕР», звільнена за власним бажанням у звязку із сімейними обставинами. За місцем роботи зарекомендувала себе з позитивного боку, мала достатній рівень заробітку (а.с.28, 31). Згідно висновку лікарської комісії Комунального некомерційного підприємства Святошинського району м. Києва від 30.08.2017 року (а.с.30), за станом свого здоровя [PERSON] може бути опікуном [PERSON] Підстав, передбачених ст.64 ЦК України, які б унеможливлювали призначення [PERSON] опікуном сина [PERSON] в ході судового розгляду не встановлено, натомість її поведінка та інтереси не суперечать інтересам [PERSON], який потребує опіки та постійного догляду з огляду на наявність у нього хронічного стійкого психічного розладу. Посилання [PERSON] на погане відношення до [PERSON] його батька, ведення останнім асоціального способу життя суд не приймає до уваги, оскільки вказані обставини не стосуються вирішення даної справи, а питання про можливість призначення [PERSON] опікуном взагалі не розглядається судом. Враховуючи викладене, суд вважає доцільним визнати [PERSON], [INFO], недієздатним, оскільки через свою хворобу він не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, із встановленням над ним опіки та призначенням опікуном його матір [PERSON], у звязку з чим предявлені заявником вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст.141, ч.2 ст.299 ЦПК України, судові витрати, повязані з провадженням справи, віднести на рахунок держави. В силу вимог ч.ч.6,7 ст.300 ЦПК України, строк дії рішення суду про визнання особи недієздатною визначити в 2 (два) роки з моменту набрання ним законної сили із розясненням заявникові як опікунові та представникові органу опіки та піклування права на подання клопотання про продовження строку дії рішення не пізніше, ніж за 15 днів до закінчення визначеного судом строку.

Outcome: approved