Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даним позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 10 червня 2017 року він та [PERSON] уклали письмовий договір позики, за яким він передав відповідачу суму розмірі десять тисяч гривень, строком до 10 липня 2017 року. В якості залогового майна відповідач залишив свій автомобіль. Автомобіль був залишений в обумовленому місці, ключі та технічний паспорт були йому передані. Проте, через декілька днів після укладення угоди, автомобіля в обумовленому місці не було. У телефонній розмові відповідач повідомив, що він взяв автомобіль для своїх власних потреб та з метою заробітку,для скорішого повернення боргу. Однак на даний момент йому не було повернуто ні суму боргу, ні автомобіль. На підставі вищенаведеного, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь суму позики в розмірі 10000 гривень, інфляційні втрати в розмірі 330 гривень, 3% річних у розмірі 108 грн. та судовий збір у розмірі 640 грн. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розглядати справу в його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з'явився за невідомих суду причин повторно, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання відповідача, яка був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим, проте таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. З оглянутого у судовому засіданні оригіналу розписки вбачається, що [PERSON] взяла в борг у [PERSON] грошові кошти у розмірі 10000 гривень, строком до 10 липня 2017 року. В якості залогового майна відповідач залишив свій автомобіль «Опель Омега», державний номер АН 5078КВ (а.с.3). Відповідно до положень статей 525,526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобовязання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Згідно ст.1049 ч.1 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частин першої та другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Крім того, частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов'язанням її повернення та дати отримання коштів. За правилами ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, завдатком. Відповідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до цього надаємо розрахунок індексу інфляції споживчих цін та 3% річних за весь термін. Судом встановлено, що відповідач (позичальник) прийняв на себе зобов'язання повернути борг позивачці (позикодавцю) і допустив порушення зобовязання, а тому відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу заподіяний збиток, а саме: інфляційні втрати. Розрахунок індексу інфляції та 3% річних щодо договору (розписці) на 10000,00 гривень на день подачі позовної заяви в суд - 20.11.2017 року складає 108 гривень, (10000*3*132(кількість прострочених днів)/365/100=108). Розрахунок індексу інфляції за період прострочення (11.07.2017 року 14.11.2017 року) складає 330 гривень: 1). 100,2% (індекс інфляції за липень 2017 року)* 99,9 % (індекс інфляції за серпень 2017 року)* 102,0% (індекс інфляції за вересень2017 року) * 101,2% (індекс інфляції за жовтень 2017 року)= 103,3% (індекс інфляції за період прострочи). 2). 100000 гривень* 103,3 % =10330 гривень. Таким чином, позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають повному задоволенню, а тому суд вважає, що позивач обґрунтовано, у відповідності до ст. ст. 15, 16 ЦК України звернувся за захистом своїх прав до суду. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки належить стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 640грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved