Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартирою № 22 у будинку № 7 по вул. Аваліані у м. Запоріжжі. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позову зазначив, що він на підставі договору купівлі-продажу від 02.02.2018 року є власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до умов цього договору, продавець зобовязався в строк до 05.02.2018 року знятись з реєстрації місця проживання, а також зняти з реєстрації всіх зареєстрованих за вищевказаною адресою осіб та вчинити всі інші дії, необхідні для реалізації покупцем права власності в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Проте, до теперішнього часу відповідачі з реєстраційного обліку не знялись, місце їх знаходження невідомо. \~ \~ \~ \~Реєстрація відповідачів у належній позивачу квартирі перешкоджає йому розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. \~ \~ \~ \~Позивачем подано до суду письмове клопотання щодо розгляду справи без його участі, за змістом якої він позов підтримує, щодо ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, відзиву або будь-яких заяв до суду не подавали, а тому на підставі статей 280 282 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи без участі відповідачів за письмовою згодою позивача. За таких обставин судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 02.02.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 322, належить квартира [ADDRESS] (а.с.5-6). Право власності на вказану квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.02.2018 року, номер витягу 112690982 (а. с. 7). Договір купівлі-продажу вищевказаної квартири було укладено з [PERSON], яка діяла від імені [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої [PERSON], приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 15.05.2017 року за реєстровим № 681, та [PERSON]. Згідно п. 4.1.1. цього договору, продавець зобовязався в строк до 05.02.2018 року знятись з реєстрації місця проживання, а також зняти з реєстрації всіх зареєстрованих за вищевказаною адресою осіб (а.с. 5). Як вбачається з довідки відділу реєстрації фізичних осіб департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради № 04-42/3-7/210 від 06.02.2018 року, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані наступні особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 8). За змістом ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном. Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Оскільки право користування є похідним від права власності, відповідачі втратили право користування спірною квартирою з моменту її продажу, тобто з 02.02.2018 року. Відповідно до положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору.

Outcome: approved