Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до Марїнського районного суду Донецької області з позовом про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати, компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати та моральної шкоди, обґрунтувавши свої вимоги тим що, з 1 липня 2011 року працював у ДП «УКРЕКОРЕСУРСИ» на посаді начальника Східного територіального управління Регіонального розвитку та контролю. Наказом № 74/1-к від 30 березня 2015 року його було звільнено з ДП «УКРЕКОРЕСУРСИ» на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України, у звязку з істотними змінами умов праці. При звільнені позивачу не було виплачено заробітну плату за період з серпня 2014 р. по березень 2015 р. включно у сумі 38\~225,32 грн., що підтверджується довідкою про заборгованість з заробітної плати. 30 вересня 2015 року позивачем було отримано рішення Краматорського міського суду Донецької області, яким стягнуто з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 38\~225,32 грн., середній заробіток за час затримки в сумі - 22\~415,50 грн., моральну шкоду в розмірі - 2\~000,00 грн., компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати в сумі 13 067,49 грн. До сьогодні Відповідачем заборгованість по заробітній платі перед Позивачем не погашена, у звязку з чим у позивача зявилась необхідність стягнення середнього заробітку та компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати з моменту винесення рішення Краматорським міським судом Донецької області до моменту фактичного погашення заборгованості по заробітній платі. В подальшому позивачем було подано клопотання про збільшення позовних вимог, відповідно до якого [PERSON] просить стягнути середній заробіток за час затримки з 30 вересня 2015 року до 11 серпня 2017 року у розмірі 83\~308,00 грн. Позивача в судове засідання з'явився, заявлені вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити з наступних причин. Згідно до наказу про прийняття на роботу № 126-к від 1 липня 2011 р. [PERSON] прийнято на посаду начальника Східного територіального управління Регіонального розвитку та контролю державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною про стягнення боргу за кредитним договором. Наказом № 74/1-к від 30 березня 2015 року [PERSON] було звільнено з ДП «УКРЕКОРЕСУРСИ» на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У зв'язку з набранням законної сили рішення Краматорського міського суду Донецької області від 30 вересня 2015 року по справі № 234/10309/15-ц не підлягають доказуванню наявність та розмір заборгованості по заробітній платі Відповідача перед Позивачем, розмір середньомісячної заробітної плати Позивача на момент звільнення. У відповідності із п. 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999р. з подальшими змінами, установивши при розгляді справи про стягнення середньої заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~ст. 117 КЗпП\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Таким чином, середньомісячна заробітна плата [PERSON] на момент звільнення складала 3619,80 грн. Середня заробітна плата за день склала 176,5 грн. Таким чином, середній заробіток за час\~\~затримки з 30 вересня 2015 року до 11 серпня 2017 року склав 83\~308,00 грн.=176,5х472 робочих днів. Згідно до\~Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» Стаття 1. Підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Стаття 2. Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом Стаття 3. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Таким чином, компенсація за несвоєчасну виплату заробітної плати [PERSON] з 30 вересня 2015 року по 26 грудня 2016 року склала 9\~454,94 грн. Статтею 237-1 КЗпП України\~передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику, а порядок відшкодування моральної шкоди передбачений\~ст. 23 ЦК України, згідно ч. 3 якої розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Зважаючи на вищевикладене суд вважає, що сума моральної шкоди 2 000,00 грн. підлягає стягненню. На підставі викладеного,

Outcome: approved