Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з вказаним позовом, посилаючись на те, що 20 березня 1996 року в с. Тереблече Глибоцького району Чернівецької області померла [PERSON], яка була його бабусею. Згідно заповіту, посвідченого 16.03.1996 року секретарем виконкому [PERSON] сільської ради народних депутатів, все своє майно померла заповіла [PERSON]. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], спадщину не прийняли та на неї не претендують, інших осіб, які б претендували на спадщину та осіб які мали б обовязкову частку на спадщину немає. До складу спадкового майна входить індивідуальний житловий фонд по вул. Емінеску №39А в с. Тереблече Глибоцького району Чернівецької області. Просить суд визнати право власності за ним на вказане нерухоме майно. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд позов задовольнити і справу розглянути у його відсутності. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в судове засідання не зявилися, проте вони направили суду заяви, в яких позовні вимоги визнають і просять суд розглянути справу у їх відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Глибоцького району Чернівецької області в судове засідання не зявився, проте сільрада направила суду заяву, в якій позовні вимоги визнає і просить суд розглянути справу у відсутності їх представника. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачами предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що 20 березня 1996 року в с. Тереблече Глибоцького району Чернівецької області померла [PERSON], яка була бабусею позивача. Згідно заповіту, посвідченого 16.03.1996 року секретарем виконкому [PERSON] сільської ради народних депутатів, все своє майно померла заповіла [PERSON]. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], спадщину не прийняли та на неї не претендують, інших осіб, які б претендували на спадщину та осіб які мали б обовязкову частку на спадщину немає. Позивач своєчасно прийняв спадку вступивши у фактичне управління спадковим майном. До складу спадкового майна входить індивідуальний житловий фонд по вул. Емінеску №39А в с. Тереблече Глибоцького району Чернівецької області, та складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею 161,5 кв.м., житловою площею 84,7 кв.м, підвалу літ. «Апд», мезоніну літ. «Амз», входу до підвалу літ. «Вх.Пд», ґанку літ. «а», убиральні літ. «Б», сараїв літ. «В,Г,Д», навісу літ. «Е», літньої кухні літ. «Є», ґанку літ. «е», гаражу літ. «Ж», колодязя №І, воріт №2, огорожі №3, хвіртки №4, хвіртки №5, вигрібної ями №6, вигрібної ями №7, вимощення №І, загальною вартістю 475856 грн. Оформити спадкові права позивач не може через відсутність правовстановлюючого документа. Вказані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного, ст.ст. 524-527, 534, 535, 542, 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст. 319, 328, 346 ЦК України,

Outcome: approved