Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 9 березня 2006 року помер батько позивача [PERSON]. За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів все майно позивачу. На день смерті батька залишилося спадкове майно, а саме, земельна ділянка площею 0,079 га за адресою: вул..Дзержинського, 23, сел..Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, яка належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 грудня 2005 року. Після смерті батька позивач звернувся до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у звязку з тим, що право власності на земельну ділянку спадкодавцем не було оформлено. [PERSON] набув право власності на земельну ділянку, проте не оформив його у визначеному законом порядку та помер. На підставі вищевикладеного [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,079 га за адресою: вул..Дзержинського, 23, сел..Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер 9 березня 2006 року. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Суду пояснила, що [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину в лютому 2006 року, а в березні він вже помер та не встиг оформити право власності на земельну ділянку. Інших спадкоємців, окрім позивача, після смерті [PERSON] не має. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. 9 березня 2006 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.6) та свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с.48). За життя, а саме 22 грудня 2005 року, [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, а саме на земельну ділянку площею 0,079 га за адресою: вул..Дзержинського, 23, сел..Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області (а.с.7) та на житловий будинок за цією ж адресою (а.с.8). Право власності на житловий будинок було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15 лютого 2006 року (а.с.9) та інформаційною довідко з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 62014477 від 23 червня 2016 року (а.с.38-39). Розпорядженням селищного голови Дніпровської селищної ради № 16-р від 5 лютого 2016 року «Про здійснення заходів з декомунізації в Дніпровській селищній раді» вул..Дзержинського було перейменовано на вул..Виноградна (а.с.34). Після смерті [PERSON], 5 вересня 2006 року, до нотаріуса звернувся його син [PERSON] із заявою про прийняття спадщини (а.с.43). Дружина померлого, [PERSON], подала заяву про відмову від спадщини на користь сина [PERSON] (а.с.44). Постановою державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори від 5 квітня 2016 року у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено у звязку з тим, що право власності на спадкове майн не було оформлено належним чином та відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку, а саме державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с.4-5). Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Однією з підстав набуття права власності на земельну ділянку згідно з ч.1 ст. 1225 ЦК України є спадкування. Таким чином, судом встановлено, що до [PERSON] перейшло право власності на земельну ділянку площею 0,079 га за адресою: вул..Дзержинського, 23, сел..Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в порядку спадкування, про що було видано свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обовязковій державній реєстрації підлягає право власності на нерухоме майно, в тому числі право власності на земельну ділянку. Згідно з ч. 1 ст. 125 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 126 Земельного кодексу України документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку є державний акт. Разом з тим, згідно з повідомленням Управління Держгеокадастру у Верхньодніпровському районі від 25 березня 2016 року державні акти на право власності на земельні ділянки на імя [PERSON] не виготовлялися та не видавалися (а.с.50). Нездійснення [PERSON] в даному випадку державної реєстрації права власності на земельну ділянку не є підставою для припинення права власності на неї, оскільки державна реєстрація права власності у відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення.\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. ст.\~1216,\~1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи те, що [PERSON] за життя набув право власності на земельну ділянку площею 0,079 га за адресою: вул..Дзержинського, 23, сел..Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області з підстав не заборонених законом, а саме в порядку спадкування, позивач, [PERSON], прийняв спадщину після смерті батька, звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою, інших спадкоємців за законом або за заповітом, які б прийняли спадщину, не встановлено, а право власності позивача на дану земельну ділянку, як спадкоємця, не визнається, суд вважає заявлені позовні вимоги законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved