Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

[PERSON] звернувся в Гайворонський районний суд з позовом до [PERSON], третя особа: служба у справах дітей Гайворонської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дітей, припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів. Позов мотивовано тим, що з 22.02.2003 року по 04.04.2014 року він перебував з відповідачем у шлюбі, який було розірвано рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 24.03.2014 року. Від шлюбу із відповідачем мають неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. При розірванні шлюбу Гайворонським районним судом не було визначено місце проживання дітей після розлучення. Діти залишились проживати з відповідачем. В зв'язку з частими сварками відповідача зі своїм співмешканцем, діти змушені були піти жити до своєї баби. З другої половини липня діти жили у баби, яка в міру своїх можливостей піклувалася про дітей, а він їй допомагав, в тому числі грошовими коштами та купував необхідні речі дітям. З початком навчального року (з вересня 2018 року), коли дітям потрібно було йти навчатися, він забрав дітей жити до себе у село Солгутово Гайворонського району Кіровоградської області. Діти на даний час навчаються: [PERSON] - у 6 класі Солгутівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, [PERSON] - на 1 курсі Гайворонського політехнічного коледжу на денному відділенні. На даний час діти проживають з ним, він їх утримує та виховує. Він має можливість забезпечити їм належні умови проживання, забезпечувати необхідним приладдям для навчання, повною мірою займатися вихованням дітей, чого відповідач забезпечити не в змозі. Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 13.03.2014 року з нього на користь дружини стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (прибутків) на місяць, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку до [INFO] (до повноліття [PERSON]), а потім на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх його видів заробітку (прибутків) за місяць але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до [INFO] (до повноліття [PERSON]). Враховуючи, що змінилося його сімейне становище як платника аліментів, так як діти проживають разом з ним, відпали юридичні підстави для стягнення з нього на користь відповідача аліментів на утримання дітей. Оскільки відповідач є матір'ю дітей, а тому зобов'язана їх утримувати до досягнення ними повноліття. Просить суд, визначити місце проживання дитини: [PERSON], [INFO], за його місцем проживання, за адресою: [ADDRESS]. Припинити стягнення аліментів з [PERSON], на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. Стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], в мінімальному гарантованому розмір аліментів на кожну дитину, встановленому ч.2 ст. 182 СК України з дня подачі до суду позовної заяви і до досягнення найстаршою дитиною повноліття та стягнути з відповідача на його користь судові витрати. Позивач в судовому засіданні позов підтримав повністю та просить його задовільнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, не заперечує щодо їх задоволення. Представник органу опіки та піклування при Гайворонської РДА Вовк А.В. в судовому засіданні підтримала наданий висновок та вказала, що визначення місця проживання [PERSON], [INFO] біля батька [PERSON], є доцільним і відповідає законним інтересам дитини. [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що на даний час проживає з батьком, навчається в 6 класі та бажає в подальшому проживати з батьком. Суд, вислухавши пояснення сторін, представника органу опіки та піклування при Гайворонської РДА, неповнолітньої [PERSON], вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні відносини, прийшов до наступного. Встановлено, що з 22.02.2003 року по 04.04.2014 року позивач перебував з відповідачем у шлюбі, який було розірвано рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 24.03.2014 року (а.с. 8, 11). Від шлюбу із відповідачем мають неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] (а.с. 9, 10). При розірванні шлюбу Гайворонським районним судом не було визначено місце проживання дітей після розлучення. Діти залишились проживати з відповідачем. Дочка [PERSON] на даний час проживає з позивачем та навчається у 6 класі Солгутівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів (а.с. 13, 18). Позивач має власний житловий будинок, який складається з 4 кімнат, кухні, вітальні та веранди, загальною площею 82,64 м.кв. (а.с. 14). Будинок облаштовано необхідними меблями та побутовою технікою. У дітей є окрема кімната де створено всі необхідні умови для проживання, навчання, дозвілля та відпочинку. Відповідність умов проживання у будинку потребам дітей підтверджується актом обстеження умов проживання №152 від 13 вересня 2018 року, складеним службою у справах дітей Гайворонської РДА (а.с. 15). Позивач працює у Гайворонському спеціалізованому кар'єрі та має стабільну заробітну плату (а.с. 16). Позивач не має шкідливих звичок, веде здоровий спосіб життя, не має хвороб, які можуть бути небезпечні та можуть передаватись проживаючим із ним (а.с. 19, 20). Позивач судимостей не має, до кримінальної відповідальності не притягався (а.с. 21). На роботі та за місцем проживання характеризується позитивно (а.с. 22, 23). Згідно висновку органу опіки та піклування при Гайворонської РДА визначення місця проживання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] біля батька [PERSON], є доцільним і відповідає законним інтересам дітей (а.с. 49-50). Відповідно до ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно зі ст. 157 Сімейного кодексу України (далі СК України) питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ч.2 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. За ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. Поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Тим більш, що позивач не заперечує проти спілкування дитини з матір'ю. Крім того, сімейне законодавство не виключає визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком незалежно від віку дитини, якщо маються обставини, з яких дитині краще проживати з батьком ніж з матір'ю. Враховуючи вищезазначене, згідно поданих документів, обстеження умов проживання, висновку органу опіки та піклування при Гайворонської РДА, беручи до уваги інтереси дитини та її думку, суд вважає доцільним проживання дитини з позивачем. У разі визначення місця проживання дітей з батьком суд вважає необхідним скасувати сплату аліментів з позивача на користь відповідача на утримання дітей, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 13.03.2014 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (прибутків) на місяць, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку до [INFO] (до повноліття [PERSON]), а потім на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх його видів заробітку (прибутків) за місяць але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до [INFO] (до повноліття [PERSON]).. Юридичною підставою для стягнення аліментів з позивача на користь відповідача було те, що неповнолітні діти після розлучення батьків залишилася проживати з матір'ю. В судовому засіданні встановлено, що неповнолітні діти проживають з батьком та перебувають на його утриманні, що підтверджене матеріалами цивільної справи та не оспорюється сторонами. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. У чинність ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. З аналізу даної норми вбачається, що одним із способів захисту порушеного права у разі зміни обставин, що впливають на визначені розміри періодичних платежів, є звільнення від них. За таких підстав, враховуючи, що змінилося сімейне становище платника аліментів, тому як неповнолітня дитина проживає разом з позивачем, а тому відпали юридичні підстави для стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання дітей, а тому суд вважає, що достатнім для захисту прав позивача буде звільнення його від обов'язку сплати аліментів. Відповідач записана матір'ю [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], тому згідно ст.180 Сімейного кодексу України зобов'язана їх утримувати до досягнення повноліття. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню суд виходить з наступного. За змістом ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Також, відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сім'ї, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON], [INFO], є обмежено працездатною, інші обставини які б мали бути враховані судом при визначенні розміру аліментів в матеріалах справи відсутні. Таким чином аліменти повинні бути стягнуті з відповідача щомісячно на кожну дитину в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки це відповідає вимогам чинного Законодавства та позивач заявив такі вимоги. Суд вважає, що в даному випадку аліменти слід стягувати з моменту вступу рішення суду в законну силу, згідно п. 23 Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволенню позовних вимог. За таких підстав позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved