Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 12 лютого 2015 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір позики, на підставі якого відповідач отримав від позивача 3500 дол. США з умовою сплати відсотків за користування коштами в розмірі 150 дол. США. Відповідач зобовязався повернути кошти та відсотки за користування грошовими коштами в строк до 12 квітня 2015 року. В підтвердження отримання коштів відповідач написав розписку. Проте у зазначений термін кошти не повернув, в добровільному порядку спір вирішити не вдалося. У звязку з чим [PERSON] просив суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість в сумі 3500 дол. США та відсотки за користування коштами в сумі 150 дол. США. В судовому засіданні представник позивача та позов підтримав та просив суд задовольнити позовні вимоги, підтвердив обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи у відповідності до ч.5 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи без його участі не надав, причини неявки суду не повідомив. У відповідності до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. 12 лютого 2015 року [PERSON] отримав від [PERSON] в борг 3500 дол. США та зобовязався повернути їх до 12 квітня 2015 року, про що надав розписку (а.с. 12). Згідно зі ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. При цьому згідно з ч. 1 ст. 218 Цивільного кодексу України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсності, крім випадків, встановлених законом. Таким чином, судом встановлено, що між [PERSON] (позикодавцем) та [PERSON] (позичальником) було укладено договір позики, відповідно до якого позичальник отримав від позикодавця 3500 дол. США та зобовязався повернути суму боргу в строк до 12 квітня 2015 року. Окрім того умовами договору було передбачено, що окрім суми боргу позичальник взяв на себе зобовязання повернути позикодавцю проценти в сумі 150 дол. США також в строк до 12 квітня 2015 року. Частиною 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. [PERSON], отримавши від [PERSON] грошові кошти в сумі 3500 дол. США на умовах повернення, строковості та платності, порушив умови зобовязання та не повернув грошові кошти та проценти за договором позики у визначений договором строк. Доказів виконання зобовязання відповідачем за договором позики на час ухвалення рішення сторонами не надано. При цьому суд приймає до уваги положення ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, згідно з якими боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. У звязку з чим суд вважає позовні вимоги [PERSON] законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат,

Outcome: approved