Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся 22 серпня 2018 року до суду з позовом до [PERSON] та просить визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири, розташовану за адресою: [ADDRESS] загальною площею 110,2 кв.м., житловою площею 67,6 кв.м., реєстраційний номер майна 30378113. \~ \~ \~ \~Позивач посилається на те, що 12 березня 1994 року Відділом державної реєстрації актів громадянського стану виконкому Приморської районної ради народних депутатів в м. Одеси був зареєстрований шлюб між сторонами. Спочатку сімейне життя проходило нормально, але згодом ставлення один до одного з подружжя почало погіршуватися та сторони вирішили розірвати шлюб. Рішенням від 24.10.2011 року Приморським районним судом м. Одеси був розірваний шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Питання про розподіл спільно набутого майна не вирішувалось. \~ \~ \~ \~Однак, під час перебування у шлюбі сторонами було придбано квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] загальною площею 110,2 кв.м., житловою площею 67,6 кв.м. Право власності на вказану квартиру було зареєстровано за Відповідачкою 29.04.2010 року на підставі Свідоцтва про право власності, тобто під час перебування у шлюбі. Дане майно позивач вважає спільним майном подружжя, а тому просить виділити йому частину цього майна, визнавши за ним право власності на половину вказаної квартири. \~ \~ \~ \~Провадження у справі відкрито 28 серпня 2017 року. Відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року N 2147-VIII Цивільний процесуальний Кодекс викладено у новій редакції, який набрав чинності з 15.12.2017 року. Згідно п. 9 ч.1 Перехідних Положень (розділ ХІІІ) справи, провадження яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу (Законом України від 03 жовтня 2017 року N 2147-VIII), розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідач відзив на позов не подавала. \~ \~ \~ \~В судове засідання представник позивача не з?явився, подав заяву про проведення судового засідання з його відсутності, вимоги підтримав, просив задовольнити та винести заочне рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з?явилась, про час, дату і місце судового засідання була сповіщена належним чином, заперечень проти задоволення позову не заявляла. Суд, на підставі положень ст. 223 ЦПК України, розглядає справу за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно ст.281 ЦПК України судом справа розглянута в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 березня 1994 року Відділом державної реєстрації актів громадянського стану виконкому Приморської районної ради народних депутатів в м. Одеси був зареєстрований шлюб між сторонами. Рішенням від 24.10.2011 року Приморським районним судом м. Одеси був розірваний шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Питання про розподіл спільно набутого майна не вирішувалось. Під час перебування у шлюбі сторонами було придбано квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] загальною площею 110,2 кв.м., житловою площею 67,6 кв.м. Свідоцтво про право власності видано 29 квітня 2010 року на підставі договору №11.11/05 про співробітництво з інвестування будівництва житлового будинку [ADDRESS] , що будується на замовлення військової частини [NUMBER] від 11.11.2005 року, акту прийому-передачі від 19.02.2009 року. Право власності на вказану квартиру було зареєстровано за Відповідачкою 11 травня 2010 року на підставі Свідоцтва про право власності, реєстраційний номер [NUMBER] , тобто під час перебування у шлюбі. Дане майно позивач вважає спільним майном подружжя, а тому просить виділити йому частину цього майна, визнавши за ним право власності на половину вказаної квартири. У відповідності до ст.60 СК України, майно, придбане подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності. У відповідності до ст.68 ч. 1 СК України, розірвання шлюбу не припиняє право спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. В п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60. 69 СК, ч. З ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. На підставі ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними. За положеннями ст.65 СК України дружина і чоловік незалежно від припинення шлюбу мають рівні права та обов`язки щодо спільного нажитого у шлюбі майна. За змістом ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ним в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 368 ЦК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, суд встановивши, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] загальною площею 110,2 кв.м., житловою площею 67,6 кв.м. придбана сторонами під час перебування у зареєстрованому шлюбі, а підстави вважати її особистою власністю відповідача відсутні, доходить висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] . На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved