Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), відповідно до якого просив внести зміни до Договору між батьками про сплату аліментів на утримання дітей, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маковецькою О.П. та зареєстрованим за № 487 від 15.05.2018, а саме: пункт 1.1. Договору - відмінити, пункт 3 Договору викласти у такій редакції: «3. За домовленістю сторін аліменти сплачуються Батьком щомісяця у розмірі 5000, 00 грн., або еквівалент 200 євро, на Дитину-доньку»; пункт 8 Договору відмінити; пункт 14 Договору викласти у такій редакції: «14. У разі прострочення виплати аліментів Батько сплачує неустойку (пеню) у розмірі, встановленому відповідно до діючого Законодавства». Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.05.2018 між позивачем та відповідачем укладено зазначений вище Договір, відповідно до умов якого позивач зобов`язався сплачувати аліменти на утримання спільної доньки в розмірі 1000, 00 євро (31 500, 00 грн. станом на 15.05.2018). На момент укладення Договору, позивач мав змогу сплачувати аліменти у визначеному розмірі, займався підприємницькою діяльністю та отримував відповідний дохід. Наразі ж стан здоров`я позивача значно погіршився, загострились хронічні хвороби - цукровий діабет, гіпертонічна хвороба 2, невропатія правого срединногота променевого нерва. Крім того, через економічну кризу, погіршилось і провадження підприємницької діяльності позивача, його матеріальне становище. Вказані обставини значно вплинули на можливість позивача сплачувати аліменти за укладеним між сторонами Договором. Враховуючи наведене, позивач вважає, що після укладення Договору значно змінились обставини, якими сторони керувались під час укладання Договору, позивач не може сплачувати аліменти у визначеному в Договорі розмірі Позивач звертався до відповідачки з приводу зменшення суми аліментів, однак відповідач в добровільному порядку не бажає змінювати умови Договору. Також позивач вважає, що штрафні санкції, визначені п. 14 Договору, а саме пеня в розмірі 1 % від несплаченої суми аліментів за кожен день прострочення, також не відповідають фінансовим можливостям позивача та є завищеними. Крім того, позивач зазначає, що їх спільний з відповідачкою син, [PERSON] , [INFO] наразі навчається, з грудня 2018 року проводить власну трудову діяльність, отримує дохід, а відтак сплату аліментів на його утримання позивач взагалі вважає за можливе припинити. З врахуванням наведеного, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Від відповідачки відзив не надходив. 30.01.2020 ухвалою суду позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. 14.05.2020 ухвалою суду відкрито провадження по справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановлено учасникам справи строки для надання заяв по суті справи. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 247 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідних клопотань до суду не надходило. За вказаних обставин, а також враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомлення сторін не заявив, суд вирішує справу за наявними матеріалами, як це передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 15.05.2018 між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір про сплату аліментів на утримання дітей, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маковецькою О.П., зареєстрованим в реєстрі за № 487 (далі по тексту - Договір). Відповідно до п. 1 Договору, сторони встановили розмір, строки та порядок виплати аліментів на утримання спільних дітей: повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , до закінчення ним навчання у Національній академії образотворчого мистецтва і архітектури та доньки, [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею повнолітнього віку, а після досягнення повнолітнього віку - до закінчення нею навчання. Відповідно до п. 3 Договору, за домовленістю сторін аліменти сплачуються батьком щомісяця в розмірі, що обчислюється наступним чином: аліменти = аліментна ставка х коефіцієнт К1, де: -аліментна ставка дорівнює 31 500, 00 грн., з яких 9 450, 00 грн. на утримання дитини-сина до закінчення ним навчання та 22 050, 00 грн. на утримання дитини-доньки до досягнення нею повнолітнього віку, а після досягнення повнолітнього віку, до закінчення нею навчання; -коефіцієнт К1, який дорівнює співвідношенню курсу продажу євро, встановленого ПАТ КБ «Приватбанк» на момент настання строку платежу, до курсу продажу євро, встановленого ПАТ КБ «Приватбанк» на момент підписання цього Договору (1 євро=31, 50 грн.); Відповідно до п. 8 Договору, зважаючи на те, що день укладення цього Договору, діти залишаються проживати разом із своєю матір`ю за місцем її проживання в квартирі [ADDRESS] , батько зобов`язується щомісячно окремо нести додаткові витрати на утримання цієї квартири (сплата необхідних податків та зборів) та сплату комунальних послуг (послуг тепло-, газо-, електро-, водопостачання тощо) у розмірі відповідно до платіжних документів постачальників комунальних послуг та в строки, встановлені відповідними договорами з постачальниками таких послуг, у безготівковій формі, шляхом перерахування готівкових коштів на відповідні рахунки постачальників комунальних послуг (з подальшим наданням матері копій квитанцій про сплату на підтвердження здійснених платежів та відсутності заборгованості) або на поточний рахунок матері, зазначений в п. 4 Договору. Виконання батьком цього обов`язку припиняється у разі відчуження квартири [ADDRESS] на користь третьої особи та зміни місця проживання дітей. Згідно п. 14 Договору, в разі прострочення виплати аліментів батько сплачує неустойку (пеню) в розмірі 1 % від несплаченої суми аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення. Сплата батьком неустойки не звільняє батька від виконання зобов`язань за даним Договором. У разі прострочення оплати додаткових витрат на дітей, в тому числі витрат на навчання та оздоровлення дітей, батько зобов`язаний сплатити суму заборгованості за прострочення, а також три проценти річних із простроченої суми. Так, позивач обґрунтовуючи наявність підстав для внесення змін до Договору, вказує на те, що його матеріальний та фінансовий стан погіршився, внаслідок позивач позбавлений можливості сплачувати аліменти та інші платежі в розмірі, визначеному Договором. Крім того, позивач зазначає, що оскільки його повнолітній син, який продовжує навчання, отримує дохід, відкрив власний магазин одягу, витрати на його утримання вважає за необхідні припинити. Водночас в добровільному порядку досягти з відповідачкою згоди щодо внесення змін до Договору аліментів позивачу не вдалось, що стало підставою для звернення до суду останнього х вказаним позовом. На підтвердження зазначених обставин надає Виписку із медичної картки амбулаторного хворого, з якої вбачається, що 02.10.2019 позивачу встановлено діагноз «гіпертонічна хвороба 2 ст.», консультацію сімейного лікаря від 31.12.2019, з підтвердженими діагнозами «цукровий діабет 2 тип, інсулінонезалежний», результати огляду у невропатолога від 26.09.2019 з діагнозом «ураження променевого нерва», консультацію сімейного лікаря від 02.10.2019,рецепт на окуляри від 30.12.2019, довідки ТОВ «Навігатор» та ФОП [PERSON] про незадовільну фінансову діяльність, постанову про арешту майна боржника [PERSON] від 30.09.2019, винесену в рамках виконавчого провадження ВП № 59876327, роздруківки світлин із зображенням інтер`єру та одягу. Так, питання щодо способів участі батьків в утриманні дітей врегульований Сімейним кодексом України. В свою чергу питання, що стосуються договорів, питання їх укладення, внесення змін до договору, його розірвання, припинення зобов`язань за договором врегульовано положеннями Цивільного кодексу України. Так, положеннями ч. 1 ст. 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 2 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до положень ч. 1 ст. 189 СК України, батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. В свою чергу, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Положеннями ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями ч. 1 ст. 652 ЦК України, визначено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона (ч. 2 ст. 652 ЦК України). При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 652 ЦК України, зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом. Разом з тим, відповідно до положень ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Однак позивачем не надано доказів того, що обставини, якими позивач та відповідач керувались під час укладення Договору, істотно змінились, зокрема, доказів того, що одночасно існують наступні обставини: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Докази, надані позивачем на підтвердження погіршення матеріального та фінансового стану, зокрема, Виписка із медичної картки амбулаторного хворого, консультації сімейного лікаря, результати огляду у невропатолога від 26.09.2019, рецепт на окуляри від 30.12.2019, довідки ТОВ «Навігатор» та ФОП [PERSON] про незадовільну фінансову діяльність та постанову про арешту майна боржника [PERSON] від 30.09.2019, винесену в рамках виконавчого провадження ВП № 59876327 не свідчать про наявність істотних обставин, визначених положеннями ч. 2 ст. 652 ЦК України, не містять інформації про матеріальний стан позивача, не підтверджують відсутність можливості сплачувати аліменти на утримання дітей, повної чи часткової втрати працездатності. Крім того, роздруківки світлин із зображенням інтер`єру та одягу, посилання на сторінку в мережі Інтернет також не свідчать про те, що син позивача займається підприємницькою діяльністю та отримує дохід. З матеріалів справи також не вбачається, що позивач в будь-який спосіб намагався досягли згоди з відповідачкою щодо приведення Договору у відповідність з обставинами, які, на думку позивача, істотно змінились. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження, з матеріалів справи не вбачається наявність виняткових обставин для зміни умов Договору за рішенням суду, суд відмовляє в їх задоволенні у зв`язку з їх недоведеністю та необґрунтованістю. Виходячи з наведеного та

Outcome: dismissed