Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

[PERSON] діючи в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Бериславського району Херсонської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права власності на майно в порядку спадкування. В обґрунтування позову посилалися на те, що 10 березня 2012 року померла [PERSON], [INFO], після смерті якої залишилося спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка загальною площею 3,4995 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Бериславського району Херсонської області. Вказане майно належало померлій на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ХС № 080365, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010471501311 від 17 серпня 2004 року. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину [PERSON] звернувся до нотаріуса, але отримала відмову в звязку з відсутністю оригіналу державного акту про право власності на земельну ділянку. В звязку з чим, позивач просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку загальною площею 3,4995 га.. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити по вищезазначеним обставинам. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Бериславського району Херсонської області в судове засідання не зявився, заявою проти задоволення позову не заперечував, просив розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторони, належних чином повідомленої про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 10 березня 2012 року померла [PERSON], 08 березня 1933 року, яка на час смерті була зареєстрована в [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки загальною площею 3,4995 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Бериславського району Херсонської області. Цільове призначення земельної ділянки - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. При житті [PERSON] залишила заповіт, посвідчений секретарем Новорайської сільської ради Бериславського району Херсонської області 14 травня 2008 року, зареєстрований в реєстрі за № 433, яким заповіла земельну ділянку загальною площею 3,4995 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту про право власності на земельну ділянку серії ХС № 080365, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010471501311 від 17 серпня 2004 року, яка знаходиться на території [PERSON] сільської ради Бериславського району Херсонської області, [PERSON] та [PERSON] у рівних частинах кожній. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, позивач є спадкоємцем за заповітом та вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки відповідно до ст. 1270 ЦК України подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлої в установлений законодавством строк. [PERSON] подала заяву про відмову від прийняття спадщини за заповітом. Згідно Закону України «Про нотаріат» із змінами від 01.10.2008 року приватний нотаріус, так як і державний нотаріус, мають однакові права на здійснення дій щодо оформлення спадщини. Приватним нотаріусом Бериславського районного нотаріального округу Херсонської області заведена спадкова справа № 33/2012 до майна померлої [PERSON]. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. І хоч позивач спадщину за заповітом після смерті [PERSON] прийняла і є спадкоємцем до належного їй на день смерті майна нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно листа приватного нотаріуса Бериславського районного нотаріального округу Херсонської області від 24 травня 2016 року за вих. № 270/02-14, свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно неможливо видати, у звязку з відсутністю оригіналу державного акту про право власності на земельну ділянку серії ХС № 080365, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010471501311 від 17 серпня 2004 року та через те, що дані осіб вказаних у заповіті не співпадають з їх паспортними даними. Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки, [PERSON] як спадкоємець за заповітом не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства, питання про визнання права власності на спадщину після смерті [PERSON] має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде юридичним документом для оформлення права на це майно. Відсутність оригіналу Державного акта на право приватної власності на землю не позбавляє спадкоємця права на отримання у спадщину майна, яке залишилось після смерті спадкодавця. Належність спірної ділянки спадкодавцю підтверджується копією державного акту про право власності на земельну ділянку серії ХС № 080365, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010471501311 від 17 серпня 2004 року. Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права не встановлена судом. Крім того, як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач не зможе оформити спадщину в порядку спадкування за заповітом, так як написання її та [PERSON] по батькові у заповіті «Григорівна» не співпадає з написанням по батькові у паспорті та свідоцтві про народження «Йосипівна». Відповідно до ст.ст. 256-259 ЦПК України, в судовому порядку встановлюються факти, що мають юридичне значення, у тому числі і належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по - батькові , місце та час народження якої, вказані в документі, не співпадають з прізвищем, ім`ям, по-батькові, місцем та часом народження цієї особи, вказаними в свідоцтві про народженні чи в паспорті. Фактично [PERSON] по батькові «Йосипівна», що підтверджується свідоцтвом про народження та паспортом громадянина України. При складанні заповіту нотаріус (секретар Ради) перевіряє тільки особу заповідача, оскільки паспорт позивача та [PERSON] при складанні заповіту секретарю Ради не надавався, то в заповіті помилково було записано їх по батькові «Григорівна». Встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для [PERSON] юридичне значення, оскільки з ним повязано отримання спадщини. Зважаючи на відмову нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, іншого шляху окрім звернення до суду за захистом порушеного права у позивача немає та вона правильно у розумінні ст.16 ЦК України обрала спосіб захисту порушеного права. На підставі викладеного,

Outcome: approved