Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, посилаючись на те, що відповідач є його батьком і у зв`язку у із досягненням повноліття позивачем, відповідач припинив сплачувати аліменти на його утримання. На даний час позивач продовжує навчання, потребує коштів, яких батько не надає. В судове засідання позивач не з`явився, проте подав заяву з проханням справу розглянути за його відсутності, позов підтримав і просить задовольнити, стягувати з відповідача на свою користь аліменти у розмірі 2000 грн. щомісячно до закінчення навчання. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву з проханням справу слухати у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю. Ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи дану норму закону, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Суд, оголосивши заяви сторін, вивчивши матеріали справи в межах наданих доказів, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.08.2016 р. ВП №52014276 вбачається, що відповідач, на підставі виконавчого листа, виданого 21.09.2002 року місцевим судом Городоцького району, сплачував аліменти на утримання свого сина до досягнення ним повноліття (а.с. 9). На даний час, [PERSON] навчається в Університеті економіки і підприємництва, на денній формі навчання на платній основі, тобто за рахунок коштів фізичних та юридичних осіб, термін закінчення навчання 01.07.2023 року, що підтверджується довідкою навчального закладу від 10.06.2021 р., копією договору про навчання в Університеті економіки і підприємництва, а також копіями дублікатів чеків про здійснення оплати за навчання(а.с.10-13). Позивач вказує, що у нього та матері доходів недостатньо для забезпечення належних умов навчання та проживання. При цьому він навчається у іншому населеному пункті, проживає у гуртожитку. Однак будь-яких доказів про розмір власних доходів і доходів матері позивач не подав, як не подав і доказів про витрати на доїзди до місця навчання, витрат на проживання в гуртожитку тощо…. Отже, дані обставини свідчать про те, що позивач немає можливості самостійно забезпечувати себе у зв`язку із продовженням навчання, потребує додаткових витрат у зв`язку із таким навчанням. Згідно ч.1,3 ст.199 СК України визначено, що: Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ч.1 ст.200 СК України: Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. Позивач посилається, як на підставу задоволення позову, на ті обставини, що він та його матір несуть значні витрати пов`язані із навчанням позивачки. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Так, з матеріалів справи, зокрема з довідки ТДВ «Хмельницький завод будівельних матеріалів» від 10.08.2021 р. вбачається, що відповідач працює на ТДВ «Хмельницький завод будівельних матеріалів» в цегельному цеху налагоджувальником обладнання з 09 жовтня 2007 року по теперішній час, наказ №74-к від 09.10.2021 р. (а.с.14). Крім того, як вбачається з довідки від 09.08.2021 р. №БМ-00000019 про доходи відповідача,за період з 01.02.2021 р. по 31.07.2021 р. [PERSON] було виплачено 34658 грн. 07 коп. заробітної плати (а.с.15). В даному випадку об`єктивно встановлено, що відповідач має офіційне місце роботи, а отже і стале джерело доходу. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, а також із врахуванням визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову та необхідність його задоволення. Крім того, оскільки визнання позову відповідачем мало місце до початку розгляду справи судом по суті, то у порядку, визначеному ч.1 ст.142 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача до державного бюджету 50 % судового збору, тобто 454 грн. 00 коп..

Outcome: approved