Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-02 00:00:00

[PERSON], діючи на підставі довіреності та в інтересах позивача, 11.10.2018 року, посилаючись на положення ст.ст.3, 15, 16, 392, 1268, 1269, 1273, 1274 ЦК України, звернувся до суду з позовом в якому просить суд визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 6,22 в умовних кадастрових гектарах, із земель ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля» на території Седнівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] року її матері, [PERSON]. Позов обґрунтовується наступним. Після смерті матері позивача відкрилась спадщина до складу якої, крім іншого, входить і право на земельну частку (пай), що знаходиться на території Седнівської селищної ради із земель ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля», площею 6,22 га (пай №4), що підтверджується довідкою Седнівської селищної ради №1390 від 06.11.2017 року. Позивач будучи єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері, звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак оформити спадкові права на земельну частку (пай), на яку за життя мала право її мати вона не змогла, оскільки фактично у неї відсутні правовстановлюючі документи, які б підтвердили право спадкодавця на це майно, адже [PERSON] не було отримано відповідного сертифікату. Ухвалою судді від 12 жовтня 2018 року відкрите загальне позовне провадження та призначене підготовче засідання. 5 грудня 2018 року проведено підготовче засідання, під час якого, за клопотанням представника позивача, залучено до участі у справі в якості третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмета спору: ПАТ «НВО «Чернігівеліткартопля»; Чернігівська районна державна адміністрації Чернігівської області, про що постановлено ухвалу. У судове засідання позивач не з'явилась, завчасно, через канцелярію суду представник позивача - адвокат [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. (а.с.93) Представник відповідача Седнівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області у судове засідання не з'явився, від селищного голови надійшла заява з проханням справу розглядати без участі їх представника, позовні вимоги підтримують. (а.с.52) Згідно положень ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов'язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України. Представник третьої особи ПАТ «НВО «Чернігівеліткартопля» у судове засідання не з'явився, від директора надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримує. (а.с.85) Представник третьої особи Чернігівської районної державної адміністрації у Чернігівській області у судове засідання не з'явився, від представника за довіреністю надійшла заява з проханням справу розглянути без участі їх представника, у вирішенні справи покладається на розсуд суду. (а.с.94) Суд повно, всебічно та об'єктивно оцінивши наявні у справі матеріали та докази, прийшов до наступного. У відповідності до статті 5 ЗК УРСР (1990 року), кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. За відсутності спадкоємців переважне право на земельну частку мають члени цих підприємств, кооперативів і товариств. Згідно з вимогами частини першої статті 22 ЗК України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право. Згідно із дослідженої у судовому засіданні копії свідоцтва про смерть серії «[NUMBER] [PERSON] померла [INFO] року у віці 86 років у м. Городня Чернігівської області. (а.с.6) Згідно повторного свідоцтва про народження серії «[NUMBER], [PERSON] народилась [INFO] року і її матір'ю записана [PERSON]. (а.с.9) Повторне свідоцтво про шлюб серії «[NUMBER] свідчить, що [PERSON] 30.04.1977 року зареєструвала шлюб з [PERSON] і після реєстрації шлюбу отримала прізвище чоловіка «[PERSON]». (а.с.10) Згідно довідки виконкому Городнянської міської ради №6044 від 31.10.2017 року, [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 14.04.2005 року і по день смерті [INFO] року разом з [PERSON], 1955 р.н. та [PERSON], 1957 р.н. (а.с.7) Таким чином, позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом до спадщини, що відкрилась після смерті її матері [PERSON], в силу приписів статті 1261 ЦК України, положення якої діяли на момент відкриття спадщини. Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З копії спадкової справи №219/2018 встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері, подавши 27.06.2018 року відповідну заяву до приватного нотаріуса Городнянського районного нотаріального округу Сови В.Ф. (а.с.33-40) У позові [PERSON] вказує, що позбавлена можливості успадкувати земельну частку (пай), оскільки [PERSON] не отримала відповідного правовстановлюючого документу та посилається на довідку Седнівської селищної ради №1390 від 06.11.2017 року, згідно якої їй нібито належить земельна частка (пай), що знаходиться на території Седнівської селищної ради із земель ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля» площею 6,22 га (пай №4). Розпорядження Чернігівської районної державної адміністрації від 20 грудня 2005 року за №657 «Про погодження проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля» на території Седнівської селищної ради та передачу земельних ділянок (паїв) у власність громадян», погоджено проект землеустрою, положення про розподіл земельних ділянок, затверджено протокол зборів громадян - працівників ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля», передано у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельні ділянки (паї) у фізичних гектарах, грошовому виразі громадянам згідно додатку №3. (а.с.56-83) Як убачається з додатку №3 до розпорядження від 20.12.2005 №657 «Список громадян працівників ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля» та пенсіонерів з їх числа, Седнівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області», під номером 331 мається запис [PERSON], с. Нове, без зазначення вулиці, номеру паю, розміру земельної ділянки та вартості паю. (а.с.65-83) Крім того, розпорядження Чернігівської районної державної адміністрації від 20 грудня 2005 року за №657 «Про погодження проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля» на території Седнівської селищної ради та передачу земельних ділянок (паїв) у власність громадян» містить посилання як на правову підставу передачі земельних часток (паїв) у власність громадян, на Укази Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10 листопада 1994 року №666/94, «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року №720/95, «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки» від 3 грудня 1999 року №1529/99. Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно роз'яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року, при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. Водночас, відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно з листом Міжрайонного управління у Ріпкинському та Чернігівському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 16.05.2018 року сертифікати на право на земельну частку (пай) на території Седнівської селищної ради не виготовлялись. (а.с.17) Оскільки член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, а під час розгляду справи встановлено, що державний акт на право колективної власності на землю ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля» взагалі не видавався, оскільки розпорядженням Чернігівської районної державної адміністрації відразу вирішувалось питання про передачу у приватну власність земельних ділянок, і список, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, не складався, а до Списку громадян-працівників ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля» та пенсіонерів з їх числа Седнівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, які мають право на одержання земельної частки (паю), затвердженого розпорядженням Чернігівської районної державної адміністрації від 20 грудня 2005 року за №657, [PERSON] було включено під №331 без зазначенням номеру паю, розміру земельної ділянки та вартості паю, що свідчить, що остання за життя не скористалась своїм правом на подачу заяви щодо отримання відповідної земельної ділянки у визначеному розмірі. Довідка Седнівської селищної ради №1390 від 6 листопада 2017 року (а.с.13), на яку посилається в позові позивач, як на факт наявності у спадкодавця права на земельну частку (пай), у якій вказується, що згідно розпорядження [PERSON] мала право на земельну частку (пай) на території Седнівської селищної ради із земель ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля» в розмірі 6,22 га (пай №4) в т.ч. рілля 5,75 га, кормові угіддя - 0,47 га не може бути прийнята судом як належний доказ, оскільки дана довідка не містить правої підстави зазначення саме таких розмірів земельної частки (паю), адже в додатку №3 до розпорядження під порядковим номером №331 відсутні як номер паю так і розмір земельної ділянки. Витяг з протоколу №3 засідання постійної комісії з питань земельних відносин, законності та правопорядку від 6.11.2017 року та Список працівників ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля» та пенсіонерів з їх числа, які мають право на одержання земельної частки (паю), який є додатком до Протоколу №3, також не можуть бути прийняті судом як належні докази отримання [PERSON] права на земельну частку (пай), оскільки збори проводились вже після припинення цивільної правоздатності [PERSON] внаслідок її смерті і остання відповідно участі у зборах та жеребкуванні не приймала. Посилання позивача на ст.5 ЗК (1992 року) є безпідставним, оскільки не встановлено, що за життя [PERSON] під час дії Земельного Кодексу в ред. 1992 року виявила намір отримати частку землі в натурі. Дослідивши всі обставини справи, оцінивши надані докази на предмет їх достатності, належності, достовірності, допустимості та взаємозв'язку, враховуючи, що [PERSON] за життя не набула права на земельну частку (пай) із земель ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля», таке право не може бути успадковане її спадкоємцем [PERSON], а отже позовні вимоги задоволенню не підлягають. При цьому, відповідно до приписів ст.206 ЦПК України суд не приймає визнання позовних вимог стороною відповідача, оскільки таке визнання суперечить вимогам закону, з наведених вище підстав та міркувань. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed