Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до Бериславського районного суду Херсонської області із позовом до Одрадокам`янської сільської ради Бериславського району Херсонської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. В позовній заяві посилається на те, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на майно, яке належало їй на праві приватної власності. При житті [PERSON] залишила на ім`я [PERSON] заповіт, яким заповідала останньому все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право. За заявою позивача була відкрита спадкова справа, але у зв`язку з тим, що у спадкоємця відсутні документи на земельну ділянку в оформленні спадщини позивачу було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду для визнання права власності. Просить суд визнати за ним [PERSON] право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме: 1,0794% від земельної ділянки загальною площею 40,00 га, яка знаходиться у спільній власності громадян відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХС №021421, що розташована на території Одрадокам`янської сільської ради Бериславського району Херсонської області. Ухвалою суду від 18.12.2019 року провадження у справі було відкрито в загальному порядку та призначено підготовче засідання. Позивач в підготовче засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача Одрадокам`янської сільської ради Бериславського району Херсонської області в підготовче засідання не прибув, надав до суду заяву про визнання позову, справу просив розглянути у відсутність їх представника. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України. У відповідності до ст. 223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. У відповідності до ч.1 ст. 81, ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п.п. 3,4 п. 5 ст. 12 ЦПК України - суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. Дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті(ст. 1233 ЦК України). Судом встановлено, що [INFO] в с. Одрадокам`янка Бериславського району Херсонської області помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Одрадокам`янською сільською радою Бериславського району Херсонської області 03 серпня 2007 року, актовий запис № 29. Згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХС №021421 [PERSON] належить частка розміром 1,0794% від земельної ділянки загальною площею 40,00 га, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Одрадокам`янської сільської ради Бериславського району Херсонської області, титульним власником якого є [PERSON] (а.с.7-8). Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.04.2008 року спадкоємицею майна [PERSON] , який помер [INFO] є його дружина [PERSON] , що мешкає в [ADDRESS] . Спадкове майно, на яке видане вищевказане свідоцтво складається з земельної ділянки площею 0, 40 гектара кадастровий №6520685900:03:010:0026; з частки розміром 1,0794%, що знаходиться в спільній частковій власності від земельної ділянки загальною площею 40,00 гектар; з частки розміром 2,2007%, що знаходиться в спільній частковій власності від земельної ділянки загальною площею 72,06 гектар, що розташовані на території Одрадокам`янської сільської ради, які передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до копії заповіту, [PERSON] залишила на ім`я [PERSON] заповіт, посвідчений секретарем Одрадокам`янської сільської ради Бериславського району Херсонської області 20.05.2008 року, зареєстрований в реєстрі за номером 240. Даним заповітом [PERSON] заповідала [PERSON] все своє майно, що буде їй належати на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, а також все те, на що вона за законом буде мати право. Судом встановлено, що [INFO] в м. Олександрія Кіровоградської області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Одрадокам`янською сільською радою Бериславського району Херсонської області 01 серпня 2013 року, актовий запис № 28 (а.с. 5). [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , є сином померлої [PERSON] , де в графі батьки вказано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 6). Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або не прийняти її. Стаття 1218 Цивільного кодексу України встановлює, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення Порядок спадкування як за законом, так і за заповітом передбачений Цивільним Кодексом України, Законом України «Про нотаріат». Згідно ч.1 ст.81 та ч. 1 ст.131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі, зокрема, спадкування. Відповідно до ст.125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: - ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; - виготовлення технічної документації на земельні ділянки; - визначення меж земельної ділянки в натурі; - погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; - одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; - реєстрація права власності на земельну ділянку. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно листа нотаріуса Бериславської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Мікуровою Л.Ю. від 04.03.2019 року №311/02-14 вбачається, що Бериславською державною нотаріальною конторою 19.11.2013 року заведена спадкова справа № 308/2013 до майна померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , за заявою [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом. Заяви від інших спадкоємців не надходили. Бериславською державною нотаріальною конторою 24.06.2016 року на ім`я [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,1100 га та на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташована за адресою: [ADDRESS] та на земельні ділянки площею 0,8220 га, 0,7702 га, та 0,4020 га, які передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Одрадокам`янської сільської ради, Бериславського району, Херсонської області (а.с. 19). Відповідно до листа нотаріуса Бериславської державної нотаріальної контори, [PERSON] звернувся для оформлення спадщини за заповітом на частку розміром 1,0794% від земельної ділянки загальною площею 40,00 га, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Одрадокам`янської сільської ради, Бериславського району, Херсонської області, яка належала на праві спільної часткової власності [PERSON] , померлому [INFO] на підставі Державного акту серії ХС №021421, титульним власником якого є [PERSON] . Державний акт належать на праві спільної часткової власності 94 співвласникам з визначенням частки кожного, тобто ці земельні ділянки включають в собі декілька земельних ділянок об`єднаних в один державний акт. Цим державним актом не визначено майно, на яке може видаватися свідоцтво про право на спадщину. У зв`язку з тим, що відсутній документ, що підтверджує право власності спадкодавця на відповідну частку земельної ділянки нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину та зареєструвати це право за спадкодавцем та рекомендував звернутися до суду із позовом про визнання за ним права власності на нерухоме майно. Пунктами 4.15, 4.20 Глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі Порядок), передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно; видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього. Згідно з п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 вказаної постанови у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з ч.3 ст.152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д)застосування інших, передбачених законом, способів. Тобто у встановлений законом строк позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку не видавалось, оскільки відсутній право встановлювальний документ на земельну ділянку. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до пункту а), частини 3 статті 152 Земельного кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Позивачем надано до суду копію Державного акту на право власності на земельні ділянки серії ХС №021421, виданого Бериславською районною державною адміністрацією 22.02.2005 року на підставі розпорядження голови Бериславської районної державної адміністрації від 10.09.2004 року № 729, 12.10.2004 року №808 титульним власником якого є [PERSON] на ім`я [PERSON] , а тому [PERSON] поза судовим шляхом поновити свої права не має можливості, а тому виходячи з зазначеного вище, позовні вимоги про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, підлягає до повного задоволення. [PERSON] як спадкоємець за заповітом, своєчасно прийняв спадщину після смерті матері, на даний час користується та розпоряджається спадковим майном, інші спадкоємці відсутні, але юридично не може оформити свої спадкові права, оскільки в нього відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку, який би підтверджував право власності померлої на дане нерухоме майно, тому суд вважає, що позивач правомірно набув право власності на земельну ділянку, в зв`язку з чим за ним слід визнати право власності на дане майно в порядку спадкування за заповітом. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вона не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на нерухомість в порядку спадкування за заповітом. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 цієї статті, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову, проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. За нормою ч.1 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved