Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Лубенського комунального житлово-експлуатаційного управління про відшкодування моральної шкоди. Позов мотивований тим, що він почав робити ремонт в квартирі власником якої він є. При поклеєнні шпалер виявилося, що в наслідок недбалого виконання послуг Лубенським комунальним житлово- експлуатаційним управлінням утворився грибок. А саме, тим що декілька років тому біля його вікна де знаходяться стяжки плит обпало ізоляційне покриття. Він був змушений неодноразово використовувати антигрибкові розчини для виведення. Він та його батько неодноразово зверталися письмово до Лубенського комунального житлово- експлуатаційного Управління. Але лише у 2017 році були усунені недоліки. Грибок, який утворився у його квартирі погіршував його життя. Вважає, що неякісним наданням послуг відповідачем йому було завдано моральної шкоди, оскільки він був змушений звертатися до лікаря психіатра у зв`язку з порушенням нормального ритму життя, який виразився у нервозності та у спілкуванні з близькими родичами змушений пройти тривалий курс лікування. Завдану йому моральну шкоду він оцінює у 12 519 грн., яку і прохав суд стягнути з відповідача на його користь. В судове засідання позивач не з`явився, звернувся до суду з заявою в якій прохав справу розглядати у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягав. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, оскільки позивачем не надано жодного доказу його звернення до ЛК ЖЕУ з приводу надання неякісних послуг з утримання будинку. Відсутні будь-які факти неправомірності поведінки відповідача. ЛК ЖЕУ не знало, не могло знати про наявність грибка та не зобов`язане здійснювати поквартирну перевірку так як це не входить до тарифу ЛК ЖЕУ. Прохав позовні вимоги [PERSON] залишити без задоволення. Вислухавши представника відповідача, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.ст. 76-80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За змістом ст.ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, в своїй позовній заяві [PERSON] посилається на те, що у зв`язку з недбалим виконанням Лубенським КЖЕУ послуг у належній йому квартирі утворився грибок, який погіршив його життя, через що він був змушений був звернутися до лікаря психіатра у зв`язку з порушенням нормального ритму життя та пройти тривалий курс лікування. Такими діями відповідача йому завдана моральна шкода, яку він оцінює в 12 519 грн. та прохав стягнути з відповідача на його користь. Однак, відповідач Лубенське КЖЕУ проти доводів позивача в судовому засіданні заперечував. В такому випадку позивач зобов`язаний був доводити заподіяння йому відповідачем моральної шкоди доказами. Згідно ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Приписи ст. 1167 ЦК України визначають, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У пункті 9 роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Позивач у своїй позовної заяві викладає лише позовні вимоги, але не зазначає доказів, що підтверджують кожну обставину, на яку він посилається. Позивачем всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України не надано належних доказів на підтвердження своїх позовних вимог та порушення його особистого права, зокрема, ним не було подано до суду доказів, які б підтверджували, що він є власником квартири і якої саме. Позивач [PERSON] проживає та зареєстрований у квартирі [ADDRESS] . Згідно довідки ЛК ЖЕУ від 27.08.2019 року № 01-02/556 за період з 01.01.2014 року по 01.08.2019 року від [PERSON] , який зареєстрований за адресою [ADDRESS] , до Лубенського КЖЕУ не надходило заяв чи скарг. Позивачем не доведено те, що послуги, які надаються йому відповідачем Лубенським КЖЕУ, є неякісними, чим йому було завдано моральної шкоди. Суд, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що вимоги позивача є такими, що не обґрунтовані на законі, не доведені матеріалами справи та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed