Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною та її вихованні, мотивуючи слідуючим: 25.04.2015 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб. Від даного шлюбу 23.12.2015 року у них народився син [PERSON]. 3 січня 2016 року відповідачка не дозволяє побачитись з сином, чинить йому перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини. У судовому засіданні [PERSON] та його представник уточнили заявлені позовні вимоги, просять зобов»язати [PERSON] не чинити позивачу перешкод у спілкуванні з сином. Встановити [PERSON] наступні дні спілкування з дитиною: кожної п»ятниці, суботи та неділі особистого спілкування батька з сином, тривалістю не менше однієї години, за місцем проживання позивача, а також три додаткові дні кожного місяця для особистого спілкування батька з дитиною за місцем проживання [PERSON] Відповідачка та її представник позовні вимоги визнали частково, просять зустрічі батька з сином проводити за місцем проживання матері і дитини, в присутності матері і уповноваженої особи, поскільки дитина ще дуже маленька, на грудному годуванні. Представник органу опіки і піклування Володимирецької РДА позовні вимоги підтримав, оскільки позивач повинен і має право брати участь у вихованні дитини. Комісією з питань захисту прав дітей було прийнято рішення і складено графік відвідування та участі [PERSON] у вихованні його малолітнього сина [PERSON], [INFO]: субота, неділя з 11 год. ранку до 12 год., тривалістю 20 хв. Зустрічі проводяться на території Заболотівської сільської ради в присутності працівника сільської ради (за домовленістю). Всі питання стосовно зустрічей узгоджувати в телефонному режимі. На час прийняття даного рішення відповідачка з дитиною проживала в [INFO], сторони погодилися на даний графік відвідування. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до частково задоволення, з наступних підстав: Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. У свідоцтві про народження останнього серії І-ГЮ №257595, батьком записаний [PERSON], мати [PERSON]. Рішенням Рівненського міського суду від 23.03.2017 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Малолітнього сина [PERSON], [INFO], залишено проживати з матір»ю. Відповідно до ст..141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.\~ Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. І як зазначено в статті 153 Сімейного кодексу України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Той \~із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. (ч.2-3 ст.157 Сімейного кодексу України) Таким чином, питання виховання дитини батьки вирішують, спільно, позивач [PERSON] зобов»язаний брати участь у вихованні його дитини і має право на особисте спілкування з сином, а відповідач [PERSON] не має права перешкоджати позивачу спілкуватися з дитиною та брати участь у його вихованні. Відповідно до ч.1 ст.. 159 Сімейного кодексу України, якщо той із батьків, з ким проживає\~дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення\~органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до\~суду\~з позовом про усунення цих перешкод. Як встановлено в судовому засіданні, позивач звернувся в службу у справах дітей Володимирецької райдержадміністрації із заявою про вирашення питання його участі у спілкуванні та вихованні сина [PERSON]. Комісією з питань захисту прав дітей було прийнято рішення та Додаток 1 до рішення від 19.08 2016 року №67 Графік відвідування та участі [PERSON] у вихованні його малолітнього сина [PERSON], [INFO], яким встановлено години та дні відвідувань: субота, неділя, з 11 год. ранку до 12 год. тривалістю 20 хв. Зустрічі проводяться на території Заболоттівської сільської ради в присутності працівника сільської ради (за домовленістю). Всі питання стосовно зустрічей узгоджувати в телефонному режимі. Однак, як ствердив допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] сільський голова, до сільської ради звернувся позивач, що дружина не дозволяє йому зустрічатися з сином. [PERSON] привозив дитині подарунки, дитяче харчування, запитував, що потрібно дитині. Однак відповідачка не дозволяла побачення батька з сином. Свідок [PERSON] також ствердила, що відповідачка не дозволяла [PERSON] зустрічатися з сином. Згідно ст.ст.11,15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Оцінивши наявні в справі докази у їх сукупності, з урахуванням часткового визнання позову відповідачем, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною є законні та обґрунтовані. В судовому засіданні не доведено жодних обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з дитиною буде перешкоджати її нормальному розвитку. Навпаки, суд вважає, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків з своїми дітьми служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Таким чином, суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні сина, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед буде повністю відповідати інтересам дитини. Враховуючи вище викладене, суд дійшов до висновку, що позивач має гарантоване законом рівне з матір»ю дитини, право на спілкування зі своїм сином та право на його виховання, а відповідач не вправі перешкоджати йому в цьому. Тому відповідача належить зобов»язати не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні з малолітнім сином та визначити режим спілкування згідно до встановленого в судовому засіданні. За змістом ст..159 СК України, під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. У принципі 6 Декларації прав дитини (прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року), проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі,в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір»ю. А тому, враховуючи, що [PERSON], [INFO], є малолітньою дитиною, проживає з матір»ю, перебуває на грудному годуванні, суд рахує за правильне, що спілкування позивача з сином має проходити в присутності матері, за місцем фактичного проживання матері і дитини, за участю представника органу опіки і піклування або іншого уповноваженого органу. У ч.2 ст.159 СК України зазначено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання\~тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини,\~суд\~може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: partial