Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду із позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. В обґрунтування заявлених вимог позивач [PERSON] зазначає, що 06.12.2017 року внаслідок ДТП було пошкоджено його автомобіль «ВАЗ 11183», реєстраційний номер [NUMBER] . Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 15.02.2018 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Просить стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 1000 грн., а в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 3000 грн. Позивач в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, правом надати відзив не скористався. У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини. Копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] з 22.09.2016 є власником транспортного засобу ВАЗ 11183, реєстраційний номер [NUMBER] . Згідно з копією поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/2150981 [PERSON] здійснив страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, яка може бути завдана під час керування транспортним засобом ВАЗ 210700420, номерний знак [NUMBER] . Строк дії полісу з 29.01.2017 по 28.01.2018, страховик - страхова компанія «Еталон», розмір франшизи 1000 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 15.02.2018 по справі № 428/211/18, яка набрала законної сили 27.02.2018, було визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. У вищевказаній постанові було встановлено, що 06 грудня 2017 року об 11-30 годині [PERSON] , керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ 2107», д.н.з. [NUMBER] , що належить на праві приватної власності [PERSON] , в м. Сєвєродонецьку, рухаючись по другорядній дорозі - вулиці Танкістів, перетинаючи перехрестя з вулицею [PERSON] , не поступився дорогою автомобілю марки «ВАЗ 11183», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі, в результаті чого відбулось зіткнення. Внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження. Таким чином, [PERSON] порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, а саме порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що призвело до пошкодження транспортного засобу. Згідно з листом ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» від 16.05.2019 № 01-04-11941 вказана страхова компанія 30.03.2018 сплатила відшкодування у зв`язку із пошкодженням належного позивачу транспортного засобу в розмірі 40799 грн. 66 коп., франшиза становить 1000 грн. Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу завдання відповідачем шкоди майну позивача під час дорожньо-транспортної пригоди. Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК). Особа, якій спричинено шкоду, подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір спричиненої шкоди, а також докази того, що саме відповідач її спричинив або є особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року по справі № 461/8496/15. Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до п. 36.6 вищевказаного Закону страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Позивач [PERSON] надав до суду належні, допустимі та достатні докази того, що саме відповідач [PERSON] своїми протиправними діями спричинив йому матеріальну шкоду на суму 1000 грн., яка складається з невідшкодованої франшизи, в той час як відповідач [PERSON] не надав до суду жодних доказів того, що шкоди могло бути завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У зв`язку із викладеним, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди та стягнення з відповідача на користь позивача суми матеріальної шкоди в розмірі 1000 грн. Щодо заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. У позовній заяві позивач обґрунтовує завдану йому моральну шкоду тим, що він зазнав моральних та душевних страждань з приводу пошкодження його транспортного засобу та неможливості його використання в звичному режимі, а також з приводу порушення нормальних життєвих зв`язків, неможливості продовження нормального громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, не виплати відповідачем у добровільному порядку частини матеріальних збитків (франшизи). Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Отже, визначення розміру моральної шкоди в грошовому еквіваленті належить до компетенції суду на підставі прямої вказівки ЦК України, а проведення експертизи для визначення розміру такої шкоди не є абсолютно необхідним. Суд в будь-якому випадку повинен самостійно визначити обґрунтований розмір моральної шкоди залежно від критеріїв, наведених в ЦК України, а також з урахуванням будь-яких інших обставин, які мають істотне значення,

Outcome: approved