Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про витребуванні майна із чужого незаконного володіння, посилаючись на те, що 19.02.2011 [PERSON] надав [PERSON] у користування транспортний засіб марки TOYOTA CARINA E 1.6 I та видав йому довіреність на таке майно, засвідчену нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області, строком на 3 роки. Через деякий час позивач звернувся до [PERSON] з проханням повернути транспортний засіб, проте, останній автомобіль не повернув, звернення [PERSON] ігнорував. 11 липня 2013 року позивач звернувся до нотаріуса та анулював довіреність, однак відповідач транспортний засіб не повернув. Вказані вище обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином за місцем реєстрації. Про причини неявки суду не повідомила. Враховуючи зміст заяви представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних в ній доказів, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази суд, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. 19.02.2011 позивач надав довіреність серії ВРЕ № 543080 на імя відповідача, якою уповноважив його користуватись, а також розпоряджатись належним йому транспортним засобом, марки TOYOTA модель CARINA Е 1.6 І, 1994 року випуску, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Довіреність посвідчена нотаріально. Строк дії встановлено на 2 роки, тобто до 19.02.2014 (а.с.6). Право власності позивача на вказане вище авто підтверджується довідкою управління ДАІ центр з надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Вінниця та Вінницького р-ну №9/14444 від 05.11.2015 та обліковою карткою приватного ТЗ АВ8857АВ (а.с. 32, 33). Відповідно до змісту ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Згідно ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. За правилами ст. 247 ЦК України строк довіреності встановлюється у довіреності. Якщо строк довіреності не встановлений, вона зберігає чинність до припинення її дії. Строк довіреності, виданої в порядку передоручення, не може перевищувати строку основної довіреності, на підставі якої вона видана. Статтями 248 та 249 ЦК України передбачено умови припинення представництва за довіреністю та скасування довіреності. Так, Представництво за довіреністю припиняється у разі, зокрема, закінчення строку довіреності; 2) скасування довіреності особою, яка її видала; відмови представника від вчинення дій, що були визначені довіреністю. З припиненням представництва за довіреністю втрачає чинність передоручення. У разі припинення представництва за довіреністю представник зобов'язаний негайно повернути довіреність. Особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною. Згідно витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей за заявою довірителя вказана вище довіреність була припинена 11.07.2013 (а.с. 8). Як зазначено в позовній заяві, позивач звернувся до [PERSON] з проханням повернути транспортний засіб, однак останній цього не зробив. Суду надано опис відправлення цінного листа на імя [PERSON] В описі зазначено, що йому направлено лист з проханням повернути автомобіль у строк до 10.09.2015 (а.с.9). В позові вказано, що таку вимогу позивача відповідач не виконав. Відповідно до положень ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Також, згідно п. 19, 23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення\~статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Окрім того, відповідно до\~статті 387 ЦК\~та\~частини третьої статті 10 ЦПК\~особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача. Зважаючи на положення вказаних вище норм, зміст ст. 16 ЦК України, а також викладене вище, зокрема, те, що транспортний засіб марки TOYOTA модель CARINA Е 1.6 І, 1994 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] належить позивачу на підставі свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу, довіреність на розпорядження транспортним засобом від 19.02.2011 припинила свою дію, тобто законні підстави користування та розпорядження [PERSON] спірним майном відсутні, а тому суд вважає, що права позивача підлягають захисту. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. \~\~ На підставі викладеного вище та

Outcome: approved