Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

[PERSON] діючи в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що позивач має на праві приватної власності будинок за адресою [ADDRESS] Відповідачі з 2009р. у вказаному житлі не проживають, виїхавши до іншого населеного пункту, не цікавляться ним та не приймають участь в належному утриманні житла шляхом оплат за комунальні послуги, позивач несе додаткові затрати по утриманню житла. Реєстрація відповідачів у вказаному житлі позбавляє можливості позивача повністю розпоряджатися своєю власністю, а тому вона вимушена звернутися до суду з вимогою визнати відповідачів як такими особами, що втратили право користування житлом належним позивачу та зняти їх з реєстрації. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов та просив суд задовольнити заявлені вимоги з підстав викладених у позові. Відповідач [PERSON] позов не визнала та просила суд відмовити позивачу в задоволенні її вимог у зв,язку з їх необгрунтованністю. Свої заперечення відповідач мотивувала тим, що вона разом зі своєю матір,ю [PERSON] була зареєстрована та проживали у зазначеному будинку як члени сім,ї сина позивачки, який являвся їй вітчимом. У 2009р. її мати вибула за межі України на роботу де і знаходиться до теперішнього часу. У зв.язку з постійними сварками з позивачкою, відповідач в січні 2013р. також покинула зазначене житло переїхавши до іншого місця проживання. Відповідач не заперечувала, що вона в родинних відносинах з позивачем не знаходиться та з часу залишення житла витрати на його утримання не здійснювала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з,явилася, надавши суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, суду надана заява з проханням розглянути справу у їх відсутність. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, надані докази, оцінивши їх в сукупності прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Із пояснень сторін та матеріалів справи судом встановлено, що будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] згідно договору купівлі-продажу житла від 23.03.1972 р. посвідченого Н.Каховською державною нотаріальною конторою. Згідно довідок Веселівської сільської ради відповідачі [PERSON] за адресою [ADDRESS] не проживає з 2009р. та [PERSON] з січня 2013р. у зв,язку з переїздом до м. Н.Каховка. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача члена сім'ї на інше постійне місце проживання така особа втрачає право користування житловим приміщенням із дня вибуття. Крім того в силу ст. 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності не рушимо. Згідно ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Право власності на вище зазначене домоволодіння позивачем підтверджено наданим судові договором купівлі-продажу житла від 23.03.1972р. посвідченого Н.Каховською державною нотаріальною конторою, а тому суд вважає, як законними вимоги позивача вимагати від відповідачів усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. При цьому суд вважає, що вимоги позивача відносно скасування реєстрації відповідачів за житловим приміщенням будинку [ADDRESS] не підлягають задоволенню, так як дане питання при вирішенні спору судом, щодо усунення перешкод в користуванні житлом вирішується органом реєстрації місця проживання із звернення до нього з відповідним судовим рішенням. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов,язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тому суд не може погодитись з вимогами відповідача, що вона та її мати мають право проживання у вказаному житлі як члени сім,ї колишнього чоловіка матері так як відповідачем у справі не було надано суду жодного доказу, що останні проживали у зазначеному будинку як члени сім,ї та здійснювали відповідні дії щодо його утримання та оплати комунальних послуг.

Outcome: partial