Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

[PERSON] , звернувся до Перемишлянського районного суду Львівської області з позовною заявою, в якій просять: визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратили право на користування житловим приміщенням - будинковолодінням [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначив, що він, [PERSON] є власником будинковолодіння по [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва про право власності 21.06.2007 р. на нерухоме майно від 21.06.2007 р. Стверджує, що в даному будинку з 1993 року, зареєстрована його донька [PERSON] . Наголошує, що відповідач з 2018 року не проживає у згаданому будинковолодінні, оскільки виїхала на постійне місце проживання до Німеччини, відповідно 2 роки не приймає участі у догляді за будинковолодінням [ADDRESS] , не сплачує комунальних платежів, не зберігає особистих речей в будинку, відтак всі обов`язки, що випливають з договору найму та утримання житлового приміщення в т.ч. оплата комунальних послуг виконується лише мною. Звертає увагу, що за час відсутності в вищезгаданому житловому будинку з відповідачем втратився будь-який зв`язок. В судове засідання позивач не з`явився, однак подав заяву, в якій останній просить суд, проводити розгляд даної цивільної справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти прийняття заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоч про дату, час та місце проведення судового засідання, повідомлялася належним чином про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень, які знаходяться в матеріалах справи. Згідно ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач також викликався в суд через оголошення на офіційному веб-порталі «Судової влади України». Згідно інформації, опублікованої на офіційному веб-порталі «Судова влада України» в розділі «Оголошення про виклик до суду», відповідач був повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, але у судове засідання так і не з`явився, тому, зі згоди позивача, на підставі ст. 223 ЦПК України, суд, вважав за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи. Дослідивши обставини справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням на підставі ст.71 ЖК, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад установлені строки. Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.06.2007 р. та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССЕ №241026 від 21.06.2007 р., житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] , належить [PERSON] на праві приватної власності в частці 1/1. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.07.2006 р., батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається із копії будинкової книги на вказаний житловий будинок по [ADDRESS] , відповідач дійсно зареєстрована у вказаному позивачем житлі. Згідно довідки Великоглібовицького старостинського округу виконавчого комітету Бібрської міської ради від 18.11.2020 р. №850, [PERSON] , дійсно являється власником житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] . Відповідно до Акта обстеження матеріально-побутових умов господарства [PERSON] , 1948 р.н. жителя [ADDRESS] від 18.11.2020 р. №853, донька [PERSON] , 1972 р.н., зареєстрована за даною адресою, але на протязі двох років не проживає, з дітьми і батьками не підтримує зв`язку, особистих речей її не виявлено. Цей факт можуть підтвердити члени комісії і сусіди. Статтею 47 Конституції України закріплено право кожного громадянина України на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст.ст. 319, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно із ст.ст.71, 72 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад 6 місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням унаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, судом встановлено, що відповідач у вказаному житловому будинку не проживає близько одного року, а тому його слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Outcome: approved