Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ПАТ «Всеукраїнська акціонерний банк» про розірвання договору банківського вкладу, повернення суми банківського вкладу та відшкодування збитків. Позивач позовні вимоги мотивувала тим, що між позивачем та відповідачем 04.02.2014р. був укладений договір банківського вкладу «З любов'ю VАВ дев'яти місячний», № 737516/2014. відповідно до якого 04.02.2014р. позивач вніс на депозит банку 20000 грн. 14.03.2014р. позивач додатково вніс на депозит банку ще 10000 грн. Згідно п. 1.5 договору банківська ставка за вкладом становить 25% річних, тобто 2,08% за кожний місяць. В березні місяці 2014р. позивач випадково дізнався від інших клієнтів банку, що відповідач не виплачує проценти по вкладам та не повертає вклади тим клієнтам, строк договору яких вже за кінчився. Позивач вирішив розірвати договір банківського вкладу та подав та подав відповідну заяву від 20.03.2014 року про розірвання договору, повернення суми його вкладу, сплати процентів по ньому. Однак, до даного часу кошти позивачу не повернуті, тому він змушений звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги зменшив, дав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просив суд стягнути з відповідача на його користь депозит в сумі 30 000 гривень, 7800 гривень відсотків, 25 000 гривень моральної шкоди. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про розгляд справи повідомлявся завчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи. Суд, вирішив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що між [PERSON] та ПАТ «Всеукраїнська акціонерний банк» 04.02.2014р. був укладений договір банківського вкладу «З любов'ю VАВ дев'яти місячний», № 737516/2014, відповідно до якого 04.02.2014р. позивач вніс на депозит банку 20000 грн. відповідно до квитанції № 135942. 14.03.2014р. позивач додатково вніс на депозит банку ще 10000 грн. відповідно до квитанції № 662468 від 14.03.2014 року. Згідно умов договору № 737516/2014 року від 04.02.2014 року процентна ставка за внеском встановлювалась у розмірі 25 % річних. Стандартна ставка за Вкладом становить 25 (двадцять п'ять ) процентів (и) (а) річних та діє з першого по дев'ятий місяць дії Вкладу. З десятого по вісімнадцятий місяць дії Вкладу стандартна ставка за Вкладом становить 10 (десять) процентів річних. Кожен місяць дії вкладу ставка збільшується на надбавку, розмір якої оголошений на Інтернет-сайті Банку. Ця надбавка починає діяти з першого дня розрахункового періоду (місяця) і може бути змінена на початку кожного наступного розрахункового періоду (місяця). Зазначена в цьому пункті ставка стосується виключно першого строку дії Вкладу та може бути змінена для випадків переукладення Договору на новий строк на умовах, зазначених в Правилах. Виплата процентів, нарахованих на Вклад за стандартною ставкою та з урахуванням надбавки, здійснюється згідно з умовами Договору та Правил. Згідно п. 1.7. договору дата вимоги вкладником вкладу - 04 серпня 2015 року. Дата вимоги вкладником пролонгованого вкладу - дата, що співпадає з першим днем по закінченні кожного наступного строку від дати укладення Договору. Умови пролонгації Вкладу для кожного окремого депозитного продукту оголошені на сайті Банку. В період дії договору банківського вкладу позивач [PERSON] 20.03.2014 року і 22.04.2014 року звернувся до відповідача з заявою про дострокове розірвання договору банківського вкладу з виплатою йому 30 000 гривень внесеного вкладу і нарахованих за цей період процентів, але в цьому йому було відмовлено листом від 08.05.2014 року зазначаючи що договір банківського вкладу є діючим, а для його припинення позивачу запропонували звернутись на відділення ПАТ «ВіЕйБі Банк» для оформлення заяви хоча [PERSON] заяву і так адресував відділенню. Звернення позивача до управління Національного банку України у Вінницькій області і Національного банку України щодо неповернення депозитних вкладів та відсотків по ним також не призвело до задоволення заяви. І лише після закінчення дії договору банківського вкладу 5, 6 і 7 листопада 2014 року [PERSON] були видані частинами по 1000 гривень сума 3000 гривень нарахованих відсотків не повертаючи депозитного вкладу та відсотки за весь період його дії. Згідно ст. 530 ЦК України зобов'язання підлягає виконанню у строк встановлений договором. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання. Поскільки0 позивач вніс на депозитний рахунок банку 30 000 гривень, що підтверджується відповідними квитанціями зазначена сума підлягає поверненню, про що позивач просить на протязі 8 місяців. За весь час дії договору банківського вкладу виходячи з 25 % банківської ставки він має право на одержання 7800 гривень процентів по вкладу (2,08 % за місяць). Поскільки відповідач після закінчення строку договору сплатив йому 3000 гривень до виплати підлягає сума 4800 гривень процентів по вкладу. Ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Суд, вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, яку відповідач повинен відшкодувати позивачу, приймає до уваги конкретні обставини справи, характер заподіяної шкоди, ступень та тривалість моральних страждань позивача, та те, що депозит відповідачем позивачу на його вимогу не повернутий, що позивач є інвалідом ІІ групи, що потребує кошти на лікування, тому суд приходить до висновку, що вона підлягає частковому задоволенню в сумі 3000 гривень. Згідно ст. 88 ч.3 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. А оскільки в даному випадку позивача було звільнено від оплати судових витрат, вони підлягають стягненню з відповідача в дохід держави, пропорційно до задоволеної частини вимог тобто в сумі 378,00 гривень. Враховуючи вищевикладене ст.ст. 525, 530, 625 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 88, 209, 212, 213, 215 - 218 ЦПК України, суд -

Outcome: approved