Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Тлумацької районної державної адміністрації Івано-Франківської області про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,4904 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Свої вимоги обґрунтовував тим, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 05.05.2009 року містить виправлення та підчистки, а тому в нотаріальному порядку йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що позбавляє його можливості оформити спадщину на спадкове майно. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 06.06.2019 року вирішено розглянути справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 27.06.2019 року було задоволено клопотання представника позивача та зобов`язано Тлумацьку державну нотаріальну контору Івано-Франківської області надати суду належним чином посвідчену копію спадкової справи та витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі спадкової справи щодо майна [PERSON] , померлої [INFO] , останнє місце проживання якої було с. Будзин Тлумацького району Івано-Франківської області. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] та його представник - адвокат Зайдель І.Р. не з`явились, однак позивач подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов підтримує, просив розгляд справи провести без його участі. Представник відповідача - Тлумацької районної державної адміністрації Івано-Франківської областів підготовче судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення та просив розгляд справи провести без його участі. У зв`язку з неявкою в підготовче судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Судом встановлено, що [PERSON] , згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 05.05.2009 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010931100126, та копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-2606964142019 від 24.05.2019 року належало право власності на земельну ділянку площею 0,4904 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в урочищі «Над стіною» [ADDRESS] , кадастровий номер: [NUMBER] (а.с. 7, 14-18). Згідно копії свідоцтва про народження позивача його батьками [PERSON] та [PERSON] (а.с. 53 зворот). [INFO] [PERSON] (мати) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 4). Ще за життя [PERSON] (мати) посвідчила на ім`я сина [PERSON] (позивач) заповіт, яким заповіла йому все належне їй на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 22.07.2010 року (а.с. 5). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] (позивач) прийняв спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , оскільки у шестимісячний термін звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, а також отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на інше спадкове майно, яке не є предметом даного позову (а.с. 49, 60, 81 зворот, 86). [PERSON] (брат позивача), який мав право на обов`язкову частку у спадщині після смерті матері [PERSON] , однак в нотаріальному порядку відмовився від права на обов`язкову частку у спадщині, спадщину не приймав та приймати не бажає, про що свідчить відповідна заява (а.с. 53). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 100/2013 від 29.05.2013 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (а.с. 48-97), з якої вбачається, що [PERSON] (позивач) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , який бажав прийняти та прийняв спадщину. Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після померлої матері. В нотаріальному порядку [PERSON] (позивач) було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, оскільки Державний акт на право власності на земельну ділянку містить виправлення та підчистки, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною державним нотаріусом Тлумацької районної державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Васильєвою Н.М. № 147/02-31 від 13.03.2019 року (а.с. 35). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на земельну ділянку в спадкування за заповітом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачці слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 384,20 грн. На підставі ст.ст. 316-319, 368, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України,

Outcome: approved