Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до Чорнобаївської селищної ради Черкаської області (далі - відповідач) про визнання у порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] помер її рідний дядько [PERSON] . При житті [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповів позивачу. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить, зокрема право на завершення приватизації земельної ділянки. Позивач прийняла спадщину [PERSON] , оскільки подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, та частково оформила свої спадкові права, однак позбавлена можливості оформити право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, оскільки незавершена її приватизація. При цьому житловий будинок, що знаходиться на цій земельній ділянці, перебуває в непридатному для проживання стані, а тому позивач його у спадщину не прийняла. До того ж померлий [PERSON] за життя документів на будинок не виготовляв. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. У зв`язку з цим позивач просила визнати за нею право на завершення приватизації земельної ділянки у порядку спадкування. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, наполягала на задоволенні (а.с. 30). Відповідач надіслав лист, в якому погодився з позовом та просив розглянути справу за відсутності його представника (а.с. 22). Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 15 листопада 2001 року серії [NUMBER] (а.с. 6). Згідно з архівним витягом від 21 грудня 2020 року № 110 з рішення виконавчого комітету Красенівської сільської ради народних депутатів від 25 березня 1996 року № 10, наданого архівним відділом Чорнобаївської РДА Черкаської області, вирішено передати безкоштовно у постійну приватну власність земельну ділянку розміром 0,44 га, що знаходиться в межах села, [PERSON] , жителю с. Красенівка, пенсіонеру (а.с. 7). Відповідно до витягу з протоколу сесії сільської ради від 4 квітня 1996 року (рішення № 2/8), наданого секретарем Красенівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області Шепель І.М., вирішено передати в приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,44 га, [PERSON] , що мешкає у с. Красенівка (а.с. 9). Згідно з копією рішення сесії Красенівської сільської ради народних депутатів від 4 квітня 1996 року № 2/8 затверджено рішення виконкому Красенівської сільської ради народних депутатів від 25 березня 1996 року № 10 про приватизацію земельних ділянок громадян (а.с. 12). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить неприватизована земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства площею 0,44 га. Відповідно до довідки виконавчого комітету Красенівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області будівля, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , знаходиться в аварійному стані та на даний час непридатна для проживання (а.с. 13). Згідно з листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 15 січня 2021 року (вих. № 23-01/16) (а.с. 28), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 26), після смерті [PERSON] подано заяву про прийняття спадщини від імені позивача (а.с. 29). Крім того, видані свідоцтва про право на спадщину на майновий пай, земельну ділянку розміром 2,20 га та земельну ділянку розміром 2,16 га, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 10, 11 відповідно). Крім того, відповідно до копії спадкової справи, що надійшла до суду 5 лютого 2021 року за вих № 37-01/16 від Чорнобаївської державної нотаріальної контори (а.с. 35) у відповідь на запит суду (а.с. 34), при житті [PERSON] , а саме 6 квітня 2001 року, склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Красенівської сільської ради народних депутатів Чорнобаївського району Черкаської області Шепель І.М. та зареєстрований в книзі нотаріальних дій під № 30, згідно з яким все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів позивачу (а.с. 38). При цьому відомості про будь-яких інших спадкоємців матеріали спадкової справи не містять. До того ж судом встановлено, що при житті [PERSON] , а саме 2 листопада 2001 року склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Красенівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області Шепель І.М. та зареєстрований в книзі нотаріальних дій під № 63, відповідно до якого заповів позивачу земельну частку (пай) серії ЧР № 000954 (а.с. 31) Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України він застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні приписи ЦК УРСР. Як зазначено у ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР, який діяв на момент смерті [PERSON] , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям (ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР). Статтею 525 ЦК УРСР встановлено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, при оголошенні його померлим - день, зазначений в ст. 21 цього Кодексу. Отже часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день його смерті, а саме [INFO] . Судом встановлено, що позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та частково оформила свої спадкові права. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Абзацом 2 п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України встановлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність), є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Пунктом «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно повяз`ане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З огляду на викладене, беручи до уваги наявність заповіту, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе визнати за позивачем в порядку спадкування право на завершення приватизації земельної ділянки, а тому позов підлягає до задоволення. Суд також враховує, що згідно з постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-ІХ утворено у Черкаській області Золотоніський район (з адміністративним центром у місті Золотоноша) у складі територій Великохутірської сільської, Вознесенської сільської, Гельмязівської сільської, Драбівської селищної, Золотоніської міської, Зорівської сільської, Іркліївської сільської, Новодмитрівської сільської, Піщанської сільської, Чорнобаївської селищної, Шрамківської сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України; та одночасно ліквідовано у Черкаській області, зокрема Чорнобаївський район. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved