Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої в наслідок залиття квартири. Свої вимоги мотивує тим, що він є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право власності виданого Відділом приватизації ДЖФ Ватутінської РР у м. Києві від 01 березня 1999 року. Також він фактично проживає у вказаній квартирі та є власником особового рахунку квартири [ADDRESS], що підтверджується Довідкою Форма № 3 виданою КК «Центр комунального сервісу» Деснянського району м. Києва» від 05.08.2016 року за № 3221. 15 червня 2016 року, відповідно до акту складеного комісією ЖЕД-310, сталося залиття квартири [ADDRESS] з вини вище розташованої квартири [ADDRESS] по причині самостійного перекривання запірного вентеля ГВП, який розташований у ванній кімнаті, що призвело до руйнування головки вентеля. Внаслідок затоплення квартири № 122, були пошкоджені стеля, стіни та підлога двох житлових кімнат, кухні, коридору. Згідно «Висновку про вартість» складеного від 28 липня 2016 року ТОВ «Агентство експертної оцінки» ринкова вартість відновлювального ремонту [ADDRESS] складає - 29 664,00 грн. Вартість проведення даного дослідження коштувала позивачу 1400,00 грн. Крім того, оскільки позивач не є юридично обізнаною особою, то був змушений звернутися за правовою допомогою, для надання йому консультації та скласти відповідні документи до суду. Вартість послуг за юридичну консультацію та складання документів до суду, коштували позивачу 3000,00 грн. На неодноразові намагання звернення позивача до власника квартири № 126 з вини якої сталося затоплення його квартири, з пропозицією відшкодувати зазначені збитки в наслідок залиття, чи відремонтувати його квартиру, позивач так і не отримав будь якої відповіді. Позивача здивувала байдужість власника з вини якої сталося таке затоплення, а саме байдужість до скоєного. Квартира позивача до затоплення, перебувала у дуже хорошому стані та позивач вважав, що ще дуже довго не буде займатися її впорядкуванням, а тепер у нього проблема, за які кошти ремонтувати наслідки залиття. З огляду на викладене, позивач отримав психічний стрес, змушений ходити в інші інстанції та в суд для усунення наслідків залиття його квартири, які сталися з вини відповідача, не може до теперішнього часу відновити свій звичайний спосіб життя, у зв`язку з моральною травмою, позивач знаходиться в стані морального пригнічення, атому просить стягнути на свою користь моральну шкоду. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 34064,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 15000,00 грн. 31 серпня 2016р. відкрито провадження по вищевказаній справі (а.с.19 том 1) Ухвалою суду від 06.02.2017р. залучено третьою особою на стороні позивача - [PERSON] за клопотанням представника позивача. Ухвалою суду від 06.02.2017р. за клопотанням представника позивача замінено неналежного відповідача [PERSON] на належних відповідачів [PERSON] та [PERSON] У зв'язку з залученням належних відповідачів, представником позивача були уточнені позовні вимоги (а.с.55-57 том 1). 21.04.2017 року позивачем [PERSON] було подано уточнення позовних вимог, відповідно до яких позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 37064,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 15000,00 грн. (а.с.196-198 т. 1.). Ухвалою суду від 16.08.2017р., виключено з кола відповідачів [PERSON], у зв'язку з приєднанням до матеріалів справи уточнень позовних вимог, поданих 21.04.2017р. В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що відповідач не заперечує сам факт залиття та завдання позивачу шкоди, не погоджується з розміром заявлених позовних вимог в частині стягнення із відповідача 37 064 грн. матеріальної шкоди та 15 000 грн. моральної шкоди, вважаючи такий розмір необґрунтованим та не доведеним. Третя особа [PERSON] просив задовольнити позовні вимоги за викладеними в них обставинами. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Вислухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, третьої особи [PERSON], показання свідків [PERSON], [PERSON] та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Відповідно до копії свідоцтва про право власності від 01.03.1999р., власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] [PERSON], [PERSON] в рівних частинах (а.с.7). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.11.2016р., [PERSON] є власником 2/3 частини квартири [ADDRESS], які належали [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, від 01.03.1999р. та свідоцтва про право на спадщину за законом. Отже, на даний час власниками квартири [ADDRESS] є позивач [PERSON], частка якого становить 1/3 частину квартири та третя особа [PERSON], частка якого становить 2/3 частини квартири. Відповідно до акту складеного комісією ЖЕД-310 від 15 червня 2016р., залиття квартири [ADDRESS] сталося з вини вище розташованої квартири [ADDRESS] по причині самостійного перекривання запірного вентеля ГВП, який розташований у ванній кімнаті, що призвело до руйнування головки вентеля (а.с.11). Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи, що в судовому засіданні представник відповідача визнав вину відповідача в затопленні квартири [ADDRESS] та відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, вина відповідача в затопленні квартири [ADDRESS] не підлягає доказуванню. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст. 319 ЦК України на свій розсуд власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном, має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, що не суперечать закону. Відповідно до ст. 383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно - технічних вимог і правил експлуатації будинку. Згідно з п. 5 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинкових територій, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року встановлено, власник квартири повинен своєчасно повідомляти власника будинку про виявлені несправності, які порушують нормальну експлуатацію цього будинку та зобов'язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, а при появі несправностей - вживати заходів до усунення власними силами або силами підприємств по обслуговуванню житла. Відповідно до ст.ст.319, 322 ЦК України, власність зобов'язує і власник несе відповідальність за майно, що йому належить. Крім того, ст. 323 ЦК України передбачено, що ризик випадкового пошкодження майна (псування) несе його власник. Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до листа Київського міського бюро технічної інвентаризації від 16.12.2016р., власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на жито (а.с.43 том 1). Відповідно до копії свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO] (а.с.177 том 1). Судом встановлено, що після смерті [PERSON] з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса будь-які особи не звертались, а оскільки на день смерті [PERSON] остання була зареєстрована та проживала разом з [PERSON], відповідач фактично прийняв спадщину. Отже, станом на день залиття, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON], даний факт підтвердила в судовому засіданні також свідок [PERSON] Крім того, свідок [PERSON] підтвердила вину відповідача [PERSON] в залитті квартири [ADDRESS]. Щодо розміру матеріального збитку, слід зазначити наступне. Актом складеним комісією ЖЕД - 310 від 25.07.2016р., встановлено, що внаслідок затоплення квартири [ADDRESS], були пошкоджені стеля, стіни та підлога двох житлових кімнат, кухні, коридору із зазначенням площ пошкоджень (а.с.12). Згідно висновку про вартість, складеного від 28 липня 2016 року ТОВ «Агентство експертної оцінки» ринкова вартість відновлювального ремонту квартири [ADDRESS] складає - 29 664,00 грн. (а.с.81-174 том 1). Оскільки представником відповідача не надано інших доказів, що підтверджують менший розмір нанесено матеріального збитку власникам квартири, суд приймає до уваги наданий позивачем висновок від 28.07.2016р. Щодо наданих представником відповідача рецензій, слід зазначити що суд оцінює їх критично, оскільки вони не спростовують розміру матеріального збитку. Враховуючи, що [PERSON] є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS], суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 1/3 частину вартості відновлювального ремонту квартири, що складає суму 9888,00 грн. (29664,00 х 1/3 =9888,00 грн.). При цьому, слід зауважити, що представниками позивача не надано доказів, що підтверджують здійснення позивачем відновлювального ремонту квартири та понесених ним витрат. Відповідно до копії квитанції до прибуткового касового ордеру №14 від 27.07.2016р., [PERSON] поніс витрати в розмірі 1400,00 грн. за проведення дослідження з визначення вартості відновлювального ремонту (а.с.14 том1). Оскільки вартість проведеної експертизи в розмірі 1400,00 грн. була сплачена саме позивачем, суд вважає за необхідне стягнути на користь останнього дану суму витрачених позивачем коштів. Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушені права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушені нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Доводи про спричинення моральної шкоди позивач пов'язує з характером та глибиною моральних страждань, вагомістю вимушених змін у житті позивача, тривалістю негативних наслідків, небезпекою для здоров'я позивача. Виходячи з обсягу та характеру спричинених страждань, суд дійшов висновку про справедливість заявлених позивачем вимог щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, оскільки останній недбалим ставленням до сантехнічного обладнання в своїй квартирі, спричинив шкоду майну позивача, яка на даний час, через пошкодження стіни в своєму житлі відчуває дискомфорт, порушено її плин життя, та, зокрема, вказане пошкодження стіни може тягти за собою небезпеку для здоров'я останньої. При цьому, вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди, суд керується принципами виваженості, розумності та справедливості, у зв'язку з чим приходить до висновку про визначення розміру відшкодування такої моральної шкоди позивачу у сумі 7000,00грн., оскільки, зазначений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди у 15000,00грн. є завищеним, не доведеним та не обґрунтованим. Що стосується стягнення витрат позивача на правничу допомогу, то слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Як вбачається з письмових матеріалів справи, адвокатом Кравченко К.М., яка діє на підставі Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, надавала правничу допомогу позивачу [PERSON] на підставі Договору б\\н про надання правової допомоги від 09ю08.2016 року (а.с.16-17 том 1). Відповідно до копій квитанцій, [PERSON] було сплачено кошти в розмірі 1400,00 грн. та 1600,00грн. адвокату Кравченко К.М. Адвокатського об'єднання Голосіївської колегії адвокатів м. Києва (а.с.14 том 1). Оскільки в договорі про надання правової допомоги не визначено вартість 1 години послуг адвоката, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а з наданих квитанцій не вбачається, яку саме правову допомогу було надано [PERSON] адвокатом Кравченко К.М. та скільки часу було затрачено на виконання робіт, суд приходить до висновку, що понесені витрати на правову допомогу не підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1, 2ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача [PERSON] витрати по сплаті судового збору в розмірі 184,00 грн., пропорційно задоволених позовних вимог. На виконання вказаного Договору адвокатом було складено Розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу від 13.09.2018 року, що був долучений до матеріалів Враховуючи наведене та

Outcome: partial