Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», про захист прав споживача, розірвання договорів банківських вкладів та зобов'язання повернути депозити та відсотки по вкладах. Уточнивши позовні вимоги вказував, що 10.01.2013 року відкрив картковий рахунок в ПАТ КБ «ПриватБанк», тобто уклав договір [NUMBER], на який поступали кошти в іноземній валюті з закордону в сумі 84547,24 грн. Карткою користувався до березня 2014 року. Звернувся до операторів ПАТ КБ «ПриватБанк» з питанням про блокування його рахунку, оскільки жодних порушень ним, як споживачем банківських послуг, не допускалось протягом всього часу укладених договорів. Клієнтом банку був з 2004 року. Крім того вклав кошти на депозити в ПАТ КБ «ПриватБанк», номери карт: [NUMBER] 6291 від 28.07.2011 року, [NUMBER] від 23.10.2013 року, [NUMBER] від 06.08.2013 року, [NUMBER] від 29.10.2013 року на загальну суму 249971,52 гривень. Зазначав, що в березні 2014 року повернувся з відрядження з закордону і намагався зняти кошти на утримання сім'ї, однак його рахунки виявились заблокованими. У відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» у м. Києві повідомили, що на даний час всі його кошти заблоковані і він нічого отримувати не буде протягом тривалого часу. Чіткої відповіді щодо блокування його рахунків банк не надав. У зв'язку з цим змушений звернутись до суду, оскільки на його утриманні знаходиться безробітна дружина - [PERSON], та двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Крім того має на утриманні батька похилого віку - [PERSON], [INFO]. Він залишився без жодних засобів для існування, доглядом за малолітніми дітьми. Все це порушує його права, як споживача належних йому коштів, і він знаходиться у відчаї від того, що його коштами користується ПАТ КБ «ПриватБанк», а він має жебракувати. З позовом про стягнення моральної та матеріальної шкоди буде звертатись окремо. Просив розірвати договори банківських вкладів: картковий рахунок [NUMBER] на суму 6768,49 доларів США; «Копілка моряка» [NUMBER] від 28.07.2011 року на суму 9506,47 доларів США; «Депозит плюс» [NUMBER] від 23.10.2013 року на суму 5123,08 доларів США; «Стандарт» [NUMBER] від 06.08.2013 року на суму 5262,41 доларів США; «Стандарт» [NUMBER] від 29.10.2013 року на суму 119.69 доларів США та зобов'язати ПАТ КБ «ПриватБанк» повернути банківські вклади: картковий рахунок [NUMBER] на суму 6768,49 доларів США; «Копілка моряка» [NUMBER] від 28.07.2011 року на суму 9506,47 доларів США; «Депозит плюс» [NUMBER] від 23.10.2013 року на суму 5123,08 доларів США; «Стандарт» [NUMBER] від 06.08.2013 року на суму 5262,41 доларів США; «Стандарт» [NUMBER] від 29.10.2013 року на суму 119,69 доларів США. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнений позов підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини просив позовні вимоги задовольнити повністю. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позову не визнав, підтримав подане заперечення в якому зазначив, що проти задоволення позову заперечує, оскільки територія АР Крим визначена, як тимчасово окупована територія України. Відповідно до п.5 постанови Правління НБУ від 06.05.2014 року №260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя», банки, у тому числі ПАТ КБ «ПриватБанк», зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території АР Крим і м. Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити НБУ. Рішенням ЦБ Російської Федерації №РН-33/І від 21.04.2014 року, припинено з 21.04.2014 року діяльність відокремлених структурних підрозділів на території Республіки Крим і на території міста федерального значення Севастополя - ПАТ КБ «ПриватБанк» у зв'язку з чим відокремлений підрозділ ПАТ КБ «ПриватБанк» на території АРК та міста Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність, після окупації АРК та м. Севастополя. Окупаційна влада з травня 2014 року фактично конфіскувала частини майнового комплексу ПАТ КБ «ПриватБанк», що використовувався у банківській діяльності відокремленого структурного підрозділу - Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк». У ЗМІ неодноразово оприлюднювалася офіційна інформація, що майно ПАТ КБ «ПриватБанк», яке знаходиться на території Криму, буде реалізоване, а за рахунок цих коштів здійснюватиметься розрахунок з вкладниками відповідача. Посилався на те, що відповідно до ч.6 ст.5 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об'єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію. Стверджував, що 02.04.2014 року прийнято Федеральний Закон №39-Ф3 «Про захист інтересів фізичних осіб, що мають вклади в банках та відокремлених структурних підрозділах банків, зареєстрованих та (чи) діючих на території Республіки Крим та на території міста федерального значення Севастополя», відповідно до якого Автономна некомерційна організація «Фонд захисту вкладників» (АНО «ФЗВ») придбала права (вимог) по вкладам і здійснення компенсаційних виплат у порядку, встановленому ст.ст.7, 9 вказаного закону. Тобто АНО «ФЗВ» законодавством РФ було призначено, а АНО «ФЗВ» взяв на себе зобов'язання, здійснювати компенсаційні виплати, у тому числі вкладникам Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк» поза волею відповідача. АНО «ФЗВ» замінила ПАТ КБ «ПриватБанк» за всіма зобов'язаннями, що укладалися працівниками Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк» і неодноразово зазначала, що виплата компенсацій вкладникам ПАТ КБ «ПриватБанк» буде здійснюватися за рахунок майна відповідача на території АРК. Ухвалою Центрального районного суду м. Сімферополя від 21.04.2014 року АНО «ФЗВ» передано в довірче управління майновий комплекс Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк», у зв'язку з чим АНО «ФЗВ» користується, володіє та розпоряджається всім майном ПАТ КБ «ПриватБанк», що знаходиться на території АРК та міста Севастополя. Ухвалою Центрального районного суду м. Сімферополя від 04.06.2014 року АНО «ФЗВ» призначено управляючим майном банку за всіма зобов'язаннями, а також уповноважено здійснювати угоди щодо майна банку. Посилався на те, що заочним рішенням Центрального районного суду м. Сімферополя Республіки Крим від 16.09.2014 року зобов'язано ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі Кримського регіонального управління припинити протиправні дії (бездіяльність), які проявляються у невиконанні зобов'язань, які випливають з укладених договорів банківського вкладу та договорів банківського рахунку на суму 10925222445,85 рублів. Вважає, що позивач не довів відсутність вимоги до державних та недержавних установ Російської Федерації за аналогічними підставами та те, що його позовні вимоги не входять до складу загальної суми, визначеної заочним рішенням Центрального районного суду м. Сімферополя Республіки Крим від 16.09.2014 року. Зобов'язання за договорами депозитного вкладу, укладеними працівниками Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк», виконує АНО «ФЗВ», за рахунок майна банку, яке знаходиться на території АРК та міста Севастополь. Просив у позові до ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити, оскільки вони є неналежним відповідачем у справі. Суд, заслухавши позивача [PERSON], представника відповідача [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є громадянином України, його місце проживання зареєстроване у [ADDRESS] де він і проживає з сім'єю на даний час. 06.08.2013 року між [PERSON] ([ADDRESS]) та ПАТ КБ «ПриватБанк» (м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50), укладений договір банківського вкладу «Стандарт» SAMDN80000736959399, предметом якого було відкриття банком вкладнику депозитного рахунку [NUMBER] та прийняття на відкритий рахунок грошової суми в розмірі 5000,00 доларів США строком на 92 дні по 06.11.2013 року включно з нарахуванням 6,5% річних на суму вкладу, що підтверджується його копією. Внесення депозитного вкладу у сумі 5000,00 доларів США на депозитний рахунок [NUMBER] підтверджується копією квитанції №1 від 06.08.2013 року та випискою по вказаному рахунку від 11.07.2014 року №51459131 за період з 06.08.2013 року по 11.07.2014 року. Згідно п.6 Договору, мінімальний строк вкладу, після спливу якого позивач може забрати вклад та отримати нараховані відсотки в повному обсязі без застосування зниженої відсоткової ставки, передбаченої у пункті 12 Договору, за дострокове розірвання договору становить 3 місяці. У п.7 Договору вказано, якщо по закінченню 3 місяців позивач не заявив банку про бажання забрати свої кошти, вклад автоматично продовжується ще на 3 місяці. Пунктом 8 Договору передбачено, що мінімальний строк вкладу продовжується на 3 місяці неодноразово без явки позивача у банк. Пунктом 15 Договору передбачено, що у випадку якщо після закінчення строку вкладу позивач не заявив про бажання забрати свої кошти, вклад продовжується автоматично ще на один строк, вказаний у розділі «Дані по вклад». З виписки по договору банківського владу рахунок [NUMBER] за період з 06.08.2013 року по 11.07.2014 року №51459131 від 11.07.2014 року, наданої Кримським РУ ПАТ КБ «ПриватБанк» встановлено, що [PERSON] за вказаний період не забирав свої кошти, а тому строк дії Договору автоматично був продовжений до 11.07.2014 року включно і станом на вказану дату сума банківського вкладу разом з нарахованими відсотками становила 5262,41 доларів США. Пунктом 10 Договору допускається його дострокове розірвання та передбачається порядок такого дострокового розірвання, шляхом повідомлення один одного за два банківських дні до дати розірвання Договору. 28.07.2011 року між [PERSON] ([ADDRESS]) та ПАТ КБ «ПриватБанк», на підставі заяви позивача №SAMDN27000718380200 укладений договір банківського вкладу «Копілка», предметом якого було відкриття банком вкладнику депозитного рахунку [NUMBER] та прийняття на відкритий рахунок грошової суми в розмірі 20,00 доларів США строком на 12 місяців по 28.07.2012 року включно з нарахуванням 7,5% річних на суму вкладу, що підтверджується його копією. Внесення 28.07.2011 року депозитного вкладу у сумі 20,00 доларів США та депозитного вкладу у сумі 4000,00 доларів США на депозитний рахунок [NUMBER] підтверджується копією квитанції №28 від 23.08.2011 року та випискою по вказаному рахунку від 11.07.2014 року №51459131 за період з 28.07.2011 року по 11.07.2014 року. Також [PERSON] була надана електронна ощадна книжка (картка), що підтверджується його підписом на зазначеній вище копії заяви №SAMDN27000718380200 про її отримання. Згідно договору у разі, якщо у строк не пізніше дня закінчення дії вкладу клієнт не заявив банку про повернення вкладу, вклад автоматично вважається продовженим ще на один строк, договір може бути продовжений неодноразова без явки клієнта. У цьому разі проценти за наступний строк вкладу нараховуються на суму вкладу з врахуванням довнесених коштів. З виписки по договору банківського владу рахунок [NUMBER] за період з 28.07.2011 року по 11.07.2014 року №51459131 від 11.07.2014 року, наданої Кримським РУ ПАТ КБ «ПриватБанк» встановлено, що [PERSON] за вказаний період не забирав свої кошти, а тому строк дії Договору автоматично був продовжений до 11.07.2014 року включно і станом на вказану дату сума банківського вкладу разом з нарахованими відсотками становила 9506,47 доларів США. 29.10.2013 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк», на підставі заяви позивача №SAMDNWFD0070010531100 укладений договір банківського вкладу «Стандарт», предметом якого було відкриття банком вкладнику депозитного рахунку [NUMBER] та прийняття на відкритий рахунок грошової суми в розмірі 100,00 доларів США, що підтверджується випискою по вказаному рахунку за період з 29.10.2013 року по 11.07.2014 року, наданою Кримським РУ ПАТ КБ «ПриватБанк» 11.07.2014 року №51459131. Внесення 29.10.2013 року першого депозитного вкладу у сумі 100,00 доларів США та подальших депозитних вкладів на депозитний рахунок [NUMBER] також підтверджується вищевказаною випискою. З вказаної виписки по договору банківського вкладу рахунок [NUMBER] за період з 29.10.2013 року по 11.07.2014 року також встановлено, що станом на вказану дату сума банківського вкладу разом з нарахованими відсотками становила 119,69 доларів США. 23.10.2013 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк», на підставі заяви позивача №SAMDNWFD0070009733800 укладений договір банківського вкладу «Депозит Плюс», предметом якого було відкриття банком вкладнику депозитного рахунку [NUMBER] та прийняття на відкритий рахунок грошової суми в розмірі 5000,00 доларів США, що підтверджується випискою по вказаному рахунку за період з 23.10.2013 року по 11.07.2014 року, наданою Кримським РУ ПАТ КБ «ПриватБанк» 11.07.2014 року №51459131. Внесення 23.10.2013 року першого депозитного вкладу у сумі 5000,00 доларів США та подальших депозитних вкладів на депозитний рахунок [NUMBER] також підтверджується вищевказаною випискою. З вказаної виписки по договору банківського владу рахунок [NUMBER] за період з 23.10.2013 року по 11.07.2014 року також встановлено, що станом на вказану дату сума банківського вкладу разом з нарахованими відсотками становила 5123,08 доларів США. Статтею 1 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ст.55 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами між: клієнтом та банком. Банк зобов'язаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів клієнту банку. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з положенням ч.1, 2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умовами депозитних договорів передбачено зобов'язання банку повернути вклад зі спливом встановленого договором строку та право вкладника вимагати повернення такого вкладу, що відповідає положенням ст.1060 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Згідно ч.3 ст.1061 ЦК України, встановлений договором розмір процентів на строковий вклад або на вклад, внесений на умовах його повернення у разі настання визначених договором обставин, не може бути односторонньо зменшений банком, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до положень ч.3 ст.1058 ЦК України, до цих правовідносин застосовуються також: положення про договір банківського рахунка тобто ст.ст.1066-1076 ЦК України. Відповідно до ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. У частині 1 ст.1075 ЦК України зазначено, що договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Крім того 10.01.2013 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір банківського рахунку, предметом якого було відкриття банком позивачу банківського рахунку [NUMBER], що підтверджується випискою по вказаному рахунку за період з 10.01.2013 року по 11.07.2014 року, наданою Кримським РУ ПАТ КБ «ПриватБанк» 11.07.2014 року №51459131. З вказаної виписки по договору банківського рахунку [NUMBER] за період з 10.01.2013 року по 11.07.2014 року також встановлено, що станом на кінцеву дату сума банківського рахунку становила 6768,49 доларів США. Відповідно до чч.1, 2 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Згідно ч.1 ст.1067 ЦК України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Відповідно до ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Частиною 1 ст.1075 ЦК України передбачено, що договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На виконання ухвали Вижницького районного суду Чернівецької області від 08.08.2014 року про витребування від ПАТ КБ «ПриватБанк» інформації та документів щодо банківських вкладів [PERSON] повідомлено, що письмове звернення [PERSON] за №1422981 від 28.07.2014 року в програмному комплексі «Документообіг» - відсутнє. У зв'язку з окупацією території Автономної Республіки Крим та конфіскацією частини майнового комплексу ПАТ КБ «ПриватБанк», що використовувався у банківській діяльності відокремлених структурних підрозділів банку, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, доступ банку до первинної документації, а саме договорів з клієнтами на паперових носіях та платіжних доручень є обмеженим, а тому виконати ухвалу суду не має можливості. Проте Судом встановлено, що позивачем у липні 2014 року було направлено письмову заяву у ПАТ КБ «ПриватБанк» про повернення вкладів по вказаних договорах банківського вкладу та банківського рахунку. Листом провідного спеціаліста з розробки технологій обробки вхідної кореспонденції від клієнтів ГО ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] №20.1.0.0.0/7-20140728/4147 від 01.08.2014 року позивачу відмовлено у задоволенні його вимог у зв'язку з тим, що відповідно до ст.3 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополь» територію АР Крим та м. Севастополя визнано тимчасово окупованою територією України та відповідно до п.5 постанови Правління НБУ від 06.05.2014 року №260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» ПАТ КБ «ПриватБанк» вимушений припинити свою діяльність на території АР Крим і міста Севастополя. Суд вважає, що позивач надав суду належні та допустимі докази відкриття депозитних рахунків у ПАТ КБ «ПриватБанк» та знаходження залишку спірних грошових сум на них на час розгляду справи, а також докази того, що він у встановленому умовами договорів порядку скористався своїм правом дострокового розірвання договорів вкладу, повідомивши письмово відповідача про такий намір, проте ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовило [PERSON] у виконанні зобов'язань за договорами банківського вкладу та банківського рахунку щодо повернення сум вкладів і процентів. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.525 ЦК України, є недопустимою одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.3 ст.651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі, якщо право на таку відмову встановлено договором, договір є розірваним. Оскільки позивач односторонньо відмовився від договорів банківських вкладів: картковий рахунок [NUMBER] на суму 6768,49 доларів США, «Копілка моряка» [NUMBER] від 28.07.2011 року на суму 9506,47 доларів США, «Депозит Плюс» [NUMBER] від 23.10.2013 року на суму 5123,08 доларів США, «Стандарт» [NUMBER] від 06.08.2013 року на суму 5262,41 доларів США, «Стандарт» [NUMBER] від 29.10.2013 року на суму 119,69 доларів США, і подав про це заяву відповідачу, то їх необхідно розірвати. Посилання представника відповідача на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не повинен повертати депозити, оскільки кошти вносились у відділенні банку на території АР Крим, яка на даний період часу окупована, суд вважає необґрунтованими, оскільки всі договори банківського вкладу та договір банківського рахунку були укладені між позивачем [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк», як юридичною особою, місцезнаходження якої розташоване у м. Дніпропетровськ. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. За змістом ст.4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України, актами цивільного законодавства є ЦК України та інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України. Відповідно до ст.95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Відповідно до п.5 Постанови Правління Національного Банку України від 06.05.2014 року №260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя», банки, в тому числі ПАТ КБ «Приватбанк», зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів. Таким чином доводи представника ПАТ КБ «ПриватБанк» про неможливість виконання ними спірних зобов'язань у зв'язку з припиненням діяльності структурних підрозділів ПАТ КБ «ПриватБанк» на території Республіки Крим постановою Правління Національного банку України від 06.05.2014 року №260 і придбанням прав (вимог) по вкладам автономною некомерційною організацією «Фонд захисту вкладників», до якої позивач має право звернутися з вимогами про стягнення компенсаційних виплат по договору банківського вкладу є безпідставними і Суд не приймає їх, оскільки такі підрозділи банку не є самостійними окремими юридичними особами, тому саме по собі припинення їх діяльності не звільняє банк від обов'язку виконання зобов'язань за укладеним від його імені депозитними договорами у цих підрозділах і не позбавляє права вкладника на повернення внесених ним банківських вкладів за рахунок банку, якому вони були передані на депозит. Також Суд вважає, що відмова відповідача, щодо повернення вкладів суперечить вимогам ст.41 Конституції України, відповідно до якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до положень ст.321 ЦК України, право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути обмежена у здійсненні права власності лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно положень ст.ст.316 та 177 ЦК України, гроші також є об'єктами права власності. Відмовляючись повернути кошти, що належать клієнтові, банк порушує також і положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також Першого протоколу, ратифікованих [PERSON]. В абз.1 ст.1 протоколу вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За таких обставин Суд прийшов до висновку, що позивачем виконано обов'язок з доведення обставин, на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог, а тому Суд вважає, що позов до ПАТ КБ «ПриватБанк», про захист прав споживача, розірвання договорів банківських вкладів та зобов'язання повернути депозити та відсотки по вкладах обґрунтований і його необхідно задовольнити. Також підлягають стягненню з ПАТ КБ «ПриватБанк» в дохід держави витрати по сплаті судового збору відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України. Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами, доказів протилежного представником відповідача суду не представлено. На підставі ст.ст.2, 3, 15, 16, 509, 526, 530, 610, 611, 1058-1061, 1066-1076 ЦК України та

Outcome: approved