Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до Концерну «Техновоєнсервіс» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. В обґрунтування позову вказує, що він з 02.02.2007 року по 31.07.2012 року працював на посаді сторожа пожежно-сторожової охорони філії Концерну «Техновоєнсервіс». Починаючи з 2012 року відповідач безпідставно не виплачував йому заробітну плату в повному обсязі, в зв'язку з чим він вимушений був звільнитися з роботи з 31.07.2012 року, відповідно до п. 1 ст. 36 КЗ пп. України, за угодою сторін та звернутися до суду з позовом про стягнення заробітної плати. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.02.2013 року з Концерну «Техновоєнсервіс» на його користь було стягнуто заборгованість по заробітній платі у сумі 15835 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 9236 грн. 01 коп., а всього 25071 грн. 01 коп. На підставі виконавчого листа № 2/711/391/13 Придніпровського районного суду м. Черкаси відділом державної виконавчої служби Солом'янського РУЮ у місті Києві 29.05.2014 року з Концерну «Техновоєнсервіс» на його користь було стягнуто 25071 грн. 01 коп., що підтверджується довідкою про рух коштів. Таким чином, з моменту вступу рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси в законну силу (22.03.2013 року) по день фактичного розрахунку з ним пройшло 434 дні. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплати працівникові його середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку. Вважає, що на підставі ст. 117 КЗпП України відповідач зобов'язний виплатити йому за весь час затримки розрахунку при звільненні середній заробіток, тобто з 22.03.2013 року по 29.05.2014 року в сумі 21903 грн. 98 коп., виходячи із розрахунку: 50 грн. 47 коп. /середньоденна заробітна плата/ х 434 дні = 21903 грн. 98 коп. А тому просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.03.2013 року по 29.05.2014 року в сумі 21903 грн. 98 коп. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.03.2013 року по 29.05.2014 року в сумі 21903 грн. 98 коп. В судове засідання представник відповідача - Концерну «Техновоєнсервіс» не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з 02.02.2007 року по 31.07.2012 року працював на посаді сторожа пожежно-сторожової охорони філії Концерну «Техновоєнсервіс». Наказом № 103к від 31.07.2012 року був звільнений з роботи за угодою сторін, на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. В день звільнення розрахунок з позивачем проведений не був. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.02.2013 року з Концерну «Техновоєнсервіс» на користь [PERSON] було стягнуто заборгованість по заробітній платі у сумі 15835 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку (за період з 01.08.2012 року по 31.01.2013 року) в сумі 9236 грн. 01 коп., а всього 25071 грн. 01 коп. На виконання вказаного рішення 04.03.2013 року Придніпровським районним судом м. Черкаси було видано виконавчий лист № 2/711/391/13. Також в судовому засіданні встановлено, що повний розрахунок з позивачем було проведено 29.05.2014 року, що стверджується рухом коштів по рахунку №26255008314832. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплати працівникові його середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про застосування судами законодавства про оплату праці» - установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. В судовому засіданні встановлено, що розрахунок з позивачем по 29.05.2014 року проведений не був, а тому, суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 22.03.2013 року по 29.05.2014 року є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення на суму 21903 грн. 98 коп., виходячи із наступного розрахунку: 50 грн. 47 коп. (середня заробітна плата за один день) х 434 дні (період затримки з 22.03.2013 року по 29.05.2014 року) = 21903 грн. 98 коп. На підставі ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При подачі позову до суду позивач був звільнений від сплати судового збору, тому суд вважає, що судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь держави в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved