Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначено, що 18 листопада 2014 року померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 7,2733 га (кадастровий номер 1221084100-01-096-0757). Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Також після смерті матері із заявами про прийняття спадщини звернулися брат та сестра: [PERSON] та [PERSON]. 25 березня 2016 року нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у звязку з відсутністю оригіналу державного акту на право приватної власності на землю. У звязку з чим позивач просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дмитрівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області (кадастровий номер 1221084100-01-096-0757) в порядку спадкування після смерті [PERSON]. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив суд задовольнити заявлені вимоги. Суду пояснив, що вони з відповідачами домовились, що про те, що він прийме у спадщину земельну ділянку після смерті матері. Де оригінал державного акту йому не відомо. Відповідачі в судовому засіданні кожний окремо позов визнав, проти задоволення позовних вимог та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування після смерті їхньої матері, [PERSON], вони не заперечували. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Дмитрівської сільської ради, в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі. Суд, вислухавши пояснення позивача та відповідачів, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. 18 листопада 2014 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.7). На час своєї смерті [PERSON] мала у власності земельну ділянку на території Дмитрівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією державного акту на право власності на землю, виданий 16 серпня 2006 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010611904941 (а.с.8). Після смерті [PERSON] до нотаріуса з метою прийняття спадщини звернулися її діти: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] не встановлено, оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом було видано лише вищезазначеним особам на спадкове майно (квартиру) в рівних частках (а.с.5). У видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку було відмовлено у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на нерухоме майно, про що 25 березня 2016 року державним нотаріусом було винесено відповідну постанову (а.с.6). Відповідно до ст. ст.\~1216,\~1218 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки судом встановлено, що на день смерті [PERSON] мала у власності земельну ділянку на території Дмитрівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, [PERSON] прийняла спадщину, інші спадкоємці проти визнання права власності на спірну земельну ділянку за позивачем не заперечують, то до позивача перейшло право власності на це нерухоме майно, проте його право не визнається, а тому заявлені позовні вимоги є законними та обґрунтованими та позов підлягає задоволенню. При цьому суд приймає до уваги, що згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 16 березня 2017 року право власності, інші речові права та заборони відчуження не зареєстровано, а тому задоволення позовних вимог [PERSON] виключає порушення прав інших осіб.

Outcome: approved