Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду в інтересах малолітнього сина [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа на стороні позивача - Служба у справах дітей Житомирської міської ради, третя особа на стороні відповідача - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т.О. про визнання договорів дарування недійсними. Позов обґрунтовано тим, що позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого має малолітнього сина [PERSON] Який був зареєстрований та проживав у частині будинку, що на належав відповідачу - [PERSON] за адресою [ADDRESS] Відповідач [PERSON] безоплатно відчужила належній їй 18/100 вказаного вище домоволодіння та земельну ділянку, шляхом укладення договору дарування з відповідачем [PERSON] Вище зазначений договір був посвідчений приватним нотаріусом ЖМНО Стражник Т.О. 29.08.2017 року. Зазначає також, що укладенням оспорюваних правочинів відповідач фактично позбавила єдиного житла неповнолітнього [PERSON] нотаріус при посвідченні договорів дарування не врахувала відсутність звернення до Служби у справах дітей Житомирської міської ради, не перевірила інформації, щодо складу зареєстрованих у будинку осіб. Ухвалою суду від 30.10.2017 року відкрито провадження у справі. 15.05.2018 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву. 04.06.2018 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 17.07.2018 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до розгляду по суті. В судовому засідання позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити з підстав зазначених в позові. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечував, вказавши на відсутність будь-яких порушень прав та інтересів малолітнього [PERSON] Звертав увагу на незалучення до справи матері неповнолітнього [PERSON] та на ту обставину, що останній має зареєстроване місце проживання. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, у відповідності до вимог ЦПК України належним чином повідомлялася про час і місце розгляду справи. У своїй заяві просила розглядати справу у її відсутність. Представник Служби у справах дітей Житомирської міської ради в судове засідання не з'явився, у відповідності до вимог ЦПК України належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи. У своїй заяві просили розглядати справу у їх відсутність. Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т.О в судове засідання не з'явилася, у відповідності до вимог ЦПК України належним чином повідомлялася про час і місце розгляду справи. У своїй заяві просила розглядати справу у її відсутність. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, судом встановлене наступне. [PERSON] та [PERSON] з 2003 по 2016 рік перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу народилася дитина - [PERSON], [INFO]. З 2006 року та по теперішній час вони зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS]. Будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] розміщене на земельній ділянці загальною площею 0,1 га та складається з двох окремих будинків і господарських споруд, які на праві спільної чкасткової влісності належало трьом особам: [PERSON] (18/100 ід.часток), [PERSON] (41/100 ід. часток) та [PERSON] (41/100 ід.часток). 29 серпня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договори дарування 18/100 ід.частини житлового будинку житлового за адресою: [ADDRESS] та договір дарування частки земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] загальною площею 0,1 га, кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Договори дарування посвідчені Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Стражник Тетяною Олексіївною. З копії будинкової книги, вбачається, що малолітній [PERSON] у домоволодінні за адресою: [ADDRESS] не зареєстрований, оскільки 21.08.2017 року вибув разом з мамою [PERSON] (а.с.60-61). Допитані в судовому засіданні свідки 1,2,3 підтвердили, що періодично бачать, що як малолітній [PERSON] з матір'ю знаходиться в будинку за адресою: [ADDRESS] та там ночує. Згідно з вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Відповідно до ч.2 ст.719 ЦК України, договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. У відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Відповідно до ч.3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 203 ЦК України передбачені умови дійсності правочину, а саме зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. У відповідності до ст. 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Судом не встановлено фактів, а позивачем не представлено доказів, того, що діями відповідачів, щодо укладення оспорюваних угод були порушені права неповнолітнього [PERSON], а тому суд вважає, що у задоволенні даного позову слід відмовити. Так як позивачу у задоволенні позову відмовлено повністю, то не підлягає стягненню з відповідачів на його користь сплачений ним судовий збір, що відповідає положенням ч.1 ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed