Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», яке на даний час перейменоване на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 20.10.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 16145, яким звернуто стягнення заборгованості за кредитним договором № ZRRWGK0000000004 від 16.09.2008 року, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], в розмірі 48498,81 долара США, що за курсом 25,72 гривні відповідно до службового розпорядження НБУ від 10.08.2017 року становить 1247389 гривень 39 копійок. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що суд вже виніс рішення про звернення стягнення на його будинок з метою погашення заборгованості за кредитом. Не дивлячись на це, приватний нотаріус вчинив виконавчий напис про стягнення заборгованості за цим же кредитним договором, але заборгованість значно вища і стягується за період з 16.09.2008 року по 10.08.2017 року, що виходить за межі строку вимоги. Представник позивача подала заяву про підтримання позову та розгляд справи без її участі та участі позивача. Представники відповідача та третіх осіб в судове засідання не зявились. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.10.2017 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинив виконавчий напис № 16145 (а.с. 49) за яким з позивача на користь відповідача повинна бути стягнута заборгованість за кредитним договором № ZRRWGK0000000004 від 16.09.2008 року (а.с. 16-19), яка виникла за період з 16.09.2008 року по 10.08.2017 року, становить 48498,81 долара США і складається з: - заборгованості за тілом кредиту в розмірі 20757,18 долара США; - заборгованості за відсотками в розмірі 14016,48 долара США; - заборгованості з комісії в розмірі 3592,73 долара США; - заборгованості з пені в розмірі 10132,42 долара США. Зі змісту виконавчого напису вбачається, що стягується заборгованість по кредиту за період з 16.09.2008 року по 10.08.2017 року. Відповідно до абзацу третього підпункту 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», який затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Аналогічні положення містяться і в ст. 88 ЗУ «Про нотаріат». Таким чином нотаріус порушила умови вчинення виконавчого напису та вчинила виконавчий напис за вимогами за якими минуло більше трьох років. Крім того суд Малинський районний суд Житомирської області 15.06.2011 року виніс рішення (а.с. 28-30), змінене рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 19.07.2011 року (а.с. 31-33), яким в рахунок погашення заборгованості позивача за кредитним договором № ZRRWGK0000000004 від 16.09.2008 року звернув стягнення на його будинок № 27 по вул. Жуковського в м. Малині Житомирської області. На даний час вищевказаний будинок із власності позивача (а.с. 25-27) перейшов у власність іншої особи (а.с. 34-35). Отже будинок реалізований і кошти від його продажу повинні надійти на погашення заборгованості позивача по кредиту. Не дивлячись на це, заборгованість позивача за виконавчим написом (а.с. 49) збільшилась на 19890,65 долара США у порівнянні із заборгованістю, яка встановлена рішенням суду (а.с. 28-30). З вищевказаних документів вбачається, що між позивачем та відповідачем існує спір про право. За таких обставин суд визнає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується ЦПК України і стягує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору. Суд відмовляє позивачу у стягненні витрат на правову допомогу в розмірі 3000 гривень, оскільки позивач надав розрахунок цих витрат у акті виконаних робіт, але не надав доказів того, що він сплатив ці витрати.

Outcome: approved