Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача про звільнення майна з-під арешту. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 13 грудня 2008 року постановою державного виконавця Першого ВДВС Луцького МУЮ було накладено арешт на нерухоме майно позивача, а саме на квартиру [ADDRESS]. Підставою обтяження було укладення іпотечного договору . Зазначає, що ним було повністю погашена заборгованість, що підтверджується заявою ПАТ «Укрсоцбанк». Звернувшись з заявою до Першого ВДВС м. Луцька з проханням зняти арешт з вищевказаного нерухомого майна отримав відмову, у звязку з чим просить суд зняти арешт з нерухомого майна, що належить позивачу на праві власності та знаходиться за адресою: [ADDRESS], накладений Першим ВДВС м. Луцька. До початку судового засідання представник позивача подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовну заяву підтримує повністю, просить її задовольнити. Представник відповідача подала суду заяву, відповідно до якої просила розгляд справи проводити у її відсутності, при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до закону, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у певних випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що постановою АА 675812 від 28 листопада 2007 року державним виконавцем Першого ВДВС Луцького МУЮ Харченко було накладено арешт (реєстраційний номер обтяження 6216563) на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить на праві власності [PERSON] Підставою обтяження є укладення іпотечного договору № 2566 від 13 липня 2005 року, між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] На даний час дане обтяження не зняте (а.с. 4-5). [PERSON] були виконані усі умови кредитних зобовязань перед ПАТ «Укрсоцбанк», що підтверджується заявою № 09.201-86/84-36 від 05.01.2018 року (а.с. 10). Відповідно до листа Першого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області № 8260 від 08.02.2018 року вбачається, що усі борги по яких були відкриті виконавчі провадження сплачені. Крім того було повідомлено, що арешт, накладений на майно позивача не можливо зняти, виконавче провадження на підставі якого було винесеного постанову про арешт нерухомого майна боржника відсутнє, оскільки матеріали виконавчого провадження знищені за їх терміном зберігання (а.с. 7-9) Суд зазначає, що у відповідності до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла станом на час вчинення вказаних виконавчих дій, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Згідно з ч. 1, 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до положень ст. 41 Конституції України та ст. 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини 1950 року держава Україна гарантує громадянам непорушність їхньої приватної власності. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Наявність заборон на рухоме та нерухоме майно, є порушенням наведених вище прав власника нерухомого майна, гарантованих йому державою Україна. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що слід зняти арешт з нерухомого майна, що належить на праві власності позивачу та знаходиться за адресою: [ADDRESS], на яке, згідно постанови державного виконавця ВДВС Луцького МУЮ Харченко від 13 грудня 2007 року було накладено обтяження. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved