Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із заявою, де просить встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. У судовому засіданні заявник підтримав свої вимоги та пояснив, що при зверненні до міграційнї служби Жовтводського МС ГУДМС України в Дніпропетровській області із заявою про видачу йому паспорта громадянина України він отримав відмову, оскільки не встановлено його належності до будь - якої держави. Заявник також повідомив, що на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року проживав у місті Києві при монастирях, згодом виїхав до Автономної Республіки Крим, служив при монастирі в якості послушника, де і зберігалися всі його документи. На даний час, підтвердити документально своє перебування там не має можливості у звязку з анексією Криму. Заявник користувався паспортом виданим часів існування СРСР, якого втратив і до цього часу паспорта не отримав. На підставі викладеного заявник просить його заяву задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Жовтоводського МС ГУДМС України в Дніпропетровській області в судовому засіданні проти встановлення факту постійного проживання на території України не заперечувала, також повідомила суд, що 30.04.2015 року до Жовтоводського МС ГУДМС України в Дніпропетровській області звернувся громадянин [PERSON],[INFO] оскільки втратив паспорт зразка 1974 року. У своєму поясненні вказав, що втратив документ під час перебування у АР Крим. За результатами перевірки по Україні громадянин [PERSON] [INFO] знятим або зареєстрованим на території України не значиться , паспортом громадянина України на території України не документувався. Справу про втрату паспорту на громадянина [PERSON] Є.М.30.06.2015 року закрито, для підтвердження факту проживання на території України на 24.08.1991 року вказаному громадянину рекомендовано звернутися до суду. Представник заінтересованої особи Жовтоводської міської ради [PERSON], що діє на підставі довіреності №4/4-768-01-16 від 26.11.2015 року у судовому засіданні участі не приймала, надала заяву про розгляд справи без участі представника Жовтоводської міської ради за наявними у справі документами. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, свідків суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] її син, народився в місті Жовті Води Дніпропетровської області. У 1987 році виписався для проходження служби в армії згодом виїхав до м. Києва на навчання. Станом на 24 серпня 1991 року син проживав у місті Києві, куди вона також до нього час від часу приїздила. Свідок [PERSON] повідомив, що [PERSON] знає з дитинства має дружні з ним стосунки. У 1991 році приїздив до нього до міста Києва . Свідок [PERSON] зазначив що з заявником знайомі з дитинства, разом відвідували спортивну секцію., також вказав що в 90 роках [PERSON] виїхав до АР Крим, де мешкав в монастирі. За даними відділу адресно довідкової роботи м. Дніпропетровська громадянин [PERSON] станом на 1991 р. на території Дніпропетровської області зареєстрованим не значиться. Відповідно даних ЖРЕД №2 м. Жовті Води громадянин [PERSON] 21.07.1987 року знятий з реєстраційного обліку, дані про те, куди вказаний громадянин був знятий з реєстраційного обліку у ЖРЕД №2 відсутні. За даними Печерського РВ ГУДМС України в м. Києві громадянин [PERSON] з 22.02.1990 року був зареєстрований на час навчання у гуртожитку за адресою м. Київ Печерський район вулиця Лейпцигська,16. 13.12.1990 року громадянин [PERSON] був знятий з реєстраційного обліку з даної адреси. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991. Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення\~\~факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст. 273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно заявнику для отримання паспорта громадянина України. Факт постійного безперервного проживання заявника на території України підтверджується поясненнями заявника, заінтересованої особи показами свідків та наявними у матеріалах справи доказами, а тому суд вважає, що заява обґрунтована та є всі підстави для її задоволення. За таких обставин вимоги заявника обґрунтовані і суд встановлює факт постійного безперервного проживання заявника з 24 серпня 1991 року на території України. Відповідно до ч.7 ст. 235 ЦПК України\~при ухваленні рішення судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved