Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом про стягнення з [PERSON] матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги позивач обґрунтував наступним. 22 жовтня 2012 року о 15 годині 45 хвилин, керуючи автомобілем марки «Тойота», д/н [NUMBER], та рухаючись по вул. Французький бульвар в м. Одесі, у порушення п. 10.1 Правил дорожнього руху України, при зміні напрямку руху, [PERSON], не переконалась, що це буде безпечним та її дії не створять перешкод або небезпеку іншим учасникам руху, скоїла зіткнення з мотоциклом марки «Сузукі»,д/н [NUMBER], під керуванням позивача. В результаті зіткнення обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вина водія [PERSON] підтверджується постановою Приморського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2012 року. Згідно висновку про оцінку ушкоджень майна, вартість відновлювального ремонту мотоцикла марки «Сузукі»,д/н [NUMBER] складає 9546,00 грн., яку було виплачено страховою компанією НАСК «ОРАНТА». Також, позивач просив суд стягнути на його користь моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 10.000,00 грн., судові витрати. Посилаючись на викладене, позивач просив суд про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 22.10.2012 року, у загальному розмірі 11.629,40 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, представник відповідача заперечував проти задоволення позову, просив суд відмовити у його задоволенні, надав заперечення на позов, в яких зазначив, що шкоди здоров'ю позивача завдано не було, позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди необґрунтовані. З'ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, правовідносини сторін, що випливають з таких обставин, вислухавши учасників цивільного процесу, перевіривши їх доводи наявними в справі доказами, дослідивши матеріали справи, надавши їм правову оцінку, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22 жовтня 2012 року о 15 годині 45 хвилин, керуючи автомобілем марки «Тойота», д/н [NUMBER], та рухаючись по вул. Французький бульвар в м. Одесі, у порушення п. 10.1 Правил дорожнього руху України, при зміні напрямку руху, [PERSON], не переконалась, що це буде безпечним та її дії не створять перешкод або небезпеку іншим учасникам руху, скоїла зіткнення з мотоциклом марки «Сузукі»,д/н [NUMBER], під керуванням позивача. В результаті зіткнення обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно постанови Приморського районного суду м. Одеси від 16.11.2012 року, яка набрала чинності 27.11.2012 року, по справі № 1522/25375/12, відповідач [PERSON], [INFO], була визнана винною у скоєнні 29.10.2012 року дорожньо-транспортної пригоди та на неї було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтею 22 п.22.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) визначено, що у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Пунктом 36.6. ст. 36 Закону закріплено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, позивачем не надано доказів належності йому на праві власності мотоцикла марки «Сузукі», д/н [NUMBER], сплати страхового відшкодування та договору страхування. Також, Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень. Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 р. (далі - Постанова), під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Крім того, пункт 4 Постанови передбачає, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю йому заподіяно Позивачу, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Позивач при дорожньо-транспортній пригоді тілесних ушкоджень не отримав, на стаціонарному лікуванні не перебував, тому, суд вважає в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є необґрунтованими, не заснованими на нормах діючого законодавства України, недоведеними та задоволенню не підлягають. На підставі ст. ст. 3-4, 10-11, 15, 59-61, 109, 208-209, 212- 215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed