Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, посилаючись на те, що 29 серпня 2014 року позичив відповідачу грошову суму в розмірі 27\~000,00 гривень, з терміном повернення до 30 вересня 2014 року. У звязку з тим, що відповідач покладені на себе зобовязання не виконав, суму позики в добровільному порядку не повернув, він вимушений звернутися з цим позовом до суду. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 27 000,00 гривень в рахунок відшкодування заборгованості за договором позики; 767,84 гривень в рахунок відшкодування трьох відсотків річних з простроченої суми; 13\~095,00 гривень в рахунок відшкодування суми індексу інфляції; а всього 40 862 гривень 84 копійки. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, заперечував проти стягнення 27 000,00 гривень в рахунок відшкодування заборгованості за договором позики, посилаючись на те, що частково погасив суму боргу в розмірі 16\~217,08 гривень, не заперечував проти задоволення іншої частини позовних вимог. Суд, вислухавши сторони дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 29 серпня 2014 року [PERSON] позичив [PERSON] грошову суму в розмірі 27 000,00 гривень, з терміном повернення до 30 вересня 2015 року, що підтверджується розпискою складеною відповідачем на імя позивача. Відповідач, покладені на себе зобовязання не виконав, суму боргу в добровільному порядку у встановлений термін не повернув. Відповідно до ст. 1046 ЦК Украины за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно наданого розрахунку, розмір трьох відсотків річних з простроченої суми складає 767,84 гривень; сума індексу інфляції складає 13 095,00 гривень. Відповідно ст. ст.\~10,\~60 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд критично ставиться до наданого відповідачем фінансового звіту, який на його думку підтверджує часткове повернення суми боргу в розмірі 16\~217,08 гривень, оскільки цей звіт стосується грошових коштів виданих по накладним за вказаним у ньому переліком і не підтверджує погашення заборгованості саме за договором позики від 29 серпня 2014 року. За таких обставин суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 27 000,00 гривень в рахунок відшкодування заборгованості за договором позики; 767,84 гривень в рахунок відшкодування трьох відсотків річних з простроченої суми; 13\~095,00 гривень в рахунок відшкодування суми індексу інфляції; а всього 40 862,84 гривень.

Outcome: approved