Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в Луцький міськрайонний суд з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 27.05.2020 року близько 18 год 20 хв в м. Луцьку по вул. Шевченка, 18 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля VW Passat, д.н.з. [NUMBER] , за кермо якого він перебував, та автомобіля Volvo S40 1,9TD, р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Оскільки, водії дійшли згоди щодо вини в даній дорожньо-транспортній пригоді водія [PERSON] , та згоди щодо обставин ДТП, то скористались правом оформлення Європротоколу. Так як цивільно-правова відповідальність [PERSON] , який визнав себе винним у вчиненні даної ДТП, застрахована у ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», то відповідача було повідомлено про страховий випадок, та в червні 2020 року подано заяву про страхове відшкодування. 28.05.2020 року представником ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» була складена ремонтна калькуляція, відповідно до якої вартість ремонту автомобіля VW Passat, д.н.з. [NUMBER] складає 12\~245 грн 25 коп. Однак, листом від 23.07.2020 року позивачу було безпідставно відмовлено у виплаті страхового відшкодування. Вважає відмову у виплаті страхового відшкодування неправомірною та просить стягнути з відповідача ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» 12 245 грн 25 коп. страхового відшкодування. Крім того, вказує, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому була спричинена моральна шкода, яка виразилась в емоційних та душевних стражданнях, хвилюваннях, що пов`язані з пошкодженням автомобіля. Просить стягнути з відповідачів з кожного по 20\~000 грн завданої моральної шкоди. Ухвалою від 19 серпня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. 18 вересня 2020 року від представника відповідача ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» - Пешкова О.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказує, що позовні вимоги не визнає та просить відмовити в задоволенні позову, зазначаючи, що відмова у виплаті страхового відшкодування є законною. 25.09.2020 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Олішкевич Ю.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказує, що позовні вимоги не визнає та просить відмовити в задоволенні позову. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат Олішкевич Ю.В. позовні вимоги не визнала та заперечувала щодо їх задоволення. Представник відповідача ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив розгляд справи проводити за його відсутності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником автомобіля Volkswafen Passat, д.н.з. [NUMBER] . З матеріалів справи вбачається, що 27.05.2020 року близько 18 год 20 хв в м. Луцьку по вул. Шевченка, 18 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля VW Passat, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля Volvo S40 1,9TD, р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . На місці події сторонами було оформлено документи про обставини дорожньо-транспортної пригоди без участі працівників поліції, де\~\~ [PERSON] зазначив про повне визнання своєї вини, внаслідок якої транспортний засіб під керуванням [PERSON] зазнав технічних пошкоджень. Таким чином, учасники вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом на складення спільного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду «Європротокол». Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки Volvo S40 1,9TD, р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-200065438 від 26.05.2020 року, чинного на момент ДТП. Страховиком у правовідносинах страхування вказаної фізичної особи є ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» . 29.05.2020 року [PERSON] звернувся в ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 27.05.2020 року, в якому зазначив, що учасниками даної пригоди було складане спільне повідомлення «Європротокол» . З вищевказаного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що винним у ДТП себе визнав водій транспортного засобу марки Volvo S40 1,9TD, р.н. [NUMBER] , [PERSON] . Крім того, позивачем [PERSON] 28.05.2020 року було подано заяву про виплату страхового відшкодування. 28.05.2020 року на замовлення ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» було складено ремонтну калькуляцію, згідно якої вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswafen Passat, д.н.з. [NUMBER] , становить 12245 грн 25 коп. З листа № 03/5195 від 23.07.2020 року, який був надісланий ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», вбачається, що страховою компанією було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не був законним володільцем та правомірним користувачем транспортного засобу Volvo S40 1,9TD, р.н. [NUMBER] , та не є особою, відповідальність якої застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-200065438 від 26.05.2020 року. Страхування\~це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). Відповідно до статті 979\~ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частинами першою та другою статті 509\~ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установленихстаттею 11 цього кодексу. За загальним правилом відповідальність несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки\~особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Відповідно до статті 1188 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Відповідно до статті 999\~ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них згідно з пунктом 9 частини першої вказаної статті належить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Таким чином до сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV(далі\~Закон № 1961-IV). Згідно зі статті 6 Закону № 1961-IVстраховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. У відповідності до змісту статей 9,22-31,35,36 Закону № 1961-IVнастання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП майну третьої особи. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам внаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Звертаючись до суду з позовом позивач посилався на те, що йому було завдано майнової шкоди винними діями особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована відповідачем. Учасники ДТП скористались наданим їм правом спрощеного врегулювання дорожньо-транспортної пригоди (так званий Європротокол). У пунктах 61 та 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц зроблено висновок, що для отримання страхової виплати за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів протокол про адміністративне правопорушення та постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не можуть бути єдиними доказами вини особи, зокрема, у завданні шкоди майну потерпілого. У примітці до\~статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення\~зазначено, що особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення\~правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники ДТП скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону. Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 36.7\~ст. 36 вказаного закону\~рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку. Статтею 37 Закону визначений вичерпний перелік підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування, до яких зокрема відноситься: навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку; вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку (події, передбаченої\~статтею 41 цього Закону); невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Встановлення страховиком будь-яких додаткових підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування, не передбачених зазначеним законом, є протиправним та такі дії слід розцінювати як порушення права страхувальника на виплату йому страхового відшкодування. Слід зазначити, однією із виключних підстав для складання Європротоколу є саме наявність згоди водіїв учасників ДТП щодо обставин її скоєння, то самостійне встановлення страховиком наявності в діях того чи іншого водія порушень\~Правил дорожнього руху\~або відповідність дій цим Правилам водіїв учасників пригоди не передбачено вимогами п. 33.2\~ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, щодо покликання ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на те, що [PERSON] не був законним володільцем та правомірним користувачем транспортного засобу Volvo S40 1,9TD, р.н. [NUMBER] , а тому відсутні підстави для виплати страхового відшкодування слід зазначити наступне. Відповідно\~ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно п. 1.4\~ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Відповідно до п. 2.2\~Правил дорожнього руху, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Відтак, за наявності у водія транспортного засобу реєстраційного документа на цей транспортний засіб законність володіння таким транспортним засобом презюмується. Судом встановлено, що [PERSON] були надані ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» документи на право керування транспортним засобом Volvo S40 1,9TD, р.н. [NUMBER] . Доказів незаконного заволодіння водієм [PERSON] автомобілем Volvo S40 1,9TD, р.н. [NUMBER] , матеріали справи не містять. За відсутності доказів заволодіння застрахованим транспортним засобом неправомірними способом водієм [PERSON] , посилання відповідача на протиправність володіння автомобілем Volvo S40 1,9TD, р.н. [NUMBER] , водієм [PERSON] на момент ДТП є необґрунтованим. Суд вважає також необґрунтованим посилання представника відповідача ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на те, що [PERSON] не був законним володільцем та правомірним користувачем транспортного засобу Volvo S40 1,9TD, р.н. [NUMBER] , в зв`язку з порушенням митних правил, враховуючи, що порушення митних правил ввезення автомобілів на територію України може бути предметом адміністративної відповідальності особи, яка ввезла такий транспортний засіб. Проте, зазначені обставини не є підставою звільнення від цивільної відповідальності учасників страхових відносин відповідно до\~статті 993 ЦК України\~та\~статті 27 Закону України «Про страхування». Вищезазначене відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 08.04.2019 у справі №910/14693/17. Враховуючи викладене, водій [PERSON] , який керував автомобілем Volvo S40 1,9TD, р.н. [NUMBER] , в розумінні п. 1.4 Закону є особою, відповідальність якої застрахована, а подія ДТП що відбулася за його участю є страховим випадком згідно ст.6 Закону. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У відповідності зі\~ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, враховуючи викладене та передбачені підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування, відмова страховика у здійсненні страхового відшкодування у випадку іншому, поміж передбачених\~ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є безпідставною та такою, що не ґрунтується на Законі, оскільки під час вирішення питання про наявність підстав для здійснення страхового відшкодування страховик повинен віддавати пріоритет положенням вказаного\~Закону. А тому, суд прийшов до висновку про те, що ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» повинна нести відповідальність, передбачену законом, та пред`явлені позивачем вимоги про стягнення із страхової компанії суми страхового відшкодування є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Таким чином, з відповідача ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь позивача слід стягнути матеріальну шкоду у якості страхового відшкодування у розмірі 12245, 25 гривень - 2600 (франшиза)= 9645, 25 гривень. Разом з тим, вимога позивача про відшкодування моральної шкоди відповідачами ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та [PERSON] до задоволення не підлягають виходячи з наступного. Моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Суд враховує, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обов`язковому доказуванню підлягає наявність такої шкоди, протиправність діяння заподіювача шкоди, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача шкоди та вини останнього в її заподіянні. Належних та допустимих доказів на підтвердження душевних страждань позивачем у передбаченому законом порядку суду не надано. Саме по собі зазначення у позові та в ході розгляду справи в судовому засіданні, про заподіяння моральної шкоди, без доведення факту заподіяння моральної шкоди, причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та душевними стражданнями позивача, не може бути підставою для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди. Враховуючи, що [PERSON] не надав доказів наявності всіх складових, які є підставою для відшкодування заподіяної йому відповідачами моральної шкоди, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у цій частині.

Outcome: partial