Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Пушкарівської сільської ради про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12 березня 2007 року помер батько позивача [PERSON]. 5 вересня 2006 року померла мати позивача [PERSON]. Батьки зареєстрували шлюб 10 січня 1979 року. За життя на підставі договору купівлі-продажу від 17 травня 2001 року мати придбала житловий будинок за адресою: вул.. Підгірна, 35, с.Пушкарівка. Після смерті батька позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщину та видачу свідоцтва про право на спадщину, проте у видачі свідоцтва йому було відмовлено у з відсутністю правовстановлюючого документа на будинок. На підставі вищевикладеного [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на садибний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул.. Підгірна, 35 с.Пушкарівка Верхньодніпровський район Дніпропетровської області. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги з підстав, зазначених у позові. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі та про визнання позову. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, комунальне підприємство «Верхньодніпровське БТІ», в судовому засіданні пояснила, що до БТІ звернувся спадкоємець та було встановлено, що право власності на житловий будинок за адресою вул..Підгірна, 35 с.Пушкарівка Верхньодніпровський район Дніпропетровської області не зареєстровано. Також було встановлено, що [PERSON] придбала цей будинок на підставі договору купівлі-продажу від 17 травня 2001 року, проте копії цього договору в матеріалах архівної інвентарної справи не має. Ніяких заяв та звернень щодо цього майна не було. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори, в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. 17 травня 2001 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу придбала житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: вул..Підгірна, 21 с.Пушкарівка. Відповідно до довідки Пушкарівської сільської ради від 5 жовтня 2016 року № 1778 [PERSON] згідно з по господарськими книгами з 2001 року значиться власником житлового будинку по вул..Підгірна, 35 в с.Пушкарівка, колишнім власником якого є [PERSON] (а.с.15). Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 24 листопада 2016 року право власності на будинок та земельну ділянку за адресою: вул..Підгірна. 35 с.Пушкарівка ні за ким не зареєстровано. Також довідкою Пушкарівської сільської ради № 347 від 5 жовтня 2016 року підтверджується, що земельна ділянка за цією адресою не приватизована (а.с.14). 5 вересня 2006 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.7). Таким чином, судом встановлено, що за життя, [PERSON] набула право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованих за адресою: вул..Підгірна, 35, с. Пушкарівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області з підстав, не заборонених законом, а саме на підставі договору купівлі-продажу, проте не оформила право власності на нього, що не є підставою для припинення права власності на майно. Після набрання чинності ЦК України та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 1 липня 2004 року, у відповідності до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону [PERSON] отримала право зареєструвати своє право власності у визначеному порядку, проте не зробила цього, що також не є підставою для припинення права власності на майно. Після смерті [PERSON], її син, [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. Проте постановою державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори від 28 вересня 2016 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що право власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок з господарчими та побутовими спорудами та будівлями за адресою: вул. Підгірна, 35, с. Пушкарівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області не було зареєстровано за спадкодавцем, а також у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа (а.с.10). За повідомленням державного нотаріуса від 29 листопада 2016 року після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщин звернувся лише [PERSON] Відповідно до довідок Пушкарівської сільської ради № 1776, 1775 від 5 жовтня 2016 року на момент смерті [PERSON] проживала одна, заповіти від її імені не зареєстровано (а.с.16-17). Інших спадкоємців за законом або заповітом, малолітніх, неповнолітніх, недієздатних спадкоємців або спадкоємців, які визнані судом обмежено дієздатними після смерті [PERSON] не встановлено. Також встановлено, що чоловік [PERSON] [PERSON] помер 12 березня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу (а.с.8-9). Відповідно до ст. ст.\~1216,\~1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи те, що [PERSON] за життя набула право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованих за адресою: вул. Підгірна, 35 с. Пушкарівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області з підстав не заборонених законом, позивач, [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері, звернувшись до нотаріуса із відповідною заявою, а його право власності на спадкове майно, як спадкоємця, не визнається, суд вважає заявлені позовні вимоги законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. Така позиція узгоджується з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка викладена в листі від 16 травня 2013\~року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved