Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що він - [PERSON] , [INFO] , є власником житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Право власності [PERSON] , підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.02.2020 року. Вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований на земельній ділянці, загальною площею 0,2453 га., кадастровий номер - 7321083000:01:002:0777, яка є його власністю яка і підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.01.2020 року. Відповідачка по справі є його внучкою. Вона не проживає у вищевказаному житловому будинку більше одного року, що підтверджується довідкою Корчівецької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області та актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї за №124 від 27.02.2020 року. На сьогоднішній день місце знаходження та фактичне проживання відповідачки за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з вищезазначеним, позивач неодноразово просив відповідачку знятися з реєстраційного обліку. Однак на його усні прохання щодо зняття з реєстрації відповідачка ніяким чином не відреагувала. Позивачем так і не було отримано жодної відповіді. Тому просить суд, визнати [PERSON] , [INFO] , яка реєстрована по [ADDRESS] , але фактично не проживає - такою що втратила право користування житловим будинком під [ADDRESS] . 06 квітня 2020 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області винесено ухвалу про відкриття загального провадження у даній справі та призначено підготовче засідання. 20 травня 2020 року представник відповідачки [PERSON] - адвокат Мандзюк Віктор Борисович подав до суду відзив на позов, в якому посилався на необґрунтованість позову та просив суд відмовити в задоволенні позову. 02 червня 2020 року [PERSON] подав до суду відповідь на відзив, в якому просив суд взяти до уваги вказані обставини та задовольнити позов у повному обсязі. 04 червня 2020 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області винесено ухвалу про продовження на 30 (тридцять) днів строк проведення підготовчого провадження у даній справі. 23 червня 2020 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження у вказаній справі та призначення справи до судового розгляду. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Боднарюк К.В. в судовому засіданні підтвердили обставини, що викладені в позовній заяві, просили суд позов задовольнити повністю. Вiдповiдачка [PERSON] та її представник - адвокат Мандзюк В.Б. в судовому засіданні заперечували, щодо вимог позову, посилалися на його необґрунтованість та просили суд відмовити в задоволенні позову, про що також зазначили у відзиві на позов. Вислухавши пояснення сторін, дослiдивши матерiали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як вбачається із змісту ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз`яснено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко врахувати правовідносини, які виникають між власником та колишніми членами його сім`ї. Згідно акту №124 обстеження матеріально побутових умов сім`ї [PERSON] , від 27.02.2020 року , відповідач [PERSON] , зареєстрована, але зі слів [PERSON] , не проживає в [ADDRESS] , більше одного року. Відповідно до довідок виданих Корчівецькою сільською радою Глибоцького району Чернівецької області №74, 75 від 27 лютого 2020 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в [ADDRESS] та не проживає за вказаною адресою більше 1 року. Свідки [PERSON] , [PERSON] , в судовому засіданні підтвердили обставини викладенні в позовній заяві. Свідки [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні підтвердили обставини, що викладені у відзиві на позовну заяву. Наведені докази підтверджують те, що відповідачка [PERSON] не проживає у вказаному будинку більше 1 (одного) року, тому суд вважає, що вона втратила право користування вказаним житлом. Більш того, позивачкою не заперечується той факт, що вона понад один рік не проживає за вказаною адресою. Суд відхиляє доводи відповідачки про те, що позивач не довів в судовому засіданні порушення свого права, оскільки встановлено, що позивач є власником спірного житла, і відповідно до вимог ч.1 ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Позивач є особою похилого віку і отримання листів від колекторських компаній ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс», ТОВ «Велфін», ТОВ «Мілоан», ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», ТОВ «Фінансова компанія «Синерджи Фінанс Солюшин», ТОВ «Манівео швидка фінансова допомого», ТОВ «Таліон Плюс», в яких повідомляється про ймовірне позбавлення його майна, безумовно впиває на його психологічний стан, на стан його самопочуття, викликає об`єктивні побоювання щодо збереження власного майна. Також реєстрація відповідачки впливає на можливість отримання (розмір, вид, тощо) соціальних видів забезпечення позивача, як то: субсидії, матеріальної допомоги, тощо. Реєстрація відповідачки зобов`язує позивача, у разі відчуження майна, зазначати про це в угодах, що відповідно ускладнює для позивача можливість укладення відповідних угод і впливає на визначення ціни таких правочинів. Суд вважає, що посилання відповідачки про те, що її позивач вигнав з житлового будинку не підтверджені належними і допустимими доказами. [PERSON] з моменту припинення проживання у спірному будинку не вживала заходів для повернення до вказаного житла, що вона підтвердила в судовому засіданні, не зверталася до правоохоронних органів, не зверталася в суд із відповідними позовними вимогами, що свідчить про байдуже ставлення до можливості зберегти право користування вказаним житлом. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відсутні поважні причини відсутності відповідачки. У контексті пропорційності застосування позбавлення права відповідачки користування житлом, суд враховує вказані вище обставини та те, що відповідачка є повнолітньою працездатною особою, працює та отримує дохід, утриманців не має, а отже має можливість наймати житло, тривалий час не проживала за вказаною адресою (приїжджала на вихідні до діда та баби), проживає у своєї родички, має батьків, які проживають в іншій області та володіють житлом, а тому позбавлення її права користування житлом не завдасть істотної шкоди інтересам відповідачки. На підставі наведеного, ст. 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved