Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про визнання права особистої приватної власності, в якому просив суд визнати за ним право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS]. У подальшому позивач неодноразово змінював позовні вимоги і в заяві про зміну підстави та предмета позову, поданої до суду 22 листопада 2013 року, виклав остаточні позовні вимоги та просив визнати за ним право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS] з підстави, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України. 30 серпня 2013 року, до початку розгляду судом справи по суті, [PERSON] звернулася із зустрічним позовом до [PERSON] про поділ майна, набутого у шлюбі, і просила суд, у порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, стягнути з відповідача за зустрічним позовом на її користь грошову компенсацію вартості 1/2 частини квартири [ADDRESS], визнати особистою приватною власністю [PERSON] вказану квартиру та стягнути з нього на її користь понесені судові витрати. Заявою від 17 жовтня 2013 року позивач за зустрічним позовом змінила предмет позову, додавши до вимоги про поділ квартири [ADDRESS] вимогу про визнання квартири [ADDRESS] її особистою приватною власністю з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 та ч. 6 ст. 57 СК України. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з посиланням на доводи, викладені в заяві від 18 листопада 2013 року, зустрічні позовні вимоги не визнала повністю та пояснила суду, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 01 липня 2009 року, шлюбні відносини між ними фактично припинилися в листопаді 2012 року і вони проживають окремо. У шлюбі народилися діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. У період шлюбу було придбано дві квартири: [ADDRESS] та [ADDRESS], які знаходяться в місті Світловодську Кіровоградської області. Після припинення шлюбних відносин відповідач за первісним позовом залишилася проживати разом з дітьми в кв. [ADDRESS], а позивач - в кв. [ADDRESS]. Сторонами було досягнуто домовленості щодо поділу вказаного майна шляхом складання 21 березня 2013 року окремих нотаріально посвідчених заяв, із змісту яких вбачається, що квартира [ADDRESS] придбана за особисті кошти [PERSON] і є його особистою приватною власністю, а квартира [ADDRESS] - за особисті кошти [PERSON] і є її особистою приватною власністю. Відповідач за первісним позовом видала на ім'я позивача довіреність на право розпорядження квартирою [ADDRESS], але в подальшому її скасувала, що, на думку представника позивача, свідчить про те, що [PERSON] не визнає права особистої приватної власності [PERSON] на вказану квартиру, в зв'язку з чим, останній вимушений звернутися до суду за захистом порушеного права шляхом його визнання. Відповідач за первісним позовом - позивач за зустрічним позовом позовні вимоги не визнала, зустрічні позовні вимоги підтримала повністю та пояснила суду, що в період шлюбу сторонами придбано дві квартири: 12 грудня 2009 року - квартиру [ADDRESS], 30 травня 2012 року - квартиру [ADDRESS], які зареєстровані на її ім'я. Квартира [ADDRESS], є спільною сумісною власністю позивача та відповідача, оскільки набута за час шлюбу. Указана квартира є неподільною річчю і підлягає присудженню в натурі відповідачу за зустрічним позовом зі стягненням з нього на користь позивача грошової компенсації в розмірі вартості ? її частини. На присудження квартири в натурі [PERSON] не претендує, оскільки разом з дітьми має інше житло - квартиру [ADDRESS]. Відносно обставин придбання квартири [ADDRESS] позивач за зустрічним позовом пояснила, що вона придбана за її особисті кошти, які згідно розписки від 05 травня 2012 року надали їй особисто батьки: [PERSON] і [PERSON] у присутності свідків, і в період, коли сторони проживали окремо в зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин з 01 травня 2012 року. З підстав, передбачених п. 3 ч. 1 та ч. 6 ст. 57 СК України, позивач за зустрічним позовом просила суд визнати її особистою приватною власністю квартиру [ADDRESS]. Допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] пояснили, що з 01 травня 2012 року [PERSON] проживала у своїх батьків в [ADDRESS], окремо від [PERSON]; 05 травня 2012 року згідно розписки [PERSON] отримала від своїх батьків - [PERSON] та [PERSON] грошові кошти в розмірі 18000,00 дол. США для придбання нею особисто квартири та проведення в ній ремонту. Заслухавши пояснення представника позивача за первісним позовом, відповідача, свідків, дослідивши письмові докази у справі та оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 01 липня 2009 року, який було розірвано рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 листопада 2013 року, що набрало законної сили 29 листопада 2013 року. Рішенням Світловодського міськрайонного суду від 18 листопада 2013 року в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу встановлено, що від шлюбу сторони мають дочку - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO]; шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені з травня 2012 року (а.с. 141). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В силу положень вказаної статті не підлягає доказуванню, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 01 липня 2009 року, шлюбні відносини між ними фактично припинені з травня 2012 року, шлюб розірвано 29 листопада 2013 року. 12 грудня 2009 року згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого державним нотаріусом Світловодської міської державної нотаріальної контори Москаленко Н.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-1884, [PERSON] придбано трикімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с. 10). 16 грудня 2009 року Світловодським міжміським бюро технічної інвентаризації видано реєстраційне посвідчення про те, що квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] на праві власності (а.с.12). 30 травня 2012 року згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Світловодського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 729, [PERSON] придбана трикімнатна квартира [ADDRESS] (а.с. 41-42). 18 червня 2012 року Світловодським комунальним міжміським бюро технічної інвентаризації зареєстровано право власності [PERSON] на вказану квартиру (а.с. 44). Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Частиною 2 статті 60 СК України закріплено презумпцію права спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Вищевказане означає, що ні чоловік, ні дружина не зобов'язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі. Разом з тим, на заінтересовану особу покладається обов'язок доказування, що майно, набуте за час шлюбу, є її особистою приватною власністю. Суд відхиляє доводи позивача за первісним позовом та його представника про наявність встановлених обставин, що квартира [ADDRESS] є особистою приватною власністю [PERSON], а квартира [ADDRESS] - особистою приватною власністю [PERSON]. Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною 2 статті 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. Заяви від 21 березня 2013 року, складені кожною із сторін, на які посилаються позивач за первісним позовом та його представник, не є договором про поділ нерухомого майна, набутого у шлюбі. На вказаних заявах нотаріусом засвідчено лише справжність підпису осіб, які їх склали, а не посвідчено факти, які в них викладено. Відповідно до положень ст. 78 Закону України «Про нотаріат» нотаріус засвідчує справжність підпису на документах, зміст яких не суперечить законові і які не містять характер угод та не містять у собі відомостей, що порочать честь і гідність людини; нотаріус, засвідчуючи справжність підпису, не посвідчує факти, викладені у документі, а лише підтверджує, що підпис зроблено певною особою. Крім того, заява [PERSON] від 21 березня 2013 року, справжність підпису на якій посвідчена приватним нотаріусом Світловодського районного нотаріального округу [PERSON], що зареєстрована в реєстрі за № 392 (а.с.13) скасована її ж заявою від 29 березня 2013 року (а.с. 33), а заява [PERSON] від 21 березня 2013 року, справжність підпису на якій посвідчена приватним нотаріусом [PERSON] за реєстровим № 394, - заявою від 25 грудня 2013 року (а.с. 145). Посилаючись на те, що квартира [ADDRESS] придбана за особисті кошти позивача за первісним позовом, останній просив суд визнати за ним право особистої приватної власності на вказану квартиру з підстав, передбачених ст. 57 СК України. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Позивач за первісним позовом, в силу положень ст. 60 ЦПК України, зобов'язаний був довести ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог, зокрема, що вказана вище спірна квартира придбана за кошти, які належали йому особисто, але жодного доказу суду не надав. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання права особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS], необхідно відмовити, а зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, набутого у шлюбі, задовольнити. Квартира [ADDRESS], належить сторонам на праві спільної сумісної власності, оскільки набута ними за час шлюбу. Відповідно до роз'яснень, п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно до положень ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частиною 2 статті 71 СК України передбачено, що неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Квартира [ADDRESS], є неподільною річчю і підлягає присудженню в натурі відповідачу за зустрічним позовом; замість частки позивача за зустрічним позовом у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру їй, за її згодою, підлягає присудженню грошова компенсація в розмірі вартості ? частини квартири. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 154-13 від 24 грудня 2013 року ринкова вартість квартири [ADDRESS] становить 156765,00 грн. (а.с. 107 - 111), відповідно, вартість ? її частини - 78382,50 грн. В обґрунтування зустрічних позовних вимог у частині визнання права особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS] [PERSON] посилалася на те, що з 01 травня 2012 року і станом на 30 травня 2012 року, на момент придбання вказаної квартири, вона разом з дочкою, [PERSON], проживала у своїх батьків: [PERSON] та [PERSON] у [ADDRESS], окремо від відповідача, який залишився мешкати у м. Світловодську Кіровоградської області, із-за фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами. У квартирі [ADDRESS], яка була придбана 12 грудня 2009 року, ні вона, ні відповідач за зустрічним позовом ніколи не проживали, оскільки квартира потребувала ремонту, який [PERSON] проводити не хотів, посилаючись на відсутність грошових коштів та наявність боргів. Без згоди позивача за зустрічним позовом відповідач здав квартиру [ADDRESS] в найм, забравши при цьому від неї ключі. Станом на травень 2012 року [PERSON] перебувала на п'ятому місяці вагітності, з нею проживала її малолітня дочка, якій необхідно було забезпечити належні умови для проживання, сімейні відносини з [PERSON] не склалися, що спонукало її замислитися про придбання іншого житла для себе та дітей. Із-за своєї вагітності [PERSON] не могла пред'явити позов про розірвання шлюбу з [PERSON] Кошти для придбання квартири [ADDRESS] в сумі 18000,00 дол. США їй особисто дали батьки. [PERSON] не зареєстрований і ніколи не проживав у вказаній квартирі. Пояснення позивача за зустрічним позовом повністю узгоджуються з іншими доказами у справі. Із розписки від 05 травня 2012 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] у присутності свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] передали своїй дочці, [PERSON] 18000,00 дол. США для придбання нею особисто квартири та проведення в ній ремонту, а [PERSON] їх прийняла (а.с. 90). У судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] отримала від своїх батьків 18000,00 дол. США на придбання нею особисто квартири. Крім того, пояснили, що з травня 2012 року [PERSON] постійно проживала у своїх батьків у [ADDRESS], окремо від [PERSON] У договорі купівлі-продажу квартири від 30 травня 2012 року зазначено, що продаж квартири за домовленістю сторін вчиняється за 124509,00 грн., що, з урахуванням офіційного курсу долара США до гривні станом на 30 травня 2012 року (1 дол. США = 7,99 грн.), становило 15583,10 дол. США. Доводи відповідача за зустрічним позовом про те, що спірна квартира придбана за 27000,00 дол. США, що в гривневому еквіваленті становило 215730,00 грн., спростовуються доказами у справі. На момент придбання квартири [ADDRESS] її ринкова вартість склала 124509,00 грн., на час розгляду справи в суді - 155771,00 грн. згідно звіту № 80/13 з незалежної оцінки квартири, складеного оцінювачем Приватного малого підприємства «Шар» [PERSON] (а.с.58-61). Відповідно до роз'яснень, які містять п. 23 та п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спорів між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання; не належить до спільної сумісної власності майно, набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. В силу положень. 6 ст. 57 СК України суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Судом встановлено, що на момент придбання квартири [ADDRESS] сторони проживали окремо у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин з травня 2012 року; спірна квартира придбана за кошти, які належали особисто позивачу за зустрічним позовом, що є підставою для задоволення позовних вимог у частині визнання вказаної квартири особистою приватною власністю [PERSON]. Судові витрати у справі покладаються на позивача за первісним позовом - відповідача за зустрічним позовом.

Outcome: approved