Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

[PERSON]звернувся до Бахмацького районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 07.11.2003 року між ними було укладено шлюб, від якого сторони мають неповнолітню доньку [PERSON]. З 01 березня 2015 року позивач та відповідач припинили шлюбні відносини через сварки з різних побутових питань. Вказані обставини унеможливлюють подальше подружнє життя сторін і тому [PERSON] просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просить задовольнити його позов. Відповідач, будучи належним чином сповіщеною про час та місце слухання справи, в судове засідання не з'явилася, про поважність причин неявки суду не повідомила, заперечення проти позову та докази на їх обґрунтування не подала, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає, не заперечує проти його задоволення, після розірвання шлюбу бажає залишити за собою прізвище «Сльозка». Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. У відповідності до положень ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач 07.11.2003 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Бахмацького районного управління юстиції Чернігівської області за актовим записом № 149. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка разом з батьками зареєстрована і проживає в [INFO]. Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії І-ЕЛ № 064191 від 07.11.2003 року, копією свідоцтва про народження дитини серії І-ЕЛ № 019260 від 23.03.2006 року, довідкою виконавчого комітету Бахмацької міської ради № 1385 від 03.04.2015 року (а.с.7,8). З 01 березня 2015 року сторони подружніх відносин не підтримують, ведуть окреме господарство, спільних інтересів та спору щодо визначення місця проживання дитини не мають. За даних обставин шлюб між ними носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач в судове засідання не з»явилася, заперечень проти позову не надіслала, своїм правом подати суду докази та надати пояснення не скористалася. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved