Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укрнерго», про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 03.08.1998 року, на підставі наказу №32-к від 03.08.1998 року, він був прийнятий на роботу по переводу до Відокремленого підрозділу «Дніпропетровські магістральні електричні мережі» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укрнерго» на посаду тракториста 6 розряду в службу механізації і транспорту. Згідно наказу №4к від 04.01.2000 року позивач був переведений на посаду машиніста бульдозера 5 розряду служби механізації і транспорту, згідно наказу №64-к від 18.04.2000 року був переведений на посаду водія автомобіля 2 класу, 01.08.2002 року позивачеві присвоєно перший клас водія, відповідно до наказу №96-к від 01.08.2002 року. В 2004 році на підприємстві була проведена атестація робочих місць з узгодженням з територіальною державної інспекцією з питань праці у Дніпропетровській області та умови праці на робочому місці водія були визнані шкідливими. Через ці шкідливі умови праці позивач часто хворів, а саме з 25.02.2013р. по 29.3.2013 р., з 29.08.2013 р. по 04.10.2013 р., з 07.10.2013 р. по 18.10.2013 р., з 22.10.2013 р. по 31.10.2013 р., з 04.11.2013 р. по 19.11.2013 р., з 27.11.2013 р. по 19.12.213 р., з 09.01.2014 р. по 17.01.2014 р. В жовтні 2013 року позивачеві було проведено періодичний медичний огляд у Відокремленому структурному підрозділі «Клініка медичної академії» Дніпропетровської медичної академії, видано медичну довідку від 07.10.2013 року та визнано його не придатним для роботи за професією водія на період до встановлення групи інвалідності по профзахворюванню. Згідно рекомендацій комісії позивач може працювати без шкідливих умов праці. Направлення на проходження МСЕК підприємство позивачу не видало. В наслідок цього його не допускали до роботи. 20.01.2014 року адміністрація підприємства подала подання до профспілкового комітету щодо звільнення позивача з посади водія та після розгляду подання та його погодженням 20.01.2014 року його було звільнено згідно п.2 ст.40 КЗпП України у зв'язку з виявленою невідповідністю займаній посаді в наслідок стану здоров'я, що перешкоджає продовженню даної роботи, у відповідності до наказу №14к від 20.01.2014 року. З даним наказом позивача не було ознайомлено та не вручено його під особистий підпис. Лише 20.05.2014 року позивач отримав наказ про його звільнення, який оскаржує. Позивач вважає, що в наказі №14к від 20.01.2014 року про звільнення невірно зазначена підстава звільнення - висновок медичної комісії. Даним висновком були надані тільки рекомендації про надання позивачеві іншого місця роботи без шкідливих умов праці, визнано позивача не придатним для роботи водія на період до встановлення групи інвалідності по профзахворюванню. В листопаді 2013 року позивачеві запропонували роботу електрика, але він відмовився з підстав того, що не мав належної кваліфікації, навчання за цією професією не пропонували та не дочекались висновку МСЕК. Іншої посади підприємство не пропонувало. Позивач також вважає, що за працівниками, які втратили працездатність у зв'язку з трудовим каліцтвом або професійним захворюванням, місце роботи (посада) зберігається до відновлення працездатності або встановлення інвалідності. Оскільки інвалідність висновком МСЕК не встановлена, іншої посади, відповідно кваліфікації та дозволених умов праці позивача, не запропоновано відповідачем, тому позивач вважає наказ №14-к від 20.01.2014 року про припинення трудового договору незаконним та таким, що підлягає скасуванню з поновленням його на посаді водія автотранспортних засобів служби механізації та транспорту у Відокремленому підрозділі «Дніпропетровські магістральні електричні мережі» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укрнерго». Разом з тим, у зв'язку з незаконним звільненням позивача він просить виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу, який складає 4 місяці 20 днів, виходячи із заробітної плати в розмірі 5 570 грн. 76 коп., на загальну суму 25 996 грн. 84 коп., яку і просить стягнути з відповідача на свою користь разом з моральною шкодою, яку він оцінює в розмірі 25 000 грн., на підставі ст.237-1 КЗпП України. В судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, посилаючись на те, що позивач отримав трудову книжку в день звільнення, тому пропустив строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом. При цьому, при його звільненні були дотримані всі вимоги діючого законодавства України, а саме: є погодження та висновок профспілкового комітету щодо звільнення позивача, запропоновано декілька робочих місць, від яких він відмовився, про що є його особистий підпис. Відсутні порушення діючого трудового законодавства при звільненні позивача, наказ про його звільнення винесений законно, тому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заслухавши осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, позивач 03.08.1998 року, на підставі наказу №32-к від 03.08.1998 року, він був прийнятий на роботу по переводу до Відокремленого підрозділу «Дніпропетровські магістральні електричні мережі» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укрнерго» на посаду тракториста 6 розряду в службу механізації і транспорту. Згідно наказу №4к від 04.01.2000 року позивач був переведений на посаду машиніста бульдозера 5 розряду служби механізації і транспорту, згідно наказу №64-к від 18.04.2000 року був переведений на посаду водія автомобіля 2 класу, 01.08.2002 року позивачеві присвоєно перший клас водія, відповідно до наказу №96-к від 01.08.2002 року. В 2004 році на підприємстві була проведена атестація робочих місць з узгодженням з територіальною державної інспекцією з питань праці у Дніпропетровській області та умови праці на робочому місці водія були визнані шкідливими. Через ці шкідливі умови праці позивач часто хворів, а саме з 25.02.2013р. по 29.3.2013 р., з 29.08.2013 р. по 04.10.2013 р., з 07.10.2013 р. по 18.10.2013 р., з 22.10.2013 р. по 31.10.2013 р., з 04.11.2013 р. по 19.11.2013 р., з 27.11.2013 р. по 19.12.213 р., з 09.01.2014 р. по 17.01.2014 р. Відповідно до ч.4 ст.26 Закону України від 24.02.94р. № 4004-XII «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» власники підприємств, установ, організацій або уповноважені ними органи несуть відповідальність згідно з чинним законодавством за організацію і своєчасність проходження працівниками обов'язкових медичних оглядів і допуск їх до роботи без наявності необхідного медичного висновку. Згідно п.2.2 Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 21.05.2007р. № 246, зареєстрованого в Мін'юсті України 23.07.2007р. за № 846/14113 (далі - Порядок проведення медоглядів), заклади державної санітарно-епідеміологічної служби щорічно за заявкою роботодавця (його представника), за участю представника первинної профспілкової організації або уповноваженої працівниками особи визначають категорії працівників, які підлягають попередньому (періодичним) медичному огляду та до 1 грудня складають Акт визначення категорій працівників, які підлягають попередньому (періодичним) медичному огляду за встановленою формою. Так, згідно з Актом визначення категорій працівників, які підлягають попередньому (періодичним) медичним оглядам у Дніпропетровських МЕМ від 31.10.2012р., затвердженим лікарем з гігієни праці Бабушкінської СЕС, а також директором та головою профспілки Дніпропетровських МЕМ, було визначено категорії працівників, які підлягають попередньому (періодичному) медичним оглядам у 2013 році, до числа яких пунктом 52 Акту відносилась й посада «водій автотранспортних засобів», на якій у числі інших працівників, згідно трудовій книжці, з 18.04.2000р. до дня звільнення працював [PERSON] Згідно п.2.16 Порядку проведення медоглядів результати попереднього (періодичних) медичного огляду працівників і висновок Комісії про стан здоров'я заносяться до Картки працівника, на підставі якої видається медична довідка про проходження попереднього (періодичного) медичного огляду працівника за встановленою формою. За результатами проходження [PERSON] періодичного медичного огляду у Відокремленому структурному підрозділі «Клініка медичної академії» Дніпропетровської медичної академії, 01.04.2013р. видано медичну довідку про придатність позивача для роботи за професією водія до 01.09.2013р. з рекомендацією повторного медогляду. У жовтні 2013р. [PERSON] пройшов медичний огляд повторно у цьому ж закладі охорони здоров'я, який 07.10.2013р. видав медичну довідку про непридатність його для роботи за професією водія, з рекомендацією, що на період до встановлення групи інвалідності, пов'язаної з профзахворюванням, він може працювати без шкідливих умов праці. На цій підставі 21.10.2013р. Дніпропетровськими МЕМ були видані накази № 340 «Про недопуск до роботи [PERSON] водієм автотранспортних засобів СМтаТ», з яким він був ознайомлений під розпис та № 341 «Про результати медогляду», згідно з яким встановлено допускати працівника до роботи лише згідно рекомендацій, визначених у медичній довідці, тобто до роботи без шкідливих умов праці, від ознайомлення з яким він спочатку відмовився, про що був складений акт № 1/28 від 28.10.2013р., та ознайомився лише 25.11.2013р. Після цього, у зв'язку з періодичним перебуванням [PERSON] на лікарняному, з кожним його виходом на роботу, так як документи про придатність до роботи водієм автотранспортних засобів або довідки про встановлення групи інвалідності по профзахворюванню ним не надавались, Дніпропетровськими МЕМ видавались накази «Про недопуск до роботи [PERSON] водія автотранспортних засобів СМтаТ», а саме: - Наказ № 363 від 01.11.2013р. (виданий після хвороби з 22.10.2013р. по 31.10.2013р.), від ознайомлення з яким працівник відмовився, про що складений акт № 01/11-1 від 01.11.2013р. - Наказ № 384 від 20.11.2013р. (виданий після хвороби з 04.11.2013р. по 19.11.2013р.), з яким працівник ознайомлений під розпис. - Наказ № 445 від 20.12.2013р. (виданий після хвороби з 27.11.2013р. по 19.12.2013р.), від ознайомлення з яким працівник відмовився, про що складений акт від 20.12.2013р. Поряд з недопуском до роботи водієм, працівнику надавались для ознайомлення наявні в Дніпропетровських МЕМ вакансії: - Протокол з питання працевлаштування від 01.11.2013р., складений комісією у складі головного інженера, начальника служби механізації та транспорту, начальника відділу охорони праці та провідного інженера з підготовки кадрів Дніпропетровських МЕМ, згідно якого [PERSON] ознайомлений з наявною вакансією електромонтера з обслуговування підстанцій на ПС 330кВ «Павлоградська», від переводу на яку він відмовився, про що підписався. - Протокол з питання працевлаштування від 20.12.2013р., складений комісією у складі головного інженера, начальника служби механізації та транспорту, начальника відділу охорони праці та провідного інженера з підготовки кадрів Дніпропетровських МЕМ, згідно якого [PERSON] ознайомлений з наявними вакансіями: електромонтера з обслуговування підстанцій на ПС 330кВ «Павлоградська», електрослюсаря з ремонту обладнання розподільних пристроїв на ПС 330кВ «Прометей», начальника служби діагностики, ізоляції, захисту від перенапруг. Від переводу на запропоновані вакантні посади, а також від підпису протоколу працівник відмовився, про що складений акт від 20.12.2013р. - Протокол з питання працевлаштування від 20.01.2014р., складений комісією у складі головного інженера, начальника служби механізації та транспорту, начальника відділу охорони праці та провідного інженера з підготовки кадрів Дніпропетровських МЕМ, згідно якого [PERSON] ознайомлений з наявними вакансіями: електромонтера з обслуговування підстанцій на ПС 330кВ «Павлоградська», електрослюсаря з ремонту обладнання розподільних пристроїв на ПС 330кВ «Прометей», заступника начальника служби діагностики, ізоляції, захисту від перенапруг. Від переводу на запропоновані вакантні посади, а також від підпису протоколу працівник відмовився, про що складений акт від 20.01.2014р. Відповідно до п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи. Згідно ч.2 ст.40 КЗпП України звільнення за вищезазначеною підставою допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. У відповідності до ч.1 ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору за вищезазначеною підставою проводиться за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Так, 20.11.2013р. Дніпропетровськими МЕМ було направлено подання № 930/01 до профкому Дніпропетровських МЕМ про надання згоди на звільнення [PERSON] за п.2 ст.40 КЗпП України. Після тривалого нез'явлення [PERSON] на засідання профкому, протоколом від 20.01.2014р. № 52 зафіксовано розгляд питання щодо його звільнення із пропонуванням наявних вакансій (вищезазначений протокол з питання працевлаштування від 20.01.2014р.) та надано згоду на звільнення [PERSON] за п.2 ст.40 КЗпП України, про що повідомлено адміністрацію підприємства листом від 20.01.2014р. № 02/ПК. Після отримання згоди профкому, у зв'язку з тим, що документи про придатність працівника до роботи водієм автотранспортних засобів або довідки про встановлення групи інвалідності по профзахворюванню ним за період з 07.10.2013р. так і не були надані, враховуючи неможливість перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу, [PERSON] був звільнений наказом Дніпропетровських МЕМ ДП «НЕК «Укренерго» від 20.01.2014р. № 14-к про припинення трудового договору у зв'язку з виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок стану здоров'я (п.2 ст.40 КЗпП України) на підставі висновку медичної комісії, який викладений у довідці закладу охорони здоров'я - Відокремленого структурного підрозділу «Клініка медичної академії» Дніпропетровської медичної академії від 07.10.2013р. Судом встановлено, що відповідачем при звільненні позивача було у повному обсязі дотримано процедуру і порядок, передбачені чинним законодавством про працю. Разом з тим, позивач безпідставно вважає, що відповідач повинен був проводити звільнення лише після отримання висновку МСЕК про встановлення йому інвалідності та до цього моменту зберігати за ним місце роботи. Відповідно до змісту ст.40 КЗпП України зазначені вимоги застосовуються лише у випадку звільнення за п.5 цієї статті, а саме: нез'явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності. Саме при цьому, про що зазначено безпосередньо у даному пункті 5 ст.40 КЗпП України, за працівниками, які втратили працездатність у зв'язку з трудовим каліцтвом або професійним захворюванням, місце роботи (посада) зберігається до відновлення працездатності або встановлення інвалідності. [PERSON] хворів періодично, що не дає підстав для застосування у даному випадку положень п.5 ст.40 КЗпП України, у тому числі щодо зберігання за ним місця роботи (посади) до вирішення питання щодо інвалідності. У відповідності до п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.92р. «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді справ про звільнення за п.2 ст.40 КЗпП України суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що в наслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов'язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров'я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу. Саме в наслідок стану здоров'я виконання трудових обов'язків протипоказано позивачеві за станом здоров'я. Підприємством, на підставі припису Дніпропетровського міського управління Держсанепідслужби від 22.10.13р. № 2-2/4991 та згідно Порядку складання та вимог до санітарно-гігієнічних характеристик умов праці, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13.12.2004р. № 614, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.02.2005р. за № 260/10540 (далі - Порядок), за участі [PERSON] при проведенні відповідних досліджень, було складено Акт санітарно-епідеміологічного обстеження об'єкту від 27.11.2013р. на підставі якого оформлено Санітарно-гігієнічну характеристику умов праці водія автотранспортних засобів [PERSON] від 28.11.2013р. № 2-2/5873. Відповідно до п.1.3 Порядку санітарно-гігієнічна характеристика умов праці складається в разі підозри в працівника професійного захворювання (отруєння) та є одним з документів, з урахуванням якого в кожному конкретному випадку вирішується питання про зв'язок хронічного захворювання (отруєння) з впливом виробничих факторів і трудового процесу (далі - виробничі фактори) з метою встановлення діагнозу хронічного професійного захворювання (отруєння). Згідно п.4.1 Гігієнічної класифікації праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 27.12.2001р. № 528 (далі - Гігієнічна класифікація праці), у відповідності до якої складено Санітарно-гігієнічну характеристику умов праці водія автотранспортних засобів [PERSON], виходячи з принципів Гігієнічної класифікації, умови праці розподіляються на 4 класи: 1 клас - оптимальні умови праці - такі умови, при яких зберігається не лише здоров'я працюючих, а й створюються передумови для підтримання високого рівня працездатності. 2 клас - допустимі умови праці - характеризуються такими рівнями факторів виробничого середовища і трудового процесу, які не перевищують встановлених гігієнічних нормативів, а можливі зміни функціонального стану організму відновлюються за час регламентованого відпочинку або до початку наступної зміни та не чинять несприятливого впливу на стан здоров'я працюючих та їх потомство в найближчому і віддаленому періодах. 3 клас - шкідливі умови праці - характеризуються такими рівнями шкідливих виробничих факторів, які перевищують гігієнічні нормативи і здатні чинити несприятливий вплив на організм працюючого та/або його потомство. 4 клас - небезпечні (екстремальні) - умови праці характеризуються такими рівнями шкідливих факторів виробничого середовища і трудового процесу, вплив яких протягом робочої зміни (або ж її частини) створює загрозу для життя, високий ризик виникнення важких форм гострих професійних уражень. При цьому, 3 клас (шкідливі умови праці) за ступенем перевищення гігієнічних нормативів та вираженості можливих змін в організмі працюючих поділяється на 4 ступені: 1 ступінь (3.1) - умови праці характеризуються такими рівнями шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, які, як правило, викликають функціональні зміни, що виходять за межі фізіологічних коливань (останні відновлюються при тривалішій, ніж початок наступної зміни, перерві контакту з шкідливими факторами) та збільшують ризик погіршення здоров'я; 2 ступінь (3.2) - умови праці характеризуються такими рівнями шкідливих факторів виробничого середовища і трудового процесу, які здатні викликати стійкі функціональні порушення, призводять у більшості випадків до зростання виробничо-обумовленої захворюваності, появи окремих ознак або легких форм професійної патології (як правило, без втрати професійної працездатності), що виникають після тривалої експозиції (10 років та більше); 3 ступінь (3.3) - умови праці характеризуються такими рівнями шкідливих факторів виробничого середовища і трудового процесу, які призводять, окрім зростання виробничо-обумовленої захворюваності, до розвитку професійних захворювань, як правило, легкого та середнього ступенів важкості (з втратою професійної працездатності в період трудової діяльності); 4 ступінь (3.4) - умови праці характеризуються такими рівнями шкідливих факторів виробничого середовища і трудового процесу, які здатні призводити до значного зростання хронічної патології та рівнів захворюваності з тимчасовою втратою працездатності, а також до розвитку важких форм професійних захворювань (з втратою загальної працездатності); Натомість, згідно складеної Санітарно-гігієнічної характеристики умов праці водія автотранспортних засобів [PERSON] встановлено: 1. Належне санітарно-побутове забезпечення робітників підприємства, у т.ч. [PERSON] 2. Забезпечення в достатній кількості засобами колективного та індивідуального захисту робітників підприємства, у т.ч. [PERSON] 3. Професійні захворювання на підприємстві з 1998 по 2013 роки не реєструвались. 4. Загальна оцінка умов праці [PERSON] відноситься до 3-го класу 1-го ступеню, як шкідливі умови праці, що характеризуються такими рівнями шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, які викликають функціональні зміни, що виходять за межі фізіологічних коливань (останні відновлюються при тривалішій, ніж початок наступної зміни, перерві контакту зі шкідливими факторами) та збільшують ризик погіршення здоров'я, у тому числі й виникнення професійних захворювань; При цьому слід враховувати, що згідно п.4.12.2 Гігієнічної класифікації праці для віднесення умов праці до 3 класу час дії фактора повинен бути не менше 50 % часу зміни. Так, у відповідності до Санітарно-гігієнічної характеристики умов праці водія автотранспортних засобів [PERSON] також встановлено, що за період роботи на підприємстві: 1. На автопідіймачі АП-17, згідно аналізу «путьових листів», за 2012р. [PERSON] відпрацював із 261 робочих днів - 41 день, що складає 15,7% та із 1761 мото/годин - 276,75 мотогодин, що складає 15,6%. 2. На бульдозері ДТ-75Н, згідно аналізу «путьових листів», за період з 04.01.2000р. по 18.04.2000р. [PERSON] відпрацював із 87 робочих днів - 4 дні, що складає 4,6% та із 339,3 мото/годин 15,6мото/годин, що складає 4,6%. 3. На тракторі К-701, згідно аналізу «путьових листів», за період з 03.08.1998р. по 04.01.2000р. [PERSON] відпрацював: - у 1998р. - з 108 робочих днів 53 дні (49,07%) та із 557,28 мото/годин - 273,48 мото/години, за робочі дні в році (261р.д.) був би зайнятий 20% часу мото/годин.; - у 1999р. - з 261 робочого дня відпрацював 16 днів (6,13%) та із 1346,76 мото/годин за рік - 82,56 мото/годин (6,13%); У 2000р. на тракторі не працював. 4. При роботі водієм за 2011р.-2013р. [PERSON] залучався до роботи на бульдозері ДТ-75Н: 13 днів в 2011р., 4 дні в 2012р., 3 дні в 2013р. (78 мото/годин) за 3 роки. Як вбачається із наведеного, час дії шкідливих факторів на [PERSON] навіть не досягає встановленого 50-ти відсоткового порогу для віднесення умов його праці до 1 ступеню 3 класу (тобто до шкідливих умов), а отже, у цьому випадку були відсутні навіть обов'язкові передумови для встановлення у подальшому професійного захворювання. Санітарно-гігієнічна характеристика умов праці водія автотранспортних засобів [PERSON] надана підприємством до відповідних інстанцій, про що зазначено на її останньому листі, при цьому сам [PERSON], ознайомившись з нею від її підписання відмовився, про що також на останньому листі зроблена відповідна відмітка. Отже, не зважаючи на те, що передумови для можливості встановлення професійного захворювання були відсутні, передбачені законодавством вимоги щодо участі підприємства у процедурі встановлення профзахворювання відповідачем також виконані та жодних перепон для її здійснення не чинились. Відомості щодо будь-яких дій [PERSON] щодо подальшого вирішення питання оформлення групи інвалідності з профзахворювання підприємству до цього часу відсутні. Територіальною державною інспекцією з питань праці у Дніпропетровській області була проведена позапланова перевірка за період з 29.01.2014р. по 04.02.2014р. За результатами перевірки складений Акт додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 04-01- 103/52, відповідно до якого порушень законодавства при звільненні [PERSON] не виявлено. У зв'язку з тим, що відповідача було звільнено правомірно, на законній підставі, з дотриманням процедури і порядку, передбачених чинним законодавством про працю, враховуючи підтверджену офіційною медичною довідкою неможливість виконувати позивачем роботу водія автотранспортних засобів, у даному випадку позивач поновленим на роботі бути не може та відповідно не має права на отримання середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу і відшкодування моральної шкоди. Згідно ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне віднести судові витрати за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed