Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рогатинського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві зазначено, що 19.04.2010 року між ним і відповідачкою по справі у відділі реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області було зареєстровано шлюб, про що було зроблено актовий запис за №13. Від спільного проживання в шлюбі діти не народилися. Спільне проживання між ними склалося невдало через відсутність спільних іетересів. Шлюб носить формальний характер. Примирення між ними неможливе. На розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану дружина не погоджується. Просив шлюб розірвати. У судовому засіданні позивач позов підтримав повністю із підстав, наведених у позовній заяві. Пояснив, що спільно з відповідачкою не проживає. Примирення між ними і подальше спільне проживання неможливе. Просив шлюб розірвати, не надавати їм терміну для примирення і збереження сім'ї, оскільки таке примирення неможливе. Відповідачка у судове засідання не прибула повторно і про причину своєї неявки суд не повідомила, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку, що підтверджується повідомленням про отримання нею судової повістки про виклик до суду. Суд, зі згоди позивача по справі, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Небажання відповідачки надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши доводи позивача по справі, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER], виданого 19 квітня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, 19 квітня 2010 року було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], про що було зроблено актовий запис за №13. Після реєстрації шлюбу прізвищ подружжя не змінювало (а.с.7). [PERSON], [INFO], уродженка с.Потік Рогатинського району Івано-Франківської області зареєстрована за адресою с.Потік Рогатинського району Івано-Франківської області, що підтверджується довідкою №20/682/14, виданою 31.10.2014 року Рогатинським РС УДМС України в Івано-Франківській області (а.с.9). Відповідно до вимог ст.112 СК України при розірванні шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову. Бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дані положення закріплені у ст.55 Сімейного кодексу України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Суд не зобов'язаний призначати сторонам строк для примирення. Це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на почуттях любові та поваги, підтримки один одного. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, позивач не бажає проживати разом з відповідачкою, у нього наявне стійке волевиявлення, направлене на припинення сімейних відносин, дітей на утриманні в подружжя немає. Викладені обставини свідчать про те, що подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї неможливе, суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення, а тому позов підлягає до задоволення. На підставі ст.ст.109, 110, 112 ч.2 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved