Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 29.05.2015 року у виконкомі Слобідської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 3. В позовній заяві зазначив, що у шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. Після одруження позивач переїхав до відповідачки. У листопаді 2015 року, коли позивач повернувся із заробітків, він виявив, що його особисті речі упаковані; а відповідачка без пояснення причин заявила, що не бажає їхнього подальшого спільного проживання. У звязку з чим позивач був змушений повернутися до своїх батьків. Проте, він неодноразово робив спроби відновити сімейні стосунки, однак відповідачка написала заяву в поліцію про те, що він її переслідує. Від людей позивачу стало відомо, що відповідачка народила дитину, однак в пологовий будинок відповідачка його не пустила та не дозволила прийти на хрестини. Через деякий час позивач накупив різних речей та приїхав провідати сина, проте відповідачка вигнала його з подвіря. Оскільки їх сімя втратила цінність для відповідачки, сторони протягом року фактично проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не поєднані спільним побутом, не живуть шлюбним життям, подальше збереження сімї з відповідачкою не можливе та суперечить інтересам позивача, тому він просить шлюб розірвати, строку для примирення не надавати. Позивач в судове засідання не зявився. Подав до суду заяву, в якій просить про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачка в судове засідання не зявилася. Подала до суду заперечення на позовну заяву, в якому покликається на те, що проти позову не заперечує, однак обставини, які викладені позивачем в позовній заяві, частково не відповідають дійсності. Зазначила, що однією сімєю з відповідачем проживали до середини жовтня 2015 року, з кінця жовтня 2015 року їх стосунки остаточно погіршилися, фактично сімя розпалася. Позивач, знаючи що відповідачка вагітна, залишив її, переїхав проживати до своїх батьків в с. Балинці Снятинського району. Під час вагітності позивач неодноразово писав їй смс-повідомлення з погрозами розправи, однак заяв в поліцію, як стверджує позивач, вона не писала. Позивач не бажав збереження їхньої сімї, завжди слухав своїх батьків та робив те, що вони говорили, своєї думки він не має. Крім того, відповідачці стало відомо, що позивач в даний час зустрічається з іншою дівчиною. Позивач взагалі не цікавиться сином, від дати народження тільки один раз провідав сина із представником сільської ради с. Слобідка. Під час відвідування сина, позивача ніхто не виганяв. Відповідачка просить прийняти рішення про розірвання шлюбу із позивачем, враховуючи подане нею заперечення. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що шлюб між [PERSON], [INFO], та гр. [PERSON] (дошлюбне прізвище Валігурська) [PERSON], [INFO], зареєстрований 29 травня 2015 року у Слобідській сільській раді Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 3, що стверджено свідоцтвом про шлюб серії І-НМ № 144936, виданим 29 травня 2015 р. виконавчим комітетом Слобідської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, та повторним свідоцтвом про шлюб, виданим 03.02.2017 р., виданим Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], актовий запис № 2 від 04.03.2016 р., що доводиться копією свідоцтва про народження серії І-НМ № 308323, виданого 04 березня 2016 р. виконавчим комітетом Слобідської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя, визначає ч. 1 ст. 36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обовязок подружжя турбуватись про сімю, в т.ч.: дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в сімї, та зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Сімя розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на те, що в поданому до суду запереченні відповідачка не зазначила, що після розірвання шлюбу бажає відновити своє дошлюбне прізвище, тому суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Далавурак». На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 112-114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved