Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про оспорювання батьківства. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що в період з 18 грудня 2009 року до 2 жовтня 2014 року він перебував у шлюбі з [PERSON]. Рішенням Верхньодніпровського районного суду від2 жовтня 2014 року шлюб між ними було розірвано. Фактично відносини з відповідачем припинено в лютому 2013 року, що і було встановлено в рішенні суду про розірвання шлюбу. Нещодавно позивач дізнався, що [PERSON] 26 грудня 2014 року народила дитину і його було записано батьком цієї дитини у відповідності до ст. 122 Сімейного кодексу України. Позивач не вважає себе батьком дитини, оскільки вона народилася після спливу 22 місяців після припинення відносин з відповідачем. На підставі вищевикладеного позивач просив суд виключити відомості про його батьківство з актового запису № 2 від 6 січня 2015 року про народження [PERSON]. В судове засідання сторони не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, кожний окремо подав заяву про розгляд справи без їх участі. Позивач позов підтримав та просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Відповідач позов визнала, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. 18 грудня 2009 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 2 жовтня 2014 року шлюб між подружжям було розірвано (а.с.5). Даним судовим рішенням встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинено з лютого 2013 року і з того часу вони разом не проживають, стосунки не підтримують. Часиною 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. На підставі вищевикладеного, суд вважає встановленою ту обставину, що [PERSON] та [PERSON] не проживають разом з лютого 2013 року і з того часу відносини між ними припинено. 26 грудня 2014 року [PERSON] народила дитину [PERSON], про що 6 січня 2015 року Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області було складено відповідний актовий запис №2 (а.с.4). Таким чином судом встановлено, що [PERSON] народився до спливу десяти місяців після розірвання шлюбу. Згідно із свідоцтвом про народження батьком [PERSON] записано [PERSON]. Відомості про батька дитини було записано у відповідності до ч. 2 ст. 122 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу походить від подружжя. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 136 Сімейного кодексу України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього кодексу має право оспорити своє батьківство, предявивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Суд вважає, що обставина відсутності кровного споріднення між [PERSON] та [PERSON] визнана сторонами, а тому згідно з ч. 1 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України не підлягає доказуванню. На підставі вищевикладеного суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача про виключення відомостей про нього як батька дитини з актового запису про народження [PERSON], а тому позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд приймає до уваги, що позивачем було сплачено судовий збір за подання позову, а тому понесені ним судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved