Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу. В позові вказував, що 15.11.2004 року зареєстрував шлюб з відповідачем у виконавчому комітеті Берегометської селищної ради Вижницького району, актовий запис №52. Від шлюбу у нас народилася дочка [PERSON] [INFO] Посилався на те, що їх спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки у них різні погляди на життя, через що вони уже не проживають спільно понад 4 роки, тобто не підтримують жодних стосунків, не ведуть спільне господарство, проживають окремо. Фактично дружина покинула його з дитиною 4 роки тому, залишивши після себе лише записку, яку додає до позовної заяви. Таким чином фактичні шлюбні стосунки між ними припинено, а шлюб існує лише юридично. З того часу, як дружина покинула їх дитина проживає з ним та знаходиться на його повному матеріальному утриманні. Після розірвання шлюбу, як і до розірвання шлюбу дитина буде проживати з ним. Вважає, що у подальшому їх спільне життя з відповідачем неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому і збереження шлюбу є неможливим. На примирення не згідний. Просив розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований виконавчим комітетом Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області 15.11.2004 року, актовий запис №52. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належно повідомленим про місце, день та годину слухання справи, в адресованій суду заяві просив справу розглядати за його відсутності, позов підтримує повністю, щодо заочного рішення не заперечує. Представник позивача [PERSON] в адресованій суду заяві просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, будучи належно повідомленою про місце, день та годину слухання справи, про причини неявки суд не повідомила. Зі згоди позивача та його представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.11.2004 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №52, що підтверджується оригіналом свідоцтва про одруження, серія 1-МИ №078921 від 15.11.2004 року. Після реєстрації шлюбу [PERSON] прийняла прізвище [PERSON]. У шлюбі 01.03.2005 року народилася дочка [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її народження серія 1-МИ №005227 від 25.03.2005 року, виданого виконавчим комітетом Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» міститься роз'яснення про те, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Приписами ч.3 ст.10 та ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, спільно не проживають протягом чотирьох років, спільного господарства не ведуть, не підтримують сімейних стосунків, позивач на примирення не згідний, він довів, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, їх сімя розпалась остаточно, а тому позов підлягає задоволенню. Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами. На підставі ст.ст.110, 112, 114 СК України,

Outcome: approved