Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м.\~Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа Бабушкінський відділ дерєавної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про зняття арешту з квартири. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що постановою державного виконавця Бабушкінського ВДВС ДМУЮ від 10.07.2015 року було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], в межах суми боргу. Наклавши арешт на квартиру [ADDRESS], порушено право позивача, оскільки рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19.10.2010 року за позивачем визнано право власності на вказану квартиру. Через накладння арешту, позивач не може зареєструвати право власності на квазану квартиру. У звязку з чим змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. На підставі викладеного просить суд, зняти арешт з квартири [ADDRESS] та зняти заборону відчуження, накладені постановою державного викоанвця Бабущкінського ВДВС ДМУЮ від 10.07.2015 року. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до вказаної заяви, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 169, 224,225 ЦПК України - заочно. Представник третьої особу у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. У звязку з неявкою сторін, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Відповідно до ч.1 ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Як встановлено в судовому засіданні, що 10.07.2015 року постановою державного виконавця Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ було накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження, а саме: на квартиру [ADDRESS], в рамках виконавчого провадження №48093011. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19.10.2010 року за позивачем визнано право власності на квартиру [ADDRESS]. Вказане рішення ніким не оскаржувалось та набрало законної сили. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.06.2011 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.02.2012 року, позовні вимоги [PERSON] були задоволенні та йому усунуто перешкоди в користуванні спірною вкартирою шляхом вселення та передачі ключів від вхідних дверей, а також зобовязано [PERSON] забезпечити доступ техніка КП «ДМБТІ» в квартиру для обстеження та складання технічної документації. Вказане рішення суду було виконано державним виконавцем 21.09.2012 року, що підтверджується актом від 21.09.2012 року та постановою про закінчення виконавчого провадження від 24.09.2012 року. На тепершінй час позивач не може зареєструвати право власності на квартиру [ADDRESS], оскільки постановою від 10.07.2015 року державним виконавчем накладено арешт на спірну квартиру за особистим зобовязанням відповідача перед [PERSON] Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України іє обовязковими до виконання на всій території України. Пунктом 36 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року №868 передбачено, що для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим порядком. Так, в п.п.10 п.37 цього Порядку зазначено, що документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно є, зокрема, і рішення суду, що набрало законної сили щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч.1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Таким чином, право власноті позивача на спірну квартиру було набуте на підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19.10.2010 року, яке є обовязкоим для виконання згідно приписів ст.124 Конституції України. Сама постанова державного виконавця від 10.07.2015 року про накладення арешту є порушенням прав позивача у розумінні ст. 319 ЦК України, оскільки позивач не має змоги належним чином володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. В той же час, не проведення державної реєстрації на спірну квартиру не впливає на обєм прав позивача. Таку ж правову позицію висловив Верховний суд України у постанові від 23.05.2012 року (справа №6-37цс12). Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими та слід зняти арешт і заборону відчуження з квартири [ADDRESS], яке накладено постановою державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 10.07.2015 року за виконавчим провадженням №48093011. Крім цього на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача оплачений ним при подачі позову судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. На підстав вищевикладеного,

Outcome: approved