Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

[PERSON] звернувся 02 серпня 2016 року до суду з позовом, зазначивши, що в період з 11.06.1999 р. по 02.12.2009 р. [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] [INFO] року у неї народилася донька [PERSON]. Оскільки на момент зачаття дитини та її народження [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, батьком її дитини відповідно до вимог статей 122, 133 СК України був записаний [PERSON] 18 березня 2015 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] та з того часу проживають разом однією сім'єю, малолітня [PERSON] проживає з ними. У грудні 2015 року його дружина повідомила його про те, що [PERSON] є його рідною дитиною, раніше вона цього не казала, оскільки з її слів хотіла перевірити його почуття до неї. Він дійсно у серпні-листопаді 2007 року мав з нею статеві стосунки, однак про те, що [PERSON] є його дитиною він до грудня 2015 року не знав. Тому позивач просить визнати його батьком [PERSON], [INFO], зобов'язати Центрально-Міський ВДРЦСу внести зміни до актового запису № 794 від 03.09.2008 р., виключивши з нього відомості про [PERSON] як про батька дитини, і записати батьком дитини його, позивача. Зобов'язати Центрально-Міський ВДРЦСу видати нове свідоцтво про народження дитини, зазначивши в графі «прізвище» - «[PERSON]», в графі «по-батькові» - «[PERSON]» в графі «Батько» - «[PERSON]». Позивач [PERSON]звернувся до суду з заявою про слухання справи за його відсутності, наполягав на задоволенні вимог з підстав, викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечував, так як він не є батьком дитини. Третя особа [PERSON] звернулася до суду з заявою про слухання справи у її відсутність, просила задовольнити позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено у новій реакції. У відповідності до п. 9 ч. 1 Розділу ХІII Перехідних Положень ЦПК України у новій редакції - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що з 11 червня 1999 року [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який 02 грудня 2009 року між ними було розірвано (а.с. 3, 4 - копії свідоцтв про шлюб, про розірвання шлюбу). [INFO] року народилася [PERSON], матір'ю якого вказана [PERSON], батьком зазначений [PERSON] (а.с. 5 - копія свідоцтва про народження). 18 березня 2015 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] (а.с. 6 - копія свідоцтва про шлюб). Стаття 51 Конституції України наголошує, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно статті 151 Сімейного кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою. Згідно статті 129 Сімейного кодексу України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК ( 2947-14 ) зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Беручи до уваги той факт, що відповідач по справі у своїй заяві не заперечував проти позову та підтвердив, що він не є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], та те, що матір дитини також просила задовольнити позовні вимоги, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно з роз'ясненнями, наданими у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», резолютивна частина рішення щодо визнання батьківства повинна містити в собі всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах РАЦС (прізвище, ім'я по батькові матері й батька, число місяць і рік народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до статті 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Відповідно до підпункту двадцятого пункту першого розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з пункту 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом МЮ України від 12.01.2011 № 96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Враховуючи вищевказане, суд не вважає за необхідне зобов'язувати Центрально-Міський ВРАЦС КМУЮ Дніпропетровської області вносити зміни до актового запису № 794 про народження [PERSON], [INFO], та видавати нове свідоцтво про народження, так як підставою для внесення змін до актового запису є рішення суду та як наслідок позивач і третя особа мають отримати нове свідоцтво про народження.

Outcome: partial