Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] з вказаним позовом. Просить суд стягнути з ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2» на користь [PERSON] моральну шкоду в звязку з нещасним випадком, повязаним з виробництвом, який мав місце 17 грудня 1993 року в розмірі 100\~000,00 гривень з підстав, викладених в позовній заяві. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обємі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги заперечує в повному обємі. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до статті 440-1 ЦК України (в редакції 1963 року) моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п'яти мінімальних розмірів заробітної плати. Судом при розгляді справи встановлено, що 17 грудня 1993 року о 14.00 годин [PERSON], перебуваючи на посаді силосника-вантажника ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2» під час підняття завантажувальної лійки підсковзнувся на мокрій площадці і впав вниз, отримавши при падінні тілесні ушкодження та травматичний шок. Згідно виписки з акту освідування лікарсько-трудової експертної комісії (ЛТЭК) [PERSON] встановлено ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 70% у звязку з травмою від 17 грудня 1993 року (а.с. 12). З 24 червня 2010 року [PERSON] встановлено ІІ групу інвалідності довічно. Причина інвалідності трудове каліцтво (а.с. 9). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 травня 2010 року встановлено, що 17 грудня 1993 року [PERSON], працюючи силосником на державному підприємстві «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2», під час виконання трудових обовязків, отримав травму (а.с. 22-23). Таким чином, судом достовірно встановлено, та не виникає сумнівів, що внаслідок отриманої 17 грудня 1993 року під час виконання трудових обовязків травми, [PERSON] було заподіяно моральної шкоди. Також судом встановлено, що 09 серпня 2010 року було складено акт № 3 про нещасний випадок форми Н-1. Встановлено, що [PERSON], силосник-вантажник ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2», 17 грудня 1993 року о 14.00 годині при завантаженні борошна стояв на площадці борошновоза. Під час підняття завантажувальної лійки підсковзнувся на мокрій площадці і впав вниз, отримавши при падінні легкі тілесні ушкодження та травматичний шок. Причина необережність потерпілого (а.с. 3). При цьому, суд звертає особливу увагу на те, що в акті № 3 про нещасний випадок від 09 серпня 2010 року взагалі відсутні відомості щодо працівників, які допустили порушення законодавчих та інших нормативних актів з охорони праці. А також відсутні відомості щодо наявності вини підприємства, потерпілого, стороннього (іншого) підприємства, сторонніх осіб (а.с. 3 - зворот). Так як уповноваженими особами при складанні вказаного акту взагалі не заповнено п. 13. А тому за таких обставин, судом не приймаються до уваги твердження представника відповідача щодо відсутності вини підприємства ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2». Оскільки змістом п. 11.3 акту № 3 про нещасний випадок від 09 серпня 2010 року є причини нещасного випадку. Однак, про наявність вини потерпілого або підприємства свідчить саме п. 13 акту № 3 про нещасний випадок від 09 серпня 2010 року, який взагалі не заповнений уповноваженими особами при складанні вказаного акту. При цьому, із змісту положень статті 440-1 ЦК УРСР вбачається, що саме на ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2» покладається обовязок доведення факту, що моральна шкода заподіяна не з вини підприємства. Відповідно до п. 9 Постанови ВСУ України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Відповідно до статті 8 Закону України «Про державний бюджет» у 2017 році установлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 3200 гривень. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Судом при розгляді справи встановлено, що позивачу [PERSON] заподіяно моральну шкоду, яка полягає в моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я. При цьому, стороною позивача на засадах змагальності сторін суду не надано доказів на підтвердження розміру заподіяної [PERSON] моральної шкоди. Однак, в суду не виникає сумнівів, що внаслідок отриманої 17 грудня 1993 року під час виконання трудових обовязків травми, [PERSON] було заподіяно моральної шкоди. А тому за таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в мінімальному розмірі, передбаченому статтею 440-1 ЦК УРСР, а саме в розмірі п'яти мінімальних розмірів заробітної плати станом на день розгляду справи, що в гривневому еквіваленті становить 16\~000,00 гривень Судом при розгляді справи встановлено, що [PERSON] як позивач по справі звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при подачі позовної заяви про відшкодування шкоди завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції від 01 січня 2017 року № 3674-17 за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, або фізичною особою-підприємцем, сплачується ставка судового збору в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в гривневому еквіваленті становить 640,00 гривень 8 000,00 гривень. Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду заявлено одну позовну вимогу майнового характеру. При цьому, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог на суму 16\~000,00 гривень. Таким чином, 1 % від ціни позову становить 160,00 гривень. Проте мінімальний розмір судового збору за звернення до суду з позовом майнового характеру становить 640,00 гривень А тому до стягнення з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в сумі 640,00 гривень, як за позовну вимогу майнового характеру. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, тому він стягується з відповідача в дохід держави. При цьому мінімальний розмір судового збору за позовну вимогу майнового характеру станом на день подання позовної заяви до суду становив 640,00 гривень. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави судового збору в сумі 640,00 гривень.

Outcome: partial