Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON], третя особа Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про зміну місця проживання дитини [PERSON], [INFO], з [ADDRESS] на [ADDRESS], визначивши місце проживання дитини разом з батьком. В обгрунтування вимог посилається на те, що перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який 03.02.2015року розірвано рішенням Тисменицького районного суду Івано - Франківської області, даним рішенням, визначено місце проживання дитини [PERSON], [INFO] з матір'ю [PERSON], котра зареєстрована в [ADDRESS]. Однак, дитина від народження і після розірвання шлюбу проживає у приватному будинку батька у м.Тисмениця, мати дитини не заперечує відносно цього, час від часу навідує дитину. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає. Представник третьої особи Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради в судове засідання не з'явився, хоча про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Сторони [PERSON] та [PERSON] з 20.10.2012року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 03.02.2015року розірвано рішенням Тисменицького районного суду Івано - Франківської області, даним рішенням, визначено місце проживання дитини [PERSON], [INFO] з матір'ю [PERSON], котра зареєстрована в [ADDRESS]. Як встановлено судом від народження і по даний час дитина [PERSON], [INFO], проживає у [ADDRESS], Івано - Франківської області, у будинку, що належить його батькові [PERSON] на підставі договору дарування від 25.12.2000року. Після розірвання шлюбу, мати дитини [PERSON], сина не забрала на постійне місце проживання в м.Тернопіль, дитина залишилася проживати з батьком. Відповідно до акту обстеження житлових та матеріально-побутових умов Служби у справах дітей Тисменицької РДА від 16.12.2015 року, для проживання, нормального розвитку дитини [PERSON], [INFO] за адресою [ADDRESS] створені всі умови. Як вбачається із висновку Служби у справах дітей Тисменицької РДА №384/01-17 від 16.12.2015 «Про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON]», умови проживання [PERSON] в [ADDRESS] задовільні, є всі належні умови для нормального розвитку дитини. Відповідно до статті 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно статті 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., ратифікованої Постановою Верховної Ради України№789-XII від 27.02.1991р., держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Згідно із статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Окрім цього, відповідно до ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Судом встановлено, що сторони - батьки дитини, погодили, що дитина буде проживати разом із батьком за адресою в [ADDRESS]. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про обґрунтованість позовних вимог, підтвердження їх матеріалами справи та необхідність задоволення позову шляхом зміни місця проживання дитини, визначивши її місце проживання разом з батьком, за місцем його проживання та реєстрації.

Outcome: approved