Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеною позовною заявою. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 12.02.2015 о 09 год. 30 хв. [PERSON], керуючи власним автомобілем «Фольксваген Поло», д/н [NUMBER], слідувала по проспекту Героїв зі сторони площі Перемоги в напрямку бульвару Грушевського в м. Дніпропетровську, по тій самій дорозі по проспекту Героїв в зустрічному напрямку зі сторони бульвару Грушевського в напрямку площі Перемоги рухався автомобіль «Шкода Октавія», д/н [NUMBER], під його керуванням. У ході руху водій [PERSON] в районі будинку № 3 по вулиці Героїв, проявила крайню неуважність до дорожньої обстановки, перед зміною напрямку руху ліворуч не переконалась, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам руху, внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем «Шкода Октавія», д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] З вини [PERSON] автомобіль «Шкода Октавія», д/н [NUMBER], отримав технічні пошкодження, чим заподіяна матеріальна шкода. Оскільки цивільно правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Українська транспортна компанія» позивач звернувся до останнього за виплатою страхового відшкодування, однак у визначений законом строк така виплата здійснена не була.На підставі викладеного просив суд стягнути солідарно з відповідачів в якості відшкодування майнової шкоди кошти в розмірі 112\~187,94 грн., 950,00 грн. витрати на проведення авто товарознавчого дослідження, моральну шкоду в розмірі 22 000,00 грн. та судові витрати у справі. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, на їх задоволенні наполягав. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник відповідача ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідоми. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій просив справу розглянути за його відсутності з урахуванням заперечення на позов та доповненням до заперечень. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 12.02.2015 о 09 год. 30 хв. [PERSON], керуючи власним автомобілем «Фольксваген Поло», д/н [NUMBER], слідувала по проспекту Героїв зі сторони площі Перемоги в напрямку бульвару Грушевського в м. Дніпропетровську, по тій самій дорозі по проспекту Героїв в зустрічному напрямку зі сторони бульвару Грушевського в напрямку площі Перемоги рухався автомобіль «Шкода Октавія», д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] У ході руху водій [PERSON] в районі будинку № 3 по вулиці Героїв, проявила крайню неуважність до дорожньої обстановки, перед зміною напрямку руху ліворуч не переконалась, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам руху, внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем «Шкода Октавія», д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] З вини [PERSON] автомобіль «Шкода Октавія», д/н [NUMBER], отримав технічні пошкодження. Факт ДТП та її фактичні обставини підтверджені постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.03.2015, якою відповідачка [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 7). Відповідно до висновку судового експерта [PERSON] № 2696 від 27.02.2015 вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «Шкода Октавія», д/н [NUMBER], пошкодженого внаслідок ДТП, склала 112\~187,94 грн. 15.02.2014 між [PERSON] та ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» було укладено поліс № АС/9746265 обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно із ст. ст. 33, 33-1, 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 13 лютого 2015 року [PERSON] письмово повідомила Страховика стосовно дорожнього транспортної пригоди. 01.07.2015 позивачем до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» було направлено заяву про страхове відшкодування. Оскільки ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» є страховою компанією, з якою уклала угоду відповідач, відповідно до Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зобовязана у разі настання страхового випадку відшкодовувати шкоду. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Пунктом 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичний або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч. 2\~ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу. Згідно з положеннями ч. 14 постанови № 4 Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Відповідно до ч. 15 постанови № 4 Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, повязаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності,у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. На підставі п. 22.1 ст.\~22, ст.\~29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» у зв'язку з настанням страхового випадку у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі зобов'язана відшкодувати позивачу оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди її майну, яка визначається вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу. Полісом № АС/9746265 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 92) ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду завдану майну визначений в 50000 грн. При цьому, суд враховує вимоги п. 12.1\~ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за якими страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. За п. 36.6\~ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Вищезазначеним полісом розмір франшизи визначений в 1\~000,00 грн. Таким чином, ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» зобов'язана сплатити на користь позивача страхове відшкодування за шкоду, завдану його майну, у межах страхових сум зі зменшенням на суму франшизи, в розмірі 49 000 грн. (50\~000,00 1\~000,00). Зазначене страхове відшкодування підлягає стягненню з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» за рішенням суду у зв'язку з наявністю відповідного спору. Згідно\~із ст. 1194 ЦК України відповідач [PERSON], як особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зобов'язана сплатити потерпілій різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка в частині вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля складає 62\~187,94 грн. (112\~187,94 49000,00) та 950,00 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження та 1 000,00 грн. франшиза. Вирішуючи питання про обґрунтованість позову в частині відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступного. Не викликає сумнівів, що внаслідок спірної ДТП позивачеві була заподіяна певна моральна шкода, що виразилася у стражданнях та переживаннях, а також життєвих незручностях, повязаних з нервовим стресом під час зіткнення автомобілів, пошкодженням і неможливістю експлуатації транспортного засобу, що перебував у її користуванні, необхідністю участі за рахунок особистого часу в оформленні документів. Разом з тим, суду не надані будь-які докази, що обєктивно свідчили б про істотність заподіяної їй моральної шкоди і настання внаслідок спірної ДТП суттєвих негативних наслідків для її психологічного та фізичного стану. З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги у відповідній частині такими, що підлягають частковому задоволенню у розмірі 1 000, 00 гривень, оскільки позовні вимоги до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» задоволенню не підлягають, оскільки шкода позивачу заподіяна діями [PERSON] За викладених обставин суд доходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial