Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

[PERSON] звернлася до Рогатинського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві зазначено, що 23 лютого 1995 року між нею і відповідачем по справі у Рогатинському відділі реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківської області було зареєстровано шлюб, про що було зроблено актовий запис за №8. Від спільного проживання в шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO], який досяг повноліття і дочка [PERSON], [INFO]. Спільне проживання між нею та відповідачем по справі склалося невдало. Між ними почали виникати сварки. [PERSON] вчиняє відносно неї психологічний тиск, фізичне насильство. Через що подальше спільне проживання неможливе і суперечить інтересам позивачки. Примирення між ними неможливе. Просила шлюб розірвати. У судовому засіданні [PERSON], представник позивачки - [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю із підстав, які наведені у позовній заяві. Пояснили, що між подружжям систематично викають сварки, відповідач погрожує [PERSON] фізичною розправою, застосовує фізичну силу. [PERSON] зверталася до Рогатинського відділення поліції із скаргами на неправомірні дії [PERSON], однак відповідач поведінки не змінив. За таких обставин подальше спільне проживання у шлюбі є неможливим. Просила шлюб розірвати, не надавати терміну для примирення і збереження шлюбу, оскільки примирення між ними неможливе. Дала згоду на ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не прибув повторно і не повідомив суд про причини своєї неявки у судові засідання, хоча про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином та у встановленому законом порядку. Суд, зі згоди позивачки по справі ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачкою, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши доводи позивачки, представника позивачки, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серія І-НМ №267230, виданого 23 лютого 1995 року Рогатинським відділом реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківської області, 23 лютого 1995 було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], про що було зроблено актовий запис за №8. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. [PERSON] народився 22 липня 1999 року в м.Рогатині. Батьки дитини [PERSON] і [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-НМ №010599, виданим 14 жовтня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Рогатинського району Івано-Франківської області. Відповідно до вимог ст.112 СК України при розірванні шлюбу суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову. Бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дані положення закріплені у ст.55 Сімейного кодексу України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Суд не зобовязаний призначати сторонам строк для примирення. Це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на почуттях любові та поваги, підтримки один одного. Судом встановлено, що у позивача наявне стійке волевиявлення, направлене на припинення сімейних відносин, відповідач у судове засідання не прибув повторно, не направив на адресу суду клопотання про надання терміну для примирення і збереження сім'ї, за період перебування у провадженні суду справи про розірвання шлюбу не змінив поведінки. Викладені обставини свідчать, що подальше спільне проживання і збереження сім`ї неможливе, суперечитиме інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved