Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовною заявою до [PERSON] про поділ майна подружжя. Свої вимоги мотивував тим, що сторони з 2006 року перебували у шлюбі. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27 червня 2017 року шлюб між сторонами розірвано. З 2007 року по теперішній час сторони проживають в двокімнатній квартирі по вул. Хмільницьке шосе, 77/28 в м. Вінниця. За час перебування у шлюбі сторонами придбано рухоме майно вартість якого за висновком оцінювача становить: телевізор «Samsung» - 4433,00 грн., посудомийна машина «BOSH» - 3812,00 грн., килим білого кольору 900,00 грн., килим зеленого кольору 546,00 грн., диван розкладний 4140,00 грн., холодильник «Samsung» - 4296,00 грн., стіл столовий 1251,00 грн., стіл письмовий 469,00 грн., стіл розкладний 300,00 грн., стільці 5 шт. 2835,00 грн., табуретки 2 шт. 582,00 грн., мультиварка «Polaris» - 339,00 грн., блендер «Braun» - 570,00 грн., мясорубка «Zelmer» - 1066,00 грн., пилосос «Zelmer» - 3256,00 грн., духовка електрична «ASEL» - 782,00 грн., шафа для одягу 2996,00 грн., ліжко спальне з матрацом 2485,00 грн., шафа для посуду з тумбою 531,00 грн., книжкова шафа 980,00 грн., люстра скляна 639,00 грн., люстра 255,00 грн., тумба з дзеркалом 623,00 грн., шафа для взуття 437,00 грн., підстава під телевізор 396,00 грн., змішувач води (кухня) 1139,00 грн., змішувач води (ванна) 267,00 грн., газова поверхня «ARISTON» - 1477,00 грн., фен «PHILIPS» - 366,00 грн., відеопрогравач ВВС 214,00 грн., гладильна дошка 270,00 грн., сушка для одягу 290,00 грн., чемодан 738,00 грн., чемодан 777,00 грн., тумба ванної кімнати 953,00 грн., пральна машина «Electrolux» - 2683,00 грн., електрочайник «Tefal» - 171,00 грн. При цьому позивач зазначає, що пральна машина та електрочайник придбано за його особисті кошти до укладання шлюбу. Між сторонам не досягнута домовленість щодо поділу зазначеного спільного майна, а тому позивач із зазначеного приводу вимушений звернутись до суду. За наведеного просить виділити у власність позивача майно на загальну суму 22700,00 грн. а саме: телевізор «Samsung», килим білого кольору, стіл столовий, стільці 2 шт., табуретку 1 шт., мясорубку «Zelmer», пилосос «Zelmer», ліжко спальне з матрацом, шафу для посуду з тумбою, люстру скляну, тумбу з дзеркалом, підставку під телевізор, змішувач води (кухня), змішувач води (ванна), газову поверхню «ARISTON», відеопрогравач ВВС, сушку для одягу, чемодан 738,00 грн., фен «PHILIPS», люстру, тумбу ванної кімнати, інше майно на загальну суму 22841,00 грн. виділити у власність відповідачці. Крім того, виділити у власність позивача пральну машину «Electrolux» та електрочайник «Tefal», що є його особистою власністю, стягнути з відповідачки на користь позивача різницю у вартості майна в розмірі 141,00 грн., а також понесені судові витрати. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві просили позов задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні визнали ту обставину, що речі, які позивач просить поділити, куплені під час шлюбу, а відтак є спільною сумісною власністю подружжя, не заперечувала щодо ціни, яка зазначена позивачем. Не заперечувала відповідач і ту обставину, що пральна машина «Electrolux» та електрочайник «Tefal» придбані позивачем за особисті кошти до укладення шлюбу. Натомість просили виділити у її власність замість заявленого позивачем холодильника «Samsung» телевізор «Samsung». Суд, заслухавши пояснення сторін, їхніх представників, дослідивши матеріали даної цивільної справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлені наступні фактичні обставини у справі. Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27 червня 2017 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Рішення суду набрало законної сили 08 липня 2017 року (а. с. 7, зворот). Встановленим судом фактичним обставинам у справі відповідають правовідношення, врегульовані нормами Сімейного та Цивільного кодексів України в частині права подружжя на поділ спільного сумісного майна, яке належить їм у рівних частках. Частиною 2 статті 60 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до статей 68, 69 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте під час шлюбу. Розпорядження майном, що є обєктом спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За змістом частин 1, 2, 4, 5 статті 71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12. 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело та час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобовязальними правовідносинами, тощо. Пленум Верховного Суду України цією постановою розяснив, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного кодексу України та статті 372 Цивільного кодексу України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. В порядку усунення недоліків при поданні позову до суду, позивачем здійснено оцінку майна заявленого до поділу. Відповідно до звіту про оцінку майна від 20 вересня 2017 року складеного субєктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] загальна вартість спільного майна подружжя зазначеного у позовній заяві становить 48466,00 грн., при цьому вартість речей встановлена при проведенні оцінки, так само зазначено і в позовній заяві (а. с. 37-153). Сторони не заперечують щодо обсягу набутого майна під час шлюбу, заявленого позивачем до поділу та його вартості. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, сторони зобовязані довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Одночасно суд бере до уваги інтереси дружини (відповідача по справі), вважає за можливе про виділення у її власність телевізора «Samsung» замість заявленого позивачем холодильника «Samsung», а тому зазначене майно слід поділити між сторонами у зазначений спосіб. Отже, вартість майна, яке підлягає виділенню позивачеві становить 22563,00 грн., а вартість майна що виділяється відповідачці становить 22978,00 грн., а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути різницю у вартості рухомого майна в розмірі 415,00 грн. Вимога про виділення у власність позивача пральної машини «Electrolux» та електрочайника «Tefal» задоволенню не підлягає, адже в судовому засіданні встановлено, що зазначене майно придбане позивачем до укладання шлюбу за особисті кошти (а. с. 170-170а), що в свою чергу визнано відповідачкою, а тому відповідно до положень ст. 57 СК України є особистою власністю позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать і витрати на правову допомогу. За подання до суду позовної заяви майнового характеру позивачем сплачено 640,00 грн., що підтверджується оригіналом квитанції (а. с. 1), а тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, позивачем надано докази про понесення витрат на правову допомогу, зокрема договір про надання правової допомоги від 09 серпня 2017 року № 790 (а. с. 36), звіт розрахунок від 10 жовтня 2017 року щодо вартості наданих послуг на суму 6080,00 грн. (а. с. 172), акт прийму передачі виконаних робіт (а. с. 175) та квитанція про сплату позивачем 8405,00 грн. за договором від 09 серпня 2017 року № 790 (а. с. 171). За наведеного суд вважає, що розмір витрат на правову допомогу в розмірі 6080,00 грн. підтверджено наданими доказами та підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Витрати позивача в розмірі 3400,00 грн., що підтверджуються квитанцією від 20 вересня 2017 року (а. с 174) та рахунком від 20 вересня 2017 року (а. с. 173) сплачені за виготовлення експертного дослідження ринкової вартості майна не є витратами повязаними із розглядом цивільної справи, адже понесені позивачем в порядку збирання доказів при поданні позовної заяви до суду.

Outcome: partial