Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] , Новокам`янської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області про тлумачення заповіту та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, зазначаючи, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] .. Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 10,51 га, розташованої на території Новокам`янської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області. За життя [PERSON] 18.10.07 року склала заповіт, яким заповідала належну їй земельну ділянку своєму онуку [PERSON] . При зверненні до нотаріуса 20.11.2018 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку йому було відмовлено у задоволенні заяви у зв`язку з наявністю іншого заповіту від 20.11.05 року на ім`я [PERSON] , який складено некоректно, а саме зазначено, що [PERSON] заповідала їй Державний акт на право власності на земельну ділянку. У заповіті, складеному на нього, зазначена земельна ділянка належна не спадкодавці [PERSON] , а [PERSON] у зв`язку з помилкою секретаря сільської ради при складанні спадкодавицею заповіту. Для усунення перешкоди в оформленні ним спадкового майна слід здійснити тлумачення заповіту, встановивши, що [PERSON] заповідала належну їй земельну ділянку [PERSON] - своєму онуку, в зв`язку з чим і звернувся до суду з даним позовом. [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] , Новокам`янської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області про визнання нечинним, недійсним заповіту та тлумачення заповіту, зазначаючи, що [INFO] померла мати [PERSON] . За життя мати залишила заповіт від 20.11.2005 року, яким заповідала їй, як доньці, належну їй земельну ділянку площею 10,51 га, розташовану на території Новокам`янської сільської ради, який посвідчений секретарем Новокам`янської сільської ради. Однак заповіт по вині секретаря сільської ради складено некоректно, а саме зазначено, що [PERSON] заповідала їй Державний акт на право власності на земельну ділянку, а не саму земельну ділянку. Це є підставою для здійснення тлумачення заповіту для встановлення тієї обставини, що [PERSON] заповідала земельну ділянку [PERSON] . Заповіт, посвідчений секретарем Новокам`янської сільської ради 18.10.2007 року на ім`я [PERSON] є нечинним, оскільки з нього вбачається, що [PERSON] заповідала останньому земельну ділянку розміром 11,33 га, тоді як мала у власності земельну ділянку розміром 10,51 га. При його посвідченні секретарем сільської ради не з`ясовано дійсну волю та спадкове майно [PERSON] . Крім того, підпис [PERSON] в журналі для реєстрації нотаріальних дій різниться візуально від підпису заповідача в заповітах та журналі реєстрації нотаріальних дій за 2003-2007 р. Це є підставами для визнання заповіту нечинним, недійсним, у зв`язку з чим і звернулися до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивач, представник позивача за первісним позовом позовні вимоги підтримали і пояснили, що [INFO] померла [PERSON] , бабуся [PERSON] . За життя, 18.10.07 року вона заповідала належну їй земельну ділянку площею 10,51 га, розташовану на території Новокам`янської сільської ради йому, як своєму онуку. Після її смерті він подав заяву про прийняття спадщини, однак з`ясував, що в його заповіті помилково секретар сільської ради вказала розмір ділянки та державний акт, який посвідчує право власності на дану земельну ділянку іншої особи, а не бабусі, хоч вона мала у власності лише одну земельну ділянку, а саме розміром 10,51 га. Вважають, що це є підставою для здійснення тлумачення заповіту, встановивши, що [PERSON] заповідала належну їй земельну ділянку саме [PERSON] . Крім того, це є підставою для визнання за [PERSON] права власності на спадкове майно. Просять позовні вимоги за первісним позовом задовольнити. За зустрічним позовом позовні вимоги не визнали та пояснили, що за життя [PERSON] заповідала [PERSON] не земельну ділянку, належну їй на праві власності, а лише Державний акт на право власності на земельну ділянку, тобто лише документ, а не саму земельну ділянку. Однак він не є предметом спадкового майна і не входить в склад спадкової маси, тому не може бути предметом заповіту. Заповіт складено саме таким чином, що не підлягає тлумаченню. Крім того, вважають, що заповіт складений на ім`я [PERSON] відповідає вимогам норм Цивільного кодексу України і підстав для визнання його нікчемним немає. Просять відмовити у задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом. Позивач, представник позивача за зустрічним позовом позовні вимоги у судовому засіданні підтримали та пояснили, що мати позивачки [PERSON] за життя 20.11.05 року залишила заповіт на ім`я [PERSON] , який посвідчено секретарем Новокам`янської сільської ради, який повністю відображає всі ознаки земельної ділянки, належної матері на підставі Державного акту, виданого на її ім`я. За життя [PERSON] доглядала матір, забирала на зимові місяці до себе додому жити, допомагала матері. Після смерті матері та подання заяви про прийняття спадщини дізналася, що існує заповіт від 18.10.07 року на ім`я [PERSON] . Однак у виданому заповіті зазначено земельну ділянку розміром 11,33 га на підставі Державного акту [NUMBER] , тобто земельну ділянку, яка не належала за життя [PERSON] . Таким чином даний заповіт є нечинним. Секретарем сільської ради не з`ясована дійсна воля [PERSON] В заповіті зазначено, що він прочитаний заповідачем вголос, а значить [PERSON] розуміла, що в тексті заповіту зазначена не її земельна ділянка, однак не зауважила на це секретарю сільської ради та підписала заповіт. Така дія заповідача вказує на те, що вона не бажала, щоб її земельна ділянка була успадкована [PERSON] . Заповіт, складений на ім`я [PERSON] є некоректним і таким, щодо якого може бути вчинено тлумачення судом. Просить позовні вимоги за зустрічним позовом задовольнити та відмовити у задоволенні позовних вимог за первісним позовом. Державний нотаріус Карастан О.І. у судовому засіданні пояснила, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справа за заявою сторін. За життя спадкодавець двічі складав заповіти, один у 2005 році на доньку [PERSON] , інший у 2007 році на внука [PERSON] перший заповіт було складено некоректно, оскільки спадкодавець заповідав Державний акт на право власності на земельну ділянку, а в іншому заповіті зазначалася земельна ділянка іншого розміру, ніж та, яка належала спадкодавцеві, та Державний акт, серія та номер якого відрізнялися від належного [PERSON] . У зв`язку зі спором між спадкоємцями щодо спадкового майна їм було рекомендовано звернутися до суду для вирішення спору. Оскільки обидва заповіти складено на одне й те ж майно, кожен наступний заповіт мав би відмінити попередній. Але обидва заповіти складено так, що неможливо зрозуміти на яке саме майно посвідчено заповіт. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що знає, що [PERSON] опікувалася своєю матір`ю, яка хворіла та потребувала догляду. Після смерті матері саме [PERSON] здійснила її поховання. Заслухавши сторони за первісним, зустрічним позовом, свідка, спеціаліста, дослідивши та проаналізувавши всі обставини справи, суд приймає до уваги слідуюче. [PERSON] відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] померла [INFO] . За життя вона мала у власності земельну ділянку розміром 10,51 га, розташовану на території Новокам`янської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, право власності на яку посвідчене Державним актом серії [NUMBER] . Згідно із копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , серії [NUMBER] [PERSON] є матір`ю позивача за зустрічним позовом та бабусею позивача за первісним позовом. Як встановлено у судовому засіданні [PERSON] залишила заповіт, посвідчений Новокам`янською сільською радою Великоолександрівського району 20.11.2005 року на ім`я [PERSON] , та від 18.10.2007 року, посвідчений Новокам`янською сільською радою Великоолександрівського район на ім`я [PERSON] . У заповіті на ім`я [PERSON] зазначено, що спадкодавець заповідає їй Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та свідоцтво про право власності (майновий сертифікат) члена колективного сільськогосподарського підприємства серії [NUMBER] СВК «Новокам`янський». У заповіті на ім`я [PERSON] зазначено, що спадкодавець заповідає останньому належну їй земельну ділянку площею 11,33 га, належну їй на підставі Державного акту серії [NUMBER] , що знаходиться на території Новокам`янської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області. Ст. 1216 ЦК України зазначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як встановлено у судовому засіданні, як [PERSON] , так і [PERSON] своєчасно звернулися із заявами про прийняття спадщини. Однак заповіт на ім`я [PERSON] складено некоректно, оскільки спадкодавиця заповідала їй Державний акт на право власності на земельну ділянку, а не саму земельну ділянку. У заповіті на ім`я [PERSON] зазначено земельну ділянку розміром 11,33 га, право власності на яку посвідчено Державним актом серії [NUMBER] . Дана земельна ділянка не належить [PERSON] , а іншій особі. У зв`язку з цим як [PERSON] ,так і [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, як вбачається із листа державного нотаріуса Великоолександрівської державної нотаріальної контори № 1646/02-14 від 21.11.18 року та № 1601/02-14 від 14.11.2018 року. Відповідно до положень ст. 213 ЦК України зміст правочину може бути юридично розтлумачений. Оскільки правочином відповідно до українського законодавства є дія особи, що спрямовується на придбання. зміну або припинення цивільних прав і обов`язків, необхідність тлумачення змісту правочинів виникає у випадках нечіткого виявлення волі сторонами. У таких випадках необхідно встановити дійсні наміри сторін. Це означає, що суб`єкт тлумачення повинен встановити загальне для усіх сторін значення слів і понять. Особливості тлумачення заповіту викладені у статті 1256 ЦК України. Згідно ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями, тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до ст. 213 ЦК України. Виходячи зі змісту вказаних норм, суд може ухвалити рішення про тлумачення заповіту лише при розгляді юридичного спору між сторонами. Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеному у Постанові від 05.12.18 року по справі № 335/9398/16-ц тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпорядження його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті. Суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача. Неточне відтворення у заповіті власної волі заповідача щодо долі спадщини може бути зумовлене неоднаковим використанням у ньому слів, понять та термінів, які є загальноприйнятими у сфері речових, зобов`язальних, спадкових відносин тощо. Цьому також можуть сприяти й певні неузгодженості між змістом окремих частин заповіту і змістом заповіту в цілому, що ускладнюють розуміння волі заповідача щодо долі спадщини. При тлумаченні змісту правочину береться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає можливості з`ясувати зміст окремих частин правочину, останній встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Як вбачається із досліджених у судовому засіданні заповітів від 20.11.05 року та від 18.10.07 року, в їх тексті допущено неточності та помилки, які не можуть бути усунуті шляхом тлумачення заповіту відповідно до положень ст. 213 та ст. 1256 ЦК України. Тому у задоволенні позовних вимог як за первісним, так і зустрічним позовом в частині тлумачення заповіту слід відмовити. Оскільки вимоги позивача за первісним позовом щодо визнання права власності на спадкове майно пов`язані з вимогою тлумачення заповіту, а доказів на підтвердження підстав, за яких можливе визнання права власності на спадкове майно за умови відсутності в заповіті вказівки на таке майно, позивач суду не надав, тому в цій частині позовні вимоги [PERSON] також задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення,є нікчемним. Ч.2 ст. 1257 ЦК України вказує на те, що за позовом заінтересованої особи суд визнає даний заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Даний перелік підстав для визнання заповіту недійсним є вичерпним. Доказів на підтвердження нікчемності заповіту, чи для визнання його недійсним, ні позивач, ні представник позивача за зустрічним позовом суду не надали. Крім того, позивачем за зустрічним позовом заявлено дві взаємовиключні вимоги. Тому в цій частині позовні вимоги за зустрічним позовом задоволенню також не підлягають.

Outcome: dismissed