Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Чернятинської сільської ради, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вул. Чорновола, буд. 14 в с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивував тим, що 09.12.2005 р. помер його батько [PERSON], який постійно проживав [INFO]. До спадкового майна належить житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами по вул. Чорновола, буд. 14 в с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області, який в цілому належав на праві приватної власності колгоспному двору, головою якого був батько позивача. Згідно довідки Чернятинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області від 02.08.2016 р. № 92 за вказаним домогосподарством закріплена земельна ділянка площею 0,33 га. Згідно заповіту [PERSON] усе своє майно заповів [PERSON]. Після смерті батька позивач звернувся до Городенківського районної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Постановою в.о. державного нотаріуса від 23.08.2016 р. позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у звязку з тим, що не визначені частки в господарстві між членами бувшого колгоспного двору. Звітом про оцінку житлового будинку, що по вул. Чорновола, 14 в с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області визначено ринкову вартість будинку, яка становить 77 462,00 грн. Тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Сторони в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності. Позивач та його представник позов підтримують, відповідачі позов визнають. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Із копії Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 11 травня 1988 р., виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів, встановлено, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями і спорудами, який розташований в с. Чернятин по вул. Суворова за № 14, дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON]; свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 11 від 13 січня 1988 р. Довідкою виконавчого комітету Чернятинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області № 91 від 02 серпня 2016 р. доводиться, що [PERSON], [INFO], який помер 09.12.2005 року а/з 36 від 09.12.2005 р., був головою колгоспного двору в с. Чернятин по вул. Чорновола, 14 (бувша Суворова, 14) Городенківського району Івано-Франківської області. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до розяснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Згідно виданого 22 липня 2016 р. Чернятинською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області витягу № 81 з погосподарської книги № 11 (ос. рах. 935) Чернятинської сільської ради за період з 1991 по 1995 р. по господарству [PERSON] (вул. Чорновола, 14 (бувша Суворова, 14), суспільна група господарства - колгоспна) станом на 15.04.1991 р. в господарстві були зареєстровані та проживали: [PERSON], [INFO], голова господарства; [PERSON], [INFO], дружина; [PERSON], [INFO], син; [PERSON], [INFO], невістка; [PERSON], [INFO], внука; [PERSON], [INFO] внука. За заповітом, посвідченим 29 листопада 2005 р. секретарем Чернятинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, [PERSON], [INFO], заповідав усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право, в тому числі і житловий будинок, що знаходиться по вул. Чорновола, 14 заповів [PERSON], жителеві с. Чернятин. [PERSON] помер 09.12.2005 р. у віці 78 років в с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 36 від 09 грудня 2005 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-НМ № 019746, виданого 09 грудня 2005 р. Чернятинською сільською радою. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. До спадкового майна померлого [PERSON] належить житловий будинок по вул. Чорновола, 14 в с. Чернятин. Довідкою № 82, виданою 22 липня 2016 р. виконкомом Чернятинської сільської ради стверджено, що в господарстві по вул. Чорновола, 14 в с. Чернятин були зареєстровані та проживали на дату смерті [PERSON], який помер 09.12.2005 року а/з 36 від 09.12.2005 р., - [PERSON], [INFO], дружина; [PERSON], [INFO], син; [PERSON], [INFO], невістка; [PERSON], [INFO], внука. Копією Свідоцтва про одруження серії ЯУ № 146211, виданого 26.03.1953 р. РайЗАГС м. Городенка, стверджено, що відповідачка [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] є дружиною [PERSON]. [PERSON], [INFO], як непрацездатна вдова спадкодавця [PERSON] за законом, відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, є спадкоємцем, яка має право на обовязкову частку у спадщині. Відповідачка [PERSON] в поданій до суду заяві зазначила, що визнає позов сина [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по вул. Чорновола, 14 в с. Чернятин. З наведеного слідує, що позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька [PERSON], як спадкоємець за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови в.о. нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори [PERSON] № 1251/02-31 від 23.08.2016 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON], померлого 09 грудня 2005 р. на житловий будинок № 14 по вул. Чорновола в с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області з посиланням на те, що вищезгадане господарство, головою якого був [PERSON], відносилось до колгоспного двору, а отже кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року належить відповідна частка житлового будинку. Як вбачається із звіту про оцінку житлового будинку № 13092016_00070, складеного ФОП [PERSON] 13.09.2016 року, ринкова вартість житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: с. Чернятин вул. Чорновола, 14 Городенківського району Івано-Франківської області становить 77 462 грн. Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 74105737, сформованою 28.11.2016 р., стверджується, що у Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутні відомості щодо будинку № 14 по вул. Чорновола в с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем, як спадкоємцем за заповітом, права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами судом не встановлено, відповідачі позов визнають, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1222, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved