overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом вселення. Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 25.03.2013 року по справі за позовом [PERSON] про поділ спільного майна подружжя за останнім визнано право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. З огляду на сказане, позивач має намір використовувати належну йому частку квартири. Проте позивач вказує, що його колишня дружина не надає правовстановлюючих документів на квартиру для оформлення його прав, а також чинить перешкоди йому у користуванні квартирою, чим істотно порушує його законні права та інтереси як співвласника цієї квартири. В зв'язку з чим, позивач просить суд усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом його вселення у квартиру [ADDRESS]. Ухвалою суду від 12.12.2013 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено [PERSON]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомили. На думку суду в справі є достатньо документів для її розгляду у відсутності відповідачів, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши представлені письмові докази в справі, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з рішення Луцького міськрайонного суду від 25.03.2013 року (а.с. 6) за [PERSON] визнано право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Згідно ст.ст. 15, 16, 391 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення та ін. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. З пояснень позивача, досліджених в судовому засіданні письмових доказів, суд встановив, що право власності на спірну квартиру зареєстровано за [PERSON] та [PERSON]. Крім того, із документів інвентаризаційної справи № 36067 на [ADDRESS] вбачається, що відповідач [PERSON] не є і не була власником спірної квартири. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не чинила та в даний час не чинить перешкод позивачу в користуванні квартирою, що і підтвердив сам позивач. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки позивачем не надано достатніх доказів, що йому саме відповідачами чиняться перешкоди у користуванні квартирою, то позов безпідставний та до задоволення не підлягає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати залишаються за позивачем.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів про визнання їх втратившими право користування жилим приміщенням. Мотивує тим, що він являється власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01.11.2002 року . В квартирі зареєстровані його діти [PERSON], [INFO]. та [PERSON], [INFO], відповідачі по справі. В квартирі фактично не проживають з 2000 року, проживають в Росії, являються громадянами іншої держави, не мають наміру повертатися в Україну. Він вимушений сплачувати комунальні послуги і за відповідачів, як за додаткових членів сім ї , не може належним чином розпорядитись своєю власністю, оформити субсидію. В судове засідання позивач не з» явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність , позов підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з» явилися , про час розгляду справи повідомлені належним чином.Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню. Статею 319 ЦК України передбачено ,що власник володіє, користується , розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ст.391 ЦК України передбачено що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст..405 ЦК України член сім ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім ї без поважних причин понад один рік . В судовому засіданні встановлено, що позивач являється власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01.11.2002 року . В квартирі зареєстровані його діти [PERSON], [INFO]. та [PERSON], [INFO], відповідачі по справі. В квартирі фактично не проживають з 2000 року, що підтверджується актом-розпорядженням №699 від 13.05.2015 року, складений за участю представника КП» Житлогосп» та сусідів [PERSON] та [PERSON] Наявність факту реєстрації відповідачів в даній квартирі змушує позивача сплачувати комунальні послуги і за відповідачів як за додаткових членів своєї сім'ї., перешкоджає належним чином користуватися належною йому квартирою, оформити субсидію. Тому суд вважає за можливе визнати відповідачів втратившими право користування квартирою [ADDRESS]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Свій позов мотивує тим, він є власником будинку № 7-Б по вул. Мисливській в м. Луцьку. В даному будинку також зареєстровані його колишня дружина [PERSON] та донька [PERSON] Відповідачі в будинку не проживають з лютого 2015 року. Зазначає, що внаслідок реєстрації відповідачів у вказаному будинку, він змушений нести додаткові витрати щодо оплати комунальних послуг, крім того, реєстрація відповідачів в будинку перешкоджає йому користуватись та розпоряджатись належним йому житлом. Просить суд визнати відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування жилим приміщенням будинком будинку № 7-Б по вул. Мисливській в м. Луцьку. До початку судового розгляду позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував щодо ухвалення по справі заочного рішення. Відповідачі в судове засідання повторно не зявилася, причини неявки суду не повідомили, про день, час, місце слухання справи були повідомлені належним чином. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку № 7-Б по вул. Мисливській в м. Луцьку. Відповідно до будинкової книги А № 52558 в будинку № 7-Б по вул. Мисливській в м. Луцьку зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] в будинку № 7-Б в м. Луцьку не проживає з лютого 2015 року. Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 7-Б по вул. Мисливській в м. Луцьку

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням внаслідок того, що тривалий час були відсутні. Свій позов мотивує тим, він є власником домоволодіння [ADDRESS]. Вказує, що в даному житловому будинку також зареєстровані його сини [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Однак, відповідачі [PERSON] та [PERSON] в даному будинку не проживають з 2013 року, оскільки переїхали до республіки Польща на роботу і перебувають там по сьогодні. А відповідач [PERSON] в даному будинку не проживає з 2004 року, він одружився і проживає зі своєю сім'єю за іншою адресою. Зазначає, що внаслідок реєстрації відповідачів у вказаному будинку, він змушений нести додаткові витрати щодо оплати комунальних послуг. Просить визнати відповідачів такими, що втратили право на користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] До початку судового розгляду представник позивача та позивач подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримують в повному обсязі, просять його задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позов визнають повністю та не заперечують проти його задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с. 24). Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Луцької міської ради народних депутатів від 25.01.1990 року відповідно до ордера № 261 від 30.01.1990 року [PERSON], надана квартира [ADDRESS] (а.с. 16). Відповідно до довідки № 1423, виданої 11 вересня 2015 року ЖКП, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Як вбачається з повідомлення заступника начальника Луцького МВ УМВС України у Волинській області І.В.Муковоза від 15 серпня 2015 року №3/15326, в ході перевірки було встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] дійсно не проживають в квартирі [ADDRESS] з 2013 року (а.с. 5). Отже, відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] будучи членами сім'ї власника жилого приміщення, понад один рік без поважних причин не проживають в ньому. Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід визнати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 23.05.2001 року. Разом з ним у будинку зареєстровані відповідачі по справі [PERSON], [PERSON], які не проживають у вказаній квартирі з 2010 року. Він змушений нести додаткові матеріальні витрати по комунальному обслуговуванню квартири, не має змоги розпоряджатися належним йому майном. Просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS] . В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, та просить задовольнити заявлені вимоги. В судове засідання відповідачі не з'явилися, надали суду заяву у якій просять справу розглядати за їх відсутності, позов визнають. Суд, вивчивши зібрані в справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися з до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно договору дарування частки жилого будинку від 23.05.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Фрідріхсон С.Д. позивач [PERSON] прийняв у дар одну другу частку жилого будинку [ADDRESS].(а.с.4). З матеріалів справи вбачається, що відповідачі в спірній квартирі не мешкають з 2010 року, їх речей в квартирі немає, комунальні послуги вони не оплачують. За таких обставин суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, та відповідачів [PERSON], [PERSON] слід визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів про визнання останніх втратившими право на користування належним позивачу на праві власності будинком [ADDRESS] з огляду на вибуття відповідачів у серпні 2013 року на інше постійне місце проживання і їхнє небажання зареєструватись офіційно за новим місцем, що порушує права власника житла. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та викладені у позовній заяві обставини справи. Відповідачі в судовому засіданні позов визнали. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення вказаних осіб, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Визнання відповідачами позовних вимог, не суперечить чинному законодавству, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб приймається судом. Зважаючи на вказані обставини, відповідно до положень ст. 405 ЦК України відповідачі втрачають право на користування вказаним житлом . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно. Свій позов мотивує тим, що після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO] відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, які знаходяться по [ADDRESS]. Позивач зазначає, що являється спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері - [PERSON] та прийняв спадщину, оскільки подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Крім нього спадкоємцем першої черги за законом є його брат, а спадкодавця син - [PERSON], який в установлений законом строк спадщину не прийняв та не претендує на неї. Оформити свої спадкові права належним чином не має можливості у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Просить визнати за ним право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON], а саме на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, які знаходяться по [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, однак в позовній заяві зазначив, що розгляд справи проводити у його відсутності. Представник відповідача Штунської сільської ради Любомльського району Волинської області в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечує щодо задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечує щодо задоволення позову. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно витягу з погосподарської книги №2 за (2013 рік), житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с.6). [PERSON] померла [INFO], що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.12). Отже, після смерті останньої відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по [ADDRESS]. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив. В судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] відповідно як син спадкодавця. Даний факт стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER](а.с.13). [PERSON] фактично прийняв спадщину, що залишилась після смерті [PERSON], оскільки подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, що підтверджується копією відповідної заяви (а.с.9). Також спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є син спадкодавця - [PERSON], однак останній від прийняття спадщини відмовився. Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно за законом, що залишилось після смерті [PERSON], яка померла [INFO], а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.12.2012 року. У квартирі зареєстровані відповідачі, його колишня дружина [PERSON],шлюб з якою був розірваний на підставі рішення Краматорського міського суду Донецької області 22.12.2011 року, син [PERSON] та донька його дружини [PERSON], які не проживають у вказаної квартирі з червня 2012 року, чим порушують його право власності. Він змушений за них оплачувати комунальні послуги, не може повною мірою розпоряджатися квартирою, чим створюють йому перешкоди в користуванні власністю. Просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою № 41 будинку № 28 по вул. Двірцевій в м. Краматорську Донецькій області. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилася , але надала суду заяву з якої вбачається, що вона просить справу розглянути за її відсутності та наполягає на задоволенні заявлених позивачем вимог , не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час розгляду справи повідомлялися належним чином, повідомлень про причини неявки від відповідачів не надійшло, згідно ст. 224 ЦПК України, суд на підставі наявних у справі доказів, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, вивчивши зібрані в справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися з до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом , посвідченого 19.12.2012 року державним нотаріусом Першої краматорської державної нотаріальної контори [PERSON], позивач , після смерті [PERSON] є спадкоємцем квартири [ADDRESS] , спадкова справа № 899/2007 р.(а.с.9) Відповідно до витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 23.01.2013 року [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Згідно довідки Комунального підприємства «Служба єдиного замовника», в квартирі [ADDRESS] зареєстрованими відповідачі по справі [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно акту про не проживання від 27.07.2015р., відповідачі в квартирі [ADDRESS] не мешкають з червня 2012 року. При таких обставинах суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача, відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою № 41 в будинку № 28 по вул. Двірцевій в м. Краматорську Донецької області. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обгрунтування заявлених вимог, позивач, покликається на те, що він не може оформити свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька, на тій підставі, що пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини, а тому питання щодо оформлення спадщини може бути вирішене лише після надання йому судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачі в судовому засіданні позов визнали не заперечували проти задоволення позовних вимог та визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе прийняти визнання відповідачем позову. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що згідно свідоцтва про смерть, [INFO] року помер батько позивача - [PERSON]. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після його смерті та пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, визнання відповідачами пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів про визначення частки у спільній сумісній власності, вказуючи, що йому та відповідачам на праві приватної спільної сумісної власності належить частка у квартирі, що знаходиться в [ADDRESS]. Крім цього, відповідачі звернулись із зустрічним позовом до позивача про визначення частки у спільній сумісній власності у квартирі [ADDRESS]. У судове засідання позивач та його представник не з'явились надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, у задоволенні зустрічної позовної заяви не заперечували. Відповідачі та їх представник в судове засідання не з'явились надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали проти задоволення первісного позову не заперечували. Суд, вивчивши матеріали справи, провівши у сукупності дослідження матеріалів справи, вважає, що позовні вимоги за первісним та за зустрічним позовом підлягають задоволенню за наступних підстав: Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. у відповідності до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності від 26.07.1999 р. № 2787, виданого Харківською дистанцією споруд Південної залізниці, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Крім цього, згідно свідоцтва на спадщину за законом від 18.04.2012 р. (а.с.8) посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу (р№179), на підставі ст. 1261 ЦК України спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON], яка померла [INFO] є в 12 частки кожного: її чоловіку [PERSON] та доньки [PERSON]. Спадщина на яку видано свідоцтво, складається з 15 частки у праві власності та трьох кімнатну квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Частинами 1,2 ст. 370 ЦК України передбачено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільній сумісній власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачами по первісному та за зустрічним позовом обґрунтовано позовні вимоги, які підлягають задоволенню.

Outcome: approved