Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ПАТ «Комерційний банк «Актив Банк» про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за договором в сумі 22860,76 грн., стягнення судових витрат. В судовому засіданні позивач вимоги поданої ним позовної заяви підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, викладених в позові. Представник відповідача в судове засідання не забезпечив явку уповноваженого представника, хоч про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази, які надані позивачами на обґрунтування позовних вимог, з'ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору строкового вкладу «Актив 4D» №ДФО-16-157557 від 25.11.2013 р. [PERSON] вніс на депозитний вклад грошові кошти в сумі 47000 гривень на період до 25.03.2014 року з виплатою 21 % річних щомісячно (а.с.3). Відповідно до п.1.2 даного договору днем повернення вкладу є 25.03.2014 року. Сума вкладу, яку відповідач не повернув, на момент звернення до суду складає 22860,76 грн. 31.07.2014 року позивач подав заяву до банку з вимогою виплати банківський вклад (а.с.7). В судовому засіданні позивач повідомив суд, що відповіді на дане звернення не отримав. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ч.3 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), яка прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (ч. 1 ст. 1058 ЦК). Судом встановлено, згідно договору банківського вкладу, банк повинен виплачувати особі кошти у строк, у повному обсязі, з урахуванням відсотків, а також у тій валюті, в якій гроші були внесені на депозитний рахунок. Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. В даному спорі, така вимога вкладника була заявлена з врахуванням і закінчення терміну банківського вкладу, а не достроково. Встановивши такі обставини, суд дійшов обґрунтованого висновку про невідповідність дій банку вимогам закону та умовам укладених позивачем з відповідачем договору. Відповідно до вимог ст.10 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів. Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 1058, 1060 ЦК України,

Outcome: approved