Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - Позивач) звернувся до Шевченківського районного суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Страховий капітал» (далі по тексту - Відповідач), про стягнення страхового відшкодування в розмірі 13 920 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06 травня 2013 року приблизно о 16 год. 30 хв. на 19-му кілометрі + 700 метрів автодороги Київ-Одеса Києво-Святошинського району Київської області водій [PERSON], керуючи автомобілем марки «HYUNDAI ACCENT», державний номерний знак «[NUMBER]», недотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем марки «HYUNDAI ACCENT», державний номерний знак «[NUMBER]», в результаті чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою від 13.05.2013 року водія Павленко визнано винним у вчиненні правопорушення, передбачено ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Цивільно-правова відповідальність відповідно до Полісу АВ/3135776 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів водія [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «Страховий капітал». 07.05.2013 року Позивач звернувся до Відповідача із заявою про настання страхового випадку від постраждалої особи. Разом з тим, ані з висновком експертизи, ані з матеріалами страхової справи Позивача ознайомлено не було, через що останній був змушений шукати іншого фахівця для встановлення вартості матеріального збитку. Вартість матеріального збитку, відповідно до Рахунку-фактури № ПА-06473 від 15.05.2013 р., виданого ТОВ «Паритет», становить 16 704 грн. (в тому числі 2 784 грн. ПДВ). Страхове відшкодування Позивачу виплачене не було, у зв'язку з чим останній звернувся з позовом до суду. В судовому засіданні Позивач позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити з викладених у ньому підстав. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі. Судом вживалися заходи щодо повідомлення Відповідача про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 06 травня 2013 року приблизно о 16 год. 30 хв. на 19-му кілометрі + 700 метрів автодороги Київ-Одеса Києво-Святошинського району Київської області водій [PERSON], керуючи автомобілем марки «HYUNDAI ACCENT», державний номерний знак «[NUMBER]», недотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем марки «HYUNDAI ACCENT», державний номерний знак «[NUMBER]», в результаті чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 13.05.2013 року водія Павленко визнано винним у вчиненні правопорушення, передбачено ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с. 11). Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Цивільно-правова відповідальність відповідно до Полісу АВ/3135776 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів водія [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «Страховий капітал» (а.с. 7) Відповідно до положень ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо - транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Стаття 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказує, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Вартість матеріального збитку, відповідно до Рахунку-фактури № ПА-06473 від 15.05.2013 р., виданого ТОВ «Паритет», становить 16 704 грн. (в тому числі 2 784 грн. ПДВ) (а.с. 12). Відповідно до Полісу АВ/3135776 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ліміт відповідальності встановлений 50 000 (п'ятдесят тисяч) грн. Франшиза за полісом страхування складає 0 грн. 07.05.2013 року Позивач звернувся до Відповідача із заявою про настання страхового випадку від постраждалої особи та заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 9-10, 13). Однак Відповідач суму страхового відшкодування не виплатив. Відповідно до п. 2 ст. 18 Закону України «Про страхування», факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до положень ст. 57 ЦПК України, доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» унормовано, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню сума у розмірі 13 920 грн. Виходячи з наведеного та

Outcome: approved