Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-29 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON] ) звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ) про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину. Позовні вимоги з урахуванням уточнень мотивовані тим, що 13 січня 2009 року рішенням Дарницького районного суду м. Києва збільшено з 23.10.2008 року розмір аліментів, що стягуються, щомісяця з [PERSON] рішенням Дарницького районного суду м. Києва на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 480 грн., яка підлягає індексації відповідно до закону. Однак після збільшення розміру аліментів набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів, в зв`язку з чим запроваджено нові правові механізми, що забезпечують додатковий захист дітей в частині отримання аліментів, а відтак остання на підставі положень ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) просить суд збільшити розмір призначених рішенням суду аліментів на утримання неповнолітньої доньки та стягнути додаткові витрати на її утримання. Ухвалою суду від 25 листопада 2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті в судовому засіданні. Ухвалою суду від 30 квітня 2020 року позовні вимоги [PERSON] в частині вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини було залишено без розгляду. В судове засідання позивач не з`явилася, однак надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги з урахуванням уточнень в повному обсязі та просила суд розгляд даної справи проводити за її відсутністю. Крім того, у своїй заяві вказала, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не надіслав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до приписів ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), оскільки позивач не заперечувала проти вирішення справи саме таким чином. Суд, в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13 січня 2009 року було збільшено розмір аліментів, що стягуються, щомісяця з [PERSON] , на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва. на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 480 грн., яка підлягає індексації відповідно до закону починаючи з 23.10.2008 року. Рішення суду звернуто до примусового виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. За змістом чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено судом, донька сторін [PERSON] є неповнолітньою, дитиною з інвалідністю та потребує постійного лікування, реабілітації, оздоровлення. Звертаючись до суду з зазначеним позовом позивач зазначає, що визначений рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13 січня 2009 року розмір аліментів у сумі 480 грн. є недостатнім для належного її утримання та розвитку. Частиною 1 статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Виходячи зі змісту вказаних положень Закону умовою зменшення або збільшення розміру аліментів є зміна обставин, які враховувалися судом при визначенні розміру аліментів. Ухвалюючи рішення від 13 січня 2009 року про стягнення з відповідача аліментів в визначеному розмірі, суд виходив з положень ст. 182 СК України. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених стст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Як встановлено судом, що позивач, як одержувач аліментів на утримання неповнолітньої дитини, на даний немає можливості в повній мірі утримувати спільну з відповідачем дитину, оскільки дитина є інвалідом з дитинства, потребує постійної реабілітації, лікування, а також духовного розвитку, що зумовлює понесення значних витрат. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Виходячи зі змісту вказаних положень Закону та встановлених судом обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав, передбачених стст. 184, 192 СК України, для збільшення розміру аліментів, визначених рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13 січня 2009 року, з 480 грн. щомісячно, на 1/4 частину з усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06 листопада 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судові витрати у справі, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом. На підставі викладеного та

Outcome: partial