Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, позовні вимоги мотивує тим, що на підставі Договору про надання робочих місць для проходження учнями ПТУ-25 виробничого навчання та виробничої практики від 17 листопада 2006 року, позивач проходив виробничу практику у приватного підприємця (ФО-П) [PERSON]. Відповідно до пункту 1.4. Договору ФО-П [PERSON]Є зобовязався забезпечити учням безпечні умови праці на кожному робочому місці. Проводи інструктажі з охорони праці. 13 грудня 2006 року об 11 годин 35 хвилин під час проходження виробничої практики в приміщенні, на дільниці по виготовленню столярних виробів відповідача стався нещасний випадок на підприємстві, [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження внаслідок роботи на круглопильному верстаті. 15 грудня 2006 року був складений Акт № 1 про нещасний випадок на підприємстві по Формі Н-5, яким підтверджується факт настання нещасного випадку на виробництві 13.12.2006 року о 11 год. 35 хв. внаслідок якого позивач отримав тілесні ушкодження. Основною причиною нещасного випадку стало відсутність огорож на круглопильному верстаті.\~Згідно висновку комісії даний нещасний висновок звязаний з виробництвом. Відповідальною особою являється ФЛ-П [PERSON], який не виконав вимог ст. 13 Закону України «Про охорону праці». 15 грудня 2006 року був складений Акт № 1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом по Формі Н-1 в якому підтверджені обставини нещасного випадку та зафіксовано діагноз травматичний дефект І пальця на рівні між фалангового суглоба, дефект ІІ пальця правої кісті на рівні в/з проксимального фаланга, відкритий переломо-вивих проксимального фаланга ІІІ пальця правої кісті. Ушкодження сухожилля розбитого ІІІ пальця. В зв*язку з численними тілесними ушкодженнями позивач перебував на лікуванні у період з 13.12.2006 року по 25.12.2006 року в Обласній клінічній травматологічній лікарні м. Харкова. Також [PERSON] зазначив, що внаслідок отриманого каліцтва, йому була встановлена третя група інвалідності до 18 років, що підтверджується медичним висновком (корінець) №23 дитині-інваліду до 18 років від 18.04.2007 року, виданого КУОЗ «Міська дитяча поліклініка №7» та консультативним висновком спеціаліста б/н від 03.03.2007 року, виданого КПОЗ «Харківська обласна клінічна травматологічна лікарня». 21.11.2013 року позивачу на МСЕК встановлено 40 % стійкої втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності внаслідок професійного захворювання строком до 01.12.2016 р. Умови праці, внаслідок яких у позивача виникли професійні захворювання, які потягли втрату професійної працездатності на 40 %, встановлення третьої групи інвалідності, заподіяли йому моральну шкоду, тому просить суд стягнути з відповідача на його користь заподіяну моральну шкоду у зв'язку з професійними захворюваннями у розмірі 50000 грн. У судове засідання позивач та представник позивача [PERSON] [PERSON], яка діяла на підставі договору про надання правової допомоги від 17.02.2016 р. не з*явилися про день та час слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином, надали суду заяви про слухання справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просили їх задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечували про розгляд справи у заочному порядку. Також надали заяву про стягнення з відповідача витрат пов*язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у судове засідання у розмірі 313,20 грн. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином за відомою адресою мешкання, через оголошення у пресі - газеті «Слобідський край» від 07.04.2016 року № 42 (22318) причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи без його участі не надав. Згідно ч. 3\~ст. 27 ЦПК України\~відповідач зобовязаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права зобовязує\~\~відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду\~\~судом предявленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. У відповідності до приписів ч. 5 ст.\~74 ЦПК України\~судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи викладене, відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд вважає необхідним зазначити наступне. В силу ч. 1\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі\~ст. 60 ЦПК України,\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом було встановлено, що позивач на підставі Договору про надання робочих місць для проходження учнями ПТУ-25 виробничого навчання та виробничої практики від 17 листопада 2006 року, проходив виробничу практику у приватного підприємця (ФО-П) [PERSON] в період з 20.11.2006 р. по 28.12.2006р. по спеціальності столяр будівельний тесляр паркетник (а.с. 5). Згідно зазначеного Договору, п. 1.4, ФО-П [PERSON]Є зобовязався забезпечити учням безпечні умови праці на кожному робочому місці. Проводи інструктажі з охорони праці Як вбачається з Акту № 1 про нещасний випадок на підприємстві по Формі Н-5 від 15.12.2006 р., 13 грудня 2006 року об 11 годин 35 хвилин під час проходження виробничої практики в приміщенні, на дільниці по виготовленню столярних виробів відповідача стався нещасний випадок на підприємстві з позивачем [PERSON], який отримав тяжкі тілесні ушкодження внаслідок роботи на круглопильному верстаті. Як зазначено в акті, основною причиною нещасного випадку стало відсутність огорож на круглопильному верстаті.\~ Судом вивчався Акт № 1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом по Формі Н-1 від 15 грудня 2006 року, в якому підтверджені обставини нещасного випадку та зафіксовано діагноз травматичний дефект І пальця на рівні між фалангового суглоба, дефект ІІ пальця правої кісті на рівні в/з проксимального фаланга, відкритий переломо-вивих проксимального фаланга ІІІ пальця правої кісті. Ушкодження сухожилля розбитого ІІІ пальця (а.с. 7-8). З виписки з історії хвороби № 6868 вбачається, що з 13.12.2006 р. по 25.12.2006 р. [PERSON] перебував на обстеженні та лікуванні в КПОЗ «Харківська обласна клінічна травматологічна лікарня. Внаслідок обстеження йому повторно встановлений клінічний діагноз: травматичний дефект І пальця на рівні між фалангового суглоба, дефект ІІ пальця правої кісті на рівні в/з проксимального фаланга, відкритий переломо-вивих проксимального фаланга ІІІ пальця правої кісті. Ушкодження сухожилля розбитого ІІІ пальця. Захворювання професійне (отримана під час роботи на пилорамі) (а.с. 11). Внаслідок отриманого мною каліцтва, [PERSON] була встановлена третя група інвалідності до 18 років, (медичним висновком (корінець) № 23 дитині-інваліду до 18 років від 18.04.2007 року, виданого КУОЗ «Міська дитяча поліклініка №7» та консультативним висновком спеціаліста б/н від 03.03.2007 року, виданого КПОЗ «Харківська обласна клінічна травматологічна лікарня») (а.с. 9, 10). Після досягненням повноліття, пройшов повторний огляд в КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» та згідно Довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги від 21.11.2013 року (серія ХАР-08 №001930) на період з 01.12.2013 року по 01.12.2016 року [PERSON] встановлено ступінь втрати професійної працездатності 40% (а.с. 12). Судом встановлено, що позивач у період перебування у договірних відносинах з відповідачем отримав захворювання, що в свою чергу негативно вплинуло на його стан здоров'я від чого він зазнав моральних страждань. Відповідно до вимог\~статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає\~у\~фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із пошкодженням здоров'я. Згідно\~статті 1167 Цивільного кодексу України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст.ст.\~153,\~173,\~237-1 КЗпП України, а тому обов'язок по відшкодуванню заподіяної працівнику моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров'я через неналежні умови праці покладено на роботодавця або уповноважений ним орган. Відповідно до ч. 2\~ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Вищезазначені вимоги конкретизуються, зокрема, у ч. 4\~ст. 153 КЗпП України, у якій зазначається, що власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Отже, порушення положень ч.ч. 2, 4\~ст. 153 КЗпП України\~з боку ФО-П [PERSON] підтверджується Актом № 1 про нещасний випадок на підприємстві по Формі Н-5 від 15.12.2006 р. та Актом № 1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом по Формі Н-1 від 15.12.2006 р. \~Статтею 173 КЗпП України\~передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. За приписами\~ст. 237-1 КЗпП України\~відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (веб-сайт: https://usr.minjust.gov.ua) ФЛ-П [PERSON] припинив підприємницьку діяльність, дата запису 22.07.2014 року (а.с. 13). Суд погоджується з поясненнями позивача та вважає встановленим, що правовідносини виникли між [PERSON] і ФО-П [PERSON] на підставі Договору про надання робочих місць для проходження учнями ПТУ-25 виробничого навчання та виробничої практики від 17 листопада 2006 року та внаслідок нещасного випадку на виробництві, що стався 13 грудня 2006 року, завдана позивачу моральна шкода підлягає відшкодуванню відповідачем фізичною особою [PERSON]. Оскільки відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілому від професійного захворювання незалежно від часу настання страхового випадку не є страховою виплатою та зважаючи на те, що професійне захворювання позивач отримав внаслідок незабезпечення ФО-П [PERSON] безпечних і нешкідливих умов праці, завдана працівникові моральна шкода підлягає відшкодуванню саме роботодавцем. З вини ФО-П [PERSON] позивач переносить як фізичні, так і моральні страждання і переживання, викликані ушкодженням його здоров'я в результаті одержання стійкої втрати працездатності при виконанні трудових обов'язків. Страждання позивача полягають в тому, що нещасний випадок на підприємстві та отримання ним трудового каліцтва повністю змінило його життя та призвело до тяжких негативних наслідків, виразилось у втраті душевного спокою, докладенні додаткових зусиль для відновлення нормального життєвого устрою, в душевних стражданнях, які виникли в результаті отримання каліцтва, що істотно впливає на життєві плани. Також позивач зазначає, що враховуючи зазначені тілесні ушкодження, будь-яких надій на відновлення можливості відновити 100% працездатність не має, тому можливість відновлення здоров'я повністю втрачена, що призводить його до глибоких моральних страждань, оскільки розуміння власної безпорадності не дають покою. Він втратив можливість працювати та забезпечувати себе у звязку з тим, що під час проходження співбесіди для працевлаштування роботодавець звертає увагу на каліцтво і відмовляє у прийомі на роботу. На цей час, він має істотні зміни в своєму соціальному житті, значні додаткові зусилля для організації власного життя. Отже отримані професійні захворювання вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого побуту та життя в цілому. У позивача на підставі висновку МСЕК від 21.12.2013 року виникло право на відшкодування моральної шкоди. Під час розгляду справи знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, що він переносить як фізичні так і моральні страждання викликані ушкодженням здоров'я в наслідок отримання хронічного професійного захворювання, одержання тимчасової, а потім стійкої втрати працездатності при виконанні трудових обов'язків. З огляду на викладене, згідно з роз'ясненнями, викладеними в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що слід позовні вимоги позивача задовольнити частково, а саме в розмірі 35000 грн. Крім того, сторона позивача просить суд стягнути з відповідача витрати пов'язані із розміщенням оголошення у пресі у розмірі 313,20 грн. На підтвердження понесених судових витрат представник позивача надав до суду квитанцію № N1AB738918 від 04.04.2016 року за розміщення судового оголошення. Відповідно до\~ст. 79 ЦПК України, витрати пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача відносяться до витрат, пов'язаних з розглядом справи. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, витрати пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у розмірі 313,20 грн. Відповідно до вимог\~ст. 88 ЦПК України\~суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: partial