Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

[PERSON], діючи на підставі довіреності та в інтересах позивача, 14.05.2018 року звернувся до суду з позовом в якому просить суд визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку (пай [NUMBER]) загальною площею 4,77 га в межах згідно з планом, розташовану на території Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, з яких: 2,98 га - рілля та 1,79 га - кормові угіддя, в порядку спадкування за заповітом, після смерті [INFO] [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що після смерті матері позивача відкрилась спадщина за заповітом, до складу якої, крім іншого, входить і вище вказана земельна ділянка, що належала спадкодавцю за життя на підставі Державного акту серії [NUMBER], однак позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на цю земельну ділянку в нотаріальній конторі, оскільки не зберігся оригінал Державного акту, а залишилась лише його копія, яку нотаріус не приймає як належний правовстановлюючий документ. Ухвалою судді від 15 травня 2018 року відкрите загальне позовне провадження та призначене підготовче судове засідання на 11 червня 2018 року. У судове засідання позивач не з'явився, завчасно, через канцелярію суду представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. /а.с.44/ Представник відповідача - Олишівської об'єднаної територіальної громади у судове засідання не з'явився, від селищного голови Олишівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області надійшла заява з проханням справу розглядати без участі їх представника, позовні вимоги вони визнають та з рішенням суду погоджуються. /а.с.33/ Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до вимог ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно положень ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов'язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України. Суд повно, всебічно та об'єктивно оцінивши наявні у справі матеріали та докази вважає позовні вимоги обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно приписів частини 1 статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності до п. «г» ч.1 ст.81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Як вбачається із дослідженої в судовому засіданні копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] померла [INFO] у віці 80 років у смт Олишівка Чернігівського району Чернігівської області. /а.с.6/ Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є сином [PERSON]. /а.с.12/ За життя, 20.01.2003 року, [PERSON] зробила, посвідчене у виконавчому комітеті Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, розпорядження, за яким своїми спадкоємцями до всього належного їй майна призначила [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. /а.с.11/ Довідка виконавчого комітету Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області №1051 від 4.07.2017 року свідчить, що [PERSON] станом на день смерті, [INFO], була зареєстрована та проживала у [ADDRESS] разом з сином [PERSON], 1956 року народження. /а.с.10/ Наведене свідчить, що позивач по справі є спадкоємцем за заповітом та першої черги за законом після смерті матері [PERSON], в силу приписів ст.ст.1223, 1261 ЦК України, положення яких діяли на момент відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка загальною площею 4,77 га, в межах згідно з планом, з яких 2,98 га - рілля, 1,79 га - кормові угіддя, розташована на території Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, що належала спадкодавцю на праві власності, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 6.02.2007 на підставі розпорядження Чернігівської районної державної адміністрації від 3.01.2003 року №5. Держаний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №853. /а.с.8/ Згідно інформації Міжрайонного Управління у Ріпкинському та Чернігівському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області №С-44/0-0.212-37/148-18 від 19.01.2018 року, та №С-51/0-0.212-48/148-18 від 25.01.2018 року [PERSON] отримувала Державний акт на право власності на земельну ділянку (пай) загальною площею 4,77 га на території Олишівської селищної ради серії [NUMBER] від 6.02.2007, про що свідчить підпис в книзі реєстрації. Нормативно-грошова оцінка спірної земельної ділянки, станом на 01.01.2018 року, становить 100051,84 грн. /а.с.7, 9/ Однак, як встановлено в судовому засіданні згаданий вище Державний акт виданий на ім'я [PERSON] втрачено, про що було зроблено оголошення в засобах масової інформації. /а.с.16-19/ Зіставивши усі дані, що випливають із документів наданих позивачем, враховуючи час відкриття спадщини, тобто той факт, що спадкодавець померла після 01 січня 2004 року, суд дійшов висновку, що безумовному застосуванню у вказаній справі до відносин спадкування підлягають норми ЦК України. Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як вбачається з копії спадкової справи №748/1291/18 [PERSON] прийняв спадщину за заповітом після смерті [INFO] матері [PERSON], подавши 24.01.2018 року відповідну заяву до приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Кириченко Т.В., а дочки спадкодавця - [PERSON] та [PERSON], які також є спадкоємцями за заповітом і першої черги за законом, 5.03.2018 р. та 2.04.2018 р. відповідно, подали заяви приватному нотаріусу про те, що спадщини у шестимісячний строк вони не прийняли, в управління спадковим майном не вступили, на спадщину не претендують. Свідоцтва про право на спадщину за заповітом не видавались. /а.с.35-43/ Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №586/02-31 від 03.05.2018 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 4,77 га, розташовану на території Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. /а.с.15/ Вирішуючи заявлені позовні вимоги по суті, суд виходить з того, що з 2 травня 2009 р. відповідно до статті 125 ЗК України №1066-VI (1066-17), право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, а згідно положень ст.126 ЗК України, в редакції статті станом на 01.01.2013 року, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У відповідності до вимог цивільного законодавства дієздатність [PERSON] припинилась у момент її смерті і за таких обставин отримати правовстановлюючий документ на ім'я спадкодавця не має правової можливості. Згідно п.п.4.15, 4.20 Наказу Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру. Статтею 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, крім іншого, державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом. За таких обставин позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на успадковану земельну ділянку в нотаріальному порядку. Суд зважає на положення статей 81, 131 ЗК України, згідно яких громадяни набувають право власності на земельні ділянки на підставі договорів купівлі-продажу, міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Таким чином наявні у справі докази та їх правова оцінка підтверджують обґрунтованість позову та є достатніми для його задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved