Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивовано тим, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 11.05.2018 року, який зареєстровано у Хустському районному відділі ДРАЦСу Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області за актовим записом № 65. Від шлюбу у них дітей не народилося. Причиною розірвання шлюбу позивач вважає погіршення їхніх взаємовідносин, різні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідачка почала зловживати спиртними напоями, зраджувати позивачу у подружній вірності, в результаті чого між сторонами часто виникали сварки та непорозуміння. Вони втратили почуття поваги один до одного. Подальше спільне проживання є неможливим, шлюб існує лише формально. За таких обставин позивач вважає, що сім`я розпалась остаточно, просить розірвати шлюб укладений між ним та відповідачкою. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився. Подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Відзив чи заперечення проти позову від відповідача не надходили. З врахуванням наведеного, та у відповідності до порядку, визначеного ст. 223 ч. 4, ст. 247 ч. 2 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11.05.2018 року, який зареєстровано у Хустському районному відділі ДРАЦСу Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області за актовим записом № 65 (а.с.5). Від шлюбу у них дітей не народилося. Причина розірвання шлюбу з встановлених матеріалів справи є наявність у сторін різних поглядів на сімейне життя. На час розгляду справи сторони не підтримують між собою шлюбних взаємовідносин, спільного господарства не ведуть і позивач висловив своє небажання зберегти шлюб між ними та просив не надавати їм строк на примирення. Позивач в позовній заяві категорично наполягає на розірванні шлюбу, ствердивши неможливість відновлення шлюбу між ним та відповідачкою. За таких обставин суд констатує, що сім`я сторін розпалася. Від відповідачки жодних заперечень щодо цих обставин до суду не надходило. Відповідно до вимог ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений, одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на встановлене, суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб існує формально, не виконує свого прямого призначення, позивач не бажає проживати в шлюбі з відповідачкою, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. Враховуючи наведене та

Outcome: approved