Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, вимоги якого уточнив (а.с. 36), та в обгрунтування якого вказав, що з липня 2012 року із його заробітної плати стягувалися кошти за виконавчим листом №2-62/11 на користь [PERSON], однак, остання жодних коштів не отримала. В листопаді 2012 року [PERSON] через свого представника відмовилася від стягнення, просила повернути виконавчий лист та державний виконавець припинив стягнення. Однак, стягнення із заробітної плати позивача тривають, за період з 2012 по 2016 роки, з заробітної плати позивача стягнуто 30 621 грн. 12 коп., при цьому [PERSON] жодних коштів так і не отримала. Позивач вважає, що Корольовський ВДВС неправомірно заволодів його коштами, а тому просить суд стягнути з відповідача на свою користь 30 621 грн. 12 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, 10121 грн. 76 коп. відсотків за користування чужими грошима, а також понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача заперечила проти задоволення позову та зазначила, що відрахування проводилися на підставі зведеного виконавчого провадження, яке відкрито за чотирма виконавчими листами, оспорювані кошти стягувалися користь інших юридичних осіб та розподілялися між стягувачами, а тому просила відмовити в задоволенні позову. Суддя заслухав пояснення представників сторін, дослідив матеріали справи та встановив наступне. Як встановлено в судовому засіданні, на виконанні у Корольовському відділі державної виконавчої служби м.Житомира перебував виконавчий лист №2-62, виданий 22.07.2012 Корольовським районним судом м.Житомира про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості на загальну суму 62466,00 грн., за яким 08.08.2011 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ЄДРВП №28039906. За заявою стягувача 02.07.2011 державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника , яку для подальшого виконання надіслано до бухгалтерії за місцем роботи боржника - Квартирно - експлуатаційного відділу міста Житомира. 11.12.2012 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві відповідно до п.1 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (чинною на момент спірних правовідносин) за заявою представника стягувача. Частиною 4 вказаної статті передбачено, що про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Тобто, із цього моменту підстави для стягнення за виконавчим листом відсутні. Проте державний виконавець, всупереч вказаним вище вимог закону, не надіслав постанову про повернення стягувачу виконавчого документа до бухгалтерії за місцем роботи боржника - Квартирно - експлуатаційного відділу міста Житомира, що призвело до того, що стягнення із заробітної плати [PERSON] за виконавчим листом тривали. Заперечуючи проти позову, державний виконавець зазначила, що стягнення із заробітної плати [PERSON] тривали з метою виконання зведеного виконавчого провадження ЄДРВП №50970244 від 26.04.2016 про стягнення з останнього на користь юридичних осіб, а саме: ПАТ «[PERSON] та Кредит» - 72255, 58 грн. (ЄДРВП №28240619); ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» - 5936,29 грн. (ЄДРВП №28802718); ПАТ «Креді [PERSON]» - 111928,67 грн. (ЄДРВП №34425052); Держава 4000 грн. (ЄДРВП №50879663). Саме тому в період з липня місяця 2012 року і по час розгляду справи на депозитний рахунок відділу ДВС надходять кошти, які утримуються із заробітної плати боржника [PERSON] та перераховуються стягувачам за вказаними вище виконавчими провадженнями згідно постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника. Однак суд не може погодитися з таким твердженням представника відповідача з огляду на наступне. Як встановлено положеннями статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує пяти мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи. При цьому із довідки Квартирно - експлуатаційного відділу міста Житомира від 11.01.2017 №120 вбачається, що із заробітку [PERSON] щомісячно з липня 2012 року і по день видачі довідки проводяться утримання згідно постанови від 02.07.2012 (ВП 28039906), виконавчий лист №2-62, виданий 22.07.2011, так як документи про припинення відрахувань в КЕВ міста Житомира відсутні (а.с. 37). Разом з тим судом встановлено, що до бухгалтерії за місцем роботи боржника - Квартирно - експлуатаційного відділу міста Житомира не надходили будь-які документи стосовно зведеного виконавчого провадження, як того вимагає вказана вище стаття 68 Закону України «Про виконавче провадження», тобто, у відповідача відсутні законні підстави для звернення стягнення на заробітну плату [PERSON], а тому стягнуті за період з 2012 по 2016 роки кошти у розмірі 30 652 грн. 12 коп. є такими, що набуті відповідачем без достатньої правової підстави. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що набувач - Корольовський відділ державної виконавчої служби м.Житомира - зобов»язаний повернути [PERSON] безпідставно набуте майно, а саме кошти, стягнуті за період з 2012 по 2016 роки кошти у розмірі 30 652 грн. 12 коп. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 10 121 грн. 76 коп. відсотків (відповідно облікової ставки НБУ) за користування чужими грошима судом вирішено наступне. Частиною 2 статті 1214 ЦК України передбачено, що у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Вказана стаття 536 передбачає сплату процентів за користування чужими грішми за договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Позивач просить суд стягнути з відповідача проценти за користування його грошима в розмірі облікової ставки НБУ, що складає , за його розрахунками, суму 10 121 грн. 78 коп. Суд враховує, що сплата відсотків на рівні облікової ставки НБУ визначається на підставі ст. 1048 ЦК України, яка регулює сплату процентів за договором позики. При цьому позивач не довів відповідними доказами, що що між ним та відповідачем існували будь-які договори, які б давали право на стягнення відсотків, тому в цій частині суд залишає позов без задоволення.

Outcome: partial