Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

[PERSON] звернуввся до суду з позовом до [PERSON], Тарасівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, мотивуючи його тим, що 12.01.2015 р. помер його дід [PERSON], який за життя, 27.02.2012 р., склав заповіт, яким заповів йому житловий будинок з господарськими будівлями в с. Вознівці Жмеринського району Вінницької області по вул. Першотравневій, 16 і земельну ділянку площею 0,7348 га, кадастровий номер 0521086300:02:002:0039, що належала йому на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК №054940 в с. Вознівці Жмеринського району Вінницької області по вул. Першотравневій, 16. Після смерті діда відкрилася спадщина на вказане нерухоме майно: житловий будинок та земельну ділянку. Згідно довідки виконкому Тарасівської сільської ради дід проживав та був зареєстрований в [INFO]. На час відкриття спадщини разом із дідом [PERSON] проживала та була зареєстрована його дочка [PERSON] та зять [PERSON] Рішенням сесії Тарасівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області від 22.02.2010 р. [PERSON] було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки площею 0,9848 га, з них: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 0,2500 га по вул. Першотравневій, 16 в с. Вознівці Жмеринського району Вінницької області; для ведення особистого селянського господарства 0,7348 га по вул. Першотравневій, 16 в с. Вознівці Жмеринського району Вінницької області. Правовстановлюючий документ на земельну ділянку площею 0,2500 га не видавався. 26.01.2016 р. маючи намір оформити спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, що по вул. Першотравневій, 16 в с. Вознівці Жмеринського району Вінницької області позивач звернувся до Жмеринської районної державної нотаріальної контори, проте отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок. Відповідно до технічного паспорту на спірний будинок, його інвентаризаційна вартість становить 371600 грн., дата побудови житлового будинку 1985 рік, мансарди 1985 р., погріба - 1980 р., ганку 1985 р., літньої кухні 1917 р., сараю 1988 р. відповідно до витягу зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) в спадковому реєстрі зареєстровано два заповіти: яким померлий заповів житловий будинок та земельну ділянку в с. Вознівці Жмеринського району Вінницької області по вул. Першотравневій, 16 йому, та заповіт, яким спадкодавець заповів земельну ділянку, що на території Тарасівської сільської ради, кадастровий номер 0521086300050040073, своїй дочці [PERSON] Відповідачка [PERSON] від належної їй обовязкової частки, що залишилася після смерті батька відмовилася відповідно до заяви від 23.11.2015 р. Позивач прийняв спадщину після смерті діда [PERSON] та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку. Отже, через відсутність правовстановлюючих документів він не може оформити своїх спадкових прав, а тому просить визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті діда [PERSON], який помер 12.01.2015 р., а саме на житловий будинок із надвірними спорудами по вул. Першотравневій, 16 в с. Вознівці Жмеринського району Вінницької області. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав за викладених в позовній заяві обставин, просить його задовольнити. Позовні вимоги уточнив, зазначив, що в позові допущено описку та вказано по батькові спадкодавця «Федорович», насправді ж по батькові спадкодавця «Федотович». Додатково пояснив, що [PERSON] його дід, який заповів йому житловий будинок по вул. Першотравневій, 16 в с.Вознівці, де він сам постійно проживає. Відповідачка його тітка. Спору щодо спадкового майна у них немає. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину немає. Позивач оформив на себе частину спадкового майна, а саме земельну ділянку, що знаходиться біля будинку, а щодо самого будинку, то отримав відмову, оскільки дід за життя не встиг оформити на себе будинок. Просив в разі задоволення позову судові витрати віднести на його рахунок та з відповідачів не стягувати. Відповідачка [PERSON] позов визнала, не заперечувала щодо його задоволення. Суду пояснила, що [PERSON] її рідний батько. Позивач її племінник. Батько побудував будинок по вул.. Першотравневій, 16 в с. Вознівці Жмеринського району Вінницької області та вирішив заповісти його єдиному внуку чоловічої статі. Оскільки батько захворів та до смерті його доглядала відповідачка, він заповів їй земельну ділянку (пай), яку вона прийняла та оформила на себе. Батьки позивача [PERSON] інваліди та могли доглянути батька. Відповідачка відмовилась в нотаріальній конторі від усього майна на користь [PERSON], окрім паю, на час смерті батька була на пенсії. Спору щодо спадщини у них немає, вона позов просить задовольнити. Представник відповідача Тарасівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення судового засідання, в судове засідання не зявився, але через канцелярію суду сільський голова [PERSON] надав письмову заяву, в якій позов сільська рада визнає, не заперечує щодо задоволення позову та просить справу розглядати без її участі (а.с. 76). Враховуючи те, що сторона скористалась своїм правом передбаченим ч. 2 ст. 158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідачки [PERSON], оглянувши позовну заяву, заяву відповідача, матеріали інвентаризаційної справи № 55 по вул. Першотравневій, 16 в с. Вознівці Жмеринського району Вінницької області, матеріали спадкової справи № 269/2015 відкритої до майна померлого 12.01.2015 р. [PERSON], дослідивши письмові докази, вважає, що визнання відповідачкою [PERSON] та представником відповідача позову необхідно прийняти, оскільки це не суперечить закону і не порушує будь-чиїх прав та інтересів, а позов слід задовольнити. Судом встановлено, що 12.01.2015 року помер дід позивача [PERSON] (а.с. 7-9, 10, 11, 12), після смерті якого відкрилась спадщина. Відповідно до заповіту від 27.02.2012 р., що посвідчений секретарем Тарасівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за № 6, [PERSON] заповів належний йому житловий будинок з господарськими будівлями по вул. Першотравневій, 16 с. Вознівці Жмеринського району Вінницької області та земельну ділянку площею 0,7348 га, кадастровий номер 0521086300:02:002:0039, що належить йому на підставі державного акта серії ЯК №054940, що розташована в с. Вознівці Жмеринського району Вінницької області по вул. Першотравневій, 16, своєму онуку [PERSON] (а.с. 13) Даний заповіт є чинним (а.с.28) Позивач [PERSON] 24.11.2015 р. отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,7348 га, кадастровий номер 0521086300:02:002:0039, що належала [PERSON] на підставі державного акта серії ЯК №054940, і розташована в с. Вознівці Жмеринського району Вінницької області по вул. Першотравневій, 16. (а.с. 25) Відповідно до заповіту від 04.09.2014 р., що посвідчений секретарем Тарасівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за № 148, [PERSON] заповів належну йому земельну ділянку, що розташована на території Тарасівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, кадастровий номер 0521086300050040073, своїй дочці [PERSON] (а.с. 14) Даний заповіт є чинним (а.с.28) Згідно довідок виконавчого комету Тарасівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області №№ 151, 152, 153 від 01.02.2016 р. (а.с. 15, 16, 17) [PERSON], який помер 12.01.2015 р., проживав та був зареєстрований в [INFO]. Разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, проживали та були зареєстровані дочка [PERSON], зять [PERSON] Рішенням 35 сесії сільської ради 5 скликання від 22.02.2010 р. [PERSON] було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки загальною площею 0,9848 га, з них для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 0,2500 га по вул. Першотравневій, 16 в с. Вознівці Жмеринського району Вінницької області для ведення особистого селянського господарства 0,7348 га по вул. Першотравневій, 16 в с. Вознівці Жмеринського району Вінницької області. Правовстановлюючий документ на земельну ділянку площею 0,2500 га сільською радою не видавався. Спірний будинок по вул. Першотравневій, 16 в с. Вознівці Жмеринського району Вінницької області рахується за померлим 12.01.2015 р. [PERSON] згідно погосподарського обліку 0724-1, книга №10. Позивач [PERSON] звернувся до Жмеринської районної державної нотаріальної контори для отриманням свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в с. Вознівці Жмеринського району Вінницької області по вул. Першотравневій, 16, належного його діду [PERSON], який помер 12.01.2015 р. Однак постановою державного нотаріуса № 32/02-31 від 26.01.2016 р. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане нерухоме майно через відсутність правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями виданих на імя померлого [PERSON] (а.с. 18) Відповідно до копії спадкової справи № 269/2015 відкритої до майна померлого 12.01.2015 р. [PERSON] (а.с. 29, 84-99) позивач [PERSON] у строк передбачений ст. 1270 ЦК України звернувся до Жмеринської районної державної нотаріальної контори із письмовою заявою про прийняття спадщини після смерті свого діда [PERSON] та оформив право власності на частину майна, що вказана у заповіті земельну ділянку в с.Вознінвці Жмеринського району Вінницької області по вул. Першотравневій, 16 кадастровий номер 0251086300:02:002:0039 цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Крім позивача спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є [PERSON], яка у строк визначений ст. 1270 ЦК України звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті 12.01.2015 р. батька [PERSON], у якій відмовилась від права на обов»язкову частку у спадщині. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] не встановлено. [PERSON] прийняла спадщину, що заповів їй [PERSON] та отримала правовстановлюючі документи (а.с. 95-96) Згідно висновку звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж житлового будинку та господарських будівель по вул. Першотравневій, 16 в с. Вознівці Жмеринського району Вінницької області, встановлено їх відповідність вимогам надійності і безпечної експлуатації будівель. Основні будівельні конструкції будівель знаходяться в задовільному технічному стані. (а.с. 30-64). В судовому засіданні судом оглянуто матеріали інвентаризаційної справи № 55 на домоволодіння по вул. Першотравневій, 16 с. Вознівці Жмеринського району Вінницької області. Згідно акту поточних змін від 31.12.2015 р. (а.інв.с. 28) при обстеження житлового будинку та прибудов змін не виявлено; при обстеження планів і форм земельної ділянки змін не виявлено; при обстеженні господарських будівель та споруд змін не виявлено. Згідно схематичного плану земельної ділянки садибного житлового будинку по вул. Першотравневій, 16 в с. Вознівці Жмеринського району Вінницької області (а.інв.с. 3), плану 1 поверху будинку (а.інв.с. 7) та плану м/а поверху будинку (а.інв.с. 7а) правовстановлюючі документи відсутні. Згідно копії технічного паспорту, виготовленого 31.12.2015 р., на спірне домоволодіння (а.с. 21-24), довідки КП «ВООБТІ» №6 від 15.01.2016 р. (а.с. 19) та матеріалів інвентаризаційної справи самочинних споруд не встановлено та спірний будинок складається із: житлового будинку «А», 1985 року побудови, загальною площею 119,7 кв.м, житловою площею 65,5 кв.м.; мансарди м/А 1985року побудови, погрібу «п/А» 1980 року побудови; ганку; деревяновалькованої літньої кухні «Б» 1917 року побудови; сараю «В» з блоку 1988 року побудови; сараю «Г» з блоку 1988 року побудови; воріт з хвірткою №1, криниці №2. В оглянутій у судовому засіданні технічній документації на спадкове нерухоме майно відомості про самочинні будівлі та споруди відсутні. Відповідно до ст. 25 ЦК України - цивільна правоздатність фізичної особи виникає в момент її народження і припиняється в момент її смерті; згідно п.11 ч. 1 ст. 346 ЦК України - право власності припиняється в разі смерті власника; згідно ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); згідно із ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини; згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті; згідно ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; відповідно до ч.2 ст. 1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини; у ст. 1273 ЦК України закріплене безумовне та беззастережне право спадкоємця на відмову від прийняття спадщини за заповітом чи за законом. Представник відповідача по справі позов визнав, не заперечував проти його задоволення і згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку визнання позову відповідачами не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та законних інтересів. У 1980 році (на час завершення будівництва) питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної [PERSON] СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної [PERSON] СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою [PERSON] Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної [PERSON] СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до пяти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року N 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно з абзацом 2 пункту 6 цієї Інструкції не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Таким чином судом встановлено, що [PERSON], який помер 12.01.2015 р., відповідно до запису у погосподарській книзі, належав будинок №16 по вул. Першотравневій в с. Вознівці Жмеринського району Вінницької області, який був успадкований позивачем [PERSON] шляхом подачі письмової заяви до Жмеринської районної державної нотаріальної контори. Спадковий будинок відповідає вимогам можливості експлуатації за призначенням. Нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на вказаний будинок спадкоємцеві за заповітом позивачу у справі, наявності спору щодо спадкового майна не встановлено. Таким чином, оцінивши докази в сукупності, суд вважає, що позов належить задовольнити, так як він обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону, визнаний відповідачами і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Відповідно до ст.ст. 25, п.11 ч.1 346, 1216, 1217, 1218, ч.1 ст. 1222, 1223, ч.2 ст. 1236 ЦК України,

Outcome: approved