Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач зазначив, що між ним та відповідачем по справі 28.12.2007 року було зареєстровано шлюб, однак, позивач зазначає, що стосунки між подружжям погіршились, що призвело до сварок та конфліктів та як наслідок до припинення відносин. У сторін від шлюбу є неповнолітня дитина: [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю. У зв`язку з викладеним, [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Після надходження та реєстрації зазначеного позову, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст.ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою суду від 07 липня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в судове засідання. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 17 серпня 2020 року апеляційну скаргу відповідача [PERSON] на ухвалу суду від 07.07.2020 року про відкриття провадження у справі повернуто заявнику. В судове засідання позивач, [PERSON] не з`явилась, однак звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності в якій зазначив, що наполягає на розірванні шлюбу, також зазначив, що примирення між сторонами є не можливим, відповідач апеляційними скаргами, заявами про примирення та відкладення розгляду справи лише затягує судовий процес та відповідно до принципу рівноправності чоловіка та жінки, принципу добровільності шлюбу наполягає на його розірванні (а.с.20). Відповідач, [PERSON] , в судове засідання також не з`явилась, разом з цим, звернулась до суду з заявою про не визнання позовних вимог та надання строку на примирення, в обґрунтування якої зазначила, що бажає аби дитина виросла в повноцінній родині тощо (а.с.38). Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 28 грудня 2007 року Першим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1570 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 10.06.2020 р. видане повторно) (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане повторно 12.06.2020 р.) (а.с.10). Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Як передбачено ст. 12 Європейської Конвенції по правам людини, чоловіки та жінки, які досягли шлюбного віку, мають право вступати в шлюб и створювати сім`ю у відповідності з національним законодавством, яке регулює здійснення цього права. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права та обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Нормами Сімейного Кодексу України передбачена добровільність шлюбу . Так, згідно ст. 24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України) та не може будуватися на примушуванні сторони до формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах. З урахуванням того, що позивач на примирення категорично не згоден, зазначив, що їх сім`я розпалася остаточно, сторони не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, за таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому шлюб підлягає розірванню. Спорів з приводу розподілу спільного майна подружжя та визначення місця проживання дитини під час розгляду справи заявлено не було. Позивачем не заявлено вимоги про відшкодування судових витрат, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача.

Outcome: approved