Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Бахмацького районного суду Чернігівської області з позовом до територіальної громади в особі Григорівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області про визнання права власності на земельну ділянку, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що будучи спадкоємцем за заповітом після смерті свого діда [PERSON], він не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на вищевказане спадкове майно і належним чином зареєструвати своє право власності на земельну ділянку, оскільки оригінал державного акта, що засвідчує право власності спадкодавця на земельну ділянку, втрачений. Учасники провадження в судове засідання не з»явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі; позивач позов підтримує, просить його задовольнити; представник відповідача заперечень проти позову не подав. Судом на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Повно та всебічно дослідивши усі докази по справі, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до слідуючого висновку. Як встановлено в судовому засіданні 27.04.2016 року помер дід позивача [PERSON], якому за життя, згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії І-ЧН № 026297, виданим Григорівською сільською радою 05.09.2001 року на підставі рішення Григорівської сільської ради від 29.09.2000 року, належала земельна ділянка площею 3.27 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Григорівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області (а.с.5,6, 18,19). 11.02.2015 року [PERSON] склав заповіт, згідно з яким все своє майно заповів своєму онуку [PERSON] (а.с.9). Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Отже, позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] Відповідно до положень п.г ч.1 ст.81 ЗК України, однією з підстав набуття права власності на земельну ділянку є прийняття спадщини. Згідно з положеннями ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на дану нерухомість . Згідно з повідомленням приватного нотаріуса Бахмацького районного нотаріального округу [PERSON] від 05.01.2017 року № 01-16/4, спадкова справа щодо майна померлого [PERSON] була відкрита 26.10.2016 року за заявою [PERSON] (а.с.28-30). Листом №307 від 31.10.2016 року нотаріус повідомив [PERSON] про відсутність можливості видати йому після смерті [PERSON] свідоцтво про право на спадщину у виді земельної ділянки, оскільки позивачем не був наданий документ, що посвідчує право власності померлого на вищевказане спадкове майно (а.с.11). Отже, у встановленому законом порядку позивач звернувся до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав після смерті [PERSON], але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у виді земельної ділянки по причині втрати оригіналу державного акта на право власності на земельну ділянку. Згідно з п. 2.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Оголошенням, опублікованим в районній газеті «Голос Присеймів»я» від 17.12.2016 року позивачем було повідомлено про втрату державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЧН № 026297, з проханням вважати втрачений державний акт недійсним (а.с.12). Вищевикладене підтверджує право позивача в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку загальною площею 3.27 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Григорівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області. У ст.16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з п.1 ч.2 ст. 16 даного Кодексу визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання за позивачем права власності на спадкове майно у виді земельної ділянки, оскільки, виходячи з вимог ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 16, 392, 1217, 1225, 1268, 1297 ЦК України, ст.81 Земельного кодексу України,

Outcome: approved