Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - Позивач, [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - Відповідач, [PERSON] ), третя особа: Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, в якому просить зобов`язати [PERSON] не винити йому перешкод у спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] та визначити спосіб участі батька [PERSON] у вихованні і спілкуванні сина [PERSON] за наступним графіком: перебування неповнолітньої дитини [PERSON] разом із батьком [PERSON] безперервно протягом одного тижня під час осінніх, зимових та весняних шкільних канікул в помешканні батька за адресою: [ADDRESS] або спільне перебування батька та дитини у цей час в іншій місцевості з метою оздоровлення та відпочинку дитини без присутності матері дитини; перебування неповнолітньої дитини [PERSON] разом із батьком [PERSON] безперервно протягом одного місяця під час літніх шкільних канікул в помешканні батька за адресою: [ADDRESS] або спільне перебування батька та дитини у цей час в іншій місцевості з метою оздоровлення та відпочинку дитини без присутності матері дитини; визначити час побачень батька [PERSON] та неповнолітньої дитини [PERSON] у день народження дитини (12 червня), день народження батька 11 вересня) та у святкові дні (1 січня, 7 січня, 8 березня, Великдень, 1 травня, 9 травня, День Святої Трійці, 28 червня, 24 серпня, 14 жовтня, 25 грудня) безперервною тривалістю не менше 6(шести) годин без присутності матері. В обґрунтування позову вказує, що з 17.09.2010 перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від даного шлюбу сторони мають сина, [PERSON] , [INFO] . 13.05.2019 рішенням Київського районного суду м. Одеси шлюб між сторонами розірвано. Пояснює, що до вересня 2018 року вони разом з відповідачкою та дитиною проживали за адресою: [ADDRESS] , а з вересня 2018 відповідач переїхала разом з дитиною до м. Києва. Про місце проживання дитини не повідомляла, на телефонні дзвінки не відповідала. Зазначає, що всі намагання нормальним, мирним шляхом врегулювати даний спір щодо його участі у вихованні дитини, призводять лише до конфліктів, оскільки [PERSON] перешкоджає йому у вільному спілкуванні з дитиною та не дає можливості спілкуватися з дитиною. Отже, враховуючи все вищевикладене вважає, що вимоги щодо усунення перешкод у спілкуванні з сином є законні та обґрунтовані. Окрім того, вважає, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків з своїми дітьми - служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, діти для повного і гармонійного розвитку їх особистості потребують любові і розуміння. Вони мають, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Також звертав увагу на те, що безпосередня його участь у вихованні сина, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання його батьківських прав, а насамперед буде повністю відповідати інтересам дитини. Ухвалою суду від 03.11.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали з обставин викладених в ньому та просили задовольнити. Ухвалою суду від 19.04.2021 закрито підготовче провадження, призначено розгляд справи по суті. В судовому засіданні позивач та представник позивача уточнені позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Відповідач проти задоволення позову заперечувала частково, а саме не заперечувала проти спілкування батька з сином, не проти їх спілкування під час шкільних канікул, але просила визначити час побачень батька [PERSON] та неповнолітньої дитини [PERSON] у день народження дитини (12 червня), день народження батька 11 вересня) та у святкові дні (1 січня, 7 січня, 8 березня, Великдень, 1 травня, 9 травня, День Святої Трійці, 28 червня, 24 серпня, 14 жовтня, 25 грудня) безперервною тривалістю не менше 6(шести) годин за спільною домовленістю між батьками. Третя особа в судове засідання не з`явилась направила на адресу суду висновок про усунення перешкод у спілкуванні та визначення способу участі батька у вихованні дитини. Заслухавши пояснення учасників справи, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 17.09.2010 [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від даного шлюбу сторони мають сина, [PERSON] , [INFO] . 13.05.2019 рішенням Київського районного суду м. Одеси шлюб між сторонами розірвано. Звертаючись до суду з позовом позивач зазначає, що до вересня 2018 року вони разом з відповідачкою та дитиною проживали за адресою: [ADDRESS] , а з вересня 2018 відповідач переїхала разом з дитиною до м. Києва. Про місце проживання дитини не повідомляла, на телефонні дзвінки не відповідала, чинила перешкоди у спілкуванні з дитиною. Дитина проживає з матір`ю, а позивач окремо. Судом встановлено, що наразі між позивача та відповідачем не досягнуто домовленості щодо способів участі батька в вихованні та спілкуванні з сином. Як вбачається з Висновку Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації № 101-2013,02 від 23.03.2021про усунення перешкод у спілкуванні з малолітньою дитиною, [PERSON] , [INFO] та визначення способу участі батька у вихованні дитини, за наслідками з`ясування обставин ситуації, що склалася рекомендовано визначити способи участі шляхом спілкування з ним у такому порядку: -осінні, зимові, весняні канікули - за домовленістю між батьками; -святкові дні, дні народження - за домовленістю між батьками з урахуванням графіку та режиму дня дитини. З метою уникнення конфліктних ситуацій між [PERSON] та [PERSON] : - зобов`язати [PERSON] дотримуватись режиму харчування, лікування, розвитку та відпочинку дитини, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно матері дитини, [PERSON] ; - зобов`язати [PERSON] не перешкоджати батькові брати участь у вихованні дитини та спілкуванні з сином не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно батька дитини. При вирішенні спору суд керується як положеннями національного сімейного законодавства, які регулюють питання здійснення батьківських прав, так і відповідними нормами міжнародного законодавства. Так, відповідно до положень статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувати вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (стаття 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Так, в ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Європейський суд з прав людини у рішенні від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» наголосив що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. Згідно з ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 3 статті 9 вказаної Конвенції визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. В статті 18 Конвенції про права дитини зазначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до статті 4 Конвенції про контакт з дітьми, дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. Згідно ст.157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч. 1 стт.159 СК України , якщо той із батьків, з яким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Як встановлено з наявних в матеріалах справи і досліджених судом доказів, сторони в добровільному порядку досягти згоди щодо участі батька в спілкуванні і вихованні сина досягти не можуть. Водночас, відповідач, не заперечувала проти спілкування батька з сином, не проти їх спілкування під час шкільних канікул, але просила визначити час побачень батька [PERSON] та неповнолітньої дитини [PERSON] у день народження дитини (12 червня), день народження батька 11 вересня) та у святкові дні (1 січня, 7 січня, 8 березня, Великдень, 1 травня, 9 травня, День Святої Трійці, 28 червня, 24 серпня, 14 жовтня, 25 грудня) за спільною домовленістю між батьками. Позивач не заперечував щодо їх спільної домовленості відносно побачень на святкові дні. При цьому, як встановлено в судовому засіданні, а також вбачається з матеріалів справи та пояснень учасників судового розгляду, доказів про те, що спілкування [PERSON] з сином не буде відповідати інтересам останнього або негативно вплине на розвиток дитини, суду не надано. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка була ратифікована Україною 27.02.1991 року та набрала чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. При цьому, як встановлено рішенням Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України», дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та рівними права батьків щодо спілкування з дитиною, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Таким чином, на підставі встановлених судом обставин, враховуючи, що позивач має рівні права на участь у вихованні малолітньої дитини, та враховуючи, що сторони не заперечували проти визначеного ними графіку спілкування, бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, виходячи виключно з інтересів та віку малолітньої дитини, а також балансу інтересів дитини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визначення порядку його спілкування з дитиною та участі у її вихованні слід задовольнити частково та визначити наступний графік їх побачень: - протягом одного тижня під час осінніх, зимових, весняних шкільних канікул за місцем проживання батька [PERSON] без присутності матері; - протягом одного місяця під час літніх шкільних канікул за місцем проживання батька [PERSON] без присутності матері; - святкові дні, дні народження - за домовленістю між батьками з урахуванням графіку та режиму дня дитини. На підставі викладеного,

Outcome: partial