Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, який уточнював в процесі розгляду справи. В позовній заяві зазначає, що 12.03.2016 р. на підставі договору дарування він прийняв у дар від [PERSON] ? частину будинку № 9 по пров.Оріхівському в м.Запоріжжя, право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Попередній власник житла [PERSON] та її син [PERSON] виїхали з належної йому частки житлового будинку та 05.05.2016 р. знялися з реєстрації за даною адресою. Але по теперішній час в належній йому ? частці будинку зареєстровані [PERSON] та [PERSON], які до січня 2014 р. проживали в будинку та були зареєстровані як члени сім»ї попереднього власника [PERSON]: [PERSON] з 14.07.2010 р., а [PERSON] відповідно з 03.03.2010 р. З січня 2014 р. відповідачі не мешкають в будинку, їх фактичне місцеперебування позивачу не відомо. За позовом [PERSON], посилаючись на ст..ст.16, 316, 317, 319, 321, 346, 383, 391 ЦК України, просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком № 9 по пров.Оріхівському в м.Запоріжжя та усунути йому перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження жилим приміщенням, шляхом зняття відповідачів з реєстраційного обліку. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі до суду не з»явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, заперечень не надали. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ст..224 ЦПК України. Третя особа [PERSON] та представник третьої особи - Шевченківського відділу реєстрації фізичних осіб департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської Ради, які належним чином повідомлялись про розгляд даної справи, заяви про бажання приймати участь у судових засіданнях не подавали. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачуналежить 1/2 частина будинку № 9 по пров.Оріхівському в м.Запоріжжя на підставі договору дарування, посвідченого 12.03.2016 р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 443. Право власності на вказану частку житлового будинку зареєстровано за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. З 14.07.2010 р. у вказаному будинку зареєстрована [PERSON], а з 03.03.2010 р. [PERSON], як члени сім»ї колишнього власника частки будинку [PERSON], які за адресою реєстрації не мешкають з січня 2014 р., що підтверджено наданою копією будинкової книги та актом про фактичне проживання, який посвідчений головою квартального комітету № 95. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися о суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Оцінивши наведені обставини справи у відповідності з вимогами ст.ст.10, 60, 212 ЦПК України, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] в частині визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Вирішуючи вимоги в частині зняття відповідачів з реєстрації місця проживання, суд

Outcome: approved