Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким визнати припиненим договір поруки № 157818 від 14 листопада 2007 р., укладеного між позивачем та Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» з 14 листопада 2014 року. Позовні вимоги мотивує тим, що позивач поручився за виконання [PERSON] зобов'язань за Договором про надання споживчого кредиту № 11252001000 від 14 листопада 2007 року. В цей же день 14 листопада 2007 року [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» уклали Додаткову угоду №1 до Договору про надання споживчою кредиту № 11252001000. Сторони без згоди поручителя погодили внести зміни в кредитний договір шляхом доповнення його пунктів та шляхом затвердження Додатку №3 - [PERSON], внаслідок чого збільшили його зобов'язання як поручителя. Зокрема, додатковою угодою включено підпункт 3.4.5 пункту 3.4, згідно якого позичальник зобов'язується: сплачувати платежі на користь третіх осіб в порядку та на умовах, визначених законодавством України, зокрема Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, в частині оплати нотаріальних дій, Законом України «Про страхування» в частині сплати страхових платежів при укладенні угод страхування, Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» в частині оплати послуг субєктів оціночної діяльності, Декретом Кабінету Міністрів «Про Державне мито» в частині сплати державного мита. тощо. Пункт 5.2 доповнено новим абзацом наступного змісту: у випадку настання обставин: передбачених підпунктами «а», «б» пункту 5.2 Договору - процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється в розмірі подвійної процентної ставки, що діє згідно п. 1.3.1 Договору; передбачених підпунктом «в» пункту 5.2 Договору - процентна ставка за Договором збільшується не більше ніж на 10% для кредитів у національній валюті та не більше ніж на 5% для кредитів в іноземній валюті, відповідно до розміру ставки, що діє згідно п. 1.3.1 Договору; передбачених підпунктом «г» пункту 5.2 Договору - процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється на рівні діючих процентних ставок [PERSON] за програмами кредитування. Згідно додатку 3, комісія за управління кредитом при внесенні змін в кредитний договір за ініціативи клієнта (окрім пролонгації та збільшення ліміту кредиту) - 0,1 відсотка від суми кредиту; комісія за управління кредитом при внесенні | змін в кредитний договір за ініціативи клієнта (при пролонгації кредиту) 0,09 відсотка від суми кредиту. Сторони Кредитного договору в такий спосіб порушили п. 2.1 Договору поруки: «Кредитор не вправі без згоди Поручителя змінювати умови Основного договору з Боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності Поручителя. Під «згодою Поручителя» Сторони розуміють візування Поручителем змін до Основного договору (шляхом проставлення підпису уповноваженої особи та печатки Поручителя, якщо останній є юридичною особою) та/або отримання його письмової згоди з такими змінами та/або шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями та/або укладення Поручителем додаткової угоди до цього Договору щодо внесення відповідних змін. Тобто 14 листопада 2007 року Договір поруки №157818 припинив свою дію в звязку із збільшенням зобовязань поручителя без його згоди, шляхом покладення на нього додаткових грошових зобовязань. 22 лютого 2008 року АКІБ «УкрСиббанк», не повідомивши Поручителя, надіслав позичальнику лист за №198358 наступного змісту: «...інформуємо Вас, що АКІБ «УкрСиббанк» з 12 березня 2008 року запроваджує нову систему нарахування відсотків за користування кредитом на прострочену сумуосновного боргу. Таким чином у разі порушення Вами умов кредитної дисципліни, зокрема неналежного виконання умов кредитного договору № 11252001000 від 14.11.2007 року, а саме у випадку прострочення платежу за кредитним договором. [PERSON] з дати виникнення прострочення суми основного боргу, нараховуватиме на прострочену суму основного боргу підвищені проценти, а саме в розмірі збільшеної вдвічі від діючої процентної на момент виникнення такої простроченої суми основного боргу». Тобто 22 лютого 2008 року Банк вдруге збільшив зобовязання Поручителя без його згоди, а саме змінивши момент початку нарахування підвищених процентів. За п. 5.2 Кредитного договору збільшений розмір процентної ставки починав застосовуватись з дати, що буде зазначена в повідомленні [PERSON]. Натомість з 22 лютого 2008 року - з дати виникнення прострочення суми основного боргу. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, скерував в суд заяву, в якій просив слухати справу без його участі. Представник відповідача ПАТ «УкрСиббанк» [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, мотивуючи це тим, що 25.05.2015 року Шевченківським районним судом м. Львова було ухвалено рішення, яким стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитом. У судовому рішенні встановлено, що відповідач [PERSON] порушила умови кредитного договору, відповідач [PERSON] зобовязувався в разі невиконання умов договору [PERSON] погасити заборгованість, суд дійшов висновку, що позов є підставним та підлягає задоволенню. Враховуючи той факт, що відносини між банком та [PERSON] як поручителем досліджувались при розгляді справи про стягнення заборгованості, судом встановлено дійсність договору поруки, що має преюдиційне значення для інших справ, рішення набрало законної сили, тому вказаний позов є необгунтованим. Поручитель за кредитним договором несе відповідальність перед кредитором за невиконання боржником основного зобовязання як солідарний боржник, а кредитор має право вимагати виконання основного зобовязання як від боржника і його поручителя разом так і від будь кого з них окремо, при цьому у разі предявлення таких вимог до поручителя, останній відповідає в межах взятих на себе зобовязань перед кредитором. Відповідачка [PERSON] в судові засідання не зявлялася, хоча належним чином повідомлялася про дату та час розгляду справи. Заслухавши пояснення представника відповідача, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним та його слід залишити без задоволення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] поручився за виконання [PERSON] зобов'язань за Договором про надання споживчого кредиту № 11252001000 від 14 листопада 2007 року. В цей же день 14 листопада 2007 року [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» уклали Додаткову угоду №1 до Договору про надання споживчою кредиту № 11252001000. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 25.05.2015 року Шевченківським районним судом м. Львова було ухвалено рішення, яким стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитом в розмірі 85\~211,89 дол. США та пеню 107\~137,77 грн. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 29.03.2016р. це рішення суду залишено без змін, апеляційні скарги [PERSON], [PERSON] без задоволення. З цього рішення та ухвали апеляційного суду вбачається, що відповідач [PERSON] порушила умови кредитного договору, відповідач [PERSON] зобовязувався в разі невиконання умов договору [PERSON] погасити заборгованість. Суди дійшли висновку, що позов є підставним та підлягає задоволенню. При розгляді справи про стягнення заборгованості судами досліджувались правовідносини між банком та [PERSON] як поручителем, судом встановлено дійсність договору поруки. Цей висновок має преюдиційне значення для інших справ. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпеченні виконання яких здійснює поручитель. Підставою для припинення поруки в порядку ч.1 ст.559 ЦК є сукупність двох умов - внесення без згоди поручителя змін до основного зобовязання та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок таких змін (постанова Верховного Суду України від 5 лютого 2014 р. у справі № 6-160цс13). Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України підставою для припинення поруки у звязку зі зміною основного зобовязання за відсутності згоди поручителя на таку зміну є не будь-яка зміна умов основного зобовязання, а лише така, внаслідок якої обсяг відповідальності поручителя збільшується. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові у справі №6-20цс11 від 21 травня 2012 р., згідно з якою збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає у разі підвищення розмірупроцентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за якийнараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення(збільшення розміру) неустойкитощо. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає, зокрема, у разі встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в сторону збільшення, розширення змісту основного зобовязання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним. Пунктом 1.1. договору поруки від 14.1.2007р. передбачено, що Поручитель зобовязується перед Кредитором відповідати за невиконання Боржником усіх його зобовязань, що виникли з кредитного договору № 11252001000 від 14.11.2007 року, укладеного між Кредитором та Боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Так, згідно умов п. 1.2 договору поруки від 14.11.2007 року поручителю відомі усі умови основного договору (договору про надання споживчого кредиту, укладеного 14.11.2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та позичальником) у тому числі і зміст п.п.1.2.1 - 1.2.3, 1.3.2, 10.2 основного договору, якими визначено строк виконання позичальником зобов'язання в повному обсязі про повернення кредиту не пізніше 13 листопада 2037 року, можливість зміни процентної ставки за користування кредитом у разі настання обставин, передбачених п. 5.2 договору, а саме у разі несвоєчасного виконання умов основного зобов'язання по поверненню кредиту. Таким чином, за умовами п. 1.1 договору поруки Позивач, як поручитель, дав згоду на зміну основного зобов'язання. Позивачем договір поруки, в тому числі із визначеним обсягом відповідальності на майбутнє, підписано особисто, без будь-яких застережень. Аналізуючи текст додаткової угоди до договору про надання споживчого кредиту встановлено, що було додано графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту, тарифи банку, а саме визначення плати за управління кредитом, конкретизовано обовязок позивальника оплачувати послуги нотаріуса, оцінювача, сплачувати страхові платежі, державне мито, та доповнено пункт 5.2, де конкретизовано максимальний розмір на який може бути збільшено процентну ставку у разі настання відповідних обставин. При цьому слід звернути увагу на те, що п.5.2 Кредитного договору передбачав можливість і порядок збільшення процентної ставки в разі настання певних умов без визначення конкретних розмірів збільшення процентної ставки. Позивач у своїй позовній заяві не довів, яким чином графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту, тарифи банку за управління кредитом, обовязку оплати послуг нотаріуса, оцінювача, страхових платежів, державного мита, визначення граничного розміру збільшення процентної ставки збільшує відповідальність поручителя. Покликання позивача на повідомлення банку про нову систему нарахування відсотків у звязку з порушенням зобовязання як на зміну зобовязання без згоди поручителя не заслуговує на увагу, оскільки в даному випадку іде мова про наслідок порушення зобовязання збільшення розміру процентної ставки, що передбачає п.5.2 Кредитного договору. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов є безпідставним та не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed