Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з заявою про визнання недієздатним його сина [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого та проживаючого за адресою: [ADDRESS] . Заява обґрунтована тим, що [PERSON] перебуває на обліку в Київському психоневрологічному диспансері № 4 з приводу хронічного нервово-психічного захворювання, у зв`язку з чим його батько звернувся до суду з відповідною заявою. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19.07.2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. 17.10.2019 року у справі за заявою [PERSON] призначено судово-психіатричну експертизу відносно його сина [PERSON] . Ухвалою суду від 15.01.2019 року відновлено провадження у справі. Учасники справи у підготовче засідання не з`явились. Про місце, день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Від заявника [PERSON] надійшла заява про проведення судового засідання без його участі, на вимогах заяви наполягає та просить суд заяву задовольнити. Від представника органу опіки та піклування Святошинського районної в м. Києві державної адміністрації Жадан Т. надійшла заява про проведення судового засідання без її участі, заяву підтримує. Крім того, в матеріалах справи наявна заява від представника Київського міського психоневрологічного диспансеру № 4 Гашко А.А. про проведення судового засідання без його участі, заяву підтримує. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві 25.07.2001 року, серія [NUMBER] 20.05.2001 року народився [PERSON] , актовий запис № 995, батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Довідкою про реєстрації місця проживання особи № 41024031 від 08.07.2019 року підтверджено зареєстроване місце проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4). З копії довідки Київського міського психоневрологічного диспансеру № 4 за № 2314 від 10.07.2018 року вбачається, що [PERSON] перебуває на диспансерному обліку з приводу хронічного нервово-психічного захворювання, є інвалідом дитинства (а.с. 5). Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що [PERSON] являється вихованцем Святошинського дитячого будинку-інтернату ДСП ВО КМР з 18.06.2007 року (а.с. 7). Відповідно до статті 30 Цивільного кодексу України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною 1 статті 39 Цивільного кодексу України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша ст. 40 ЦК України). За правовою нормою частини першої ст. 295 ЦПК України, заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, у тому числі неповнолітньої особи, чи визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у закладі з надання психіатричної допомоги - за місцезнаходженням цього закладу. Заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги., що визначено частиною третьою ст. 296 ЦПК України. Згідно з частиною першою ст. 298 ЦПК України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. За наданими роз`ясненнями Пленумом Верховного суду України у своїй Постанові № 3 від 28 березня 1972 року «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним», а саме п. 3, при проведенні підготовки справи до судового розгляду від заявника повинні бути витребувані дані про психічну хворобу, недоумство громадянина або зловживання спиртними напоями чи наркотичними засобами. Даними про психічну хворобу можуть бути довідки про стан здоров`я, виписка з історії хвороби й інші документи, видані лікувально-профілактичними закладами. Відповідно до статті 7 Закону України «Про психіатричну допомогу», діагноз психічного розладу повинен встановлюватися відповідно до загальновизнаних міжнародник стандартів діагностики та Міжнародної статистичної класифікації хвороб. У цьому положенні також зазначено, що діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах безпосередньо не пов`язаних зі станом його або її психічного здоров`я. Висновок про недієздатність фізичної особи слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в сукупності за умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого у особи виникає абсолютна неспроможність особи розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про визнання особи недієздатною не може покладатися висновок експертизи, який ґрунтується на припущеннях. Отже, при проведенні експертизи щодо наявності в особи хронічного, стійкого психічного розладу експерт повинен дослідити стан психічного здоров`я особи протягом певного часу, пославшись на медичні документи, їх аналіз та особисте дослідження особи, зробити висновок щодо наявності в особи саме стійкого, хронічного психічного розладу, визначити час, з якого в особи виникло таке захворювання, встановити чи повністю особа не здатна внаслідок цього захворювання усвідомлювати свої дії та керувати ними. Суд звертає увагу, що відповідно до висновку СПЕ № 665 від 28.11.2019 року, у [PERSON] , 2001 року народження страждає хронічним стійким психічним розладом у вигляді тяжкої розумової відсталості, не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 36-37). Таким чином, встановлено, що [PERSON] , за станом свого здоров`я внаслідок стійкого психічного розладу, не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. З урахуванням викладеного суд вважає необхідним визнати [PERSON] недієздатним.

Outcome: approved