Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], Чернятинської сільської ради, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що житловий будинок та господарські будівлі і споруди, що розташовані по [ADDRESS] належали колгоспному двору, головою якого був дід позивача [PERSON], що доводиться Свідоцтвом на право власності на жилий будинок від 12.04.1988 року. Для обслуговування вказаного будинковолодіння була виділена земельна ділянка площею 0,30 га. [PERSON] помер [INFO] року. Його дружина, бабка позивача, [PERSON] померла [INFO] року. Після смерті діда та бабки, їх син, а батько позивача [PERSON] вступив в управління спадковим майном, а саме вищезгаданим житловий будинком. 02.12.2011 року [PERSON] зробив письмове розпорядження на випадок своєї смерті, яким все своє майно заповів своєму сину [PERSON]. [INFO] року батько позивача [PERSON] помер. З метою оформлення свідоцтва про право на спадщину позивач звернувся в нотаріальну контору, однак отримав Постанову нотаріуса від 22.09.2016 р. про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з реєстрацією господарства як колгоспного двору. Оскільки мати позивача не претендує на частку у спадщині та в колгоспному дворі, не зверталась з приводу їх виділу та оформлення, позивач просить суд позов задовольнити. Сторони, їх представники в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності. Позивач позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає та відмовляється від прийняття спадщини. Чернятинська сільська рада не заперечує щодо визнання права власності на майно за позивачем. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Копією Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 12 квітня 1988 р., виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 11 від 13 січня 1988 р., посвідчено, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами розташований в [ADDRESS] - дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. [PERSON] помер [INFO] р. в с. Чернятин, актовий запис № 27 від [INFO] р., про що свідчить копія Свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого [INFO] року Чернятинською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. На час смерті спадкодавця [PERSON] був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Довідкою № 111, виданою Чернятинською сільською радою 22.09.2016 року, доводиться, що [PERSON],1906 року народження, який помер [INFO] року а/з 27 від [INFO] року, проживав та був зареєстрований в [ADDRESS], і на момент смерті в господарстві разом з ним проживали та були зареєстровані: дружина [PERSON],1910 р.н., яка померла [INFO] року; син [PERSON], 1941 р.н.; невістка [PERSON], 1950 р.н.; внук [PERSON], 1968р.н.; внук [PERSON], 1969 р.н. та внук [PERSON],1980 р.н. Отже, батько позивача - [PERSON], [INFO], прийняв спадщину після смерті [PERSON]. Станом на 15.04.1991 року по господарству [PERSON] по [ADDRESS] суспільна група господарства - колгоспна, були зареєстровані та проживали: [PERSON], 1941 р.н. голова господарства; [PERSON], 1950 р.н. дружина; [PERSON],1980 р.н. син, що стверджено довідкою № 110, виданою Чернятинською сільською радою 21.09.2016 року на підставі погосподарської книги № 3 Чернятинської сільської ради за період з 1991 по 1995 рік (особовий рахунок [NUMBER]); за господарством закріплена земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських спору розміром 0,30 га. [PERSON] помер [INFO] р. у віці 74 роки в с. Чернятин, актовий запис № 12 від 01.04.2016 р., про що свідчить копія Свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 01.04.2016 року виконкомом Чернятинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилась спадщина. За заповітом, посвідченим 02.12.2011 р. секретарем Чернятинської сільської ради, [PERSON], [INFO], уродженець та житель [ADDRESS], і все належне йому майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право, в тому числі і житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS], заповів [PERSON], [INFO], жителю с. Чернятин. На час смерті [PERSON] був чинним Цивільний кодекс України 2003 р. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Довідкою № 440, виданою 12.12.2016 р. виконкомом Чернятинської сільської ради стверджено, що [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON], який помер [INFO] року, а/з 12 від 01.04.2016 року, де він і проживає, і в склад його сім'ї входить: [PERSON], 1985 р.н. дружина, [PERSON], 2003 р.н., син, [PERSON], 2008 р.н., дочка, [PERSON], 2016 р.н., дочка та [PERSON], 1950 р.н., мати. [PERSON] є сином спадкодавця [PERSON], про що свідчить Свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 24.05.1980 р. Чернятинською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. До спадкового майна [PERSON] належить житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] в с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області. [PERSON] прийняв спадщину, користується спадковим майном - житловим будинком з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] в с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області, ринкова вартість якого згідно з Звітом про оцінку від 30.09.2016 р. №SY160930-009, виконаним ТзОВ «Українське бюро приватизації та оцінки майна», станом на 30.09.2016 р. становить 133 338,67 грн. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З метою оформлення спадщини позивач звернувся до приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу. Постановою нотаріуса від 22.09.2016 р. йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок за [ADDRESS] у зв'язку з тим, що свідоцтво на право власності на жилий будинок видане на ім'я [PERSON], як голови колгоспного двору, що позбавляє можливості нотаріуса визначити його частку в житловому будинку. Як вбачається із копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] даний житловий будинок збудований в 1960, 1991 рр., господарські будівлі і споруди збудовані в 1961, 1970, 1990,1991 роках. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем, як спадкоємцем за заповітом спадкодавця [PERSON], права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] судом не встановлено, відповідачі не заперечують відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 316, 317, 328, 1216, 1222,1223, 1268-1270, 1296,1297 ЦК України,

Outcome: approved