Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому в остаточній редакції просив стягнути з відповідача [PERSON] понесені ним додаткові витрати на лікування у розмірі 21307,43 гривень. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що аліменти, які присуджені на його користь з відповідача у розмірі 280 гривень, не покривають його витрати на придбання ліків згідно призначень лікарів. Препарати інсуліну ним отримуються безкоштовно, проте засоби введення інсуліну, засоби контролю за рівнем глюкози в крові, лікарські засоби для лікування в стаціонарі та препарати для постійного прийому в амбулаторних умовах позивач купує за власні кошти, крім того він несе витрати по сплаті платних медичних послуг. Загальний розмір додаткових витрат на лікування за період з 25 лютого 2020 року по 23 липня 2021 року склав 21307,43 гривень. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 лютого 2021 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області 02 грудня 2021 року, постановленою без видалення судді до нарадчої кімнати, відмовлено у прийнятті до розгляду заяви позивача [PERSON] про збільшення позовних вимог від 25 листопада 2021 року, заяву повернуто позивачу. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Константинова Г.В. у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. 13 серпня 2021 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Константинова Г.В., яка діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги, надала до суду письмові пояснення, в яких просила в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. При цьому зазначила, щопозивач отримує пенсію та аліменти з дітей щомісячно, а також не позбавлений можливості звернутися за отриманням соціальної допомоги, або вже отримує її. Крім того, [PERSON] є власником 1/4 частини квартири [ADDRESS] , яка зареєстрована на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 04 жовтня 1993 року відділом приватизації Харківського міжміського бюро технічної інвентаризації, за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ; 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] , а також має у власності 53/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , при цьому він перешкоджає іншим власника користуватися вказаним майном. Крім того зазначає, що сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Свідченням такої потреби є отримання матір`ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно з діючим законодавством держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. Тому під час постановлення рішення суду слід зважати на розмір такого державного утримання і ставити його у залежність із прожитковим мінімумом. Відповідач [PERSON] має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON] , на якого щомісячно сплачує аліменти, допомагає своїй колишній дружині [PERSON] , яка на даний час не має постійного заробітку, сплачувати комунальні послуги, сплачує щомісячно аліменти на утримання батька [PERSON] в сумі 280 гривень, що з урахування індексації на теперішній час становить майже 400 гривень, а також в зв`язку з тим, що [PERSON] перешкоджає у його праві користування житловим будинком в [ADDRESS] , він змушений орендувати житло. Відповідач є приватним підприємцем та не має постійного доходу. До того ж на теперішній час він має іншу сім`ю та другу неповнолітню дитину, [PERSON] , 2013 року народження. Крім відповідача по справі, [PERSON] має іншого сина [PERSON] , який проживає в Ізраїлі і, як відомо відповідачу, з нього стягнуто аліменти та додаткові витрати на утримання батька. Оскільки рівень життя в державі Ізраїль значно вищий, можливість виплат також збільшено. Згідно чинного законодавства під час визначення розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позов про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Крім того, представник відповідача зазначає, що за період 2019 року відповідачем сплачено на користь позивача наступні суми: 3472,33 гривень - додаткові витрати за рішенням Харківського районного суду №635/615/18 від 15 січня 2019 року; 1073,63 гривень - за рішенням Харківського районного суду по справі №635/1308/19 від 08 травня 2019 року; 339,51 гривень за Постановою Харківського апеляційного суду по справі №635/1035/18 від 13 лютого 2019 року; 400 гривень - за рішенням Харківського районного суду від 19 березня 2019 року по справі №635/4734/18; 1404 гривень за рішенням Харківського районного суду Харківської області по справі №635/6269/19, а також аліменти в розмірі 400 гривень щомісячно. За період з травня по жовтень 2020 року позивач отримав пенсію в розмір 19034,98 гривень. Позовні вимоги містять відшкодування витрат на лікування відповідно наданих чеків за період з лютого 2020 року по грудень 2020 року. Крім чеків на лікарняні препарати, матеріали справи також містять чеки на препарати, які не відповідають наданим призначенням лікаря, а також на проведення обстеження, що не є витратами, пов`язаними з тяжкою хворобою. Таким чином, відповідач крім аліментів сплатив у 2020 році понесені [PERSON] витрати на придбання ліків, витрати на забезпечення житлових умов, а також витрати, які можуть настати в майбутньому. Отримана позивачем пенсія значно перевищує прожитковий мінімум, встановлений в 2020 році. Представник відповідача вважає, що відповідно наданих позивачем доказів не вбачається необхідності в додатковій допомозі. До того ж, позивачем у справах за його позовом не надаються оригінали чеків в упорядкованій послідовності по датам, а навпаки, копіюються так, щоб неможливо було прочитати дату. У призначеннях лікарів присутні інші лікарські препарати, ніж ті, на які надані чеки позивачем, до того ж неможливо врахувати їх кількість. Таким чином, вважає, що позивач вже не перший раз вводить суд в оману та надає неправдиві відомості до суду, оскільки наявність чеків з аптек, які до того ж мають різні відомості про отримувача (за наявністю картки постійного клієнта, або відсутності, або іншого номера картки в однієї мережі аптек) не є беззаперечним доказом того, що саме така сума витрачена на лікування позивачем, а наявність відразу декількох справ на розгляді в суді з аналогічними вимогами підтверджує факт того, що позивач зловживає своїм правом та ініціює безпідставні позови з метою незаконного збагачення. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є батьком відповідача [PERSON] . Позивач [PERSON] є інвалідом другої групи за загальним захворюванням з 21 листопада 2011 року безстроково, що підтверджується довідкою Харківської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії серії 10ААА №642279 від 21 листопада 2011 року. Як вбачається зі змісту довідки №9772617104665710 від 04 листопада 2020 року, виданої Головним управлінням пенсійного фонду України у Харківській області, позивач перебуває на обліку в Харківському приміському об`єднаному управлінні ПФУ в Харківській області і отримує пенсію по інвалідності, пенсія позивача за період з травня по жовтень 2020 року становить 19032,98 гривень. Згідно довідки Амбулаторії загальної практики сімейної медицини с.Покотилівка «Центр первинної медичної допомоги №1 Харківського району» Комунального некомерційного підприємства Харківської районної ради за вих.№87 від 26 червня 2018 року, [PERSON] з 1995 року перебуває під диспансерним наглядом в Амбулаторії загальної практики сімейної медицини с.Покотилівка «Центр первинної медичної допомоги №1 Харківського району» Комунального некомерційного підприємства Харківської районної ради з приводу: ІХС: стабільна стенокардія, 3 ФК (нестабільність від 25 травня 2017 року). Постінфарктний кардіосклероз (2011) в поєднанні з метаболічною кардіоміопатією, недостатність мітрального клапану, відносна недостатність тристулкового клапану, легенева гіпертензія, часта транзиторн екстрасистологічна суправентрікулярна арітмія, гіпертонічна хвороба 3 ст. 2 ст., ризик 4, СН ІІ Б ст., гіпертрофія міокарда лівого шлуночка, змішана енцефалопатія 2-3 ст. з вираженою лікворно-венозною гіпертензією, вегето-судинними пароксизмами, синкопальними станами, хронічна вертебро-базилярна недостатність та тлі остеохондрозу шийного відділу хребта, синдром хребетної артерії, стійкі залишкові явища повторних (1976,2001) ЧМТ з травматичною нейропатією правого лицьового нерву, аденома простати 2-3 ст., цукровий діабет, 2 тип (вторинноінсулінозалежний), важка форма, універсальна діабетична ангіопатія. З 2011 року є інвалідом 2 групи по загальному захворюванню, перебуває під диспансерним наглядом фахівців ОКЛ м.Харків та ЦРЛ м.Мерефа ( кардіолог, ендокринолог, невропатолог, уролог). З 2014 року у зв`язку з прогресуванням важкості цукрового діабету був переведений на інсулінотерапію. Протягом 2018 року активно звертався за медичною допомогою. На даний час отримує інсулінотерапію безоплатно у повному обсязі та препарати за програмою «Доступні ліки» з доплатою. Препарати інсуліну отримує безоплатно. Засоби введення інсуліну (шприці, шприц-ручка, голки до шприц-ручки) та засоби контролю за рівнем глюкози в крові (глюкомер, тестові смужки), лікарські засоби для лікування в денному стаціонарі, препарати для постійного прийому в амбулаторних умовах, пацієнт купує за власний рахунок. За станом здоров`я [PERSON] потребує постійного прийому гіпотензивних лікарських засобів, підтримуючої інфузійної терапії 2 рази на рік та санаторно-курортного лікування. Вказані обставини встановлені рішенням Харківського районного суду Харківської області від 19 жовтня 2020 року, яке набрало законної сили 24 листопада 2020 року. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини,встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили,не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа,щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Зі змісту виписки з медичної карти пацієнта денного стаціонару №487 від 06 червня 2019 року вбачається, [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві Харківської районної ради «Амбулаторія загальної практики - сімейної медицини сел.. Покотилівка» у період з 27 травня 2019 року по 06 червня 2019 року з діагнозом: ішемічна хвороба серця: стабільна стенокардія, 3 ФК,постінфарктний кардіосклероз (2011 рік) в поєднанні з метаболічною кардіоміопатією, недостатність мітрального клапану,відносна недостатність тристулкового клапану, легенева гіпертензія,часта транзиторна екстра систолічна суправентрікулярна аритмія,гіпертонічна хвороба 3 ст. 2 ст. ризик4, СН ІІ Бст.,гіпертрофія міокарда лівого шлуночка, змішана енцефалопатія 2-3 ст. з вираженою лікворно-венозною гіпертензією, вегето-судинними параксизмами, синкопальними станами,хронічна вертебро-базилярна недостатність на тлі остеохондрозу шийного відділу хребта,синдром хребетної артерії,стійкі залишкові явища повторних (1976, 2001) ЧМТ з травматичною нейропатією правого лицьового нерва,аденома простати 2-3 ст.,цукровий діабет, 2 тип (вторічноінсулінзалежний), важка форма,універсальна діабетична ангіопатія. Згідно вказаної виписки, лікування проводилось за допомогою наступних медичних препаратів: кардіоаргінін, нейроцетин, армадин, тиоцетам, вітаксон, ноліпрел, азомекс, корвазан, клопідогрель, симвастатин; після виписки позивачу рекомендовано: «Д» спостереження кардіолога, невропатолога, ендокринолога, сімейного лікаря за місцем проживання. Прийом препаратів: ноліпрел, азомекс, корвазан, клопідогрель, симвастатин, магнікор, тіотриазолін, інсулінотерапія, метформін. Згідно консультаційного висновку спеціаліста КНП ХОР «Обласна клінічна лікарня» б/н позивач має попередні діагнози, призначено лікування наступними медичними препаратами: енап,корвазан, амлоцим, тромбонет, аторвастатин, антарес. Згідно консультаційного висновку спеціаліста КНП ХОР «Обласна клінічна лікарня» від 04 вересня 2020 року, позивач має діагноз ІХС: стабільна стенокардія ІІІ фк (нестабільність від 26 травня 2017 року), постінфарктний кардіосклероз (2011 рік) в поєднанні з метаболічною кардіоміопатією, недостатність мітрального клапану, відносна недостатність тристулкового клапану, легенева гіпертензія, часта транзиторна екстра систолічна суправентрікулярна аритмія, гіпертонічна хвороба ІІІ ст. 2, гіпертрофія міокарда лівого шлуночка, СН ІІ Бст. Рекомендовано продовжити раніше призначену терапію, змінити амлодіпін на нітресан, призначено мексікор, антарес. Згідно витягу №233 з медичної карти пацієнта денного стаціонару від 20 квітня 2021 року, [PERSON] перебував в денному стаціонарі Комунального некомерційного підприємства Південної міської ради «Центр первинної медичної допомоги №1 Харківського району» Амбулаторії загальної практики - сімейної медицини сел. Покотилівка з 13 квітня 2021 року по 20 квітня 2021 року з діагнозом: ішемічна хвороба серця: стабільна стенокардія, 3 ФК, постінфарктний кардіосклероз (2011 рік) в поєднанні з метаболічною кардіоміопатією,недостатність мітрального клапану, відносна недостатність тристулкового клапану,легенева гіпертензія,састатранзиторна екстра систолічна суправентрікулярна аритмія, гіпертонічна хвороба 3 ст. 2 ст. риз к4, СН ІІ Бст.,гіпертрофія міокарда лівого шлуночка,змішана енцефалопатія 2-3 ст. з вираженою лікворно-венозною гіпертензією, вегето-судинними параксизмами, синкопальними станами,хронічна вертебро-базилярна недостатність на тлі остеохондрозу шийного відділу хребта,синдром хребетної артерії,стійкі залишкові явища повторних (1976, 2001) ЧМТ з травматичною нейропатією правого лицьового нерва,аденома простати 2-3 ст.,цукровий діабет, 2 тип (вторичноінсулінзалежний), важка форма,універсальна діабетична ангіопатія. Лікування проводилось з використанням медичних препаратів: антарес, мексикор, карбарутин, корвазан, клопідогрель, роксера, магнікор, ко амплесса. Визначені лікувальні та трудові рекомендації: «Д» спостереження кардіолога, невропатолога, ендокринолога, сімейного лікаря за місцем проживання, санаторне курортне лікування, обмеження солі. Дозовані фізичні навантаження. Прийом препаратів: ко амплесса, корвазан, клопідогрель,метформін, мексикор, антарес, альфаліпон. 17 листопада 2020 року та 25 листопада 2020 року [PERSON] проходив обстеження в медичному центрі «Medastrum», де йому надані консультації та проведені біохімічне та ультразвукові дослідження. Вартість консультацій становить 350,00 гривень та 300,00 гривень відповідно, вартість ультразвукових досліджень становить 540,00 гривень, вартість біохімічних досліджень становить 286,00 гривень, що підтверджується відповідними квитанціями, наданими позивачем. Позивачу призначено лікування наступними медичними препаратами: корвазан, ко амлесса, фуросемид, спіронолактон, антарес, армадин, метомакс, сиднофарм, предуктол, роксера, магникор, верошпирон, трифас. На підтвердження витрат на придбання медичних препаратів позивачем надано копії товарних чеків з аптечних пунктів за період 25 лютого 2020 року по 23 липня 2021 року. Крім того, судом встановлено, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 21 травня 2013 року збільшено розмір аліментів на утримання непрацездатного батька, які підлягають стягненню з [PERSON] згідно рішення судової колегії судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області від 03 серпня 2011 року; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання непрацездатного батька у розмірі 280,00 гривень, щомісячно, замість 200,00 гривень до зміни матеріального положення чи стану здоров`я сторін, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили; в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання брати участь у додаткових витратах на придбання телефону, ліків, одягу, харчів та в частині відшкодування витрат на утримання спільного майна відмовлено; рішення суду набрало законної сили. Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 24 листопада 2015 року змінено рішення Харківського районного суду Харківської області від 17 вересня 2015 року по цивільній справі № 635/8665/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на батька, викликаних тяжкою хворобою та інвалідністю, яким частково задоволено вимоги позивача і стягнуто з відповідача на користь [PERSON] додаткові витрати у розмірі 4999,86 гривень - скасовано в частині задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення на його користь додаткових витрат та витрат по сплаті судового збору в сумі 487,20 гривень, ухвалено відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] в цій частині; в іншій частині рішення суду залишено без змін. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 25 липня 2017 року у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання батька відмовлено повністю. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 19 жовтня 2017 року рішення Харківського районного суду Харківської області від 25 липня 2017 року змінено та скасовано в частині відмови у задоволенні позову про стягнення додаткових витрат. В цій частині ухвалено нове рішення. З [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на лікування в сумі 2108 гривень. В іншій частині рішення районного суду залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 11 червня 2018 року рішення апеляційного суду Харківської області від 19 жовтня 2017 року залишено без змін. Рішення Харківського районного суду Харківської області від 25 липня 2017 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 19 жовтня 2017 року набрали законної сили 19 жовтня 2017 року. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 15 січня 2019 рок, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на лікування - задоволено частково. З [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті додаткові витрати на лікування у сумі 3421,01 гривень, у задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Рішення набрало законної сили 26 лютого 2019 року. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 19 березня 2019 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на лікування - задоволено частково. З [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті додаткові витрати на лікування у сумі 400 гривень, у задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Рішення набрало законної сили 03 травня 2019 року. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 08 травня 2019 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на лікування - задоволено частково. З [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті додаткові витрати на лікування у сумі 1073,63 гривень, у задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Рішення набрало законної сили 13 червня 2019 року. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 19жовтня 2020 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на лікування - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на лікування у сумі 1409 ,76 гривень. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено. Суд на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до частини першої статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч.1 ст.204 СК України. Положеннями статті 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (стаття 204 СК України). Представник відповідача у письмових поясненнях на такі обставини не посилається, а тому суд не перевіряє такі доводи під час вирішення питання щодо стягнення додаткових витрат на утримання непрацездатного батька. В матеріалах справи також відсутні будь-які докази щодо ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків щодо сина [PERSON] , такі обставини не встановлені і вищевказаними рішеннями суду, які набрали законної сили. Судом встановлено, що позивач є інвалідом ІІ групи, пенсіонером за віком, перебуває на диспансерному обліку в Амбулаторії загальної практики сімейної медицини с.Покотилівка «Центр первинної медичної допомоги №1 Харківського району» Комунального некомерційного підприємства Харківської районної ради, з приводу ряду захворювань, в тому числі захворювання цукрового діабету, знаходився на стаціонарному лікуванні у лікарні, про що вбачається з витягу № 233 з медичної картки пацієнта денного стаціонару [PERSON] від 20 квітня 2021року. Статтею 201 СК України визначено обов`язкові умови та підстави покладення на дітей обов`язку утримувати своїх батьків: діти досягли вісімнадцяти років; батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров`я; батьки потребують матеріальної допомоги; відсутні обставини для звільнення дітей від обов`язку утримувати своїх батьків. Моментом виникнення обов`язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов. При цьому судом враховуються всі інтереси сторін: непрацездатність батьків та їх потреба у матеріальній допомозі, матеріальне становище дітей, догляд дітей за батьками тощо. Також до уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність в батьків майна, що може приносити дохід, тощо. Таким чином, в кожному конкретному випадку суд враховує всі види заробітку чи доходу як дітей так і батьків, та інші обставини і визначає розмір аліментів. Відповідно до вимог ст. 203 СК України, дочка, син крім сплати аліментів зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Отже, право на утримання має той з батьків, який є непрацездатним та потребує матеріальної допомоги. Як встановлено судом із довідки Амбулаторії загальної практики сімейної медицини с.Покотилівка «Центр первинної медичної допомоги №1 Харківського району» Комунального некомерційного підприємства Харківської районної ради від 26 червня 2018 року за № 87, витягу № 233 з медичної картки пацієнта денного стаціонару [PERSON] від 20 квітня 2021року, [PERSON] страждає цукровим діабетом, 2 типу (вторинноінсулінозалежний), важка форма, а також рядом інших захворювань, а тому вимушений витрачати кошти на лікування. Крім того, як вбачається зі змісту витягу № 233 з медичної картки пацієнта денного стаціонару [PERSON] від 20 квітня 2021року, останній ніс витрати по придбанню ліків та медичних препаратів у зв`язку з проходженням стаціонарного лікування в Комунальному некомерційному підприємстві Харківської районної ради «Амбулаторія загальної практики - сімейної медицини сел. Покотилівка» у період з 13 квітня 2021 року по 20 квітня 2021 року, а також після виписки зі стаціонарного відділення згідно рекомендацій лікарів. Так, судом встановлено, що [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні з діагнозом: ішемічна хвороба серця: стабільна стенокардія, 3 ФК,постінфарктний кардіосклероз (2011 рік) в поєднанні з метаболічною кардіоміопатією, недостатність мітрального клапану,відносна недостатність тристулкового клапану,легенева гіпертензія,часта транзиторна екстра систолічна суправентрікулярна аритмія,гепертонічна хвороба 3 ст. 2 ст. ризик4, СН ІІ Бст.,гіпертрофія міокарда лівого шлуночка,змішана енцефалопатія 2-3 ст. з вираженою лікворно-венозною гіпертензією, вегето-судинними параксизмами, синкопальними станами,хронічна вертебро-базилярна недостатність на тлі остеохондрозу шийного відділу хребта,синдом хребетної артерії, стійкі залишкові явища повторних (1976, 2001) ЧМТ з травматичною нейропатією правого лицьового нерва,аденома простати 2-3 ст.,цукровий діабет, 2 тип (вторічноінсулінзалежний), важка форма,універсальна діабетична ангіопатія. Отже, відповідач як син позивача має брати участь у додаткових витратах останнього, викликаних інвалідністю та тяжкою хворобою батька. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11 червня 2018 року у справі №61-1687св18 між тими ж сторонами з приводу аналогічного предмету спору. Як вбачається зі змісту вищевказаної медичної картки пацієнта денного стаціонару, стаціонарне лікування позивача проводилось за допомогою наступних медичних препаратів:антарес, мексикор, карбарутин, корвазан, клопідогрель, роксера, магнікор, коамплеса; після виписки позивачу рекомендований прийом препаратів:корвазан, коамлесса, фуросемид, спіронолактон, антарес, армадин, метомакс, сиднофарм, предуктол, роксера, магникор, верошпирон, трифас. Згідно консультативних висновків спеціалістів позивачу рекомендований прийом наступних медичних препаратів: енап,корвазан, амлоцим, тромбонет, аторвастатин, антарес, корвазан, коамлесса, фуросемид, спіронолактон, армадин, метомакс, сиднофарм, предуктол, роксера, магникор, верошпирон, трифас, нітресан, мексікор. На підтвердження витрат на придбання вищевказаних ліків позивачем надано копії чеків з аптек за період з 25 лютого 2020 року по 23 липня 2021 року. Дослідивши надані позивачем чеки за вказаний період, суд встановив, що сума витрат на придбання ліків та медичних препаратів за призначенням лікарів за вказаний період складає 11926,71 гривень, за проведення біохімічного та ультразвукових досліджень складає 826,00 гривень, а всього 12752,71 гривень. При цьому, суд не приймає в якості доказів надані позивачем нечитабельні копії чеків, а також не враховує чеки за придбаних ліків, які не призначалися позивачу лікарями та не пов`язані його інвалідністю та тяжкою хворобою. Крім цього, суд не враховує вартість платних медичних послуг у вигляді консультацій в медичному центрі «Medastrum», оскільки позивачем не доведена необхідність отримання таких консультацій в приватному медичному закладі та неможливість отримання безкоштовного обстеження та відвідування лікарів у комунальних медичних закладах, де останній, зокрема, перебуває на обліку. Суд також не бере до уваги призначення лікарів згідно виписки з медичної карти пацієнта денного стаціонару №487 від 06 червня 2019 року, оскільки чеки на придбання ліків та медичних препаратів за період з 19 лютого 2019 року по 16 серпня 2019 року були предметом судового розгляду, за результатами якого ухвалено рішення Харківського районного суду Харківської області від 19 жовтня 2020 року. Враховуючи викладене, суд вважає доведеною та обґрунтованою понесену суму витрат позивача на лікування у розмірі 12752,71 гривень. Разом з тим, як встановлено судом під час судового розгляду та не заперечується сторонами, [PERSON] має двох повнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи ту обставину, що обов`язок утримувати батька є рівним у обох дітей, суд вважає необхідним стягнути з відповідача половину визначеної суми. Отже, сума додаткових витрат, що підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] складає 6376,36 гривень (12752,71/2=6376,36). Доводи представника відповідача щодо сплати відповідачем згідно вже постановлених рішень суду, які набрали законної сили, сум в рахунок стягнутих додаткових витрат на лікування позивача, жодним чином не впливають на висновки суду, оскільки судом розглядається період, який не охоплений попередніми рішеннями судів, законом не встановлені будь-які обмеження щодо можливості неодноразового звернення особи з позовом про стягнення додаткових витрат на лікування після фактичного їх понесення. Посилання представника відповідача на те, що позивач отримує дохід у розмірі, що значно перевищує прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому не потребує необхідності отримувати сторонню матеріальну допомогу судом також не приймаються, оскільки положення статей 202, 203 СК України, які регулюють спірні правовідносини, не передбачають врахування лише прожиткового мінімуму, встановленого законом, як безумовної умови для стягнення чи відмови у стягненні додаткових витрат. Також суд не приймає до уваги інші доводи представника відповідача, зокрема щодо матеріального становища відповідача, оскільки такі доводи не підтверджені належними та допустимими доказами. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України і покладає судовий збір на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог на суму 6376,36 гривень, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, суд стягує з відповідача судовий збір у сумі 251,61 гривень на користь держави. На підставі викладеного і

Outcome: partial