Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, просив визначити місце проживання [PERSON], [INFO] разом із ним. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проживав з відповідачем однією сім'єю. У період спільного проживання [INFO] у них народився син - [PERSON]. На початку 2013 року, внаслідок погіршення особистих відносин із відповідачем на підставі зневажливого відношення до сімейних цінностей, аморального способу життя відповідача, сторони почали проживати окремо. Син залишився проживати з батьком. До теперішнього часу батьки не дійшли згоди щодо місця проживання дитини. Вважає, що перебування сина в сім'ї відповідача негативно вплине на його виховання та здоров'я. Позивач хоче дати дитині освіту та добробут. Син також хоче жити з батьком . Крім того, відповідач не може дати дитині ні належного виховання та розвитку, ні матеріального забезпечення, не може забезпечити нормальних безпечних для здоров'я дитини умов проживання. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позов та наполягали на його задоволенні, посилаючись на обставини викладені в ньому. Надали письмові заперечення проти задоволення зустрічного позову, в яких зазначили, що обставини наведені в ньому не відповідають дійсності та є необґрунтованими (а.с. 83-87). Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.12.2013 року до спільного розгляду з первісним позовом прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - служба у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради про визначення місця проживання дитини (а.с. 78). Зустрічний позов мотивований тим, що сторони проживали однією сім'єю та мають спільну дитину, [PERSON], [INFO]. Проте всі обставини вказані в первісному позові є надуманими, необґрунтованими та не підтвердженими жодними доказами. Зазначено, що на даний час відповідач офіційно працевлаштована та має постійний дохід, за місцем роботи характеризується позитивно. Окрім того, під час спільного проживання дитиною займалася вона, виховувала, допомагала з навчанням, слідкувала за її станом здоров'я. Живе вона у будинку своєї матері та має позитивні характеристики. У будинку завжди прибрано, спиртні напої вона не вживає, про що свідчить сертифікат з КЗ «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер». [PERSON] постійно вводить сина в оману, шантажує його та перешкоджає матері в спілкуванні з дитиною. Відповідач та її представник проти задоволення первісного позову заперечили та просили відмовити в його задоволенні. Вимоги, викладені в зустрічному позові підтримали та просили їх задовольнити. Представник третьої особи, служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, первісний позов підтримала та в свої поясненнях посилалась на висновок комісії з питань захисту прав дитини, а саме те, що в інтересах дитини було прийнято рішення вважати за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO] разом із батьком, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 117). Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, а у зустрічному слід відмовити. Встановлено, що згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 01.11.2013р. виданого повторно, батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] від 19.08.2003 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис за № 489. Прізвище після розірвання шлюбу чоловіка [PERSON], дружини - [PERSON] (а.с. 12). Згідно довідки від 31.10.2013 року, квартального комітету № 5 Кіровського району м. Кіровограда, [PERSON] проживає по [ADDRESS] разом з сином, [PERSON] (а.с. 7). Власником 1/3 частини жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] є [PERSON], про що свідчить договір купівлі-продажу від 14 квітня 2000 року, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 1028 (а.с. 9). Відповідно до довідки № 41 від 02.12.2013 року, ТОВ «ККС» [PERSON] дійсно працює в ТОВ «ККС» на посаді укладальника-пакувальника з 01.11.2013 року з окладом згідно штатного розпису 1400,00 грн. (а.с. 28). Згідно характеристики [PERSON], [INFO], учня 3-В класу загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №? 4 Кіровоградської міської ради, в третьому класі вихованням та навчанням [PERSON] почав займатися батько. Він кожного дня забирає дитину зі школи і завжди цікавиться успіхами сина, спілкується з вчителями. Мати була в школі на перших батьківських зборах та іноді провідує дитину. Хлопчик завжди гарно одягнений, чистий, готовий до уроків (а.с. 30). [PERSON] за місцем роботи та проживання характеризується з позитивного боку, про що свідчить його характеристика № 09 від 02.12.2013 року, надана ПП «Марш» (а.с. 39) та характеристика підписана сусідами та засвідчена головою квартального комітету № 5 (а.с. 40). Відповідно до актів обстеження умов проживання від 28.11.2013 року та 20.12.2013 року, за адресою: [ADDRESS] проживає [PERSON] та [PERSON]. Для вихованні дитини створені належні умови, у дитини окрема кімната, яка обладнана всім необхідним. Будинок чистий, охайний та теплий. Взаємовідносини в сім'ї доброзичливі, є порозуміння (а.с. 42, 60). Згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини було прийнято рішення вважати за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO] разом із батьком, [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Зазначено, що відповідно до акта обстеження умов проживання [PERSON] від 29.01.2014 року, матір'ю дитини не створені умови для виховання та розвитку хлопчика. Натомість, батьком створені належні умови для виховання та розвитку сина. Під час бесіди з дитиною, остання висловила побажання проживати з батьком (а.с. 117). Допитана в судовому засіданні свідок, [PERSON] пояснила, що матір дитини вона знає добре, оскілки остання є її сусідкою, [PERSON] не поважає та відноситься до нього негативно, знає його та всі обставини спілкування з дитиною лише зі слів [PERSON], яка розповідала, що вона та дитина бояться [PERSON]. Коли дитина з батьком, вона постійно замкнута, а з матір'ю весела. Свідок, [PERSON], яка є матір'ю відповідача в судовому засіданні зазначила, що дійсно умови проживання у батька для сина кращі, проте дитина повинна проживати з матір'ю. Зараз в будинку, в якому проживає [PERSON] проводяться ремонтні роботи, за наслідком яких для проживання дитини будуть створені всі належні умови, в тому числі ванна та туалет. [PERSON] вживає спиртних напоїв, курить, проте поза межами будинку. З показів свідків, [PERSON] та [PERSON] вбачається, що дитина проживає разом з батьком, який і займається її вихованням. Умови та атмосфера в сім'ї [PERSON] негативна. Дитина в судовому засідання також підтвердила бажання проживати разом з батьком. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, яка набула чинності для України з 27 вересня 1991 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст.3 СК України сім'я є первинним та основним осередком суспільства, дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Умовами ч.1 ст.ст. 14,15 СК України передбачено, що здійснення сімейних прав та обов'язків є такими, що тісно пов'язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі. Статтею 151 СК України визначено переважне право батьків перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Відповідно до ч.3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що на час розгляду справи позивачем створені більш комфортні умови для проживання дитини з ним, натомість відповідач лише проводить підготовчі роботи в будинку за місцем проживання. Відтак, в інтересах дитини, задля забезпечення її спокою та комфортного розвитку є доцільним та таким, що відповідає її інтересам задовольнити первісний позов, відмовивши у задоволенні зустрічному. Дане рішення не перешкоджає відповідачу в подальшому вирішити питання проживання дитини з нею, якщо перестануть існувати підстави за яких у зустрічному позові було відмовлено. На підставі ст.ст.160-163 СК України, ЗУ «Про охорону дитинства», Постанови Пленуму ВСУ № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України»,

Outcome: approved