Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. Обґрунтовуючи підстави для розірвання шлюбу позивач в позові вказує, що з відповідачем вони зареєстрували шлюб 02.08.1998 року у виконавчому комітеті Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис № 8. В шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON], а [INFO] народилась дочка [PERSON]. Спільне життя у сторін не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні інтереси та уподобання. Позивач в позові також зазначає, що у нього відсутнє почуття поваги та любові до відповідача, в зв'язку з чим вони близько трьох років не підтримують подружніх стосунків, на думку позивача збереження шлюбу в даному випадку є неможливим, тому просить його розірвати. В судове засідання сторони не з'явились, через канцелярію суду надали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність. При цьому позивач в своїй заяві зазначив, що позов підтримує, а відповідач в своїй заяві зазначила, що позов визнає та після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Згідно ч. 2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думку та позицію сторін, викладену у поданих до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази в справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що шлюб між сторонами укладено 02.08.1998 року у виконавчому комітеті Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис № 8, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно, серії [NUMBER] від 04.03.2015 року (а.с. 3). В шлюбі у сторін [INFO] народився син [PERSON], а [INFO] народилась дочка [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей серії [NUMBER] від 26.03.1999 року та серії [NUMBER] від 24.01.2001 року (а.с. 4). Згідно позовної заяви, причинами розпаду сім'ї є відсутність взаєморозуміння між сторонами, різні інтереси та уподобання, відсутність у позивача почуття поваги та любові до відповідача, в зв'язку з чим сторони близько трьох років не підтримують подружніх стосунків. Стаття 4 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки укласти шлюбні відносини та створити сім'ю. Згідно ст. 110 СК України подружжя має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу в разі незгоди подальшого збереження шлюбних відносин. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя й дійсні причини позову, суд вважає, що спільне подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Враховуючи обставини по даній справі - відсутність взаєморозуміння між подружжям та припинення шлюбних відносин, спільне проживання сторін у шлюбі буде негативно впливати на виховання та розвиток їхніх неповнолітніх дітей. Зазначене дає суду законні підстави для задоволення позову. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач бажає залишити прізвище «[PERSON]», що відповідає вимогам Закону. Крім того, оскільки позивачем не заявлено клопотання про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору, суд вважає залишити їх за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved