Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна», відповідно до якого просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 281 308, 26 грн., 1 430 грн. - витрати за платну автомобільну стоянку, на якій перебував автомобіль, 1 000 грн. - вартість проведення оцінки матеріального збитку, 5 000 грн. - витрати на юридичну допомогу, 5 000 грн. - моральна шкода та судові витрати в розмірі 2 813, 08 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24.06.2016 о 11 год. 10 хв. в м. Києві по вул. Якіра - вул. Білоруська сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] (власником якого є [PERSON]) під керуванням відповідача та за участю автомобіля позивача - «Toyota Corolla», д.н.з. [NUMBER]. Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Відповідно до висновку суб'єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] від 26.08.2015 вартість матеріального збитку, завданого автомобілю позивача становить 268 878, 26 грн., вартість проведення експертного дослідження - 1000 грн. Крім того, позивачем були понесені витрати на оплату стоянки, на якій знаходився автомобіль після ДТП, що складають 1 430 грн. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.07.2015 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «СК «Україна». Позивач звернувся до третьої особи із заявою про виплату страхового відшкодування, разом з тим, страхове відшкодування позивачу виплачено не було. Крім того, внаслідок протиправних дій відповідача позивачу також було завдано моральної шкоди, які позивач оцінює в 5 000 грн. Також зв'язку із необхідністю захисту своїх прав в судовому порядку позивач поніс витрати на правову допомогу на загальну суму 5 000 грн. В судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову з огляду на завищені суми шкоди. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24.06.2016 о 11 год. 10 хв. в м. Києві по вул. Якіра - вул. Білоруська сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] (власником якого є [PERSON]) під керуванням відповідача та за участю автомобіля позивача - «Toyota Corolla», д.н.з. [NUMBER]. Внаслідок ДТП автомобілі отримали пошкодження. Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 17.07.2015 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності (а.с. 15). Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 368/8-15, виконаного 26.08.2015 суб'єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON], вартість відновлюваного ремонту без врахування фізичного зносу транспортного засобу «Toyota Corolla», д.н.з. [NUMBER] становить 294 368, 33 грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля становить 268 878, 26 грн., ринкова вартість автомобіля позивача до моменту ДТП становить 268 878, 26 грн. (а.с. 18-31). В судовому засіданні експерт [PERSON] додатково пояснив, що вартість ремонту склала більше, ніж вартість автомобіля до ремонту, автомобіль вважається конструктивно знищеним, вартість зносу не враховується, оскільки вартість матеріального збитку дорівнює вартості автомобіля до ДТП. Відновлення автомобіля вважається економічно необґрунтованим, тому що вартість ремонту та вартість автомобіля до ремонту рівні. Вартість проведення вказаної оцінки становила 1000 грн., що підтверджується квитанцією 0.0.480421066.2 від 22.12.2015 (а.с. 36). Як вбачається з матеріалів справи, суб'єктом оціночної діяльності вживались дії щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце проведення огляду пошкодженого автомобіля позивача (а.с. 39-41). Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля, яким керував відповідач, була застрахована в ПрАТ «СК «Україна». З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до третьої особи із Повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 26.06.2015 (а.с. 12) та із заявою про страхове відшкодування від 22.09.2015 (а.с. 14). Разом з тим, третя особа жодних виплат позивачу не здійснила. Крім того, як вбачається з роздруківки з Централізованої бази М(Т)СБУ, вказаний поліс, яким застрахована цивільна відповідальність власника автомобіля [NUMBER], є недійсним, а третя особа з 01.07.2015 позбавлена права укладати договори страхування ОСЦПВВТЗ (112-114). Стаття 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказує, що У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно ст. 30 вказаного Закону, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Також, в правовій позиції, викладеній у Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 04.06.2014 року № 6-49цс14 зазначено, що системний аналіз пункту 32.7 статті 32 указаного Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 Цивільного кодексу України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 зазначеної Методики дає можливість дійти висновків, відповідно до яких власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди в розмірі 281 308, 26 грн. та вартості проведення оцінки матеріального збитку, завданого автомобілю позивача в розмірі 1 000 грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до п.21 постанови пленуму Вищого СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ від 1 березня 2013 року N 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що при вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням страховиком зобов'язань за договором страхування, суди повинні виходити з того, що правовідносини сторін за договором страхування є зобов'язальними. У випадку порушення зобов'язання моральна шкода може бути відшкодована лише тоді, коли це встановлено договором або законом (стаття 611 ЦК). Зокрема, можливість відшкодування моральної шкоди передбачена у відносинах у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (статті 9, 22 Закону N 1961-IV). Згідно ст.ст.23,1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, крім іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до п.3 постанови № 4 від 31.03.1995 року (з наступним змінами) Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної/немайнової/шкоди/» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може проявлятися, зокрема: в моральних переживаннях в зв»язку з порушенням права власності. Виходячи з викладеного вище, обгрунтування моральної шкоди з боку позивача, обставин її завдання та вини відповідача в скоєнні ДТП, виходячи з засад розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму у відшкодування моральної шкоди в розмірі - 2000,00 грн. Згідно вимог ч. 2, 3 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Позивач, зокрема просить стягнути на свою користь витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. Суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу (п. 2 ч. 2 ст. 79 ЦПК України). За частинами 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Як вбачається з матеріалів справи, 26.06.2015 між ФОП [PERSON] та позивачем було укладено Договір про надання юридичних послуг, на виконання умов якого позивачем було сплачено 5 000,00 грн. - відповідно до Квитанції до прибуткового касового ордера № 2 від 25.06.2015. Разом з тим, позовна заява підписана та подана до суду особисто позивачем, крім того, в матеріалах відсутній акт прийому-передачі виконаних представником позивача [PERSON] робіт (наданих послуг) із розрахунком вартості наданих послуг, їх видів, кількості годин, витрачених на підготовку та подання позовної заяви, вчинення інших дій, під час розгляду справи. Враховуючи все вище викладене, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення в рахунок витрат за юридичні послуги з відповідачів - 5000 грн., що заявлені до стягнення позивачем у позові. Також суд не знаходить підстав і для задоволення вимоги позивача щодо стягнення з відповідача витрат за платну автомобільну стоянку в розмірі 1 430 грн., оскільки до матеріалів справи не надано належних та допустимих доказів того, що позивач поніс вказані витрати. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір у розмірі - 2 700 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial