Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Міліївської сільської ради Вижницького району, [PERSON] Держгеокадастру у Вижницькому районі, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про визнання права власності на спадкове майно. В позові вказував, що 19.03.2007 року померла його баба [PERSON], яка проживала [INFO]. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді двох земельних ділянок загальною площею 0,8010 га, з яких земельна ділянка №1 площею 0,4661 га, кадастровий №7320584500:03:002:0205 та земельна ділянка №2 площею 0,3348 га, кадастровий №7320584500:01:002:0036, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Міліївської сільської ради. 23.03.2006 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно заповідала йому. Заповіт посвідчений секретарем виконкому Міліївської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за №38 і на день смерті не змінювався та не скасовувався. Посилався на те, що він, як спадкоємець за заповітом своєчасно прийняв спадщину, оскільки в передбачений законом термін звернувся до Вижницької державної нотаріальної контори із відповідною заявою про оформлення спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку. Однак своєю постановою №25/02-31 від 20.01.2016 року державний нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Підстав оскаржувати постанову нотаріуса немає, оскільки державний акт серії ЧВ №040873 був втрачений, він звернувся у відділ Держгеокадастру у Вижницькому районі де роз'яснили, що виготовити можна, але отримати його повинен власник, тобто його баба [PERSON], але оскільки вона померла, то спадкоємцям дублікат не видається. Зазначав, що спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], але вони не заперечують проти визнання за ним права власності на вказане спадкове майно, що підтвердять у судовому засіданні. Просив визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме на земельні ділянки загальною площею - 0,8010 га, з яких земельна ділянка №1 площею 0,4661 га, кадастровий №7320584500:03:002:0205 та земельну ділянку №2 площею 0,3348 га, кадастровий №7320584500:01:002:0036, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Міліївської сільської ради , що раніше належали [PERSON] згідно державного акта серії ЧВ №040873 від 03.10.2003 року. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, просив позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заявлений позов визнала, підтвердила, що вона прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] і від обов'язкової частки у спадщині не відмовлялася. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] в судовому засіданні позов визнали. Представник відповідача Міліївської сільської ради Вижницького району Чернівецької області в судове засідання не з'явився, будучи належно повідомленим про місце, день та годину слухання справи, в адресованому суду відзиві на позов просив справу розглядати без участі представника сільської ради, проти позову не заперечує. Представник відповідача [PERSON] Держгеокадастру у Вижницькому районі Чернівецької області в судове засідання не з'явився, будучи належно повідомленим про місце, день та годину слухання справи, в адресованій суду заяві просив справу розглядати без участі їх представника, проти позовних вимог не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, будучи належно повідомленою про місце, день та годину слухання справи, з отриманої секретарем судових засідань телефонограми вбачається, що вона проти позову не заперечує та просить справу розглядати за її відсутності, оскільки перебуває за межами України. Суд, заслухавши позивача [PERSON], відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 19.03.2007 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія 1-МИ №030142 від 19.03.2007 року, виданого виконавчим комітетом Міліївської сільської ради Вижницького району. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка загальною площею 0,8010 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Міліївської сільської ради Вижницького району Чернівецької області і складається з двох земельних ділянок: площею 0,4661 га, кадастровий №7320584500:03:002:0205 та площею 0,3348 га, кадастровий №7320584500:01:002:0036, і належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЧВ №040873, виданого 03.10.2003 року Вижницьким районним відділом земельних ресурсів, зареєстрованого за №620. Згідно листа [PERSON] Держгеокадастру у Вижницькому районі №34-28-99.3-755/2-16, у [PERSON] відсутня Технічна документація про нормативну грошову оцінку земельних ділянок на [PERSON], кадастровий №7320584500:03:002:0205, кадастровий №7320584500:01:002:0036, які знаходяться на території Міліївської сільської ради, але відповідно до Технічної документації зі складання державних актів на право власності на земельні ділянки власникам сертифікатів на земельну частку (пай) Міліївської сільської ради від 09.08.2003 року, вартість земельних ділянок, з урахуванням коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки землі станом на 01.01.2016 року становить: 9790,32 грн. - земельна ділянка площею 0,4661 га, кадастровий №7320584500:03:002:0205 та 21099,45 грн. - земельна ділянка площею 0,3348 га, кадастровий №7320584500:01:002:0036. 23.03.2006 року від імені [PERSON], [INFO] складено заповіт, згідно якого усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день її смерті та на що вона за законом матиме право, заповідала [PERSON]. Заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Міліївської сільської ради Вижницького району 23.03.2006 року та зареєстрований в реєстрі за №38 і він не змінювався і не скасовувався, що підтверджується його копією. Позивач [PERSON], як спадкоємець за заповітом, вчасно прийняв спадщину після смерті [PERSON], що підтверджується його заявою від 27.07.2007 року, яка міститься в матеріалах спадкової справи №253/2007 р., заведеної 27.07.2007 року у Вижницькій державній нотаріальній конторі до майна померлої 19.03.2007 року [PERSON] Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є її діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Міліївської сільської ради Вижницького району №133 від 14.03.2016 року. Спадкоємець першої черги за законом [PERSON], є також особою, яка має право на обовязкову частку у спадщині [PERSON], оскільки на момент її смерті була непрацездатною, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серія АБ №487158 від 22.12.2003 року, яка міститься в матеріалах спадкової справи. [PERSON], як особа, яка має обовязкову частку у спадині також вчасно прийняла спадщину після смерті [PERSON], що підтверджується її заявою від 21.08.2007 року, яка міститься в матеріалах зазначеної спадкової справи. Інші спадкоємці - [PERSON], [PERSON] і [PERSON], спадщину після смерті матері не прийняли і на спадкове майно не претендують. Вказані обставини частково підтверджуються копією рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 11.10.2013 року по цивільній справі №713/2290/13-ц (провадження №2/713/803/13), за яким за [PERSON] визнано право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, а саме, житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в с. Мілієве, вул. Миколайчука, 15, Вижницького району Чернівецької області, який належав померлій 19.03.2007 року [PERSON] У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у відповідній частці на земельну ділянку, площею 0,8010 га, розташовану на території Міліївської сільської ради Вижницького району Чернівецької області [PERSON] державним нотаріусом відмовлено у звязку з тим, що ним не були надані належним чином оформлені документи (в тому числі витяг з Державного земельного кадастру), що посвідчують право власності спадкодавця на дане майно, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №25/02-31 від 20.01.2016 року, винесеної державним нотаріусом Вижницької державної нотаріальної контори Чернівецької області [PERSON] Позивачем не були надані документи на спадкове майно, оскільки оригінал державного акту №040873 від 03.10.2003 року, виданий на ім'я [PERSON] втрачений і оголошення про визнання його недійсним розміщено в газеті «Вижницькі обрії» за 11.03.2016 року. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно з п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за заповітом відповідно до ст.1217 ЦК України. У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця. Відповідно до чч.2-4 ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону. Згідно вимог пп.8, 9 ч.1 ст.27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, судом встановлено, що земельна ділянка площею 0,8010 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Міліївської сільської ради Вижницького району Чернівецької області і складається з двох земельних ділянок: площею 0,4661 га, кадастровий №7320584500:03:002:0205, вартістю 9790,32 грн. та площею 0,3348 га, кадастровий №7320584500:01:002:0036, вартістю 21099,45 грн., належала [PERSON], вказаний державний акт втрачено, позивач, як спадкоємець за заповітом прийняв спадщину після її смерті, а тому його позовна вимога про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом на вказані земельні ділянки є обґрунтованою. Однак з урахуванням обовязкової частки у вказаній спадщині, яке, як непрацездатній дочці спадкодавця належить [PERSON], яка вчасно прийняла спадщину після смерті матері і не відмовлялася від її прийняття, - вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. На підставі ст.ст.182, 328, 392, 1217, 1218, 1235, 1241, 1268-1270, 1273 ЦК України,

Outcome: partial