overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позов мотивовано тим, що 20.12.2011 року між сторонами по справі укладений в усній формі та відбувся договір купівлі - продажу, за умовами якого позивач передав, а відповідач прийняв у власність оцинкований лист на суму 400 000гривень з відстроченням платежу за товар до 01.05.2012 року. На підтвердження укладення та виконання договору купівлі - продажу відповідач добровільно склав боргову розписку, якою підтвердив свої зобов'язання сплатити позивачу борг в сумі 400 000гривень, а також підтвердив обумовлений кінцевий строк повернення боргу до 01.05.2012 року. Відповідач частково розрахувався з позивачем на суму 250 000гривень. Просить стягнути з відповідача на його користь борг в сумі 150 000 гривень та судовий збір. В судовому засіданні представник позивач позовні вимоги підтримав, аргументуючи їх мотивами, викладеними в позові. Просив позов задовольнити, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про місце день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Враховуючи думку представника позивач, вимоги ст. ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, постановивши по справі заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановленні наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно договору позики від 20.12.2011року укладеного між [PERSON] та [PERSON], останній отримав у позику в позивача оцинкований лист на суму 400 000 гривень, які зобов'язувався повернути до 01.05.2012року (а.с.3). З позовної заяви вбачається, що відповідач повернув частково суму боргу в розмірі 250 000 гривень. Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що право позивача порушено, неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань, тому підлягає захисту, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача борг в сумі 150 000 гривень. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1500 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги мотивує тим, що він, 28 жовтня 2013 року за усним договором позики передав позичальнику [PERSON] в борг 6070 гривень. При фактичному одержанні вказаної суми позичальником, в цей же день була надана розписка (гарантійний лист). Згідно зазначеної розписки, [PERSON], зобов`язувалася повернути кошти до лютого 2014 року. Однак, до обумовленої дати, навіть до теперішнього часу, відповідачка позичених грошей не повернула. Тому просив суд винести рішення, яким стягнути з [PERSON] на його користь борг в сумі 6070 грн. та судові витрати по справі. Позивач [PERSON], в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить дану справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги визнала, та стердила, що дійсно заборгувала позивачу грошові кошти в сумі 6070 грн., через важкий матеріальний стан не змогла позичені кошти повернути вчасно. Суд, заслухавши відповідачку, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] своєю письмовою розпискою, зобов`язувалася повернути [PERSON] 6070 гривень до лютого місяця 2014 року, отже, між сторонами було укладено договір позики, оскільки ч.2 ст. 1047 ЦК України, передбачає, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому, у відповідності до ст. 1049 ЦК України, до стягнення з відповідачки на користь позивача підлягає сума 6070 гривень. Окрім того, за вимогою позивача, на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідачки слід стягнути в його користь, понесені судові витрати в сумі 243,60 гривень, що складаються із судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Посилається на те, що 18.02.2014 року відповідач позичив у нього 6000 грн. і зобов»язувався повернути борг до 18.03.2014 року. Однак, в обумовлений термін він боргу не повернув, від нього переховується. Просить стягнути з [PERSON] на його користь 6000 грн. боргу та три проценти річних від простроченої суми, що складає 20 грн. 50 коп. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, пояснивши, що борг до цього часу неповернутий. Відповідач [PERSON] позов визнав, ствердивши, що дійсно 18.02.2014 року позичив у [PERSON] 6000 грн. і за їх домовленістю повинен був повернути їх до 18.03.2014 року. Однак, боргу не повернув через відсутність коштів. Зобов»язується повернути борг. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони 18.02.2014 року в усній формі уклали договір позики, відповідно до якого [PERSON] позичив [PERSON] на строк до 18.03.2014 року 6000 грн. Це ствердили обидві сторони. Відповідач визнав факт отримання у борг від позивача зазначеної суми. З пояснень обох сторін вбачається, що борг в обумовлений ними строк не повернутий. Відповідно до ст.. 1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, які були йому передані позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, стягненню підлягає 6000 грн. боргу та три проценти річних від простроченої суми, що складає 20 грн. 50 коп. за 41 день прострочення зобов»язання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 18 квітня 2015 року позичив відповідачу грошову суму в розмірі 5400,00 доларів США з терміном повернення до 18 квітня 2016 року. Оскільки, відповідач покладені на себе зобовязання не виконав, суму позики не повернув, позивач вимушений звернутись з позовом до суду. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просить суд стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 5400,00 доларів США, шо за курсом НБУ станом на 11.05.2017 року складає 140\~400 гривень 00 копійок. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення посилаючись на те, що дійсно відповідачем на імя позивача складалась розписка про отримання коштів, однак фактично грошові кошти відповідачем не були отримані. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 18 квітня 2015 року [PERSON] позичив [PERSON] грошову суму в розмірі 5400,00 доларів США з терміном повернення до 18 квітня 2016 року. Вказані обставини підтверджуються розпискою, власноруч складеною [PERSON] 18 квітня 2015 року, згідно змісту якої розписка складана без примусу та в присутності свідків. [PERSON] покладені на себе зобовязання не виконала, суму позики не повернула. Відповідно до ст. 1046 ЦК Украины за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст. ст.\~10,\~60 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що твердження відповідача про те, що фактичне отримання грошових коштів від відповідача не відбулось, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду. За таких обставин суд вважає можливим стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу в розмірі 5400 доларів США, шо за курсом НБУ станом на 11.05.2017 року складає 140\~400 гривень 00 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 25 грудня 2014 року позивач дав в позику відповідачу [PERSON] 12\~ 500 доларів США, що становить 350\~ 500, 00 грн. по курсу валют національного банку України на 26.02.2015 року. Відповідач [PERSON] зобов'язався повернути зазначені кошти до 30 січня 2015 року, про що власноручно написав йому розписку. Однак у зазначений термін відповідач свої зобов'язання не виконав, грошові кошти не повернув. Вважаючи, що між ними фактично був укладений договір позики, позивач, виконавши своє зобов'язання щодо передачі коштів, та враховуючи факт неповернення відповідачем боргу, змушений звертатись до суду про стягнення з відповідача суми боргу за договором позики. Враховуючи наведене, позивач просить суд винести рішення, яким стягнути з [PERSON] в його користь борг в сумі 350 500, 00 грн. та судові витрати по справі У судове засідання позивач [PERSON] та його представник не зявились, попередньо подавши суду заяву в якій просять справу слухати у їх відсутності. Позов підтримують повністю. Не заперечують проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Про причину неявки суду не повідомив. Беручи до уваги, що зібраних у справі доказів достатньо для вирішення позову по суті та зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] 25 грудня 2014 року передав відповідачу [PERSON] згідно з письмовими розписками 12\~ 500, 00 доларів США, який зобов'язався їх повернути до 30 січня 2015 року, однак своїх зобов'язань не виконав. Причини невиконання таких зобов'язань правового значення для справи не мають. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики, який згідно зі ст. 1047 ЦК України був укладений представленою позивачем письмовою розпискою, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Таким чином суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача борг за договором позики, укладеним згідно письмової розписки відповідача Крім цього, з [PERSON] слід стягнути судові витрати по справі в користь [PERSON] в сумі 3505, 00 грн. у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 30 березня 2017 року між ним та відповідачем укладений договір позики № 30/03, за яким позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 20376,00 гривень, які відповідач зобовязався повернути в строк до 30 травня 2017 року. Оскільки, відповідач покладені на себе зобовязання не виконала, суму позики не повернула, позивач вимушений звернутись з позовом до суду. Представник позивача надав заяву в якій підтримав позовні вимоги, просить суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судове засідання на повторний виклик до суду не зявилась, про день, час, місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 30 березня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір позики № 30/03, за яким позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 20376,00 гривень, які відповідач зобовязався повернути в строк до 30 травня 2017 року. Факт прийняття грошових коштів за договором позики підтверджується розпискою складеною відповідачем на імя позивача 30.03.2017 року. [PERSON] покладені на себе зобовязання не виконала, суму позики не повернула. Відповідно до ст. 1046 ЦК Украины за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З наданого розрахунку заборгованості за договором позики від 30 березня 2017 року, вбачається що станом на 18.09.2017 року розмір заборгованості складає: 20376,00 гривень в рахунок відшкодування заборгованості за позикою; 1224,73 гривень в рахунок відшкодування процентів за користування позикою; 481,38 гривень в рахунок відшкодування збитків завданих інфляцією, а всього 34\~715,23 гривень. За таких\~обставин суд\~вважає можливим\~стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 30 березня 2017 року. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та суду пояснив, що 22.06.2011 року позивач надав [PERSON] грошову позику в сумі 55700 гривень терміном до 31.12.2011 року про що було написано розписку. Однак по даний час він цих грошей не повернув і ухиляється від виконання своїх зобов'язань. На неодноразові прохання повернути гроші відповідач відповідає відмовою. На момент звернення до суду сума заборгованості з 3% річних складає 59595, 94 грн. Тому він просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засіданні позов заперечив, вважає його безпідставним, оскільки коштів він не отримував, просить відмовити в задоволенні позову. Суд вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи вважає, позов підставним і таким, що підлягає до часткового задоволення, із наступних підстав: Як встановлено в судовому засіданні позивач [PERSON] 22.06.2011 року надав відповідачу 55700 гривень терміном до 31.12.2011 року, про було написано розписку (а.с. 12). В судовому засіданні відповідач ствердив, що дійсно написав розписку власноруч, але вказані суми не отримував. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Але відповідачем до цих пір гроші не повернуті. Згідно ст. 1049 ч.1 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. А відповідно до ч. 3 тієї ж статті позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. На підставі наведеного ст.ст. 611, 625, 1046, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свій позов обґрунтовує тим, що 12.01.2017 року він уклав з [PERSON] договір позики грошових коштів, за яким передав останньому 3500 доларів США на строк до 12.06.2017 року. Однак відповідач вказану суму коштів в передбачений договором строк не повернув. Покликаючись на викладені обставини позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 3500 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 17.08.2017 року становить 89495 грн. та судові витрати по справі. Позивач та відповідач надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач проти задоволення позову не заперечив. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.01.2017 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений письмовий договір позики грошових коштів, відповідно до умов якого [PERSON] передав [PERSON] 3500 доларів США грн., останній зобовязувався повернути йому кошти до 12.06.2017 року (а.с.5). Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) що були передані йому у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що на даний час відповідач вказані кошти не повернув, тому з нього в користь позивача слід стягнути 3500 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом 17.08.2017 року з розрахунку за 1 долар США 25,57 грн. становить 89495 грн. боргу за договором позики. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому стягненню з відповідача в користь позивача підлягає також 894,96 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 526, 625, 1046-1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved