Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду із позовною заявою до Комунального підприємства «Лисичанське тролейбусне управління» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що 14.12.2011 року позивач був прийнятий на посаду слюсаря з ремонту рухомого складу 3-го розряду служби рухомого складу у КП «Лисичанське тролейбусне управління». 17.12.2013 року позивач звільнився з роботи за ст. 38 КЗпП України. Обхідний лист зданий вчасно. На день звільнення бухгалтерія КП «Лисичанське тролейбусне управління» повинна була нарахувати розрахункові та провести їх виплату, але до цього моменту позивачу не видали розрахунковий лист та остаточного розрахунку не зробили. На запитання про строки виплати належних позивачу сум відповідно до законодавства України керівництво КП «Лисичанське тролейбусне управління» видає тільки довідки про заборгованість, остання довідка № 17 від 16.07.2015 року, що підтверджує наявність заборгованості КП «Лисичанське тролейбусне управління» перед позивачем. На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 18 грудня 2013 року по день ухвалення рішення по 21 грудня 2015 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] надав пояснення аналогічні, викладеним в позовній заяві, позовні вимоги підтримав, просив суд стягнути на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку починаючи з 18.12.2013 року по день розгляду справи судом. Представник позивача [PERSON] надала пояснення аналогічні, викладеним в позовній заяві, позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що розрахунок з заробітної плати з позивачем по справі у день звільнення проведений не був через відсутність коштів на підприємстві. На даний час підприємство частково виплачує позивачу заборгованість зі сплати заробітної плати. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Згідно з трудовою книжкою, серії БТ-ІІ від 5418464, заповненою 20 липня 2005 року, на підставі наказу № 317к від 13.12.2011 року, [PERSON] 14.12.2011 року прийнятий у службу рухомого складу слюсарем з ремонту рухомого складу 3 розряду до Комунального підприємства «Лисичанське тролейбусне управління». 17.12.2013 року, на підставі накази № 332/п від 17.12.2013 року, [PERSON] звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем з 13.12.2011 року до 17.12.2013 року. Відповідно до ст. 7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII (2148-08) від 19.10.73), Держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем з 13.12.2011 року до 17.12.2013 року. Отже, час затримки заробітної плати, відповідно до ст. 116 КЗпП України, починається з 18.12.2013 року. З пояснень відповідача, наданих в судовому засіданні, судом встановлено, що підприємстві Комунальне підприємство «Лисичанське тролейбусне управління» з 13.12.2011 року до 17.12.2013 року встановлений режим роботи з повним робочим тижнем, робочими днями понеділок, вівторок, середа; четвер, пятниця, вихідні - субота, неділя. Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, середньомісячна зарплата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. З матеріалів справи вбачається, що згідно з довідкою від 16.07.2015р. № 17, що видана [PERSON], він дійсно працював в КП «Лисичанське тролейбусне управління» майстром зміни і його заборгованість по невиплаченій заробітній платі станом на 16.07.2015р. складає 13667,15 грн. Згідно довідкою про доходи № 211 від 21.12.2015р. у [PERSON], який займає посаду майстер з 14.12.2011р. по 17.12.2013р. міститься заборгованість по заробітній платі станом на 17.12.2013р. за винятком аліментів становить 19548,25 грн., виплачено з 18.12.2013р. по 05.09.2015р. 6000,00 грн. Загальна сума заборгованості станом на 20.12.2015р. становить 13667.15 грн. Згідно довідкою про доходи № 210 від 21.12.2015р. у [PERSON], який займає посаду майстер загальна сума доходу за період з 01.09.2013р. по 30.11.2013р. за винятком аліментів становить 9451,51 грн. 17.12.2013 року [PERSON] звільнений з посади слюсаря з ремонту рухомого складу 3 розряду з Комунального підприємства «Лисичанське тролейбусне управління» за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, що підтверджується наказом № 332/п від 17.12.2013 року, виданим Комунальним підприємством «Лисичанське тролейбусне управління». Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Згідно з довідкою № 210 від 21.12.2015р року, наданою відповідачем, зарплата позивача за жовтень 2013 року склала 3219 грн. 91 коп., за листопад 2013 року 3232 грн. 92 коп. Кількість робочих днів у жовтні 2013 року 23 днів, у листопаді 2013 - 21 днів, відповідно середньоденний заробіток позивача становить 146,65 грн.(3219,91 грн. + 3232,92 грн.)/(23+21). Отже, середній заробіток позивача за час затримки розрахунку по заробітній платі за період з 18.12.2013 року по 21.12.2015 року, тобто за 501 робочих днів (з 18.12.2013 року по 21.12.2015 рік було 501 робочих днів) становить 73471 грн. 65 коп. (146,65 грн. х 501 днів). За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] до Комунального підприємства «Лисичанське тролейбусне управління» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати при звільненні, підлягають у задоволенню, а саме в розмірі 73471 грн. 65 коп. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн..

Outcome: approved