Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 201596912 від 24.02.2020 року. Також відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 201593931 від 24.02.2020 року, [PERSON] є власником земельної ділянки, кадастровий номер 7321086300:01:003:0579, площею 0,2262 га на якій розташований житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до довідки № 405 від 18.05.2020 року виданої виконкомом Старововчинецької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області в житловому будинку [ADDRESS] разом із [PERSON] зареєстровані: дружина [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , колишня невістка - [PERSON] , [INFO] , внук - [PERSON] , [INFO] та внук [PERSON] , [INFO] З 2014 року відповідачі [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] не проживають за адресою своєї реєстрації, оскільки в 2014 році переїхали проживати до міста Чернівці. Тому просить суд, ухвалити рішення, яким усунути перешкоди [PERSON] у користуванні житловим будинком [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , такими що втратили право користування житловим будинком.. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні підтвердили обставини викладені в позовній заяві, просили суд позов задовольнити в повному обсязі. Вiдповiдачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомили і не просили суд відкласти розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослiдивши матерiали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як вбачається із змісту ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз`яснено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко врахувати правовідносини, які виникають між власником та колишніми членами його сім`ї. Так власник житла має право вимагати визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК України) із зняттям останньої з реєстрації. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №201596912 від 24 лютого 2020 року, [PERSON] являється власником житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Відповідно до довідки № 405 від 18.05.2020 року виданої виконкомом Старововчинецької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області в житловому будинку [ADDRESS] разом із [PERSON] зареєстровані: дружина [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , колишня невістка - [PERSON] , [INFO] , внук - [PERSON] , [INFO] та внук [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки № 406 від 18.05.2020 року виданою виконкомом Старововчинецької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] не проживають за адресою: [ADDRESS] з 2014 року по даний час в селі Старий Вовчинець не проживають, місце проживання невідоме. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили обставини, які викладенні в позовній заяві. Наведені докази підтверджують те, що відповідачі не проживають у вказаному будинку більше шести років, тому суд вважає, що вони втратили право користування вказаним житлом. На підставі наведеного, ст. 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved