Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Автозаводського районного суду м.Кременчука з дійсним позовом. На обґрунтування своїх вимог зазначив, що 08.10.2004р., 12.11.2004р., 01.04.2006р., 16.07.2007р., 01.08.2007р. відповідач позичила у нього грошові кошти на загальну суму 32900,00 дол.США. Станом на 22.02.2016р. [PERSON] борг не повернула, у зв'язку з чим у нього виникло право вимагати повернення суми боргу з урахуванням 3% річних. Посилаючись на вказані обставини позивач просив суд стягнути з [PERSON] 3% річних за період прострочення з11.02.2014р. по 22.02.2016р. в розмірі 53873,16 грн.. В судовому засіданні представник позивача, [PERSON], позов підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Зазначив, що факт отримання [PERSON] від [PERSON] грошових коштів встановлений постановою Верховного Суду України від 27.01.2016р. і не потребує додаткового доказування. Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала. Звертала увагу суду на те, що розписки про отримання [PERSON] коштів є підробними і тому позивач не надав їх суду. Також надала суду клопотання про застосування строку позовної давності, зазначаючи, що по вимогам позивача про стягнення 3%річних відбувся перебіг терміну позовної давності. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази, приходить до наступного. Згідно з ч. 1 ст. 598, 599 ЦК України зобовязання припиняється в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України визначено, що в тому разі, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, в Постанові Верховного суду України від 27.01.2016р. по справі №6-771цс15 за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON], про стягнення заборгованості за договором позики зазначено, що суди першої та апеляційної інстанції установили, що [PERSON] у період з 8 жовтня 2004р. до 28.07.2008р. позичала у [PERSON] грошові кошти на загальну суму 66 тис.415 грн. та 32 тис. 900 дол.США, зокрема: 08.10.2004р.-2 тис.150 дол.США, 12.11.2004р. 6 тис. дол.США зі строком повернення до 31.03.2008р.; 01.04.2006р. 12 тис.550 дол.США зі строком повернення до 01.02.2007р.; 16.07.2007р. 6 тис. 350 дол.США; 20.07.2007р. 20 тис. грн. із застереженням про повернення коштів на вимогу позикодавця; 01.08.2007р. 5 тис. 850 дол.США та 7 тис. 605 грн. із застереженням про повернення коштів на вимогу позикодавця; 28.07.2008р. 38 тис.810 грн.(а.с. 38). Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, факт отримання [PERSON] від [PERSON] в борг грошових коштів на загальну суму 32900 дол.США є доведеним та доказуванню не підлягає, у зв'язку з чим суд не приймає доводи представника відповідача з приводу не надання позивачем суду, в якості доказів, оригіналів боргових розписок [PERSON]. Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 16.11.2010р. у справі №2-363/2010р. за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, з урахуванням змін, відповідно до Постанови ВСУ від 27.01.2016р. по справі №6-771цс15, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 374 тис.317 грн.50 коп. За рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 22.05.2014р. у справі №524/9164/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення 3%річних та інфляційних збитків, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто інфляційній збитки в розмірі 52867,50грн. та 3% річних за період з 16.11.2010р. по 10.02.2014р. в розмірі 49981,81 грн., а також судові витрати в сумі 1028,49грн.(а.с.41). Станом на 22.02.2016р. вказані рішення судів не виконані відповідачем, що не заперечувалось її представником в судовому засіданні. Вирішуючи заявлені вимоги представника відповідача про застосування строків позовної давності, суд виходив з наступного. До позовних вимог щодо застосування відповідальності, передбаченої ст.\~625 ЦК, а саме стягнення 3% річних, встановлений загальний строк позовної давності тривалістю у три роки. Враховуючи, що позивач звернувся до суду з вказаним позовом в межах зазначеного строку, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування судом позовної давності. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Так, представником відповідача не надано доказів, які б спростовували позовні вимоги [PERSON], а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних за період з 11.02.2014р. по 22.02.2016р. на загальну суму 53873,16грн.(32900дол.США х 26,85(курс долара США станом на 22.02.2016р.) х 3 х742(кількість днів прострочення виконання зобов'язання) : 365 : 100) та відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати пов'язані з оплатою судового збору в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved