Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем він перебуває у шлюбі з 14 лютого 2009 року. Шлюб зареєстрований Микитівським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 32. Від шлюбу в них є діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час діти тимчасово перебувають на його вихованні, він виконує свої обовязки по забезпеченню матеріальної допомоги на утримання дітей. Суперечок про місце проживання дітей, характер виховання або порядок зустрічей, немає. Оскільки син [PERSON] має вади речі та для його лікування потрібен час, а також, щоб не розлучати дітей, вони з відповідачем домовилися, що впродовж року діти будуть проживати з ним. Спору про поділ майна між ними з відповідачем немає. Угода про утримання дітей досягнута. Їхня сімя розпалась в жовтні місяці 2015 році, коли він виїхав за межі України на заробітки. Причиною розпаду їхньої сімї є втрата взаємоповаги та взаємної любові через різні характери і різні погляди на життя. Примирення між ними неможливе, так як на теперішній час він фактично перебуває у шлюбних відносинах із [PERSON], [INFO], з якою в подальшому планує одружитися. Крім того, [PERSON] на даний час перебуває на 35 тижні вагітності. Він не допускає можливість відновлення нормальних сімейних стосунків з відповідачем, оскільки вона своїми діями всіляко підкреслює небажання відновити відносини та також бажає створити сімю. Просить суд шлюб, зареєстрований 14 лютого 2009 року Микитівським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 32, між ним, [PERSON], [INFO] та [PERSON] (до шлюбу - Карпишина) [PERSON], [INFO], розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання. 08 вересня 2016 року на адресу суду надійшла Заява про розгляд справи за його відсутності, просить суд задовольнити позовні вимоги (а.с. 20). Відповідач [PERSON], в судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання. 09 вересня 2016 року на адресу суду надійшла Заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує (а.с. 22). Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 14 лютого 2009 року, який було зареєстровано Микитівським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 32 (а.с.36). Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії І-НО № 269836 та серії І-НО № 407747 (а.с.7-8). В теперішній час шлюбні стосунки сторони не підтримують, проживають окремо, спільне господарство ними не ведеться з жовтня місяця 2015 року. Тобто, зараз кожний живе своїм окремим особистим життям, ніяким чином не переймаючись проблемами іншого. І таке спільне життя стало для сторін неприйнятним і неможливим. Окрім того, кожен із них має намір створити окрему сімю, і на теперішній час позивач [PERSON] перебуває у фактичних шлюбних відносинах із громадянкою [PERSON], яка перебуває на 35 тижні вагітності. Таким чином їх сімя фактично розпалась, шлюб існує тільки формально і зберегти його неможливо. Надання часу для примирення [PERSON] вважає недоцільним, так як їх сімя розпалася та її відновлення неможливе, оскільки він вже перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою та в подальшому бажає створити з нею сімю, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. В Постанові Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначається, що при розгляді справ, які виникають у звязку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно правових актів, що регулюють сімейні відносини. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сімя є первинним та основним осередком суспільства. Згідно зі\~ ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] не просить суд відновити дошлюбне прізвище і бажає надалі іменуватися прізвищем «Гаврилова». Спір про визначення місця проживання спірних дітей на теперішній час відсутній. Таким чином у суду є усі підстави для задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу між сторонами, так як подальше спільне життя подружжя та збереження сімї неможливе. Позивач [PERSON] не вимагає компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved