Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 29.07.2011 року вони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітніх сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося з причин розбіжності характерів та втрати почуття любові і поваги один до одного, а тому їх подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Спільне господарство не ведеться. Шлюбні сімейні відносини між ними припинені. Спорів про поділ майна, що є їх спільною власністю, і про місце проживання дітей немає. Просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 29.07.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис №354. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, до початку розгляду справи надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, якою позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, до початку розгляду справи надала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, якою позовні вимоги визнала та просила змінити її прізвище на дошлюбне. Своїм правом на подачу відзиву не скористалася. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Згідно із ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст.105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 114 СК України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] та [PERSON] зареєстрували свій шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 31.01.2019 року Луганським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис №354. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] - [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02.09.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] народився [INFO] , батьком записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02.09.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] народилася [INFO] , батьком записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Позивач посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося з причин розбіжності характерів та втрати почуття любові і поваги один до одного, подальше спільне життя неможливе, просив розірвати шлюб між ними. Таким чином, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалася, спільне господарство не ведеться, примирення між сторонами не можливе, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. При цьому суд враховує визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Разом з тим, вимога відповідача [PERSON] щодо зміни її прізвища на дошлюбне судом не розглядається, оскільки відповідачем в порушення вимог ч. 1 ст. 193 ЦПК України до суду не подано зустрічної позовної заяви. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України та положеннями ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» з урахуванням визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору у сумі 420,40 грн., сплаченого при поданні позову, та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 50% у сумі 420,40 грн., у зв`язку з їх документальним підтвердженням.

Outcome: approved