Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з заявою до [PERSON] сільської ради Буського району Львівської області, третьої особи відділу Держгеокадастру у Буському районі про визнання права власності на спадкове майно, покликаючись на те, що після смерті матері [PERSON], 15.11.2000 року відкрилась спадщина, що складається з двох земельних ділянок загальною площею 1,9310 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території [PERSON] сільської ради Буського району Львівської області. У нотаріальній конторі в оформленні прийняття спадщини йому відмовлено, оскільки відсутній оригінал державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. У відділі Держгеокадастру у Буському районі у видачі дублікату державного акту на право власності на землю позивачу відмовлено, мотивуючи тим що видача дубліката державного акту законодавством не передбачено. Позивач, до початку судового засідання подав заяву з проханням справу слухати у його відсутності, позов підтримує в повному обємі, просить задоволити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявилася, подала лист з проханням справу слухати у відсутності їх представника, позовні вимоги визнають, проти позову не заперечують. Представник третьої особи відділу Держгеокадастру у Буському районі в судове засідання не зявився, хоча був судом належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, представника третьої особи, суд, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами. Вивчивши матеріали даної справи, оглянувши спадкову нотаріальну справу, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. На підставі ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Свідоцтвом серії 1-СГ № 414598, повторно виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Буського районного управління юстиції у Львівській області 10.12.2015 року, підтверджується факт смерті [PERSON], про що зроблено актовий запис № 9 від 16.11.2000 року. У свідоцтві про народження позивача серії ІІ-СГ № 456650, повторно виданому [PERSON] сільською радою 02.07.1981 року, актовий запис № 15 від 27.05.1964 р., матір»ю записана померла. Судом встановлено що позивач звернувся в нотаріальну контору для прийняття спадщини після смерті матері, йому відмовлено, оскільки відсутній оригінал державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. Позивач розмістив оголошення у газеті «Воля на роду» про згубу такого. Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЛВ № 094626 від 28.02.2000 р., виданий на підставі розпорядження голови Буської райдержадміністрації від 14.02.2000 року № 72, реєстровий № 3575, на земельні ділянки № 1 площею 0,4888 га., № 2 площею 1,4423 га., загальною площею 1,9310 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території [PERSON] сільської ради Буського району Львівської області, виданий на імя [PERSON]. Встановлено що спадкодавець заповіту не залишила. Згідно ст. 1223 ЦК України 2004 року, у разі відсутності заповіту, право на спадкування визначається в порядку черговості, згідно ст. 1258 ЦК України. Позивач є спадкоємцем першої черги по закону після смерті матері. З довідок [PERSON] сільської ради № 483, 484, 485 від 09.12.2015 року вбачається, що [PERSON] до дня смерті проживала в [INFO]. Разом з нею проживав та зареєстрований син [PERSON], [INFO]. Заповіт від імені померлої у виконавчому комітеті сільської ради, не посвідчувався. Згідно ст.131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, тобто до набрання чинності ЦК України, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються Кодексом УРСР. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивач фактично вступив у володіння і розпорядження спадковим майном, обробляє земельні ділянки, сплачує комунальні платежі. Оскільки земельні ділянки належали матері позивача, після її смерті, переходять до позивача, який фактично прийняв спадщину. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, ні за заповітом, ні за законом немає. Обставин, які б спростовували твердження позивача в позовній заяві, суд не знаходить.

Outcome: approved