Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до Великомихайлівського районного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що він з 30 серпня 2016 року перебуває з [PERSON] в шлюбі, зареєстрованому Великомихайлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №63. Від вказаного шлюбу дітей не мають. Вказує, що подружнє життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та вважає, що подальше життя як подружжя є неможливим, а збереження шлюбу суперечить його інтересам. Зазначає, що неодноразово пропонував відповідачу [PERSON] розірвати шлюб у адміністративному порядку, однак остання декілька разів у призначений органом ДРАЦС час не з`являлась. Тому, просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, призначення строку для примирення вважає недоцільним. Ухвалою Великомихайлівського районного суду від 25 лютого 2020 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засідання з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, проте на адресу суду надав письмову заяву з проханням розглянути справу у його відсутність. На заявлених позовних вимогах наполягає та просить суд задовольнити позов. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, однак на адресу суду надала письмову заяву з проханням розглянути справу без її участі. Позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Майнового спору немає. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 30 серпня 2016 року Великомихайлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №63. Сумісне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинені, тому позивач звернувся до суду з даним позовом. За змістом ст.51 Конституції України та ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 65 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно зі ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони не ведуть сумісного господарства, не бажають зберегти шлюб та сім`ю, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, суд дійшов висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Частина 3 ст.115 Сімейного кодексу України регламентує, зокрема, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат в розмірі 420,40 грн. та повернення позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову до суду в розмірі 420,40 грн. Таким чином, у відповідності до положень ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку судового розгляду, суд вважає необхідним повернути позивачу [PERSON] з державного бюджету - 50% судового збору, сплаченого ним при пред`явленні позову до суду, а саме: в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок, згідно квитанції № 88 від 20.02.2020 року, виданої ТВБВ №357 філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», оригінал якої міститься в матеріалах справи (а.с.1). Крім того, відповідно до положень п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] залишок судових витрат у вигляді судового збору за пред`явлення позову до суду, в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок, які були понесені позивачем та документально підтверджені відповідним платіжним документом у вигляді квитанції, оригінал якої міститься в матеріалах справи Враховуючи вищевказане, суд вважає за можливе позов задовольнити, шлюб розірвати, що не протирічить ст.110, 112 СК України. На підставі ст.ст. 12, 81, ч.4. 206, 263, 265, 268, 274, 279ЦПК України, суд -

Outcome: approved