Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON], Кузнецовського міського комунального підприємства (далі - КМКП) про: зобов'язання відповідача КМКП відкрити окремі особові рахунки на [PERSON] та [PERSON] по оплаті комунальних послуг, послуг з утримання будинків і прибудинкових територій щодо квартири [ADDRESS] Рівненської області (далі - квартира №5) у розмірі по ? частини таких витрат на кожного з укладенням окремих договорів; стягнення з [PERSON] на користь позивача 5133,74 грн. понесених [PERSON] витрат по оплаті частки відповідача за останні три роки з комунальних послуг та послуг з утримання будинків і прибудинкових територій, щодо квартири №5. Позов обґрунтовується тим, що квартира №5 на праві спільної часткової власності належить позивачу, відповідачу [PERSON], дочці сторін [PERSON] та сину відповідача від першого шлюбу - [PERSON], в рівних частках - по ? кожному. У квартирі зареєстроване місце проживання трьох співвласників: позивача, [PERSON] та [PERSON] Однак фактично проживає та утримує квартиру [PERSON] 20.01.2015р. сторони розірвали шлюб. Відповідач [PERSON] не приймає участі в утриманні квартири №5 Договір про надання комунальних послуг та послуг з утримання будинків і споруд, прибудинкових територій укладені із позивачем. Він несе зазначені витрати, в тому числі в період з лютого 2012р. по лютий 2015р. сплатив нараховані суми повністю. Відповідач [PERSON] жодного разу платежі не вносила. В добровільному порядку позивач не може вирішити даний спір, оскільки [PERSON] не дає згоди на поділ особового рахунку по оплаті комунальних послуг та послуг з утримання будинків і споруд. За таких обставин, між сторонами виник спір щодо порядку оплати комунальних послуг та послуг з утримання будинків і споруд, прибудинкової території. Позивач вважає доцільним розділити особовий рахунок по оплаті комунальних послуг та послуг з утримання будинків і споруд, прибудинкових територій пропорційно по ? між співвласниками [PERSON] і [PERSON], оскільки такий розподіл не суперечить вимогам законодавства та укладеним договорам, а решта співвласників є неповнолітніми і не можуть відповідати за зобов'язаннями. Покликається позивач, що оскільки його частка та частка [PERSON] у праві спільної часткової власності на квартиру №5 є рівними, то вони повинні нести у рівних частках витрати на оплату комунальних послуг та послуг з утримання будинків і прибудинкових територій. За період останніх трьох років позивач вбачає підстави для стягнення із [PERSON] 5133, 74 грн. компенсації понесених позивачем витрат на спірні оплати послуг. В заяві від 20.05.2015р. представник позивача зменшила розмір позовних вимог щодо стягнення названої компенсації і просила стягнути із [PERSON] у користь позивача 4883, 45 грн. понесених останнім витрат по оплаті її частки в квартирі з комунальних послуг та послуг з утримання будинків і прибудинкових територій у квартирі №5, за останні три роки. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився. Представник позивача [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги та обґрунтування позову. Давала суду пояснення, що за змістом близькі до обґрунтувань позову. З її пояснень також слідує, що позивач бажає оплачувати свою частку витрат та частку витрат за свою дочку. Відповідач і діти фактично не проживають в спірній квартирі із січня 2012р., а позивач проживає там сам. Позивач не звертався до комунального підприємства з питання, щоб не сплачувати за надання послуг, що нараховується на осіб, які фактично в квартирі не проживають. Зі слів позивача, письмового договору про надання житлово-комунальних послуг у нього немає. Проекту договору щодо надання житлово-комунальних послуг окремо сторонам по справі позивачем до КМКП не подавалося. Відповідач [PERSON] позовну вимогу про стягнення коштів не визнала повністю. Щодо вимоги про поділ особового рахунку та укладення окремих договорів на житлово-комунальні послуги - визнавала частково, погоджуючись на визначення для неї до сплати за житлово-комунальні послуги ? частки, а позивачу - ? частку. В своїх поясненнях представник відповідача відмічав, що на час розгляду справи один із співвласників - [PERSON] теж досяг повноліття. Покликався на те, що у позивача із КМКП був відсутній договір про надання житлово-комунальних послуг, як підстава для нарахування оплати за послуги. Тому, вважає безпідставною вимогу до відповідача про сплату компенсації. Відповідач у квартирі №5 не проживає і не отримує ніяких послуг, тому й не зверталася до КМКП з питання укладення договору про надання житлово-комунальних послуг. Компенсування позивачу частки оплати за житлово-комунальні послуги не проводила. Проект договору щодо надання житлово-комунальних послуг відповідачем не подавався. Представник відповідача КМКП Нікітчук Р.С. в суді зазначав, що КМКП не заперечує проти розподілу рахунків на оплату житлово-комунальних послуг та укладення окремих договорів із сторонами. Суд, заслухавши пояснення відповідача, представників сторін, дослідивши інші докази, які наявні в матеріалах справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково. Так, із копії свідоцтва про право власності від 22.09.2011р. вбачається, що двокімнатна квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], по 1/4 частки кожному. Право спільної власності виникло у сторін в вересні 2011р. Шлюб сторін розірваний відповідно до рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 20.01.2015р. Згідно із копією довідки ЖЕД №3 від 27.04.2015р. №681 слідує, що в квартирі крім позивача зареєстровані і проживають [PERSON] та [PERSON] Однак в суді сторонами визнано, що в спірній квартирі останні двоє співвласників та відповідач [PERSON] не проживають, щонайменше, із січня 2012р. З довідки ЖЕД №3 Кузнецовського міського комунального підприємства від 30.01.2015р. №170/70 вбачається, що позивачем за період із лютого 2009р. по січень 2015р. внесено 17818,30 грн. з оплати за комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. В даній довідці приведені щомісячні суми нарахованої, як вказано у довідці, «квартплати та компослуг», в тому числі за спірний період з лютого 2012р. по січень 2015р. включно. Ці платежі утримані із [PERSON] за місцем роботи. Згідно із ст.360 ЦК співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Проаналізувавши вищенаведені докази в сукупності із наданими до суду представником позивача копіями рахунків за комунальні послуги та за утримання будинків і прибудинкових територій, суд визнає доведеним, що на підставі ст.360 ЦК [PERSON] зобов'язана була, як співвласник, брати участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, у відповідній частці - ?, що відповідає розміру її частки у праві спільної сумісної власності. Відсутність письмового договору про надання житлово-комунальних послуг в спірний період не звільняє відповідача [PERSON] від оплати такої послуги, при фактичному її наданні. На підставі вищезгаданих доказів при їх оцінці в сукупності суд може зробити висновок, що позивачем сплачено витрати на утримання будинку та прибудинкової території: у 2012р. - 1029, 03 грн. (березнь, квітень, серпень, листопад, грудень - по 171, 91 щомісячно, травень - 169, 48 грн.); у 2013р. - 1717, 64 грн. (січень-лютий та травень-вересень і листопад- грудень по 171, 91 грн. щомісячно, березень - 170, 45 грн.); у 2014р. - 1546, 70 грн. (січень і квітень - липень та вересень, листопад-грудень - по 171, 91 грн. щомісячно, березень - 171, 42 грн.); у 2015р. - січень, 214, 77 грн. За решту місяців спірного періоду наданими позивачем доказами не доведено розміру понесених ним витрат на оплату утримання будинку та прибудинкової території. Сума доведених витрат становить 4508, 14 грн., одна четверта від яких буде становити 1127, 03 грн. Саме таку суму є підстави присудити із відповідача [PERSON] Статтею 20 ч.3 п.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. В судовому засіданні на підставі визнаних сторонами обставин встановлено, що у спірний період відповідач [PERSON] в квартирі №5 не проживала та комунальними послугами не користувалася. Отже, вона не зобов'язана сплачувати витрати за комунальні послуги, якими не користувалася. Такі витрати покладаються на позивача, як споживача комунальних послуг, який фактично проживав у квартирі та користувався спірними комунальними послугами. Тому, в цій частині позов повинен бути відхилений. Відповідно до ст.20 ч.3 п.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Так же, нормою ст.21 ч.2 п.3 того ж Закону визначено обов'язок виконавця підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Статею 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» регулюються особливості укладання договорів у багатоквартирному будинку. Із норми ч.4 вказаної статті слідує, що процедура погодження умов договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін. Виходячи із цих положень, у задоволенні позову до КМКП про зобов'язання відкрити окремі особові рахунки по оплаті житлово-комунальних послуг та укласти із сторонами окремі договори про надання послуг, слід відмовити, оскільки заявлення цих вимог є передчасним і безпідставним, так як в суді не встановлено, що однією із сторін вносився б проект договору та виконувалася б процедура погодження його умов, в тому числі й щодо укладення співвласниками, кожним, із КМКП договору про надання житлово-комунальних послуг та оплату ними житлово-комунальних послуг в бажаних ними частках. Стягненню з відповідача [PERSON] підлягають судові витрати в розмірі 53,47 грн., пропорційно до задоволених позовних вимог (21,95%). Оскільки позивачем при подачі позову було оплачено судовий збір лише за одну з вимог, то неоплаченою судовим збором залишилася немайнова вимога про розподіл особових рахунків та укладення договорів. Враховуючи, що у цій вимозі відмовлено повністю, то позивач повинен в повному розмірі сплатити судовий збір до Державного бюджету України - 243, 60 грн.

Outcome: partial