Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

[PERSON] , діючи в інтересах Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення вартості необлікованої електричної енергії. Обґрунтовуючи позов покликається на те, що в 20.01.2017 року за результатами перевірки представниками ПрАТ «Львівобленерго» електроустановки за адресою: [ADDRESS] було складено акт про порушення ПКЕЕН № 07299, яким зафіксовано самовільне підключення до електричної мережі власника мереж поза приладом обліку, після вимкнення. З цього приводу в присутності споживача, який від підпису відмовився, складений відповідний акт. На засіданні комісії по розгляду актів про порушення ПРРЕЕ вказаний акт було розглянуто у визначеному законом порядку та визначено обсяг та вартість електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем ПКЕЕЕ. Вартість не облікованої електричної енергії, внаслідок порушення відповідачами ПКЕЕН, становить 19868,28 гривень. Відповідачі у добровільному порядку збитки за завдану шкоду не відшкодували, а тому позивач просить стягнути з відповідачів солідарно суму збитків в судовому порядку та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи судовими викликами та оголошеннями. Подав до суду відзив на позовну заяву, у якому вказав, що визнає позовну заяву в частині самовільного підключення електроенергії. Однак, не погоджується з сумою позовних вимог так, як ця сума розраховувалась щодо проживання та використання електричної енергії дружиною та дочкою, які на даний час з ним не проживають. Просив застосувати позовну давність щодо позовних вимог та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок його заборгованості, вказуючи також на неправомірне нарахування позивачем боргу за період 14.04.2015 року по 20.01.2017 року. Просив суд врахувати його фінансовий стан, те, що він являється особою з інвалідністю та надати можливість розтермінувати призначену судом суму стягнення у разі задоволення позову. Інші відповідачі в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи судовими викликами та оголошеннями. Не подали до суду відзиву на позов та заяви про розгляд справи за їх відсутності. Суд зауважує, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Зважаючи на обов`язок суду щодо розгляду справи в розумні строки, суд приходить до переконання про можливість розгляду справи за відсутності осіб, які не зявились в судове засідання. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку справи, у якій вона є стороною. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту. В поняття «розумний строк» розгляду справи Європейський суд з прав людини включає: складність справи, поведінку заявника, поведінку органів державної влади, важливість справи для заявника. В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Крім того, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. За наведених обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що інші учасники справи неодноразово не з`явились в судове засідання, приймаючи до уваги вжиття судом вичерпних заходів для повідомлення цих осіб про дату, час та місце розгляду справи, визнано можливим розгляд справи у їх відсутності. При цьому, суд виходить з того, що наявні у справі докази є достатніми для винесення рішення. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Щодо застосування позовної давності до вимог позивача, суд зазначає наступне. У відповідності до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Так, порушення було зафіксовано актом 20.01.2017 року. У постановах Верховного Суду від 06.02.2019 року у справі № 522/12901/17-ц, від 22.03.2018 року у справі № 800/559/17, від 03.04.2018 року у справі № 9901/152/18 висловлена правова позиція з приводу того, що на момент оформлення акту про порушення спір відсутній, що в свою чергу виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Пунктами 27, 53 ПКЕЕН встановлюється строк на оплату вартості необлікованої електричної енергії у 30 (тридцять) днів. Враховуючи наведене, суд вважає, що перебіг строку позовної давності з вимогою про стягнення вартості необлікованої електричної енергії, розпочинається з наступного дня, після того, як сплинув строк на оплату її вартості, а тому ПАТ «Львівобленерго» мало право звернутися до суду за захистом своїх прав лише після відмови відповідачами сплатити на підставі отриманого рахунку вартості необлікованої електричної енергії, а саме з 14.04.2017 року, оскільки вимогу було скеровано 14.03.2017 року. Позов було подано до суду 14.02.2020 року, у межах строків позовної давності щодо заявленої позовної вимоги, що свідчить про відсутність правових підстав для застосування позовної давності до позовних вимог. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про електроенергетику», енергія - це електрична чи теплова енергія, що виробляється на об`єктах електроенергетики і є товарною продукцією, призначеною для купівлі-продажу; споживачі енергії - це суб`єкти господарської діяльності та фізичної особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю. Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. ст. 24-27 Закону України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 з наступними змінами та доповненнями, Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики (далі НКРЕ) 4 травня 2006 року № 562 із змінами, внесеними згідно з постановою НКРЕ № 154 від 8 лютого 2007 року (далі Методика). Згідно ст.ст. 1, 26 ч.3,4, 27 ч.2 Закону України «Про електроенергетику», електрична енергія є товарною продукцією, призначеною для купівлі і продажу. Безпечну експлуатацію енергетичних установок споживача та їх належний технічний стан забезпечує сам споживач. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною енергією. Правопорушенням в електроенергетиці є порушення правил користування енергією. Судом встановлено, що 20.01.2017 року за результатами перевірки представниками ПрАТ «Львівобленерго» електроустановки за адресою: [ADDRESS] було складено акт про порушення ПКЕЕН № 07299. Даним актом зафіксовано наступне порушення: самовільне підключення до електричної мережі власника мереж поза приладом обліку, після вимкнення. Зі змісту акта вбачається, що такий складно у присутності споживача, який від підпису відмовився. Доказів протилежного відповідачами не подано. Листом ПАТ «Львівобленерго» від 25.01.2017 року акт про порушення та запрошення на засідання комісії по розгляду актів про порушення ПКЕЕН було скеровано відповідачам за адресою проживання. На засіданні комісії по розгляду актів про порушення ПКЕЕН 03.03.2017 року вказаний акт був розглянутий, визначені обсяг та вартість електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН. Вартість не облікованої електроенергії склала 19\~868,28 гривень. З матеріалів справи вбачається, що розрахунок суми збитків був проведений на підставі п.53 ПКЕЕН і Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕН (далі Методика), затвердженої Постановою НКРЕ від 04.05.2006 року №562, зареєстрованої в Міністерстві Юстиції України 04.07.2006 року за №782/12656. Таким чином, загальний розмір збитків, завданих ПАТ «Львівобленерго» становить 19\~868,28 гривень. Позивач стверджує, що відповідачі рішень ПАТ «Львівобленерго» не оскаржували, жодних заяв про їх перегляд не подавали. Відповідачі не скористались своїм правом бути присутніми на засіданні комісії, копія протоколу засідання комісії, копія розрахунку та рахунок скеровувались йому рекомендованим листом № 31-00297 від 14.03.2017 року. Станом на день звернення до суду вищезазначений рахунок не сплачений. Доказів на спростування доводів позивача в процесі судового розгляду відповідачі не подали. Пунктом 53 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ від 26.07.1999 № 1357 передбачено, що на підставі акта енергопостачальник має право визначити вартість електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення Правил користування електричною енергією для населення. Згідно п.1.2. Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006р. № 562, Методика застосовується постачальником електричної енергії за регульованим тарифом /електропередавальною організацією/ при визначенні обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення правил користування електричною енергією та/або виявлення фактів крадіжки електричної енергії, самовільного підключення до об`єктів електроенергетики і споживання електричної енергії без приладів обліку. Відповідно до п.3.3. Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією нарахування проводиться за добовою величиною розрахункового споживання електричної енергії; у разі виявлення у споживача порушень, зазначених пунктах 1-3, п.3.1. цієї глави (у частині щодо пошкодження приладів обліку), - з дня останнього контролю огляду приладу обліку до дня усунення порушення, але не більше загальної кількості днів за шість місяців, що передували дню виявлення порушення. Згідно приписів п.п.3 п.3.1 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією застосовується на підставі акта про порушення, складеного з урахуванням вимог ПКЕЕН та в разі виявлення порушень ПКЕЕН, а саме пошкодження приладів обліку (розбите скло, пошкодження цілісності корпусу тощо). Згідно п.37 Правил користування електричною енергією для населення, енергопостачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, завданих порушеннями, допущеними споживачем під час користування електричною енергією. Споживач в свою чергу в силу п. 48 Правил користування електричною енергією для населення несе відповідальність згідно із законодавством за порушення правил користування електричною енергією. Як вбачається із п.п. 42, 49 Правил користування електричною енергією для населення споживач електричної енергії зобов`язаний забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та у разі порушення енергопостачальником умов договору споживач викликає представника енергопостачальника для складання акту претензії споживача а у разі неприбуття представника енергопостачальника протягом 3 днів з дня звернення споживач має право скласти акт-претензію у довільній формі. Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідачі з приводу порушення умов енергопостачання до енергопостачальника не звертались та акт-претензію не складали. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] , що стверджується довідкою ЛКП «Айсберг» від 20.01.2020 року №181. Доводи відповідача про те, що [PERSON] , [PERSON] не проживають за адресою: [ADDRESS] не спростовують тверджень позивача стосовно наявності заборгованості. Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Вимогами частини 4, 5 ст. 319, ст. 322 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, і не може використовувати право власності на шкоду правам та інтересам суспільства. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З огляду на положення вищезазначених статей, саме на власника майна покладається тягар відповідальності перед енергопостачальником за порушення Правил користування електричною енергією для населення та завдання збитків внаслідок розкрадання електричної енергії. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не спростували жодними належними і допустимими доказами зазначених позивачем обставини та добровільно не відшкодували вартість необлікованої електроенергії внаслідок порушення Правил користування електричною енергією для населення, суд вважає позовну заяву ПАТ «Львівобленерго» про стягнення боргу за необліковану електроенергію з відповідачів законною та обґрунтованою. При цьому, доказів неправомірного нарахування заборгованості за періоди вказані відповідачем у відзиві матеріалами справи не підтверджено. Доводи відповідача стосовно розстрочки виплати боргу передбачені окремою законодавчо встановленою процедурою, однак матеріали справи не містять жодного доказу щодо того, що відповідачі звертались до позивача та порушували клопотання про розстрочку виплати наявної заборгованості. На стадії виконання судового рішення передбачено вирішення цих питань за заявою учасника справи про встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення та за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Отже, наведені твердження відповідача, також не спростовують доводів позивача. Крім того, не спростовує розміру заборгованості твердження відповідача щодо його статусу (особа з інвалідністю) та матеріального становища. Водночас, такі доводи можуть бути враховані позивачем під час розгляду відповідного звернення відповідача стосовно врегулювання питання погашення наявної заборгованості. Разом з тим, матеріали справи свідчать про те, що зазначені позивачем порушення ПКЕЕН допускаються відповідачами не вперше, що встановлено рішеннями Галицького районного суду м. Львова від 15.06.2011 року та 21.11.2011 року. Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1\~ст. 76 ЦПК України). Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та їх зміст, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову, оскільки доведеним є порушення споживачами правил користування електричною енергією, відповідачами добровільно збитків не відшкодовано, позов підлягає задоволенню та з відповідачів слід стягнути суму боргу в розмірі 19\~898, 28 гривень. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідачів в рівних частинах, тобто по 700 гривень 66 копійок.

Outcome: approved