Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що позивач є власником житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] . У вищезазначеній квартирі разом з ним зареєстровані відповідачі [PERSON] його колишня дружина та [PERSON] його донька. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в зазначеній квартирі не проживають з 2015 року і відсутні без поважних причин. Вони виїхали з вказаної квартири до іншого місця проживання, забравши свої речі. Відповідачі добровільно не бажають знятися з реєстрації. Наявність реєстрації відповідачів у квартирі порушує його права та інтереси, як власника квартири, оскільки створює перешкоди у здійсненні ним права користування вказаною квартирою. Він змушений нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг. Оскільки відповідачі відсутні за місцем реєстрації більше, ніж один рік, він вважає їх такими, що втратили право користування вказаною квартирою. Просить визнати відповідачів [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтвердив обставини, викладені в позовній заяві, підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Додатково суду пояснив, що приблизно у 2014 чи 2015 році відповідачі переїхали до постійного місця проживання за межі України. Шлюб між ним та [PERSON] був розірваний приблизно один рік назад. Він зв`язку з відповідачами не підтримує. У квартирі відсутні речі відповідачів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час і місце судового засідання справи повідомлялася належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність не надходило. Своїм правом на подачу відзиву не скористалася. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час і місце судового засідання справи повідомлялася належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність не надходило. Своїм правом на подачу відзиву не скористалася. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона знайома з [PERSON] , оскільки останній є її сусідом з квартири [ADDRESS] . Вона особисто спілкувалася з [PERSON] , яка повідомила, що уїжджає разом з донькою. Він розірвав шлюб зі своєю дружиною. Вони уїхали за власним бажанням влітку 2014 року і більше вона їх не бачила. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він знайомий з [PERSON] , з яким в нього дружні стосунки. [PERSON] проживає один у квартирі по [ADDRESS] на [ADDRESS] . Його дружина [PERSON] пішла від нього, оскільки знайшла іншого чоловіка. Донька [PERSON] навчалась у м. Рубіжне Луганської області, а потім переїхала проживати до Російської Федерації до їх родичів. Дружина [PERSON] переїхала проживати до Російської Федерації, що йому відомо зі слів власної дружини. Речей [PERSON] та її доньки у квартирі [PERSON] немає. Вони виїхали з вказаної квартири за власним бажанням. 27.01.2020 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з правовою позицією Постанови Верховного суду України від 16.01.2012 року по справі №6-57цс11 за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. В судовому засіданні встановлено, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належить [PERSON] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 21.10.2000 року, посвідченого завідуючою Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Перепелицею Ю.М., в реєстрі №2388 та засвідчуваним написом на вказаному договорі, складеним Бюро технічної інвентаризації м. Сєвєродонецьк Луганської області від 29.11.2000 року №598. Відповідно до копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 23.10.2019 року №23724, виданої відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської ради Луганської області, за адресою: [ADDRESS] , станом на [INFO] року зареєстровані [PERSON] , його колишня дружина [PERSON] та його донька [PERSON] . Згідно з копією рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 15.09.2017 року по справі №428/6200/17 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 24.08.1991 року Сєвєродонецьким міським РАЦС Луганської області за актовим записом №698, розірвано. В судовому засіданні було встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають у спірній квартирі з літа 2014 року, оскільки переїхали проживати до Російської Федерації. Зазначена обставина підтверджується свідченнями свідка [PERSON] , яка підтвердила, що їй особисто відповідач [PERSON] повідомила, що вона разом з донькою уїжджають до Російської Федерації, а шлюб з її чоловіком розірваний. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що донька [PERSON] переїхала проживати до Російської Федерації до родичів, а його дружина [PERSON] проживає у Російській Федерації. Вони виїхали з вказаної квартири за власним бажанням. Аналізуючи свідчення свідків у сукупності з іншими обставинами, встановленими під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що відповідачі виїхали з квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , на проживання до Російської Федерації. Наведене свідчить про те, що відповідачі не проживають в спірній квартирі без поважних причин понад один рік, а отже втратили інтерес до вказаного житлового приміщення. Застосовуючи вищевказані норми матеріального права, суд враховує роз`яснення надані Пленумом Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 року. Зокрема, в тій частині, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають за місцем їх реєстрації понад один рік і переїхали проживати до іншого місця проживання, то, відповідно, вони втратила право користування спірною квартирою. Таким чином, реєстрація відповідачів у квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка на праві приватної власності належить позивачу [PERSON] , створює перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, оскільки він змушений сплачувати комунальні послуги за зареєстрованих відповідачів. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 384 грн. 20 коп. окремо з кожного.

Outcome: approved