Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ТОВ «Марго Групп» і просить суд зобовязати відповідача змінити підстави звільнення, дату звільнення, витребувати трудову книжку та стягнути середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, стягнути вихідну допомогу та моральну шкоду, крім цього просить поновити пропущений строк звернення до суду. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 14 жовтня 2013 року по 10 вересня 2014 року позивач працював в ТОВ «Марго Групп» на посаді менеджера із збуту відділу корпоративних продаж Київської філії. Наказом директора ТОВ «Марго Групп» від 10 вересня 2014 року № 100-к «Про звільнення» менеджер із збуту відділу корпоративних продаж Київської філії [PERSON] звільнений з роботи з 11 вересня 2014 року за згодою сторін відповідно до п.1 ст.36 КЗпПУ. Вищевказаний наказ не відповідає вимогам законодавства, оскільки заяву про звільнення за згодою сторін він написав вимушено, під тиском, погрозами та під диктовку начальника відділу кадрів. До розгляду справи по суті [PERSON] зменшив розмір позовних вимог та просить суд зобовязати ТОВ «Марго Групп» видати йому на руки його трудову книжку. Відповідач надіслав письмове заперечення, з якого вбачається, що він проти позову категорично заперечує, посилаючись на те, що відповідач 11 вересня 2014 року запропонував позивачу забрати належним чином оформлену трудову книжку та ознайомитися з наказом про звільнення, однак позивач не зявився до відділу персоналу ТОВ «Марго Групп» - цей факт був зафіксований шляхом складання відповідного акту від 11 вересня 2014 року. Третя особа директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Марго Групп» [PERSON] в судове не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно із ст. 233 КЗпПУ працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Оскільки [PERSON] був звільнений з 11 вересня 2014 року, до Оболонського районного суду м. Києва звернувся 11 жовтня 2014 року, і з того часу справа перебувала в різних судових інстанціях, суд вважає, що позивач звернувся до суду в межах встановленого законом строку. Відповідно до листа ТОВ «Марго Групп» від 25 вересня 2014 року № 25/09 [PERSON] на підставі наказу ТОВ «Марго Групп» від 14 жовтня 2013 року № 76-к прийнятий на роботу до ТОВ «Марго Групп» на посаду менеджера із збуту відділу корпоративних продаж з 14 жовтня 2013 року. Згідно з наказом ТОВ «Марго Групп» від 10 вересня 2014 року № 100-к «Про звільнення» [PERSON], менеджер із збуту відділу корпоративних продаж Київської філії, звільнено з роботи з 11 вересня 2014 року за згодою сторін відповідно до п.1 ст.36 КЗпПУ. Підставою винесення даного наказу є заява [PERSON] від 10 вересня 2014 року, адресована директору ТОВ «Марго Групп» [PERSON], з якої вбачається, що [PERSON] просить звільнити його за згодою сторін з 11 вересня 2014 року. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є угода сторін. Статтею 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені ст. 116 КЗпП України. Згідно з актом ТОВ «Марго Групп» від 11 вересня 2014 року «Про самовільне залишення робочого місця», складеним комісійно начальником відділу персоналу [PERSON], заступником директора з регіонального розвитку [PERSON] та керуючим магазином [PERSON], 11 вересня 2014 року о 11-00 год. менеджер зі збуту відділу корпоративних продаж Київської філії [PERSON] самовільно залишив своє робоче місце, відмовившись забирати свою трудову книжку і підписувати документи, супутні процедурі звільнення. Частиною 5 п.п. 4.1. п. 4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, зазначено, що власник або уповноважений ним орган зобовязаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення; п.4.2 даної Інструкції, якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника. Відповідно до листа начальника відділу персоналу ТОВ «Марго Групп» [PERSON] від 11 вересня 2014 року № 11/09, адресованого позивачу та доданого відповідачем до заперечення, [PERSON] рекомендовано зявитися в гіпермаркет меблі «MARGO» за адресою: м. Київ, пр-кт Московський, 34А з метою отримання його трудової книжки в звязку з його звільненням. Однак сам лист не є доказом того, що позивач його отримав, жодних доказів отримання позивачем цього листа відповідач суду не надав та в судовому засіданні не здобуто. На підставі викладеного суд вважає, оскільки відповідач не дотримався вимог п. 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, тому його слід зобовязати видати [PERSON] на руки належну йому трудову книжку. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути 487,20 грн. судового збору. На підставі наведеного, ст.ст. 36, 47, 221, 232, 233 Кодексу законів про працю України та

Outcome: approved