overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 25 лютого 2014 року між ним та [PERSON] у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 213. Позивач аргументує заявлені вимоги тим, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство подружжя на цей час не веде, спільно не проживає, від шлюбу дітей не має. Позивач не бачить подальшого сенсу підтримувати сімейні стосунки. В свою чергу відповідач ухиляється від розірвання шлюбу в органах РАЦС. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила. За наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим допустити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлено, що на теперішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують, майнового спору між ними немає, спільне господарство не ведуть, дітей від шлюбу не має, позивач бажає розірвати шлюб, на примирення не згоден. В силу статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

[PERSON] Звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 26.04.1991 року між [PERSON] та [PERSON] у Першому Малиновському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 356. Від шлюбу подружжя має двох повнолітніх дітей та малолітню дитину - [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачкою. Позивач аргументує заявлені вимоги тим, що з жовтня 2014 року через різні погляди на питання спільного господарства та виховання дитини, з причини відсутності взаєморозуміння в родині сторони припинили проживати однією сім'єю та відповідно було припинено ведення спільного господарства. Позивач вважає, що примирення неможливе та проживання однією сім'єю з відповідачкою буде суперечити його інтересам. 12.05.2015 року до суду надійшло заперечення на позовну заяву від [PERSON], яким відповідач просить суд надати час для примирення. Ухвалою суду від 24.06.2015 року було надано [PERSON] та [PERSON] строк для примирення терміном в шість місяців. Після спливу цього стоку примирення між сторонами не відбулося та провадження було відновлено. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилась, повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлено, що на теперішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Майновий спір між сторонами відсутній. В силу ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 24 СК України, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії, одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2, ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 26.08.2005 року між [PERSON] та [PERSON] у Відділі державної реєстрації актів цивільного Київського районного управління юстиції м. Одеси зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 699. За час перебування у шлюбних відносинах у сторін народилась дитина - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія 1-ЖД №025402, актовий запис № 1824). Позивач аргументує заявлені вимоги тим, що між ними відсутнє взаєморозуміння і довіри. Наразі шлюб існую формально, сімейний союз розвалився. У зв'язку з тим, позивач вважає, що примирення неможливе та просить розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлено, що на теперішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Майновий спір між сторонами відсутній. В силу ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 24 СК України, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії, одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2, ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 26 грудня 2008 року між ним та [PERSON] у Київському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1205. За час перебування у шлюбних відносинах у сторін народився син [PERSON] , [INFO]. Позивач аргументує заявлені вимоги тим, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство подружжя на цей час не веде та сумісно не проживає. Позивач не бачить подальшого сенсу підтримувати сімейні стосунки. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав, просив розірвати шлюб. Відповідачка проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлено, що на теперішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують, майнового спору між ними немає, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, за час, який було надано сторонам на примирення, подружжя не примирилось. Сторони взаємно згодні на розірвання шлюбу. В силу статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 26 листопада 2011 року між ним та відповідачкою [PERSON] у Третьому Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 570. За час перебування у шлюбних відносинах у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. Однак, через постійні сварки сторони з 19 червня 2013 року припинили шлюбні стосунки, припинили вести спільне господарство та почали проживати окремо. У зв'язку з чим [PERSON] просить суд шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] розірвати. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та просив суд шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] розірвати. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, однак надала суду заяву в якій не заперечувала проти розірвання шлюбу, а також просила суд змінити їй прізвище з «[PERSON]» на дошлюбне «[PERSON]» та справу розглядати за її відсутністю. Вислухавши пояснення позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що з 19 червня 2013 року сторони шлюбні стосунки не підтримують, майнового спору немає, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Отже, оцінивши усі обставини в їх сукупності, суд вважає, що сім'я розпалася остаточно та її збереження неможливо, тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 27 листопада 2009 року між ним та [PERSON] у Першому Малиновському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 937. За час перебування у шлюбних відносинах у сторін народився син [PERSON] , [INFO]. Позивач аргументує заявлені вимоги тим, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство подружжя на цей час не веде та сумісно не проживає. Позивач не бачить подальшого сенсу підтримувати сімейні стосунки. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав, просив розірвати шлюб. Відповідачка проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлено, що на теперішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують, майнового спору між ними немає, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Сторони взаємно згодні на розірвання шлюбу. В силу статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 28 лютого 2007 року позивач надав у якості позики грошові кошти у сумі 4000 доларів США [PERSON] та [PERSON], з яким вона знаходилась на той час у фактичних шлюбних відносинах., що підтверджується розпискою про отримання вказаних коштів, написаною [PERSON] та [PERSON] власноручно. Протягом пяти років з моменту передачі коштів, частина боргу була повернута у розмірі 3000 доларів США. Таким чином, позивач просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно залишок боргу у розмірі 1000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 22700,00 грн. У судовому засіданні [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. [PERSON] заперечував проти задоволення позову, хоча визнав, що разом з [PERSON] отримав у борг 4000 доларів США, з яких 3000 доларів США повернули. Позов він не визнає, аргументуючи відсутністю грошей на повернення боргу. [PERSON] у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 лютого 2007 року [PERSON] та [PERSON] отримали грошові кошти від [PERSON] у розмірі 4000 доларів США на потреби сімї, що підтверджується розпискою про отримання вказаних коштів, написаною [PERSON] та [PERSON] Частина боргу у розмірі 3000 доларів США була повернута позивачеві. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 28 лютого 2009 року між ним та відповідачкою [PERSON] (дошлюбне прізвище Праля) у Київському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 177. За час перебування у шлюбних відносинах у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Позивач аргументує заявлені вимоги тим, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство подружжя на цей час не веде та сумісно не проживає. Позивач не бачить подальшого сенсу підтримувати сімейні стосунки. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідачка проти розірвання шлюбу не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлено, що на теперішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують, майнового спору між ними немає, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Сторони взаємно згодні на розірвання шлюбу. В силу статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 29 січня 2019 року о 07 годині 00 хвилин в с. Затишшя, вул.. Перемоги, 17 (ринок 1 км), [PERSON] , керуючи автомобілем ГАЗ 33021, державний номерний знак [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, недотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль ВАЗ 217230, державний номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] на праві власності. Після зіткнення [PERSON] залишив місце скоєння ДТП, порушивши п. 2.10 а Правил дорожнього руху України. В результаті дорожньо-транспортної пригоди його автомобіль отримав механічні пошкодження та матеріальні збитки. Постановою судді Харківського районного суду Харківської області Шинкарчука Я.А. у справі про адміністративне правопорушення № 635/1579/19 від 18 березня 2019 року за вказаним ДТП [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.. 124, ст. 122-4 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Діями відповідача йому було завдано майнову шкоду у розмірі 13190 грн. 00 коп., що підтверджено рахунком на оплату № 120 від 03 лютого 2019 року виданий ФОП Аванесян Наталією Олександрівною. Відповідач в добровільному порядку заподіяні збитки не відшкодовує, тому [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. Крім того, у зв`язку з дорожньо-траспортною пригодою у нього скоївся нервовий стрес, він вимушений був звернутися за медичною допомогою. Розмір заподіяної позивачу моральної шкоди він оцінює у 7000 грн. 00 коп. Просив стягнути з відповідача [PERSON] на його користь відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ДТП в розмірі 13190 грн, моральну шкоду в розмірі 7000 грн. 00 коп. та витрати по оплаті судового збору в суму 768 грн.40 коп. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. До суду надав заяву про підтримання своїх позовних вимог, просив їх задовольнити у повному обсязі, справу розглянути у його відсутності. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином про причини неявки суд не повідомив. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи суду не надав. В судове засідання сторони не з`явилися , до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності,інше речове право, договір підряду, оренди тощо ) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 30.12.1995 року між [PERSON] та [PERSON] у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 668. За час перебування у шлюбних відносинах у сторін народилась дитина - [PERSON], [INFO]. Позивач аргументує заявлені вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, сторони перестали йти один одному на поступки, втрачено почуття любові і поваги. З березня 2015 року подружні стосунки сторони не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Позивач стверджує, що він перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою та вони бажають зареєструвати відносини в органах РАГС. Ухвалою суду від 28.08.2015 року було надано сторонам строк для примирення та зупинено провадження по справі. Ухвалою від 29.02.2016 року було поновлено провадження по справі. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні визнала той факт, що примирення не відбулось, однак [PERSON] заперечувала проти задоволення позову посилаючись на глибокі душевні страждання сина через розлучення батьків. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлено, що примирення між сторонами не відбулось. На теперішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Спільна дитина проживає з відповідачкою, спір щодо місця проживання [PERSON] відсутній. В силу ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 24 СК України, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії, одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2, ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 30 квітня 2003 року між ним та відповідачкою [PERSON] в Міському відділі реєстрації актів громадянського стану Одеського обласного управління юстиції зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 239. Під час перебування у шлюбних відносинах у сторін народилася донька - [PERSON], [INFO]. Однак, через постійні сварки сторони у 2011 році припинили шлюбні стосунки, проживають окремо та спільне господарство не ведуть. У зв'язку з чим [PERSON] звернувся до суду із відповідним позовом, в якому просить суд шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та просив суд шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] розірвати. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що з 2011 року сторони шлюбні стосунки не підтримують, майнового спору немає, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. При цьому, ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 23 серпня 2013 року судом вжиті заходи щодо примирення подружжя, але примирення не відбулося. Отже, оцінивши усі обставини в їх сукупності, суд вважає, що сім'я розпалася остаточно та її збереження неможливо, тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved