Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, після уточнень позовних вимог остаточно просив: - Зменшити розмір аліментів, визначених в твердій грошовій сумі рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда № 1109/11638/12 від 06.02.2013 року; - Стягнути з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання двох дочок, визнавши єдину частку від заробітку батька на їх утримання в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення повноліття [PERSON], [INFO], тобто до [INFO], а потім ? частину від всіх видів заробітку до досягнення повноліття [PERSON], [INFO], тобто до [INFO] (а.с.53). В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що рішенням суду з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно, до повноліття [PERSON], [INFO], тобто до [INFO], а потім щомісячно 1000 грн. до повноліття [PERSON], [INFO], тобто до [INFO]. Проте, в житті позивача сталися зміни, які мають істотне значення для справи, оскільки він вже не працює як фізична особа-підприємець, тобто його матеріальне становище істотно погіршилося. В даний час він є найманим працівником та отримує заробітну плату в розмірі 1147,00 грн. на місяць, що підтверджується трудовим договором від 12.07.2013 року № 11061301522 та відповідним записом в трудовій книжці. Таким чином, [PERSON] вважає, що має всі підстави для звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів у зв'язку із погіршенням матеріального стану. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини вказані в позовній заяві та просили ї задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечуючи проти позову посилались на те, що дійсно з липня 2013 року позивач працює по трудовому договору укладеного з його матір'ю, проте фактично виконує ту ж саму діяльність по перевезенню вантажів, співпрацюючи з тими самими юридичними особами, що і раніше коли займався підприємницькою діяльністю особисто. Таким чином, з метою уникнення сплати аліментів у визначеному судом обсязі, позивач підприємницьку діяльність оформив на матір, яка має сталу роботу працюючи поваром в їдальні, на неї оформлені ті самі договори перевезення вантажів, які до цього були укладені з позивачем (а.с.55-63). Відтак, розмір отримуваних позивачем доходів не змінився, з'явився лише посередник в їх отриманні, тобто через матір. За наведеного просили відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін у справі та їх представників, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.04.2012 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], щомісячно починаючи стягнення з 14.03.2012 року і до [INFO], а потім в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки [PERSON], [INFO] до [INFO] (а.с. 17-18). Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06.02.2013 року змінено розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] за вищевказаним рішенням та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно, до повноліття [PERSON], [INFO], тобто до [INFO], а потім щомісячно 1000 грн. до повноліття [PERSON], [INFO], тобто до [INFO] (а.с. 13-16). Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 26.03.2013 року рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06.02.2013 року залишено без змін (а.с. 9-12). Відповідно до трудового договору від 12.07.2013 року та запису в трудовій книжці, [PERSON] 12.07.2013 року прийнятий на роботу водієм автотранспортних засобів, трудовий договір укладений з фізичною особою-підприємцем, [PERSON] (а.с. 6-8). Згідно відповіді Головного управління міністерства доходів у Кіровоградській області на запит суду повідомлено, що станом на 18.12.2013 року [PERSON] зареєстрований як приватний підприємець та перебуває на податковому обліку як основний платник в Кіровоградській ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області. Основний вид діяльності - вантажний автомобільний транспорт. Перебуває на спрощеній системі оподаткування, звітує як платник єдиного податку (а.с. 82, 99). Джерелом доходів позивача, як суб'єкта господарської діяльності ФОП до 12 липня 2013року були кошти отримані за надані ним перевізницькі послуги, що вбачається як з матеріалів справи, так і встановлено судовим рішенням від 06.02.2013 року по справі № 1109/11638/12. А з 12 липня 2013року його дохід без урахування податків та обов'язкових платежів становить на місяць 1230грн. (а.с.45). На вимогу ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06.02.2013 року підприємством Громадського об'єднання Асоціація підтримки вітчизняного товаровиробника «ФІРМА-ЛАСКА» надано копії журналів-ордерів по розрахунках даним підприємством за отримані послуги по перевезення в 2013 році з [PERSON] на суму 82516 грн. 12 коп. та [PERSON] на суму 22100 грн. 46 коп. (а.с. 80-81). З досліджених договорів перевезення вантажів вбачається, що у червні 2012 року вони були укладені на рік з перевізником - ФОП [PERSON] в особі [PERSON], а у червні 2013року ці ж самі договори укладені з тими ж юридичними особами, проте вже з перевізником - ФОП [PERSON] в особі [PERSON] (а.с.55-63). Згідно частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 192 ч.1 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. З урахуванням вищенаведеного, та всебічно досліджених доказів, суд погоджується з доводами сторони відповідача, що дії позивача, були свідомо направлені на створення мнимого враження погіршення його фінансового стану, чого на справді не відбулося. Жоден з доводів позивача на обґрунтування позову не знайшов підтвердження при розгляді справи. Відтак, законодавчо-визначених підстав для задоволення позову в межах його обґрунтування не має. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed