Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON].) звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON].) про стягнення коштів на додаткові витрати у зв'язку з лікуванням. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що [PERSON] є батьком [PERSON] позивач не працює та отримує пенсію у розмірі 1 435 грн., інших доходів не має. Вказує, що на даний час хворіє на глаукому та катаракту обох очей, в зв'язку з чим потребує щоденного прийому ліків, вартість яких на місяць становить 2 226 грн. [PERSON] має постійну роботу і може надавати матеріальну допомогу позивачу, в зв'язку з чим він просить стягнути з відповідача на його користь грошові кошти у вигляді додаткових витрат на лікування у розмірі 2 226 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви та до зміни її матеріального чи сімейного стану. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2018 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів на додаткові витрати у зв'язку з лікуванням передано за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва. Ухвалою суду від 28 грудня 2018 року дану справу прийнято до провадження та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті в судовому засіданні. В судове засідання позивач не з'явився, однак надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд розгляд даної справи проводити за його відсутністю. Крім того, у своїй заяві вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, відзив на позов не надіслала, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність до суду не надходило. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до приписів ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), оскільки позивач не заперечував проти вирішення справи саме таким чином. Суд, в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Як встановлено судом, [PERSON], [INFO] є донькою [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження, копія якого наявна в матеріалах справи /а.с. 11/. Згідно копії пенсійного посвідчення, [PERSON] є пенсіонером за віком. Отримує пенсію у сумі 1 435 грн. щомісячно, що підтверджується копією довідки, наданою Головним управлінням ПФУ. Інших джерел доходу позивач не має /а.с. 7, 8, 10, 38/. Відповідно до ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. За змістом ст. 47 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» діти зобов'язані піклуватися про батьків похилого віку, надавати їм допомогу і підтримку, в разі необхідності здійснювати догляд за ними. Статтею 202 СК України визначено, що повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Крім того, в силу ст. 203 цього Кодексу, дочка, син, крім сплати аліментів, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Звільнення від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 205 СК України суд при визначенні розміру додаткових витрат бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. У виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, особами з інвалідністю, а дитина має достатній дохід (заробіток), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов'язаних з лікуванням та доглядом за ними (ст. 206 СК України). Судом встановлено, що 25 грудня 2008 року [PERSON] подарував [PERSON] квартиру [ADDRESS]. [PERSON] в позовній заяві посилався на те, що відповідач вказану квартиру здає в оренду, отримує стабільний дохід, інших утриманців не має. [PERSON] хворіє на глаукому та катаракту обох очей, в зв'язку з чим потребує щоденного прийому ліків, вартість яких на місяць становить 2 226 грн., що підтверджується квитанціями на придбання ліків, копії яких наявні в матеріалах справи /а.с. 17-26, 83-85, 102/. Згідно виписки із медичної картки хворого № 8323, виданої Київським міським офтальмологічним центром, ліки (азопт, дуотрав) необхідно вживати постійно, церобривітал - один раз на місяць, резверазін - двічі на місяць. Середньомісячна вартість ліків значно перевищує розмір пенсії позивача. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Суд звертає увагу на те, що відповідачем суду не надано будь-яких доказів на спростуванні тверджень позивача, а, останнім, в свою чергу, надано докази на підтвердження позовних вимог, які є належними та допустимими. Таким чином, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв'язку у сукупності, суд, розглядаючи даний спір в межах заявлених позовних вимог, вважає що вимоги позову підлягають задоволенню. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved