Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] (далі - відповідач) на її користь 1200 гривень авансового платежу, 160 гривень гонорару, 6000 гривень моральної шкоди та судові витрати. Свої вимоги, посилаючись на ст.ст.205, 570, 611, 1167 ЦК України, позивач обґрунтовує тим, що 26 травня 2012 року між нею та відповідачкою був укладений договір про творчу співпрацю. У зв'язку з чим, і на виконання договору, вона (позивачка) здійснила передплату на виконання робіт за рік вперед, у сумі 1200 гривень, а в подальшому її дочка, на підставі угоди з відповідачем, прийняла участь у шлюбній церемонії за винагороду - 160 грн. Зобов'язання за договором відповідачка не виконала, а тому вона (позивачка) запропонувала розірвати договір про співпрацю та повернути передплату в повному обсязі, згідно п.6 Договору, та винагороду у розмірі 160 грн. Однак, відповідачка відмовилася повертати гроші, що спонукало позивача звертатися зі скаргами до податкової інспекції та міліції, де їй порадили звернутися до суду з цивільним позовом. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала, просить задовольнити його і стягнути на її користь моральну шкоду та судові витрати, мотивуючи це тим, що під час розгляду спору у судовому порядку відповідачка відшкодувала їй 1360,00 грн. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала частково, а саме не визнала вимоги щодо стягнення з неї моральної шкоди, мотивуючи свою правову позицію тим, що сама зазнала шкоди від позивачки, а тому просить відмовити їй у задоволені позову в частині стягнення з неї моральної шкоди. При цьому, визнала вимоги, щодо стягнення 1360 гривень, але наполягала, що вона у добровільному порядку сплатила позивачці зазначену суму. Заслухавши пояснення сторін, та дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 травня 2012 року між сторонами був укладений договір, за яким позивачка сплатила відповідачу гроші у сумі 1200 грн. (а.с. 6-9). На виконання умов договору, дочка позивачки приймала участь у шлюбній церемонії, за що відповідач зобов'язався сплатити позивачу 160 грн. (а.с. 15-31). В подальшому відповідачка відмовилася повернути позивачці авансовий платіж та оплату в розмірі 160 грн., що спонукало позивачку звертатися до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси (а.с. 11) та Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області (а.с. 12-13). Відповідачка після початку розгляду справи по суті, але до винесення судового рішення, в добровільному порядку сплатила позивачці 1360 гривень (а.с. 74-75). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п. п. 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ст. 570 ч. 1 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Згідно вимог частини 2 вказаної статті, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином, сплачені позивачкою гроші у сумі 1200 гривень були ні чим іншим, як авансом, який позивачка мала право вимагати повернення в усіх випадках невиконання чи неналежного виконання договору. Згідно ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Згідно п.4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, а відповідно та ч.2 п.2 цієї ж статті моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї. Частиною 1 ст.1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що в наслідок протиправних дій [PERSON], як фізичної особи підприємця, які полягали у неповерненні без поважних причин суми авансу та відпрацьованого гонорару, [PERSON] зазнала моральних та психологічних страждань, пережила нервовий стрес, що негативно вплинуло на психологічний стан мого здоров'я, з урахуванням того, що у той період вона була вагітна, а тому розмір відшкодування моральної шкоди із врахуванням характеру правопорушення, глибини душевних страждань позивачки, ступеня вини відповідачки, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, на теперішній час дорівнює 6000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (а.c. 1).

Outcome: partial