Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до Люботинського міського суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON], третьої особи відділу з питань державної реєстрації виконавчого комітету Люботинської міської ради про усунення перешкод у користуванні житловим будинком, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання та позбавлення права користування житловим приміщенням, Позивач зазначає, що відповідач вже більше року не проживає в його будинку та, утримуючи реєстрацію порушує його права. В зв'язку з викладеним позивач просить усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням, шляхом зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] та позбавити її права користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] Сторони були повідомлені про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом направлення судової повістки-повідомлення та публікації оголошення про виклик у суд на веб-порталі судової влади України, але відзив на позов до суду вона не подавала. А тому суд, зі згоди позивача, розглядає справу за відсутністю відповідача в заочному судовому засіданні. Виконавчий комітет Люботинської міської ради Харківської області до суду подав заяву, в якій просить проводити розгляд справи без участі представника відділу з питань державної реєстрації виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області, Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем по справі докази, вислухавши свідка, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, при цьому суд виходить з наступного. Судом встановлені такі факти, що підтверджуються наявними у справі доказами, та не оспорюються сторонами по справі, та відповідні їм правовідносини. Позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 14 вересня 2007 року № 1-165 (а.с.4-6) Відповідач [PERSON]- колишня дружина позивача, зареєстрована на теперішній час в будинку, що підтверджується довідкою АДБ ГУДМС України в Харківській області та копією будинкової книги (а.с. 14,22) Як вбачається з записів будинкової книги, відповідач зареєстрована за вказаною адресою з 25 грудня 2007 року (а.с.14). Відповідач була зареєстрована в будинку позивача як його дружина, але шлюб між сторонами розірвано на підставі заочного рішення Люботинського міського суду Харківської області від 02 серпня 2016 року (а.с.18) [PERSON] не проживає в житловому будинку, належному позивачу, з березня 2016 року, належних їй особистих або будь-яких інших речей в будинку не має. Факт не проживання відповідача [PERSON] в будинку понад один рік підтверджено актом обстеження, складеним квартальним комітетом від 05 січня 2018 року, підписаним заступником голови та членами квартального комітету (а.с.8). Зазначене підтвердили в судовому засіданні 19 лютого 2018 року, свідки [PERSON], [PERSON], які сторонам є сторонніми особами та не зацікавлені в результатах розгляду справи. Місце перебування відповідача позивачу невідоме, їх спільний син мешкає разом з батьком - позивачем по справі. Згідно з ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння. користування та розпоряджання своїм майном. Як зазначено в ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як вбачається з матеріалів справи, та відповідей Люботинського ВП Харківського ГУНП України в Харківській області та виконкому Люботинської міської ради Харківської області, [PERSON] в період з 01 січня 2016 року по теперішній час з заявами про порушення їй прав на проживання в будинку за адресою [ADDRESS] (а.с.25,20). Оскільки відповідач [PERSON] не проживає в житловому будинку понад один рік безперервно без поважних причин, то суд знаходить позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню, оскільки вони обґрунтовані на законі і доказах, наданих суду. Статтею 41 Конституції України, ст.ст.316 - 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи безперешкодно користуватися свої майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном,на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були пов'язані з позбавленням володіння. Відповідно до ст.379 ЦК України об'єктом права власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, квартира. Права власника житлового будинку визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч.1ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України - члени сім'ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Оскільки відповідач [PERSON] проживала в будинку, розташованому за адресою [ADDRESS] як член сім`ї власника, але добровільно залишила місце мешкання, а власник житлового будинку - [PERSON] на збереження реєстрації відповідача в житловому будинку не погоджуються, тому через не проживання понад один рік відповідача в спірному будинку без поважних причин, [PERSON] є такою особою, яка втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Відповідно до вимог ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цивільно-процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З матеріалів справи та з наданих суду позивачами доказів вбачається, що [PERSON] утримуючи реєстрацію за адресою житлового будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] який належить [PERSON] порушує права останнього вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, які гарантовані йому, як власнику вимогами чинного законодавства. Згідно зі ст.ст. 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач по справі - [PERSON] не надала до суду доказів, які б свідчили про правомірність його не проживання безперервно без поважних причин понад один рік за адресою житлового будинку: [ADDRESS] На підставі викладеного,

Outcome: approved