Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», третя особа на стороні відповідача приватний нотаріус Чернігівського нотаріального округу [PERSON], про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 02.08.2007 року ним було укладено із ПАТ КБ «Приватбанк» кредитний договір № IFI8AK00010083, за умовами якого він отримав 52977,20 грн кредитних коштів для купівлі автомобіля. В договорі було встановлено відсоткову ставку 5,04% на рік, однак, як вказує позивач в позові, банк в односторонньому порядку змінив відсоткову ставку, піднявши її до 19,92 % на рік. У вересні 2010 року позивач подав до суду позов і 31.03.2011 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська своїм рішенням визнав недійсними зміни до кредитного договору. Позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 07.09.2016 року №3717, вчинений приватним нотаріусом [PERSON] про стягнення з [PERSON] коштів в сумі 144822,42 грн, оскільки виконавчий напис вчинений з грубим порушенням вимог чинного законодавства. Позивач зазначає, що спірний виконавчий напис винесено з порушенням умов вчинення виконавчих написів, передбачених ст. 88 Закону України «Про нотаріат», відповідно до якого нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані окремі документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 31.03.2011 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.11.2011 року, було визнано недійсним зміни до кредитного договору № IFI8AK00010083 від 02.08.2007 року щодо зміни відсоткової ставки з 8,04% до 19,92%, та зобовязано ПАТ КБ «Приватбанк» здійснити перерахунок за кредитним договором № IFI8AK00010083, виходячи з відсоткової ставки 8,04%. Однак приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] вчинив оспорюваний виконавчий напис з порушенням встановленого ст. 88 Закону України « Про нотарат», оскільки не врахував та не перевірив факту про безспірність заборгованості, не повідомив боржника та порушив вимоги дотримання строків на вчинення виконавчого напису. У звязку з наведеним, просив визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON]А від 07.09.2016 року та зареєстрований у реєстрі за № 3717 за кредитним договором № IFI8AK00010083 від 02.08.2007 р. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ « ПриватБанк» грошових коштів в сумі 144822,42 грн. таким, що не підлягає виконанню. Позивач в судове засідання не зявився, проте подав заяву за змістом якої просить розглянути справу у його відсутності та просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Третя особа в судове засідання також не з`явилася, подавши до суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Судом при розгляді справи встановлено, що 07.09.2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу вчинено оскаржуваний виконавчий напис про стягнення з [PERSON], [INFO] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору № IFI8AK00010083 від 02.08.2007 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 28.07.2016 року грошових коштів в сумі 144822,42 грн, за період з 02.08.2007 року по 28.07.2016 року. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Як вбачається з матеріалів справи приватний нотаріус [PERSON] вчинив оспорюваний виконавчий напис з порушенням встановленого ст. 88 Закону України «Про нотарат» трьохрічного строку, оскільки виконавчий напис нотаріуса виданий лише 07.09.2016 року. Судом встановлено, що вчиненні виконавчого напису не враховано та не перевірено факт про безспірність заборгованості. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що виконавчий напис вчинено на підставі документів, які подано всупереч вимогам ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, що полягало у порушенні строку давності та враховуючи рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 31.03.2011 р., яке набрало законної сили згідно ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.11.2011р., сума заборгованості була спірною, а тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з вказаним позовом було понесено та документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 гривень. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 640,00 гривень. Відповідно до частини пятої статті 268 Цивільного процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved