Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 21.08.2015 року в м. Ковелі, померла його матір, [PERSON]. В наслідок її смерті, відкрилася спадщина на майно що належало їй на момент відкриття спадщини і не припинилось внаслідок її смерті, а саме: квартира №2, що знаходиться в м. Ковель, Волинської області, по вулиці Глінки, 26, а також земельна ділянка, з розташованими на ній частиною будинку та господарськими спорудами, площею 0.0395 га, кадастровий №0710400000:21:032:0015, яка розташована: Волинська область, м. Ковель, вулиця Глінки, 26. Спадкоємцями за законом першої черги є позивач, як син спадкодавця, та відповідач у справі, дочка померлої [PERSON] Як вказує позивач, що добровільної згоди щодо розподілу спадкового майна з відповідачкою не досягнуто, а шестимісячний строк подачі заяви про прийняття спадщини спливав та 03.02.2016 року позивач звернувся з заявою до приватного нотаріуса Ковельського міського нотаріального округу Волинської області [PERSON] про прийняття спадкового майна за законом після смерті матері. На підставі поданої позивачем заяви № 15 від 03.02.2016року була заведена спадкова справа №8/2016, що підтверджується витягом № 42837040 від 03.02.2016р. про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Крім того позивач стверджує, що після подачі заяви, про прийняття спадщини, неодноразово звертався до відповідачки про надання приватному нотаріусу або йому правовстановлюючих документів на нерухоме майно, яке належало померлій матері на праві власності, для оформлення свідоцтва про спадщину, однак усі звернення до відповідачки залишились без задоволення, повністю проігнорованими з її сторони. Після закінчення шестимісячного терміну, протягом якого спадкоємці звертаються із відповідними заявами про прийняття спадщини, позивач, на підставі ст. 1298 ЦК України, звернувся до приватного нотаріуса Ковельського міського нотаріального округу Волинської області [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, проте, приватний нотаріус Ковельського міського нотаріального округу Волинської області [PERSON] листом № 97/02-14 від 29.02.2016року повідомила позивача про те, що вона не може видати свідоцтво про право на спадщину з тих підстав, що їй не надано (відсутній) належним чином оформлений правовстановлюючий документ на нерухоме майно, яке знаходиться в м. Ковелі, Волинської області, по вул. Глінки, 26, щодо належності цього майна спадкодавцеві. 18.04.2016 року позивач отримав поштове відправлення від [PERSON], в конверті знаходились копія свідоцтва про право власності та копія заповіту посвідченого приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Волинської області [PERSON] реєстровий № 898 з копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Позивач зазначає, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом майна померлої [PERSON], яке складається з квартири №2, що знаходиться в м. Ковель, Волинської області, по вулиці Глінки, 26, а також земельної ділянки з розташованими на ній частиною будинку та господарськими спорудами площею 0.0395 га, кадастровий №0710400000:21:032:0015, яка розташована за адресою: Волинська область, м. Ковель, вулиця Глінки, 26, та відповідачка прийняла спадщину у вигляді частки майна фактично, так як проживала із спадкодавцем та протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини не звернулася до нотаріату з заявою про відмову від спадщини. Однак позивач вказує, що він також прийняв спадщину, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву про прийняття спадщини. Крім того на момент смерті матері [PERSON] позивач досяг загального пенсійного віку, згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та є пенсіонером по віку тобто є непрацездатною особою і у відповідності до ч. 1 ст. 1241 Щ України маю право, як повнолітня непрацездатна дитина спадкодавця на спадкування, незалежно від змісту заповіту, половини частки, яка належала б кожному із спадкоємців у разі спадкування за законом (обов'язкова частка) майна померлої [PERSON], яке складається з квартири №2, що знаходиться в м. Ковель, Волинської області, по вулиці Глінки, 26, а також земельної ділянки з розташованими на ній частиною будинку та господарськими спорудами площею 0.0395 га, кадастровий №0710400000:21:032;0015, яка розташована: Волинська область, м. Ковель, вулиця Глінки, 26. Позивач від спадщини не відмовляється і бажає її прийняти, але не можу цього зробити, з незалежних від нього причин та обставин, так як у нього відсутні оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно, а відповідачка усі правовстановлюючі документи має, але ні приватному нотаріусу ні позивачу не надає, до нотаріуса не з'являється, чим перешкоджає реалізації права позивача на отримання спадщини. Враховуючи наведене, позивач просить суд визнати в порядку спадкування (обов'язкова частка) за [PERSON] право власності на 1/4 майна, що належало на праві власності померлій [PERSON], яке складається з квартири №2 загальною площею 43,1 м2 та господарських споруд (погріб під частиною будівлі, сарай, убиральню, хвіртку, огорожу, галок, колодязь питний), що знаходиться в м. Ковель, Волинська область, вулиця Глінки, 26, а також земельної ділянки площею 0.0395 га кадастровий №0710400000:21:032:0015, яка розташована: Волинська область, м. Ковель, вулиця Глінки, 26. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, попередньо подавши заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. З свідоцтва про смерть, виданого повторно 19.01.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської, вбачається, що 21.08.2015 року померла [PERSON]. Померла [PERSON] була матірю позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 23.01.1954 року сільською радою с.Кругель, Луковського району, Волинської області. Як встановлено з заяви [PERSON] від 03.02.2016 року, останній звернувся до приватного нотаріуса Ковельського міського нотаріального округу Волинської області [PERSON] про прийняття спадкового майна за законом після смерті матері [PERSON]. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 42837040 від 03.02.2016 року встановлено, що приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Волинської області [PERSON] здійснено реєстрацію спадкової справи № 58528700, спадкодавець [PERSON], що померла 21.08.2015 року. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.04.2015 року, [PERSON], належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS], а також земельна ділянка. [PERSON] є спадкоємцем за заповітом майна померлої [PERSON], яке складається з квартири № 2 загальною площею 43,1 кв. м та господарських споруд, що знаходиться в м. Ковель по вул. Глінки,26, а також земельної ділянки площею 0,0395 га, кадастровий номер 0710400000:21:032:0015, яка розташована в м. Ковель по вул. Глінки,26 . Позивач [PERSON] також прийняв спадщину, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву про прийняття спадщини. На момент смерті матері позивач [PERSON] досяг загального пенсійного віку згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та являється пенсіонером за віком, тобто непрацездатною особою, і у відповідності до ст.1241 ч.1 ЦК України має право, як повнолітня непрацездатна дитина спадкодавця на спадкування, незалежно від змісту заповіту, половини частки, яка належала б кожному із спадкоємців у разі спадкування за законом (обовязкова частка) майна померлої [PERSON] Позивач бажає прийняти спадщину, подавши відповідну заяву в нотаріальну контору, але не може цього зробити . Відповідач письмових заперечень проти позову не подав. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом, а з аналізу змісту ст. ст.1222, 1241 ЦК України вбачається, що спадкування за законом має місце лише тоді і в тому обсязі, в якому воно не змінено заповітом, крім випадків права на обовязкову частку у спадщині, незалежно від заповіту. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не прийнялися внаслідок його смерті. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, суд прийшов до висновку що оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є сином померлої [PERSON], у встановлений законом строк він подав заяву про прийняття спадщини, а тому вважається таким що прийняв спадщину, на час смерті матері являвся пенсіонером за віком, тобто непрацездатною особою, і у відповідності до ст.1241 ч.1 ЦК України має право, як повнолітня непрацездатна дитина спадкодавця на спадкування, незалежно від змісту заповіту, половини частки, яка належала б кожному із спадкоємців у разі спадкування за законом (обовязкова частка) майна померлої [PERSON], а тому позов [PERSON] до [PERSON], з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору - приватного нотаріуса Ковельського міського нотаріального округу Волинської області [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути із [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн.. Виходячи з обставин справи, судові витрати по справі суд залишає за позивачем.

Outcome: approved