Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Вінницької міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивовано тим, що після смерті його батька [PERSON] відкрилась спадщина на майно, а саме на квартиру [ADDRESS]. Вказана квартира належала [PERSON] на підставі рішення загальних зборів членів житлово-будівельного кооперативу від 20.07.1990 р. №17, затвердженого рішенням виконавчого комітету міської ради народних депутатів від 28.08.1990 р. № 165. В подальшому, з метою прийняття спадщини після померлого [PERSON], позивач звернувся до Першої вінницької державної нотаріальної контори. Однак, у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на квартиру [ADDRESS], позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезгадану квартиру. Отримавши відмову, позивач звернувся до суду та просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав за обставин викладених в ньому, просив позов задовольнити. Представник відповідача позов не визнала, заперечила щодо задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно ордеру на житлове приміщення № 226, виданого на підставі рішення загальних зборів членів житлово-будівельного кооперативу від 20.07.1990 р. №17, затвердженого рішенням виконавчого комітету міської ради народних депутатів від 28.08.1990 р. № 165, член ЖБК «Експрес» [PERSON] має право на заняття квартири [ADDRESS]. (а.с 6). [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 17.03.2016 р. (а.с.4). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нележне йому майно. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилами ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Нормами ст. ст. 1217, 1218, 1223 даного Кодексу визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261-1265 цього Кодексу. Як вбачається з копії спадкової справи № 438/2016, 05.07.2016 р. [PERSON] звернувся до Першої вінницької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.(а.с.31) 09.03.2017 р. державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Єлісєєвою Т.Ю було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 592/02-31. Підставою для відмови у прийнятті спадщини та видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] стала відсутність правовстановлюючих документів на даний об'єкт нерухомого майна(а.с.30). Як вбачається з довідки КП «ВМБТІ» № 3330 від 19.07.2016 р., станом на 29.12.2012 р. реєстрація права власності на квартиру за вищевказаною адресою не проводилась в Комунальному підприємстві «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» (а.с 10). Разом з тим, для обгрунтування належності квартири за зазначеною адресою [PERSON], позивач серед іншого додав архівну довідку № В-18-109654/1-18 від 06.12.2016 р., видану директором департаменту міського господарства Вінницької міської ради, згідно якої [PERSON] на склад сім'ї 1 особа надана однокімнатна квартира №2, житловою площею 18,51кв.м., загальною площею 35,63кв.м. на 1 поверсі по [ADDRESS]. В документах ЖБК « Експрес» загальна вартість квартири [ADDRESS], сума обов'язкового пайового внеску, сума довгострокового державного кредиту, не зазначені. Фактично дана інформація втрачена. [PERSON], як член ЖБК «Експрес» був зобов'язаний, обов'язків пайовий внесок, в розмірі 30% від вартості однокімнатної квартири [ADDRESS] в повному обсязі до 10.01.1988року (а.с.8). В свою чергу, як доказ сплати пайового внеску позивач надав довідку, видану за підписом начальника МКП «ЖЕК №15» [PERSON], відповідно до якої [PERSON], який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] пайові внески сплатив в повному обсязі.(а.с.7) З метою отримання підтвердження сплати [PERSON] пайових внесків, ухвалою суду від 20.04.2017 р. начальника МКП «ЖЕК №15» було зобов'язано надати суду докази в підтвердження сплати [PERSON] пайових внесків та докази на підставі який документів було видано довідку № 1 від 01.03.2016р. (а.с.24). Однак, листом № 520 від 16.05.2017 р. за підписом начальника МКП «ЖЕК №15» [PERSON], повідомлено суд, що інформація про видачу довідки № 1 від 01.03.2016р. про сплату [PERSON] пайових внесків в журналі реєстрації вихідної кореспонденції та журналі реєстрації видачі довідок відсутня. Працівник, який видавав довідки у даний період звільнився. (а.с.31) Таким чином, суд не приймає до уваги та не може вважати належним та допустимим доказом довідку МКП «ЖЕК № 15» № 1 від 01.03.2016 р., яка подана позивачем на підтвердження сплати [PERSON] пайових внесків. Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За приписами ч.3 ст. 384 ЦК України у випадку викупу квартири член житлово-будівельного кооперативу стає її власником. Пункт 8 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» передбачає, що у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Враховуючи ті обставини, що квартира [ADDRESS] не була належним чином оформлена та відповідно зареєстрована комунальним підприємством «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» за [PERSON] та в ході розгляду справи позивачем не доведено, що [PERSON] за життя сплатив пайові внески за даний об'єкт нерухомості, суд дійшов обґрунтованого висновку, що спірна квартира не може входити до майна померлого, що підлягає спадкуванню за законом. Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Оцінюючи зібрані у справі докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними та недоведеними в судовому засіданні належними та допустимими доказами, відтак в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає за доцільне судові витрати залишити за позивачем, оскільки позовні вимоги залишені без задоволення. На підставі викладеного, згідно ст.ст. 328,384,392,1216,1261 ЦК України,

Outcome: dismissed