Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Приватного підприємства «Малин-Сяйво плюс» в якому просить: · визнати дії ПП «Малин-Сяйво плюс» протиправними; · стягнути з ПП «Малин-Сяйво плюс» заборгованість по заробітній платі за 2007-2011 роки в розмірі 31009 гривень; · стягнути з ПП «Малин-Сяйво плюс» компенсацію за невикористані відпустки за 2007-2011 роки в розмірі 2499 гривень; · стягнути з ПП «Малин-Сяйво плюс» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у порядку ст. 117 КЗпП України; · стягнути з ПП «Малин-Сяйво плюс» моральну шкоду в розмірі 40000 гривень; · зобов'язати ПП «Малин-Сяйво плюс» видати належно оформлену трудову книжку. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали і пояснили, що позивач з квітня 2007 року по березень 2011 року працював бухгалтером ПП «Малин-Сяйво плюс». Йому був встановлений посадовий оклад у розмірі 2 мінімальних заробітних плат на місяць. Однак відповідач виплачував щомісячно заробітну плату у розмірі 1 мінімальної заробітної плати. 03 березня 2011 року позивач звільнився. В супереч вимогам ст. 116 КЗпП України в день звільнення відповідач не провів з позивачем повного розрахунку, а саме: не виплатив заборгованість по заробітній платі та компенсацію за невикористані відпустки. Крім того відповідач не видав трудову книжку. Такі його дії є протиправними та заподіюють позивачу моральну шкоду. У зв?язку з цим просять позов задовольнити. Представник відповідача позов не визнав та пояснив, що позивачу здійснена виплата всіх належних йому коштів та видана трудова книжка, а тому вважає вимоги безпідставними. Заслухавши пояснення учасників процесу, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно наказу директора ПП «Малин-Сяйво плюс» [PERSON] з 02 квітня 2007 року був прийнятий на посаду бухгалтера вказаного підприємства з посадовим окладом у розмірі мінімальної заробітної плати на час її нарахування (а.с. 35). 03 березня 2011 року позивач був звільнений з роботи за згодою сторін (а.с. 12, 36). Як зазначив позивач в своїй позовній заяві та відобразив в розрахунку відповідач щомісячно виплачував йому заробітну плату в розмірі мінімальної заробітної плати, яка була встановлена законодавством України на час її виплати (а.с. 1-6). Ці обставини також частково підтверджуються відомістю про виплату грошей за березень 2011 року (а.с. 17) та довідкою Управління Пенсійного фонду України у Малинському районі (а.с. 51). Отже позивачем не доведена наявність у відповідача заборгованості з виплати заробітної плати. Також позивач не надав доказів того, що відповідач не виплатив йому компенсацію за невикористані відпустки та не видав трудову книжку, хоча відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Натомість з довідки відповідача вбачається, що позивачу виплачено в повному обсязі заробітну плату, компенсацію за відпустки та видано трудову книжку (а.с. 50). Відтак у суду відсутні будь-які підстави для задоволення позову, а тому суд відмовляє в задоволенні позову повністю за безпідставністю.

Outcome: dismissed