Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку. В обґрунтування позову вказує, що він з 01.10.2014 року працював на посаді директора Черкаської дирекції за переведенням з Черкаської філії ПА «УСК «Гарант-Авто». Згідно наказу № 130-кго від 09.02.2015 року він був звільнений з займаної посади за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпК України. Вказує, що за час його роботи, відповідач грубо порушуючи вимоги ст. 115 КЗпП України заробітну плату не сплачував. В день звільнення відповідач мав заборгованість по заробітній платі в сумі 3844 грн. 71 коп., однак всупереч положенням чинного законодавства України, зазначені виплати у день звільнення не були проведені і не проведені до даного часу. Не дивлячись на його не одноразові звернення відповідач ухиляється від виплати належних йому коштів. Зазначена ситуація триває і дотепер. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплати працівникові його середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки з дня його звільнення відповідач не виплатив йому заробітну плату, то відповідно до ст. 117 КЗпП України він повинен виплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку, а саме з дня звільнення по 14.12.2015 року в сумі 25401 грн. 80 коп. А тому, просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 3844 грн. 71 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 25401 грн. 80 коп., а всього: 29246 грн. 51 коп. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача - Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» не зявився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], його представника [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з 01.10.2014 року працював по 27.02.2015 року працював на посаді директора Черкаської дирекції ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто». Наказом № 130-кго від 09.02.2015 року позивач був звільнений із зайнятої посади на підставі ст. 38 КЗпП України. В день звільнення розрахунок з позивачем проведений не був. На час звільнення позивача з роботи відповідач мав заборгованість по заробітній платі в сумі 3844 грн. 71 коп., що стверджується даними довідки від 23.04.2015 року № 478. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України. Відповідно до ст. 116 КЗпП України відповідач повинен був у день звільнення виплатити [PERSON] всі належні суми, а в разі спору про розмір цих сум виплатити не оспорювану ним суму, однак цього не зробив. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що повний розрахунок з позивачем [PERSON] в день його звільнення проведений не був та не проведений до даного часу, а тому, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в сумі 3844 грн. 71 коп. є такими, що підлягають до задоволення. Позовні вимоги позивача [PERSON] в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку, на думку суду, також підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплати працівникові його середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про застосування судами законодавства про оплату праці» - установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. В судовому засіданні встановлено, що розрахунок з позивачем в день звільнення проведений не був, а тому, суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] про стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку, а саме за період з 28.02.2014 року по 14.12.2015 року включно є законними та обґрунтованими. При розрахунку суми середнього заробітку за час затримки розрахунку суд бере до уваги, що заробітна плата позивача за останні два місяці перед звільненням складала: за січень 2015 року 2573 грн. 14 коп., за лютий 2015 року 2610 грн. 90 коп., таким чином середньоденна заробітна плата позивача [PERSON] складає 129 грн. 60 коп. (із розрахунку: 2573 грн. 14 коп. /заробітна плата за січень 2015 року/ + 2610 грн. 90 коп. /заробітна плата за лютий 2015 року/ : 40 робочих днів = 129 грн. 60 коп.) Розрахунок суми середнього заробітку за час затримки розрахунку: 129 грн. 60 коп. (середньоденна заробітна плата) х 196 робочих днів (за період затримки з 28.02.2015 року по 14.12.2015 року) = 25401 грн. 80 коп. Таким чином до стягнення з відповідача Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на користь позивача [PERSON] підлягає середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 25401 грн. 80 коп. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1218 грн.

Outcome: approved