Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказує, що 30.10.2010 року між ним та відповідачкою [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 589. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO]. Вказує, що сімейне життя не склалося, на протязі останніх трьох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, постійно виникають сварки, свідками яких стають їх неповнолітні діти, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, а тому, просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 22.12.2018 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив шлюб розірвати. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Також просила винести рішення в підготовчому судовому засіданні. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову. Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно\~ст. 110 СК, один\~з подружжя має право предявити до суду позов про розірвання шлюбу. Згідно\~ст. 112 СК\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України\~охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 30.10.2010 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів Кіровським відділом\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Дніпропетровського міського\~управління юстиції зроблено відповідний актовий запис № 589. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], домовленість про місце проживання яких разом з відповідачкою між сторонами досягнута. На даний час подружні відносини між сторонами не підтримуються, шлюб носить формальний характер, бюджет сторони ведуть окремо. Спільне господарство не ведеться. Майновий спір буде вирішуватись в окремому позовному провадженні. Враховуючи, що відповідачка [PERSON] позовні вимоги позивача [PERSON] про розірвання шлюбу визнала та не заперечувала проти задоволення позову, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON], оскільки таке рішення відповідатиме інтересам сторін.

Outcome: approved