Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом про відшкодування моральної та майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Вказує, що 06.07.2012 р. близько 15 год. 40 хв. водій [PERSON], керуючи вантажним автомобілем МАN, реєстраційний номер [NUMBER] з причіпом ZANNER TCA 18, реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по автодорозі Доманово-Ковель-Чернівці-Теребляче, зі сторони м. Дубно в напрямку м. Кременець, на 231 км + 920 м вищевказаної автодороги, що в межах Дубенського району Рівненської області, скоїв наїзд на пішохода [PERSON], який знаходився поруч зі своїм вантажним мікроавтобусом Mercedes-Benz 208 CDI, реєстраційний номер [NUMBER], не маючи технічної можливості в момент виникнення небезпеки для руху уникнути наїзду на пішохода шляхом застосування гальмування. У результаті ДТП позивач отримав тяжкі тілесні ушкодження, а транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. 11.07.2012 р. за вказаним фактом ДТП порушено кримінальну справу № 20/67-12. 15.11.2012 р. дана кримінальна справа була закрита у зв'язку з відсутністю в діях [PERSON] складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Внаслідок наїзду автомобілем - джерелом підвищеної небезпеки, власником якого був відповідач ТзОВ «Фенікс ЛТД» позивача було травмовано з наслідками тяжких тілесних ушкоджень і тим самим завдано йому майнової шкоди та моральних страждань, адже він став інвалідом першої групи. Позивачу стало відомо про те, що цивільно-правова відповідальність відповідача ТзОВ «Фенікс ЛТД» застрахована в ЛРД ПрАТ СТ «Гарантія», а автомобіль, яким керував [PERSON] був в оренді ТзОВ «Ферозіт». Із урахуванням уточнення позовних вимог просив солідарно стягнути з ТзОВ «Фенікс ЛТД» та ТзОВ «Ферозіт» на користь позивача моральну шкоду в сумі 100000 грн., стягнути з ПрАТ «Страхове товариство «Гарантія» на користь позивача 100000 грн. матеріальної шкоди і 5000 грн. моральної шкоди. Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 26.09.2013 р. до участі у справі залучено як співвідповідачів - Приватне акцiонерне товариство «Страхове товариство «Гарантія» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Ферозіт». Позивач [PERSON] у судові засідання не з'являвся, у своїх заявах від 06.08.2013 р. (а.с. 37), від 29.08.2013 р. (а.с. 53), від 16.09.2013 р. (а.с. 61, 83), просив позов розглядати за його відсутності за станом здоров'я та за участю його представника [PERSON] Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням уточнення підтримав та просив їх задовольнити повністю. Представник відповідача ТзОВ «Фенікс ЛТД» Галушка Г.М. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, подав письмові заперечення від 25.09.2013 р. (а.с. 92-93) та заперечення проти уточнень до позовної заяви від 06.11.2013 р. (а.с. 130-131). Зазначив, що згідно договору № ОР/ЛВ/0001/12 оренди транспортних засобів від 02.04.2012 року, додатку № 1 до договору оренди, акту № 1 приймання-передачі від 02.04.2012 р., належний ТзОВ «Фенікс ЛТД» транспортний засіб марки MAN, державний реєстраційний номер [NUMBER], на момент вчинення ДТП був переданий в оренду ТзОВ «Ферозіт», а водій [PERSON] перебував у трудових відносинах із ТзОВ «Ферозіт», а не ТзОВ «Фенікс ЛТД». Вважає, що шкода завдана внаслідок необережності самого потерпілого, позивач не звертався до страховика, [PERSON] сплачено на лікування [PERSON] 76000 гривень. Просить в позові в частині стягнення солідарно з ТзОВ «Фенікс ЛТД» та ТзОВ «Ферозіт» моральної шкоди в розмірі 100000 грн. - відмовити. Представник відповідача ТзОВ «Ферозіт» у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень чи пояснень по суті заявлених вимог не подав. Представник відповідача ЛРД ПрАТ СТ «Гарантія» у судове засідання не з'явився, подав на адресу суду письмові заперечення від 23.08.2013 р. (а.с. 41-49), де зазначив, що Львівська регіональна дирекція філії «Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» не є юридичною особою, не може бути відповідачем у справі, просить відмовити в задоволенні позову, у зв'язку із зверненням [PERSON] до неналежного відповідача. Представник ПрАТ «Страхове товариство «Гарантія» Мотрук М.Ю. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, подав письмові заперечення (а.с. 111-112), доповнення до заперечення від 11.12.2013 р. (а.с. 196). Зазначив, що ДТП сталася виключно з вини пішохода [PERSON], надані позивачем документи не обґрунтовують його витрат, Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на момент ДТП передбачав виплату страховою компанією моральної шкоди в сумі 2550 грн., а не 5000 грн. Просив відмовити в позові в частині стягнення коштів із ПрАТ «СТ «Гарантія». Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що внаслідок ДТП її чоловік [PERSON] став інвалідом 1 групи, перебував в комі, йому була проведена унікальна операція, на лікування чоловіка було витрачено понад 200000 гривень, усі чеки, квитанції не збереглися, сім'єю [PERSON] було надано 86000 гривень, претензій до [PERSON] немає, після ДТП її чоловік потребує постійного догляду та лікування, на що потрібно значні суми коштів. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вини її чоловіка [PERSON] у скоєнні ДТП немає, але її сім'єю було вирішено надати матеріальну допомогу [PERSON] та вони надали допомогу в розмірі 92000 грн., при цьому ніяких розписок не писали. Свідок [PERSON] в судове засідання не з'явився, за повідомленням [PERSON] - перебував у рейсі. Учасники процесу не наполягали на обов'язковому допиті свідка [PERSON] Заслухавши учасників процесу, свідків, дослідивши та оцінивши подані суду докази, суд приходить до наступних висновків. Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 16.09.2013 р. витребувано для огляду в судовому засіданні матеріали кримінальної справи № 20/67-12 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Із матеріалів кримінальної справи № 20/67-12 вбачається, що 06 липня 2012 року близько 15 год. 40 хв., водій [PERSON], керуючи вантажним автомобілем МАN, реєстраційний номер [NUMBER], з причіпом ZANNER TCA 18, реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по автодорозі Доманово-Ковель-Чернівці-Теребляче, зі сторони м. Дубно в напрямку м. Кременець, на 231 км + 920 м вищевказаної автодороги, що в межах смт. Смига Дубенського району Рівненської області, скоїв наїзд на пішохода [PERSON], який знаходився поруч зі своїм вантажним мікроавтобусом Mercedes-Benz 208 CDI, реєстраційний номер [NUMBER]. У результаті ДТП позивач отримав тяжкі тілесні ушкодження, а транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. 11.07.2012 р. постановою слідчого відділу розслідування ДТП СУ УМВС України в Рівненській області по факту порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України порушено кримінальну справу № 20/67-12 (аркуш кримінальної справи 1). 15.11.2012 р. постановою слідчого відділу розслідування ДТП СУ УМВС України в Рівненській області кримінальну справу № 20/67-12 закрито за відсутністю в діях [PERSON] складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Копію постанови вирішено направити начальнику ВДАІ УМВС України в Рівненській області для притягнення пішохода [PERSON] до адміністративної відповідальності (аркуши кримінальної справи 136-139). Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 16.09.2013 р. витребувано у ВДАІ УМВС України у Рівненській області для огляду в судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно [PERSON]. Однак, ухвалу суду від 16.09.2013 р. ВДАІ УМВС України у Рівненській області не виконано, матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] суду не надіслано. Представником позивача [PERSON] та свідком [PERSON] повідомлено суду, що позивач [PERSON] до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не притягувався. Судом встановлено, що власником транспортного засобу марки MAN, державний реєстраційний номер [NUMBER] з причіпом ZANNER TCA 18, реєстраційний номер [NUMBER], яким 06 липня 2012 року керував водій [PERSON], згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 31.07.2007 р. є відповідач ТзОВ «Фенікс ЛТД» (а.с. 23). Як вбачається із копії полісу АВ/7077293 та копії полісу АВ/7077288 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 11.05.2012 р. (а.с. 24) цивільно-правова відповідальність відповідача ТзОВ «Фенікс ЛТД» за вищевказаним транспортним засобом з причепом застраховані у ЛРД ПрАТ «СТ Гарантія». Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю становить 100000 грн., за шкоду, заподіяну майну - 50000 грн.; строк дії договору з 14.05.2012 р. до 13.05.2013 р. Відповідно до копій договору № ОР/ЛВ/0001/12 оренди транспортних засобів від 02.04.2012 р., додатку № 1 до договору оренди, акту № 1 приймання-передачі від 02.04.2012 р. (а.с. 64-72), належний ТзОВ «Фенікс ЛТД» транспортний засіб марки MAN, державний реєстраційний номер [NUMBER] з причіпом ZANNER TCA 18, реєстраційний номер [NUMBER], був переданий в оренду ТзОВ «Ферозіт», договір оренди діє з моменту підписання його сторонами і до 31.12.2012 р. На момент ДТП водій [PERSON] перебував у трудових відносинах із ТзОВ «Ферозіт», що підтверджується копією наказу ТзОВ «Фенікс ЛТД» № 30-03-1 к від 30.03.2012 р. (а.с. 73) та копією трудової книжки [PERSON] (а.с. 74). Як вбачається із матеріалів кримінальної справи № 20/67-12, у результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 06.07.2012 р., [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження по критерію небезпеки для життя. Згідно копії виписки-епікризу історії хвороби № 7912, виданої Дубенською центральною районною лікарнею (а.с. 4) [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії центральної районної лікарні з 06.07.2012 р. по 09.07.2012 р. Відповідно до копії виписки з історії хвороби № 13772 (а.с. 5) позивач знаходився на лікуванні в нейрохірургічному відділенні Рівненської ЦМЛ з 09.07.2012 р. по 14.07.2012 р., а відповідно до копії виписного епікризу № 19872 (а.с. 6) [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в клініці нейрохірургії і неврології Головного військово-медичного клінічного центру «ГВКГ» МО України з 14.07.2012 р. по 25.09.2012 р. Із 29.10.2012 р. [PERSON] встановлена перша Б група інвалідності, про що свідчить копія довідки до акта огляду МСЕК серії РВН № 0208800 від 02.11.2012 року (а.с. 19) та копія листка непрацездатності серії АВУ № 483660 (а.с. 18). Витрати на лікування позивача на суму 141 304,69 грн. підтверджуються копіями чеків, квитанцій до прибуткових касових ордерів, рахунку-фактури, товарного чеку, рецептів, акту взаєморозрахунків з надання медичних послуг, відповіддю на запит адвоката (а.с. 7 - 17, 20, 216). У матеріалах кримінальної справи № 20/67-12 наявна заява [PERSON] від 14.09.2012 р. (аркуш кримінальної справи 58), з якої вбачається, що [PERSON] отримала від [PERSON] 76000 грн. на лікування її чоловіка [PERSON] Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною другою цієї статті встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (ч. 1 ст. 1187 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як вбачається із п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. Таким чином, суд приходить до висновку, що саме ТзОВ «Ферозіт» несе обов'язок по відшкодуванню шкоди, завданої позивачу [PERSON] джерелом підвищеної небезпеки, як юридична особа, що на підставі договору № ОР/ЛВ/0001/12 оренди транспортних засобів від 02.04.2012 р. володіє транспортним засобом марки MAN, державний реєстраційний номер [NUMBER], яким 06 липня 2012 року керував водій [PERSON], та є роботодавцем останнього. Враховуючи зазначене, відсутній солідарний обов'язок ТзОВ «Ферозіт» та ТзОВ «Фенікс ЛТД» по відшкодуванню шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, а тому в частині позовних вимог [PERSON] до ТзОВ «Фенікс ЛТД» слід відмовити. Водночас, досліджуючи матеріали кримінальної справи № 20/67-12, суд приходить до висновку, що 06 липня 2012 року мала місце груба необережність позивача [PERSON] щодо недотримання ним Правил дорожнього руху як пішохода. Згідно ч. 2 ст. 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи, що в результаті ДТП позивач отримав тяжкі тілесні ушкодження, йому встановлено І групу інвалідності, спричиненими йому тілесними ушкодженнями завдано фізичний біль та душевні страждання, а також те, що [PERSON] було допущено грубу необережність, що виразилася у порушенні Правил дорожнього руху, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача ТзОВ «Ферозіт» на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 50000 грн. У зв'язку з тим, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу, яким 06.07.2012 року керував [PERSON], застрахована в Львівській регіональній дирекції філії «Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія», яка не є юридичною особою, а є структурним підрозділом Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія», враховуючи вимоги статей 6, 9, 22, 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, що діяла на момент настання ДТП, суд прийшов до висновку, що відповідальність за заподіяння матеріальної та моральної шкоди позивачу несе страховик ПрАТ «СТ «Гарантія». Як вбачається із копії заяви ТзОВ «Фенікс ЛТД» від 18.09.2013 р. (а.с. 132), копії повідомлення від 09.07.2012 р. [PERSON] директору ЛРД ПрАТ «СТ «Гарантія» про подію 06.07.2012 р. (а.с. 133), копії відповіді ЛРД ПрАТ «СТ «Гарантія» директору ТзОВ «Фенікс ЛТД» від 15.10.2013 р. (а.с. 150), страховику було повідомлено про страховий випадок, однак рішення про виплату страхового відшкодування за даною подією не прийнято. Враховуючи, що станом на 06.07.2012 р. договір страхування не припинив свою чинність, позивачем доведено факт заподіяння матеріальної та моральної шкоди джерелом підвищеної небезпеки, однак з урахуванням встановленого ліміту відповідальності страхової компанії, витрат понесених позивачем на лікування, грубої необережності самого позивача, глибини його фізичних та душевних страждань, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ПрАТ «СТ «Гарантія» на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 50000 грн. та моральну шкоду в розмірі 1000 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивача як інваліда 1 групи звільнено від сплати судового збору, він стягується солідарно із ТзОВ «Ферозіт» та ПрАТ «Страхове товариство «Гарантія» в дохід держави в розмірі 555 гривень 71 копійка, пропорційно до задоволеної частини вимог.

Outcome: partial