Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди спричинених в результаті протипраних дій. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що він є батьком неповнолітнього сина [PERSON], 08.11.2003року народження. 04.10.2017року його син [PERSON] перебував у с. Добротів у своєї бабусі [PERSON] У той день він попросив у свого друга [PERSON] велосипед марки «Superia», якого його батько [PERSON] придбав 04.03.2017 р. у СПД «[PERSON]П.» за ціною в розмірі 3600,00 грн. Коли його син їхав на велосипеді, то за ним на власному автомобілі почав гнатися відповідач [PERSON], та коли той почав наздоганяти його сина останній, щоб уникнути зіткнення, зіскочив з велосипеда та поклав його на землю, а сам утік неподалік, щоб [PERSON] не зміг на нього наїхати автомобілем. В свою чергу [PERSON] наїхав на велосипед, чим його пошкодив ( погнув та поламав колеса, раму, руль велосипеда). В результаті такого пошкодження велосипед ремонту не підлягає, у зв'язку із чим він змушений був повернути власнику велосипеда кошти в розмірі 3600,00грн., що підтверджується розпискою, виданою [PERSON] 28.11.2017р., а поламаний велосипед залишив у себе. 09.10.2017р. його мама [PERSON] на його прохання звернулась до Надвірнянського відділу поліції Івано-Франківській області із заявою про вжиття до [PERSON] заходів щодо притягнення його до відповідальності, передбаченої чинним законодавством. В результаті розгляду її заяви з відповідачем проведено профілактичну бесіду та винесено офіційне попередження про недопущення вчинення протиправних дій відносно його сина в майбутньому. При цьому, відповідач [PERSON] під час перевірки працівниками Надвірнянського ВП заяви [PERSON] визнав той факт, що він наїхав на велосипед та пошкодив його. Під час вчинення своїх протиправних дій 04.10.2017 р. [PERSON] заподіяв йому майнову шкоду на суму 3600,00 грн., що підтверджується накладною № 134 від 04.03.2017 р. та розпискою від 28.11.2017 р. Також в результаті вчинення даних протиправних дій відповідач [PERSON] заподіяв його сину [PERSON] моральну шкоду, яку він оцінюю в сумі 3000,00 грн. Вона полягає у психологічному стресі, який його син пережив, коли втікав на велосипеді від [PERSON] та коли той наїхав на покинутий ним велосипед, який йому не належить. Тривалий час він через психологічний стрес не хотів розказувати про дану подію йому як батькові та іншим родичам, однак через знищений чужий велосипед, за який необхідно було віддати кошти, він змушений був про це повідомити. Після даної події у сина погіршився сон, він став неспокійним, за все переживає, у зв'язку із чим лікарі приписали йому заспокійливе лікарство. Дана подія викликала у сина душевні страждання, які він пережив через агресивну поведінку відповідача та незручності, викликані поломаними відповідачем велосипедом. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав повністю з підстав, зазначених в позові та просить стягнути з відповідач на користь позивача 3600,00 грн. матеріальної шкоди, 3000,00 моральної шкоди та сплачені судові витрати по праві. Відповідач в\~засіданні позовні\~вимоги визнав\~частково. Суду\~пояснив,\~що син позивача, [PERSON] на протязі тривалого часу чіпляється до його сина та ображає його, принижує. Тому 04.10.2017 р. він, побачивши неповнолітнього [PERSON] на велосипеді, вирішив у нього дізнатись, чому той так чинить. Але [PERSON] почав тікати від нього на велосипеді, а колиі він почав його наздоганяти, той кинув велосипед на дорозі. Тому він з необережності наїхав на даний велосипед. Матеріальну шкоду в сумі 3600,00 грн. визнає, так як він дійсно з необережності пошкодив даний велосипед. Крім того, він в добровільному порядку пропонував позивачу відшкодувати вартість велосипеду, однак той відмовився. Моральну шкоду не визнає, оскільки позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування її наявності та розміру, не конкретизовано, в чому саме полягає моральна шкода, спричинена його діями сину позивача. Після оголошення перерви відповідач в судові засіданні 25.01.2019 р., 19.02.2019 р. та 05.03.2019 р. не прибув, і на адресу суду 19.02. 2019 р. направив письмову заяву в якій просива перенести розгляд справи в звязку з поважними причинами. Однак будь-яких доказів щодо поважних причин своєї неявки в судові засідання [PERSON] суду не надав. Таку поведінку відповідача суд розцінює, як умисне затягування розгляду справи, яка вже перебуває в провадженні суду протягом тривалого часу. Сторони, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну місця свого проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, судова повістка надсилається по останньому відомому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно п.п. 3, 4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Ч.1 ст.223 ЦПК України передбачено, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. А п.п.1), 2) ч. 3 ст.223 визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Беручи до уваги наведені обставини, суд ухвалив проводити судовий розгляд без відповідача. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та зясувавши фактичні обставини справи, приходить до наступного висновку. Згідно ч. 1\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Одним з основних принципів цивільного судочинства, вказаних у ч. 3 ст. 2 цього Кодексу, є змагальність сторін, що включає в себе обов'язок кожної сторони довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених\~ЦПК України. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до змісту яких, майнова та моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. У даній справі позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, , яка сталася з вини відповідача. Судом встановлено, що 04.10.2017 року син позивача, [PERSON] Д.Д.2003р.н. перебував у с. Добротів у своєї бабусі [PERSON] У той день він попросив у свого друга [PERSON] покататися велосипед марки «Superia». Відповідач [PERSON], щоб з»ясувати взаємини неповнолітнього [PERSON] з його сином поїхав за ним на власному автомобілі, однак останній налякавшись переслідування покинув велосипед на дорозі. Внаслідок чого відповідач наїхав на велосипед, пошкодивши його, чим завдав матеріальних збитків. Вказані обставини підтверджуються висновком по заяві [PERSON] до Надвірнянського відділу поліції від 06.11.2017 р. та відповіддю № 7985 від 13.11.2017р., копії яких долучені до позовної заяви. (а.с. 8). Вартість велосипеда марки «Superia», який був придбав 04.03.2017 р. у СПД «[PERSON]П.» становить 3600,00 грн. , що підтверджується накладною №134 від 04.03.2017р та розпискою від 28.11.2017р.(а.с. 10-11) Той факт, що 04.10.2017р.відповідач [PERSON], керуючи легковим автомобілем, здійснив наїзд на велосипед яким керував неповнолітній [PERSON] відповідачем визнається та не оспорюється. Крім того ці обставини, а також вина відповідача в заподіянні механічних пошкоджень керованого сином позивача велосипеда, заподіяння матеріальних збитків доводиться висновком за № 3710 від 06.11.2017р ст.ДОП Надвірнянського ВП ГУНП Хім»як Ю.Ю, по заяві [PERSON] (.а.с. 8-9). На обґрунтування характеру ушкоджень велосипеда та розміру завданого збитку позивач надав накладну №134 від 04.03.2017р про вартість велосипеда ,фотознімки пошкодженого велосипеда та розписка від 28.11.2017р про відшкодування вартості велосипеда на суму 3600грн. ( а.с 10-16). У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Як вбачається з обставин, викладених позивачем в позовній заяві, та пояснень відповідача в судовому засіданні останній маючи на метц вияснити обставини взаємин неповнолітніх в школі наїхав своїм автомобілем на велосипед який залишений неповнолітнім [PERSON]Д, пошкодивши, при цьому відповідачем визнається позов в частині відшкодування матеріального збитку на суму 3600грн та не надано суду належних докахзів щодо спростування пошкоджень велосипеда та не просив суд призначити експертизу про встановлення вартості та оцінки завданої шкоди. Вказані обставини повністю визнані відповідачем в судовому засіданні. Суд не має обґрунтованого сумніву щодо добровільності визнання вказаних обставин відповідачем, тому дані обставини не підлягають доказуванню у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Як розяснив\~Пленум Верховного\~Суду України\~в п.\~24\~постанови від\~12.06.2009\~р.\~N\~2 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» з'ясовуючи після доповіді про обставини справи, чи підтримує позивач свої вимоги, чи визнає відповідач вимоги позивача та чи не бажають сторони укласти мирову угоду або звернутися для вирішення спору до третейського суду, головуючому необхідно уточнити, в якому обсязі та з яких підстав підтримується позов або в якій частині визнається позов, а якщо сторони мають намір укласти мирову угоду, то на яких конкретно умовах. У разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Таким чином факт пошкодження відповідачем внаслідок наїзду автомобілем на велосипед та його пошкодження не підлягають доказуванню. Згідно\~ст. 1192 ЦК України\~з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Реалізуючи своє право на вибір способу відшкодування завданої майнової шкоди, позивач пред'явив вимогу про стягнення збитків, а саме витрат необхідних на відновлення велосипеда в сумі 3600., що є меншим ніж ринкова вартість цього транспортного засобу. Суд дійшов висновку, що вимоги позивача про відшкодування майнової шкоди є правомірними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Крім того, виходячи з приписів статей\~23,\~1187 ЦК України, позивач має право вимагати від відповідача компенсації завданої йому моральної шкоди. Згідно з вимогами\~статті 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно\~\~від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв'язків, при настанні інших негативних наслідків. Відповідач визнав, що наздоганяв автомобілем неповнолітнього [PERSON]Д, який рухався на велосипеді , а останній перекалявшись його переслідування покинув велосипед на дорозі внаслідок чого було здійснено наїзд та пошкодження велосипеда. Таким чином, суд прийшов до висновку про наявність вини [PERSON] у завданні шкоди позивачу, оскільки між пошкодженнями майна позивача та діями відповідача встановлений прямий причинно-наслідковий зв'язок із заподіяною синові позивача моральною шкодою. Таким чином судом прийшов до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог та наявності правових підстав для відшкодування позивачу завданої внаслідок дій відповідача моральної шкоди. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд врахував характер та обсяг моральних страждань неповнолітнього сина позивача, пов'язаних із заподіянням душевних страждань, переляку , психологічному стресі внаслідок переслідування і при цьому виходив із засад розумності, виваженості та справедливості . Тому з урахуванням обставин справи, суд вважає, що достатнім розміром компенсації моральної шкоди буде присудження позивачу 700 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 704 грн. 80 коп. судового збору та 1600 грн. витрат на професійну правничу допомогу в користь позивача (а.с. 1, 17). На підставі викладеного ст.ст. 12, 14, 16, 23, 1166,\~1167,1187,\~1192 ЦК\~України та

Outcome: approved