Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася через свого представника до Троїцького районного суду Луганської області до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , та, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] у розмірі Ѕ частки усіх видів його заробітку (доходу) пенсії, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повнолітня. В обґрунтування пред`явлених вимог зазначено, що 29.11.1997 вона уклала шлюб з відповідачем, який заочним рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 12.11.2018 (справа №433/1731/18) був розірвано. Від цього шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . З часу розлучення сторони припинили фактичні шлюбні відносини, дитина безпосередньо проживає разом з позивачем за місцем її реєстрації у м. Луганську. Як зазначено в уточненій позовній заяві, маючи реальну можливість спілкуватись з сином та брати участь у його вихованні та розвитку, відповідач відсторонився від свого батьківського обов`язку. Дитина повністю знаходиться на її утриманні. Ухвалою Троїцького районного суду Луганської області від 12.05.2020 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито у порядку спрощеного позовного провадження у справі. Ухвалою Троїцького районного суду Луганської області від 31.08.2020 прийнято уточнену позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Ухвалою Троїцького районного суду Луганської області від 31.08.2020 клопотання представника позивача - адвоката Какулія О.Є. задоволено, витребувано від УПФ України в Одеській області інформацію про суму пенсії, яка нараховується та яку отримує відповідач. Позивач в судове засідання не з`явилась, повідомлялась згідно вимог цивільного процесуального законодавства. Від її представника надано заяву про розгляд справи без її участі. На задоволенні позовних вимог наполягає. (а.с. -38) Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся згідно вимог цивільного процесуального законодавства. Суду надав відзив на позовну (уточнену) заяву, в якому просив суд врахувати знаходження на його утриманні матері пенсійного віку - [PERSON] 1940 року народження, а також факт спілкування з дитиною та не заперечення необхідності сплачувати аліменти на користь сина, з огляду на що просить суд встановити аліменти не у розмірі Ѕ частки усіх видів його заробітку (доходу) пенсії, а в сумі - 2318 грн, що складає встановлений мінімально рекомендований розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Із поданої представником позивача - адвокатом Какулія О.Є. відповіді на відзив відповідача на позовну заяву [PERSON] про стягнення аліментів на дитину вбачається, що ним повністю підтримуються позовні вимоги, на задоволення яких він наполягає, з огляду на твердження викладені в ній. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Вислухавши представника позивача - адвоката Какулія О.Є., дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Позивач та відповідач перебували у зареєстрованому Жовтневим районним відділом реєстрації актів цивільного стану м. Луганськ Луганської області під актовим записом №794 шлюбі з 29 листопада 1997 році, який було розірвано заочним рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 12 листопада 2018 року (цивільна справа №433/1731/18). (а.с. - 7) Батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати), що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 03 травня 2012 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганської області (а.с. - 6). Факт проживання дитини з матір`ю сторонами не оспорюється. З листа ГУПФ України в Одеській області про надання інформації про суму пенсії, яка нараховується та яку отримує відповідач, витребуваної на підставі ухвали Троїцького районного суду Луганської області від 31.08.2020, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , з 01.07.2012 отримує пенсію за вислугу років згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Розмір пенсії станом на 01.09.2020 становить 5077 грн. 80 коп. (а.с.-90) Розв`язуючи спір, суд враховує такі норми права. Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої в Україні з 27.09.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частина друга вказаної статті Сімейного Кодексу України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 3 ст.182 Сімейного Кодексу України суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Надаючи оцінку відзиву відповідача на позовну заяву та доданим до нього документам, а також твердження, викладеним у відповіді на цей відзив, суд уважає за необхідне дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору та зазначає про таке. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Тобто вибір способу стягнення аліментів - у частці від доходу відповідача або у твердій грошовій сумі є правом позивача. Критично слід поставитись і до доводів сторін щодо фактів спілкування відповідача та його сина, оскільки ними надані суду суперечливі дані. В позовній заяві зазначено, на обґрунтування заявлених вимог, про факт проживання дитини безпосередньо разом з позивачем за місцем її реєстрації у м. Луганську. Поряд з цим, у відповіді на відзив стверджується про можливість безпосереднього спілкування відповідача із сином, оскільки позивач з дитиною проживають як і відповідач в м. Одеса. Натомість відповідачем надані з мобільного телефону скріншоти листування з сином та позивачем на підтвердження їх спілкування та вирішення питання про аліменти на дитину відповідно. Однак, з цих скріншотів не можливо ідентифікувати учасників листування. У будь якому випадку, на жодний з тверджень сторін не можна послатись як на виключну підставу для визначення розміру аліментів на утримання їх спільної дитини. Щодо доводів сторін про знаходження на утриманні відповідача матері пенсійного віку - [PERSON] 1940 року народження, суд зазначає про таке. Обов`язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків презюмується, як і обов`язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей. Спосіб і порядок виконання цього обов`язку визначається ними самостійно, та, перш за все, має виконуватись у добровільному порядку та не залежить від кількості дітей. А у разі спору з цих питань батьки/діти мають право вирішити це питання у судовому порядку. Тому суд не приймає до уваги твердження представника позивача про необхідність встановлення факту перебування матері відповідача на його утриманні. Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема, у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).З урахуванням положень п. 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» (Заява N 63566/00) від 18 липня 2006 року суд зобов`язаний оцінити кожен специфічний, доречний та важливий аргумент, а інакше суд не виконає свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.97). З огляду на викладене, з урахуванням уточнення позовних вимог, позицій сторін, можливість та бажання відповідача сплачувати 2318 грн, що є більшою сумою за мінімально встановлений законодавством розмір аліментів, зважаючи на встановлені обставини справи, положення ст. 182 Сімейного кодексу України, суд вважає доведеним обов`язок відповідача, який є батьком неповнолітньої дитини сплачувати аліменти на її утримання, та дійшов висновку, що розмір аліментів, який буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, треба встановити у частці від доходу відповідача -1/3, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повнолітня, тобто про часткове задоволення позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із наступного. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Тому за правилами ст. 141 ЦПК України при винесенні рішення з відповідача належить стягнути судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог позивача. Враховуючи те, що позивач була звільнена від сплати судового збору за подання цього позову на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а позовні вимоги задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 560,54 грн. (840,80:1/3=280,26 грн.; 840,80-280,26=560,54 грн.). Відповідно до положень ст. 430 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми аліментів за один місяць.

Outcome: partial