Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про визнання батьківства. В позові зазначив, що з 1999 року до 2005 рік відповідач разом із [PERSON], третьою особою по справі, перебував у зареєстрованому шлюбі, в цей період стосунки між ними тимчасово припинялися, однак шлюб вони не розривали. На початку 2002 року між позивачем та третьою особою існували близькі стосунки, після цього позивач тривалий час був відсутній на території України, та їх відносини з [PERSON] були перервані до грудня 2017 року. [INFO] [PERSON] народила сина - [PERSON]. У зв'язку з тим, що на момент народження дитини, [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], його було записано батьком дитини відповідно до свідоцтва про народження. В 2005 році шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано на підставі рішення суду. В грудні 2017 року із розмови з матір'ю дитини позивач довідався про те, що він є біологічним батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO]. До цього позивачу було відомо про народження дитини, але він не знав про факт свого батьківства. Позивач зазначає, що фактично він є батьком [PERSON], однак у зв'язку з ситуацією яка склалась, він не може у повній мірі скористатися своїми правами, у зв'язку з чим, вимушений звернутись до суду з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів неповнолітнього сина, та просить визнати його батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Змінити прізвище та по-батькові неповнолітнього [PERSON], [INFO] - на «[PERSON] Олег [PERSON]» та внести відповідні зміни в актовий запис про народження. Справа призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився надав суду письмову заяву, що позов визнає у повному обсязі, не заперечує проти встановлення батьківства позивача та просить суд розглянути позов без його участі. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилася надала суду письмову заяву, що вимоги позивача підтримує та просить суд розглянути справу без її участі. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Згідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В підготовче судове засідання відповідач надав заяву про те, що він позов визнає у повному обсязі. За таких підстав, суд у відповідності з вимогами ч.3 ст.200 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження у зв'язку із визнанням позову відповідачем. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO], та відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 16.01.2003 року, його батьками записано: мати - [PERSON], батьком - [PERSON] (а.с.11). Відповідно до ст. 133 Сімейного кодексу України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини. На момент народження дитини, [PERSON], перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON], зареєстрованому 25.09.1999 року, який був розірваний 27.12.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER] від 27.12.2005 року. Тому Державна реєстрація народження дитини [PERSON] була проведена відповідно до ст. 133 СК України. (а.с.9,12). [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], однак їх шлюб мав формальний характер, а фактично вона мала близькі стосунки з [PERSON], позивачем по справі. Після чого позивач тривалий час перебував за межами України, та про те що він є біологічним батьком сина [PERSON] - [PERSON], дізнався лише в грудня 2017 року із особистої розмови з [PERSON] Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 129 Сімейного кодексу України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Статтею 128 СК України визначено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. З метою підтвердження доводів сторін по справі, судом по справі було призначено судово-генетичну експертизу. Згідно із Висновком експерта Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 8-710 від 27.06.2018р., [PERSON] може бути біологічним батьком дитини - [PERSON]. Ймовірність підтвердження даної події складає 99.99999% (а.с.40-46). Відповідно до роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2008 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за нормою статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до п. 2.16.4 Правил, на підставі рішення суду про визнання батьківства в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов'язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Статтею ст.134 СК України визначено, що на підставі заяв осіб, зазначених у ст.126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач [PERSON] визнає себе батьком [PERSON], [INFO], відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги, а третя особа [PERSON] підтвердила факт батьківства позивача, що також підтверджується Висновком експерта, суд дійшов висновку про задоволення позову, так як він є обґрунтованим, законним та підтверджується матеріалами справи.

Outcome: approved