Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до до суду із позовною заявою в якій просить суд стягнути з [PERSON] суму боргу за договором від 19.02.2014 року в розмірі 76300,00 грн., а також суму штрафу в розмірі 76300,00 грн., і витрати по сплаті судового збору в розмірі 1526,00 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] зазначає, що 19.02.2014 року він із [PERSON] уклали попередній договір, який був посвідчений приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 531 за яким вони зобов'язані до 31.03.2014 року укласти договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS], за яким відповідач буде продавцем, а він покупцем. У відповідності з п. 4.1. Договору для підготовки документів, необхідних для укладання основного договору він передав у безпроцентну позику відповідачці грошові кошти в сумі 35200,00 грн., що є еквівалентом 4000,00 доларів США за курсом НБУ на день укладання договору, а відповідач зобов'язалася повернути таку ж суму грошових коштів під час укладання основного договору. 29.03.2014 року між ним та відповідачкою було укладено додатковий договір щодо змін в пункті 4.1. Договору, який був посвідчений приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 871 за якими він передав у безпроцентну позику відповідачу грошові кошти в сумі 76 300,00 грн., що є еквівалентом 7000,00 доларів США за курсом НБУ на день укладання договору, а відповідач зобов'язалася повернути таку ж суму грошових коштів під час укладання основного договору. В ході оформлення квартири за адресою [ADDRESS] стало відомо, що відповідач не може укласти договір купівлі-продажу в зв'язку з тим, що в даному помешканні зареєстрована малолітня дитина, яку без згоди батька неможливо зняти з реєстрації, а батько в свою чергу відмовляється на від зняття дитини з реєстрації за вище вказаною адресою. Так станом на 31.03.2014 року договір купівлі-продажу не було укладено з вини відповідача та грошові кошти відповідачем повернуті не були. У пункті 4 додаткового договору щодо змін в пункті 4.2. договору за якими відповідач у випадку не виконання зобов'язань, передбачених п.1 та п.2 Договору, незалежно від причин їхнього невиконання, сплачує штраф у розмірі 100% від суми отриманої згідно договору, що разом із сумою позики буде становити 152600,00 (сто п'ятдесят дві тисячі шістсот) гривень 00 копійок. Враховуючи, що відповідач своїх зобов'язань за договором не виконала, із неї підлягає стягненню сума позики та сума штрафу, що дорівнює 100% суми позики. В судовому засіданні позивач позові вимоги підтримав та просив пред'явлену заяву задовольнити посилаючись на викладені у ній обставини. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріли справи та надані сторонами письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, 19.02.2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір, який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 531, за умовами якого сторони зобов'язалися до 31.03.2014 року укласти договір купівлі-продажу квартири, яка розташована в [ADDRESS], за яким відповідач мала б продати, а позивач купити вищевказану квартиру. Згідно з пунктом 4.1. договору для вирішення питання щодо підготовки документів необхідних для укладання основного договору позивач передав відповідачі у безпроцентну позику грошові кошти в сумі 35200,00 грн., а відповідач зобов'язалася повернути таку ж суму грошових коштів під час укладання основного договору купівлі-продажу. 29.03.2014 року між сторонами було укладено додатковий договір яким внесено зміни в пункт 4.1. Договору, за яким позивач передав у безпроцентну позику відповідачці грошові кошти в сумі 76300,00 грн., а відповідач зобов'язалася повернути таку ж суму грошових коштів під час укладання основного договору. Проте, укласти основний договір сторони не змогли у зв'язку з наявними перешкодами у розпоряджанні власністю відповідача, що виявилися у тому, що за адресою спірної квартири була зареєстрована малолітня дитина, яку без згоди батька та Органу опіки та піклування неможливо зняти з реєстраційного обліку за вказаною адресою, та батько якої відмовив відповідачці у знятті дитини з реєстрації за адресою її квартири. Враховуючи викладені обставини, а саме те, що основний договір купівлі-продажу у строк погоджений сторонами у попередньому договорі не було укладено з вини відповідача, а позичені кошти повернуті не були, вимоги [PERSON] про стягнення із відповідачки на його користь 76300,00 грн. є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню. Разом із тим, пунктом 4 додаткового договору сторони визначили, що у випадку невиконання зобов'язань, передбачених пунктом 1 та пунктом 2 договору, незалежно від причин їхнього невиконання, відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі 100% від суми отриманої згідно договору. Враховуючи, що відповідачем було отримано від позивача 76300,00 грн., то разом із сумою штрафу, сума, що має бути стягнута в рахунок позивача в загальному розмірі буде становити 152600,00 (сто п'ятдесят дві тисячі шістсот) гривень 00 копійок. За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Частинами 1, 2 статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до ч. 1 ст. 1040 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved