Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позові вказав, що йому відповідно до договору купівлі-продажу від 25.01.2008 року належить житловий будинок [ADDRESS]. За даною адресою з 04.05.2011 року і по даний час зареєстрований його знайомий [PERSON], однак в належному йому будинку останній жодного дня не проживав, речей які б належали йому не привозив. Місце його проживання невідоме. Реєстрація місця проживання відповідача в належному йому будинку позбавляє його права розпорядитися ним на власний розсуд. На підставі вищевикладеного позивач прохав суд, визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з'явилася, від його представника [PERSON] до суду надійшла письмова заява про розгляд справи без їх участі. Заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.23). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки на адресу місця реєстрації, яка повернулася до суду без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.22). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання сектору з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб ЦНАП виконавчого комітету Лубенської міської ради № 1501/07-02 від 21.11.2017 року [PERSON] зареєстрований за адресою вказаною позивачем при зверненні до суду в позовній заяві [ADDRESS] (а.с.20). Відповідно до п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України перелічені обставини дають суду право провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. При цьому суд враховує, що представник позивача у своїй заяві проти заочного розгляду справи не заперечує. У зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Стаття 41 Конституції України проголошує право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Стаття 47 Конституції України гарантує право кожному на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.7 Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 25 січня 2008 року, посвідченого державним нотаріусом Другої лубенської державної нотаріальної контори Іщенко Г.К., зареєстрованого в реєстрі за №1-207, належить житловий будинок розташований за адресою [ADDRESS] (а.с.5-8). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання сектору з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб ЦНАП виконавчого комітету Лубенської міської ради № 1501/07-02 від 21.11.2017 року та копії домової книги за вищевказаною адресою зареєстрований [PERSON], 1966 року народження (а.с.8,20). Згідно акта вуличного комітету [PERSON] хоча і зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 04.05.2011 року, але у вказаному будинку не проживав і не проживає (а.с.9). Вищевказані факти в своїй сукупності свідчать, про те, що відповідач [PERSON] не проживає в будинку належному позивачу з 2011 року, не користується даним житлом, не з'являється в ньому, не несе жодних витрат по його утриманню. У зв'язку з реєстрацією відповідача у належному позивачу житловому будинку він позбавлений як власник, на власний розсуд розпоряджатися належним йому нерухомим майном. Враховуючи вищевикладене, позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню.

Outcome: approved