Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з заявою, за участю зацікавлених осіб [PERSON] , Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одесі про встановлення факту належності заповіту [PERSON] [INFO] , посвідченого 15 вересня 2016 року державним нотаріусом П`ятої одеської державної нотаріально контори Данкогло В.В. зареєстрований в реєстрі за № 2-460, складений на ім`я [PERSON] Заява обґрунтовується тим, що [INFO] померла [PERSON] [INFO] , яка є матір`ю заявника. 15 вересня 2016 року неї було складено заповіт, який був посвідчений державним нотаріусом П`ятої одеської нотаріальної контори Данкогло В.В. зареєстрований в реєстрі № 2-460. Відповідно до вказаного заповіту [PERSON] заповіла [PERSON] та [PERSON] все майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все, те, що на день її смерті буде належати їй та на що вона за законом матиме право. Після смерті [PERSON] заявник та [PERSON] звернулись до Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одесі із заявами про прийняття спадщини за вказаним заповітом, внаслідок чого було заведено спадкову справу № 157/2019. Однак державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одесі Ставнійчук А.О. було відмовлено у видачі свідоцтва про праву на спадщину за заповітом [PERSON] , у зв`язку із розбіжностями в документах, а саме у прізвищі, оскільки у заповіті вказано « [PERSON] » а в паспорті громадянина України [PERSON] вказано « [PERSON] ». Тому, заявник просить встановити факт належності заповіту для можливості в подальшому прийняти спадщину після смерті [PERSON] . Ухвалою суду 27 червня 2019 року провадження по справі відкрито та призначено судове засідання на 30 липня 2019 року. У судовому засідання 30 липня 2019 року заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. У судовому засідання 30 липня 2019 року зацікавлена особа - [PERSON] вважала вимоги [PERSON] обґрунтованими У судове засідання 30 липня 2019 року зацікавлена особа - представник Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одесі не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думки сторін, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області від 28 січня 2019 року, про що складено відповідний актовий запис № 1345. Згідно заповіту від 15 вересня 2016 року, посвідченого державним нотаріусом П`ятої одеської державної нотаріально контори Данкогло В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2-460, [PERSON] заповіла все своє майно де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день її смерті належало їй, та на що вона за законом мала право - [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному. Відповідно до листа за № 971/02-14 від 21.03.2019 року державним нотаріусом А.О. Ставнійчук відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом), з тих підстав, що у заповіті допущена помилка, а саме є розбіжність у прізвищі в паспорті громадянина України [PERSON] та заповіті від 15 вересня 2016 року, а саме замість прізвища за паспортом громадянина України [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Жовтневим РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 26 квітня 2000 року «[PERSON]», у заповіті невірно зазначено прізвище « [PERSON] ». Згідно документів, які містяться в матеріалах справи вбачається, що чоловіком померлої [PERSON] ( спадкодавця) є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У подружжя дітей не було. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] - рідні брати. У свою чергу [PERSON] є рідним батьком - [PERSON] , що підтверджується свідоцтво про народження серії [NUMBER] . [PERSON] є рідним батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Як вбачається із паспорта громадянина України [PERSON] серії [NUMBER] , який є батьком [PERSON] в графі « Прізвище» вказане також «[PERSON]». Крім того, у судовому засіданні зацікавлена особа - [PERSON] підтвердила те, що вона є двоюрідною сестрою [PERSON] та підтверджує факт складення заповіту [PERSON] на ім`я [PERSON] . З урахуванням вищевикладеного суд вважає доведеними обставини щодо допущення помилки в заповіті від 15 вересня 2016 року, а саме в зазначені прізвища заявника [PERSON] , як одного зі спадкоємців. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» за №5 від 31.03.95 року, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Таким чином, суд вважає вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved