Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-04 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по вул. І.Франка, 36 в с. Корнів Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивовав тим, що 28 лютого 2017 року померла мати позивача [PERSON], за якою він здійснював догляд та особисто займався її похованням. При житті, 16 жовтня 2009 року, [PERSON] вчинила заповіт, яким все своє майно заповіла позивачу. Заповіт посвідчений секретарем виконкому Корнівської сільської ради Городенківського району та зареєстрований в реєстрі за № 9. З метою реалізації свого спадкового права позивач 10.03.2017р. звернувся до нотаріуса з заявою, на підставі чого було заведено спадкову справу номер 60356327. Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON], до якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований на земельній ділянці площею 0,12 га по вул. І.Франка,36 в с. Корнів Городенківського району, у звязку з тим, що дане господарство зареєстровано як колгоспний двір і кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15.04.1991р., належить відповідна частка житлового будинку, які визначити конкретно неможливо. Згідно з записами погосподарської книги Корнівської сільської ради станом на квітень 1991 року у спадковому господарстві були зареєстровані та проживали: голова двору [PERSON] та її син, брат позивача (відповідач) [PERSON], [INFO] Відповідач на частку у спадковому майні не претендує, з приводу оформлення спадщини чи виділення частки члена колгоспного двору не звертався. Позивач все своє життя допомагав матері у веденні господарства та обслуговуванні житла. З 2015 року він фактично проживає у вищевказаному житловому будинку, несе витрати по його утриманню в належному стані, обробляє земельну ділянку, виготовив технічну документацію на будинок за власні кошти, однак не може реалізувати своє спадкове право на житлове господарство через його реєстрацію як колгоспного двору. Згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок по вул. І.Франка, 36 в с. Корнів, його інвентаризаційна вартість становить 190431 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав з наведених в ньому підстав. Пояснив, що він зареєстрований [INFO], але фактично проживає без реєстрації в житловому будинку по вул. І.Франка,36 в с. Корнів Городенківського району, який належав на праві приватної власності колгоспному двору, головою якого була його мати [PERSON], яка померла 28.02.2017 року. Після смерті матері він утримує будинок в належному стані, обробляє земельну ділянку. У звязку з тим, що даний житловий будинок належав до колгоспного двору, позивач не може реалізувати своє право на спадкове майно за заповітом після смерті матері. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення даного позову. Пояснив, що в будинку по вул. І.Франка, 36 в с. Корнів фактично проживає він та його рідний брат (позивач) з своєю дружиною. Відповідач ствердив, що він в нотаріальній конторі подавав заяву про відмову від одержання обовязкової спадщини після смерті матері [PERSON]. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до розяснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Копією Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 22 грудня 1989 р., виданого виконавчим комітетом [PERSON] народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення виконкому [PERSON] народних депутатів № 247 від 13 грудня 1989 р., посвідчено, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в с. Корнів по вул. Франка, 36 - дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Випискою з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 8198 від 30.08.2017р. стверджується, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації за [PERSON] (гол. колг. двору) зареєстровано право власності на житловий будинок та господарські будівлі по вул. І.Франка, 36 в с. Корнів Городенківського району на підставі свідоцтва про право власності, виданого [PERSON] РВК 22.12.1989р. на підставі рішення цього ж виконкому № 247 від 13.12.1989р. Довідкою № 437, виданою 31.08.2017 року виконкомом Корнівської сільської ради стверджено, що станом на 15.04.1991 року в житловому будинку по вул. І.Франка, 36 в с. Корнів були зареєстровані та проживали: голова господарства [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO] За заповітом, посвідченим 16 жовтня 2009 р. секретарем виконкому Корнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, [PERSON] (ідент.номер [NUMBER]), [INFO], уродженка с. Воронів Городенківського району, жителька с. Корнів вул. І.Франка,36 Городенківського району Івано-Франківської області, належний їй житловий будинок та господарські будівлі, земельну ділянку для будівництва та ведення селянського господарства, земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (земельний пай) та все майно, де б воно не було і з чого воно не складалося, заповіла синові - [PERSON]; заповіт зареєстровано в реєстрі за № 9. [PERSON] померла 28 лютого 2017 року, у віці 93 років в с. Корнів Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 3 від 01.03.2017 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-НМ № 246555, виданого 01 березня 2017 року виконкомом Корнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до положень ч.3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Довідкою № 523, виданою 01.11.2017 р. виконкомом Корнівської сільської ради доводиться, що позивач [PERSON] проживав в [INFO], займався доглядом і похованням матері [PERSON]. Копією спадкової справи № 91/2017 р., наданою суду в.о. державного нотаріуса [PERSON] районної державної нотаріальної контори [PERSON], стверджено, що позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері [PERSON], він 10.03.2017 року подав до [PERSON] районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом. Згідно копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 47031750, виданого 10.03.2017 року Першою Снятинською державною нотаріальною конторою стверджено, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи спадкодавця [PERSON], номер у Спадковому реєстрі 60356327, номер у нотаріуса 91/2017. Копією довідки № 108, виданої 09.03.2017 року виконкомом Корнівської сільської ради стверджується, що на час смерті [PERSON], [INFO], проживала в [INFO] разом із: сином [PERSON],1967р.н., та сином [PERSON], [INFO], і невісткою [PERSON], [INFO], які зареєстровані в [INFO]. Про те, що відповідач [PERSON] відмовився від обовязкової частки у спадщині після смерті матері [PERSON] свідчить подана ним до [PERSON] державної нотаріальної контори заява від 07 квітня 2017 року. Наведене свідчить про те, що позивач прийняв спадщину після смерті матері. До спадкового майна померлої [PERSON] належить житловий будинок по вул. І.Франка,36 в с. Корнів Городенківського району Івано-Франківської області. Ч. 1 ст.1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Постановою в.о. державного нотаріуса [PERSON] районної державної нотаріальної контори № 1956/02-31 від 27.10.2017 р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої 28.02.2017 року, на житловий будинок по вул. І.Франка,36 в с. Корнів Городенківського району Івано-Франківської області у звязку з тим, що господарство, головою якого була [PERSON], відносилось до колгоспного двору, проте, частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. Після смерті спадкодавця [PERSON] позивач [PERSON] продовжує проживати в спадковому житловому будинку, здійснює догляд за ним. Згідно з ч. 2 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 36 по вул. І.Франка в с. Корнів встановлено, що житловий будинок збудований в 2001 році, господарські будівлі в 1961, 1988 роках, їх інвентаризаційна вартість становить 190431 грн. За господарством по вул. І.Франка, 36 в с. Корнів Городенківського району числиться земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд розміром 0,12 га, що стверджується довідкою № 524, виданою 01.11.2017р. виконкомом Корнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем, як спадкоємцем за заповітом, права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами судом не встановлено, відповідач позов визнає, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120,123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1222, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved