Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 13.09.2007 року наказом № 045-ос він був прийнятий на посаду начальника очисних споруд у ТОВ «УІФК-Агро». 22.04. 2010 року його було звільнено . У день звільнення з ним не проведений розрахунок. В судовому засіданні позивач, представник позивача позов підтримали, уточнивши його і просить стягнути з комбінату комунальних підприємств заробітну плату в сумі 3943 грн.55 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 4659 грн.24 коп.моральну шкоду в сумі 2000 гривень та пояснили суду , що 13.09.2007 року наказом № 045-ос він був прийнятий на посаду начальника очисних споруд у ТОВ «УІФК-Агро». 22.04. 2010 року його було звільнено з роботи з 27.04.2010 року відповідно до наказу№066-ОС . У день звільнення з ним не проведений розрахунок. Порушення відповідачем законних прав позивача на оплату праці та несплата даним підприємством внесків до пенсійного фонду, викликають у позивача хвилювання щодо неможливості отримання заробітної плати .У нього погіршилися відносини з людьми, в яких він неодноразово позичав гроші, але не мав змоги вчасно їх повернути. Виникла необхідність збирання додаткових документів для призначення та визначення розміру пенсії. Вказані обставини вимагають від нього додаткових зусиль для організації його життя. Представник відповідача позов визнав частково , в частині стягнення моральної шкоди не визнав та пояснив суду,що підприємство знаходиться в скрутному фінансовому стані. По можливості позивачу видавалася заробітна плата , як готівкою так і продукцією. Під час розгляду справи в суді позивачу також виплачувалася заборгованість по заробітній платі. Н-*9999а даний час сума невиплаченої заробітної плати складає 3943гривні 55 коп. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази , суд вважає позов обґрунтованим і таким ,що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач 13.09.2007 року наказом № 045-ос був прийнятий на посаду начальника очисних споруд у ТОВ «УІФК-Агро». 22.04. 2010 року наказом №066-ос його було звільнено з 27.04.2010 року за власним бажанням у зв»язку з виходом на пенсію за віком. У день звільнення з ним не проведений розрахунок. Відповідно до довідки ВАТ «УІФК-Агро»(а.с.27) заборгованість по заробітній платі [PERSON]Є станом на 16.06.2010 року становить 10943,55 гривень. Відповідно до довідки ВАТ «УІФК-Агро»(а.с.34) заборгованість по заробітній платі [PERSON]Є станом на 23.06.2010 року становить 5943,55 гривень. Відповідно до ст.116 КЗпП України , при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства , провадиться в день звільнення. Відповідачем в порушення вимог ст. 116 КЗпП України заробітна плата позивачеві у зазначені Законом строки не виплачена. У відповідності з ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 цього Кодексу підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Тому ,з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку з 28 квітня 2010 року по 29 червня 2010 року в сумі 4545 гривні 60 коп.(113 грн.64 /середньоденний заробіток/ х 40 /кількість днів затримки/). Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі , якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 25 травня 2001 року» Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)шкоди, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин(незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров»я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, витрати нормальних життєвих зв»язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов»язок по відшкодуванню моральної(немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. У пункті 9 вказаної Постанови Пленум Верховного Суду України роз»яснив, що розмір відшкодування моральної(немайнової)шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань(фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат(їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров»я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. В даному випадку позивач дійсно зазнав моральних страждань, що настали через порушення його законних прав. В той же час, позивач його представник не надав доказів, які б свідчили про значні обсяги моральних страждань, тому суд визначає розмір моральної шкоди в сумі 500 гривень, оскільки на думку суду, цей розмір моральної шкоди відповідає ступеню моральних страждань. Вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 2000гривень є завищеними, не відповідають обставинам справи, характеру та обсягу моральних страждань. Встановлене судом доводиться : копією трудової книжки [PERSON]Є, (а.с.4-5)довідками ВАТ «УІФК-Агро»( (а.с. 27,34),копією наказу №066-ОС(а.с.28),платіжними відомостями(а.с. 37-51)

Outcome: approved