Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Літинського районного суду Вінницької області з позовною заявою до [PERSON] про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги мотивував тим, що з 2011 року перебував у шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач 25 липня 2014 року знялась з паспортної реєстрації в будинку матері позивача та зареєструвалась в м. Чернівці, де проживає до цього часу. З травня 2015 року сторони остаточно припинили подружні стосунки, та рішенням суду від 18 лютого 2016 року шлюб розірвано. Крім того, рішенням суду від 11 липня 2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина, адже останній на той час проживав із матір'ю. Відповідач пообіцяла не пред'являти виконавчий лист до виконання, адже в подальшому син проживає з батьком та заходиться на його утриманні. Відповідач відмовляється подати заяву про відмову від стягнення аліментів, а тому позивач звернувся до суду. Крім того, позивач має постійну роботу і стабільний заробіток та зобов'язана брати участь по утриманню сина. Позивач вважає, що розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача має бути встановлений 1/6 частини її доходу. За наведених обставин позивач просив припинити стягнення з нього аліментів на користь відповідача, та стягнути з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Також просив рішення в частині припинення аліментів та стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. 26 червня 2017 року позивач [PERSON] подав до суду заяву, якою збільшив позовні вимоги, а позов виклав в новій редакції. У зазначеній заяві позивач вказав, що між сторонами була наявна домовленість про спільне виховання сина, при цьому літній період він буде проводити в селі з батьком у будинку бабусі матері позивача. З вересня 2016 року відповідачка розпочала чинити перешкоди у спілкуванні з сином, вчиняла сварки та викликала працівників поліції. В період проживання сина з матір'ю по його зовнішньому вигляду було видно, що за дитиною не доглядають. Позивач вирішив, що дитині буде краще проживати з ним та його новою родиною, а тому з вересня 2016 року син проживає з позивачем. Позивачем створено всі умови для належного виховання та розвитку дитини. При цьому зазначив, що відповідач є громадянкою іншої держави, на території України постійного місця проживання не має, її заробіток є малим для належного утримання сина, а сама відвідує релігійну організацію «свідки Ієгови» та проявляє релігійний фанатизм, що негативно впливає на дитину. За наведених обставин просив визначити місце проживання малолітнього [PERSON] з батьком, припинити стягнення аліментів на користь відповідачки, стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини на його користь, а рішення в частині припинення аліментів та стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання (а. с. 152-156, т.1). 03 березня 2017 року відповідачка [PERSON] звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про встановлення місця проживання малолітнього [PERSON] за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору служби у справах дітей Літинської районної державної адміністрації. Свої вимоги мотивувала тим, що з 2011 по 2016 роки перебувала у шлюбі з [PERSON], який рішенням суду від 18 лютого 2016року розірвано. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO], який після розірвання шлюбу проживав із матір'ю. Рішенням суду від 06 вересня 2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина. [PERSON] рішення суду про стягнення аліментів не виконував, пояснюючи тим, що у нього на утриманні перебуває неповнолітня дитина від його співмешканки [PERSON] Під час шлюбу між сторонами виникали конфліктні ситуації, [PERSON] зарекомендував себе як емоційно нестабільна людина з виявами в поведінці ознак сімейного насильства. До жовтня 2016 року син проживав з матір'ю, а після вказаної дати гостював у батька в смт. Літин, Вінницької області, під час якого мати постійно телефонувала, спілкувалась з сином та цікавилась його справами. Згодом [PERSON] перестав брати слухавку, адже позивачка наполягала на поверненні сина, з приводу чого виникали конфліктні ситуації. Відповідач відмовився повертати сина. Позивачка зверталась до органів національної поліції, натомість її було роз'яснено, що батьки мають однакові права відносно дітей. Позивачка вважає, що в інтересах сина, йому краще проживати з матір'ю, адже остання має постійну роботу, стабільну заробітну плату, графік роботи дозволяє займатись вихованням сина, має окреме житло та матеріально-побутові умови для розвитку дитини. За наведеного просить прийняти зустрічну позовну заяву та розглядати її з первісним позовом, визначити місце проживання малолітнього [PERSON] з матір'ю та стягнути судові витрати з відповідача (а. с. 34-37, т. 1). Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 27 січня 2017 року відкрито провадження у цивільній справі за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] в редакцій від 23 січня 2017 року (а. с. 16, т. 1). Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 03 березня 2017 року прийнято до провадження зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору служби у справах дітей Літинської РДА та об'єднано з первісним позовом в одне провадження (а. с. 58, т. 1). Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 20 квітня 2017 року цивільну справу передано за підсудністю на розгляд до Вінницького міського суду Вінницької області (а. с. 95, т. 1). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 травня 2017 року цивільна справа прийнята до провадження Вінницьким міським судом Вінницької області (а. с. 104, т. 1). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06 червня 2017 року до участі у справі за первісним позовом залучено Службу у справах дітей Вінницької міської ради та Службу у справах дітей Чернівецької міської ради як органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб (а. с. 117-118, т. 1). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 червня 2017 року (без винесення окремого процесуального документа) судом прийнята до розгляду первісна позовна заява [PERSON] в новій редакції. Позивач за первісним позовом [PERSON] та його представники [PERSON], [PERSON] позов в редакції від 26 червня 2017 року підтримали, просили його задовольнити з підстав викладених в останньому. Зустрічний позов не визнали. В письмових запереченнях на зустрічну позовну заяву від 13 квітня 2017 року [PERSON] зазначив, що під час проживання сина з матір'ю, останній перебував у пригніченому стані, часто хворів, на що позивач - відповідач пропонував передати сина йому, проте відповідач-позивач перешкоджала зустрічам із сином, провокувала сварки та викликала працівників поліції. Після того, як син з 2016 року почав проживати з батьком, мати лише один раз приїхала до м. Вінниця для побачення із сином. За наведеного просив відмовити у задоволенні зустрічного позову (а. с. 81-83, т.1). Позивачка за зустрічним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги за зустрічною позовною заявою підтримали з підстав викладених в останній. Просили позов задовольнити. Позовні вимоги [PERSON] за первісним позовом не визнали. В письмових запереченнях на позовну заяву від 21 вересня 2017 року [PERSON] зазначила, що в липні 2016 року [PERSON] хотів відібрати у неї сина, з приводу чого відповідач-позивач вимушена була звернутись до правоохоронних органів. Одночасно вказала, що не перешкоджала батькові бачитись із сином, натомість [PERSON] з вересня 2016 року, перешкоджає її спілкуватись із сином. Проживання з батьком шкодить моральному розвитку дитини, адже [PERSON] звик проживати з матір'ю та бажає цього. Крім того зазначила, що її релігійні переконання не впливають на розвиток дитини. Гроші, які [PERSON] сплачував в якості аліментів, відповідач-позивач не витрачала, а заощаджувала на банківський рахунок на дитячі потреби (на депозиті перебуває 30 000 грн.), при цьому сина утримувала на власні кошти. За наведених обставин просить відмовити у задоволенні первісної позовної заяви (а. с. 187-192, т. 1). Представник служби у справах дітей Вінницької міської ради в судовому засіданні при вирішенні спору щодо місця проживання дитини просила врахувати висновок від 10 листопада 2017 року та максимально захистити права дитини. Представник служби у справах дітей Чернівецької міської ради в судове засідання не з'явився. В заявах від 04 вересня та 27 листопада 2017 року просив розгляд справи провести без участі представника служби, та врахувати інтереси дитини при постановленні судового рішення (а. с. 185, т. 1, а. с. 4, т. 2). Представник служби у справах дітей Літинської РДА в судове засідання не з'явилась. В заявах від 16 травня та 22 червня 2017 року розгляд справи просила провести без її участі, при вирішенні спору просила здійснити на користь дитини. (а. с. 109, 140, т. 1). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду повідомила, що є подругою [PERSON] близько чотирьох років. Під час перебування у гостях свідок бачила, що дитина була доглянута, перебувала у гарному стані, добре харчується, на думку свідка дитина була забезпечена всім необхідним. Разом з [PERSON] свідок відвідує релігійну організацію, а також у дома відповідач-позивача брала участь у біблійних обговореннях. [PERSON] проживає в гуртожитку разом із своєю донькою, вік якої приблизно 15-16 років. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду повідомила, що товаришує з [PERSON] близько двох років, [PERSON] ніколи не бачила. Діти свідка часто грались із сином відповідача-позивача у останньої вдома, разом харчувались. Умови для проживання та розвитку дитини були гарні. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] - [PERSON] суду повідомила, що є дружиною [PERSON], син [PERSON] проживає в сім'ї з жовтня 2016 року. До вказаного часу, разом з чоловіком приїжджала до м. Чернівці відвідати [PERSON]. Дитини перебувала у «занедбаному» стані, не доглянута. Квартира, в якій проживає сьогодні родина в м Вінниця, належить родичам свідка. [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад. Емоційний стан дитини значно покращився, після того як розпочав проживати з батьком. [PERSON] розповідав, що ходив із мамою на релігійні служіння. Батько достатньо часу приділяє [PERSON]. З дотриманням положень ст. 232 ЦПК України в судовому засіданні, як свідок допитаний малолітній [PERSON], [INFO] за присутності представника служби у справах дітей ВМР та за попереднього видалення із зали судового засідання його батьків, які є сторонами у справі для об'єктивного з'ясування обставин справи, що передбачено положеннями ч. 4 зазначеної статті ЦПК. Свідок [PERSON] суду повідомив, що йому 5 років, відвідує садочок №7, має сестричку [PERSON], братика [PERSON] та маму [PERSON]. У Давила є ще одна мама - [PERSON]. [PERSON] бачить не часто. З батьком жити комфортно. Раніше жив в м. Чернівці з мамою та татом. Був час, коли [PERSON] проживав з мамою та сестрою [PERSON]. З папою проживати краще. Подобається мама [PERSON]. [PERSON] телефонує не часто. Хотів би зустрічатись з мамою [PERSON]. Представник служби у справах дітей ВМР зазначила, що дитина покази давала вільно, без тиску та говорила те, що вона відчуває. Після повернення сторін до залу судового засідання, на запитання останніх, свідок [PERSON] зазначив, що коли проживав з мамою сам жарив яйця, та коли закінчувалась зубна паста, мама пропонувала чистити зуби попелом. Крім того розповів, що батько за проживання з ним обіцяв купувати іграшки. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06 червня 2017 року (без винесення окремого процесуального документа із занесенням до журналу судового засідання) з Літинського районного суду Вінницької області витребувано документи, зокрема копія вироку відносно [PERSON] Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06 листопада 2017 року (без винесення окремого процесуального документа із занесенням до журналу судового засідання) задоволено клопотання про виклик та допит в якості свідка [PERSON] -[PERSON] Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05 грудня 2017 року (без винесення окремого процесуального документа із занесенням до журналу судового засідання) задоволено клопотання про виклик та допит в якості свідка [PERSON] та [PERSON] Одночасно відмовлено у задоволенні клопотання про виклик та допит в якості свідка інспектора поліції [PERSON] Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17 січня 2018 року (без винесення окремого процесуального документа із занесенням до журналу судового засідання) задоволено клопотання про витребування з Вінницького ВП НП ГУНП у Вінницькій області копій висновків та процесуальних рішень за зверненнями [PERSON] Ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області від 05 грудня2017 року, 29 січня та 13 лютого 2018 року задоволені клопотання [PERSON] про проведення судового засідання в режимі відео конференції (а. с. 19, 49, 89, т. 2). Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження сер [NUMBER] від 27 квітня 2012 року (а. с. 7, т. 1). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується копією рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 18 лютого 2016 року (а. с. 10, т. 1). Станом на день розгляду справи [PERSON] з 29 березня 2016 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб сер [NUMBER] від 29 березня 2016 року (а. с. 6, т. 1). Від вказаного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження сер [NUMBER] від 09 червня 2016 року (а. с. 9, т. 1). В свою чергу [PERSON] є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження сер [NUMBER] від 24 жовтня 2011 року (а. с. 8, т. 1). На утриманні [PERSON] перебуває її донька [PERSON] [INFO], що не заперечується сторонами. Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06 вересня 2016 року (справа № 725/3186/16-ц) з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітнього [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 11 липня 2016 року (а. с. 11, т. 1). Після розірвання шлюбу, між сторонами існувала домовленість про те, що батьки будуть брати участь у вихованні дитини спільно, адже [PERSON] проживає у м. Чернівці, а [PERSON] в м. Вінниця. Наразі, після чергового перебування малолітнього [PERSON] у батька, останній сина матері не повернув, та з жовтня 2016 року [PERSON] проживає з батьком, дана обставина не заперечується сторонами. Відповідач-позивачка [PERSON] неодноразово зверталась до органів національної поліції м. Вінниця з приводу перешкод її колишнього чоловіка в побаченні з сином, зокрема 05 січня та 06 червня 2017 року, внаслідок чого їй було роз'яснено, що з [PERSON] проведено профілактичну бесіду, а вирішення спору щодо місця проживання дитини слід вирішувати в судовому порядку (а. с. 64-75, т. 2, а. с. 44, т. 1). За наведених обставин, між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання їх спільної дитини, про що заявлено позовні вимоги в первісному та зустрічному позовах. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей; предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків. Згідно зі ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. [PERSON] працює у ТОВ «Промавтоматика Вінниця» на посаді менеджера з продажів, що підтверджується довідкою від 07 грудня 2016 року № 1809 (а. с. 12, т. 1). Відповідно до акту обстеження матеріально - побутових умов від 11 січня 2017 року за адресою [ADDRESS], [PERSON] забезпечив всі необхідні умови для проживання сім'ї, в тому числі і [PERSON] [PERSON] за місцем роботи характеризується позитивно (а. с. 13, т. 1). В матеріалах справи міститься копія вироку Літинського районного суду Вінницької області від 13 грудня 1999 року, відповідно до якого [PERSON] призначено покарання за ст. 94 КК України до восьми років позбавлення волі з відбуванням покарання виправній колонії загального режиму. Ухвалою Вінницького обласного суду від 12 січня 2000 року вирок залишено без змін (а. с. 131-135, т.1). [PERSON] є громадянкою Молдови, має посвідку на постійне проживання № 021054 з безстроковим терміном дії (а. с. 53, т. 1), працює КП «Міський торгівельний комплекс «Калинівський ринок» та за період з серпня 2016 року по січень 2017 року має дохід 19078,06 грн., що підтверджується довідкою від 15 лютого 2017 року № 160 (а. с. 45, т. 1). Крім того, [PERSON] з 02 лютого 2017 року працює на Чернівецькому УВП УТОГ ( по зовнішньому сумісництву), що підтверджується довідкою від 03 жовтня 2017 року № 164 (а. с. 234, т. 1), та за період з березня по серпень 2017 року отримала дохід в розмірі 8074,5 грн. ( а. с. 235, т. 1). Відповідно до характеристики з місця роботи від 15 лютого 2017 року характеризується позитивно (а. с. 49, т. 1). Відповідно до договору від 02 лютого 2017 року № 242 [PERSON] є наймачем кімнати [ADDRESS], площею 17,2 кв. м., кінець дії договору 02 лютого 2018 року (а. с. 46-47, т. 1). Відповідно до акту обстеження житлових умов від 28 лютого 2017 року вищезазначена кімната обладнана всім необхідним, наявні дитячі іграшки та книжки, створені належні умови проживання (а. с. 48, т. 1). Крім того, відповідно до копії акту обстеження житлово-побутових умов служби у справах дітей Чернівецької міської ради у вищезазначеній кімнаті для розвитку і проживання дитини створено умови для проживання та відпочинку, облаштовані місця для проведення дозвілля, наявний одяг та іграшки (а. с. 111, т. 1). Суд бере до уваги, що під час постійного проживання дитини з кожним з батьків (з матір'ю до жовтня 2016 року та з батьком після вказаної дати) останні дбали про розвиток, навчання та здоров'я малолітнього [PERSON]. Зокрема, відповідно до довідки від 22 лютого 2017 року № 22 ДНЗ №2 м. Чернівці, [PERSON] з серпня 2014 року по вересень 2016 року відвідував навчальний заклад, приводили та забирали дитину батьки. З 2016 року зазначенні дії вчиняла тільки мати (а. с. 42, т. 1). Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого, [PERSON] проходив лікування з 19 по 23 вересня 2016 року в Обласній дитячій клінічній лікарні (а. с. 43, т. 1). Відповідно до довідки ТОВ «Романтик» від 28 березня 2017 року, [PERSON] протягом 2015 -2017 років звертався до лікаря стоматолога з приводу лікування карієсу зубів [PERSON] (а. с. 195, т. 1). Відповідно до довідки КЗ «ДНЗ № 30 ВМР» від 10 жовтня 2017 року [PERSON] є вихованцем дошкільного навчального закладу № 30, вихованням займається батько (а. с. 229, т. 1). Відповідно до довідки від 11 жовтня 2017 року № 219, [PERSON] відвідує до школярик «Школограй» КЗ «ЗОШ № 26 ВМР» (а. с. 231, т. 1). Відповідно до характеристики на вихованця КЗ «ДНЗ № 30 ВМР» [PERSON] від 10 жовтня 2-17 року, останній відвідує старшу групу №7, розвинутий добре, має навики до праці, виконує доручення старших. Дитина активна, цікавиться малюванням, ліпленням, конструюванням, відвідує хореографічний гурток та гурток іноземних мов. Батько приділяє належну увагу вихованню сина, відвідує батьківські збори, між батьком та сином тісний емоційний зв'язок (а. с. 230, т. 1). Відповідно до положень ч. 5 ст. 19 СК України, органом опіки та піклування виконавчого комітету Вінницької міської ради надано висновок про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] [INFO]. Відповідно до вказаного висновку, комісії надані документи про стан здоров'я [PERSON] Зокрема, відповідно до заключення ЛКК від 03 жовтня 2017 року № 978 Чернівецької обласної психіатричної лікарні, [PERSON] за станом психічного здоров'я не рекомендовано прийняття рішення щодо виконання в повному обсязі батьківських обов'язків. Документи, що надані [PERSON] підтверджують, що батько здоровий і може виховувати дитину. Крім того, відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 04 серпня 2017 року комісією у складі працівників служби у справах дітей за адресою м. Вінниця, вул. 600-річчя, 20/22, [PERSON] проживає з дружиною у винайманій двокімнатній квартирі, дитині створені умови для проживання, виховання, заняття та відпочинку. Орган опіки та піклування ВМР вважає доцільним визначити місце проживання [PERSON] з батьком [PERSON] (а. с. 1-3, т. 2). Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною 27.02.1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини; таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини; держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистостей потребує любові та розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своє матір'ю. Вирішуючи спір щодо місця проживання малолітнього [PERSON] суд бере до уваги, що батьки сумлінно ставляться до виконання своїх батьківських обов'язків, що підтверджується дослідженими письмовими доказами та показами свідків. Крім того, сторони мають належні соціально-побутові умови достатні для всебічного розвитку дитини, а також достатні доходи для забезпечення належного існування [PERSON]. Натомість, суд вважає, за необхідне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] із батьком [PERSON] таке рішення не суперечитиме найвищим інтересам дитини. До такого висновку суд прийшов, беручи до уваги думку дитини, адже під час допиту [PERSON] в якості свідка, останній висловив бажання проживати з батьком та його новою родиною. Крім того, суд враховує, що за станом психічного здоров'я [PERSON] не рекомендовано виконання батьківських обов'язків в повному обсязі. Наразі, таке рішення узгоджується і з висновком служби у справах дітей Вінницької міської ради від 10 листопада 2017 року № 01-00-011-48839. При цьому суд зауважує, що в даному випадку йде не про розлучення дитини з матір'ю, а про визначення місця проживання дитини, при тому, що дитина проживає постійно з батьком окремо від матері. Суд звертає увагу сторін на те, що відповідно до ч. 1 ст. 88 КК України, особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 108 КК України, такими, що не мають судимості, визнаються неповнолітні зокрема засуджені до позбавлення волі за особливо тяжкий злочин, якщо вони протягом п'яти років з дня відбуття покарання не вчинять нового злочину. Враховуючи, що злочин, за який [PERSON] притягнуто до кримінальної відповідальності, є особливо тяжким, при цьому вчинений у віці 16 років (неповнолітньою особою), станом на день розгляду справи [PERSON] є таким , що не має судимості. За наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] в частині визначення місця проживання дитини підлягає задоволенню, а відповідно у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини задоволенню не підлягає. Щодо позовної вимоги про припинення стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суд зазначає наступне. Як вже зазначалось, рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06 вересня 2016 року (справа № 725/3186/16-ц) з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітнього [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 11 липня 2016 року (а. с. 11, т. 1). Однією з підстав прийнятого рішення було те, що малолітній [PERSON] проживає з матір'ю [PERSON] та перебуває на її утриманні. Відповідно до довідки від 03 березня 2017 року № 353 Літинського РВ ДВС, [PERSON] в період з 11 червня 2016 року по 28 лютого 2017 року не отримувала аліменти від [PERSON] за виконавчим листом № 725/3186/16-ц (а. с. 113, т.1). Крім того, відповідно до постанови державного виконавця Літинського РВ ДВС від 15 березня 2017 року (ВП № 53456226) виконавчий лист № 725/3186/16-ц переданий до Центрального ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області (а. с. 112, т. 1). З наведеного вбачається, що за виконавчий лист виданий на підставі рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06 вересня 2016 року пред'явлений [PERSON] до виконання та перебуває на примусовому виконанні у ДВС, адже за останнім відкрите відповідне виконавче провадження. Натомість, з письмових заперечень [PERSON] та письмових доказів вбачається, що відповідач-позивач отримувала аліменти від [PERSON], грошові кошти отримані в якості аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] не витрачала, а відкрила депозитні рахунки для заощаджень вказаних коштів. Наведені обставини підтверджені і копією договору від 02 серпня 2016 року вклад «Стандарт», укладений між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» (а. с. 198-199). Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. З наведеного вбачається, що аліменти стягуються на користь особи з якою проживає дитина. Як зазначалось вище та встановлено в судовому засіданні, малолітній [PERSON] з жовтня 2016 року проживає з батьком, при цьому суд дійшов висновку про те, що місце проживання [PERSON] слід встановити з батьком і в подальшому. За наявності рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06 вересня 2016 року, яким стягнуто періодичні платежі, враховуючи, що змінились обставини (зміна місця проживання дитини, та встановлення місця проживання дитини з батьком), [PERSON] слід звільнити від сплати аліментів за вищезазначеним судовим рішенням. За наведеного, позов [PERSON] в зазначеній частині підлягає задоволенню. Також суд вважає за необхідне припинити таке стягнення аліментів не з дати пред'явлення [PERSON] первісного позову, як ним зазначено у позовних вимогах, а з дати набуття рішення законної сили ухваленого у даній справі, тим сами задовольнивши позовні вимоги частково. Крім того, у разі звільнення [PERSON] від сплати аліментів за судовим рішенням, слід припинити і стягнення за виконавчим листом, який виданий на виконання зазначеного судового рішення. Щодо позовної вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього [PERSON] суд зазначає наступне. Як зазначалось вище, та встановлено в судовому засіданні, шлюб, від якого сторони мають неповнолітнього сина, між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Місцем проживання малолітнього [PERSON] визначено судом, яким є місце проживання його батька. При цьому в судовому засіданні не встановлено, а відповідачем-позивачем [PERSON] не доведено обставин того, що мати надає допомогу по утриманню малолітнього сина. У даному випадку між сторонами виникли правовідносини врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов'язку батьків утримувати дитину і його виконання. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачем [PERSON] заявлено вимогу про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/6 частки від всіх видів доходу. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначаючись щодо розміру та способу стягнення аліментів, суд враховує що відповідачка здорова, працездатна особа, має постійний заробіток та може надавати матеріальну допомогу одночасно утримуючі неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], а дитина, проживаючи з батьком, потребує такої допомоги, а тому, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов'язок батьків по її утриманню, викладені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає справедливим стягнення аліментів в розмірі 1/6 частки від доходу (заробітку) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. Судом враховані всі обставини, передбачені ст.182 СК України. За наведеного, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] в частині стягнення аліментів з [PERSON] на утримання малолітнього [PERSON] в розмірі 1/6 частки від всіх видів доходу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що [PERSON] за подання позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 640,00 грн., що підтверджується квитанцією від 25 січня 2017 року (а. с. 1, т.1), а також сплачено судовий збір в розмірі 640,00 грн. при поданні заяви про збільшення позовних вимог (а. с. 151, т. 1), вказані витрати підлягають стягненню з відповідачки [PERSON] відповідно до вищенаведених положень законодавства.

Outcome: partial