Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно паспорту громадянина України його прізвище, ім`я та по батькові зазначено як [PERSON] ; так само його дані зазначені і у трудовій книжці. У зв`язку з досягненням пенсійного віку, він звернувся до сервісного центру Перечинського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, де його повідомили, що для призначення пенсії за віком, серед інших документів, необхідно надати архівну довідку про кількість вироблених ним трудоднів у колгоспі, починаючи з 1975 по 1998 роки. В той же час, у виданій архівним сектором Перечинської РДА довідці його прізвище зазначено як « [PERSON] », замість « [PERSON] ». Згідно записів у трудовій книжці він, [PERSON] , [INFO] , починаючи з травня 1975 року по жовтень 2002 року пропрацював у колгоспні імені Чапаєва, який у 1992 році було перейменовано в КСГП «Порошківське». Оскільки архівний відділ іншу довідку йому видати не може, так як таке його прізвище зазначено у самих документах архівного фонду, працівниками Пенсійного фонду така довідка не приймається, тому просить задовольнити заяву. У судове засіданні заявник не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги заяви підтримав у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області у судове засідання також не з`явився, подавши суду пояснення по справі, в яких зазначено, що наявність розбіжностей у поданих до заяви документах позбавляють [PERSON] можливості реалізувати своє право на пенсійне забезпечення, тому виникає необхідність встановлення належності правовстановлюючих документів заявнику у судовому порядку. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 02 грудня 1999 року Перечинським РВ УМВС України в Закарпатській області, а також трудової книжки серії [NUMBER] , заповненої 02 [INFO] року, прізвище, ім`я та по батькові заявника є [PERSON] , [INFO] (а. с. 4, 5, 7).\~\~ Разом з цим, архівним сектором Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області заявнику [PERSON] було видано архівну довідку № 189 від 23 липня 2019 року про підтвердження стажу його роботи та кількість вироблених трудоднів у виробництві на ім`я [PERSON] , 1959 року народження (а. с. 6), що відповідно і перешкоджає заявнику реалізувати своє право на призначення пенсії за віком.\~\~ Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч. 2 п. 5 ст. 293 цього Кодексу суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснено в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст. 273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня [INFO] року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається заявник, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що його вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved