Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства «К.Енерго» (далі по тексту - відповідач, АТ «К.Енерго»), про захист прав споживача, визнання боргу за надані послуги з централізованого постачання гарячої води, в якому просить: визнати факт порушення відповідачем абзацу 2 п.п.3 п.3 Постанови КМУ від 06.08.2014 р. №409 при нарахуванні сум платежів за послуги з централізованого постачання гарячої води у період з 01.10.2014 по 01.06.2017; визнати заборгованість [PERSON] перед АТ «К.Енерго» за централізоване постачання гарячої води у період з 01.10.2014 по 01.06.2017 у розмірі 8 855 грн. 66 коп. та зобов`язати АТ «К.Енерго» проінформувати КП «Київтеплоенерго» про визнану судом суму заборгованості за централізоване постачання гарячої води у період з 01.10.2014 по 01.06.2017. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що проживає в квартирі [ADDRESS] та є споживачем житлово-комунальних послуг за даною адресою. В період з 01.10.2014 по 01.06.2017 за вказаною адресою ПАТ «Київенерго», назва змінена на АТ «К.Енерго», надавало послуги з централізованого постачання гарячої води. Вказує, що відповідач визначив суму заборгованості за надання послуг з централізованого постачання гарячої води у період з 01.10.2014 по 01.06.2017 в розмірі 20 039 грн. 27 коп. За вказаних обставин, позивач не погоджуючись з даною сумою заборгованості звернувся до суду з цим позовом. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11.01.2021 р. відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов. Представник відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи відповідач повідомлявся належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки не відомі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] проживає та зареєстрований в квартирі [ADDRESS] та є споживачем житлово-комунальних послуг за даною адресою. Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначає, що у період з 01.10.2014 по 01.06.2017 користувався послугами з централізованого постачання гарячої води, що надавались ПАТ «Київенерго», назва змінена на АТ «К.Енерго». Однак останній визначив суму заборгованості за надання послуг з централізованого постачання гарячої води у період з 01.10.2014 по 01.06.2017 в розмірі 20 039 грн. 27 коп., чим порушив Закон України «Про захист прав споживачів». Позивач наполягає на тому, що сума заборгованості за надання послуг з централізованого постачання гарячої води у період з 01.10.2014 по 01.06.2017 складає 8 855 грн. 66 коп. Разом з тим, звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для визнання факту порушення відповідачем абзацу 2 п.п.3 п.3 Постанови КМУ від 06.08.2014 р. №409 при нарахуванні сум платежів за послуги з централізованого постачання гарячої води; визнання заборгованості у розмірі 8 855 грн. 66 коп. та зобов`язання відповідача проінформувати КП «Київтеплоенерго» про визнану судом суму заборгованості, посилається на порушення відповідачем законодавства України та незаконне збільшення суми платежів. При цьому, на підтвердження вказаних обставин позивачем було додано до позовної заяви розрахунок заборгованості за період з 01.10.2014 по 01.05.2017. В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. При цьому, вимоги ч.2 ст. 5 ЦПК України суд виключно до викладеної в позові вимоги може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону, а згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких провожиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів наведений у ст. 16 ЦК України. При цьому, власник порушеного права може скористатися не любим, а конкретним способом захисту свого права, який, як правило, прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Однак, ні норми Цивільного Кодексу України, ні положення Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (надалі - Правила), не містять такого способу захисту прав споживача як визнання факту порушення Постанови КМУ при нарахуванні сум платежів за послуги з централізованого постачання гарячої води, визнання заборгованості та зобов`язання проінформувати про визнану судом суму заборгованості. Оскільки оспорювання правильності нарахування розміру плати за певні види житлово-комунальних послуг, що є різновидом претензії чинним законодавством як спосіб захисту не передбачений, споживач у випадку пред`явлення до нього вимог про стягнення таких нарахувань вправі заперечувати стосовно них з наданням відповідних доказів. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 462/5889/16-ц. Враховуючи викладене, розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог, а також враховуючи те, що пред`явленні позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed