Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

[PERSON] є власником транспортного засобу, спеціалізованого легкового автомобілю [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію СХО 713318. Приписами ст.25 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що договір про технічне обслуговування і ремонт транспортного засобу укладають відповідно до вимог цивільного законодавства між замовником і виконавцем (договір, наряд-замовлення, накладна, квитанція тощо). Істотними умовами договору про технічне обслуговування і ремонт транспортного засобу є: найменування та місце розташування сторін за цим договором; перелік робіт з технічного обслуговування чи ремонту та термін їх виконання; вартість робіт та порядок розрахунків; перелік складових частин (матеріалів), використаних виконавцем, а також наданих замовником виконавцю для виконання робіт із технічного обслуговування або ремонту транспортного засобу; перелік документів, який надається замовнику для підтвердження виконання технічного обслуговування чи ремонту, та гарантійні зобов'язання виконавця щодо проведених робіт. 08.08.2017 між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір на технічне обслуговування та ремонт транспортного засобу (далі - договір), що підтверджується заказ-нарядом №1 від 08.08.2017, який містить усі істотні умови договору про технічне обслуговування і ремонт транспортного засобу. Відповідно до заказ-наряду №1 [PERSON] замовила, а ФОП [PERSON] зобовязався надати послуги з діагностики ходової частини автомобілю [NUMBER]. Погоджена вартість послуги 102 грн. 00 коп. На виконання умов договору, ФОП [PERSON] було надано послуги [PERSON] по технічному обслуговуванню і ремонту автомобіля, а саме: продіагностовано ходову частину. Крім того, надані рекомендації: замінити тягу рульову ліву, замінити задні пильники отбійники, люфт на регулюванні рейки рульової, замінити ремінь кондиціонеру, замінити праву тягу переднього стабілізатора, підтягнути ремінь ГРМ. Останні дві позиції рекомендацій не стосувалась діагностики ходової частини автомобілю, але після виявлення проблем були рекомендовані майстром. Як встановлено судом, ці додаткові послуги були безоплатними, оскільки відповідно до абзацу 2 частини 11 Закону України «Про захист прав споживачів» будь-які додаткові роботи (послуги), виконані (надані) виконавцем без згоди споживача, не створюють для споживача будь - яких зобов'язань щодо їх оплати. В пункті 3 розділу 1 Правил надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2014 року № 615 (далі Правила № 615) надано визначення наступних термінів: замовник - юридична або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, яка замовляє або має намір замовити послуги з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, їх складників, систем; послуга - результат безпосередньої взаємодії між виконавцем та замовником і внутрішньої діяльності виконавця для задоволення потреб замовника. Відповідно до пункту 17 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. \~ \~ \~ \~ Виконавець за договором про технічне обслуговування і ремонт транспортного засобу під час його укладання чи виконання не може нав'язувати замовнику за цим договором додаткові оплачувані послуги. Згідно частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до пункту 13 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» належна якість товару, роботи або послуги - властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах і нормативних документах, та умовам договору із споживачем. Відповідно до частини 1 статті 906 Цивільного кодексу України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Послуги прийняті та оплачені [PERSON] 08.08.2017, що підтверджується її підписом у графі «підпис замовника» заказ-наряду №1. Відповідно до статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до абзацу 2 пункту 4 розділу ІІІ Правил № 615 якщо для надання послуг відсутня потреба залишати колісний транспортний засіб, його складові частини (системи) на відповідальне зберігання у виконавця, надання послуг оформлюється рахунком - фактурою, накладною, квитанцією тощо, а також нарядом - замовленням на надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісного транспортного засобу. За таких фактичних обставин суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що договір про технічне обслуговування і ремонт автомобіля укладено між нею та ФОП [PERSON] в усній формі; [PERSON] не дотримано встановленої Правилами надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, форми наряду-замовлення, зокрема у складеному наряді-замовленні відсутні такі його частини як «Гарантійній зобовязання», найменування або код послуги за державним класифікатором продукції та послуг ДК 016-2010, так як заказ-наряд №1 від 08.08.2017 відповідає вимогам ст.25 ЗУ «Про автомобільний транспорт». Щодо посилання позивача на відсутність у заказ-наряді умов «гарантійні зобовязання» суд зазначає, що [PERSON] замовила технічну діагностику ходової частини автомобілю. Технічна діагностика\~ галузь науково-технічних знань, сутність якої складають теорія, методи і засоби постановки діагнозу про стан технічних об'єктів. Отже, у даному випадку ФОП [PERSON] ремонті роботи не проводились, а було лише встановлено технічний стан ходової частини автомобілю та надані відповідні рекомендації, що не передбачає надання гарантійних зобовязань. Матеріали справи не містять доказів, що 10.08.2017 [PERSON] повторно зверталася до ФОП [PERSON] зі скаргами на сторонній шум в автомобілі. \~ \~ \~ \~Основне призначення ходової частини це звязування коліс автомобіля з її кузовом. Сукупність деталей і механізмів, з яких складається ходова частина, що знаходяться в збалансованому стані, забезпечує плавний хід автомобіля. Головне, що входить в ходову частину авто це колеса з шинами, і підвіски задня і передня. 19.08.2017 в автомобілі [NUMBER], відбулося розірвання ременя ГРМ. \~ \~ \~ \~Газорозподільний механізм автомобіля (далі - ГРМ) контролює процес наповнення циліндрів паливно-повітряною сумішшю за допомогою своєчасного відкриття впускного клапана на такті впуску. Також ГРМ контролює видалення вже відпрацьованих газів з внутрішньої камери згоряння для цього відкривається випускний клапан на такті випуску. У свою, чергу ремінь ГРМ виконує функції сполучної ланки, синхронізуючи роботу розподільного і колінчастого валів. Таким чином, судом встановлено, що 08.08.2017 Позивач доручив ФОП [PERSON] здійснити діагностику ходової частини автомобілю, яка жодним чином не стосується газорозподільного механізму автомобіля, завдання щодо заміни ременю газорозподільного механізму ФОП [PERSON] від [PERSON] не поступали. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки; шкоди, її розмір; причинного звязку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Протиправною є поведінка, яка не відповідає вимогам закону, тягне за собою порушення (зменшення, обмеження) майнових прав (благ) і законних інтересів іншої особи. З огляду на викладене, суд вважає, що, матеріалами справи не підтверджується наявність протиправної поведінки ФОП [PERSON], наслідком якої виникли збитки позивача, прямий причинний звязок між діями ФОП [PERSON] та збитками, понесеними позивачем та наявність вини ФОП [PERSON] у їх виникненні судом не встановлено. Щодо суб'єктного складу сторін у спорі, суд зазначає, що відповідно до частини 1\~статті 202\~ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч. ч. 3, 5\~ст. 203 ЦК України\~волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 1 та ч. 5\~ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. Як передбачено\~статтею 627 ЦК України, відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Як встановлено судом, 08.08.2017 [PERSON] уклала договір з ФОП [PERSON], при цьому з тексту заказ-наряду №1 суд вбачає, що [PERSON] було зрозуміло, що контрагентом за договором є ФОП [PERSON], так як заказ-наряд №1 не містить у собі жодного посилання на бідь-яку іншу юридичну або фізичну особу, а також не містить відомостей про те, що виконавець є офіційним представником компанії HYUNDAI, або діє в інтересах ТОВ «Алекс Схід». Зазначений висновок суду також знайшов своє підтвердження у претензії №01-2017 від 13.09.2017, яку [PERSON] направила ФОП [PERSON] та майстру [PERSON] Так, у другому абзаці претензії [PERSON] зазначила, що договір було укладено саме між нею та ФОП [PERSON] Крім того, претензія Позивача від 13.09.2017 року адресована субєкту господарювання ФОП [PERSON] в реквізиті претензії «адресат» Позивач чітко визначає і зареєстроване місце проживання, і місце проведення господарської діяльності [PERSON] Матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів того, що ТОВ «Алекс Схід» співпрацює з фізичною особою підприємцем [PERSON], як з субєктом господарювання. Крім того, між ФОП [PERSON] та ТОВ «АЛЕКС СХІД» не укладався трудовий договір. Посилання позивача на те, що ФОП [PERSON] та ТОВ «Алекс Схід» взаємоповязані особи, так як зовнішня реклама, розмішена на фасаді приміщення, говорить про те, що за вказаною адресою знаходиться компанія ТОВ «Алекс Схід» не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються тим, що у куточку споживача ФОП [PERSON], розміщено повний перелік необхідної інформації про субєкта господарювання виконавця послуг, зокрема і Витяг з реєстру платника єдиного податку № 1705153401250 в якому зазначено податкову адресу субєкта господарювання (м. Краматорськ, вул. Кооперативна, 33) та місце проведення господарської діяльності (м. Краматорськ вул. Олекси Тихого, 22). Крім того, суд погоджується з доводами відповідача ТОВ «Алекс Схід» про те, що є безпідставними доводи Позивача про нібито наявність зв'язку між відповідачами з тих підстав, що представником ФОП [PERSON] здійснено аналіз процесуальних документів, доказів наданих ТОВ «Алекс Схід», оскільки надання пояснень (наведення доводів, міркувань) є його правом та жодним чином не дає підстав вважати, що у звязку із цими обставинами між сторонами процесу є взаємовідносини, як субєктів господарювання (стаття 43 ЦПК України). Безпідставними є і доводи Позивача про звязок на його думку між відповідачами з тих підстав, що їх представляє одна особа, так як будь-який учасник справи може брати участь у судовому процесі особисто та (або) через представника (ч.1 ст.58 ЦПК України). Вибір представника є правом учасника справи. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди є недоведеними, а тому у їх задоволенні слід відмовити. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до роз'яснень, які містяться у пунктах 2, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише тоді, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди, а також при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Право на відшкодування моральної шкоди відповідно до п.5 ч.1 ст.4\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» споживачі мають, якщо шкода завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що підстав для відшкодування моральної шкоди позивачці немає, а відтак у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити. Відповідно до ч. 6 ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають компенсації за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed