Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

[PERSON], діючи на підставі довіреності та в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», у серпні 2018 року, посилаючись на положення ст.ст.509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України, звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 23.06.2014 року в сумі 26442,70 грн. З позову виходить, що 23.06.2014 р. між [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір кредиту, згідно якого відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 500 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та Тарифів банку. У порушення умов договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконала, у зв'язку з чим у неї, станом на 30.06.2018 року, виникла заборгованість у розмірі 26442,70 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 476,64 грн, заборгованості по відсотках в сумі 20526,69 грн, заборгованості за пенею та комісією в сумі 3704 грн, штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн, штрафу (процентна складова) в сумі 1235,37 грн. 09.08.2018 судом направлено запит щодо доступу до персональних даних, на підставі ст.187 ЦПК України, з метою отримання інформації щодо місця проживання (перебування) відповідача [PERSON] Відповідно до відповіді, наданої Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Чернігівській області, відповідач з 8.09.2016 року знята з реєстрації місця проживання: [ADDRESS] до [ADDRESS]. (а.с.49) Згідно відповідей наданих Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу ДМС УДМС України в Київській області, Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві та Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, [PERSON], [INFO], зареєстрованою по місту Києву та Київській області не значиться. 10.09.2018 року згідно ухвали суду у даній справі відкрите спрощене позовне провадження та призначене судове засідання на 18.10.18 р. об 1630 год. з викликом сторін, однак сторони у судове засідання не з'явились, при цьому відповідач про дату, час і місце судового засідання була не сповіщена, оскільки рекомендований лист повернутий на адресу суду за закінченням встановленого строку зберігання. Ухвалою від 18.10.2018 року відкладено судове засідання на 8.11.2018 р. об 0815 год. для повторного повідомлення сторін про дату, час і місце судового засідання, однак відповідач повторно не отримала судові документи з невідомих причин, про що свідчить зворотне поштове повідомлення. 08.11.2018 року судове засідання відкладено для виклику відповідача до суду через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. 08.11.2018 року суд розмістив на офіційному веб-сайті Чернігівського районного суду Чернігівської області оголошення про виклик відповідача у судове засідання на 26 листопада 2018 року. (а.с.71) У дане судове засідання представник позивача не з'явився, оскільки подано до суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача, з проханням задовольнити позовні вимоги та у випадку неявки відповідача у судове засідання провести заочний розгляд справи. Згідно положень ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце засідання повідомлялась належним чином, відповідно до приписів статей 128, 130, 131 ЦПК України, причини неявки не повідомила, представника не направила і відзив на позов до суду не подала. (а.с.60, 66, 71) Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов'язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України. Частиною 4 статті 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, для участі у розгляді не з'явився, про причини неявки не повідомив, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи, що відповідач по справі у судове засідання не з'явилась, а сторона позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність [PERSON], на підставі наявних у справі доказів. Суд дослідивши усі наявні матеріали справи та докази, прийшов до наступного. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом установлено і цей факт підтверджується матеріалами справи, що 23.06.2014 р. між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір кредиту, згідно якого [PERSON] отримала кредитні кошти, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Кредитка «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно пункту 1.1.3.2.3. Умов та правил надання банківських послуг для банку передбачено право зміни тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. Пунктами 2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт при укладанні Договору дав свою безумовну згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну в будь-який момент за рішенням банку. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов'язувався погашати заборгованість по кредиту, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. При порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір в розмірі 500 грн + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій. (п.2.1.1.7.6 Правил). (а.с.9-34) Згідно приписів ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У відповідності до вимог ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно положень ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами /з розстроченням/, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Стаття 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У відповідності до ст.1052 ЦК України, у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. З розрахунку заборгованості по кредитному договору [PERSON] вбачається, що розмір заборгованості за кредитним договором, станом на 30.06.2018 р., складає всього 26442,70 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 476,64 грн; заборгованість по відсотках - 20526,69 грн; заборгованість по комісії 3704 грн; штрафи 1735,37 грн. (а.с.8) З'ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» частково ґрунтуються на законі та укладеному договорі і висунуті позовні вимоги, підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав та міркувань. Вирішуючи питання про можливість застосування цивільної відповідальності до відповідача за порушення зобов'язання суд враховує наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Ураховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 21 жовтня 2015 року по справі №6-2003цс15. Однією із сум, яка підлягає стягненню з відповідача, позивач зазначив заборгованість за пенею і комісією в загальному розмірі 3704 грн без окремого зазначення цих сум. Приймаючи до уваги вищенаведене, у даних правовідносинах поряд із застосуванням штрафу з відповідача не підлягає стягненню пеня, як один із видів цивільно-правової відповідальності. Щодо комісії, то слід також зазначити, що відповідно до витягу з Тарифів обслуговування кредитної карти «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» нарахування щомісячної комісії за кредитне обслуговування по даному типу карт не передбачено. За таких обставин у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені та комісії у розмірі 3704 грн слід відмовити. Відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов надання банківських послуг та вищезазначеного Витягу з Тарифів обслуговування кредитної карти, при порушенні позичальником строків платежів по кожному із грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з врахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій. Ураховуючи, що відповідачем було порушено умови кредитного договору щодо сплати коштів у визначені договором строки, а отже стягненню з відповідача на користь позивача підлягають: 500 грн - штраф (фіксована частина); 2896,87 грн - штраф (процентна складова), виходячи з наступного розрахунку: (476,64 грн - заборгованість за кредитом + 20526,69 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом = 21003,33 грн. х 5 % = 1050,17 грн.) Відповідно до приписів статті 141 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, приймаючи до уваги часткове задоволення вимог заявленого позову, а саме, на 85,29 %, то суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» 1502,81 грн у рахунок відшкодування документально підтверджених понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду. (а.с.1)

Outcome: partial