Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] , третя особа без самостійних позовних вимог Служба у справах дітей Бродівської районної державної адміністрації Львівської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні. Він просить зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод у побаченні, спілкуванні та вихованні дочки [PERSON] , [INFO] ; визначити йому наступний спосіб участі у вихованні дочки [PERSON] , [INFO] , встановивши такий порядок проведення дозвілля та спілкування з дитиною: два рази в тиждень у вівторок і четвер за спільною домовленістю обох батьків без участі матері з 15 години до 20 години за місцем проживання дитини за адресою: Львівська область Бродівський район с. Підгірці; забирати дитину з її місця проживання два рази в місяць до себе додому в с. Боратин Бродівського району Львівської області з ночівлею, у вихідні дні другу та четверту п`ятницю - неділю кожного місяця, починаючи з п`ятниці з 16 години, із зобов`язанням повернути дитину матері у неділю до 18 години; на один будь який місяць протягом літа кожного року за домовленістю обох батьків забирати дочку до себе додому в с. Боратин Бродівського району Львівської області із можливістю спільного відпочинку і оздоровлення як в Україні так і за кордоном із зобов`язанням повернути дочку матері після спливу одного місяця; стягнути з [PERSON] в його користь сплачений судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представник позивача адвокат Микитюк С.М. в судовому засіданні позов підтримав, просить його задовольнити. Він суду пояснив, що відповідач кожного разу, коли позивач хоче бачити свою дочку видумує різні безпідставні причини для того, щоб побачення не відбулося (дитина спить, дитина хвора, дитина купається, дитина пішла гуляти з іншими дітьми, тощо), хоча він заздалегідь в телефонному режимі старається домовитися про побачення з донькою. Дії відповідача щодо перешкоджання йому у спілкуванні, побаченні, вихованні їх дочки грубо порушують його права, як батька і дане порушення повинно бути усунено в судовому порядку. Також представник позивача зазначив, що за місцем проживання позивача є всі умови для проживання, відпочинку дитини. По місцю його проживання він характеризується виключно з позитивної сторони, матеріально забезпечений, на обліку в лікаря психіатра і лікаря нарколога не стоїть. Позивач хоче і має можливість активно приймати участь у вихованні дитини. Відповідач в судовому засіданні позов заперечила. Окрім того, 02 березня 2020 року вона подала суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. В обґрунтування своїх вимог відповідач покликається на те, що із позивачем вона розірвала шлюб. Їх спільна чотирирічна дочка [PERSON] проживає разом із нею в с. Підгірці, Бродівського району, Львівської області. Розпорядженням Бродівської РДА від 18 червня 2019 року за № 181 «Про визначення способу участі батька [PERSON] у вихованні дочки [PERSON] та спілкуванні з нею» визначено способи участі позивача у вихованні дочки та спілкуванні з нею: три дні кожного тижня за спільною домовленістю обох батьків, а саме: два дні за місцем проживання дитини у с. Підгірці Бродівського району, з 17 години до 20 години; один день за адресою проживання батька у с. Боратин Бродівського району, у супроводі матері [PERSON] . Даного розпорядження позивач не виконує, ніяких перешкод вона йому у спілкуванні з дитиною не чинить. Багато часу позивач проводить за кордоном, поза межами України. Вона зазначає, що позивач [PERSON] є безвідповідальною людиною. Інколи приїздить в с. Підгірці в час, коли йому не призначено побачення з дитиною, без попередньої домовленості між ними, і коли дитина спить, наприклад, він її будить, далі з дитиною не спілкується, ніякого підходу до дитини не має, байдужий, після кілька хвилинного формального спілкування з нею займається своїми звичними справами: розмови по мобільному телефоні, інтернет по телефону, тощо. Також просить врахувати, що в домі батьків, де проживає позивач, у с. Боратин Бродівського району Львівської області, немає ніяких умов для проживання чотирирічної дитини (немає окремого ліжка для дитини, ванночки, горшка, тощо). Село Боратин знаходиться на значній віддалі від села Підгірці і коли дитину раніше забирав відповідач машиною, то вона не обладнана дитячим авто кріслом. Представник органу опіки та піклування Надорожняк О.П. в судовому засіданні вимоги позивача підтримала частково. Вона заперечує те, щоб дитину забирав батько до себе додому з ночівлею, оскільки у цьому віці це бути мати стресові наслідки для дитини. А після того, як дитині виповниться десять років, дитину можна забирати батькові з ночівлею. Взявши до уваги пояснення сторін та свідків, дослідивши представлені суду документи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які мстять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до положень ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Частиною 1, 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Реалізуючи право на судовий захист, звертаючись до суду, позивач повинен вказати в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Встановлено, що 20 лютого 2015 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] виконавчим комітетом Підгорецької сільської ради Бродівського району Львівської області було зареєстровано шлюб (а.с. 7). Під час подружнього життя в сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Бродівським районним судом Львівської області 26 квітня 2018 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Донька проживає з матір`ю в с. Підгірці Бродівського району Львівської області. Позивач [PERSON] проживає разом із своїми батьками в селі Боратин. Його мама є інвалідом першої групи, вона не ходить, пересувається на візку, а усю хатню роботу виконує батько, 1958 року народження. Окрім них в будинку також проживають два рідних брати позивача - [PERSON] , 1989 року народження та [PERSON] , 1992 року народження. Позивач не має офіційного місця роботи, періодично їздить за кордон, де має тимчасові заробітки. Між сторонами не досягнуто згоди щодо часу та способів спілкування позивача з дітьми. Законодавством встановлено правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, який проживає окремо у випадку неможливості досягнення батьками згоди стосовно такого способу, а саме: рішення про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, приймається органом опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. У випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду із позовом про усунення цих перешкод. У випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому із батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Розпорядженням Бродівської РДА Львівської області від 18 червня 2019 року № 181 було встановлено такий порядок для побачення, спільного проведення дозвілля та спілкування з дітьми: три дні кожного тижня за спільною домовленістю обох батьків, а саме: два дні за місцем проживання дитини у с. Підгірці Бродівського району Львівської області в з 17 годин до 20 годин; один день за місцем проживання батька в с. Боратин Бродівського району Львівської області у супроводі матері [PERSON] (а.с. 12). З пояснень представника позивача адвоката Микитюка С.М. вбачається, що дане розпорядження Бродівської РДА від 18 червня 2019 року № 181 відповідачем не виконується, у зв`язку з чим позивач позбавлений права повноцінно спілкуватись і бачитись з дочкою. Відповідач заперечує це та вважає, що саме позивач не виконує такого розпорядження. Відповідно до положень ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі статтями 11, 15 Закону Україну «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 142 СК України діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Статтею 150 СК України встановлені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. У відповідності до ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Виходячи із системного аналізу ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, ст. 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7, 19, 141, 153, 157, 159 СК України суд вважає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дітьми того з батьків, хто проживає окремо від дітей, судом мають враховуватися передусім інтереси дітей. При встановленні способу спілкування суд має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Враховуючи задоволення максимальних інтересів дітей, наявний спір, що виник між батьками з приводу способу участі батька у спілкуванні з дітьми, враховуючи принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] має гарантоване законом, рівне з матір`ю дитини право на спілкування зі своєю дитиною та право на їх виховання. Приймаючи до уваги викладене та виходячи з інтересів дитини, враховуючи вік дитини, проживання батька в одному помешканні з двома братами та батьками, враховуючи інвалідність матері позивача, суд вважає за необхідне вимоги позивача задовольнити частково, а саме, відмовити позивачу в частині вимог щодо перебування дитини в нічний період за місцем його проживання та зменшити заявлений період спільного літнього відпочинку. У разі зміни обставин, з врахуванням яких суд визначив способи участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиною, сторони, враховуючи передусім інтереси дитини, можуть змінити вказані способи, а у разі недосягнення згоди звернутися за вирішенням спору до суду.

Outcome: partial