Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом до Козівської селищної ради Козівського району Тернопільської області, згідно якого просить визнати за [PERSON] право власності на трикімнатну квартиру №8 з господарськими будівлями по вул.Суворова, 6 в смт.Козова, Козівського району Тернопільської області. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що після смерті матері позивача [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме трикімнатну квартиру з господарськими будівлями по вул.Суворова, 6/8 в смт.Козова. Після смерті спадкодавця було здійснено звернення до приватного нотаріуса Козівського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини. Однак приватним нотаріусом [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки правовстановлюючі документи на спадкове майно не зареєстровані відповідно до вимог законодавства. В судове засідання [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явилися, проте позивач подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, згідно якого позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.28). Представник відповідача у судове засідання не зявився, подав до суду відзив на позов, відповідно до якого не заперечує щодо позовних вимог [PERSON], розгляд справи просить проводити без його участі (а.с.27). Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує чиї-небудь права або законні інтереси. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, тому відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.2 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що матір'ю позивача [PERSON] є [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІІІ-ВЭ №085633 виданого 23.08.1972 року (а.с.17). [PERSON] померла 17.04.2009 року у смт.Козлів Козівського району Тернопільської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ИД №082936 від 22.04.2009 р. (а.с.16). Спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] становить трикімнатна квартира №8 з господарськими будівлями по вул.Суворова 6 в смт.Козлів, що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності від 23.08.1996 року № 1676, виданого Козівською державною нотаріальною конторою та свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.08.1996 року №\~1678, виданого Козівською державною нотаріальною конторою (а.с.14, 19, 20). Після смерті [PERSON] позивач в належному порядку та у строк прийняв спадщину, оскільки був зареєстрований та проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини по вул.Суворова 6/11 в смт.Козова Козівського району, що підтверджується довідкою Козлівської селищної Козівського району Тернопільської області №2515/3-16 від 29.09.2016 р. (а.с.13). При цьому, судом встановлено, що свідоцтво про право власності, видане Козівською державною нотаріальною конторою 23.08.1996 року за реєстром №1676 та свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Козівською державною нотаріальною конторою 23.08.1996 року за реєстром №1678 в БТІ не зареєстровано, що підтверджується довідкою Козівського РБТІ №370 від 16.09.2016 року (а.с.18). Приватним нотаріусом Козівського районного нотаріального округу [PERSON] 20.09.2016 року позивачу відмовлено в оформленні спадкового майна у звязку з тим, що правовстановлюючі документи на спадкове майно не зареєстровані відповідно до вимог законодавства (а.с.15). Таким чином, оскільки нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виник цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду в суді. Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.10, 212 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності зі ст.ст.1217, 1220, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відтак, суд дійшов висновку, що відповідно до ст.1261 ЦК України позивач є спадкоємцем за законом після смерті матері, оскільки відмови від прийняття спадщини не заявляв та в належному порядку прийняв спадщину. У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За таких обставин, враховуючи, що позивач прийняв спадщину в належному порядку, а також те, що інших спадкоємців, які б прийняли спадщину немає, ніхто не оскаржує його право на спадщину, виходячи з приписів п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, суд вважає, що це право підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання права власності. Відтак, за встановлених обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, а тому такі підлягають до задоволення.

Outcome: approved