Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про втрату права користування житловим приміщенням в житловому будинку [ADDRESS]. У позовній заяві зазначено, що [PERSON] належить на праві власності житловий будинок [ADDRESS], а саме 1/2 частка за угодою про розподіл спадкового майна 10.09.2008 року та 1/2 частка за рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 27.02.2013 року. Під час розгляду справи в суді, відповідач зареєструвався у спірному на той час будинку, однак в даний будинок для проживання не вселявся, там не проживає, речі не зберігає та не несе жодні витрати по утриманню житла. Позивач просив позов задовольнити з підстав зазначених в позові. Відповідач в судове засідання не прибув і про причину своєї неявки суд не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, в тому числі через оголошення в ЗМІ. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд заслухавши пояснення позивача, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, приходить до висновку що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] належить на праві власності житловий будинок [ADDRESS], а саме 1/2 частка домоволодіння згідно договору про розподіл спадкового майна від 10.09.2008 року, що зареєстровано в реєстрі права власності на нерухоме майно 27.10.2008р. (а.с.7-8) та 1/2 частка домоволодіння за рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 27.02.2013 року за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], Микитинецької сільської ради в частині передачі [PERSON] у власність земельної ділянки та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним заповіту, Свідоцтв про право на спадщину за заповітом, свідоцтв про право на спадщину за законом, визнання права власності на спадкове майно, яким зустрічний позов [PERSON] задоволено, а в задоволенні первісного позову відмовлено (а.с.11-30). Дане право власності на 1/2 частка домоволодіння за рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області, зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 02.07.2013 року (а.с.9-10). 28.07.2009 року в 1/2 частці домоволодіння [ADDRESS] був зареєстрований [PERSON] (зять [PERSON] та чоловік [PERSON]). Згідно Акту обстеження від 28.10.2013 року комісією в складі працівників сільської ради в присутності трьох сусідів (а.с.43) засвідчено факт відсутності проживання [PERSON] впродовж 2013 року за місцем реєстрації - домоволодіння [ADDRESS]. Отже право на користування було набуто відповідачем за дозволу та згоди колишніх власників 1/2 частки житлового будинку [PERSON] та [PERSON], які втратили таке право власності за рішенням суду, а встановлення факту не проживання відповідача більше року по місцю реєстрації, підтверджено належними доказами. За ст..383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та членів своєї сім»ї. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (частина друга статті 386 ЦК). При розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені ЖК УРСР підстави для позбавлення права на житло. Як слідує зі ст..71, 72 ЖК при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 383, 386 ЦК України, ст..71, 72 ЖК,

Outcome: approved