Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. [PERSON] в судове засідання не зявився подав до суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі на розірванні шлюбу наполягає та не заперечує відносно винесення заочного рішення. Позовні вимоги мотивує тим, що 21.06.2086 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою у виконавчому комітеті Пістинської сільської ради Косівського району за актовим записом № 13. Спільне життя у них не склалося. Через несумісність характерів, виникали сварки. Вони втратили повагу один до одного. Відповідачка припинила приймати участь у веденні домашнього господарства. З 2004 року вони припинили шлюбні стосунки, припинили вести спільне господарство, почали проживати окремо один від одного, внаслідок чого їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить його інтересам. Просить шлюб розірвати. Відповідачка у справі, [PERSON] в судове засідання не зявилася повторно, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України.\~ Відповідно до вимог ч. 2\~ст.197 ЦПК України, оскільки розгляд справи здійснюється судом у відсутності осіб, які беруть участь в справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення, із таких підстав. Як вбачається із матеріалів справи, сторони зареєстрували шлюб 21 червня 1986 року у виконавчому комітеті Пістинської сільської ради Косівського району про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 13 (а.с.4). Причиною розпаду сім'ї стало те, що шлюб носить формальний характер. Згідно з ч. 1\~ст. 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 3 та ч. 4\~ст. 56 Сімейного кодексу України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2\~ст. 104 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 1\~ст. 110 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, які містяться у пункті 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 р., вбачається, що проголошена\~Конституцією України\~охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З урахуванням наведеного суд вважає, що сім'я [PERSON] та [PERSON] розпалася а тому їхній шлюб слід розірвати. На підставі наведеного, ч. 1\~ст. 51 Конституції України, ст.ст.\~56,\~104,\~109-112 Сімейного Кодексу України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» та

Outcome: approved