Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до ТОВ «Ремекспрес» про стягнення заборгованості по заробітній платі. В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне. 01.10.2014 року [PERSON]перебував у трудових правовідносинах з відповідачем та працював на посаді електромеханіка по ліфтам. 29.12.2014 року позивач звільнився за власним бажанням, за\~ст.38 КЗпП. На день його звільнення відповідач не виплатив заборгованість по заробітній платі відповідно до вимог чинного законодавства. Видати довідку про наявність та розмір заборгованості відповідач відмовився. Загальна сума заборгованості по заробітній платі складає 3844 грн. 26 коп. У зв'язку викладеним, позивач просить суд стягнути з ТОВ «Ремекспрес» на його користь заборгованість з виплати заробітної плати у розмірі 3844,56 грн., 115,33 грн. нараховану інфляцію на невиплачену вчасно заробітну плату за листопад - грудень 2014 року та середній заробіток за час затримки виплати при звільненні у розмірі 1788 грн., а всього 5747,59 грн. Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2015 року позов [PERSON] було задоволено частково, стягнуто з ТОВ «Ремекспрес», на його користь заборгованість з виплати заробітної плати із урахуванням компенсації у розмірі\~8183 (вісім тисяч сто вісімдесят три) гривні 62 копійки та судові витрати на користь держави у розмірі\~243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок, в іншій частині позовних вимог\~ відмовлено. Відповідач звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 серпня 2015 року було задоволено заяву відповідача, зазначене рішення судом скасовано, справу призначено до розгляду у загальному порядку. В судове засідання позивач не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, жодних заяв та клопотань на адресу суду не надходило. Відповідно до ч. 5\~ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку вищевикладеним, на підставі ст.197 ЦПК України\~суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 2\~ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною,\~Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до\~ст. 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до\~ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.\~\~\~\~\~\~ Згідно зі\~ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.\~57,\~60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З 01.10.2014 року [PERSON] був прийнятий на посаду електромеханіка по ліфтам із відрядною платою праці на підприємство ТОВ «Ремекспрес», що підтверджується наказом № 7-ОК від 01.10.2014 року та копією трудової книжки. 29.12.2014 року [PERSON]Тбуло звільнено із вищезазначеної займаної посади відповідно до п. 38\~КЗпП, за власним бажанням, що підтверджується наказом № 20 від 29.12.2014 року та копією трудової книжки. Відповідно до довідки ТОВ «Ремекспрес» від 12.05.2015 року встановлено, що підприємство має заборгованість по виплаті заробітної плати станом на 12.05.2015 року у розмірі 2736,11 гривень. 16 липня 2015 року поштовим переказом відповідач перерахував позивачу заборгованість по виплаті заробітної плати у розмірі 2200,93 гривень. На виконання заочного рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2015 року Комунарським ВДВС ЗМУЮ 05 серпня 2015 року з ТОВ «Ремекспрес» стягнуто 5982,69 грн., що підтверджується копію платіжного доручення та вимогою. Згідно з ч. 4\~ст. 43 Конституції України\~кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до\~ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Згідно зі\~ст. 1 Закону України «Про оплату праці»\~заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Відповідно до\~ст. 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно зі\~ст. 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. За правилами\~ст. 233 Кодексу законів про працю України\~працівник може звернутись із заявою для вирішення трудового спору до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатись про порушення свого права. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 013 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі\~ст.117 Кодексу законів про працю України\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно з п. 21 зазначеної Постанови Пленуму Верховного суду України, при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 8 лютого 1995 року. У відповідності до вказаного порядку, обчислення заробітної плати здійснюється виходячи з виплат за останні повні 2 місяці. Відповідно до довідки, середньоденна заробітна плата за останні повні два календарних місяці до звільнення позивача складає: (1250,00 + 1486,11) : (23 дні + 20 днів) = 2736,11: 43 дні = 63,63 грн. середньоденна заробітна плата. Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01.01.2015 року (з наступного дня після невиконаного зобов'язання) по 16.07.2015 року (день виплати заборгованості) включно, враховуючи середньоденну заробітну плату із врахуванням відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів та довідки відповідача Суд відповідно до п. 20\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 року, враховуючи наступні обставини, а саме: при звільненні позивача відповідач повністю з ним не розрахувався, сума заборгованості є істотною, виходячи з розрахунку виплат заробітної плати позивачу за останні два місяці роботи (листопад - грудень 2014 року), вважає, що стягнення компенсації середнього заробітку за час затримки розрахунку необхідно обрахувати наступним чином: січень 2015 року - 19 днів, лютий 2015 року - 21 день, березень 2015 року - 21 день, квітень 2015 року - 21 днів, травень - 18 днів, червень 22 дні, липень 11 днів, а всього 133 дні; не виплачена заробітна плата 2200,93 гривень. 133 дні. х 63,63 грн. (середньоденна заробітна плата) = 8462,79 грн. (без урахування податків та обов'язкових платежів) - зазначена сума і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. В частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по виплаті заробітної плати у розмірі 2736,11 грн. позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 16 липня 2015 року поштовим переказом відповідачем було перераховано позивачу 2200,93 гривень, то стягненню підлягає лише 535,18 грн. Статтею 34 Закону України «Про оплату праці»\~встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Вимоги позивача про стягнення на його користь індексу інфляції у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати не підлягає задоволенню, так як індекс інфляції нараховується за порушення строків виплати заробітної плати невиплаченої працівникам. Оскільки позивач був звільнений з роботи, то законних підстав для нарахування індексу інфляції на невиплачені йому під час звільнення кошти не було. Ці права позивача захищаються виплатою середнього заробітку за час затримки проведення розрахунку. Таким чином, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення\~ст. 11 ЦПК України\~щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає частковому задоволенню. Крім того, в силу\~ст. 88 ЦПК України, у разі задоволення позову позивача, який звільнений від сплати судового збору при подачі позову про стягнення заробітної плати, цей судовий збір підлягає стягненню у дохід держави з відповідача.

Outcome: partial