Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до Гайворонського районного суду Кіровоградської області з позовом до ПрАТ «Гайворонський тепловозоремонтний завод» про стягнення заборгованості із заробітної плати. В обґрунтування вимог зазначив, що працював на посаді слюсара-інструментальника в ПрАТ «ГТРЗ» з 24.06.2015 року по 31.07.2020 року та на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України звільнений за згодою сторін. Згідно із довідкою ПрАТ «Гайворонський тепловозоремонтний завод» без номеру та дати станом на 01.08.2020 року відповідач перед позивачем має заборгованість із заробітної плати в розмірі 52986 грн. 01 коп. Просить суд стягнути з ПрАТ «Гайворонський тепловозоремонтний завод» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в розмірі 52986 грн. 01 коп., середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення, судові витрати за надання правничої допомоги та допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення розміру заробітку за один місяць. В судове засідання позивач та представник позивача не з`явились. Представник позивача надіслав до суду заяву з клопотанням розглянути справу в порядку заочного провадження, без його участі та участі позивача, позов підтримує та просить суд його задовольнити та стягнути судові витрати. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, судову повістку не отримував, оскільки відсутній в зареєстрованому місці перебування, а тому відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є таким, що належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Відзив на позовну заяву не надіслав. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що позивач працював на посаді слюсара-ремонтника в ПрАТ «ГТРЗ», а наказом № 27 від 31.07.2020 року на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України, за угодою сторін, його було звільнено з роботи із ПрАТ «ГТРЗ», що підтверджується записами в копії трудової книжки (а.с. 10-11). Станом на 01.08.2020 року відповідач перед позивачем має заборгованість із заробітної плати за період з серпня 2019 року по липень 2020 року - нараховано 66914 грн. 96 коп., сума до сплати 52986 грн. 01 коп., що підтверджується довідкою № 25 від 26.10.2021 року виданою ПрАТ «Гайворонський тепловозоремонтний завод» (а.с. 44). Як вбачається із зазначеної довідки про затримку по видачі заробітної плати, сума нарахованої заробітної плати з серпня 2019 року по липень 2020 року складає 66914 грн. 96 коп., разом з тим, позивач просить стягнути суму до виплати в розмірі 52986 грн. 01 коп. Крім того, позивачу видано заробітну плату за жовтень 2019 року у розмірі 500 грн. 00 коп., а також здійснено натуральну оплату праці за серпень 2019 року у розмірі 50 грн. 00 коп. Частиною 1 ст. 94 КЗпП України передбачено, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначенні суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Крім того, частинами 1, 2 ст. 83 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-інваліда з дитинства підгрупи А І групи. З аналізу вказаної правової норми вбачається, що остаточний розрахунок при звільненні працівника проводиться в день його звільнення, з обов`язковим попереднім письмовим повідомленням працівника про розмір нарахованих сум. Відповідно до п. 14.1.180 Податкового кодексу України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу Статтею 168 Податкового кодексу України передбачений порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету. 168.1. Оподаткування доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику податку податковим агентом. 168.1.1. Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. 168.1.2. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету. Відповідно до ч. 5 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 року, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Оскільки предметом спору є саме заробітна плата за період з серпня 2019 року по липень 2020 року, то збільшення її розміру до 66364 грн. 96 коп. (з врахуванням виданої заробітної плати та натуральної оплати праці) не є збільшенням позовних вимог, відповідно не є виходом за межі позовних вимог, оскільки саме ця сума є в доданій до позовної заяви довідці (а.с. 44) і саме ця сума підлягає оподаткуванню при її виплаті в якості заробітної плати. Таким чином, у відповідача існує прострочена заборгованість з виплати заробітної плати, що складає 66364 грн. 96 коп., а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація згідно з частиною першою статті 117 КЗпП України повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 р. в інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середнього (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - на число календарних днів за цей період. Відповідно до довідки № 25 від 26.10.2021 року виданою ПрАТ «Гайворонський тепловозоремонтний завод» заробітна плата за два календарні місяці роботи (травень та червень 2020 року) склала в сумі 8180 грн. 00 коп. (а.с. 44). Кількість робочих днів за два календарні місяці роботи складає 39 днів. За таких обставин, середньоденна заробітна плата позивача складає 209 грн. 74 коп. У зв`язку з тим, що відповідач не провів повний розрахунок при звільненні позивача та враховуючи те, що з моменту звільнення 31.07.2020 року на день ухвалення судом рішення пройшло 338 робочих днів, тому з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки в розрахунку, який складає 70892 грн. 12 коп. (209 грн. 74 коп. х 338 р/д). За таких підстав позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Outcome: approved