Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

[PERSON] звернувся в Галицький районний суд Івано-Франківської області з позовом до Залуквянської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області, та просить суд визнати за ним право власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. в порядку спадкування за заповітом після смерті своєї матері - [PERSON] В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] померла його мати - [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на згадане вище майно. За життя мати склала заповіт, яким вищезазначене домоволодіння заповіла йому. Позивач після смерті матері прийняв спадщину, в силу ч. 1 ст. 1268 ЦК України. Однак, перешкодою в отриманні свідоцтва про право на спадщину, зокрема на дане домоволодіння в нотаріальній конторі є відсутність оригіналу свідоцтва про право власності на житловий будинок. В судове засідання позивач не з'явився, скерував до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав повністю. Відповідач Залуквянська сільська рада Галицького району Івано-Франківської області в судове засідання представника не скерувала. Сільським головою подано до суду заяву про визнання позову та про розгляд справи без участі представника. Дослідивши здобуті докази, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 30 жовтня 2017 року (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. До маси спадкового майна, що належало спадкодавцю входить домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. За життя померла залишила заповіт, яким все своє майно заповіла позивачу. Заповіт не змінювався та не скасовувався (а.с. 9). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач після смерті матері прийняв спадщину, оскільки проживав разом із нею на час відкриття спадщини, що стверджується копією довідко Залуквянської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області № 361 від 27.04.2018 року (а.с. 11) і не заявив про відмову від спадщини. Постановою приватного нотаріуса Галицького районного нотаріального округу Засєдко Н.І. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю документів, які підтверджують право власності на вище зазначений житловий будинок на ім'я померлої [PERSON] (а.с. 10). Згідно аб.3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позивач є спадкоємцем за законом та прийняв спадщину, суд приходить до висновку, що право власності на спадкове майно перейшло у порядку спадкування до позивача, а тому є всі підстави для визнання за ним права власності на спадкове майно. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачами позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 370,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved