Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує що є власником квартири [ADDRESS]. З дозволу власника, в даному житловому будинку зареєстрований відповідач у справі. Вказує, що відповідач в квартирі [ADDRESS] не проживає, а його реєстрація у квартирі позбавляє позивача належним чином використовувати свою власність. З посиланням на норми ст. 405 ЦК України позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом квартирою № 2 в будинку № 5 по вул. Сагайдачного в м. Ковелі, Волинської області. Позивач в судове засідання не зявилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує повністю, з підстав, викладених у заяві, просить його задовольнити. Відповідачв судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Згідно ч. ч. 1, 4\~ст. 206 ЦПК України,\~позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки визнання позову відповідачами не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд, в силу ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. З копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.10.2010 № 27596436 вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 26.01.2007 приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу, реєстр № 242 належить квартира [ADDRESS]. Судом встановлено та підтверджується довідкою УДМС у Волинській області, що в квартирі [ADDRESS] крім позивача зареєстрований також [PERSON]. За змістом ч.1\~ст. 16 ЦК України,кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1\~ст. 319 ЦК України,власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України,право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до\~ст. 391 ЦК України,власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно ч. 2\~ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у п.39 постанови від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» розяснив, що члени сімї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сімї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сімї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сімї права користування житлом. У цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають. Оскільки, як встановлено судом, відповідач в квартирі позивача не проживає, плату за користування житлом не здійснює, будь-якого інтересу до даного житла не проявляє, тому відповідача слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Судові витрати залишити за сторонами за клопотанням позивача.

Outcome: approved