Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 08.12.2013 року між позивачем та відповідачами [PERSON], яка діяла на підставі довіреності [PERSON], яка є власницею 2/3 частин будинковолодіння [ADDRESS], та відповідачем [PERSON], який є власником 1/3 частини даного будинковолодіння, було досягнуто домовленості, згідно якої відповідачі зобов'язались до 05.01.2014 року оформити купівлю-продаж позивачу даного будинковолодіння позивачеві. Цього ж 08.12.2013 року [PERSON] отримала від позивача 5 782 грн., а [PERSON]- 2 478 грн., в якості завдатку за продаж вищезазначеного будинку, на що надали відповідні розписки. Однак відповідачі не виконали умови домовленості та не оформили необхідні документи для укладення договору купівлі-продажу до вказаної дати. Позивач 24.12.2013 року продав свою квартиру та зобов'язався її звільнити до 05.01.2014 року, так як мав намір придбати будинковолодіння у відповідачів, оскільки станом на 05.01.2014 року сім'я позивача залишилась без житла, він придбав інше житло і попросив відповідачів повернути задаток, що вони відмовились зробити, тому позивач звернувся з даним позовом до суду, яким просив стягнути з відповідачів подвійну суму завдатку. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 29.04.2014 року було залучено до участі в справі в якості співвідповідача [PERSON]. Уточнивши позовні вимоги (а.с. 66 - 67), позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] подвійну суму завдатку в розмірі 7 024,20 грн., що відповідає подвійному розміру отриманої [PERSON] 08.12.2013 року сумі, та з відповідачів [PERSON] та [PERSON] позивач просив стягнути подвійну суму завдатку, отриману [PERSON] 08.12.2013 року, в рівних частках, а саме по 8 194,90 грн. з кожного, в перерахунку доларів США станом на час уточнення позовних вимог, оскільки відповідачам було сплачено кошти саме в доларах США. Ухвалою суду від 08.10.2014 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] залишені без розгляду за заявою позивача (а.с. 125). В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги, пред'явлені до відповідачів [PERSON] та [PERSON], підтримали в повному обсязі з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, пояснивши, що надані суду розписки про отримання коштів відповідачами підтверджують їх отримання саме у вигляді завдатку, а не авансу. Повернути кошти відповідачі відмовляються, хоча договір купівлі-продажу їх будинковолодіння не було укладено саме з вини відповідачів, а не позивача, тому повинні сплатити позивачу саме подвійну суму сплаченого ним завдатку. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, викладених в письмовому запереченні (а.с. 25-27), при цьому пояснив, що дійсно 08.12.2013 року було досягнуто з позивачем домовленості про продаж йому до 05.01.2014 року належного їм з [PERSON] будинковолодіння, дійсно він отримав від позивача кошти в сумі 300 доларів США про що написав надану позивачем розписку, але не вважає ці кошти завдатком та взагалі не вважає за потрібне їх повертати позивачу, оскільки договір купівлі-продажу ними не укладено з вини саме позивача, оскільки станом на 05.01.2014 року сам позивач передумав придбавати дане будинковолодіння. Так, [PERSON] до 05.01.2014 року виготовив всі необхідні для цього документи та намагався повідомити про це позивача, але саме позивач ухилявся від спілкування, з яких підстав позивач та відповідачка [PERSON] не уклали договір купівлі-продажу йому невідомо. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, попередньо надала суду письмові пояснення (а.с. 65), в яких зазначила, що діяла на підставі довіреності та від імені [PERSON], дійсно 08.12.2013 року отримала 700 доларів США від позивача та дані кошти передала [PERSON], та саме відповідач ухилився від купівлі даного будинковолодіння, так як станом на домовлену дату, а саме до 05.01.2014 року він не відповідав на дзвінки та не з'являвся для укладення договору, хоча ніяких перешкод для укладення договору з боку продавців не було, та лише 21.01.2014 року позивач повідомив, що не має наміру купувати їхнє будинковолодіння. Крім цього, оскільки вона діяла від імені [PERSON], вона є неналежним відповідачем. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним в задоволенні позову відмовити з наступних підстав. Так, матеріалами справи доведено та не заперечується сторонами, що відповідач [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку [ADDRESS], 1/3 частина даного будинку належить [PERSON], 2/3 частини - [PERSON] (а.с. 28, 29, 69 - 72, 73 - 77, 78 - 79). Також сторонами не заперечується, що 08.12.2013 року між сторонами було досягнуто домовленості про купівлю-продаж вказаного будинку, на підтвердження чого позивач надав відповідачці [PERSON], яка діяла на підставі довіреності власника 2/3 часток будинку [PERSON], кошти в сумі 700 доларів США, про що [PERSON] надала позивачу розписку, в якій підтвердила отримання даних коштів, зазначивши про їх отримання як завдатку, та зобов'язалася оформити купівлю-продаж до 05.01.2014 року, а відповідачу [PERSON] позивач надав кошти в сумі 300 доларів США, про що [PERSON] також надав позивачу розписку, в якій підтвердив отримання даних коштів, зазначивши про їх отримання як завдатку, та зобов'язався оформити купівлю-продаж до 05.01.2014 року (а.с. 7 - 8). Згідно копії довіреності від 02.09.2013 року [PERSON] уповноважила [PERSON] бути її представником при вчиненні від її імені дій та правочинів, спрямованих на відчуження належного житлового будинку та земельної ділянки [ADDRESS] (а.с. 39). Водночас сторонами не заперечується, що договору купівлі-продажу будинку укладено не було взагалі, сторони лише домовились про майбутнє укладення такого договору. Так, ст. 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. При цьому в силу ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Підставами своїх вимог позивач вказує, що дії відповідачів є протиправними та порушують його право на повернення йому подвійної суми завдатку в разі не виконання відповідачами взятих на себе зобов'язань. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною 1 ст. 570 ЦК України визначено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних із нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Згідно з ч. 2 ст. 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Отже внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору. Оскільки договору, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, то передана однією зі сторін грошова сума не є завдатком, а є авансом, що відповідає правовій позиції Верховного Суду України, згідно постанови від 13 лютого 2013 р. у справі № 6-176цс12. В судовому засіданні встановлено, що договору купівлі-продажу будинку, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, тому сплачені [PERSON] кошти не є завдатком. Таким чином, позивачем не надано належних доказів на підтвердження позовних вимог про передачу коштів відповідачам у вигляді завдатку, при цьому згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи лише в межах заявлених позовних вимог, позивач не заявляв вимог про повернення йому сплаченого авансу, тому в задоволенні позову про стягнення подвійної суми завдатку слід відмовити в зв'язку з його недоведеністю. Крім цього, оскільки згідно ст. 239 ЦК України вчинені представником правочини створюють, змінюють, припиняють цивільні права і обов'язки саме особи, яку він представляє, [PERSON], яка діяла від імені [PERSON], дійсно є неналежним відповідачем, тому в задоволенні позовних вимог, пред'явлених до [PERSON] слід відмовити як в зв'язку з їх недоведеністю, так і в зв'язку з безпідставністю пред'явлення до неї заявлених позовних вимог.

Outcome: dismissed