Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ТОВ «АВТО ПРОСТО» про визнання правочину недійсним та застосування реституції. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 29 липня 2013 року між ним та відповідачем був укладений Договір №701487 про надання фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товару у групі. Метою даного Договору було придбання позивачем автомобіля ЗАЗ Сенс, вартістю 57900 грн., за рахунок об'єднання грошових коштів учасників групи через систему «АвтоТак». Позивач стверджує, що вказаний Договір не відповідає вимогам ст. ст. 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», якою забороняється здійснення нечесної підприємницької практики, оскільки ні в самому Договорі, ні в Додатках до нього, які є невід'ємною його частиною, не зазначені ні підприємство, з яким відповідач уклав договір на постачання автомобіля, ні виробник, імпортер та (або) дистриб'ютор, ні основні характеристики автомобіля, ні кінцевий термін дії договору. Умови Договору є несправедливими стосовно позивача, оскільки всупереч принципу добросовісності цивільних відносин створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків його сторін. Так, відповідно до умов Договору позивач сплачує відповідачу внески, а послуги останнього складаються з того, що він формує групу учасників, за рахунок чистих внесків котрих здійснюється придбання автомобіля. Розподіл придбаних автомобілів провадиться відповідачем самостійно, при цьому Договір не містить у собі чітких строків отримання автомобіля учасниками. Позивач стверджує, що Договір не містить у собі будь-якої відповідальності відповідача у разі невиконання умов за угодою, проте містить безліч негативних наслідків при невиконанні зобов'язань учасником та вкрай несправедливі умови для учасника на випадок розірвання Договору за його ініціативою, тобто відповідач здійснює нечесну підприємницьку діяльність, вводить споживача в оману, оскільки фонди групи на придбання автомобіля формуються виключно за рахунок інших учасників системи, без залучення коштів самого ТОВ «АВТОПРОСТО», а розподіл коштів фонду групи між учасниками являє собою ознаки пірамідальної схеми, тобто один учасник групи за свої кошти, без інвестування коштів відповідача, оплачує товар іншому учаснику програми. Позивач сплачував відповідачу кошти не за отримання товару чи послуги, а, фактично, за можливість одержання права на купівлю товару, яке надавалось не за рахунок відповідача, а за рахунок залучення інших споживачів і їх коштів до такої схеми. Стверджуючи про невідповідність Договору вимогам законодавства, позивач просить визнати його недійсним, а також стягнути з відповідача сплачені ним в рахунок оплати періодичних платежів та щомісячної винагороди за Договором грошові кошти в розмірі 34094 грн. 61 коп. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте, будучи допитаним в порядку судового доручення Голосіївським районним судом м. Києва, позову не визнав і просить розгляд справи провести за його відсутності. Крім того, подав письмове заперечення, в якому посилається на те, що 29 липня 2013 року між ТОВ «АВТОПРОСТО» та позивачем дійсно був укладений Договір №701487 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі, який складається із основного тексту Договору, Додатку №1 та Додатку №2, котрі є невід'ємною його частиною. До підписання Договору позивачу було надано вичерпну інформацію про послуги, які надаються відповідачем, про предмет Договору, його ознайомлено з правами та обов'язками, що підтверджується його підписами у Договорі. Відповідно до умов Договору позивачу була надана можливість протягом чотирнадцяти календарних днів від дати його підписання на додаткове детальне ознайомлення з його умовами, а також прийняття остаточного рішення про участь чи відмову від участі в системі «АвтоТак», з гарантією повернення йому всіх сплачених коштів, проте позивачем відповідної заяви подано не було. Крім того, відповідач вважає необґрунтованими та безпідставними посилання позивача на істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків, а також на те, що умови Договору є несправедливими, оскільки Договором унормовано як строк його дії, так і строк отримання учасником автомобіля, які не суперечать законодавству України. Кожен учасник має можливість самостійно регулювати строк отримання ним автомобіля в залежності від його фінансових можливостей і вправі прискорити отримання автомобіля шляхом механізму накопичення внесків, сплачуючи авансові внески або приймаючи участь в пропозиції авансових внесків. Відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими і просить відмовити в їх задоволенні. Вислухавши доводи позивача та дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступного. Судом встановлено, що 29 липня 2013 року між ТОВ «АВТОПРОСТО» та позивачем [PERSON] був укладений Договір №701487, предметом якого є надання учаснику програми «АвтоТак» фінансових послуг, спрямованих на придбання автомобіля в групах. Згідно з Додатком №1 до Договору позивач отримав право на придбання автомобіля ЗАЗ Сенс, вартістю 57900 грн. Статтею 2 Договору передбачено зобов'язання відповідача щодо організації та створення умов для придбання автомобілів учасниками програми «АвтоТак», здійснення адміністративних процедур, необхідних для сплати та передачі автомобіля учаснику. Відповідно до ст. 4 Договору учасник зобов'язується виконувати зобов'язання, передбачені Договором про адміністрування, в порядку та строки, визначені Договором. Статтею 5 Договору визначено, що він діє протягом семи років, але в будь-якому разі до моменту виконання обома сторонами всіх зобов'язань, передбачених Договором. На виконання умов Договору позивачем на час виникнення спору сплачено 34094 грн. 61 коп. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до положень, закріплених у ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Зокрема, відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 19 цього Закону забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, Законом України «Про захист прав споживачів» закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. При цьому в зазначеному Законі нормативне визначення поняття «пірамідальної схеми» не надано, однак визначені ознаки, які відносять діяльність суб'єкта підприємництва до «пірамідальної схеми». Аналіз п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» дає підстави для висновку, що поняття «пірамідальна схема» у розумінні цієї норми має такі обов'язкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару. Таким чином, для кваліфікації «пірамідальної схеми» необхідна наявність усіх зазначених ознак. Відсутність вищевказаних ознак виключає можливість визнання схеми як «пірамідальної», тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України. Так, «пірамідальній схемі» властива сплата за можливість одержання окремим учасником компенсації, яка повинна надаватися за рахунок залучення цим учасником схеми інших споживачів. У той же час, предметом Договору, укладеного в рамках функціонування системи придбання автомобілів у групах «АвтоТак», є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання ним автомобіля. Відповідно до ст. 2 Договору ТОВ «АВТО ПРОСТО» гарантує надання кожному учаснику права на отримання автомобіля за умови виконання ним усіх зобов'язань, передбачених Договором. Згідно із ст.ст. 6, 8 Договору надання права на отримання автомобіля здійснюється за механізмами Накопичення внесків та Пропозиції Авансових внесків. ТОВ «АВТО ПРОСТО» зобов'язується надіслати постачальнику замовлення на передачу автомобіля учаснику та здійснити оплату за автомобіль постачальнику протягом п'яти робочих днів після того, як учасник, який одержав право на отримання автомобіля, здійснить відповідні платежі згідно з умовами Договору, пов'язані із видачею автомобіля. Відповідно до Договору між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та постачальником, останній не пізніше ніж протягом тридцяти календарних днів з дня отримання замовлення повинен передати автомобіль учаснику, який одержав право на отримання автомобіля. Передбачені Договором умови дозволяють учаснику сплачувати ціну автомобіля невеликими щомісячними внесками, які названі в Договорі. Таким чином, в Договорі чітко передбачено, що споживач оплачує кожного місяця частину ціни автомобіля. Після одержання автомобіля та реєстрації його на своє ім'я споживач зобов'язаний і надалі сплачувати кошти за автомобіль до повної його оплати - 100 відсотків від ціни автомобіля. Договором передбачена щомісячна сплата внесків за (товар) автомобіль, який передається споживачеві в рамках укладеного Договору, а не за можливість одержання права на купівлю товару. Споживач, який виконав усі умови Договору, має повне право вимагати від ТОВ «АВТО ПРОСТО» виконання свого зобов'язання, а саме: оплатити продавцю вартість автомобіля та передати автомобіль споживачу, незалежно від того, чи сплачують кошти інші споживачі. За системою придбання автомобілів у групах «АвтоТак» кожний з учасників, який належним чином виконує зобов'язання за Договором, отримує автомобіль через механізм, передбачений в Договорі, оскільки система функціонує таким чином, що кількість учасників групи, яким надається право на отримання автомобіля, відповідає кількості автомобілів, яку можна придбати за рахунок Чистого Фонду групи, створеного за рахунок щомісячних внесків учасників групи. Аналізуючи положення ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», суд доходить висновку, що поняття «пірамідальна схема» як таке, що порушує норми чинного законодавства, в діяльності відповідача відсутнє. Крім того, для віднесення схеми до «пірамідальної» необхідно керуватись Законом України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг», відповідно до ч.5 ст. 1 якого під поняттям «фінансова послуга» розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Тому, враховуючи ці вимоги закону, суд доходить висновку, що до правовідносин сторін має стосунок саме фінансова послуга. Законом України від 2 червня 2011 року № 3462-ІV «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг» (введено в дію з 9 січня 2012 року) внесено зміни до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» та доповнено п. 11-1 , відповідно до якого до фінансових послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. На підставі цього Закону Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (як уповноважений державний орган) (далі - Нацкомфінпослуг), затвердила Ліцензійні умови провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (розпорядження від 9 жовтня 2012 року № 1676 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах») (далі - Ліцензійні умови). Ліцензійні умови закріпили визначення, сутність, правовий статус учасників (і вимоги до них) такого виду фінансових правовідносин, як придбання товарів у групах. З аналізу Ліцензійних умов слід зробити висновок про те, що діяльність таких груп направлена на легітимне використання фінансової схеми із залученням грошових коштів споживачів для придбання певного виду товарів та/або послуг. Згідно з п. 1.2 ч. 1 Ліцензійних умов адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групі - це фінансова послуга, що надається ліцензіатом і передбачає залучення грошових коштів учасників групи, об'єднання цих коштів з метою придбання та розподілу товарів між учасниками групи. Відповідно до Договору система «АвтоТак» - це торговельна марка, що зареєстрована згідно із законодавством України та використовується для позначення послуг АВТО ПРОСТО з адміністрування системи придбання товарів (автомобілів) у групах. Отримання кожним споживачем автомобіля здійснюється виключно відповідно до платежів, здійснених ним самим, і незалежно від платежів інших клієнтів відповідача. За схемою придбання товарів у групах придбання товарів для кожного споживача (крім останнього) відбувається, у тому числі й за рахунок внесків інших учасників. Різниця між споживачами-учасниками є тільки в часі одержання товару кожним із них, оскільки в кінцевому підсумку товар одержать усі учасники, навіть ті, які фінансово були найменш «активними», за умови виконання ними умов договору. Ураховуючи те, що ТОВ «АВТО ПРОСТО» отримало відповідний дозвіл (ліцензію) на здійснення діяльності (надання фінансової послуги) щодо «придбання товарів у группах» у Нацкомфінпослуг, яка здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, суд доходить висновку про те, така діяльність здійснюється товариством легітимно. Необґрунтованим є посилання позивача і на те, що він був введений в оману з підстав оплати ним не самого товару, а права купівлі товару та відсутності залучення власних коштів відповідача, оскільки таке посилання суперечить суті правочину, визначеного в ч. 5 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг». Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 230 ЦК України обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. З матеріалів справи вбачається, що під час укладення Договору [PERSON] отримав примірник Договору та додатки до нього, які містять опис послуг ТОВ «АВТО ПРОСТО». Відповідно до ст. 19.2 Договору підписання цього Договору та додатків до нього є підтвердженням факту ознайомлення, розуміння сторонами його умов та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом Договору й додатків до нього. Згідно з п. 12.1.5 Договору учаснику надається 14 днів для того, щоб він міг детально ознайомитися з Договором та прийняти її чи відмовитись від участі в системі «АвтоТак». При цьому в разі розірвання Договору протягом 14 днів з дати її підписання учаснику повертається сума всіх коштів, внесених ним на рахунок ТОВ «АВТО ПРОСТО». Для цього необхідно письмово повідомити ТОВ «АВТО ПРОСТО» про розірвання Договору. Однак, як установлено судом, позивач із заявою про розірвання Договору у зазначений термін до ТОВ «АВТО ПРОСТО» не звертався. Посилання позивача на порушення його права, оскільки Договір містить несправедливі умови, також є необґрунтованим, виходячи з наступного. Статтями 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачені різні взаємовиключні підстави визнання угод недійсними. Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч. 2 ст. 18 цього Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Аналізуючи норму ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суд вважає, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності; по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Отже, підстави для визнання умов Договору несправедливими відсутні. Підсумовуючи наведене, суд доходить висновку про недоведеність позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення.

Outcome: dismissed