Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області із цивільним позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання повнолітнього сина. Позов мотивував тим, що від спільного шлюбу із [PERSON] в нього народився син [PERSON], [INFO]. Після досягнення повноліття, в серпні 2013 року син позивача [PERSON] звернувся до нього із позовом про стягнення аліментів на час свого навчання у Вінницькому національному медичному університеті ім. М.І. Пирогова. Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 17.09.2013 року змінено рішення суду першої інстанції та стягнуто з [PERSON] на утримання його сина [PERSON] аліменти на його на час навчання у розмірі по 1500 грн. щомісяця. Позивач вказує, що на даний час суттєво змінились обставини, якими керувався суд апеляційної інстанції, ухвалюючи рішення про стягнення із нього аліментів саме в такому розмірі. Зокрема, зменшився розмір його доходів, а саме він як фізична особа - підприємець перебуває у стані припинення. Крім того, рішенням суду його зобов'язано до сплати аліментів на користь матері [PERSON], а також на його утриманні перебуває дружина [PERSON], яка є інвалідом ІІІ-ої групи загального захворювання. Зазначені обставини і стали підставою для звернення до суду із даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник за договором про надання правової допомоги адвокат [PERSON] вимоги позову підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник за довіреністю [PERSON] в судове засідання не з'явились, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову заперечував. В ході судового розгляду представник відповідача [PERSON] позов не визнала з тих підстав, що на її думку, позивач умисно вжив всіх заходів, аби приховати свої доходи та штучно збільшити свої витрати, зокрема мала на увазі судове рішення про стягнення з позивача аліментів на утримання його матері. Заслухавши думку сторін та їх представників, суд прийшов до переконання про часткове задоволення позову з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Вінницьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану 30.03.1995 року, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. 31.08.1995 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували розірвання шлюбу у відділ РАГС Староміського райвиконкому м. Вінниці, актовий запис № 194. Відповідно до постанови Староміського районного суду м. Вінниці від 29.06.1995 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від усіх видів доходів, але не менше 25 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення ним 18-ти років. 17.09.2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області ухвалено рішення по цивільній справі № 127/20682/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина на час його навчання, яким позов задоволено частково та стягнуто з відповідача аліменти у розмірі по 900,00 грн. щомісяця на час навчання позивача у Вінницькому національному медичному університеті, але не пізніше ніж до досягнення ним 23-річного віку. Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 10.10.2013 року змінено рішення суду першої інстанції та збільшено розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь його повнолітнього сина на час його навчання до 1 500,00 грн. щомісяця. Ухвалюючи дане рішення, суд апеляційної інстанції керувався тими обставинами, що відповідач [PERSON] на час розгляду справи, займався підприємницькою діяльністю і отримувана ним сума загального доходу давала йому можливість сплачувати аліменти на утримання сина на час його навчання у розмірі по 1 500,00 грн. Згідно довідки № 1005 від 27.11.2014 року, виданої Вінницьким національним медичним університетом [PERSON], він є студентом 2-ого курсу денної форми навчання за контрактом. Згідно довідки, станом на 17.09.2014 року сума боргу за навчання складала 4 688,00 грн. Відповідно до виданої 11.12.2014 року ПАТ «Вінницьке обласне підприємство автобусних станцій 10599» довідки № 952, [PERSON] працює з 21.08.2009 року на підприємстві на посаді начальника автобусної станції - 2, і його дохід з 01.06.2014 року по 30.11.2014 року включно склав 14 475,26 грн., з яких вирахувано 5 857,84 грн. аліментів згідно виконавчого листа. Згідно довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців, станом на 17.04.2014 року фізична особа-підприємець [PERSON] перебував у стані припинення (а. с. 18). Згідно аналогічної довідки станом на 02.10.2014 року відносно фізичної особи-підприємця [PERSON], останній не перебуває у стані припинення (а. с. 159). Після ознайомлення із попередньою довідкою, позивач [PERSON] надав у судовому засіданні 26.12.2014 року довідку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про те, що станом на 25.12.2014 року підприємницьку діяльність фізичною особою-підприємцем [PERSON] припинено за власним рішенням (а. с. 165). Згідно довідки № 358/р/17 від 23.12.2014 року, виданої Вінницькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Вінницькій області, суб'єкт господарської діяльності [PERSON] в період з 01.01.2014 року по 30.04.2014 року здійснював господарську діяльність на спрощеній системі оподаткування, а в період з 01.05.2014 року по 30.09.2014 року здійснював 8осподарську діяльність на загальній системі оподаткування. За весь час задекларував доходів у розмірі 1 300,00 грн. Згідно договору № 3 оренди території для паркування від 01.07.2013 року, укладеного між ПАТ «Автобусний парк» та [PERSON], останній взяв в оренду територію для паркування, площею 400 кв. м., з орендною платою у розмірі по 6 000,00 грн. на місяць терміном дії на 11 місяців та можливістю пролонгації термінів його дії. Відповідно до виданої ТОВ «Автобус - Сервіс» довідки № 25 від 16.12.2014 року, на підставі угоди про розірвання договору № 151 від 01.07.2012 року, станом на 01.06.2014 року договірні відносини по оренді приміщення авто мийки між підприємством та СПД [PERSON] припинені. Відповідно до довідки № 390 від 16.12.2014 року, виданої ПАТ «Автобусний парк», на підставі угоди про розірвання договору № 3 від 01.06.2014 року, договірні відносини по оренді площі стоянки автомобілів між підприємством та СПД [PERSON] було припинено. Згідно довідки № 343/8/17 від 19.12.2014 року, виданої Вінницькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Вінницькій області, суб'єкт господарської діяльності [PERSON], дружина позивача, рахується на податковому обліку з 08.04.2014 року та здійснює підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування (а. с. 139). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 097309, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,000 га, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Біликовецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до положень статті 198 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно статті 199 цього ж Кодексу, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Частиною 1 статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно частини 3 статті 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до положень частини 4 статті 223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. В ході судового розгляду встановлено, що у позивача від спільного шлюбу з [PERSON] є син [PERSON], [INFO], на користь якого позивач був зобов'язаний сплачувати аліменти до досягнення ним повноліття. На даний час, з матеріалів наданих представником відповідача [PERSON] вбачається, що в [PERSON] існує заборгованість по сплаті аліментів згідно постанови Староміського районного суду м. Вінниці на утримання сина [PERSON], [INFO]. Заборгованість виникла ще за минулий період та на даний час відбувається примусові виконавчі дії щодо її стягнення. Під час ухвалення судом апеляційної інстанції рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина в розмірі по 1 500,00 грн. було враховано ту обставину, що він здійснює господарську діяльність та отримує значний дохід, який дає йому можливість сплачувати аліменти у відповідному розмірі. При зверненні до суду із даним позовом [PERSON] вказує на зміну обставин, які унеможливлюють сплату ним аліментів у розмірі по 1 500,00 грн. та просить стягувати аліменти у частці від його доходу, а саме по 1/5 частині від доходів щомісячно. Як докази зазначає, що за цей час він припинив діяльність як суб'єкт господарської діяльності, зобов'язаний судом до сплати аліментів на користь та на утримання своєї матері [PERSON], та має на своєму утримання дружину інваліда [PERSON] Доходи отримує лише від роботи на посаді директора автостанції «Автовокзал Західний». В той же час, аналізуючи надані сторонами докази, суд приходить до висновку про те, що позивач [PERSON] умисно вжив заходів щодо делегалізації своїх доходів, зменшення їх офіційного розміру, саме з метою штучно створити умови для зменшення розміру аліментів, які він зобов'язаний сплачувати на користь свого сина на час його навчання відповідно до рішення апеляційного суду вінницької області від 10.10.2013 року. Зокрема, суд звертає увагу на ту обставину, що протягом 2014 року [PERSON] двічі змінював стан своєї діяльності як суб'єкта господарської діяльності. Так, при подачі позову до суду, він надав довідку з ЄДРПОУ, згідно якої він як СГД перебував у стані припинення. В ході судового розгляду відповідач надав довідку з ЄДРПОУ станом через п'ять місяців, згідно якої СГД [PERSON] у стані припинення вже не перебуває. Коли позивач [PERSON] дізнався про останню довідку, він остаточно припиняє свою діяльність як СГД, про що надає довідку від 25.12.214 року. Крім того, суд звернув увагу на ту обставину, що термін початку діяльності дружини позивача [PERSON] як СГД, співпав у часі з терміном розірвання договорів оренди між [PERSON] та ПАТ «Автобусний парк» і ТОВ «Автобус-Сервіс». Враховуючи дану обставину, у суду відсутні підстави вважати, що [PERSON] перебуває на утриманні у [PERSON] Враховано судом і ту обставину, що відповідно до договорів оренди, які були [PERSON] розірвані лише у червні 2014 року, він включно до дати розірвання договорів сплачував орендну плату у розмірі по 6 000,00 грн. щомісяця, що спростовує його твердження про відсутність у нього достатніх доходів для сплати аліментів. Крім того, судом враховано і ту обставину, що позивач є власником земельної ділянки розміром 2,000 га для ведення особистого селянського господарства, а відтак його доходи не обмежуються лише заробітною платою на посаді начальника автовокзалу «Західний» у м. Вінниці. Оскільки доходи він використання земельної ділянки такою значною площею не є сталими та їх важко обрахувати, суд приходить до висновку, що відповідно до положень статті 184 СК України, наявні підстави вважати, що [PERSON] має нерегулярний, мінливий дохід, частину якого одержує в натурі, а тому вимоги позову про зменшення розміру аліментів та стягнення їх замість твердої грошової суми у частці від доходу - відсутні, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. Наявність у позивача заборгованості по сплаті аліментів на користь сина свідчить, на думку суду, не про можливість ним сплачувати аліменти у встановленому розмірі, а про небажання [PERSON] виконувати судове рішення. На користь такого твердження свідчить і та обставина, що [PERSON] на даний час ще має заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина до досягнення ним повноліття, яка утворилась в той час, коли він здійснював господарську діяльність і отримував значний дохід, як це встановлено рішенням апеляційного суду Вінницької області, маючи можливість вчасно сплачувати аліменти, встановлені постановою Староміського районного суду м. Вінниці. В той же час, судом враховано ту обставину, що на даний час [PERSON] зобов'язаний судовим рішенням сплачувати аліменти на утримання своєї матері, а тому розмір реально отриманих ним доходів дійсно зменшився на даний час. Із урахуванням наданих сторонами доказів та фактичних обставин справи, суд прийшов до переконання про часткове задоволення позову та зменшення розміру стягуваних з [PERSON] аліментів на утримання його повнолітнього сина [PERSON] на час навчання з 1 500,00 грн. до 1 200,00 грн. щомісяця. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до положень статті 88 ЦПК України із врахуванням пропорційності часткового задоволення вимог позивача, а тому всі судові витрати залишає за позивачем. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial