Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради, про усунення перешкод у спілкуванні з онукою та визначення способу участі у її вихованні. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що її донька, [PERSON] (далі - Відповідач -1) з 2002 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (далі - Відповідач -2), та від цього шлюбу у них є донька [PERSON], [INFO]. Далі позивач зазначає, що вона із самого народження онуки приймала участь не тільки у матеріальному забезпеченні, а й у її вихованні. Однак, з вересня 2013 року без пояснення зі сторони відповідачів їй, [PERSON], було заборонено спілкуватися з онукою [PERSON]. У зв'язку з вищевикладеним позивач змушена звернутися до суду та просити суд зобов'язати відповідачів [PERSON] та [PERSON] не чинити їй, [PERSON], перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з онукою [PERSON], [INFO], та визнати спосіб участі у вихованні й спілкуванні їй, [PERSON], з малолітньою онукою, [PERSON], [INFO], шляхом: систематичних побачень та спілкування з дитиною кожного тижня: з 14 год. 00 хв. до 21год. 00 хв. вівторка та четверга, з 16 год. 00 хв. суботи до 19 год. 00 хв. неділі з можливістю відвідування дитиною місця проживання бабусі за адресою: 49000, [ADDRESS], за відсутності батьків; спільного відпочинку та спілкування з дитиною з метою її оздоровлення протягом 60 календарних днів влітку; спільного відпочинку, з метою оздоровлення дитини, на період державних свят, а також, в канікулярний період з наданням можливості дитині проживати у місці проживання бабусі за адресою: 49000, [ADDRESS], а рівно виїздити зі бабусею у цей період на відпочинок у призначені для цього упорядковані місця; побачення з дитиною у день її народження з 10 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. з правом забирати її до місця проживання бабусі за адресою: 49000, [ADDRESS], а також відвідування спеціально упорядкованих місць громадського (дитячого) відпочинку; забезпечення дитини необхідним для її життя та розвитку майном (речами), а також іграшками. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі по мотивам, що викладені у позовній заяві. Відповідачі, та їх представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили суд відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі з огляду на їх безпідставність та необґрунтованість. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Органа опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради Лошкарьова В.Ю., просила суд винести рішення відповідно до вимог чинного законодавства із врахуванням інтересів дитини. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Так, судом встановлені наступні обставини справи та визначені виниклі відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] з [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з 02 серпня 2002 року (а.с.20). Від сумісного подружнього життя мають малолітню дитину, доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.21), яка проживає разом із з відповідачами за адресою [ADDRESS]. Судом також встановлено та матеріалами даної цивільної справи підтверджено, що позивач є рідною бабою названої дитини - малолітньої [PERSON], [INFO]. Судом також встановлено, а сторонами визнано, що на даний час між позивачами та відповідачами виникли розбіжності щодо участі баби у вихованні онуки, відповідачі обмежують спілкування позивача із дитиною та перешкоджають їх постійному контакту. Згідно із ч. ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Статтею 263 СК України визначено, що спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст. 159 СК України. Під час розгляду даної цивільної справи по суті судом були встановлені обставини неприязних стосунків між позивачем та відповідачами по справі. Так, в судовому засіданні сторона позивача, мотивувала своє звернення до суду тим, що відповідачі приховують від неї дитину, та перешкоджають її вільному спілкуванню з нею, при цьому, зі слів позивача, відповідачі є винними у нанесені дитині тілесних ушкоджень, вживають наркотичні засоби, не виконують свої батьківські обов'язки. При цьому відповідачі по справі не визнаючи вказаних обставин, категорично заперечували проти спілкування позивача із дитиною, оскільки після виходу на пенсію позивач кардинально змінила свою поведінку, своїми розмовами та діями налаштовує дитину проти батьків, принижує їх гідність перед дитиною, неодноразово з'являлася до навчального закладу, влаштовувала там безпідставні скандали, самовільно забирала дитину із школи, зриваючи процес навчання, надсилає невмотивовані скарги на батьків до різних органів державної влади. Суд зауважує, що навіть у судовому засіданні під час розгляду справи по суті, сторони демонстрували свою зневагу одна до одної, що говорить про наявність стійких неприязних стосунків у їх відносинах. З огляду на наведені обставини справи та вимоги матеріального закону, враховуючи те, що сторони не досягли згоди щодо порядку спілкування з дитиною та її виховання, суд доходить висновку, що між сторонами виник спір, який підлягає вирішенню в судовому порядку. Зокрема, у відповідності до вимог ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право на спілкування зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Відповідно до правил ч. 3 ст. 291 ЦК України, фізична особа має право на підтримання зв'язків з членами своєї сім'ї та родичами незалежно від того, де вона перебуває. Такого права, яке має немайновий характер, фізична особа не може бути позбавлена. Оскільки дід, баба, прадід, прабаба, як з боку матері, так і з боку батька є її родичами по прямій висхідній лінії, батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків, що прямо передбачено нормами чинного законодавства. Таким чином, суд, виходячи з рівності прав і обов'язків батьків щодо дитини, права бабусі на спілкування з онукою та на участь у її вихованні, встановивши перешкоджання з боку відповідачів, бабусі в спілкуванні з дитиною, повинен визначити спосіб участі бабусі у вихованні дитини. Суд зауважує, що перешкоджання в спілкуванні порушує не лише права бабусі, а й права дитини, яка в силу віку сама не може дати оцінку необхідності та важливості такого спілкування. У статті 159 СК України зазначено, що суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час спілкування з урахуванням віку дитини, стану її здоров'я, поведінки батьків та інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Згідно з ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Разом з цим, на пропозицію суду орган опіки такого висновку не надав, зазначивши про відсутність звернення з боку сторони позивача щодо підготовки такого висновку, та відсутності в органі опіки достатніх матеріалів та відомостей щодо ухвалення такого висновку. Оскільки висновок органу опіки є лише одним із доказів по справі, який не має для суду наперед встановленого значення, суд вважає за можливе,

Outcome: partial