Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В підтвердження позову позивач посилається на те, що квартира [ADDRESS] зареєстрована: ? частина квартири за позивачем на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого комісією по приватизації державного фонду ХЗВІ 13.04.2007, зареєстрованого в реєстрі на підставі розпорядження органу приватизації від 12.12.1998 №8; ? частина квартири на підставі договору дарування частини квартири квартири, виданого приватним нотаріусом [PERSON] Дергачівського нотаріального округу Харківської області 31.01.2014; ? частина квартири за [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого комісією по приватизації державного фонду ХЗВІ 13.04.2007, зареєстрованого в реєстрі на підставі розпорядження органу приватизації від 12.12.1998 №8. Відповідач по справі рідний батько позивача [PERSON], який зареєстрований в квартирі з 29.01.1997 року, але не проживає в ній з 2010 року, що підтверджується відповідним актом депутата від 08.06.2018, в якому вказано: «Фактично [PERSON] не проживає за даною адресою з 2010 року, в звязку з виїздом на постійне місце проживання за кордоном, а саме до м. Хельсінкі, Фінляндія». В звязку з тим, що відповідач не проживає за місцем проживання більше шести місяців, а саме з 2010 року, та не може прийти до відповідних органів для зняття з реєстрації, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, в адресованій суду заяві підтримує позовні вимоги і просить їх задовольнити, а справу розглядати за його відсутністю. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] В судове засідання не зявився, в поданій суду заяві проти позову не заперечує та просить справу розглядати за його відсутністю. Суд, вважає можливим справу розглянути за відсутності сторін по справі. На підставі ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, як докази, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню. Судом було\~достовірно встановлено,\~що квартира [ADDRESS] зареєстрована: ? частина квартири за позивачем на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого комісією по приватизації державного фонду ХЗВІ 13.04.2007, зареєстрованого в реєстрі на підставі розпорядження органу приватизації від 12.12.1998 №8; ? частина квартири на підставі договору дарування частини квартири квартири, виданого приватним нотаріусом [PERSON] Дергачівського нотаріального округу Харківської області 31.01.2014; ? частина квартири за [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого комісією по приватизації державного фонду ХЗВІ 13.04.2007, зареєстрованого в реєстрі на підставі розпорядження органу приватизації від 12.12.1998 №8. Відповідач по справі [PERSON] рідний батько позивача, який зареєстрований в квартирі з 29.01.1997 року, але не проживає в ній з 2010 року, що підтверджується відповідним актом депутата від 08.06.2018, в якому вказано: « Фактично [PERSON] не проживає за даною адресою з 2010 року, в звязку з виїздом на постійне місце проживання за кордоном, а саме до м. Хельсінкі, Фінляндія». В звязку з тим, що відповідач не проживає за місцем проживання більше шести місяців, а саме з 2010 року, та не може прийти до відповідних органів для зняття з реєстрації, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до частини першої\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою\~статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідачем не доведено та не надано будь-яких належних та допустимих доказів того, що він не проживає за місцем реєстрації з поважних причин. Згідно із ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 379 ЦК України вказує, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Згідно ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] фактично не проживає за місцем реєстрації, будь-яким чином вказаним житловим приміщенням не цікавляться, комунальні послуги не сплачують, кореспонденція на їх імя за даною адресою не надходить. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином\~є підстави\~для визнання\~відповідача [PERSON]\~таким,\~що втратив\~право користування\~житловим приміщенням,\~розташованим за\~адресою:\~[ADDRESS].\~Крім того,\~відповідно до\~Закону України\~«Про свободу\~пересування і\~вільний вибір\~місця проживання»,\~зняття особи\~з реєстраційного\~обліку проводиться\~компетентними,\~уповноваженими на\~це органами\~і лише\~в разі\~відмови цього\~органу здійснити\~зняття особи\~з реєстраційного\~обліку на\~підставі рішення суду, такі дії можуть бути оскаржені до суду. Відповідно до ч.1 ст.259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Outcome: partial