Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, третя особа: орган опіки та піклування Новоайдарської РДА. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з відповідачем з травня 2007 по серпень 2014 мешкав однією сімєю, шлюб між ними у встановленому законом порядку укладений не був. Під час спільного проживання народився син [PERSON], [INFO]. З січня 2018 відповідач залишила дитину позивачеві та почала вести аморальний спосіб життя, син проживає з ним за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, м. Щастя, кв. Енєргєтіков[ADDRESS]. Позивач просить суд визначити місце проживання сина з ним, оскільки відповідач не зможе надати необхідні умови життя та виховання сина, не має постійного місця роботи та доходу, він же ж має бажання та можливість виховувати його: працює на посаді начальника сектору превенції ВП № 1 Новоайдарського ВП ГУНП в Луганській області, має квартиру в якій вони і проживають, у сина є своя кімната, де є все необхідне для його життя, дозвілля та розвитку. Син навчається в Щастинській загальноосвітній школі І ІІІ ступенів № 2 у 5 класі. Сторони у судове засідання не зявилися, позивач просив розглянути справу за його відсутності. Представник органу у опіки та піклування Новоайдарської районної державної адміністрації Луганської області просив розглянути справу за відсутності, надавши висновок органу опіки та піклування щодо місця проживання малолітньої дитини [PERSON]. Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Як убачається із матеріалів справи, з травня 2007 по серпень 2014 позивач мешкав однією сімєю з відповідачем, шлюб між ними у встановленому законом порядку укладений не був. Під час спільного проживання народився син [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження серія 1 ЕД № 123758 батьком [PERSON] зазначений [PERSON], а матірю [PERSON] (а.с. 12). З січня 2018 відповідач залишила дитину позивачеві та почала вести аморальний спосіб життя, син проживає з ним за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, м. Щастя, кв. Енєргєтіков[ADDRESS]. Відповідач із сином проживають у власній квартирі загальною площею 44,6 кв. м. за адресою: кв. Енєргєтіков, буд. 17, кв. 47, м. Щастя, Новоайдарського район, Луганська область. Умови проживання, згідно з актом обстеження, відповідають встановленим нормам, дитина забезпечена усім необхідним для її життя та розвитку. Інформації щодо спорів відносно місця проживання дитини позивача та відповідача не надходило. Орган опіки та піклування Новоайдарської районної державної адміністрації Луганської області у висновку від 12.11.2018 року визнав доцільним визначити місце проживання дитини з батьком за місцем його проживання (а.с. 59). Суд також звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. За змістом наведених норм, позовне провадження характеризується наявністю матеріально-правового спору між сторонами, відповідачем у справах позовного провадження є особа - учасник цивільних правовідносин, яка порушує, не визнає або оспорює відповідні права позивача. Фактично з наведених вище обставин справи вбачається, що відповідно до ЦПК України розгляду підлягають спори, а з матеріалів справи вбачається, що спору про місце проживання дитини не має. Суду не надано жодного документу, який би вказував на протилежне. За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні вимог про визначення місця проживання дитини необхідно відмовити у звязку з необґрунтованістю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed