Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до Горохівського районного суду Волинської області із позовною заявою до [PERSON] відділу державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції Рівненської області про звернення стягнення на предмет застави. Свій позов мотивує тим, що 30.05.2009р. між ним та відповідаяем було укладено договір позики у розмірі ста тисяч гривень із визначеним строком повернення 01.04.2014 року. В забезпечення виконання зобов'язань за даним договором позики було укладено договір застави транспортного засобу від 01.04.2009 р. 01.04.2014 року вказані кошти повернуто йому не було. В квітні 2014 року [PERSON] вимушений був адресувати боржнику листа про вирішення питання про повернення отриманих у позику коштів та останній зобов'язувався їх повернути, проте вже пройшов місяць, а кошти повернуті не були і до тепер. Бажає задовільними свої вимоги до відповідача за рахунок предмету застави шляхом визнання за ним права власності на предмет застави. Однак, зазначає, що на даний час автомобіль знаходиться в непридатному для використання стані у зв'язку зі згоранням. Відновленню або ремонту транспортний засіб не підлягає, чим зумовлена його низька ціна. Просить суд в рахунок погашення заборгованості [PERSON]Х, за договором позики від 30 травня 2009 року в розмірі 100 000 гривень, звернути стягнення на предмет застави: транспортний засіб марки Mercedes-Benz E 220, 2001 року випуску, кузов (шасі) [NUMBER], р.н. [NUMBER], належний відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER], виданого ВРЕР ДАІ м. Рівне УДАІ УМВС України в Рівненській області 23.01.2008р., шляхом визнання за [PERSON] права власності на транспортний засіб марки Mercedes-Benz E 220, 2001 року випуску, кузов (шасі) [NUMBER], р.н. [NUMBER] та виключити з переліку арештованого майна [PERSON] та зняти арешти та заборони відчуження автомобіля марки Mercedes-Benz E 220, 2001 року випуску, кузов (шасі) [NUMBER], р.н. [NUMBER], зареєстрований ВРЕР ДАІ м. Рівне УДАІ УМВС України в Рівненській області 23.01.2008р., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], накладені згідно постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27.05.2013 (ВП №38082531) та від 11.01.2014 (ВП №41443142). Позивач в судове засідання не з'явився, однак до суду подав заяву в якій просить розгляд справи проводити в його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Представник ВДВС Рівненського РУЮ в судове засідання не зявився, однак до суду подав заяву про розгляд справи в їхній відсутності, позовні вимоги визнають повністю. Судом встановлено, що 30.05.2009р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики (а.с.а.с.5-6). Відповідно до п.2..1 укладеного договору сума позики становить сто тисяч гривень. Відповідно до п. 4.2. укладеного договору строком повернення позики є 01.04.2014. В забезпечення виконання зобов'язань за даним договором позики було укладено договір застави транспортного засобу від 01.04.2009 р. (а.с.а.с. 7-9). Відповідно до п. 1.2. договору застави предметом застави за цим Договором є рухоме майно Заставодавця, а саме: автомобіль марки Mercedes-Benz E 220, 2001 року випуску, кузов (шасі) [NUMBER], р.н. [NUMBER] та оцінений сторонами у сумі сто тисяч гривень. В квітні 2014 року позивач звернувся до відповідача із письмовою вимогою про повернення отриманих у позику коштів. Вказані кошти не повернуті і по даний час. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, заслухавши пояснення представника відповідача, суд приходить до висновку про підставність позову та можливість його задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається із досліджених матеріалів справи, отримані у позику грошові кошти повернуті відповідачем своєчасно не були, внаслідок чого має місце прострочення виконання зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено способи задоволення вимог кредитора. В забезпечення виконання грошового зобов'язання між сторонами, позивачем та відповідачем було укладено договір застави транспортного засобу. Згідно ст. 589 ЦК України визначено, що у разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до п. 1.5 Договору застави у разі невиконання заставодавцем зобов'язань за Договором позики заставодержатель має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок Предмету застави переважно перед іншими кредиторами відповідно до законодавства України та цього Договору» Відповідно до п. 4.1 Договору застави заставодержатель набуває право звернення стягнення на Предмет застави при настанні хоча б однієї обставини з наступних: невиконання або неналежне виконання Заставодавцем умов Договору позики (при несвоєчасному поверненні позики повністю або її частини, тощо) або умов цього Договору, або у випадках, передбачених законодавством України. Відповідно до п. 4.3 Договору застави «Сторони домовились про те, що у разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою цей договір передбачає передачу Заставодержателю право власності на предмет застави та є правовою підставою для реєстрації транспортного засобу за Заставодержателем.» Відповідно до п. 4.2. Договору застави «Звернення стягнення на Предмет застави та реалізація Предмету застави, на який буде звернене стягнення, здійснюється, на розсуд Заставодержателя, відповідно до умов цього Договору або законодавства України.. Отже, оскільки сторони в укладених договорах передбачили, що у разі невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань, позивач набуває право власності на заставний автомобіль та він бажає задовольнити свої вимоги кредитора саме в такий спосіб, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Стаття 590 ЦК України передбачає, що звернення стягнення на предмет застави відбувається на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved