Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] сільської ради, [PERSON], [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення [PERSON] сільської ради, визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням 5 сесії 5 скликання [PERSON] сільської ради за № 101\\14 від 16 лютого 2007 року йому було надано дозвіл на збір матеріалів щодо передачі у власність земельної ділянки площею 0.15 га. в урочищі « В.Поле», яку користає з 1997 року і запропоновано виготовити технічну документацію по передачі у власність земельної ділянки та надати її на затвердження на черговій сесії [PERSON] сільської ради. Однак при виготовленні технічної документації було встановлено, що на цю ж земельну ділянку існує рішення 7 сесії 5 скликання [PERSON] сільської ради від 19 липня 2007 року про надання дозволу на її відвід мешканцям с.Бедевля [PERSON] і [PERSON]. З даного приводу він звертався із скаргами до різних компетентних установ у галузі земельних питань, у тому числі до органів прокуратури, якими було встановлено факт порушення вимог земельного законодавства і зважаючи на те, що протест прокурора Тячівського району на вищевказане рішення сільської ради було відхилено, він оскаржив вказане рішення в судовому порядку. Постановою Тячівського районного суду від 6 лютого 2012 року його позов було задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення сьомої сесії пятого скликання [PERSON] сільської ради №170 від 19.07.2007 року в частині надання гр. [PERSON] та [PERSON], мешканцям с. Бедевля, вул. Волошина №139, земельної ділянки площею 0,12 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в с. Бедевля по вул. Закарпатська б/н. Зобовязано сільського голову [PERSON] сільської ради та землевпорядника [PERSON] сільської ради виконати підписи у технічній документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку [PERSON] в ур. «В.Поле», площею 0,1283 га.. Із зазначеною постановою суду не погодилася [PERSON] і оскаржила її в апеляційному порядку. Разом з цим ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2015 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а постанову Тячівського районного суду Закарпатської області від 6 лютого 2012 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] сільської ради, голови [PERSON] сільської ради та землевпорядника [PERSON] сільської ради, треті особи: [PERSON], [PERSON] про визнання частково протиправним та скасування рішення без змін. У касаційному порядку зазначені рішення судів не оскаржувалися і набрали законної сили. При цьому судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що надана [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] земельна ділянка є однією і тією ж самою, а не різними по місцю розташування і рішення про надання земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] прийняте з порушенням вимог ЗК України, так як не було підстав для припинення права користування на земельну ділянку [PERSON], дана земельна ділянка у встановленому порядку від Банк [PERSON] не вилучалася, згоди на її вилучення він не надавав. В подальшому, при намаганні звернути вказані рішення до виконання, було встановлено, що рішенням відповідача [PERSON] сільської ради від 18 листопада 2011 року за № 136 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку [PERSON] і [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку в с. Бедевля по вул.. Закарпатська, б\\н, передано у власність цю земельну ділянку [PERSON] і [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0.12 в с. Бедевля по вулиці Закарпатська б\\н і зобовязано [PERSON] і [PERSON] виконувати обовязки землевласника відповідно до ст.. 91 ЗК України. Позивач вважає, що рішення відповідача [PERSON] сільської ради від 18 листопада 2011 року за № 136 як і виданий на його підставі державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 740886 від 20.02.2012 року , є явно незаконними, оскільки порушують як право користування цією земельною ділянкою [PERSON], у якого ця земельна ділянка у користуванні ще з 1997 року, що встановлено судовим рішенням, що набрало законної сили, так і право на отримання цієї земельної ділянки у власність в порядку, встановленому ст. 81, 116, 118 ЗК України, про що вже було прийнято рішення сесії [PERSON] сільської ради від 16 лютого 2007 року та землевпорядною організацією розроблено технічну документацію. Просить визнати недійсним та скасувати рішення [PERSON] сільської ради за № 136 від 18 листопада 2011 року, яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку [PERSON] і [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку в с. Бедевля по вул. Закарпатська, б\\н, передано у власність цю земельну ділянку і зобовязано [PERSON] і [PERSON] виконувати обовязки землевласника відповідно до ст.. 91 ЗК України, а також визнати недійсним та скасувати державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 740886 від 20.02.2012 року , виданий на імя [PERSON], мешканця [INFO], на земельну ділянку площею 0.12 га. з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку , розташовану за адресою с. Бедевля, вул. Закарпатська. В судовому засіданні позивач і його представник позов підтримали повністю посилаючись на викладені в письмовій позовній заяві обставини і просить позов задоволити. Представник [PERSON] сільської ради і [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися неодноразово, хоч про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, представник [PERSON] сільської ради надіслав суду письмову заяву, за якою просив розглянути справу у його відсутності, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що рішенням 5-ої сесії 5-го скликання [PERSON] сільської ради від 16.02.2007 року №101/14 надано дозвіл [PERSON], мешк. с. Бедевля, вул. Січовицька №28, на збір матеріалів щодо передачі у власність земельної ділянки площею 0,15 га в урочищі «В.Поле» в с. Бедевля, і запропоновано йому виготовити технічну документацію по передачі у власність земельної ділянки та надати її на затвердження на черговій сесії [PERSON] сільської ради. Також встановлено, що рішенням 7-ої сесії 5-го скликання [PERSON] сільської ради №170 від 19.07.2007 року надано [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку площею 0,12 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в с. Бедевля по вул. Закарпатська б/н. В подальшому постановою Тячівського районного суду від 6 лютого 2012 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] сільської ради, голови [PERSON] сільської ради та землевпорядника [PERSON] сільської ради, треті особи: [PERSON], [PERSON] про визнання частково протиправним та скасування рішення, визнано протиправним та скасовано рішення сьомої сесії пятого скликання [PERSON] сільської ради №170 від 19.07.2007 року в частині надання гр. [PERSON] та [PERSON], мешканцям с. Бедевля, вул. Волошина №139, земельної ділянки площею 0,12 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в с. Бедевля по вул. Закарпатська б/н. Зобовязано сільського голову [PERSON] сільської ради та землевпорядника [PERSON] сільської ради виконати підписи у технічній документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку [PERSON] в ур. «В.Поле», площею 0,1283 га.. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2015 року в даній справі апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а постанову Тячівського районного суду Закарпатської області від 6 лютого 2012 року без змін. У касаційному порядку зазначені рішення судів не оскаржувалися і набрали законної сили. При цьому за змістом вказаних рішень судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що надана [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] земельна ділянка є однією і тією ж самою, а рішення сьомої сесії пятого скликання [PERSON] сільської ради №170 від 19.07.2007 року в частині надання [PERSON] та [PERSON] земельної ділянки площею 0,12 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в с. Бедевля, по вул. Закарпатська б/н, прийняте з порушенням вимог Земельного кодексу України, так як не було підстав для припинення права користування та права власності на земельну ділянку гр-на [PERSON], дана земельна ділянка у встановленому законом порядку від [PERSON] попередньо не вилучалася, згоди на вилучення він не давав. Разом з цим, під час провадження у вищевказаній справі рішенням [PERSON] сільської ради від 18 листопада 2011 року за № 136 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку [PERSON] і [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку в с. Бедевля по вул.. Закарпатська, б\\н, передано у власність цю земельну ділянку [PERSON] і [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0.12 в с. Бедевля по вулиці Закарпатська б\\н і зобовязано [PERSON] і [PERSON] виконувати обовязки землевласника відповідно до ст.. 91 ЗК України. А також на його підставі видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 740886 від 20.02.2012 року на імя [PERSON], мешканця [INFO], на земельну ділянку площею 0.12 га. з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку , розташовану за адресою с. Бедевля, вул. Закарпатська б\\н. У відповідності до ст. 81 ч.1 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки в тому числі шляхом безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Підстави та порядок набуття права на землю, а також порядок передачі земельних ділянок визначено у ст.ст. 116, 118 ЗК України. Із зазначених норм випливає, що отримання земельної ділянки у власність або в користування супроводжується різними діями зацікавленої особи, прийняттям відповідних рішень органу місцевого самоврядування (щодо дачі згоди на розроблення проекту відведення земельної ділянки, про затвердження проекту відведення та про передачу земельної ділянки). У відповідності до ст. 125 ЗК України( в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації, якими є згідно до ст. 126 цього Кодексу державні акти. А відповідно до ч. 5 ст. 116 цього Кодексу надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користування, проводиться лише після вилучення(викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом. Згідно до ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати будь-яких порушень його прав на землю. Захист прав на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом визнання недійсними актів органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування. Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та (або) визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обовязковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у звязку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів особи. Відповідно до ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними у судовому порядку. Так згідно ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно до ст.60 цього Кодексу кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. А згідно до ст. ст. 58, 59 цього Кодексу докази повинні бути належними і допустимими. Відповідно до ст.. 61 ч.3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набуло законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті ж самі особи або особа , щодо якої встановлено ці обставини. Відповідачі по справі не скористалися своїм правом на участь у судовому засіданні і жодних доказів, які б спростували доводи позивача не надали. Як встановлено в судовому засіданні, із видачею відповідачу оспорюваного рішення і державного акту на право власності на земельну ділянку за рахунок земельної ділянки позивача порушено право позивача на отримання у власність цієї земельної ділянки. Зазначені акти є похідними від вже скасованого рішення цієї ж ради за №170 від 19 липня 2007 року, а тому це право позивача на отримання земельної ділянки у власність підлягає захисту шляхом визнання незаконним та скасувати рішення [PERSON] сільської ради за № 136 від 18 листопада 2011 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку», яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку [PERSON] і [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку в с. Бедевля по вул.. Закарпатська, б\\н, та про передачу у власність цю земельну ділянку, а також визнання недійсним та скасування виданого на його підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 740886 від 20.02.2012 року , виданого на імя [PERSON]. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача [PERSON] сільську раду. На підставі ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову, встановлені ухвалою Тячівського районного суду від 20 серпня 2015 року в виді накладення арешту на земельну ділянку та заборони її забудови, слід скасувати.

Outcome: approved