Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду із позовною заявою до [PERSON] про припинення стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що з 1977 року по 2014 рік він перебував у шлюбі з [PERSON], від якої вони мають доньку - [PERSON], 1979 року народження, та сина - [PERSON], 1989 року народження. Донька проживає разом із ним та знаходиться на його утриманні разом із онуками [PERSON], 1996 року народження, та [PERSON], 2013 року народження. Відповідач офіційно не працює, оскільки отримує пенсію по інвалідності. Також, на підставі виконавчого провадження ВП № 14588898, яке знаходиться на виконанні у виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції, з його пенсії утримують на утримання відповідача 600 гривень, щомісячно, починаючи з 04.08.2009 року, довічно. З відповідачем він не проживає як чоловік та дружина більш ніж 3 роки. У червні 2013 року вони з відповідачем домовились про те, що він їй, в рахунок виплат аліментів, виділить гроші на придбання 2-х кімнатної квартири, що він і зробив. На теперішній час відповідач має своє житло, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], однак відповідач не відкликала виконавчий лист. З 2012 року його стан здоров'я різко погіршився, що виразилось у вигляді жировиків на тілі, у наслідок чого він переніс операцію та довго відновлювався, у результаті чого вліз у великі борги. На даний момент його матеріальне становище значно погіршилося, з роботи він пішов на пенсію, пенсію яку він сьогодні отримує практично віддає всю на оплату боргів, комунальних послуг та утримання дочки з онуками. 31.03.2014 року вони офіційно розірвали шлюб з відповідачем. Відповідач вже давно проживає з іншим чоловіком, який її матеріально утримує. На підставі викладеного, просив припинити стягувати з нього аліменти на утримання [PERSON], [INFO] року народження з дня пред'явлення позову до суду та закрити виконавче провадження ВП № 14588898 про стягнення з нього аліментів на утримання [PERSON], [INFO] року народження. До початку розгляду справи по суті, відповідач [PERSON] надала до суду письмові заперечення на позовну заяву, в яких зазначила, що позивачем по справі є її колишній чоловік [PERSON]. На підставі рішення суду від 31.11.2014 року шлюб між ними було розірвано. Постановою про відкриття виконавчого провадження від 01.09.2009 року з позивача [PERSON] на її користь стягнуто аліменти у розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з 04.08.2009 року, довічно. 04.06.2014 року позивач звернувся з позовною заявою до суду про припинення стягнення аліментів на її утримання мотивуючи це тим, що з ним начебто проживає донька [PERSON] та онуки [PERSON] та [PERSON]. Але це не відповідає дійсності, так як донька з онуками в червні 2014 року виїхали до с. Бугаївки Погарського району Брянської області, РФ. Крім того, у онуків є батьки, які їх утримують. Допомога дідуся онукам є добровільною та необов'язковою. В позовній заяві позивач посилається на ті обставини, що начебто з їхньої сумісної згоди в рахунок аліментів він надав їй суму (та яку саме не вказує, письмові докази не надає) на купівлю 2х кімнатної кварти, а вона при цьому повинна була відмовитись від аліментів, що не є дійсністю. Квартира за адресою: [ADDRESS] була куплена на кошти її сестри 12 травня 2013 року. Кварта ця занедбана, з пічним опаленням. Посилання ж відповідача на те, що в нього з 2012 року погіршився стан здоров'я нічим не підтверджено, тоді як їй, згідно з довідкою МСЕК від 07.12.2001 року встановлено 3 групу інвалідності довічно. Крім того, позивач проживає в об лаштованому з усіма потребами будинку, там є город, сад, підсобне господарство. На момент стягнення з позивача аліментів на її користь він перебував на пенсії. Таким чином, на теперішній час його матеріальний стан не змінився. На підставі викладеного, просила відмовити в позові [PERSON] за необґрунтованістю заявлених вимог (а.с. 20). В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що є колишнім чоловіком відповідачки. З відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі майже 38 років. Йому відомо, що відповідачка була і є інвалідом, про це йому відомо з того часу, як він перебував з нею у шлюбі. Вона ніколи не скривала того, що є інвалідом. Розірвали шлюб з відповідачкою у 2014 році. Аліменти на утримання дружини - відповідача по справі - сплачує з 2009 року. Заборгованості зі сплати аліментів на утримання колишньої дружини - відповідачки по справі, не мав і не має. На даний час не працює, є пенсіонером та отримує пенсію. Окрім пенсії, інших доходів не має. У шлюбі з іншою жінкою не перебуває, іншої сім'ї, неповнолітніх дітей на утриманні не має, інвалідом не являється. Його офіційний дохід щомісячно становить 4000 грн., але він вважає, що 4000 грн. не є доходом, з якого можна сплачувати аліменти на користь дружини у розмірі 600 грн., так як він хоче з пенсії відкладати гроші собі на ліки. Пояснив, що відповідач після розірвання шлюбу залишила його в будинку, а сама придбала квартиру. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, підтвердив факти, викладені в позовній заяві, та просив суд позов задовольнити у повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснила, що вона є інвалідом ІІІ групи. У 2009 році вона вийшла на пенсію. Пенсія, яку вона отримує, а саме 1049 грн., не забезпечує їй навіть прожиткового мінімуму. Вважає, що чоловік може надавати їй матеріальну допомогу, у зв'язку з чим підтримала письмові заперечення на позовну заяву та просила суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Щодо придбаної квартира, то зазначила, що дану квартиру їй подарувала сестра. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] підтримала письмові заперечення на позовну заяву та просила суд відмовити у задоволенні позову. Вислухавши позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 7 Загальної декларації прав людини всі люди рівні перед законом і мають право, без будь-якої різниці, на рівний їх захист законом. Загальна декларація прав людини у статті 8 гарантує право кожної людини на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивач [PERSON] скористався своїм правом та звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з рішенням Лисичанського міського суду від 26.08.2009 року, з [PERSON], [INFO], було стягнуто аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 600 гривень, щомісячно, починаючи з 04.08.2009 року, довічно або до повторного огляду. Згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 14588898 від 01.09.2009 року, відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1849 від 26.08.2009 року, видного Лисичанським міським судом про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на її утримання у розмірі 600 гривень, щомісячно, починаючи з 04.08.2009 року, довічно. Згідно з рішенням Лисичанського міського суду від 31.03.2014 року, шлюб, зареєстрований 02.11.1977 року Привільською міською радою м. Лисичанська, актовий запис № 94 між [PERSON] та [PERSON], було розірвано. Згідно з трудовою книжкою [PERSON] вбачається, що він, відповідно до наказу 40к від 20.02.2007 року був прийнятий гірником очисного забою підземним п'ятого розряду з повним робочим днем під землею з повним робочим днем під землею. Відповідно до наказу № 385к від 14.12.2009 року, 11.12.2009 року звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Згідно з пенсійним посвідченням № 172325 від 21.05.1997 року, [PERSON] отримує пенсію з 12.03.1997 року, безстроково. Пенсія призначена за стажем Сп1. Згідно з довідкою № 2093 від 26.10.2014 року, наданою УПФУ в м. Лисичанськ, [PERSON] в тому, що він знаходиться на обліку в УПФУ в м. Лисичанську і отримує пенсію за віком працівникам провідних професій на підземних і відкритих гірничих роботах і в металургії. Розмір пенсії з травня 2014 року по жовтень 2014 року, з вирах. аліментів - 23638,43 грн. Згідно з довідкою № 2156 від 06.11.2014 року, наданою УПФУ в м. Лисичанськ, згідно з виконавчим листом № 2-849 від 26.08.2009 року з [PERSON] щомісячно утримуються аліменти на подружжя з 01.12.2009 року а абсолютній сумі 600 гривень. Заборгованості по виплаті аліментів немає. Згідно з довідкою МСЕК серії 2-20 ЛИ № 109823 від 07.12.2001 року, [PERSON] встановлена 3-тя група інвалідності довічно. Згідно з довідкою № 262 від 03.04.2014 року, наданою ЛКП «Паспортна служба», по [ADDRESS] зареєстровані та мешкають разом: [PERSON], 1953 р.н., [PERSON], 1951 р.н., [PERSON], 1989 р.н., [PERSON], 1979 р.н., [PERSON], 1996 р.н., [PERSON], 2013 р.н. Згідно з довідкою від 07.04.2014 року, наданою головою вуличного комітету, [PERSON], [INFO], прописана за адресою: [ADDRESS] але не проживає з червня 2013 року; [PERSON], [INFO] не проживає за даною адресою з 2010 року. Згідно з довідкою від 06.11.2014 року, наданою УПФУ в м. Лисичанськ, [PERSON] отримує аліменти з пенсіонера [PERSON]. Розмір аліментів з червня 2014 року по листопад 2014 року - 3600 грн. Згідно з довідкою № 2153 від 06.11.2014 року, наданою УПФУ в м. Лисичанськ, [PERSON] перебуває на обліку в УПФУ в м. Лисичанськ та одержує пенсію по інвалідності від загального захворювання у сумі 1049,00 грн. з 01.11.2014 року, довічно. Відповідно до ч. 1 ст. 82 СК України, право одного з подружжя на утримання, а також право на утримання, яке особа має після розірвання шлюбу, припинається у разі поновлення його працездатності, а також реєстрації з ним повторно шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 82 СК України, право одного з подружжя на аліменти, які були присуджені за рішенням суду, може бути припиненим за рішенням суду, якщо буде встановлено, що: одержувач аліментів перестав потребувати матеріальної допомоги; платник аліментів неспроможний надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 83 СК України, рішенням суду може бути позбавлено одного з подружжя права на утримання або обмежено його строком, якщо: подружжя перебувало в шлюбних відносинах нетривалий час; непрацездатність того з подружжя, хто потребує матеріальної допомоги, виникла в результаті вчинення ним умисного злочину; непрацездатність або тяжка хвороба того з подружжя, хто потребує матеріальної допомоги, була прихована від другого з подружжя при реєстрації шлюбу; одержувач аліментів свідомо поставив себе у становище такого, що потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 89 СК України, подружжя, а також особи, шлюб між якими було розірвано, мають право укласти договір про припинення права на утримання взамін набуття права власності на житловий будинок, квартиру чи інше нерухоме майно або одержання одноразової грошової виплати. Договір, за яким передається у власність нерухоме майно, має бути нотаріально посвідчений. Право власності на нерухоме майно, що передається за таким договором, виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Якщо особи домовилися про припинення права на утримання у зв'язку з одержанням одноразової грошової виплати, обумовлена грошова сума має бути внесена на депозитний рахунок нотаріальної контори або приватного нотаріуса до посвідчення договору. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач перебували у шлюбі з 02 листопада 1977 року до 2014 року, тобто тривалий час, та розірвали шлюб 31 березня 2014 року. Восени 1999 року відповідач [PERSON] захворіла та їй було встановлено 3 групу інвалідності, а з 07.12.2001 року ця група була встановлена безстроково, тобто хвороба була набута у період шлюбу та виникла не у результаті вчинення нею злочину. Водночас, позивач знав про хворобу відповідачки, хвороба не була прихована відповідачем від позивача. Також в суді встановлено, що працездатність відповідача [PERSON] не поновлена, а тому остання потребує матеріальної допомоги від позивача; шлюб, повторно, з позивачем вона не зареєструвала. Позивач отримує пенсію та спроможний сплачувати аліменти, про що свідчать довідки з УПФУ у м. Лисичанськ. Одержувач аліментів не перестав потребувати матеріальної допомоги; а платник аліментів спроможний надавати матеріальну допомогу. Суд не приймає до уваги доводи позивача про, те що у червні 2013 року вони з відповідачем домовились, що він їй, в рахунок виплат аліментів, виділить гроші на придбання 2-х кімнатної квартири, що він і зробив, оскільки ст. 89 СК України передбачений відповідний порядок, а саме: 1) якщо особи домовилися про припинення права на утримання у зв'язку з одержанням одноразової грошової виплати, обумовлена грошова сума має бути внесена на депозитний рахунок нотаріальної контори або приватного нотаріуса до посвідчення договору; 2) якщо б позивач з відповідачем домовились про відчуження квартири, то вони повинні були укласти нотаріально посвідчений договір про припинення права на утримання взамін набуття права власності на кварти. Водночас, позивач, відповідно до ст. 60 ЦПК України, не надав суду доказів того, що він уклав нотаріально посвідчений про припинення права на утримання взамін набуття права власності на кварти або ним було внесено обумовлену суму з відповідачем на депозитний рахунок нотаріальної контори або приватного нотаріуса до посвідчення договору. Крім того, інших належних та допустимих доказів щодо доведення цього факту позивачем також не було надано. Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог не знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, не є достовірними та обґрунтованими, не підтверджені письмовими доказами та за таких обставин, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів, задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed