Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із даним позовом та просить розірвати шлюб, в якому він перебуває з відповідачкою. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що з відповідачкою він перебуває у зареєстрованому шлюбі з 19 серпня 2006 року, від якого у них народився син [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, непорозуміння, відсутність спільних поглядів на життя та сімю. Подальше сумісне життя і збереження сімї з відповідачкою вважає неможливим, тому збереження шлюбу є недоречним, а призначення будь-яких строків для примирення недоцільним, вони за взаємною згодою вирішили розірвати шлюб. Сторони в судове засідання не з'явилися, але завчасно сповістили суд про неявку та можливість розгляду справи за їхньої відсутності. Позивач через канцелярію суду надав письмову заяву, в якій просить позов задовольнити та шлюб розірвати, а справу розглянути без його участі. Відповідно до заяви та письмових пояснень відповідачки вона також просить суд про розірвання шлюбу і не заперечує про вирішення справи без її участі. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 19 серпня 2006 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області між сторонами було зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис за № 333. Під час шлюбу в сторін народився син - [PERSON], [INFO], який наразі проживає із позивачкою, та про що на даний час між сторонами спору немає. Подружні стосунки сторони припинили через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, не мають спільного бюджету, що не дозволяє зберегти відносини притаманні подружжю, у звязку з чим примирення поміж ними неможливе. Спір про поділ майна, та про стягнення коштів на утримання дитини, сторони мають намір вирішувати окремо із питанням про розірвання шлюбу, та наразі поміж ними досягнуто згоду, що після розірвання шлюбу дитина й надалі залишатиметься проживати із матір'ю. Суд вважає, що подальше сумісне життя сторін та збереження сімї неможливо, їхній шлюб існує формально. Вимоги про зміну прізвищ сторонами не заявлено. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. З огляду на ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім'я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, інтересам дитини, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved