Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на житловий будинок №18 загальною площею 79,6кв.м., по вул. Зелена в с.Петриків, Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за законом після померлого 04.03.2016 року батька [PERSON]. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що є спадкоємцем після померлого батька [PERSON] і прийняв спадщину, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцеві та відсутністю державної реєстрації права власності на житловий будинок. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, однак подали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю та просять їх задоволити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не зявився, однак подав суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника відповідача, щодо позовних вимог позивача не заперечують. Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. 04.03.2016року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД № 199698, виданим 09.03.2016року Виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №12. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складалася з нерухомого майна, а саме житлового будинку №18 по вул. Зелена в с.Петриків, Тернопільського району Тернопільської області. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не прийнялися внаслідок його смерті ( ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до довідки №90 від 22.01.2018 року, виданої [PERSON] сільською радою, разом з померлим [PERSON] на дату його смерті були зареєстровані та проживали: син [PERSON], невістка [PERSON], невістки [PERSON], [PERSON], правнуки [PERSON], [PERSON], [PERSON] Єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину є син померлого [PERSON], який, у визначений законодавством шестимісячний строк, звернувся до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, та у відповідності до ст. 1268, 1269 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Однак 19.05.2017року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що спадкоємцем не подано документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок та відсутня державна реєстрація права власності на житловий будинок. Згідно інформаційної довідки від 12.05.2016 року №298, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації станом на 11.05.2016 року по обліку бюро будинковолодіння №18 по вул.Зелена в с.Петриків рахується за [PERSON], державна реєстрація вказаного житлового будинку в бюро не проведена. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна як це передбачає ст. 392 ЦК України може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З приписів ч. 1 ст. 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. При цьому, відповідно до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна. Зважаючи на викладене та враховуючи, що позивач не має можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки спадкодавець не отримав за життя правовстановлюючий документ на належне майно та не здійснив державної реєстрації свого права власності, тому позивач змушений звертатися в суд за захистом своїх невизнаних прав. Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки зазначені позивачем обставини унеможливлюють іншим способом захистити його права та інтереси, тому слід визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок №18 загальною площею 79,6кв.м., по вул. Зелена в с.Петриків, Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за законом після померлого 04.03.2016 року батька [PERSON]. На підставі наведеного,

Outcome: approved