Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до відповідача [PERSON] з позовом, в якому просить зобов`язати відповідача щомісячно подавати позивачу письмовий звіт про використання отримуваних нею аліментів на утримання дитини [PERSON] , а кошти, з приводу яких не надано звіту, зобов`язати відповідача вносити на особистий банківський рахунок [PERSON] у АТ «Креді Агріколь банк». Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебував в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . На даний час син проживає з відповідачем. Рішенням суду з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.06.2018 і до досягнення дитиною повноліття. Щомісячно на утримання дитини вираховуються аліменти з заробітної плати позивача, та в середньому становлять 11200 грн. на місяць. До розірвання шлюбу позивач купував сину лише якісні та сучасні речі, слідкував за його харчуванням, вживанням якісних сезонних фруктів, риби, м`яса, молочних продуктів, вивозив сина на оздоровлення, постійно займався його розвитком та дозвіллям. Наразі, відповідач купує неякісний та несучасний одяг дитині в економ магазинах, притримується релігійних обрядів та займається постуванням, так само привчає до цього дитину, а отже останній не отримує належного харчування. При цьому, розміру аліментів достатньо для задоволення всіх необхідних потреб дитини. Під час шлюбу відповідач не мала стабільної роботи та стабільного доходу. Нещодавно [PERSON] придбала коштовні речу, а саме ноутбук та сучасну шубуз хутру норки, тому у позивача виникли сумніви щодо використання відповідачем отриманих на утримання дитини аліментів за їх цільовим призначенням. Позивач вважає, що відповідач використовує належні дитині кошти для задоволення власних потреб. 06.09.2019 ухвалою суду відкрито провадження по вказаній справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 23.10.2019 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. 19.11.2019 від відповідача до суду надійшли письмові пояснення, згідно з якими остання вказує на те, що в період з 28.04.2017 по 07.03.2018 позивач не працював та сплачував аліменти на утримання сина в розмірі 1 500 грн. щомісяця. В той же час посилання на те, що відповідач немає стабільного доходу не відповідають дійсності, оскільки остання працює юристом з інтелектуальної власності, згідно Угоди про партнерство та співпрацю з адвокатом Мельниченком Є.О. ; блогером, а саме має свій канал в мережі ютуб, де вона має дохід за кількість переглядів роликів; сомнологом та спеціалістом по відношенням між чоловіками та жінками; співпрацює з телеканалами в якості сценариста та експерта у кадрі. Зазначає, що є творчою публічною людиною, має немаленький дохід, що дозволяє забезпечувати себе та дитину в повному обсязі. Вказує на те, що часто вивозить сина на оздоровлення, при цьому позивач вказаного не здійснює. Дитина відвідує два гуртка, забезпечена якісними речами. Викладені в позові обставини є незаконними, неправдивими та не підтверджені належними доказами. 21.05.2020 від відповідача до суду надійшли пояснення, згідно з якими остання вказує на те син в 2019 році отримав грамоту за охайний зовнішній вигляд, що свідчить про те, що вона доглядає за сином добре. Дитина здорова, отримує іграшки та якісну їжу, займається з репетиторами. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримала в повному обсязі, посилаючись на викладене в ньому. Відповідач та її представник в судовому засіданні вимоги позову не визнали, посилаючись на викладене в письмових поясненнях. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24.09.2015. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що [PERSON] проживає з відповідачем. 21.06.2018 Деснянський районним судом м. Києва видано судовий наказ, яким з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.06.2018 і до досягнення дитиною повноліття. Ст. 4 ЦПК України передбачено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах пропорційності та змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивачем заявлена вимога щодо зобов`язання відповідача щомісячно подавати позивачу письмовий звіт про використання отримуваних нею аліментів на утримання дитини [PERSON] , а кошти, з приводу яких не надано звіту, зобов`язати відповідача вносити на особистий банківський рахунок [PERSON] у АТ «Креді Агріколь банк». Відповідно до ч.1 ст. 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Відповідно до ч.1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ч. 1 та 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ч. 1,2 ст. 186 СК України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. Згідно з ч.3 ст.19 СК України, звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. Тобто, обов`язок перевіряти цільове витрачання аліментів покладений на орган опіки та піклування, проте правом на звернення до суду заявник може скористатися і без попереднього звернення до органів опіки та піклування, особисто зібравши необхідні докази, які підтверджують нецільове використання аліментних платежів. Разом з тим, ст. 19 СК України передбачена участь органу опіки та піклування у захисті сімейних прав та інтересів. Відповідно до ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 186 СК України, у разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Факт нецільового витрачання аліментів може бути виявлено у ході перевірки органом опіки та піклування та відображено у складеному ним висновку. Вбачається, що Деснянською РДА в м. Києва складено висновок від 13.09.2018 №102/03/31-8350, згідно з яким витрачання аліментів [PERSON] на утримання малолітнього [PERSON] , 2008 року народження визнано цільовим. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що позивачем неправильно обрано спосіб захисту порушеного, на його думку, права. Вимог щодо зменшення розміру аліментів, у зв`язку з їх нецільовим використанням до суду не пред`явлено, при цьому ні ЦК ні СК не передбачає такого способу захисту прав, як зобов`язання одного з батьків подавати звіти щодо використання отриманих аліментів. Між тим, матеріалами справи не доведено і нецільове використання аліментів матір`ю дитини. Згідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.ст. 77, 79, 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. . Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не надано жодного доказу, який би містив інформацію щодо предмета доказування, а саме стосовно нецільового витрачання матір`ю дитини аліментів, які стягуються з позивача. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed