Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу автомобільного гаражу та визнання права власності на нього, в якому просив визнати дійсним договір купівлі-продажу автомобільного гаражу [NUMBER], що знаходиться в [ADDRESS], укладений 21 лютого 2012 року між [PERSON] та [PERSON], та визнати право власності останнього на нього. Заявою від 08 вересня 2014 року позивач, з посиланням на допущену описку щодо місцезнаходження гаражу, уточнив позовні вимоги і просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу автомобільного гаражу [NUMBER], що знаходиться в [ADDRESS], укладений 21 лютого 2012 року між [PERSON] та [PERSON], та визнати право власності [PERSON] на нього. У судове засідання позивач та відповідач не з'явилися, надали письмові заяви, в яких просять суд розглядати справу за їх відсутності; відповідач визнає позовні вимоги. Дослідивши письмові докази у справі та оцінивши їх в сукупності, суд встановив наступне. [PERSON] був власником гаража [NUMBER] по [ADDRESS]. 21 лютого 2012 року [PERSON] продав, а [PERSON] придбав указане нерухоме майно. У розписці від 21 лютого 2012 року, підписаною позивачем та відповідачем, зазначено, що розрахунок проведений повністю, претензії відсутні. Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За своєю правовою природою розписка від 21 лютого 2012 року є договором купівлі-продажу гаражу, оскільки відповідач передав позивачу гараж у власність, а останній сплатив за нього погоджену сторонами грошову суму. Разом з тим, договір купівлі-продажу гаражу не був нотаріально посвідчений, що не відповідає вимогам ч. 1 ст. 657 ЦК України, якою передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Сторонами договору купівлі-продажу автомобільного гаражу від 21 лютого 2012 року не дотримано вимог щодо нотаріального посвідчення правочину та його державної реєстрації, оскільки відповідач відмовився укласти нотаріально посвідчений договір. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Разом з тим, частина друга вказаної статті містить правову норму, відповідно до якої якщо сторони домовилися щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу автомобільного гаражу [NUMBER], що знаходиться по [ADDRESS], відбулося повне виконання умов укладеного договору, в зв'язку з чим, є правові підстави для визнання такого договору дійсним. За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набути правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Досліджені письмові докази у справі дають підставу для висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved