Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що у зв`язку з необхідністю будівництва магазину продажу промислово-господарських товарів та потребою у земельній ділянці для такого будівництва відповідачі отримали від позивача завдаток в сумі 106500,00 грн. за зобов`язання продати земельну ділянку площею 0,20 га, кадастровий номер [NUMBER] , яка розташована в с.Липини Луцького району та прохідну, яка знаходиться на цій земельній ділянці. 01 жовтня 2015 року відповідачі написали розписку про отримання завдатку в сумі 106500 грн., що на день складання розписки було еквівалентно 5000 доларів США за офіційним курсом НБУ. Відповідачі зобов`язались виготовити правовстановлюючі документи на право власності на цю земельну ділянку та прохідну на товариство з обмеженою відповідальністю «Пластмакс», засновниками якого вони є, та укласти договір купівлі-продажу цих об`єктів з позивачем. На момент прийняття відповідачами взятих на себе зобов`язань з продажу цієї земельної ділянки з прохідною та отримання завдатку, ні земельна ділянка, ні прохідна не знаходились у власності чи користуванні у ТзОВ «Пластмакс», або у відповідачів. Після укладення ТзОВ «Пластмакс» з територіальною громадою с.Липини Луцького району в особі Липинської сільської ради договору купівлі-продажу обумовленої земельної ділянки від 31 березня 2016 року з`ясувалось, що ця земельна ділянка не може бути використана для будівництва магазину, оскільки через територію ділянки проходить повітряна лінія електропередач напругою 220 кВ. Тобто земельна ділянка містить обмеження у такому використанні. Ширина охоронної зони цієї лінії електропередач, відповідно до п.5 Правил, становить 25 метрів. Відповідно до вимог п.8 Правил, в охоронних зонах ЛЕП забороняється виконувати будь-які дії, що можуть порушити нормальну роботу електричних мереж, спричинити їх пошкодження або нещасні випадки, зокрема, будувати житлові, громадські та дачні будинки. Зазначені обмеження виключають можливість будівництва магазину на цій земельній ділянці та його наступну експлуатацію, оскільки охоронна зона лінії електропередач поширюється на всю територію ділянки, що унеможливлює її використання за цільовим призначенням. Однак, в порушення зазначених вимог Державним підприємством «Національна енергетична компанія «Укренерго», в охоронній зоні якого перебуває зазначена земельна ділянка, документація із землеустрою не розроблялась, у зв`язку з відсутністю фінансування, тому відомості про обмеження у її використанні до Державного земельного кадастру не були внесені Липинською сільською радою Луцького району Волинської області. Отже, невнесення до Державного земельного кадастру Державним підприємством «Національна енергетична компанія «Укренерго» та Липинською сільською радою Луцького району Волинської області відомостей про обмеження у використанні вказаної земельної ділянки є обставиною, за яку позивач та відповідачі не відповідають. Офіційний курс долара США на момент подання позовної заяви складає 2839,0932 грн. за 100 доларів США, в зв`язку з чим сума завдатку, яка підлягає поверненню відповідачами, становитиме 141954,66 грн. (2839,0932 грн. : 100 х 5000 доларів США). З метою досудового врегулювання спору, 12.11.2018 року на адресу відповідачів надіслано лист, згідно з яким запропоновано за взаємною домовленістю сторін добровільно припинити зобов`язання та повернути позивачу завдаток в сумі 5000 доларів США протягом 7 (семи) календарних днів з моменту отримання листа. Проте, на момент звернення до суду з позовом, будь-якої відповіді від відповідачів не надійшло та завдаток до цього часу не повернуто. Посилаючись на вищенаведене, позивач просив суд припинити внаслідок неможливості виконання зобов`язання взяті на себе [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відповідно до розписки від 01 жовтня 2015 року у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає, стягнути з відповідачів солідарно на його користь отриманий ними завдаток в сумі 141954,66 грн. Від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким [PERSON] не визнає заявленого позову та просить відмовити у його задоволенні. Відзив обґрунтовує тим, що згідно із позовом, відповідачі у 2015 році за розпискою отримали від позивача 106500,00 грн. у якості завдатку за зобов`язання продати земельну ділянку площею 0,20 га, кадастровий номер: [NUMBER] , яка розташована в с. Липини Луцького району та прохідну, яка знаходиться на цій земельній ділянці. За розпискою відповідачі зобов`язувались виготовити правовстановлюючі документи на право власності на вищезазначену земельну ділянку та прохідну на товариство з обмеженою відповідальністю «Пластмакс», засновниками якого є відповідачі, та укласти договір купівлі-продажу цих об`єктів з позивачем. Після того як ТзОВ «Пластмакс» уклав з Липинською сільською радою Луцького району Волинської області договір купівлі - продажу вищезазначеного майна з`ясувалось, що ця земельна ділянка, незважаючи на відсутність Державного і земельного кадастру реєстрації відомостей про обмеження у її використанні, передбачених Порядком ведення Державного земельного кадастру, не може бути використана для будівництва магазину, оскільки через територію ділянки проходить повітряна лінія електропередач напругою 220 кВ. Згідно із листом Укренерго, який позивач долучив до позовної заяви, лінії електропередач були введені в експлуатацію на спірній земельній ділянці у 1955 році та реконструйовані у 1979 році. Тобто на момент складання розписки, лінії електропередач вже знаходились на земельній ділянці кілька десятків років. Позивач неодноразово оглядав земельну ділянку, яку він збирався придбати у майбутньому та бачив, що на ній знаходяться лінії електропередач. Таким чином, позивач будучи обізнаним, що на земельній ділянці знаходяться лінії електропередач за всіма обставинами повинен був знати, що у її межах знаходиться охоронювана зона і відповідно така ділянка є обмеженою у використанні. Згідно з витягом з Державного земельного кадастру на спірну земельну ділянку від 19.12.2017року, охоронна зона навколо (вздовж) електричних мереж в межах ділянки становить 0,1558 гектарів, тобто частина ділянки площею 0,0442 га (442 кв.м.) вільна від обмежень у використанні та її можна використовувати у повному обсязі згідно із цільовим призначенням - для будівництва магазину по продажу промислово - господарських товарів. З вищезазначеним витягом, обмеження у використанні земельної ділянки були зареєстровані 04.03.1997 року, а тому відповідач доводи позивача про неможливість використання ділянки за її цільовим призначенням вважає безпідставними, оскільки позивач, у момент написання спірної розписки, мав знати про наявність таких обмежень, так як на той час вони вже були зареєстровані та містились у державному реєстрі. З огляду на вищезазначені обставини, зобов`язання сторін за спірною розпискою не можуть бути припиненими на підставі ст.607 ЦК України, оскільки сторонам на момент складання розписки було відомо про наявність обмежень у використанні земельної ділянки і сторони знали про ці обставини і добровільно уклали спірний правочин. На спірній земельній ділянці є достатньо вільної від обмежень площі (442 кв.м.), щоб її можна було використовувати за цільовим призначенням - для будівництва магазину по продажу промислово - господарських товарів. Відповідачами було повністю виконано свої зобов`язання за спірною розпискою. Зокрема, відповідачами як учасниками ТзОВ «Пластмакс» 01.10.2015 року було прийнято рішення у формі протоколу про відчуження спірної земельної ділянки позивачу за обумовленою в розписці ціною - 25 000 доларів США. та про виготовлення документів про право власності на вказане майно. Відповідачами було виготовлено технічну та іншу документацію, а також зареєстровано за ТзОВ «Пластмакс» право власності на земельну ділянку та прохідну, що знаходиться на ній, що підтверджується вищезазначеним витягом з ДЗК та Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, індексний № 50406595 від 21.12.2015 року. Після оформлення права власності на нерухоме майно, відповідачами було досягнуто домовленості з нотаріусом про оформлення та нотаріальне посвідчення договору купівлі - продажу такого майна та надано нотаріусу необхідні документи для цього. Листом від 18.12.2017 року № 17 ТзОВ «Пластмакс» повідомило позивача про те, що товариство не заперечує щодо укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки та прохідної та для підписання такого правочину йому необхідно 28.12.2017 року прибути з 14:00 по 16:00 год. до приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Дехтярук І.В. Проте, позивач для укладення правочину не прибув. Про причини неявки позивач відповідачів та/або товариство не повідомив. У зв`язку з цим, товариство 04.01.2018 року надіслало позивачу ще один лист № 2, яким повідомляло його про вищезазначені обставини та звернуло увагу, що усі необхідні з боку товариства документи для укладення правочину були виготовлені заздалегідь та знаходились у нотаріуса, а їх копії товариство долучило до такого листа та повторно просило позивача поспілкуватись з нотаріусом для узгодження можливої дати підписання договору купівлі -продажу. Проте, позивач такий лист залишив без задоволення. Таким чином, відповідачі повністю виконали свої зобов`язання за спірною розпискою та були готові до підписання договору купівлі - продажу нерухомого майна, для чого вчинили всі необхідні дії. Вищезазначений правочин не був підписаний сторонами у зв`язку із бездіяльністю (з вини) позивача. Відповідачі й на даний час не відмовляються від взятих на себе за розпискою зобов`язань з укладення договору купівлі - продажу нерухомого майна між позивачем та ТзОВ «Пластмакс». Проте, внаслідок необґрунтованої бездіяльності позивача цього зробити не можуть. У відзиві зазначає, якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. У разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню, як передбачено ч. 1, 3 ст. 571 ЦК України, Оскільки відповідач приступив до виконання своїх зобов`язань за розпискою та фактично їх виконав, а згідно з обґрунтуваннями, наведеними у п. 1 даного відзиву відсутні обставини неможливості виконання зобов`язання, завдаток не може бути повернутий позивачу на підставі ч. 3 ст. 571 ЦК України.Враховуючи, що порушення зобов`язання за розпискою в частині укладення договору - купівлі продажу сталось з вини позивача та згідно із ч. 1 ст. 571 ЦК України завдаток має залишитись у відповідачів та не підлягає поверненню позивачу. Від відповідача [PERSON] відзив на позовну заяву не надходив. Про дату, час та місце розгляду справи остання була належним чином повідомлена Суд вважає за можливе розглядати справу за її відсутності. За таких обставин, представник відповідача у задоволенні позовних вимог позивача просив відмовити у повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, наведених у ньому. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позову не визнав з підстав, зазначених у відзиві. Представник третьої особи в судовому засіданні покладався на думку суду. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, та подані сторонами докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог і заперечень, суд установив таке. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.ст. 12, 76, 81 ЦПК України суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобов`язана доказами довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як слідує з розписки, складеної відповідачами [PERSON] та [PERSON] 01 жовня 2015 року, останні отримали від [PERSON] завдаток у розмірі 106500грн., що еквівалентно 5000доларів США за курсом Національного Банку України за зобов`язання продати наступні об`єкти нерухомого майна: земельної ділянки площею 0,20а, кадастровий номер [NUMBER] для будівництва магазину по продажу промислово-господарських товарів, який знаходиться в с.Липини Липинської сільської ради Луцького району ; прохідної, яка знаходиться на вказаній земельній ділянці, для чого [PERSON] та [PERSON] зобов`язались виготовити правовстановлюючі документи на право власності на вищевказані земельну ділянку та прохідну на ТОВ «Пластмакс» , укласти договір купівлі -продажу цих обEєктів з [PERSON] Останній зобов`язався повністю розрахуватись за придбані об`єкти нерухомого майна з ТОВ «Пластмакс» до 31 грудня 2017 року, в сумі 20000(двадцять тисяч) доларів США за курсом Національного Банку України. Статтею 570 ЦК України передбачено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком передбачені статтею 571 ЦК України, за змістом якої якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості (ч. 1). Сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором (ч. 2). У разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню (ч. 3). Ст. ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, завдатком. Судом встановлено, що на момент прийняття відповідачами на себе зобов`язань з продажу цієї земельної ділянки з прохідною та отримання завдатку, ні земельна ділянка, ні прохідна не знаходились у власності чи у користуванні ТзОВ «Пластмакс», або у відповідачів. Після укладення ТзОВ «Пластмакс» з територіальною громадою с.Липини Луцького району в особі Липинської сільської ради договору купівлі-продажу обумовленої земельної ділянки від 31 березня 2016 року з`ясувалось, що ця земельна ділянка, незважаючи на відсутність у Державному земельному кадастрі реєстрації відомостей про обмеження у її використанні, передбачених Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051 не може бути використана для будівництва магазину, оскільки через територію ділянки проходить повітряна лінія електропередач напругою 220 кВ. Тобто земельна ділянка містить обмеження у такому використанні. У п.4 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 1997 року № 209 зазначено, що у межах охоронних зон землі у їх власників та користувачів не вилучаються, однак використовуються з обмеженнями, передбаченими цими Правилами. Згідно з п.5 Правил охорони електричних мереж, ширина охоронної зони цієї лінії електропередач становить 25 метрів. В охоронних зонах ЛЕП забороняється виконувати будь-які дії, що можуть порушити нормальну роботу електричних мереж, спричинити їх пошкодження або нещасні випадки, зокрема, будувати житлові, громадські та дачні будинки, що передбачено вимогами п.8 Правил охорони електричних мереж . Відповідно до п.п. 9,11 Правил охорони електричних мереж, у межах охоронних зон повітряних ліній, без письмової згоди енергопідприємств, у віданні яких перебувають ці мережі, а також без присутності їх представника забороняється будівництво, реконструкція, капітальний ремонт, знесення будівель і споруд. Виконання таких робіт можливе лише за наявності у проектно-кошторисній документації заходів щодо збереження електричних мереж тощо. Отже зазначені обмеження виключають можливість будівництва магазину на цій земельній ділянці та його наступну експлуатацію, оскільки охоронна зона лінії електропередач поширюється практично на всю територію ділянки, що унеможливлює її використання за цільовим призначенням. П.п. 69, 104, 108, 109, 119 Порядку зобов`язують Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго» та Липинську сільську раду Луцького району Волинської області в межах компетенції кожного внести відомості про наявність обмежень у використанні цієї земельної ділянки у документацію із землеустрою та оцінки земель як за заявою замовника документації із землеустрою, так і без подання заяви про обмеження, безпосередньо встановлені законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Судом встановлено, що в порушення зазначених вимог Державним підприємством «Національна енергетична компанія «Укренерго», в охоронній зоні якого перебуває зазначена земельна ділянка, документація із землеустрою не розроблялась, відомості про обмеження у її використанні до Державного земельного кадастру не були внесені. Липинською сільською радою Луцького району Волинської області також не були внесені відомості про існуючі обмеження у використанні цієї земельної ділянки. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач та відповідачі не відповідають за обставину щодо невнесення до Державного земельного кадастру Державним підприємством «Національна енергетична компанія «Укренерго» та Липинською сільською радою Луцького району Волинської області відомостей про обмеження у використанні вказаної земельної ділянки Відповідно до ст.607 ЦК України, взяте на себе сторонами зобов`язання може бути припиненим неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає. Згідно з ч.3 ст.571 ЦК України, у разі припинення зобов`язання, зокрема, внаслідок неможливості його виконання, завдаток підлягає поверненню. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, позивач надав суду достатньо беззаперечних доказів щодо позовної вимоги про припинення внаслідок неможливості виконання зобов`язання взятих на себе [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відповідно до розписки від 01.10.2015р., у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає. Таким чином, беручи до уваги наведене та зміст ст.ст. 11, 15, 16, 22, 81, 541, 571, 598, 607 ЦК України, викладене сторонами у розписці від 01 жовтня 2015 року зобов`язання підлягає припиненню, а отриманий відповідачами завдаток в сумі 106500 грн. - стягненню з відповідачів у солідарному порядку. Разом з тим, суд вважає безпідставними вимоги позивача про стягнення з відповідачів 141956,41грн., що в еквіваленті становить 5000доларів США, оскільки у доданій суду розписці вказано, що відповідачі від позивача отримали саме 106500грн., а не 5000доларів США. Відповідно до ст. 540 ЦК України, якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. Як слідує із змісту ст.541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Враховуючи те, що в розписці від 01.10.2015р. зазначено, що кошти в сумі 106500грн. отримали відповідачі [PERSON] та [PERSON] , тому суд вважає, що з відповідачів підлягають до стягнення отримані суми в користь [PERSON] по 53250 гривень з кожного. Як слідує із змісту ч.ч.1, 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з огляду на часткове задоволення позову, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», підлягає до стягнення з відповідачів в користь позивача сплачений останнім судовий збір в сумі 1409,60 гривень судових витрат, по 704,80 гривень з кожного. За таких обставин, в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: partial