Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Мар`їнського районного суду Донецької області із позовною заявою до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що [INFO] померла його мати - [PERSON] . Відповідач по справі є донькою [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт яким на випадок своєї смерті зробила розпорядження стосовно належної їй земельної ділянки яку заповіла позивачу. Постановою державного нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину оскільки позивач у встановлений законом строк не подав заяву про прийняття спадщини. Причиною пропуску встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини є те, що позивач не знав про існування заповіту у зв`язку з чим не звертався у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини. Заповіт знаходився у матері після смерті якої позивача про заповіт не повідомили. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, відповідно до якої просив справу розглянути без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надіслала до суду заяву, відповідно до якої справу просить розглянути без її участі, позовні вимоги визнає. Частинами 3 та 4 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Так, відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] у м. Курахове. Як вбачається з копії заповіту від 17 вересня 2013 року [PERSON] нв випадок своєї смерті заповіла належну їй земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2,0000 га розташовану на території Дачненської сільської ради Мар`їнського району Донецької області - [PERSON] . Факт належності спадкодавцю майна підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 741421 згідно якого [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,000 га, розташованої на території Дачненської сільської ради Мар`їнського району Донецької області, цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства. Постановою нотаріуса 03 лютого 2021 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у зв`язку з тим, що позивач у передбачений законом строк заяву про прийняття спадщини не подав, факт прийняття спадщини шляхом постійного проживання зі спадкодавцем не підтверджено. На момент смерті спадкодавця позивач разом з нею не проживав та зареєстрований не був, що підтверджується копією довідки Дачненської сільської ради від 09.11.2020 року за № 1340/02. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В розумінні вимог статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті1220,1222,1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина першастатті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьоюстатті 1272 ЦК Україниза позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьоїстатті 1272 ЦК Українипро надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які пов`язані, зокрема з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Разом з тим, при вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментального принципу спадкового права. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, у постановах Верховного Суду у постановах від 10 червня 2020 року у справі № 640/13714/17 (провадження № 61-44478св18) від 01 липня 2020 року у справі № 131/192/19 (провадження № 61-22639св19), від 24 липня 2020 року у справі № 729/559/18 (провадження № 61-1099св19). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи обставини справи, наявність заповіту на користь позивача як спадкоємця майна спадкодавця а також наведені позивачем причини, а саме його необізнаність про наявність заповіту, які є об`єктивними та істотними труднощами для подання заяви про прийняття спадщину у встановлений законодавцем строк, суд вважає наявними правові підстави для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини.

Outcome: approved