Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] , в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . Позов обґрунтовано тим, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , в якому зареєстрований відповідач. Відповідач не проживає у даному будинку понад десять років, не бере участі в утриманні житла та не вносить плату за комунальні послуги. З цих підстав просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 14 серпня 2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено справу до розгляду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов з підстав зазначених у ньому, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Крім того, позивач будучи допитаним в якості свідка пояснив, що відповідач являється його сином, який не проживає в даному будинку з 2010 року, оскільки виїхав на постійне місце проживання в м.Санкт-Петербург, Російської Федерації, і з того часу жодного разу не приїжджав. В судовому\~засіданні представник\~позивача позовній вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просила суд позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач належним\~чином повідомлявся\~про час\~та місце\~судового розгляду,\~зокрема шляхом\~розміщення оголошення\~на офіційному\~сайті Тернопільського\~міськрайонного суду\~Тернопільської області,\~в судове\~засідання не\~з`явився,\~відзиву на\~позов не\~надав,\~тому, згідно\~з ч.\~4\~ст.\~223,\~ст.\~280\~ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: [PERSON] на праві особистої власності належить житловий будинок по [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок, виданим Виконавчим комітетом Великоберезовицької селищної ради народних депутатів 20 грудня 1988 року. Згідно даних будинкової книги житлового будинку [ADDRESS] , за даною адресою зареєстрований, зокрема відповідач [PERSON] . Відповідно до Актів опитування сусідів від 12 лютого 2019 року та 15 жовтня 2019 року, складеного комісією в складі депутата селищної ради [PERSON] , складено акт опитування сусідів по підтвердженню факту не проживання в будинку [ADDRESS] [PERSON] . На час перевірки встановлено, що [PERSON] , [INFO] зареєстрований за вищевказаною адресою, однак з 2010 року не проживає, знаходиться за межами України. Факт не проживання [PERSON] за вищевказаною адресою, підтверджують сусіди [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Також, згідно Акту опитування сусідів від 10 жовтня 2018 року, складеного комісією в складі секретаря Великоберезовицької селищної ради Чури О.П., паспортиста селищної ради Джугли У.І., складено акт опитування сусідів по підтвердженню факту не проживання [PERSON] в будинку [ADDRESS] . На час перевірки встановлено, що [PERSON] , [INFO] зареєстрований за вищевказаною адресою, однак не проживає понад 8 років, проживає за межами України. У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом і втрачають це право, якщо відсутні в ньому без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи, крім інших підстав, здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», зі змінами та доповненнями, у справах про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені законом строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, з особами, що потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. При цьому судом не здобуто жодних доказів про поважність причин не проживання відповідача у спірному житлі. Абзацом 3 п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття такої особи з реєстрації місця проживання. Тому, враховуючи те, що судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований в будинку [ADDRESS] , однак більше одного року за вказаною адресою не проживає, останнім не доведено поважності на обґрунтування власної відсутності в житлі, тому позов є підставним та підлягає до задоволення. Крім цього, відповідно до\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача в користь позивача підлягають стягненню 840, 80 гривень понесених судових витрат із сплати судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved