Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

[PERSON] , законний представник [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] , законний представник, [PERSON] про стягнення моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у розмірі 50000,00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що він є потерпілим у кримінальному провадженні № 12018220730000092, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 квітня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. В ході досудового розслідування було встановлено, що 02 квітня 2018 року, близько 14 години 00 хвилин, неповнолітній [PERSON] , [INFO] , на підставі особистих неприязних стосунків, спричинив позивачу, легкі тілесні ушкодження, а саме: тупу травму носа у вигляді закритого перелому кісток без зміщення з синцем в області спинки носа. Внаслідок протиправних дій неповнолітнього [PERSON] йому були спричинені тілесні ушкодження. За даними судово-медичної експертизи, за фактом спричинення тілесних ушкоджень з урахуванням даних з наданої документації, лікар судово-медичний експерт, [PERSON] , прийшов до висновків, що у нього мала місце тупа травма носа у вигляді закритого перелому кісток без зміщення з синцем в області спинки носа, яка утворилася від ударної дії тупого предмету що не відобразив в ушкодженнях, своїх індивідуальних особливостей та якими могла бути і область тіла людини, можливо в строк і за обставин вказаних в ухвалі. За ступенем тяжкості - це легке тілесне ушкодження що спричинило короткочасний розлад здоров`я, згідно пункту 2.3.3. правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995. Позивач вказує, що даним злочином йому завдано моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я від злочину. Діями відповідача завдано йому немайнових втрат, таких як моральні та фізичні страждання, які спричинили негативні зміни в його житті, а саме: переживання, тривога, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, хвилювання щодо стану здоров`я у майбутньому, порушення нормального способу життя, оскільки він вимушений докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав. Посилаючись на вказане, просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] та його законний представник [PERSON] , у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. При цьому пояснили, що після травми носа вони звернулися до КП «Близнюківська ЦРЛ», де позивач був оглянутий лікарем та йому призначено лікування. Стаціонарного лікування не проходив, лікувався вдома. Відповідач [PERSON] та його законний представник [PERSON] в судовому засіданні позов визнали частково, зазначили, що дійсно [PERSON] спричинив травму носа [PERSON] , але зазначений розмір моральної шкоди є неспівмірним з понесеними позивачем моральними стражданнями. Готові сплатити кошти позивачу в розмірі 1000,00 грн. Вислухавши пояснення сторін, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, які є належними, допустимими і достовірними у їх сукупності, суд приходить до наступного. Зі змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Постановою слідчого СВ Близнюківського ВП Лозівського ВП ГУНП в Харківській області від 20.07.2018 про закриття кримінального провадження № 12018220730000092, внесеного до ЄРДР 04.04.2018, встановлено, що 03 квітня 2018 року до ЧЧ Близнюківського ВП Лозівського ВП ГУ НП в Харківської області, надійшла заява [PERSON] , [INFO] , про те, що [INFO] , в приміщенні школи с. Квітневе Близнюківського району Харківської області, її неповнолітньому сину [PERSON] , [INFO] , спричинив тілесні ушкодження неповнолітній [PERSON] . Кримінальне провадження №12018220730000092 від 04.04.2018 закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки [PERSON] не досяг віку кримінальної відповідальності. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, яка набрала законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову , лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно висновку експерта № 12-14/106-ЛЗ/18 від 26.04.2018 у неповнолітнього [PERSON] мала місце тупа травма носа у вигляді закритого перелому кісток без зміщення з синцем в області спинки носа, яка утворилася від ударної дії тупого предмету що не відобразив в ушкодженнях, своїх індивідуальних особливостей та якими могла бути і область тіла людини, можливо в строк і за обставин вказаних в ухвалі. За ступенем тяжкості - це легке тілесне ушкодження що спричинило короткочасний розлад здоров`я, згідно пункту 2.3.3. правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995. Вказані обставини не заперечувалися в судовому засіданні сторонами по справі. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Так, згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Судом встановлено, що позивач зазнав душевних страждань та інших негативних явищ, у нього погіршився стан здоров`я, внаслідок вчинених відповідачем злочинних дій. У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи встановлені судом обставини та виходячи з вимоги розумності та справедливості, суд дійшов висновку про зменшення розміру відшкодування моральної шкоди з 50000,00 грн. до 3000,00 грн. Зазначений розмір відшкодування є більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб позивача і не призводить до його збагачення, при встановлених обставинах становитиме достатню справедливу сатисфакцію. Отже, за наведених вище обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з огляду на часткове задоволення позовних вимог та

Outcome: partial