Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся в суд із позовом до держави Україна в особі Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області, Тернопільської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої бездіяльністю органів досудового розслідування у якому просить стягнути у його користь за рахунок держави матеріальні збитки завдані йому у розмірі 2\~738\~936 гривень, а також моральну шкоду в сумі 152\~147,5 грн., а всього на суму 2\~891\~033,5 грн.. \~ \~ \~ \~В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що він став жертвою злочину у банківській сфері, оскільки невідомими особами було підроблено банківський документ, а саме меморіальний ордер №122640 від 10.10.2005 року, який було надано суду та на підставі якого було ухвалено судове рішення у справі №607/6776/16 про стягнення із нього у користь банку грошових коштів в іноземній валюті. Ухвалою слідчого судді від 14.08.2017 року скаргу [PERSON] задоволено та зобов`язано Тернопільський відділ поліції ГУНП в Тернопільській області внести в ЄРДР відомості про скоєне кримінальне правопорушення за ч.1 ст.366 КК України у формі підроблення банківського документу, а саме зазначеного меморіального ордеру. 18.08.2017 року відомості про скоєне кримінальне правопорушення про підроблення меморіального ордеру внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №12017210010002738. У 2019 році позивач дізнався, що зазначене кримінальне провадження було закрите постановою слідчого від 31 грудня 2017 року. Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 24.10.2019 року зазначену постанову скасовано за скаргою [PERSON] Також, [PERSON] було подано скаргу на бездіяльність слідчого, яку судом було задоволено ухвалою від 14.05.2020 року. Крім цього, [PERSON] було подано скаргу на бездіяльність слідчого у формі невиконання ухвали слідчого судді від 14 травня 2020 року. Зазначив, що позивач став жертвою з боку держави в особі органу досудового розслідування СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області, прокуратури, що виявилось у тому, що після внесення відомостей до ЄРДР 18 серпня 2017 року було виявлено бездіяльність органу досудового розслідування, яка виявилась у тому, що на його думку не планувалось проводити жодного досудового розслідування у кримінальному провадженні №1201721001002738, оскільки плану розслідування не складалось, а 31 грудня 2017 року слідчим СВ Тернопільського ГУНП в Тернопільській області його було необґрунтовано закрито. В подальшому після скасування зазначеної постанови про закриття кримінального провадження з 28 листопада 2019 року по даний час не проводились слідчі дії. Слідчим не вирішувались клопотання [PERSON] про проведення криміналістичної експертизи документу, а також не взято до уваги ухвалу слідчого судді від 14 травня 2020 року. Зазначив, що на його думку у вказаному кримінальному провадженні має місце довготривала бездіяльність органу досудового розслідування у формі не проведення необхідних слідчих дій по встановленню осіб причетних до підроблення банківського документу, незаконного закриття кримінального провадження №1201721001002738, зникнення із матеріалів кримінального провадження документів, клопотання про проведення експертизи меморіального ордеру №122640 від 10.10.2005 року, не виконання ухвали слідчого судді, не встановлення винних у скоєнні злочину. Крім цього позивач, зазначив, що з боку прокуратури має місце неправомірна, довготривала бездіяльність у формі усунення від нагляду за дотриманням законності за досудовим розслідуванням, невжиття заходів прокурорського реагування. Бездіяльність та неправомірні дії з боку органу досудового розслідування призвели до того, що позивачу завдано збитків на суму 2\~738\~936 грн., із розрахунку:101625х26,9514=2738936, де 101625 доларів США сума коштів, які було стягнуто із позивачем за рішенням Тернопільського міськрайонного суду у справі №607/6776/16. Моральну шкоду позивач визначив у розмірі 152147,5 грн., яка полягає у душевних стражданнях, які позивач зазнав у зв`язку із протиправною поведінкою стосовно нього з боку органу досудового розслідування. Вважає, що даний розмір моральної шкоди відповідає практиці Європейського суду з прав людини та буде складати на думку позивача 5000 євро, що в еквіваленті на українську гривню складає 152147,5 грн. (5000х30,4295=152147,5). Представник Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області подав суду відзив на позовну заяву, у якому вказує на те, що на його думку спори, які стосуються перевірки правомірності дій (рішень) правоохоронних органів, вчинених (прийнятих) при досудовому розслідуванні не відноситься до юрисдикції цивільних судів. Наявність певних недоліків у процесуальній діяльності посадових осіб не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої, відповідно не може бути підставою для безумовного відшкодування моральної шкоди. Вважає безпідставним твердження позивача про бездіяльність слідства в кримінальному провадженні. Так, відповідно до матеріалів кримінального провадження, в ході досудового розслідування кримінального провадження проведено: долучено заяву [PERSON] від 15.08.2017 року; ухвалу слідчого судді Мостецької А.А. від 14.08.2017 року; долучено скаргу [PERSON] від 27.07.2017 року; долучено постанову про призначення прокурора у кримінальному провадженні від 18.08.2017 року; надано доручення оперативним підрозділам від 26.12.2017 року для встановлення фактичного місця проживання [PERSON] ; оперативним шляхом встановити особу, підпис якої наявний на меморіальному ордері №122640 від 10.10.2005 року, проведення інших заходів для встановлення особи, що скоїла правопорушення; винесено постанову про закриття кримінального провадження від 31.07.2017 року; долучено ухвалу слідчого судді Братасюка В.М. від 14.05.2020 року про призначення криміналістичної експертизи; ; 07.08.2020 року надано доручення на проведення слідчих (розшукових) дій (з метою допиту в якості свідка [PERSON] ; подано клопотання до суду про тимчасовий доступ до речей і документів з можливістю вилучення оригіналу документу меморіального валютного ордеру №122640 від 10.10.2005 року для призначення криміналістичної експертизи та встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення; долучено ухвалу від 03.11.2020 року слідчого судді Багрія Т.Я. про можливість вилучення оригіналу документу, а саме меморіального валютного ордеру №122640 від 10.10.2005 року для призначення криміналістичної експертизи. Зазначив, що у кримінальному провадженні на даний час ПАТ «УкрСиббанк» меморіальний ордер не надав. Кримінальне провадження на даний час не закрито, по ньому продовжується досудове розслідування. Для відшкодування моральної шкоди, необхідно встановити та довести наявність усіх складових елементів цивільного правопорушення, зокрема позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та моральною шкодою. Доводи позивача зводяться до незгоди з процесуальними рішеннями, які приймались посадовими особами у кримінальному провадженні та за його твердженням з їх бездіяльністю, натомість в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження порушення його особистих немайнових чи процесуальних прав, завдання шкоди його здоров`ю та душевних страждань, а отже заподіяння йому внаслідок бездіяльності відповідача моральної шкоди. Вважає, що розмір моральної шкоди та матеріальних збитків визначених позивачем жодним чином аргументований, позов не мітить розрахунків та документів на підтвердження понесення ним матеріальної та моральної шкоди. Тернопільською обласною прокуратурою подано відзив на позов відповідно до якого відповідач зазначив, що на даний час у кримінальному провадженні №12017210010002738 [PERSON] статусу потерпілого не має, із заявою про визнання його потерпілим до органу досудового розслідування не звертався, відтак права на звернення з позовними вимогами про відшкодування шкоди не набув, оскільки не є стороною кримінального провадження. Оскарження позивачем до суду прийнятих процесуальних рішень органом досудового розслідування чи прокурором під час кримінального провадження в порядку вимог КПК України є механізмом реалізації його права на контроль за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функції досудового розслідування в порядку кримінального судочинства і не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності в розумінні статті 1174 ЦК України та не є підставою для відшкодування шкоди у розумінні статті 23 ЦК України. В обґрунтування доводів про заподіяння позивачу моральної шкоди у позовній заяві [PERSON] вказує на неналежне проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №12017210010002738. Проте, належних, достовірних та достатніх доказів, які б підтверджували зміст заподіяної моральної шкоди, характер, обсяг і тривалість моральних страждань, наявність та істотність вимушених змін у його життєвих стосунках; причинно-наслідковий зв`язок між діями та рішеннями органів досудового розслідування, прокуратури та заподіяною моральною шкодою та понесеними духовними і психічними стражданнями, позивачем не долучено. На думку відповідача, із змісту позовної заяви не можливо становити факт спричинення [PERSON] моральної шкоди саме внаслідок тих дій чи бездіяльності, які на думку позивача, вчинялись в ході досудового розслідування. Вважає, що [PERSON] належно не обґрунтовано, у чому саме полягає спричиненні йому матеріальна та моральна шкода, під ставність їх розрахунку, жодних доказів не наведено, статус потерпілого у кримінальному провадженні він не набув, відтак, заявлені позовні вимоги про відшкодування шкоди є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах законодавства. Державною казначейською службою України подано відзив на позов, відповідно до якого відповідач зазначив, що позивач повинен довести, що завдана йому шкода заподіяна діями посадових осіб органу досудового слідства та він має право на її відшкодування за рахунок державного бюджету. Вважає, що у позовній заяві відсутні факти заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіянні та з чого він при цьому виходить. Казначейство в межах своїх повноважень не може надати конкретної оцінки, інформації чи інших пояснень, які стосуються спірних правовідносин, що виникли між позивачем та відповідачем та повністю покладається на висновки суду при розгляді та вирішенні цього питання. Позивачем надано відповідь на подані відзиви відповідачів, у яких зокрема [PERSON] зазначив, що Головним управління Національної поліції в Тернопільській області та Тернопільською обласною прокуратурою не спростовано наведених позивачем обставин про те, що мала місце довготривала бездіяльність органу досудового розслідування у формі не проведення необхідних слідчих дій по встановленню осіб, причетних до підроблення банківського документу, а саме меморіального ордеру №122640 від 10.10.2005 року, незаконного закриття кримінального провадження №1201721001002738 при не проведених слідчих діях, не проведення слідчих дій після скасування судом незаконної постанови про закриття кримінального провадження, зникнення з матеріалів кримінального провадження документів (оригіналу повідомлення про злочин, долученого до повідомлення про злочин підробленого документу, зникнення оригіналу клопотання про проведення експертизи меморіального валютного ордеру, невиконання ухвали слідчого судді, що призвело до того, що на даний час не встановлено осіб, які скоїли даний злочин. Не спростовано наведених позивачем обставин про те, що з боку органу прокуратури має місце неправомірна, довготривала бездіяльність групи прокурорів у формі самоусунення від нагляду за дотриманням законності за досудовим розслідуванням кримінального провадження №1201721001002738, невжиття заходів прокурорського реагування по допущених порушеннях законності при здійсненні досудового розслідування кримінального провадження. Також зазначив, що із листа прокурора Тернопільської місцевої прокуратури від 21.09.2020 року вбачається, що [PERSON] є заявником у кримінальному провадженні №1201721001002738 від 18.08.2017 року. Позивач вказав на довготривалу бездіяльність слідства, тобто не проведення слідства у вказаному кримінальному провадженні. [PERSON] декілька років намагався себе захистити, через шахрайські дії працівників банку у нього розпалась його сім`я, його батько декілька разів був на грані смерті, він намагався добитись справедливості в органах міліції, потів у поліції, прокуратурі, однак належних результатів, які були направлені на запобігання порушених прав позивача не досягнуто. Крім цього, вважає, що Державною казначейською службою України не спростовано наведених позивачем обставин щодо бездіяльності органу досудового розслідування у формі не проведення слідчих дій по встановленню осіб, причетних до підроблення документів, а також з боку бездіяльності органів прокуратури. Тернопільською обласною прокуратурою подано заперечення на відповідь на відзив у якому відповідач зазначив, що на його думку, позивач не надав достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів про заподіяння йому відповідачами моральної шкоди. Судові рішення про задоволення скарг заявника, який є позивачем, на дії та процесуальні рішення слідчих не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди. Оскарження особою до суду прийнятих процесуальних рішень органом досудового розслідування під час кримінального провадження в порядку вимог КПК України є механізмом реалізації його права на контроль за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій досудового розслідування в порядку кримінального судочинства. Реалізація такого права на оскарження дій слідчого у розумінні статті 23 ЦК України не може бути підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не являється порушенням прав особи. Позивач повинен довести не тільки протиправність дій відповідача та спричинення моральної шкоди, а також наявний причинно-наслідковий зв`язок між такими діями та заподіяною шкодою. Вважає, що ухвали слідчих суддів Тернопільського міськрайонного суду про задоволення скарг позивача на бездіяльність та скасування постанови слідчого свідчать про реалізацію [PERSON] передбаченого КПК України права на оскарження процесуальних рішень слідчого чи прокурора, і не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності у розумінні ст..1176 ЦК України. \~ \~ \~ \~ Протокольною ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 лютого 2021 року судом закрито підготовче провадження у даній справі, а справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить суд їх задовольнити з підстав наведених ним у позовній заяві та відповіді та відзив. \~ \~ \~ \~Представник Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області Тодоренко М.В. в судовому засіданні позовних вимог не визнав та просить суд у задоволенні позову відмовити за безпідставністю, з мотивів наведених у відзиві на позов. Представник Тернопільської обласної прокуратури Безкоровайна О.А. в судовому засіданні позовних вимог не визнала та просить суд у задоволенні позову відмовити за безпідставністю, з мотивів наведених у відзиві на позов, а також у запереченнях поданих на відповідь на відзив. Представник Державної казначейської служби України Качор В.В. в судовому засіданні позовних вимог не визнала та просить суд у задоволенні позову відмовити за безпідставністю, з мотивів наведених у відзиві на позов. \~ \~ \~ \~ Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив. Відповідно до ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 14 червня 2017 року задоволено скаргу [PERSON] на бездіяльність посадових осіб Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області, що полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення на підставі повідомлення [PERSON] та зобов`язано Тернопільський відділ поліції ГУНП в Тернопільській області внести відомості до ЄРДР згідно повідомлення [PERSON] від 31.07.2017 року про вчинене кримінальне правопорушення за ч.1 ст.366 КК України, посадовими особами ПАТ «УкрСиббанк» по факту виготовлення та пред`явлення підробленого документу. \~ \~ \~ \~ Як\~вбачається із\~відомостей із\~Єдиного реєстру\~досудових розслідувань\~(надалі\~-\~ЄРДР),\~18\~серпня 2017 року внесено відомості до вказаного реєстру про вчинене кримінальне правопорушення №12017210010002738 за ч.1 ст.366 КК України за заявою [PERSON] у якому зазначено, що до Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області надійшла заява [PERSON] на виконання ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду в Тернопільській області від 14 серпня 2017 року у справі №607/9977/17 по факту виготовлення та підроблення документу меморіального валютного ордеру №122640 від 10 жовтня 2005 року. 31 грудня 2017 року слідчим СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області винесено постанову, якою кримінальне провадження №12017210010002738 від 18.08.2017 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.366 КК України закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, за відсутністю складу кримінального правопорушення. Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 24 жовтня 2019 року за результатами розгляду скарги [PERSON] на постанову слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області від 31.12.2017 року про закриття кримінального провадження задоволено, постанову слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області від 31.12.2017 року про закриття кримінального провадження №12017210010002738 від 18.08.2017 року скасовано, матеріали кримінального провадження повернуто в СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області для досудового розслідування. 28 квітня 2020 року [PERSON] звернувся до Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області із клопотанням про проведення у кримінальному провадженні №12017210010002738 криміналістичної експертизи документу меморіального валютного ордеру №12264 від 10.10.2005 року. Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 травня 2020 року за результатами розгляду скарги [PERSON] на бездіяльність слідчого та зобов`язання вчинити дії задоволено, зобов`язано слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області уповноваженого на проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №12017210010002738 від 18.08.2017 року розглянути клопотання [PERSON] про призначення криміналістичної експертизи в межах кримінального провадження №12017210010002738 від 18.08.2017 року. Як вбачається із копії постанови про призначення прокурора у кримінальному провадженні від 18.07.2017 року, призначено групу прокурорів у кримінальному провадженні за №12017210010002738 від 18.08.2017 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.366 КК України. Як слідує із копії постанови про зміну прокурора (групи прокурорів) у кримінальному провадженні від 09.06.2020 року змінено групу прокурорів у кримінальному провадженні за №12017210010002738 від 18.08.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України. 06 липня 2020 року прокурором місцевої прокуратури, в порядку ст..36 КПК України, слідчому СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області дано вказівки по кримінальному провадженні №12017210010002738, внесеному в ЄРДР 18.08.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.366 КК України. Як вбачається із постанови прокурора місцевої прокуратури про відмову в задоволенні клопотання про проведення дій в порядку ст..220 КПК України, в задоволенні клопотання [PERSON] про проведення слідчих дій в порядку ст..220 КПК України, відмовлено. У зазначеній постанові вказано, що «… [PERSON] у вказаному кримінальному провадженні є заявником, відтак чинним законодавством не передбачено подання клопотань в порядку ст..220 КПК України заявником у кримінальному провадженні..». 05 квітня 2021 року [PERSON] звернувся до Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області із заявою про залучення його до кримінального провадження №12017210010002738, як потерпілого. 25 січня 2021 року [PERSON] до слідчого відділення Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області подано повторну заяву про визнання його потерпілим від злочину у кримінальному провадженні №12017210010002738. Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 квітня 2021 року скаргу [PERSON] на бездіяльність слідчого задоволено частково та зобов`язано слідчого Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області у кримінальному провадженні №12017210010002738 від 18 серпня 2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.3 ст.358 КК України, розглянути клопотання (заяву про залучення до кримінального провадження як потерпілого) [PERSON] від 05 квітня 2021 року та повідомити його про результати розгляду. Крім цього, [PERSON] 05 квітня 2021 року та 15.04.2021 року звернувся із скаргою до керівника Тернопільської окружної прокуратури про недотримання розумних строків у кримінальному провадженні №12017210010002738, яку розглянуто керівником окружної прокуратури та надано заявнику відповідь. 13.05.2021 року [PERSON] подав до СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області клопотання про вчинення слідчих та процесуальних дій. Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 травня 2021 року скаргу [PERSON] на бездіяльність слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №12017210010002738 від 18.08.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.3 ст.358 КК України задоволено та зобов`язано слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області розглянути клопотання [PERSON] від 13.05.2021 року, прийняти рішення в порядку визначеному ст..220 КПК України та про результати розгляду клопотання повідомити [PERSON] . Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей\~1166,\~1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені\~статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою\~статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Відповідно до ч.7 ст.1176 ЦК України, порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Зокрема, вищезазначений порядок відшкодування шкоди встановлений Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду». \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду», підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. \~ \~ \~ \~Згідно із п.2 ч.1 ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду», право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. За відсутності підстав для застосування частини першої\~статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті\~1173,\~1174\~цього\~Кодексу). Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі\~статті 1174 ЦК України. Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна. \~ \~ \~ \~ Вимоги частин 2 та 3\~статті 23 ЦК України\~передбачають, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.(частина третя\~статті 23 ЦК України). Суд вважає, що реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінального провадження, не є підставою в розумінні статті 23 ЦК України, для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав особи. До таких висновків дійшов також ВС у своїх постановах від 28.11.2018 року у справі №638/9055/15, від 04 липня 2018 року у справі №638/14260/16, від 04 липня 2018 року у справі №641/2328/17. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. \~ Аналізуючи наведені обставини, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог позивача, аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до держави Україна в особі Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області, Тернопільської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої бездіяльністю органів досудового розслідування не підлягають до задоволення. При цьому, суд вважає, що вище наведені ухвали слідчих суддів Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області про задоволення скарг позивача на дії або бездіяльність слідчого свідчать про реалізацію ним передбаченого КПК України права на оскарження процесуальних рішень слідчого, прокурора та не є доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності у розумінні статті 1176 ЦК України. На думку суду, позивачем не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про заподіяння йому працівниками ГУНП в Тернопільській області та Тернопільської обласної прокуратури моральної шкоди, яка згідно із частиною другою статті 23 ЦК України полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; приниженням честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Не зміг пояснити позивач у чому полягала моральна шкода заподіяна йому відповідачами також у судовому засіданні. Крім цього, суд зазначає, що згідно даних із ЄРДР, з повідомленням від 31.07.2017 року про вчинене посадовими особами ПАТ «УкрСиббанк» кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.366 КК України звертався [PERSON] , який у подальшому упродовж 2017-2020 років реалізовував своє процесуальне право заявника, передбачене нормами КПК України та подавав скарги на дії та бездіяльність слідчого до Тернопільського міськрайонного суду, у тому числі на постанову про закриття кримінального провадження та призначення криміналістичної експертизи. І лише 05 квітня 2021 року позивач звернувся із заявою до Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області про залучення його до кримінального провадження №12017210010002738, як потерпілого. На даний час статусу потерпілого позивачу не надано. Також, суд зазначає, що ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 26 квітня 2021 року та від 28 травня 2021 року, якими було задоволено скарги [PERSON] на бездіяльність слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області виносились судом уже після подання позову [PERSON] у даній справі. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed