Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 24.01.2015 року [PERSON] позичив відповідачу кошти в сумі 2000 доларів США, в рахунок продажу автомобіля «Пежо» 2009 року випуску. Того ж числа [PERSON] позичив відповідачу кошти в сумі 2000 доларів США, в рахунок продажу земельної ділянки площею 0,2, яка знаходиться в [ADDRESS], які він зобов'язувався повернути до 24.06.2015 року, про що на його вимогу написав розписку від 24.01.2015 року. Не зважаючи на те, що час повернення боргу минув, відповідач борг не повертає. Просить стягнути з [PERSON] на його користь 4 000 дол. США, що еквівалентно 88120 грн., а також судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився. До суду подано заяву про підтримання позову та розгляд справи у його відсутності. Щодо постановлення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився та не повідомив про причини неявки. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.01.2015 року [PERSON] надав [PERSON] в позику грошові кошти в сумі 4000 доларів США в рахунок продажу автомобіля «Пежо» 2009 року випуску та в рахунок продажу земельної ділянки площею 0,2, яка знаходиться в [ADDRESS]. На підтвердження отриманих коштів позичальником надано розписки від 24.01.2015 року, вчинені у простій письмовій формі із зобов'язанням повернути борг до 24.06.2015 року (а.с.4-5). У визначений договором строк, до 24.06.2015 року, відповідач своїх договірних зобов'язань не виконав, кошти позивачу не повернув. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, на підтвердження вимог названого закону відповідач видав позивачеві розписки про позичені гроші. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим до виконання сторонами. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, в такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернута позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК України. Вказаний договір недійсним не визнано, позов про це не заявлявся і предметом судового дослідження не був. Ніяких клопотань з цього приводу відповідач не заявляв. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] боргу за договорами позики в сумі 4000 доларів США. Відповідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача [PERSON] 881,21 грн. витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 526, 530, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України та

Outcome: approved