Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача, про стягнення витрат на збільшення вартості приміщення, посилаючись на те, що 17 березня 2012 року у громадянки [PERSON] позивач купив квартиру №1 загальною площею 41,0 кв.м, що знаходилась у [ADDRESS]. Оціночна вартість вказаної квартири на момент продажу становила 121 374,00 грн. 14 червня 2012 року рішенням №561 виконавчого комітету Хмельницької міської ради позивачу було надано дозвіл на проведення реконструкції вказаної квартири під офісне приміщення з влаштуванням окремого входу. Вказана реконструкція була здійснена і декларація про готовність об'єкта до експлуатації була зареєстрована інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області. Вартість проведених робіт по реконструкції квартири №1 під офісне приміщення з влаштуванням окремого входу по [ADDRESS] станом на 13.02.2014 року становила 176 326,00 грн. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 16.05.2013 року по справі №2218/25955/2012 було визнано недійсним договір купівлі-продажу від 17 березня 2012 року, квартиру №1 загальною площею 41,00 кв.м, що знаходилась у [ADDRESS] було, та повернуто у власність Хмельницької міської ради. Суди апеляційної та касаційної інстанцій залишили вказане рішення в силі. Після цього рішенням №15 від 30.04.2014 року тридцять сьомої сесії Хмельницької міської ради вказане приміщення, яке після проведеної позивачем реконструкції вже мало площу 45,00 кв.м, було включене до переліку об'єктів, що підлягають приватизації шляхом продажу на аукціоні і виставлене на аукціон за початковою (стартовою) ціною 337 629,60 грн. та було продане на цьому аукціоні за ціною 675 259,20 грн. Також, позивач посилається на те, що відповідач не здійснював жодних витрат, спрямованих на збільшення вартості цього приміщення, а такі витрати здійснював виключно позивач шляхом реконструкції вказаної квартири під офісне приміщення з влаштування окремого входу, а тому беручи до уваги той факт, що зроблені ним поліпшення цього приміщення не можуть бути відокремлені від нього, то позивач має право претендувати на відшкодування здійснених ним витрат у сумі, на яку збільшилася вартість цього приміщення, а тому позивач просить стягнути з Хмельницької міської ради на його користь грошові кошти в розмірі 176 326,00 грн., як відшкодування здійснених ним витрат на збільшення вартості квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали в повному обсязі, та просять позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечує, та просить в позові відмовити. Крім того, в поданому запереченні просить обладнання, яке може бути відокремлене від майна без завдання йому шкоди, загальною вартістю 13 497,00 грн. не зараховувати до вартості проведених поліпшень, які повинні бути відшкодовані власником майна, так як вони можуть бути відокремлені від майна без завдання йому шкоди, а тому на цю суму повинно бути зменшено суму витрат, які підлягають відшкодуванню. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні об'єктивно встановлено, що 17 березня 2012 року позивач купив квартиру №1 загальною площею 41,0 кв.м, що знаходилась у [ADDRESS], у громадянки [PERSON], та оціночна вартість вказаної квартири на момент продажу становила 121 374,00 грн. 14 червня 2012 року рішенням №561 виконавчого комітету Хмельницької міської ради позивачу було надано дозвіл на проведення реконструкції вказаної квартири під офісне приміщення з влаштуванням окремого входу. Вказана реконструкція була здійснена і декларація про готовність об'єкта до експлуатації була зареєстрована інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області. Вартість проведених робіт по реконструкції квартири №1 під офісне приміщення з влаштуванням окремого входу по [ADDRESS] станом на 13.02.2014 року становила 176 326,00 грн., що підтверджується матеріалами справи, та поясненнями сторін. Відповідно до статті 388 ЦК України набувач визнається добросовісним, якщо він не знав, що особа, у якої він придбав річ, не мала права її відчужувати. Отже, набувач є добросовісним, якщо він не знав і не повинен був знати про незаконність свого володіння. Відповідно до ч. 4 ст. 390 Цивільного кодексу України, позивач, як добросовісний набувач (володілець), маю право на відшкодування здійснених ним витрат у сумі, на яку збільшилась вартість вказаного приміщення. Суд не бере до уваги пояснення представника відповідача про те, що позов є надуманим та необґрунтованим, так як відсутні будь-які докази про те. Тому, враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що вдобровільному порядку відшкодувати позивачу ці витрати відповідач відмовився, а тому позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача 162 829 (сто шістдесят дві тисячі вісімсот двадцять дев»ять) грн. 00 коп. витрат на збільшення вартості приміщення по [ADDRESS], оскільки в судовому засіданні було встановлено, що вартість проведених робіт по реконструкції квартири №1 під офісне приміщення з влаштуванням окремого входу по [ADDRESS] станом на 13.02.2014 року становила 176 326,00 грн., за мінусом вартості обладнання, яке може бути відокремлене від майна без завдання йому шкоди, загальною вартістю 13 497,00 грн.

Outcome: approved