Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), відповідно до якого, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила стягнути з відповідача на свою користь заборгованість з орендної плати за договором оренди нежитлового приміщення від 31.05.2018 у сумі 97 154, 78 грн., пеню у розмірі 27 653, 59 грн., 3 % річних у сумі 2540, 68 грн. та зобов`язати відповідача повернути позивачу за актом приймання-передавання орендованого майна - нежитлового приміщення площею 101, 8 кв.м по [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31.05.2018 між сторонами було укладено Договір, відповідно до якого позивач передав у тимчасове користування платне користування нежитлове приміщення площею 101, 8 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Орендна плата встановлена у розмірі 5000, 00 грн., які відповідач зобов`язався сплачувати не пізніше 25 числа попереднього місяця за наступний з урахуванням індексу інфляції. Однак відповідач свої обов`язки за договором оренди не виконував належним чином. Крім того, термін дії договору сплив 30.11.2018, однак відповідач не повернув орендоване приміщення у відповідності до вимог Договору та продовжує займати приміщення для власних потреб, вимоги позивача щодо повернення орендованого приміщення та погашення заборгованості ігнорує. У зв`язку з наведеним у відповідача перед позивачем виникла заборгованість, що за період з 01.06.2018 по 01.07.2020 становить 97 154, 78 грн., а також пеня у розмірі 27 653, 59 грн., 3 % річних у сумі 2540, 68 грн., а всього 127 349, 05 грн. З огляду на зазначене, позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Від відповідача відзив не надходив. 02.03.2020 ухвалою Дарницького районного суду м. Києва справу передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва. 16.06.2020 ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. 13.07.2020 ухвалою суду по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановлено учасникам справи строки для надання заяв по суті справи. 03.09.2020 від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 247 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідних клопотань до суду не надходило. За вказаних обставин, а також враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомлення сторін не заявив, суд вирішує справу за наявними матеріалами, як це передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке. Так, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Положеннями ч. 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. При цьому, відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до підходу, зазначеного в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. У судовому засіданні встановлено, що 31.05.2018 між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір оренди нежитлового приміщення (далі по тексту - Договір), відповідно до умов якого Орендодавець (позивач) надає, а Орендар (відповідач) приймає у тимчасове платне орендне користування в належному технічному стані, нежитлове приміщення загальною площею 101, 8 кв.м, далі Об`єкт, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Об`єкт є власністю Орендодавця (п. 1.1. Договору). Об`єкт надається Орендарю для складу канцтоварів (п. 2.1. Договору). Відповідно до п. 4.1. Договору, Об`єкт надається в оренду з 01.06.2018 по 30.11.2018 включно. За користування Об`єктом Орендар сплачує не пізніше 25 числа попереднього місяця за наступний місяць орендну плату в сумі 5000, 00 грн. в місяць, станом на 01.06.2018. Відповідно до п. 5.3. Договору, в разі, якщо індекс інфляції за поточний місяць більше одиниці розмір орендної плати за наступний місяць визначається шляхом коригування місячної орендної плати на цей індекс інфляції. Відповідно до п. 8.2. Договору, після закінчення строку дії Договору та згоди Сторін на його продовження, Орендодавець та Орендар укладають додаткову угоду до Договору, в якій зазначаються нові строки закінчення дії Договору. Згідно п. 8.6. Договору, в разі закінчення строку Договору або в разі його дострокового припинення Орендар зобов`язується, зокрема, звільнити Об`єкт і повернути його Орендодавцю на протязі одного календарного дня та підписати акт прийому-передачі. За змістом ч. 1 ст. 639 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ч. 1 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Згідно ч. 1 ст. 782 ЦК України, наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. Згідно ч. 1 ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Судом встановлено, що свою згоду з умовами Договору оренди, в тому числі щодо умов оплати за Договором, сторони засвідчили своїми підписами. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що відповідач зобов`язання за Договором належним чином не виконує, орендну плату своєчасно та в повному обсязі не вносить, додаткової угоди на продовження строку дії Договору оренди не підписує, орендоване майно не повертає, що стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом. Так за змістом ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст.530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. При цьому, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як було встановлено судом, на підставі Акту приймання-передачі нежитлового приміщення від 31.05.2018, відповідачу було передано нежитлове приміщення, зазначене у Договорі оренди. З огляду на зазначене позивач виконав свої зобов`язання за Договором оренди. У свою чергу відповідач умови Договору належним чином не виконує, орендну плату своєчасно не сплачує. Як вбачається з матеріалів справи, позивач, у порядку досудового врегулювання спору, звертався до відповідача із листом, в якому пропонував погасити наявну заборгованість, повернути об`єкт Договору оренди у порядку, передбаченому Договором або підписати Додаткову угоду щодо продовження строку дії Договору оренди. Однак відповідач залишив вказаний лист поза увагою, заборгованість не погасив, додаткову угоду не підписав. З огляду на зазначене, а також внаслідок неналежного виконання зобов`язань у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, що за період з 01.06.2018 по 01.07.2020 становить 97 154, 78 грн. (з урахуванням індексу інфляції). Крім того, позивач також просив стягнути на його користь 3 % річних за прострочення виконання зобов`язань за Договором оренди, що за період з 01.06.2018 по 01.07.2020 становить 2540, 80 грн. При цьому, відповідач в судове засідання не з`явився, зазначені в позові обставини не спростував, не надав доказів того, що сума заборгованості є меншою чи взагалі відсутня. За таких обставин, суд, перевіривши розрахунки, надані позивачем в частині стягнення заборгованості та 3 % річних, дійшов висновку, що позовні вимоги у цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того позивач просить стягнути на свою користь пеню у сумі 27 653, 59 грн. за період з 01.06.2018 по 01.07.2020. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Згідно п. 5.7. Договору, орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, перераховується Орендарем на розрахунковий рахунок Орендодавця відповідно до чинного законодавства з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочених платежів, за кожний день прострочення, включаючи день його оплати. Разом з тим, відповідно до вимог статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Частиною першою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення пені суд вважає за необхідне задовольнити частково та стягнути суму пені за рік, по дату звернення позивача з вказаним позовом до суду, а саме за період з 11.02.2019 по 11.02.2020, що становить 9 997,73 грн. Крім того, позивач також просить зобов`язати відповідача повернути позивачу за актом приймання-передавання орендованого майна - нежитлового приміщення площею 101, 8 кв.м по [ADDRESS] . Разом з тим, позивачем не надано доказів того, що відповідач умисно ухиляється від повернення Об`єкту оренди, відсутні докази і того, що останній протиправно займає належне позивачу приміщення. Також з матеріалів справи не вбачається, що Договір оренди, укладений між сторонами, був розірваний чи припинений. З огляду на зазначене, у вказаній частині позовні вимоги задоволенню не підлягають з підстав необґрунтованості та недоведеності. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд покладає на відповідача обов`язок відшкодувати позивачу сплачений судовий збір у розмірі 1096, 93 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial