Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON], в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики (розписки) у розмірі 200 000, 00грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 000,00грн. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 18.10.2010року відповідачка - [PERSON] позичила у нього грошові кошти у розмірі 200 000,00грн., які зобов'язалась повернути у строк до 30.12.2013року,що підтверджується відповідним договором позики та розпискою. Однак до теперішнього часу зобов'язання відповідачкою виконані не були, борг у встановленій у договорі позики та розписці термін не повернуто, у зв'язку з чим, позивач звернувся до суду із відповідним позовом. У судове засідання 05.12.2014року позивач не з'явився, але надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, а також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка - [PERSON] про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, у судове засідання 05.12.2014року не з'явилась, але її представник надав до канцелярії суду заяву, в якій відповідачка зазначила, що позов визнає у повному обсязі, справу просить слухати за її відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що дії відповідачки щодо визнання позову не суперечать чинному законодавству та не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, суд вважає за необхідне прийняти визнання позову відповідачкою та задовольнити позов [PERSON] про стягнення грошових коштів, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 18.10.2010року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого, позикодавець - [PERSON] надає позичальнику - [PERSON] в приватному порядку позику у вигляді грошових коштів у загальній сумі 200 000,00грн., а позичальник зобов'язується повернути вищезазначену суму грошових коштів в строк, обумовлений сторонами в даному договорі. Позика надається позикодавцем позичальнику на строк три роки до 30.12.2013року (а.с. 6). Крім того, 18.10.2010року відповідачка - [PERSON] власноручно написала розсипку, зі змісту якої вбачається, що вона в'язала у [PERSON] в борг 200 000,00грн. по договору позики від 18.10.2010року. Строк повернення протягом трьох років, але не пізніше 30.12.2013року (а.с. 5). Однак до теперішнього часу відповідачка своє зобов'язання щодо повернення грошей не виконала. Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики - це угода, за якою одна особа (позикодавець) передає іншій особі (позичальникові) безоплатно або за певну винагороду у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або з інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Борговим документом, що підтверджує укладання договору позики між відповідачем та позивачем є розписка, яка посвідчує передання йому визначеної грошової суми. Таким чином, так як договір позики це односторонній договір, то у відповідача виник обов'язок повернути позикодавцю грошові кошти у такій самій сумі, відповідно до ст. 1049 ЦК України. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ч.1 та ч.2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що в порушення вищезазначених приписів закону та договору позики (розписки), відповідачкою не було повернуто у строк, зазначений у договорі позики та розписці від 18.10.2010року, [PERSON] позику, а саме: грошові кошти у розмірі 200 000, 00 грн., що є істотним порушенням умов договору, внаслідок якого друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, позовні вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики (розписки) у сумі 200 000,00грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2000, 00грн. підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача - [PERSON]

Outcome: approved