Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в інтересах якого діє [PERSON] , [PERSON] в інтересах якої діє [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області, [PERSON] про визнання втратившим право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що [PERSON] є власником 2/5 будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . У вищезазначеному домоволодінні зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . З 29.04.2016 та по нинішній час відповідачі не проживають у будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] . Дані особи без поважних причин понад один рік не проживають в житловому приміщенні та не беруть участь у витратах по утриманню будинку. Просить суд визнати втратившими право користування житловим приміщенням позташованим за адресою: [ADDRESS] , - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; стягнути судові витрати та витрати на правову допомогу. Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду клопотання з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Належно повідомлені через оголошення на сайті судової влади відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в інтересах якого діє [PERSON] , [PERSON] в інтересах якої діє [PERSON] , в судове засідання не з`явилися з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за їх відсутності суду не надали, тому суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, про що не заперечувала позивач. Представник третьої особи - Служби у справах дітей виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Згідно з частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на свій розсуд. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належить на спільній частковій власності: 2/5 частини - [PERSON] (на підставі договору дарування № 1-2650) та 3/5 частини - [PERSON] (на підставі свідоцтва про право на спадщину), що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.8-10). Згідно адресних довідок № 11-14/3973, 11-14/3974, 11-14/3976, 11-14/3975 від 03.10.2019 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.23-26). Частиною 4 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. В силу ст. 160 СК України місце проживання дитини визначається по місцю проживання батьків. Інтереси дитини даним рішенням не порушуються з огляду на те, що діти у спірному будинку не проживають. Залишення дітей зареєстрованими в спірному будинку суперечитиме ст. 9 Конвенції про права дитини та ст. 160 СК України. З акту фактичного проживання осіб № 65 від 24.07.2019, посвідченим майстром КП «ЖЕК» [PERSON] вбачається, що мешканці житлового будинку [ADDRESS] - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] засвідчили, що фактично проживають в квартирі [ADDRESS] з 09.12.2014 по даний час: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Зареєстровані, але фактично не проживають в даній квартирі з 07.11.2016 по даний час [PERSON] , місце проживання не відоме (а.с.25 зворот). Вказані обставини також були підтверджені представником органу опіки та піклування. За таких обставин, суд вважає, що діти не проживають у спірному домоволодінні разом з своїми батьками, тому їх можливо визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Також у домоволодінні відсутні їх особисті речі та засоби першої необхідності, Крім того, власники будинку не бажають, щоб відповідачі були зареєстровані у даному домоволодінні. Відповідно до вимог Цивільного кодексу України право на проживання відповідача в спірному будинку залежить від права самого власника і є похідним від нього. Оскільки позивач є власниками домоволодіння, він має право, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, вимагати захисту порушеного права від осіб, які перешкоджають йому користуватися та розпоряджатися майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Частиною першою статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Враховуючи те, що судом встановлено, що відповідачі не проживають в будинку більше року, не надали доказів поважності причин не проживання, вони можуть бути визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням. У відповідності до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, в тому числі, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття зазначеної особи з реєстраційного обліку. Враховуючи вище наведене, суд зауважує, що дієвим способом захисту права власності позивача, виходячи з приписів норм матеріального права, буде усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Крім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідачів на користь позивача сплату витрат на судовий збір в сумі 768,40 грн. та 1000,00 грн. витрат на правову допомогу. На підставі ст.ст. 319, 346, 391, 405 ЦК України, Конвенції ООН Про права дитини, ст. 160 СК України, ст.ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved