Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом, який згодом уточнив, до ПАТ ''Міський комерційний банк''(далі банк) про повернення строкового банківського вкладу у розмірі 15 000 грн., нарахованих відсотків за період з 11.02.2014 року по 11.05.2014 рік по процентній ставці 21,95 % - 802,82 грн., відсотків за період з 12.05.2014 року по 31.12.2014 рік по процентній ставці 23,6 % у розмірі 2269,48 грн., за мінусом сплачених 520 грн.; 3% річних у розмірі 398,21 грн. та індекс інфляції у розмірі 2893,72 грн. За весь час прострочення виконання зобов'язання з 12.08.2014 по 31.12.2014 року, а всього, на загальну суму 20844,23 грн. В обґрунтування вимог позивач вказує, що 11.02.2014 року між ним та ПАТ ''Міський комерційний банк'' було укладено договір строкового банківського вкладу, в національній валюті, строком до 11.05.2014 року та процентною ставкою 21,95 % річних. Ним було повністю виконано умови договору та внесено кошти на рахунок банку у розмірі 15 000 грн. 12.05.2014 року договір було пролонговано на повторний строк до 11.08.2014 року. 11. 08 2014 року він звернувся до банку із заявою про повернення вкладу. Однак, по даний час кошти не повернуті. Посилаючись на невиконання банком умов договору, просив позов задовольнити. У судове засідання позивач не з'явився, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо надіслав суду заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримує повністю та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку.Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПУ України у разі неявки у судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 11.02.2014 року між [PERSON] та банком було укладено договір строкового банківського вкладу за №2630/65/157912 ''Ваш стабільний''. Відповідно до умов договору банк прийняв від вкладника [PERSON] грошові кошти в розмірі 15 000 грн. на строк три місяці з 11.02.2014 року по 11.05.2014 рік, зі сплатою 21,95 % річних. Відповідно до умов п. 1. 3 договору, якщго вкладний не вимагає поверенння суми вкладу в день закінчення строку дії договору, то договір вважається продовженим на новий термін на умовах, що діють на момент продовження. В силу вимог п. 1.7 договору, повернення вкладу та відсотків вкладнику здійснюється шляхом видачі коштів готівкою через касу банку або безготівкового перерахування на власний поточний рахунок вкладника. Відповідно до умов п. 4.3.2 договору, банк зобов'язаний на вимогу вкладника повернути вклад та виплатити нараховані на суму вкладупроценти на умовах та в строки, що встановлені цим договором. В судовому засіданні встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання згідно з умовами договором вніс грошові кошти в сумі 15 000 грн. на рахунок банку, що підтверджується квитанцією за №6203 від 11.02.2014 року. 16.04.2014 року позивачем отримано у касі банку нараховані відсотки по договору банківського вкладу за №2630/65/157912 від 11.02.2014 року у розмірі 520 грн., що підтверджується випискою по угоді за №2630/65157912. 11.05.2014 року договір був пролонгований на новий термін три місяці до 11.08.2014 року. Згідно листа за №09.3.93/3332 від 23.06.2014 року банк повідомив позивача, що по закінченню строку його депозиту за договором №2630/65/157912 від 11.02.2014 року, вклад був автоматично пролонгований на новий строк на умовах, що діяли на момент пролонгації, відповідно до умов договору. Крім того, вказав,що процента ставка за вкладом з 11.05.2014 року становить 23,6 % річних, тобто збільшена на 1,65 процентних пунктів. 11. 08 2014 року [PERSON] звернувся до банку із заявою про повернення вкладу. Відповідно до листа за №123/7089 від 05.09.2014 року банк повідомив позивача, що по закінченню строку договору вклад був перерахований на рахунок з обліків вкладів на вимогу №262092216502. Кошти з даного рахунку позивач має можливість знімати у відділенні, в якому обслуговується, за наявності готівкових коштів в касі банку. Станом на 23.02.2015 року грошові кошти позивачу не повернуто та умови договору не виконано. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості по договору строкового банківського вкладу від 05.01.2015 року, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 31.12.2014 р. складає 20844,23 грн. з яких: 15 000 грн. - вклад, нараховані відсотки за період з 11.02.2014 року по 11.05.2014 рік по процентній ставці 21,95 % - 802,82 грн., відсотки за період з 12.05.2014 року по 31.12.2014 рік по процентній ставці 23,6 % - 2269,48 грн., за мінусом сплачених 520 грн., 3% річних за весь час прострочення виконання зобов'язання ( з 11.08.2014 року по 31.12.2014 року) у розмірі 398,21 грн. та індекс інфляції у розмірі 2893,72 грн. Постановою НБУ від 20.11.2014 року за №732 «Про віднесення ПАТ «Міський комерційний банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.11.2014 року за №124 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Міський комерційний банк», згідно з яким у період 21.11.2014 року по 20.02.2015 року у банку запроваджено тимчасову адміністрацію. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до частково задоволення, виходячи із наступного. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з вимогами ч.ч.1, 2 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Банк зобов'язаний незалежно від виду договору банківського вкладу видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно із вимогами ст.625 ЦК України якщо позичальник не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до вимог ст.625 цього Кодексу, а саме, сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. В силу вимог ч. 5 п. 3 ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних особі» під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки, інший фінансових санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків та зборів, а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язано. Судом встановлено, що 11.02.2014 року між [PERSON] та банком було укладено договір строкового банківського вкладу за №2630/65/157912 ''Ваш стабільний'', на строк з 11.02.2014 року по 11.05.2014 рік, зі сплатою 21,95 % річних. 11.05.2014 року вклад був автоматично пролонгований на новий строк до 11.08.2014 року на умовах, що діяли на момент пролонгації, відповідно до умов договору. Процента ставка за вкладом з 12.05.2014 року становить 23,6 % річних. 11. 08 2014 року позивач звернувся до банку із заявою про повернення вкладу. Однак, по даний час кошти не повернуті. Таким чином, суд вважає, що діями відповідача порушено права позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суму вкладу у розмірі 15 000 грн. Крім того, за весь час користування коштами банком були нараховані відсотки за період з 11.02.2014 року по 11.05.2014 рік по процентній ставці 21,95 % - у розмірі 802,82 грн., а за період з 12.05.2014 року по 31.12.2014 року по процентній ставці 23,6 % - у розмірі 2269,48 грн. 16.04.2014 року позивачу виплачено нараховані відсотки у розмірі 520 грн. Таким чином, з відповідача в користь позивача слід стягнути нараховані відсотки у розмірі 2552,30 грн. ( 802,82+2269,48-520) Враховуючи те, що по даний час борг не повернуто, позивач має право на стягнення сум передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, а саме, на три проценти річних від простроченої суми та індекс інфляції, як відповідальність за невиконання грошового зобов'язання. При цьому, суд приймає до уваги те, що з 21.11.2014 року у банку введено тимчасову адміністрацію, під час якої не здійснюється нарахування штрафних санкції за невиконання зобов'язання. На підставі вимог ст. 625 ЦК розмір трьох % річних від простроченої суми 15 000 грн., за період з 12 серпня 2014 року по 20 листопада 2014 року включно, тобто за 101день, складає 124,52грн., виходячи із наступного розрахунку 15 000 грн. *3%/100 річних=450 грн. /365 днів=1,23287 грн. * 101 день прострочки = 124,52 грн.). Індекс інфляції за весь час прострочення з 12 серпня 2014 року по 20 листопада 2014 року складає 1,0823 (100,8/100 х 102,9/100 х 102,4/100 х 101,9/100 ), а тому сума інфляційних втрат за період з серпня 2014 року по листопад 2014 року відповідно становитиме 1234,50 грн., виходячи із наступного розрахунку - 15000 х 1,0823 = 16234,50 грн. - 15000 грн. = 1234,50грн. Суд не приймає до уваги наданий позивачем розрахунок трьох процентів річних та індексу інфляції, як такий що не відповідає вимоги закону та рекомендаціям відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ викладених у листі Верховного Суду України за №62-97 від 03.04.1997 року. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з банку в користь [PERSON] банківського вкладу у розмірі 15 000 грн., нарахованих відсотків з 11.02.2014 року по 11.05.2014 рік по процентній ставці 21,95 % - у розмірі 802,82 грн., відсотки за період за період з 12.05.2014 року по 31.12.2014 рік по процентній ставці 23,6 % - у розмірі 2269,48 грн., за мінусом сплачених 520 грн., 3% річних у розмірі 124,52 грн. та індекс інфляції у розмірі 1234,50 грн. за час прострочення виконання зобов'язання з 12 серпня по 20 листопада 2014 року включно. Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем не представлено, а судом не здобуто доказів щодо безпідставності позовних вимог та належного виконання банком умов договору щодо повернення вкладу по закінченню строку договору. Суд не приймає до уваги як належне виконання банком умов договору шляхом перерахування вкладу на рахунок з обліку вкладів на вимогу та можливість тримання коштів у відділенні банку за наявності готівкових коштів, оскільки це суперечить вимогами Закону та умовам п. 1. 7 договору та є порушенням прав вкладника . Крім того, з відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial