Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON], [PERSON] про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження, третя особа Сєвєродонецький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, в якому просив про наступне: - визнати [PERSON], [INFO], громадянина України, ідентифікаційний номер [NUMBER], паспорт серії СТ № 523376, місце проживання: Україна, [ADDRESS], батьком [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], народженого [PERSON], [INFO], громадянкою України; - зобовязати Сєвєродонецький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області внести зміни до актового запису № 804 від 11 жовтня 2016 року про народження [PERSON] та записати [PERSON] батьком дитини, виключивши відомості про [PERSON], як батька дитини в графі «Батьки». В обґрунтування позову позивач вказав, що з 03.10.2009 року по 31.05.2016 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 31.05.2016 року по справі № 425/1181/16-ц розірвано. З літа 2014 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] фактично припинили шлюбні відносини. З початку 2015 року позивач почав зустрічатися з [PERSON], він знав, що вона перебуває у шлюбі, проте з чоловіком вже тривалий час не живе та не спілкується, має намір розірвати шлюб. Постійного місця роботи позивач не мав та періодично їздив на заробітки до інших міст. Приблизно у квітні-травні 2016 року він посварився з [PERSON] через те, що не мав постійного місця роботи та поїхав до міста Первомайськ Луганської області, припинивши з нею спілкування. В травні 2017 року позивач повернувся до міста Сєвєродонецька та зустрівся з [PERSON], де з розмови йому стало відомо, що вона 19 вересня 2016 року народила дитину, а позивач є її біологічним батьком, про що свідчила і зовнішність дитини. Про дитину відповідач позивачу не повідомила завчасно, тому що сильно на нього образилась. Оскільки [PERSON] до спливу десяти місяців після припинення шлюбу, який було розірвано 31.05.2016 року, народила дитину, то в актовий запис про народження дитини був внесений як батько [PERSON]. З квітня 2017 року позивач разом із [PERSON] перебуває фактично у шлюбних відносинах, разом з нею та дитиною проживають однією сімєю, він піклується про дитину, матеріально її утримує і вважає себе батьком дитини, дитина схожа на нього і немає ніяких сумнівів в тому, що позивач є батьком дитини. В судове засідання відповідач [PERSON] та позивач не зявилися, надали до суду письмові заяви, в яких просили задовольнити позов та розглянути справу без їх участі. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. В судове засідання представник третьої особи Сєвєродонецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області не зявилася, проте надала заяву про розгляд справи без її участі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії заочного рішення Рубіжанського міського суду луганської області від 31 травня 2016 року по справі 425/1181/16-ц, шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Первомайського міського управління юстиції Луганської області 03.10.2009 року, актовий запис № 233 від 03.10.2009 року розірвано. Відомостей про оскарження вказаного рішення суду надано не було. З копії свідоцтва про народження серії І-ЕД № 379181, виданого 11 жовтня 2016 року Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, вбачається, що [PERSON] народився 19 вересня 2016 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 804. Батьком записаний [PERSON], матірю [PERSON]. Згідно із висновком експерта № 641 від 28 грудня 2017 року, складеним експертом Комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР», молекулярно-генетичним аналізом встановлено, що у дитини серед досліджених локусів не виявлено алелів умовно батьківського (нематеринського) походження, які б не виявлялись у припустимого батька. Таким чином, встановлено, що громадянин [PERSON], [INFO], може бути біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], народженого громадянкою [PERSON], [INFO]. Вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON], [INFO], і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних звязків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,99989%. У статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної [PERSON] РСР від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція) закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 7 Конвенції дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на імя і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право предявити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Згідно із п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК України значена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. При цьому суд враховує, що у випадках передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 СК України мають застосовуватися правові приписи, закріплені в частині третій статті 267 ЦК України. Тобто, суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність. Без заяви сторони у спорі позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності повязана лише з наявністю про це заяви сторони, зробленої до ухвалення рішення судом першої інстанції. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2017 року по справі № 161/7536/15-ц. Суд зауважує, що клопотань (заяв) з боку осіб, які беруть участь у справі, щодо застосування до вищевказаних правовідносин позовної давності до суду не надходило, а тому питання про дотримання позивачем строку позовної давності судом не розглядається. На думку суду, доводити наявність кровного споріднення з дитиною чоловік може будь-якими допустимими доказами, суттєвими з яких будуть висновки судово-медичної, біологічної, генетичної експертизи. Враховуючи вищевикладений висновок амбулаторної біологічно-генетичної (молекулярно-генетичної) експертизи, суд вважає за необхідне визнати [PERSON] батьком дитини [PERSON], [INFO], народженого громадянкою [PERSON], з одночасним зобовязанням уповноваженого відділу РАЦС внести відповіді зміни до актового запису № 804 від 11 жовтня 2016 року про народження [PERSON]. При цьому, вищевказаний спосіб захисту прав позивача не порушує вимог Закону та відповідає вимозі ефективності, яка визначена в ст. 5 ЦПК України. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що позивач не просив стягувати з відповідачів на його користь судові витрати, при цьому, на думку суду, цей спір виник в тому числі внаслідок дій позивача (ч. 9 ст. 141 ЦПК України), у звязку із чим суд вважає справедливим та розумним не стягувати з відповідачів на користь позивача будь-які судові витрати.

Outcome: approved