Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу. Позивач посилається на те, що 03.11.2007 року [PERSON] з відповідачкою уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 750. Від шлюбу в подружжя народилися двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що через постійні конфлікти та суперечки спільне життя стало неможливим та нестерпним. Кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У зв`язку з цим, шлюбні стосунки були фактично припинені з початку 2017 року. Позивач переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі, адже неодноразові спроби налагодити стосунки результатів не дали та на даний час відсутні почуття взаємоповаги, любові. За наведених обставин, вважає, що їх з відповідачем шлюб носить лише формальний характер, примирення з відповідачем неможливе, а сім`я фактично розпалася. Вказує, що діти після розірвання шлюбу залишаються проживати за постійним місцем проживання матері, спору сприводу їх місця проживання, участі в їх утриманні та щодо нерухомого майна немає. На підставі викладеного позивач просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу, укладеного між [PERSON] до [PERSON] , який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 750. Ухвалою судді від 07.03.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів надіслано учасникам справи. Позивач у судове засідання не з`явився, при цьому подав до суду заяву, згідно з якою просить розгляд справи провести без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить шлюб розірвати. Відповідач у судове засідання не з`явилася повторно, хоч була належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи, заяв про відкладення чи відзиву на позов від неї не надходило. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 03.11.2007 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 750, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу в подружжя народилось двоє дітей - [PERSON] , [INFO] ( свідоцтво про народження Серія [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] ( свідоцтво про народження Серія [NUMBER] ). Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що вони сімейних стосунків не підтримують та разом не проживають, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач відзиву на позов не подала . Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знайшов. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо утримання та порядку виховання дітей, поділу спільного майна сторін не заявлено.

Outcome: approved