Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, в якому зазначив, що в середині грудня 2013 року до нього звернувся відповідач [PERSON] з проханням отримання в борг грошових коштів в розмірі 4 000 євро, для придбання рухомого вагончику та обладнання по виготовленню харчових товарів з метою ведення дрібної підприємницької діяльності в літній час курортного сезону в смт.Кирилівка. Вмовивши мене, отримав мою згоду. Грошові кошти були потрібні лише на 2-3 місяці, так як планувалось отримати в кінці лютого 2014 року велику суму грошових коштів від певною фінансової операції, після чого відповідач взяв на себе зобов'язання їх повернути в повному обсязі. 23 грудня 2013 року позивач знаходячись в своєму автомобілі, розташованому біля будинку №93 по пр. Б.Хмельницького в м. Мелітополі передав відповідачу [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 4 000 євро, що підтверджується відповідною розпискою про передачу грошових коштів, яка була складена власноруч відповідачем. Де зазначено що він зобов'язується повернути грошові кошти по першій вимозі позивача, на протязі 2-х місяців. В кінці лютого 2014 року позивач зателефонував відповідачу [PERSON] та отримав відмову в повернені грошових коштів. 7 березня 2014 року відправив листа з проханням повернути заборговані грошові кошти до 8 травня 2014 р., на що в телефонному спілкуванні знову отримав відмову. Вказані грошові кошти потрібні позивачу для лікування дружини, та для вирішення інших сімейних проблем, щотижневе звертаючись до відповідача, позивач отримав його згоду на передачу щомісячно біля 50 євро (при можливості), але даний факт позивача не влаштовує. Не дивлячись на щотижневі вимоги щодо повернення грошових коштів, до теперішнього часу [PERSON] не повернув борг в розмірі 4000 євро, визнає борг, але повернути відмовляється в зв'язку з незадовільним курортним сезоном, та з відсутністю грошових коштів. Відповідач до сьогодні борг на суму 4000 євро не повернув, чим порушив умови взятого на себе зобов'язання. З метою перерахунку суми боргу з іноземної валюти на національну судом позивач застосував комерційний курс купівлі-продажу іноземної валюти, гривні до євро, на день звернення з позовом до суду, а саме: 16.80 гривень за 1 євро, що підтверджується Довідкою №1672 від 29.07.2014 р. ПАТ КБ «Приватбанк» . Таким чином, станом на 29.07.2014 року борг Відповідача складає 67 200 гри. (4000 євро * 16.80 грн.), що вказано в первісному позову. А станом на 5 січня 2015 року комерційний курс купівлі-продажу іноземної валюти, гривні до євро, складає 19.8 гривень за 1 євро, що підтверджується Довідкою №1950877 від 25.1,1.2014 р. ПАТ КБ «Приватбанк». Таким чином, станом на 05.01.2015 р. борг Відповідача складає 79 200 грн. (4000 євро * 19.80 грн.). В зв'язку з вищевикладеним позивач просить суд стягнути з [PERSON], на користь [PERSON], борг в сумі 79200 гривень 00 копійок та судовий збір у сумі 792 гривні 00 копійок Позивач та представник позивача в судовому не з*явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити позов у повному обсязі Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступними підставами: Так, судом встановлено, що 23 грудня 2013 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого позивач [PERSON], передав у борг відповідачу [PERSON], грошові кошти в розмірі 4000 євро. Відповідач отримав зазначені грошові кошти, та зобов′язався повернути грошові кошти по першій вимозі позивача впродовж двох місяців. На підтвердження цього відповідач власноручно написав розписку.З наданої позивачем розписки вбачається, що відповідач дійсно отримав кошти від позивача, які зобов′язується повернути впродовж двох місяців. Розписка власноручно написана та підписана відповідачем [PERSON] Розписка позичальника є борговим документом, що підтверджує укладання договору позики. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст.1046 ЦК України). На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст.1047 ЦК України). Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором (ч. І ст. 1049 ЦК У країни). Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (ч. І ст.1050 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексі інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги законні та обгрунтовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved