Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-13 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON] ) звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, 16.09.2016 між позивачем та відповідачем укладено Договір позики (далі - Договір), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Леонтьєвим Г.О., зареєстрований в реєстрі за №1075. Відповідно до положень п. 1, 2 Договору, позивач передав у власність відповідачу грошові кошти в сумі 1 008 480, 00 гривень, які останній зобов`язався повернути до 16.12.2016. Своїм підписом на Договорі відповідач підтвердив факт отримання суми позики. Однак, у встановлені договором строки, відповідач не повернув суму позики, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість у розмірі 2194582,01 гривень, яка складається з 1008480,00 грн. -сума боргу; 795684,01 - пеня за порушене зобов`язання; 314160,00 грн. - інфляційне збільшення боргу; 76258,00 грн. - три відсотки річних, яку позивач і просить стягнути з відповідача, а також суму судового збору в розмірі 9605,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 30000,00 грн. Ухвалою суду від 23.09.2019 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 24.03.2020 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься заява його представника про розгляд справи у його відсутність, у заяві позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити та проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надіслав. Про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 16.09.2016 між позивачем та відповідачем укладено Договір позики (далі - Договір), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Леонтьєвим Г.О., зареєстрований в реєстрі за № 1075 (а.с. 6-7). Відповідно до положень п. 1 Договору, позивач передав у власність відповідачу грошові кошти в сумі 1 008 480, 00 гривень. Пунктом 2 Договору встановлено, що зазначену вище суму Позичальник взяв в борг зобов`язався повернути її у строк до 16.12.2016. Вказана суми передавалась Боржнику у власність без нарахування відсотків (п. З Договору). Пунктом 4 Договору встановлено, що Позикодавець передає грошові кошти в сумі визначеній в пункті 1 Договору, Позичальнику в день підписання сторонами цього договору. Своїм підписом на Договорі Позичальник підтвердив факт отримання суми позики в розмірі 1 008 480 один мільйон вісім тисяч чотириста вісімдесят) гривень 00 копійок. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, відповідно до ст. 638 ЦК України, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. На підтвердження чого посвідчують своїми підписами, що відповідає даним правовідносинам. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. При цьому, згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідач умов договору позики у визначені у ньому строки не виконав у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 1008450,00 грн. Позивачем на адресу відповідача надсилалась повідомлення-вимога від 24.06.2019 про погашення заборгованості за Договором позики, яка відповідачем була проігнорована (а.с.8-10). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. А згідно зі стст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних щодо стягнення заборгованості за невиконання договору позики у розмірі 1008480,00 грн. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. А згідно зі ст. 625 цього Кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п.7 Договору у разі прострочення Позичальником повернення позики в термін, зазначений в п. 2 цього договору, Позикодавець вправі буде пред`явити цей договір до стягнення в порядку і в строки, передбачені чинним законодавством України. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 24.06.2019 сума заборгованості позичальника [PERSON] за договором позики №1075 від 16.09.2016 становить 2194582,01 гривень, яка складається з 1008480,00 грн. -сума боргу; 795684,01 - пеня за порушене зобов`язання; 314160,00 грн. - інфляційне збільшення боргу; 76258,00 грн. - три відсотки річних (а. с. 15-16). Частинами 1, 2, 3 та 4 ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, врахувавши те, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі. У зв`язку з викладеним суд стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики у розмірі 2194582,01 грн. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 9605 грн. Крім того, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так, підготовка до розгляду справи, збір доказів та представництво інтересів позивача в суді здійснювалось адвокатом Чекуновим Костянтином Володимировичем відповідно до Договору про надання правової допомоги від 20.06.2019 №38FE-CC/20-06-2910. З зазначених документів, долучених до матеріали справи, вбачається, що позивачу в межах цивільної справи надавались наступні юридичні послуги: попередня консультація довірителя, підготовка повідомлення-вимоги про повернення заборгованості, складання та подання належним чином оформленої позовної заяви, складання та підготовка заяви про забезпечення позову, збір доказів, представництво в судових засіданнях. Водночас, в попередньому розрахунку судових витрат вказано, що загальна вартість послуг з надання правової допомоги становить 61800,00 грн. Однак в позовній заяві позивач просить стягнути витрати з оплати послуг надання правової допомоги в розмірі 30000,00 грн. З матеріалів позову вбачається, що позивач на виконання умов договору про надання правової допомоги сплатив 30000,00 грн. на рахунок адвокатського об`єднання «Берілстоун», що підтверджується квитанцією № 0.0.1392754782.1 від 25.06.2019 з призначенням платежу - надання правової допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що докази, які містяться в матеріалах справи у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 30000,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved