Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свій позов обґрунтовує тим, що в квітні 2014 року він уклав з [PERSON] договір позики грошових коштів, за яким передав останньому 24000 грн. [PERSON] зобовязався повернути йому кошти до 30.07.2014 року. На підтвердження укладеного договору останнім була надана розписка. Однак відповідач вказану суму коштів в передбачений розпискою строк не повернув. З врахуванням заяви про зменшення позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 17000 грн. та судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримав, просив його задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що в квітні 2014 року [PERSON] уклав з [PERSON] договір позики грошових коштів, за яким передав останньому 24000 грн. [PERSON] зобовязався повернути йому кошти до 30.07.2014 року (а.с.7). Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) що були передані йому у строк та в порядку, що встановлені договором. З матеріалів справи судом встановлено, що позивачу в період з 04.07.2014 року відповідачем повернуті кошти на загальну суму 7000 грн., тому з врахуванням повернутої суми з відповідача в користь позивача слід стягнути 17000 грн. основного боргу Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому стягненню з відповідача в користь позивача підлягає також 487,20 грн. сплаченого судового збору. На підставі ст.ст. 526, 1046-1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved