Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Свій позов мотивує тим, що після смерті його батька - [PERSON], який помер [INFO], відкрилась спадщина, яка складається з незавершеного будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] Зазначає, що є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] та прийняв спадщину, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори. Крім нього спадкоємцями першої черги є відповідач [PERSON] та дружина спадкодавця [PERSON], остання від прийняття своєї частини спадкового майна відмовилась на користь [PERSON] Вказує, що оформити належним чином свої спадкові права не має можливості в зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Просить визнати за ним право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON], а саме на 1\\3 частину незавершеного будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] В ході розгляду справи позивач змінив позовні вимоги, просив визнати за ним право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON], який помер [INFO], а саме на 1/3 частину будівельних конструкцій та матеріалів незавершеного будівництвом житлового будинку, та на 1/3 частину господарських будівель і споруд, що знаходяться в [ADDRESS] В судовому засіданні позивач та його представник змінені позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позовній заяві, просили їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні змінені позовні вимоги визнала повністю та не заперечувала щодо їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що змінені позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до довідки Піддубцівської сільської ради Луцького району від 24 жовтиня 2005 року № 203 та витягу з погосподарської книги №7 за 2004 рік, по особовому рахунку [NUMBER] будинок з надвірними будівлями і спорудами належить [PERSON] і знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 9, 12). Як вбачається з копії технічного паспорту на незавершений будівництвом житловий будинок, який розташований по [ADDRESS], дане будинковолодіння складається з незавершеного будівництвом житлового будинку (А-2), прибудови (а), гаража (а1), підвалу (а2), літньої кухні-сараю (Б-1), теплиці (В-1), колодязя (Г), огорожи (1,3), дворового замощення (І,ІІ), воріт (2). Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Згідно ст. 186 ЦК України, річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов'язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки право власності на незавершений будівництвом житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] до цього часу ні за ким не зареєстровано, то в силу ч.3 ст.331 ЦК України, особи, які збудували цей будинок є власниками матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. [INFO] помер [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER]. Таким чином, після смерті останньої відкрилась спадщина на будівельні конструкції та матеріали незавершеного будівництвом житлового будинку, та на господарські будівлі і споруди, що знаходяться в [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 та 2 статті 1223 ЦК України, передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. В судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], відповідно як син спадкодавця. Також спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дочка [PERSON] та дружина [PERSON], остання від прийняття своєї частини спадщини відмовилась на користь [PERSON] Даний факт стверджується дослідженою в судовому засіданні постановою державного нотаріуса Луцької нотаріальної контори Волчук Т.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 листопада 2014 року № 1042/02-31 (а.с. 3). Позивач прийняв спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON], оскільки в установленому законом порядку подав заяву про прийняття спадщини, що стверджується вищезазначеною постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії (а.с. 3). Відповідно ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON], який помер [INFO], а саме на 1/3 частину будівельних конструкцій та матеріалів незавершеного будівництвом житлового будинку, та на 1/3 частину господарських будівель і споруд, що знаходяться в [ADDRESS].

Outcome: approved