Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовною заявою до Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що він є єдиним спадкоємцем за законом після смерті його баби [PERSON] . Оскільки вони разом фактично проживали, вели спільне господарство, то позивач вважає себе таким, що фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] , яка складається з квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки позивачем не було надано документів, які б підтверджували факт родинних відносин між ним та [PERSON] або доказів проживання однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини. У своїй позовній заяві позивач просить суд: встановити юридичний факт того, що [PERSON] та [PERSON] в період з 2003 року по [INFO] (день смерті [PERSON] ) проживали однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини та визнати за [PERSON] як спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] (яка померла [INFO] у м. Сєвєродонецьку Луганської області) право власності на спадкове майно, а саме на квартиру [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Сєвєродонецької міської ВЦА Сєвєродонецького району Луганської області Шарнікова І.І. в судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, вирішити справу у відповідності до чинного законодавства, процесуальна позиція щодо позовних вимог - не заперечує. На підставі клопотання позивача, яке було задоволено судом, до початку підготовчого засідання було витребувано у Приватного нотаріуса Сєвєродонецького міського нотаріального округу Малахова С.О. копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . На підставі клопотання позивача, яке було задоволено судом, було допитано свідків [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є матір`ю друга позивача, які товаришують десь з п`ятого класу. Вони часто спілкувалися, ходили в гості друг до друга. Крім цього вона часто допомагала як медичний працівник бабусі [PERSON] зі здоров`ям. Також вони зустрічалися у школі на батьківських зборах. Часто дзвонили один одному з питань навчання хлопчиків. Саме тому їй відомо, що [PERSON] мешкав з бабусею [PERSON] однією родиною з 2003 року. Його мати пішла від них до свого чоловіка, а [PERSON] залишився проживати з бабусею. Мати не цікавилась життям сина, баба [PERSON] замінила йому матір. Вона йому готувала, прала, ходила до школи. [PERSON] був для неї як рідний онук. У квітні 2010 року бабуся померла і свідок допомагала позивачу з похованням. Саме тому свідок підтверджує, що з 2003 року по квітень 2010 року в квартирі за адресою: [ADDRESS] , мешкали [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю та вели спільне господарство. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він влітку 2007 року переїхав мешкати в буд. [ADDRESS] . У сусідньому під`їзді мешкав його товариш і тому він часто ходив до нього у гості та проводив час біля першого під`їзду. Тому йому відомо, що на третьому поверсі мешкала бабуся [PERSON] , яка часто також сиділа біля під`їзду. Разом з бабусею мешкав її онук, вони мешкали вдвох. Також інколи свідок допомагав бабусі по господарству щось полагодити, саме тому він бачив, що [PERSON] та бабуся [PERSON] мешкали разом. Бабуся розповідала йому, що [PERSON] з матір`ю вигнав чоловік і вони почали жити втрьох. Незабаром мати [PERSON] покинула його у бабусі і повернулась до свого чоловіка. Саме тому свідок підтверджує, що з 2003 року по квітень 2010 року в квартирі за адресою: [ADDRESS] , мешкали [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю та вели спільне господарство. Вислухавши позивача, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про право власності на житло, виданого Сєвєродонецьким СПО «АЗОТ» Луганської області 10 грудня 1993 року, та зареєстрованого у Сєвєродонецькому БТІ за № 892, [PERSON] належить квартира за адресою: [ADDRESS] . Згідно з копією Витягу з реєстру актів цивільного стану громадян про смерть, зробленому відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області 09 квітня 2010 року, актовий запис № 435, [PERSON] померла [INFO] . Згідно з копією довідки № 5239 від 26 квітня 2021 року на час смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . Згідно з копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 229/02-31 від 26 квітня 2021 року, приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Малаховим С.О. відмовлено у здійсненні нотаріальної дії [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , у зв`язку з відсутністю доказів родинного зв`язку між [PERSON] та [PERSON] , факту прийняття спадщини або доказів їх проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з копією спадкової справи № 108/2021, наданої приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Малаховим С.О. після померлої [INFO] [PERSON] 26.04.2021 заведена спадкова справа за заявою [PERSON] . Інші спадкоємці, які б бажали прийняти спадщину, до нотаріуса не звертались. Згідно з копією інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 64509774 від 26 квітня 2021 року у Спадковому реєстрі відсутня інформація щодо відкритої спадкової справи відносно [PERSON] померлої [INFO] . Згідно з копією паспорта громадянина України серія [NUMBER] , виданого 11.03.2008 року Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу встановлення факту проживання спадкоємця зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Водночас, згідно з наведеною Постановою Пленуму Верховного Суду України при розгляді справ даної категорії слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи, наявність в матеріалах спадкової справи повідомлення нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лиже жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані з ним спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно проживають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але і інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як встановлено у судовому засіданні, позивач, відповідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України, є спадкоємцем четвертої черги після смерті [PERSON] , так як проживав з померлою більше п`яти років однією сім`єю до часу відкриття спадщини, звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки вважає, що прийняв спадщину, тому що проживав зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з листопада 2003 року по [INFO] . Доказами, які свідчать про фактичне прийняття спадщини позивачем [PERSON] , тобто про проживання спадкодавця [PERSON] не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини зі спадкоємцем [PERSON] , а саме з 2003 року по [INFO] , у квартирі за адресою: [ADDRESS] , є письмові докази досліджені у судовому засіданні та показання свідків [PERSON] та [PERSON] , які допитані у судовому засіданні. Показання цих свідків суд вважає належними та допустимими доказами, оскільки вони стосуються предмету доказування та отримані безпосередньо судом. При цьому підстав, за яких суд повинен вважати показання свідків недостовірними, не вбачається, а тому суд вважає ці показання достатніми доказами на підтвердження факту, який просить встановити позивач. Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , постійно проживав зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто до дня її смерті - [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Водночас, позивач отримав від нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.04.2021, а саме відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, не оформив у встановленому законом порядку своїх спадкових прав та позбавлений можливості захистити своє право власності у позасудовому порядку. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] , як спадкоємець померлої [PERSON] , має право на спадкування за законом спадкового майна, яке залишилось після смерті останнього, оскільки позивач не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини проживав зі спадкодавцем однією сім`єю. За таких обставин суд вважає, що право власності позивача дійсно порушене і підлягає судовому захисту шляхом визнання за ним права власності на квартиру в порядку спадкування за законом. При ухваленні рішення суд також враховує визнання позову відповідачем, що не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Ураховуючи викладене вище, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що даний спір виник виключно внаслідок дій позивача, яким судових витрат до відшкодування заявлено не було. Отже, стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача в даному випадку буде несправедливим.

Outcome: approved