Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до Куп'янського міськрайонного суду Харківської області з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 16.02.2009 р. з нього на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів прибутку щомісячно. Позивач зазначає, що в період з 02.02.2009 р. по 27.03.2014 р., з 25.06.2015 р. по 02.05.2017 р., з 31.08.2017 р. по 13.10.2017 р. він ніде не працював, на теперішній час також ніде не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, внаслідок чого він не міг виплачувати аліменти в тому розмірі, який був встановлений судом, у зв'язку з чим виникла заборгованість по аліментам, яка станом на 01.07.2018 р. становить 44 342,04 грн. Крім того в нього на утриманні знаходяться ще троє неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у зв'язку з чим позивач вважає, що відсутність стабільного доходу та наявність іншої сім'ї та трьох неповнолітніх дітей має істотне значення, тому він звернувся до суду з позовом в якому просить скасувати заборгованість по аліментам в розмірі 44 342,04 грн., та змінити розмір аліментів визначивши їх у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. щомісячно. Не погодившись з даним позовом, відповідач надала до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочку сплати аліментів, посилаючись на те, що [PERSON] аліменти належним чином не сплачувались, внаслідок чого, виникла заборгованість по аліментам, яка за період з 05.03.2009 р. по 01.11.2018 р. складає 47 485,24 грн. [PERSON] зазначає, що заборгованість по аліментам виникла з вини відповідача по зустрічному позову, тому посилаючись на ст. 196 СК України, вона просить стягнути з нього пеню за прострочення сплати аліментів, але не більше 100% боргу, що становить 47 485,24 грн. Ухвалою Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 08.11.2018 р. зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочку сплати аліментів була об'єднана в одне провадження з первісним позовом. 03.12.2018 р. представником позивача за первісним позовом, був поданий відзив на зустрічну позовну заяву, в якому він просив у задоволенні зустрічної позовної заяви відмовити, посилаючись на те, що долучений до зустрічної позовної заяви розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, здійснений неправильно. При розрахунку пені до 08.07.2017 року необхідно було зробити розрахунок відповідно до норм ч. 1 ст. 196 СК України в редакції закону, що діяв до 08.07.2017 року, чого первісним відповідачем зроблено не було. Тобто положення ч. 1ст. 196 СК України в редакції закону, яка діяла до 08 липня 2017 року підлягають застосуванню лише під час розрахунку пені за період прострочення сплати відповідачем аліментів по 08.07.2017 року, а з 08.07.2017 року, з урахуванням змін , внесених Законом від 17.05.2017 року. Отже кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Не дивлячись на це первісний відповідач рахував всі місяці - навіть ті, де первісним позивачем сплачувались аліменти самостійно, або вираховувалися із заробітної плати. У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом, підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити позов у повному обсязі, в задоволенні зустрічної позовної заяви просив відмовити. Відповідач та її представник у судовому засідання заперечували проти задоволення первісного позову, просили відмовити у його задоволенні в повному обсязі та наполягали на задоволенні зустрічної позовної заяви. Представник третьої особи старший державний виконавець міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Куп'янському, Шевченківському районах та місту Куп'янськ Головного територіального управління юстиції у Харківській області - [PERSON] в судовому засіданні вирішення даного питання залишив на розсуд суду. Надав до суду розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, повідомивши, що розрахунок зроблений станом на 01.12.2018 р. та заборгованість по аліментам станом на 01.12.2018 р. становить 55 663,54 грн., а вказана дата в розрахунку 01.11.2018 р. є помилковою. Дослідивши матеріали цивільної справи, виконавче провадження за виконавчим листом № 2-646/2009 від 05.03.2009 р., вислухавши доводи учасників справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. 16 лютого 2009 року рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів прибутку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 21 січня 2009 р. та до повноліття дитини (а.с. 5). [PERSON] вказаний батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 73) Згідно свідоцтв про народження [PERSON] народилася [INFO], [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO], батьком дітей вказаний [PERSON] (а.с. 7-9) Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, заборгованість по аліментам [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини за виконавчим листом №2-646/209 від 05 березня 2009 року виданим Куп'янським міськрайонним судом Харківської області за період з 07.02.2009 р. по 01.12.2018 р. становить - 55 663,24 грн., (а.с. 120-122). Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 48, 51, 52, 55 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї , що включає достатнє харчування, одяг, житло. Батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Права і свободи громадянина захищаються судом. Згідно ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Таким чином, повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише у випадку, коли заборгованість виникла у зв'язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 16 лютого 2009 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів прибутку щомісяця. З тексту рішення вбачається, що [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Тобто позивачу було достеменно відомо, що рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області з нього були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки. Натомість рішення суду виконувалось не в повному обсязі, у зв'язку з чим, суд вважає, що з вини позивача виникла заборгованість по аліментам яка становить 55 663,24 грн. Стосовно копії трудової книжки, яка міститься в матеріалах цивільної справи (а.с. 10-12), як доказ того, що [PERSON] в період з 02.02.2009 р. по 27.03.2014 р., з 25.06.2015 р. по 02.05.2017 р., з 31.08.2017 р. по 13.10.2017 р. ніде не працював, то суд не бере її до уваги, оскільки у даної копії відсутня перша сторінка, а тому не можливо зробити висновок кому належить дана трудова книжка. Під час дослідження матеріалів цивільної справи суд звернув уваги учасників справи на те, що відсутня перша сторінка, однак ні копія першої сторінки, ні оригінал трудової книжки (оскільки, як зазначено [PERSON] на даний час ніде не працює, а отже трудова книжка повинна бути в нього на руках), для огляду у судовому засіданні та звіренні з копіями трудової книжки, які містяться в матеріалах справи, суду надані не були. Разом з тим, суд вважає, що вказана копія трудової книжки не може бути доказом того, що [PERSON] не міг сплачувати аліменти, так як у вказані періоди ніде не працював, оскільки, як вбачається з копії трудової книжки, особа тричі звільнялася з займаних посад за власним бажанням і один раз за домовленістю сторін, тобто особа вільно, на свій розсуд вирішувала чи продовжувати працювати, отримувати заробітну плату, виконувати обов'язок та сплачувати аліменти, чи звільнитися з займаної посади і перестати утримувати свою неповнолітню дитину. На підставі викладеного враховуючи, що заборгованість по аліментам виникла з вини [PERSON], суд вважає, що наявність на утриманні позивача малолітніх дітей, не є обставинами, що мають істотне значення, оскільки враховуючи ці обставини позивач не був позбавлений можливості звернутись до суду з позовом про зменшення саме розміру аліментів, беручи до уваги, що позивачем у своєму позові не наведено інших обставин, що мають істотне значення та не надано медичного висновку про його тяжку хворобу, які б могли слугувати достатньою підставою для звільнення позивача від заборгованості по аліментам, тому суд дійшов висновку про те, що позовна вимога про звільнення від сплати заборгованості є необгрунтованою та не підлягає задоволенню. Стосовно позовної вимоги про зменшення розміру аліментів з ј частини з усіх видів доходів [PERSON] на розмір в твердій грошовій сумі - 1000 грн., то судом встановлене наступне. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином, враховуючи, що платник аліментів не наділений правом звертатися до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, позовна вимога в цій частині задоволенню не підлягає. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON], народилася [INFO], тобто на даний час дитині виповнилося 13 років. Відповідно до Державного бюджету України на 2019 рік, прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років на період з 01.01.2019 р. по 30.06.2019 р. становить 2027 грн., на період з 01.07.2019 р. по 30.11.2019 р. - 2118 грн., з 01.12.2019 р. по 31.12.2019 р. - 2218 грн.. Мінімальний розмір аліментів, який зобов'язаний платити [PERSON] відповідно до діючого законодавства, в розмірі 50% прожиткового мінімуму, на період з 01.01.2019 р. по 30.06.2019 р. становить 1013,50 грн., з 01.07.2019 р. по 30.11.2019 р. становитиме 1059 грн., з 01.12.2019 р. по 31.12.2019 р. - 1109 грн., тобто в разі задоволення позовної вимоги про зменшення розміру аліментів з ј частини на 1 000 грн., це призведе до порушення прав неповнолітньої дитини, що на думку суду є неприпустимим. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що первісний позов є необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Що стосується зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочку сплати аліментів, то судом встановлено наступне. В силу ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Статтею 180 СК України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти. Відповідно до правової позиції висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц, при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Згідно статті 196 СК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Разом з тим, з викладеного вбачається, що постановою від 25 квітня 2018 року № 572/1762/15-ц ВП ВС відійшла від правової позиції, висловленої у постановах ВСУ у справах № 6-94цс15, № 6-300цс16, 6-1554цс16, а тому посилання представника позивача за первісним позовом, які викладені у відзиві на зустрічну позовну заяву, про те, що розрахунок пені необхідно було зробити відповідно до норм ч. 1 ст. 196 СК України, в редакції закону, що діяв до 08.07.2017 р. є безпідставними. Крім того, з аналізу ст. 196 СК України вбачається, що і в редакції закону, що діяв до 08.07.2017 р. і в редакції закону, який діє зараз, передбачено, що одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, тобто розмір пені збільшений не був. Тому загальна сума пені за несвоєчасну сплату аліментів розраховується судом наступним чином: За лютий 2009 р.: 336,67 (заборгованість по аліментам за лютий 2009 р.) х 1% (пеня) х 3603 ( кількість днів прострочення сплати суми аліментів по день ухвалення рішення) = 12 130,22 грн; За березень 2009 р. : 453,25 х 1% х 3573 = 16 194,62 грн; За квітень 2009 р. : 373,75 х 1% х 3542 = 13 238,23 грн.; За травень 2009 р.: 167,5 х 1% х 3512 = 5 882,60 грн; За червень 2009 р.: 285,75 х 1% х 3481 = 9 946,96 грн; За липень 2009 р.: 310,75 х 1% х 3450 = 10 720,88 грн.; За серпень 2009 р.: 210,75 х 1% х 3420 = 7 207,65 грн.: За вересень 2009 р.: 310,75 х 1% х 3389 = 10 531,32 грн.; За жовтень 2009 р.: 310,75 х 1% х 3359 = 10 438,09 грн.; За листопад 2009 р.: 491,58 х 1% х 3328 = 16 359,78 грн.; За грудень 2009 р.: 373,19 х 1% х 3298 = 12 307,81 грн. Пеня за 2009 р. становить: 12 130,22 + 16 194,62 + 13 238,23 + 5 882,60 + 9 946,96 +10 720,88 + 7 207,65 + 10 531,32 + 10 438,09 + 16 359,78 + 12 307,81 = 124 958,16 грн. Відповідно до ст. 196 СК України пеня не може бути більше 100 відсотків заборгованості по аліментам. Згідно розрахунку, заборгованість по аліментам становить 55 663,24 грн. Разом з тим з зустрічної позовної заяви та заяви від 21.01.2019 р. (а.с. 118) вбачається, що [PERSON] просить стягнути з [PERSON] пеню в розмірі 47 485,24 грн. Враховуючи вимоги зустрічної позовної заяви, а також те, що розмір пені за 2009 р. значно перевищує заборгованість по аліментам, суд не робить розрахунок пені за інші роки. Крім того, в силу ч. 2 ст. 196 СК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. На підставі викладеного, враховуючи наявність на утриманні [PERSON] трьох неповнолітніх дітей, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені, який просить [PERSON], та стягнути з [PERSON] пеню по аліментам в розмірі 20 000 грн., тим самим частково задовольнивши зустрічний позов.

Outcome: partial