Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Сєвєродонецької міської ради Луганської області про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мотивуючи вимоги тим, що позивач [PERSON] працює на посаді водія легкового автомобіля адміністративно-господарського відділу Сєвєродонецької міської ради Луганської області. Згідно табелю робочого часу позивач [PERSON] відпрацював у листопаді 2018р. 19 робочих днів, а у грудні 2018р. - 20 робочих днів, однак станом на теперішній час йому не виплачено заробітну плату за вказані місяці, що порушує його конституційні права. Виходячи із розміру середньомісячної заробітної плати, позивач [PERSON] вважає, що на його користь підлягає до стягнення заборгованість по заробітній платі за листопад-грудень 2018р. у розмірі 10086,49грн.. Разом з тим, враховуючи приріст індекс інфляції, на думку позивача [PERSON] на його користь також підлягає до стягнення сума компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати у розмірі 135,22грн.. Тому, [PERSON] звернувся до суду з позовом і просить суд стягнути з відповідача Сєвєродонецької міської ради Луганської області заборгованість по заробітній платі за листопад-грудень 2018р. у розмірі 10086,49грн. та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати у розмірі 135,22грн.. 19.04.2019р. представник відповідача Сєвєродонецької міської ради Луганської області надав до суду письмовий відзив на позов, в якому вказав, що у спірних відносинах порядок розрахунку оплати праці, виходячи із розміру середньої заробітної плати працівника є неприйнятним, оскільки заробітна плата робітникам, зайнятим обслуговуванням органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів нараховується згідно наказу Міністерства праці України від 02.10.1996р. №77. При цьому, в листопаді-грудні 2018р. працівникам Сєвєродонецької міської ради Луганської області премії не нараховувалист. Заборгованість Сєвєродонецької міської ради Луганської області перед [PERSON] складається із сум не виплаченої заробітної плати за фактично відпрацьований час з урахуванням податків за листопад 2018р. - 1751,64грн., та за грудень - 4344грн., що у загальному розмірі становить 6095,44грн.. Тому, просив відмовити у задоволенні позову про стягнення заробітної плати у розмірі 10086,49грн.. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача Сєвєродонецької міської ради Луганської області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до копії трудової книжки серія [NUMBER] , заповненої 15.07.1996р. на ім`я [PERSON] , [INFO] , останнього з 04.05.2016р. переміщено на посаду водія легкового автомобіля адміністративно-господарського відділу Сєвєродонецької міської ради Луганської області. Відповідно до копії довідки Сєвєродонецької міської ради Луганської області від 31.01.2019р. №713, станом на 01.11.2018р. згідно табелю обліку робочого часу [PERSON] відпрацьовано за листопад 2018р. - 19р.д., за грудень 2018р. - 20р.д., згідно бюджетних асигнувань сума виплаченої заробітної плати за листопад 2018р. - 2000грн.. Відповідно до довідки Сєвєродонецької міської ради Луганської області від 15.04.2019р. №2402, заробітна плата [PERSON] за листопад 2018р. складає: посадовий оклад - 2172грн., надбавка до посадового окладу за складність напруженість у роботі 50% - 1086грн., надбавка за класність 25% - 543грн., надбавка за ненормований робочий день 25% - 543грн., фактично виплачена заробітна плата у листопаді 2018р. - 2000грн.; за грудень 2018р. складає: посадовий оклад - 2172грн., надбавка до посадового окладу за складність напруженість у роботі 50% - 1086грн., надбавка за класність 25% - 543грн., надбавка за ненормований робочий день 25% - 543грн.. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог суд враховує наступні норми Закону. Згідно зі статтею 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначаються цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами. Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, яка складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати, інших заохочувальних і компенсаційних виплат. За цією нормою основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантії і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Частиною другої статті 97 КЗпП України та частиною першою статті 15 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що форми і система оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів. Умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. В силу частини першої статті 13 Закону України «Про оплату праці» оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Відповідно до Наказу Міністерства праці України від 02.10.1996 №77 «Про умови оплати праці робітників, зайнятих обслуговуванням органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів», затвердити схеми посадових окладів робітників. Отже, судом встановлено, що [PERSON] працює на посаді водія легкового автомобіля адміністративно-господарського відділу Сєвєродонецької міської ради Луганської області. За листопад 2018р. [PERSON] відпрацював 19 робочих днів, за грудень 2018р. - 20 робочих днів. При цьому, [PERSON] має посадовий оклад у розмірі 2172грн.. Фактично йому було виплачено заробітну плату за листопад 2018р. у розмірі 2000грн., за грудень 2018р. - 0грн.. Премії у листопаді-грудні 2018р. працівникам роботодавцем не нараховувались, відповідні накази не видавались. Спірним у зазначеній справі являється розмір заборгованості по виплаті заробітної плати [PERSON] за листопад 2018р. - грудень 2018р.. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не приймає до уваги розрахунок заборгованості невиплаченої заробітної плати, здійснений позивачем [PERSON] , оскільки такий розрахунок здійснений з урахуванням середньомісячної заробітної плати, що у свою чергу не відповідає положенням чинного законодавства. При цьому, суд також не в повній мірі приймає розрахунок заборгованості, здійснений відповідачем, оскільки такий розрахунок містить відомості з урахуванням податків, а відповідно абз. 5 п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при задоволенні позову про оплату праці суд має навести у рішення розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку та інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що з відповідача Сєвєродонецької міської ради Луганської області на користь позивача [PERSON] підлягає до стягнення заборгованість по виплаті заробітної плати за листопад 2018р. - грудень 2018р. у загальному розмірі 6688грн., визначена без утримання податків й інших обов`язкових платежів, що складається з: 2344грн. - листопад 2018р. (посадовий оклад - 2172грн., надбавка до посадового окладу за складність напруженість у роботі 50% - 1086грн., надбавка за класність 25% - 543грн., надбавка за ненормований робочий день 25% - 543грн., фактично виплачена заробітна плата у листопаді 2018р. - 2000грн.); грудень 2018р. - 4344грн. (посадовий оклад - 2172грн., надбавка до посадового окладу за складність напруженість у роботі 50% - 1086грн., надбавка за класність 25% - 543грн., надбавка за ненормований робочий день 25% - 543грн.). Стосовно позовних вимог [PERSON] щодо стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати у розмірі 135,22грн., суд не приймає до уваги розрахунок позивача щодо нарахування компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати у розмірі 135,22грн., виходячи з періоду листопад 2018р. - січень 2019р. та наводить свій розрахунок такої компенсації. Відповідно абз. 2 п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. №159, яким передбачено, що індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Тому, оскільки позивач [PERSON] мав отримати заробітну плату за листопад 2018р., то то цей місяць не включається до розрахунку компенсації, а тому за сума компенсації за листопад 2018р., враховуючи позовні вимоги за період до січня 2019р. становить 42,19грн. ((2344грн. (не виплачена заробітна плата за листопад 2019р.) х1,018% (приріст індексу споживчих цін - грудень 2018р. - січень 2019р. шляхом множення за кожним місяцем окремо); за грудень 2018р., враховуючи позовні вимоги за період до січня 2019р. становить 43,44грн. ((4344грн. (не виплачена заробітна плата за грудень 2019р.) х1,01% (приріст індексу споживчих цін - січень 2019р.), що у загальному розмірі становить 85,63грн.. Враховуючи вищенаведені обставини справи, суд приходить до висновку, що обставини, викладені позивачем [PERSON] в обґрунтування позовних вимог знайшли своє часткове підтвердження в матеріалах справи, а тому позовна заява [PERSON] до Сєвєродонецької міської ради Луганської області про стягнення заборгованості по заробітній платі за листопад-грудень 2018р. у розмірі 10086,49грн., компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати за період листопад 2018р.-січень 2019р. у розмірі 135,22грн. підлягає частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд у відповідності до ст.141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача Сєвєродонецької міської ради Луганської області на користь держави судовий збір в розмірі 768,40грн.. При цьому, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду межах одного місяця.

Outcome: partial