Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що він є наймачем житлового приміщення, яке не приватизоване та розташоване за адресою: [ADDRESS] . У вищезазначеній квартирі разом з ним зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] - його сини. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в зазначеній квартирі не проживають з 2014 року і відсутні без поважних причин. Відповідачі переїхали проживати до іншого місця. За комунальні послуги відповідачі не сплачують, чим порушують його права і змушують нести додаткові витрати. Відповідачі не виконали свої зобов`язання щодо зняття з реєстраційного обліку. Наявність реєстрації відповідачів у квартирі порушують його права та інтереси, як наймача квартири, оскільки створюють перешкоди у здійсненні ним права користування вказаною квартирою. Оскільки відповідачі відсутні за місцем реєстрації більше ніж шість місяців, вважає їх такими, що втратили право користування вказаною квартирою. Просить визнати [PERSON] і [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, до початку розгляду справи до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, до початку розгляду справи до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій визнав позовні вимоги в повному обсязі. Своїм правом на подачу відзиву не скористався. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, до початку розгляду справи до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій визнав позовні вимоги в повному обсязі. Своїм правом на подачу відзиву не скористався. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Частиною 1 ст. 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В силу положень ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім`ї не звільняє їх від виконання обов`язків за договором найму жилого приміщення. Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. В судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення адміністрації і профкомітету СВО «Азот» від 25.12.1985 року №30, рішення виконкому від 29.12.1985 року №629 квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , надана [PERSON] з правом зайняття з сім`єю із 3 осіб та перебуває у державній власності, що підтверджується копією ордеру №446н, виданого виконкомом Сєвєродонецької міськради від 30.12.1985 року, та копією відповіді на запит Комунального підприємства «Житлосервіс «Світанок» від 29.10.2019 року №5292. Відповідно до копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 09.10.2019 року №22700, виданої відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку, за адресою: [ADDRESS] , станом на 09.10.2019 року зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно з актом про фактичне місце проживання (не проживання) від 22.10.2019 року, складеного мешканцями будинку, за адресою: [ADDRESS] , з 2014 року фактично не проживають [PERSON] та [PERSON] . В судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають у вищевказаній квартирі з 2014 року, оскільки добровільно виїхали до іншого місця проживання. Зазначена обставина підтверджується копіями заяв [PERSON] від 10.03.2020 року та [PERSON] від 13.03.2020 року, в яких відповідачі визнали позовні вимоги. Згідно з даними паспорту громадянина України серії [NUMBER] в період з 28.12.2015 року по 11.12.2017 року [PERSON] тимчасово зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Частиною 2 статті 107 ЖК України передбачено, що у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Застосовуючи вказану норму матеріального права, суд враховує роз`яснення надані Пленумом Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 року. Зокрема, в тій частині, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Оскільки відповідачі [PERSON] і [PERSON] не проживають за місцем їх реєстрації понад шість місяців і мають постійне місце проживання в іншому місці, то, відповідно, вони втратили право користування спірною квартирою. Таким чином, реєстрація відповідачів за адресою: [ADDRESS] , наймачем якої є позивач [PERSON] , створює перешкоди у здійсненні ним права користування житловим приміщенням, оскільки він змушений сплачувати комунальні послуги за зареєстрованих відповідачів. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки відповідачі не проживають в спірній квартирі без поважних причин понад шість місяців, а отже втратили право користування спірним житлом. При цьому суд враховує визнання позову відповідачами, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України та положеннями ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» та з урахуванням визнання відповідачами позову до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору у сумі 384,20 грн., сплаченого при поданні позову, та стягнути з відповідачів окремого з кожного на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 192,10 грн., що складає загалом інші 50% судового збору, сплаченого позивачем.

Outcome: approved