Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду із позовною заявою до ТОВ «Нафтохімпроект» про стягнення заборгованості по розрахункам з підзвітними особами за службовими відрядженнями та середнього заробітку. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що він був прийнятий у ТОВ «Нафтохімпроект» на посаду інженера 2-ї категорії відділу авторського нагляду та інжинірингового супроводження проектів ТОВ «Нафтохімпроект» на підставі наказу №39 від 26.04.2013 року. У звязку з грубим порушенням норм трудових правовідносин, а також трудового контракту, ним було подано заяву про розірвання контракту, який згідно наказу №356к від 19.09.2016 р. було розірвано. 22 вересня 2016 р. йому було видана трудова книжка, згідно наказу про звільнення № 356к від 19.09.2016 р., довідка про невиплату заробітної плати за період з лютого по вересень 2016 р. від 22.09.2016 р. № 282, а також довідка про заборгованість з розрахунків з підзвітними особами від 22.09.2016 р. №274. На день звільнення відповідач повинен був нарахувати розрахункові та провести їх виплату, але виплату не здійснив. Відповідно дол. ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Сума середнього заробітку, яку відповідач повинен сплатити на його користь за час затримки розрахунку складає 21237,00 грн. (353,95 грн. середній заробіток; 60 кількість днів затримки (353,95 х 60 = 21237,00грн). Крім того, відповідач не виплатив заборгованість по розрахункам з підзвітними особами за службовими відрядженнями в сумі 51\~323, 24 грн. На підставі викладеного, позивач після уточнення позовних вимог просив суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 21237,00 грн. та заборгованість по розрахункам з підзвітними особами за службовими відрядженнями в розмірі 51\~323, 24 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] не був присутнім, уточнені позовні вимоги підтримав, просив справу розглядати у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував, про що надав відповідну заяву. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник\~відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи без його участі до суду не надходило. Відповідно до ст.\~ 224 ЦПК України\~ у разі неявки в судове засідання відповідача , який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд\~ справи за його відсутності або якщо повім лені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.\~\~ Зі згоди\~ позивача cуд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.\~\~ Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Відповідно до трудового контракту №56 від 26.04.2013 р. між ТОВ «Нафтохімпроект» та [PERSON] укладено трудовий контракт, відповідно до якого останній був прийнятий на посаду інженера 2 категорії відділу авторського відділу авторського нагляду та інжинірингового супроводження проектів у ТОВ «Нафтохімпроект» (а.с.26). Згідно з трудовою книжкою, серії БН від 409674, заповненою 04 січня 2001 року, на підставі наказу № 39к від 26.04.2013 року, [PERSON] 26.04.2013 р прийнятий на посаду інженера 2 категорії відділу авторського нагляду та інжинірингового супроводження проектів у ТОВ «Нафтохімпроект». 21 вересня 2016 р. наказом № 356к від 16.09.2016 р. звільнений за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП україни (а.с.14,20). Відповідно до заяви [PERSON] від 15.09.2016 р., останній просив розірвати з 15.09.2016 р. дію контракту від 26.04.2013 р. №56 згідно ст.38 КЗпП України внаслідок невиконання власником законодавства про працю та п.п.4.1-4.3 вищезазначеного контракту, з виплатою вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку (ст.44 КЗпП України) (а.с.9). Наказом від 26.04.2013 р. № 39к [PERSON] прийнято у ТОВ Нафтохімпроект» на постійну роботу на посаду інженера 2 категорії відділу авторського нагляду та інжинірингового супроводження проектів з посадовим окладом згідно штатного розкладу (а.с.8). Наказом № 356к від 21.09.2016 р. (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту), [PERSON] звільнений зам власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с.7). Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем з 26.04.2013 року до 21.09.2016 року. Відповідно до ст. 7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII (2148-08) від 19.10.73), Держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно довідки № 282 від 22.09.2016 р., виданої ТОВ «Нафтохімпроект», заборгованість зі заробітної плати перед [PERSON] за період з лютого 2016 р. по вересень 2016 р. становить 26\~077,66 грн.(а.с.13). Судовим наказом від 24.10.2016 р., виданим Лисичанським міським судом Луганської області, з ТОВ «Нафтохімпроект» на користь [PERSON] стягнута заборгованість із заробітної плати в розмірі 26\~077,66 грн. (а.с.31). Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У судовому засіданні встановлено, що середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 22.09.2016 року по 15.12.2016 року становить: 60 днів х 353,95 грн.(середньоденна заробітна плата) = 21\~237,00 грн.(а.с.4). Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, середньомісячна зарплата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Отже, середній заробіток позивача за час затримки розрахунку по заробітній платі за період з 22.09.2016 року по 15.12.2016 року становить: 60 днів х 353,95 грн.(середньоденна заробітна плата) = 21\~237,00 грн. Крім того, відповідно до довідки № 274 від 22.09.2016 р., виданої ТОВ «Нафтохімпроект», станом на 21 вересня 2016 р. заборгованість відповідача по розрахунках з підзвітними особами за службовими відрядженнями перед працівником [PERSON] становить 51\~323,24 грн.(а.с.12). Отже, заборгованість відповідача по розрахунках з підзвітними особами за службовими відрядженнями перед працівником [PERSON] становить 51\~323,24 грн. Представником відповідача не надано доказів відсутності вини відповідача в несвоєчасній виплаті позивачу всіх належних йому сум при звільненні з роботи. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Нафтохімпроект» про стягнення заборгованості по розрахункам з підзвітними особами за службовими відрядженнями та середнього заробітку, підлягають задоволенню. Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 551,20 грн.

Outcome: approved