Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до спілки (об'єднання) громадян співвласників майна колишнього КСРП ім. Шмідта, [PERSON] сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (далі відповідачі) про визнання зборів співвласників майна недійсними та прийнятих на них рішень незаконними. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що позивач є власником майнового паю в пайовому фонді колишнього КСРП ім. Шмідта. 30 квітня 2008 року створена і 30 травня 2008 року зареєстрована спілка (об'єднання) громадян співвласників майна колишнього КСРП ім. Шмідта (далі [PERSON]). 16 лютого 2013 року проведені загальні збори вказаної [PERSON], на яких прийнято рішення, зокрема про розподіл майна та виділення майна в натурі окремим групам власників членів [PERSON]. Позивач вважала дані збори недійсними, а прийняті на них рішення незаконними. Так, рішення про виділення майна в натурі окремим групам власників прийнято в період дії договору оренди майна, укладеного 9 січня 2009 року між співвласниками майна та ПСРП «Рибартіль», що прямо суперечить п. 3.2 вказаного договору оренди. Крім того, зазначала про наявність двох протоколів вказаних загальних зборів, відомості про присутніх співвласників в яких різниться, зокрема в одному протоколі вказано осіб, які на момент проведення загальних зборів вже померли, натомість в іншому примірнику протоколу замість померлих вказано інших осіб. При цьому протоколи не містять відомостей про те, яким чином визначено наявність кворуму та чи перевірялися повноваження присутніх осіб на загальних зборах співвласників. Вказувала також на пояснення окремих учасників тих загальних зборів, які стверджували, що ніхто із співвласників майна заяв про виділення майна в натурі не писав. Стверджувала про порушення процедури скликання загальних зборів, внаслідок чого вона не була на них присутня та не давала згоду на виділення майна в натурі окремим групам співвласників майна, що у свою чергу призвело до порушення її права власності. При цьому вказувала, що про порушення її прав їй стало відомо лише в січні 2017 року під час вирішення судом аналогічного судового спору, за результатами чого факт незаконності загальних зборів встановлено рішенням суду. Під час судового розгляду представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Представники відповідача [PERSON] [PERSON] і [PERSON] проти задоволення позову заперечили. Представник [PERSON] стверджував, що позивач не є членом [PERSON], оскільки до неї не вступала, а належне їй майно було передано на зберігання. За таких обставин жодних її прав чи інтересів прийнятими на загальних зборах рішеннями не могло бути порушено. Відповідач [PERSON] сільська рада Чорнобаївського району Черкаської області надіслала до суду лист про розгляд справи за відсутності представника, при вирішенні спору покладалася на розсуд суду. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] брав участь у справі під час підготовчого провадження та в одному судовому засіданні під час розгляду справи по суті, однак в подальшому у судові засідання не зявлявся, про причини неявки суду не повідомляв. Інші відповідачі у судові засідання не зявилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Свідок [PERSON] показав, що першу спілку співвласників майна колишнього КСРП ім. Шмідта створено у 2004 році у складі 250 осіб, а його обрано керівником. У 2008 році частина власників вирішила передати своє майно ТОВ «Рибколгосп», а інша частина ТОВ «Жовнинське». Наскільки він памятає, 25 власників, серед яких була і позивач, не визначилися куди передати належне їм майно, у звязку з чим було створено комісію та прийнято рішення виділити майно вказаним особам і передати його на зберігання [PERSON] Позивач зверталася до нього як до власника ТОВ «Рибколгосп» з пропозицією придбати в неї належний їй майновий сертифікат, у відповідь на що він їй повідомив про виділення належного їй майна та його передачу на зберігання [PERSON] Свідок [PERSON] показав, що позивач жодного відношення до [PERSON] взагалі не має. Була група власників, в тому числі позивач, майно яких було виділено та передано на зберігання [PERSON], оскільки останні не визначилися з його подальшою долею. Вказані співвласники, серед яких була позивач, не вступали до [PERSON], а тому не є її членами. Заслухавши пояснення представників сторін і покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 30 квітня 2008 року рішенням загальних зборів власників майнових паїв колишнього КСРП ім. Шмідта була створена [PERSON] та затверджено її статут. Вказана [PERSON] зареєстрована рішенням виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 30 травня 2008 року № 32 (т. 1, а.с. 12 на звороті). 5 травня 2008 року власники майнових паїв уклали договір про спільне володіння, користування та розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності, відповідно до умов якого майно передано в оренду ПСРП «Рибартіль» (т. 1, а.с. 28-37). Рішеннями зборів співвласників майнових паїв [PERSON] від 16 лютого 2013 року переобрано голову і комітет [PERSON], створено ревізійну комісію, а також виділено майно [PERSON] в натурі окремим групам членів спілки. Згідно з протоколом зборів № 2 на них були присутні 61 співвласник при наявності всього 84 зареєстрованих співвласників. Судом встановлено, що серед двох примірників протоколу вказаних зборів від 16 лютого 2013 року № 2, які долучено до позовної заяви, немає розбіжностей у кількості присутніх на зборах осіб та загальної кількості співвласників майна, натомість є розбіжності у деяких прізвищах присутніх осіб (т. 1, а.с. 14-20 і 21-27). При цьому згідно з листом [PERSON] сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області віл 30 жовтня 2017 року № 148 надати інформацію про кількість зареєстрованих членів [PERSON] та кількість виданих та зареєстрованих майнових сертифікатів (свідоцтв) сільська рада немає можливості через відсутність журналу реєстрації, який за невідомих обставин зник у 2008 році; в книзі обліку виданих свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, який ведеться в сільській раді з 25 серпня 2010 року, зареєстровано 133 власники сертифікатів (т. 1, а.с. 12). Крім того, відповідно до письмових свідчень [PERSON] і [PERSON] (т. 1, а.с. 10-11), що долучені до позовної заяви, а також [PERSON] (т. 3, а.с. 235-237), [PERSON] (т. 3, а.с. 238-240), [PERSON] (т. 4, а.с. 1-3), [PERSON] (т. 4, а.с. 4-6), [PERSON] (т. 4, а.с. 7-9), [PERSON] (т. 4, а.с. 10-12), що долучені судом до матеріалів справи під час судового розгляду, зміст протоколу від 16 лютого 2013 року не відповідає тим фактам і подіям, свідками яких вони були під час проведення загальних зборів. Судом встановлено, що оцінка законності проведених 16 лютого 2013 року зборів та прийнятих на них рішень вже надавалася судом під час розгляду аналогічної цивільної справи № 709/1791/17. Так, згідно з мотивувальною частиною постанови Апеляційного суду Черкаської області від 12 липня 2018 року у справі № 709/1791/17, яка набрала законної сили, колегія суддів, враховуючи наявні у справі докази, які підтверджують факт смерті пяти співвласників до проведення зборів, голоси яких були зараховані, а також враховуючи те, що цим рішенням передача майна власникам паїв була здійснена в період дії договору оренди, яким все майно обєднання було передано в оренду ПСРП «Артіль», що суперечило п. 3.2. договору оренди, встановила, що оспорене рішення зборів співвласників майна від 16 лютого 2013 року прийняте з порушенням діючого законодавства. Відповідно до ч.ч. 4 і 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом; обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. За таких обставин, враховуючи встановлений рішенням суду факт прийняття рішення на загальних зборах 16 лютого 2013 року з порушенням вимог діючого законодавства, вказані обставини не потребують доказування. Разом з тим судом встановлено, що позивач є власником свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнового сертифікату) № 128 від 1 вересня 2006 року, згідно з яким має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шмідта у частці в розмірі 1546,00 гривень або 0,11 відсотків (т. 1, а.с. 13). Згідно з доданою до матеріалів справи представником відповідача [PERSON] копією протоколу № 2 засідання наглядової, ліквідаційної комісії власників майнових паїв бувшого КСРП ім. Шмідта від 13 лютого 2008 року за результатами розгляду заяв власників майнових паїв про виділення належних їм часток в натурі було виділено частину майна, а також прийнято рішення про проведення консервації майна, яке залишилося нерозданим власникам майнових паїв, і передання його на зберігання [PERSON] до часу подачі заяв власників майнових паїв на отримання майна. Серед власників майнових паїв, які не одержали своє майно, значиться позивач (т. 3, а.с. 117-121). Водночас зі змісту листа [PERSON] сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 20 лютого 2019 року № 31 вбачається, що вказаний вище документ відсутній як у матеріалах спілки власників майнових паїв бувшого КСРП ім. Шмідта, так і спілки громадян співвласників майна реорганізованого КСРП ім. Шмідта; сільська рада не володіє інформацією про зникнення будь-яких інших документів (крім журналу реєстрації майнових сертифікатів), що стосуються спілки власників (т. 3, а.с. 234). Водночас згідно з п. 1 статуту [PERSON] (т. 1, а.с. 39-41) остання створена відповідно до рішення зборів від 30 квітня 2008 року на підставі Конституції України та Закону України «Про об'єднання громадян». Відповідно до п. 2 цього статуту [PERSON] за своїм правовим статусом є громадською організацією, що створена відповідно до законодавства України і діє на основі добровільності, самоврядування, законності, гласності, рівноправності членів [PERSON] з метою задоволення і захисту їх законних спільних економічних інтересів. У п. 12 статуту визначено, що [PERSON] є громадською організацією з фіксованим індивідуальним членством. Для вступу в члени [PERSON] громадянин подає заяву виконавчому органу [PERSON], який приймає рішення про прийом або про відмову у прийомі до [PERSON]. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які належні і допустимі докази, що позивач є членом даної [PERSON]. Наявність у власності майнового сертифікату не може слугувати достатнім доказом того, що позивач після його отримання дійсно вступила в [PERSON]. Таким чином покази свідків та доводи представника відповідача [PERSON] про те, що позивач у [PERSON] не вступала, представником позивача [PERSON] не спростовані. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Так, відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічна норма міститься і в ч. 1 ст. 81 ЦПК України. При цьому суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач не довів належними і допустимим доказами наявність свого порушеного права чи інтересу внаслідок прийняття зборами [PERSON] рішень 16 лютого 2013 року, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що позивач є членом цієї [PERSON]. За таких обставин суд дійшов висновку про відмову у позові в повному обсязі.

Outcome: dismissed