Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі по тексту - відповідач), відповідно до якого просив стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування у розмірі 6 082, 00 грн. 1.Стислий виклад позиції сторін Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами 29.04.2016 укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу (далі по тексту - Договір), предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «Hyundai ACCENT», д.н.з. [NUMBER]. 25.02.2017 із застрахованим ТЗ стався страховий випадок, а саме позивач припаркував вказаний автомобіль за адресою: м. Харків, вул. Каразина, 7/9, а коли повернувся до нього, то виявив пошкодження переднього бамперу. Позивач повідомив відповідача про настання страхового випадку, разом з тим останній відмовив у виплаті страхового відшкодування з тих підстав, що позивачем було надано недостовірні відомості про пошкодження транспортного засобу. Позивач з вказаною відмовою не погоджується, зазначає, що Висновок, на підставі якого відповідачем прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, складений на основі вибіркового та неповного дослідження обставин страхового випадку. Експерт особисто не оглядав місце події, Висновок складений на підставі фотознімків, в ньому також відсутній Акт огляду місця події та транспортного засобу позивача, не враховано стан дорожнього покриття, та ряд інших обставин, що в сукупності дає підстави вважати про неповноту проведеного дослідження. Відтак, позивач вважає, що безпідставно відмовляючи у виплаті страхового відшкодування, відповідач зловживає своїми договірними правами, порушуючи принцип дії інституту страхування, а також права позивача як споживача страхових послуг. Так, страхова сума становить 300 000, 00 грн., розмір франшизи 0 %. Згідно Акту виконаних робіт № АХТО1702596 від 03.04.2017 вартість ремонту автомобіля позивача становить 6 082, 00 грн. вказану суму позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Представник відповідача в своєму відзиві заперечував проти позовних вимог, просив відмовити в їх задоволенні. Зазначив, що позивачем було повідомлено відповідача про настання страхового випадку, а саме пошкодження застрахованого автомобіля, який був припаркований за адресою: м. Харків, вул. Каразина, 7/9. Позивач повернувся до автомобіля та виявив пошкодження. Страховик з метою встановлення факту , причин та наслідків страхового випадку звернувся з відповідним запитом до експертної установи. Згідно Висновку № 15-17 від 28.03.2017 ДП «Центр експертних досліджень», комплекс виявлених позивачем пошкоджень не міг утворитись за обставин пригоди, описаних позивачем, оскільки вказаний комплекс пошкоджень характерний для його власного руху за рахунок наїзду на більш міцну шорстку перешкоду, яка розташовувалась на рівні нижньої частини переднього бамперу, що свідчить про невідповідність пояснень водія щодо обставин виникнення вказаних пошкоджень. Відтак, у відповідності до положень п. 22.1.3 Договору страхування, укладеного між сторонами страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування, якщо страхувальник повідомив страховику свідомо неправдиві відомості про предмет договору страхування або про факт та обставини настання страхового випадку. З врахуванням наведеного, відповідач правомірно відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, а відтак підстави для задоволення позову відсутні. 2.Процесуальні дії у справі. Заяви, клопотання. 26.06.2017 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Гуменюк А.І. відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду. Відповідно до Розпорядження керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва № 01-08-989 від 17.11.17 року щодо повторного автоматичного розподілу справи, вказана справа була передана до провадження судді Мальцева Д.О. 20.11.2017 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцева Д.О. прийнято справу до свого провадження та призначено до розгляду. 23.11.2017 від представника відповідача надійшло клопотання про призначення судової експертизи. 22.12.2017 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцева Д.О. у зв'язку із набуттям чинності змін, відповідно до яких ЦПК України викладено в новій редакції, прийнято рішення про продовження розгляду справи в порядку загального позовного провадження та призначення підготовчого засідання. Сторонам встановлено строки для надання заяв по суті справи. 01.03.2018 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. 01.03.2018 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцева Д.О. по справі призначено судову автотехнічну експертизу, провадження по справі зупинено. 23.08.2018 до суду надійшов Висновок експертів КНДІСЕ № 8825/18-25. 27.08.2018 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцева Д.О. поновлено провадження, справу призначено до розгляду. 24.10.2018 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцева Д.О. закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті. 24.12.2018 від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів. 12.02.2019 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, представника позивача. Позивач, представник позивача в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. В своїй заяві представник позивача справу просив розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. В своєму відзиві розгляд справи просив проводити за його відсутності. 3.Фактичні обставини справи, встановлені судом, які підтверджені наданими доказами по справі, зміст спірних правовідносин. Так, 29.04.2016 між сторонами укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО), предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «Hyundai ACCENT», д.н.з. [NUMBER] (п. 4, 5 Договору). Відповідно до п. 9 Договору, розмір страхової суми становить 300 000, 00 грн., період страхування - з 30.04.2016 по 29.04.2017 (п. 12 Договору). Страхувальник має право на отримання страхового відшкодування в межах страхової суми, з врахуванням умов Договору та обраної Програми страхування (п.20.2.1. Договору). Згідно п. 20.1.1. Договору, Страховик має право самостійно з'ясовувати причини й обставини страхового випадку та проводити страхове розслідування. Пунктом 22.1.3 Договору передбачено, що Страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування у випадку, якщо Страхувальник (Вигодонабувач) повідомив Страховику свідомо неправдиві відомості про предмет договору страхування або про факт та обставини настання страхового випадку. Так, позивач в свої поясненнях зазначає, що із застрахованим транспортним засобом, який належить позивачу, стався страховий випадок, а саме позивач припаркував автомобіль «Hyundai ACCENT», д.н.з. [NUMBER] перед будинком по вул. Каразіна, 7/9, близько 15:00 позивач помітив, що транспортний засіб пошкоджений. Позивач своєчасно повідомив відповідача про вказану подію, що не заперечується сторонами та надав відповідачу докази понесених витрат на суму 6 082, 00 грн. /квитанція № 9670310010 від 03.04.2017/. Відповідач, в свою чергу, звернувся до експертної установи - ДП «Центр Експертних Досліджень» щодо проведення дослідження з приводу механізму утворення пошкоджень автомобіля позивача. Згідно Висновку № 015-17 інженерно-технічного дослідження механізму утворення пошкоджень автомобіля «Hyundai ACCENT», д.н.з. [NUMBER], складеного 28.03.2017 експертом ДП «Центр Експертних Досліджень» Антоновим М.В., комплекс механічних пошкоджень вказаного автомобіля з технічної точки зору не відповідає і не міг утворитись за обставин пригоди, які наведені у повідомленні про настання події за поясненнями водія, щодо отримання всього комплексу пошкоджень в обставинах однієї події за нерухомого стану ТЗ в момент спричинення пошкоджень, оскільки комплекс вище описаних пошкоджень автомобіля за механізмом утворення характерний для його власного руху за рахунок наїзду на більш міцну шорстку перешкоду абразивної будови, яка розташовувалась на рівні нижньої частини переднього бамперу автомобіля та занурювалась в процесі зіткнення під низ бамперу, що свідчить про неспроможність пояснень водія щодо виникнення даних пошкоджень. За таких обставин, відповідач прийняв рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, оскільки позивачем було повідомлено свідомо неправдиві відомості про факт та обставини настання страхового випадку, про що повідомив позивача листом від 12.04.2017 за вих. № 67. Позивач з вказаним висновком не погодився, вказав, що він складений з порушенням Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5. З врахуванням наведеного, за клопотанням представника відповідача ухвалою суду від 01.03.2018 призначено судову автотехнічну експертизу, за результатами якої до суду надано Висновок експертів за результатами проведення судової транспорнто-трасологічної експертизи від 20.08.2018 № 8825/18-52, складеного експертами КНДІСЕ Криловим Є.С., Борщевським П.Г. Відповідно до вказаного Висновку, пошкодження в передній нижній частині автомобіля «Hyundai ACCENT», д.н.з. [NUMBER], не могли утворитись при наїзді іншого автотранспортного засобу на нерухомий автомобіль «Hyundai ACCENT», д.н.з. [NUMBER]. Конфігурація та локалізація даних пошкоджень характерні для випадку наїзду автомобіля «Hyundai» передньою частиною на низько розташований високомірний об'єкт, з подальшим з'їздом з цього об'єкта в зворотному напрямку . 4.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування. Так, положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України). При цьому, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно роз'яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Згідно вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з положеннями статті 980 ЦК України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: 1) життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відповідно до ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. У разі необхідності страховик або Моторне (транспортне) страхове бюро можуть робити запити про відомості, пов'язані із страховим випадком, до правоохоронних органів, банків, медичних закладів та інших підприємств, установ і організацій, що володіють інформацією про обставини страхового випадку, а також можуть самостійно з'ясовувати причини та обставини страхового випадку (ч. 1 ст. 25 вказаного Закону). Згідно з пунктом 3 частини першої статті 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку. Аналогічні положення містяться в Законі України «Про страхування», згідно з якою підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є , зокрема, подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку (п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону). Відповідно до пункту 2.2 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 (далі по тексту - Інструкція), експерт зобов'язаний особисто провести повне дослідження, дати обґрунтований та об'єктивний письмовий висновок на поставлені питання, а в разі необхідності роз'яснити його. Згідно з пунктом 3.5 Інструкції, у випадку, коли об'єкт дослідження не може бути представлений експертові, експертиза може проводитись за фотознімками та іншими копіями об'єкта (крім об'єктів почеркознавчих досліджень), його описами та іншими матеріалами, доданими до справи в установленому законодавством порядку, якщо це не суперечить методичним підходам до проведення відповідних експертиз. Про проведення експертизи за такими матеріалами вказується в документі про призначення експертизи (залучення експерта) або письмово повідомляється експерт органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта). 5.Оцінка доказів. Висновки суду. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО), предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «Hyundai ACCENT», д.н.з. [NUMBER]. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказує, що із застрахованим транспортним засобом, який належить позивачу, стався страховий випадок, про що у відповідності до умов Договору та чинного законодавства було повідомлено Страховика. За умовами Договору, норм ЦК України та Закону України «Про страхування», Страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати, зокрема, у разі подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку. В судовому засіданні встановлено, що відповідач скористався вказаним правом та відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, оскільки останнім надано неправдиві відомості про факт та обставини настання страхового випадку. Вказане рішення прийняте, зокрема, на підставі Висновку № 015-17 інженерно-технічного дослідження механізму утворення пошкоджень автомобіля «Hyundai ACCENT», д.н.з. [NUMBER], складеного 28.03.2017 експертом ДП «Центр Експертних Досліджень» Антоновим М.В., яким встановлено, що комплекс механічних пошкоджень вказаного автомобіля з технічної точки зору не відповідає і не міг утворитись за обставин пригоди, які наведені у повідомленні про настання події за поясненнями водія. Оскільки позивач з вказаним висновком не погодився, за клопотанням представника відповідача ухвалою суду від 01.03.2018 призначено судову автотехнічну експертизу, за результатами якої до суду надано Висновок експертів за результатами проведення судової транспорнто-трасологічної експертизи від 20.08.2018 № 8825/18-52. При цьому, згідно вказаного Висновку, конфігурація та локалізація пошкоджень, отриманих автомобілем «Hyundai ACCENT», д.н.з. [NUMBER] характерні для випадку наїзду автомобіля «Hyundai» передньою частиною на низько розташований високомірний об'єкт, з подальшим з'їздом з цього об'єкта в зворотному напрямку та не могли утворитись при наїзді іншого автотранспортного засобу на нерухомий автомобіль позивача. Позивачем доказів протилежного не надано. За таких обставин, судом встановлено, що відповідачем правомірно відмовлено позивачу у здійсненні виплати страхового відшкодування, оскільки позивачем як страхувальником, було надано відповідачу неправдиві відомості про факт настання страхового випадку та обставини пошкодження застрахованого автомобіля. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, факт порушення відповідачем прав позивача як споживача страхових послуг не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Виходячи з наведеного та

Outcome: dismissed