Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області, із заявою, де заінтересованою особою вказав: Лисичанський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області про встановлення факту смерті [PERSON] [INFO], яка померла [INFO] року в місті Кіровськ Луганської області. У судове засідання для розгляду справи по суті, призначене на 30 травня 2016 року, заявилась представник заявника. Заінтересована особа не з'явилась, але подала заяву якою справу просила розглянути без участі представника Лисичанського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області. Позиція заявника полягала у тому, що [PERSON], яка померла [INFO] року в місті Кіровськ Луганської області, була дружиною заявника. Але у зв'язку із тим, що вона померла у цьому місті, на території якого проводиться антитерористична операція і на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, заявник не може отримати лікарське свідоцтво про смерть. Як наслідок, заявник не може зареєструвати факт смерті [PERSON] в органах державної реєстрації актів цивільного стану. Заінтересована особа проти задоволення заяви [PERSON] не заперечувала. У судовому засіданні була допитана у якості свідка: [PERSON] ([INFO], проживає: [ADDRESS]). Вона дала наступні показання: заявник та його дружина - [PERSON] являються її сусідами. Сьомого лютого 2016 року вона зайшовши до квартири сусідів, у коридорі лежачою на підлозі побачила [PERSON] та відразу викликала швидку допомогу та поліцію. [PERSON] поховали 09 лютого 2016 року у місті Кіровську на центральному кладовищі. Під час поховання померлої, вона особисто була присутня і все бачила, оскільки померлу поховали за християнськими звичаями. Відповідно до положень частини 2 статті 49 Цивільного кодексу України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Положення частини 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачають, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті в певний час або про оголошення її померлою. Форма лікарського свідоцтва про смерть, що видається закладами охорони здоров'я або судово-медичною установою та вимоги і підстави його заповнення встановлені Інструкцією щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма №106/о), затвердженою Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року №545. Зокрема, Інструкцією серед іншого встановлено, що: лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину (пункт 2.2.) ; у разі, якщо смерть настала внаслідок дії зовнішніх факторів (травми, асфіксії, дії крайніх температур, електричного струму, отруєнь тощо), після штучного аборту, проведеного поза межами медичного закладу, смерті на виробництві, при раптовій смерті дітей першого року життя та інших осіб, які не перебували під медичним наглядом, померлих, особа яких не встановлена, а також у тих випадках, коли є підозра на насильницьку смерть, лікарське свідоцтво про смерть видається судово-медичним експертом після розтину (пункт 2.3.) ; забороняється видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, без особистого встановлення лікарем факту смерті. У виняткових випадках свідоцтво про смерть може бути видано лікарем, який встановив смерть тільки на підставі огляду трупа (при відсутності ознак або підозри на насильницьку смерть) та даних медичної документації про наявність у померлого при житті хвороб, які в своєму перебігу могли призвести до настання смерті (пункт 2.4.). Таким чином, діюче законодавство України передбачає державну реєстрацію факту смерті або на підставі лікарського свідоцтва про смерть, або на підставі рішення суду. При цьому видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, тобто без встановлення лікарем факту смерті, забороняється. Судом встановлено, що [PERSON] 04 листопада 1973 року уклав шлюб з [PERSON], зареєстрований в місті Кіровськ відділом РАЦС Луганської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 413 та видано свідоцтво про укладення шлюбу (а.с.9). [PERSON] померла в місті Кіровську Луганської області [INFO] року (показання свідка). Однак місто Кіровськ Луганської області, згідно положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. А згідно положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р, місто Кіровськ Луганської області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Тому у зв'язку із тим, що смерть [PERSON] настала на території міста Кіровськ Луганської області, на території якого, нині, жодний орган державної влади України не працює та відбувається антитерористична операція, суд погоджується із тим, що отримати документи, встановленого зразка і виданого компетентним органом державної влади України, про встановлення факту смерті, не є можливим. Зважаючи на це та доведеність факту смерті [PERSON], а також необхідність державної реєстрації цього факту органами державної влади України для реалізації заявником своїх прав, суд вважає за можливе встановити факт того, що [PERSON] ([INFO]) [INFO] року померла у місті Кіровську Луганської області, а тому заяву [PERSON] про встановлення факту смерті, слід задовольнити. Таким чином,

Outcome: approved