Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], Виноградської сільської ради, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS]. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що він, його батько [PERSON] та мати [PERSON] проживали в житловому будинку по [ADDRESS]. Вони були членами колишнього колгоспного двору, у власності якого був житловий будинок з господарськими будівлями за вищевказаною адресою. Головою двору був батько позивача [PERSON]. Кожному із членів двору належали рівні частки в майні двору. [PERSON] помер [INFO] у віці 74 роки. За заповітом від 22.02.2011 року [PERSON] заповів позивачу все належне йому майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому належить. На момент смерті спадкодавця у спадковому житловому будинку проживали позивач та відповідачка [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. Однак, оформити спадкування позивач не може, так як спадковий житловий будинок з господарськими будівлями належав на праві власності колишньому колгоспному двору без виділення часток, що стверджується постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори Білоконь К.С. від 07.08.2018 року № 22/12/02-31. Технічним паспортом, випискою з інвентаризаційних матеріалів та висновком про вартість майна на садибний (індивідуальний) житловий будинок стверджено, що вказане домоволодіння складається із: житлового будинку; комори; сараю; гаражу; літньої кухні; комори; стайні; стодоли; навісу; вбиральні; криниці; огорожі; її вимощення та знаходиться по [ADDRESS], їх вартість становить 84900 грн. Житловий будинок з господарськими будівлями в заставі або під арештом не перебуває, побудований у встановленому законом порядку. За вказаним домогосподарством числиться земельна ділянка площею 0,2400 га. Відповідачка - мати позивача не заперечує, щоб позивач став власником спадкового житлового будинку. Інших претендентів на спадкове майно не має. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з наведених в позові підстав, просить позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнає в повному обсязі. Представник Виноградської сільської ради в судове засідання не з'явився. Виноградська сільська рада подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідачів. Суд, вислухавши позивача, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. З копії свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 03 березня 1989 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 33 від 13 лютого 1989 р., слідує, що в цілому будинковолодіння, яке складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд, розташоване в с. Виноград по вул. Щорса за № 1, дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Копія виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 8489 від 23.03.2018 р., видана згідно архівних даних МБТІ станом на 31.12.2012 р., свідчить, що в реєстровій книзі під реєстровим № 49 за [PERSON], як головою колгоспного двору, зареєстровано право власності на житловий будинок по [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 03.03.1989 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 33 від 13.02.1989 р. Про те, що вулиця Щорса перейменована на вулицю Зарічну в 1991 р., свідчить довідка № 702, видана 10.09.2018 р. виконавчим комітетом Виноградської сільської ради. Згідно виписки з погосподарської книги Виноградської сільської ради за 1991-1995 роки № 2 (особовий рахунок № 58, сторінка 15) в господарстві по вул. Зарічна, 1 в с. Виноград проживали: голова домогосподарства [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що стверджується довідкою № 704, виданою 10.09.2018 р. Виноградською сільською радою. За заповітом, посвідченим 22.02.2011 р. секретарем виконавчого комітету Виноградської сільської ради Городенківського району, зареєстрованим в реєстрі за № 27, [PERSON], [INFO], жителька [ADDRESS] на випадок своєї смерті все належне йому майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде йому належати і на що він за законом матиме право, - заповів своєму сину [PERSON]. Заповіт зареєстрований у спадковому реєстрі за № 50817828, що доводиться копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 51062906, виданою 26.02.2018 р. Першою Снятинською державною нотаріальною конторою. [PERSON], [INFO], помер [INFO]. у віці 74 роки в [ADDRESS], актовий запис № 14 від 26 жовтня 2017 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 26 жовтня 2017 року виконавчим комітетом Виноградської сільської ради. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. Довідкою № 700, виданою 10.09.2018 р. виконавчим комітетом Виноградської сільської ради підтверджується, що на момент смерті [PERSON] ([INFO].) в [ADDRESS] разом ним проживали та були зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Копія свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 21 лютого 1962 р., свідчить, що [PERSON] та [PERSON] були подружжям, запис за № 3 від 02 лютого 1962 р. в книзі записів актів громадянського стану про одруження. Позивач [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] та [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 26 березня 1980 р. Городенківським відділом ЗАГС Івано-Франківської області, запис за № 15 від 22 березня 1980 р. в книзі реєстрації актів про народження. Копією спадкової справи № 72/2018 р., наданою суду в.о. державного нотаріуса Городенківської РДНК Білоконь К.С., стверджено, що позивач [PERSON] 22.02.2018 р. подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька [PERSON]. Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 51063296, виданим 26.02.2018 року Першою Снятинською державною нотаріальною конторою, стверджено, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 62069464 (номер у нотаріуса 72/2018), спадкодавець - [PERSON], дата смерті: [INFO]. Отже, позивач [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] Дружина померлого [PERSON] - [PERSON], як непрацездатна вдова спадкодавця, відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, є спадкоємцем, що має право на обов'язкову частку у спадщині. Подана нею 22.02.2018 р. до спливу шести місяців з часу відкриття спадщини після смерті чоловіка заява до Городенківської районної державної нотаріальної контори свідчить про відмову від одержання обов'язкової частки у спадщині після смерті чоловіка. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. До спадкового майна спадкодавця [PERSON] входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. Постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 2212/02-31 від 07 серпня 2018 р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO]., на житловий будинок [ADDRESS] з посиланням на те, що вищезгадане господарство, головою якого був [PERSON], відносилось до колгоспного двору, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку, проте частки в спадковому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. З копії технічного паспорта на згаданий садибний (індивідуальний) житловий будинок встановлено, що житловий будинок збудований в 1966 р., господарські будівлі та споруди - в 1966, 1970, 1972, 1989 роках. Ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] станом на 11.09.2018 р. становить 84 900 грн., що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТВО «Придністров'я». За згаданим житловим буинком закріплена земельна в розмірі 0,2400 га, що підтверджується довідкою № 701, виданою 10.09.2018 р. виконавчим комітетом Виноградської сільської ради. Судом встановлено, що позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті батька [PERSON], фактично став власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем, як спадкоємцем за заповітом спадкодавця [PERSON], права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] не встановлено, відповідачі не заперечують відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved