Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до [PERSON] з позовом про стягнення суми боргу за договором позики. В позовній заяві зазначив, що 30.04.2011 рок він передав відповідачу [PERSON] 120 000 грн., про що останній написав розписку. У відповідності до розписки відповідача мав повернути борг протягом 30 днів з дня вимоги про повернення боргу. 17.08.2013 року він сповістив відповідача письмово, а саме спрямував вимогу рекомендованим листом, однак отримавши лист, останній до теперішнього часу борг не повернув. Просив стягнути з відповідача на його користь суму боргу з урахуванням інфляційних витрат в сумі 212280 грн. та 3% річних в сумі 6000 грн., а також судовий збір. В ході розгляду справи в якості співвідповідача залучений [PERSON]. В судовому засіданні 25.03.2016 року позивач пояснив, що 30.04.2011 року, вдома у [PERSON], в Скадовську, на виконання домовленостей з [PERSON] про спільне ведення справ по закупівлі та продажу овочів, в присутності його батька [PERSON], його дружини, донька відповідача [PERSON] склала розписку про отримання [PERSON] грошей в сумі 120 000 грн. копію якої він надав суду. Вказану розписку підписали [PERSON], його дружина та донька. Дату в розписці поставив він. [PERSON] [PERSON] під час написання розписки не було, так як з ним розмова відбулася раніше. Після написання розписки, гроші він [PERSON] не залишив, а сів в автомобіль та поїхав сам до [PERSON]. З ним вони поїхали в Одесу, де [PERSON] уклав договори та придбав розтаможені помідори привезені з Туреччини в палетах. Він в руки передав йому в Одесі не 120 000грн., а 15 000 доларів США на придбання овочів. Між ним та [PERSON] була домовленість, що він реалізує овочі та дохід вони розподіляють навпіл. Після придбання помідорів в Одесі, він поїхав до дому, а [PERSON] як потім зясувалось поїхав не в Херсон на ринок, а в Харків де його затримала міліція. Таким чином, гроші [PERSON] від нього не отримував, оскільки їх отримав його син [PERSON]. Жодних грошей від реалізації овочів він від [PERSON] не отримав та більше [PERSON] не бачив. Його батько [PERSON] обіцяв повернути гроші, які отримав його син, однак не повернув. З приводу розписок наданих відповідачем [PERSON], позивач пояснив, що всі вони написані в той же день з цього ж приводу також донькою відповідача [PERSON]. В них мова велась про ті самі гроші та умови ведення бізнесу. В судовому засіданні 22.04.2016 року позивач уточнив свої покази та пояснив, що в Одесу він не їздив, а передав гроші [PERSON] в Херсоні. Просить позов задовольнити. В судовому засіданні 14.03.2016 року представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] пояснила, що зі слів [PERSON] їй відомо, що гроші в сумі 15 000 доларів США він відав [PERSON] в Херсоні, однак останній жодного разу нічого не сплатив позивачеві та гроші не повернув. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позов не визнав та пояснив, що дійсно була домовленість між позивачем та його сином [PERSON] про купівлю та реалізацію овочів. Він написав розписку про отримання грошей так як спочатку домовлялись про передачу грошей йому. Після написання розписки позивач змінив свою позицію, гроші йому не віддав, а сам поїхав на зустріч до сина. Зі слів сина [PERSON] йому відомо, що позивач тоді розплатився особисто за помідори та гроші йому також не залишив. Представники відповідача [PERSON], адвокат [PERSON] та [PERSON], діючий за довіреністю, вважають позовні вимоги до [PERSON] не обґрунтованими, оскільки не доведені належними та допустимими доказами. Представник [PERSON] пояснила, що позивач посилається на розписку згідно якої 120 000 грн. отримав [PERSON], тоді як в судовому засіданні визнав, що гроші Акіфу не передав, а передав їх наче б то [PERSON]. Просить в задоволенні позову відмовити та звернути увагу на кількість розписок які надані відповідачем про наче б то отримання ним цих 120 000 грн., які написані в різних редакціях, але як визнав сам позивач, гроші за ними не передавались. Представник відповідача [PERSON], а саме [PERSON] діючий за довіреністю позовні вимоги до [PERSON] не визнав та пояснив, що зі слів свого довірителя йому відомо, що [PERSON] особисто розрахувався за придбані помідори, а тому будь-які гроші [PERSON] не залишав. Прийняти особисту участь в розгляді справи його довіритель змоги не має у звязку з виїздом за межі України. Просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення позивача, представників, дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступного висновку. Частинами 1, 2 ст.207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути гроші у строк встановлений договором. Як вбачається з розписки наданої позивачем, [PERSON] отримав 30.04.2011 року від позивача 120 000 грн. Згідно розписки він зобовязався повернути борг протягом 30 днів з дня першої вимоги позивача. В якості свідків передачі грошей зазначені дочка відповідача [PERSON] та дружина [PERSON]В.(а.с.11) В судовому засіданні позивач визнав, що надана ним розписка безгрошова, оскільки фактично гроші він [PERSON] не передавав. На підтвердження безгрошовості розписки наданої позивачем, представником відповідача надано оригінали двох розписок які зберігаються у відповідача про намір позивача здійснювати спільну діяльність з [PERSON] щодо закупівлі овочів датовані 30.04.2011 року та про отримання наче б то [PERSON] 120 000 грн.(а.с. 199, 200) Як визнав позивач, вказані розписки написані в той же час з одного приводу. Гроші за ними [PERSON] також не отримував.(а.с.199,200) Крім того, враховуючи, що оригінали наданих відповідачем розписок зберігаються у нього, вони не можуть бути підставою для стягнення з [PERSON] грошей. Таким чином, враховуючи, що фактично між позивачем та [PERSON] договір позики не укладався, оскільки гроші не передавались, вимога про стягнення грошей з [PERSON] не може бути задоволеною. Стверджуючи, що гроші в сумі 15 000 доларів США передано [PERSON], позивач відповідних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів не надав, тоді як відповідач [PERSON] в особі представника [PERSON] який діє на підставі довіреності, позов не визнав та пояснив, що гроші від позивача також не отримував, оскільки позивач особисто розплатився за товар. Враховуючи, що у відповідності до ч.1 ст.38 ЦПК України, сторона може брати участь у справі особисто або через представника, суд позбавлений можливості примусити співвідповідача [PERSON] давати пояснення судові особисто, зважаючи крім того на пояснення його представника про виїзд останнього з місця проживання. Таким чином, у звязку з відсутністю у позивача доказів отримання [PERSON] грошей, вимога про стягнення боргу з [PERSON] також не може бути задоволеною.

Outcome: dismissed