Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Лізингова компанія «Автофінанс» про визнання договору фінансового лізингу № 000093 від 13 березня 2015 року недійсним і відшкодування 54 090 грн. мотивуючи це тим, що у березні 2015 року він вирішив придбати для власних потреб транспортний засіб, та у зв'язку з цим у мережі Інтернет знайшов рекламне оголошення ТзОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» із пропозицією укласти договір купівлі-продажу автомобіля «Форд-Мондео», 1.6 дизель М.Т.М., світло коричневого кольору, 2013 р.в., по акційній ціні - 274 000 грн. У наступному, на запрошення представника регіонального відділення [PERSON], прибувши у м. Київ [PERSON] на офіційному бланку ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» 13.03.2015 власноручно написав заяву щодо надання йому автомобіля «Форд-Мондео», 1.6 дизель М.Т.М., світло коричневого кольору, 2013 р.в. по договору №000093 від 13.03.2015. Між представником регіонального відділення ТзОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» [PERSON] та [PERSON] 13.03.2015 року було укладено договір фінансового лізингу №000093. Текст договору було надруковано, а фактично істотні умови та основні відомості заповнювала власноручно регіональний представник [PERSON] При цьому, представник регіонального відділення ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» [PERSON] умисно ввела його в оману щодо істотних умов договору, - ціни (акційна ціна автомобіля «Форд-Мондео», 1.6 дизель М.Т.М., світло коричневого кольору, 2013 р.в., була оголошена 274 тис. грн., в той же час згідно додатків до договору ціна вже іншого автомобіля «SSANG YONG KORANDO Classic 1», 2.0 бензин, складала 19 317,86 доларів США (гривневий еквівалент 540 900 грн.); щодо порядку переходу автомобіля у власність позивача, то його шляхом обману змушували заплатити подвійну ціну автомобіля, який через обман працівників ТзОВ «Лізингова компанія Автофінанс» взагалі не перейде у його власність навіть після сплати всіх платежів. Сам договір виписаний так, що у ньому відсутня будь-яка відповідальність ТзОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» у разі не виконання умов договору навіть після сплати усіх платежів, які вимагає ТзОВ «Лізингова компанія «Автофінанс». На вимогу представника регіонального відділення ТзОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» [PERSON] 13.03.2015 року о 12:56 годин, через відділення «Ощадбанку» в м. Києві позивачем було сплачено перший платіж в розмірі 54 090 грн. Лише вдома, [PERSON] встановив, що згідно договору та додатків №1, №2 до договору вказано інший значно дорожчий автомобіль, ніж він хотів придбати та ціна цього автомобіля «SSANG YONG KORANDO Classic 1», 2.0 бензин, складає 19 317,86 доларів США (гривневий еквівалент 540 900 грн., а не 274 000 грн.) Сума внесеного першого платежу в розмірі 54 090 грн. був адміністративним платежем (10%), про що позивач довідався лише після детального ознайомлення вдома. Позивач вважає, що умови договору фінансового лізингу не відповідають діючому законодавству та порушують його права як споживача. Так, за умовами вищезазначеного договору до отримання автомобіля має сплатити товариству адміністративний платіж у розмірі 10 % вартості предмета лізингу. Такі умови позивач вважає несправедливими, а обов'язок сплатити 10 % вартості автомобіля у вигляді адміністративного платежу є фактичним залученням коштів для його придбання, що потребує ліцензії як для залучення фінансових активів від фізичних осіб, яка відсутня. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів наведених в позовній заяві та просив позов задовольнити повністю. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, суду надіслав письмові заперечення на позов та заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник третьої особи не з'являвся у судові засідання, про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку за останньою відомою адресою. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали, встановивши таким чином фактичні обставини справи, застосовуючи загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність,

Outcome: partial