Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вище вказаним позовом, після збільшення позовних вимог та їх уточнення, остаточно просив: - усунути перешкоди в користуванні належної йому 9/20 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель № 2-а по вул. Тольятті Пальміро в м. Кіровоград шляхом виселення з кімнати 1-1 (сіни) площею 3,3 кв.м., кімнати 1-2 (кухня) площею 8,3 кв.м., кімнати 1-3 площею 14,4 кв.м. [PERSON], [PERSON], яка також представляє інтереси [PERSON] та [PERSON], [PERSON] без надання іншого житлового приміщення; - вселити його в кімнату 1-1 (сіни) площею 3,3 кв.м., кімнати 1-2 (кухня) площею 8,3 кв.м., кімнати 1-3 площею 14,4 кв.м. житлового будинку № 2-а по вул. Тольятті Пальміро в м. Кіровоград; - визначити порядок користування земельною ділянкою площею 438 кв.м., надвірними господарським будівлями до житлового будинку № 2-а по вул. Тольятті Пальміро в м. Кіровоград відповідно до часток сторін в праві власності на житловий будинок; - стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно на його користь 5111 грн., що за висновком експертизи становить вартість ремонтно-будівельних робіт по відновленню первісного стану кухні. Ухвалою суду від 24.06.2015 року закрито провадження у справі в частині вимог про виселення [PERSON](а.с. 160-161). Ухвалою суду від 01.04.2016 року за заявою позивача залишено без розгляду позовні вимоги в частині визначення порядку користування земельною ділянкою площею 438 кв.м. Позивач та його представник з посиланням на зміст позову зазначали, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивач є власником 9/20 частини житлового будинку № 2-а з відповідною частиною надвірних будівель по вул. Тольятті Пальміро в м. Кіровоград, що складається з 1-1 (сіни) площею 3,3 кв.м., кімнати 1-2 (кухня) площею 8,3 кв.м., кімнати 1-3 площею 14,4 кв.м. та частини господарських будівель. Інша частина нерухомості належить відповідачам по справі, як спадкоємцям після смерті 22.12.2009 року [PERSON]. Проте, відповідачі чинять йому перешкоди у користуванні належної частки житлового будинку, господарських споруд, не допускаючи до будинку, чим порушують його право на безперешкодне володіння, користування та розпорядження майном, здійснили перепланування в належній позивачу частині будинку без його згоди. Оскільки до будинку його не допускають напевно вказати всіх проживаючих в ньому осіб не може. Відновлення попереднього стану перепланованої відповідачами кухні, згідно до висновку експертизи становить 5111 грн. Також, просив виселити всіх осіб, що мешкають на належній йому частині житлового приміщення. З метою захисту свої порушених відповідачами прав позивач звернувся до суду. Відповідачі та їх представник заперечили проти задоволення позовних вимог та просили відмовити в повному обсязі. Посилаючись на надані письмові заперечення вказували на неможливе сумісне проживання з позивачем через неприязні стосунки в звязку з його відношенням до них та дітей, яка містить загрозу їхньому життю та здоровю. Позивач з 1997 року не утримував спірний будинок, не приймав участь у здійсненні його поліпшення, не приймав участь в його газифікації. [PERSON] не доведено права на власність частини житлового будинку, не надано доказів, що саме вони створюють йому перешкоди. Перепланування частини будинку відбулось за згоди попереднього власника. [PERSON] у будинку, що є предметом спору не проживає, а [PERSON] не проживає в кімнатах на які претендує позивач, тому неможливо вести мову про їх виселення, тим паче, що остання є співвласником будинку, як і позивач. Також, сторона відповідачів просила застосувати до виниклих правовідносин строк позовної давності (а.с.46-49, 55-58, 172-178). Представники третіх осіб в судове засідання не зявились про розгляд справи повідомлені належним чином. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.11.2004 року позивачу належить 9/20 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, під № 2-а, що знаходиться в м. Кіровограді по вул. Тольятті Пальміро (а.с. 5, 6). Відповідно до архівної довідки № 98330 від 30.07.2013 року право власності на вище вказаний житловий будинок належить: [PERSON] - 9/20 ч. (приватна спільна часткова), згідно свідоцтва про право на спадщину від 02.11.2004 року, [PERSON] 3/20 ч. та 2/5 ч. (приватна спільна часткова), згідно свідоцтва про право на спадщину від 16.08.1983 року та свідоцтва про право на спадщину від 19.03.1979 року (а.с. 4). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.04.2014 року [PERSON] належить 11/20 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, під № 2-а, що знаходиться в м. Кіровограді по вул. Тольятті Пальміро (а.с. 51, 52). У технічних паспортах виготовлених як у 1987 році так і в 2014 році зазначено, що житловий будинок № 2-а розташований за адресою: вул. Тольятті Пальміро в м. Кіровограді має два окремі входи та включає квартиру 1 та квартиру 2 (а.с. 7-9, 185-189). Саме квартира 1 містить реквізити на які посилається позивач у прохальній частині позову, наведені у технічному паспорту за 1987 рік. Згідно довідки квартального комітету від 18.02.2014року [PERSON] зареєстрований в будинку №2-а, розташованого по вулиці П.Тольятті в м. Кіровограді, з 25.10.2013року, проте не проживає. Також, за довідкою квартального комітету від 05.04.2014року склад сімї [PERSON] в будинку №2-а, розташованого по вулиці П.Тольятті в м. Кіровограді становить пять осіб : дочка - [PERSON], онуки [PERSON] та [PERSON], син [PERSON] (а.с.50). Згідно довідки квартального комітету від 15.03.2014року [PERSON], що проживає в будинку №2-а, розташованого по вулиці П.Тольятті в м. Кіровограді має склад сімї з трьох осіб : вона та двоє її дітей [PERSON] та [PERSON] (а.с. 59). Ухвалою суду від 30.04.2014 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу проведення якої доручено експертам Кіровоградського відділення Одеського науково-дослідного інститут (а.с. 74-75). Згідно висновку експерта № 997, 998 від 31.03.2015 року поділ в натурі житловий будинок до ідеальних часток та з відхиленням від ідеальних часток не надається можливим, то відповідно пропонується грошова компенсація виходячи з ринкової вартості будинку, а саме: вартість частини будинку позивача на дату проведення експертизи складає 125711 грн. без урахування ПДВ, вартість часини будинку відповідача на дату проведення експертизи складає 153645 грн. грн. без урахування ПДВ, вартість ремонтно-будівельних робіт по відновленню первісного стану кухні враховуючи в діючих цінах на будівельні матеріали та роботи без урахування ПДВ та без урахування фізичного зносу будівельних матеріалів, станом на час проведення експертизи складає 5111 грн. (а.с. 93-104). Судом ставилось на обговорення можливість вирішення питання порядку користування житловим приміщенням, проте залишилось без уваги, було клопотання лише щодо додаткової експертизи з приводу порядку користування земельною ділянкою. Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено в ст. 13 ч. 3 Конституції України, власність зобовязує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, тому посилання відповідачів на строк позовної давності у виниклих правовідносинах є безпідставним та застосуванню не підлягає, що також узгоджується із ст. 268 ЦК України. Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України. Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселилися у спірну квартиру власника, але на час розгляду справи не є членами його сімї. Тому, в даному в випадку власник повинен звертатися до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні правом власності. Виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені ЖК УРСР підстави для позбавлення права на житло. При розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла і членами його сімї, а також членами сімї колишнього власника житла. Так, у першому випадку власник житла має право вимагати визнання колишнього власника таким, що втратив право на користування, та зняття його з реєстрації. При цьому втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла. Відповідно до ст. 9 ч. 4 ЖК УРСР ніхто не може бут виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим примушенням інакше, як з підстав і порядку передбачених законом. Відповідно до вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо ці порушення не були поєднані з позбавленням володіння. Згідно з вимогами ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни які мають у приватній власності квартиру (будинок) користуються нею для особистого проживання і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ст.156 ЖК України члени родини власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить на праві власності, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. В судовому засіданні позивач пояснив, що в технічному паспорті виготовленому, як у 1987р. так і в 2014р. житлова площа на яку він претендує позначена, як квартира №1 (а.с. 8, 187-188). За наведеного, в межах позовних вимог, вимога позивача про вселення його в кімнату 1-1 (сіни) площею 3,3 кв.м., кімнати 1-2 (кухня) площею 8,3 кв.м., кімнати 1-3 площею 14,4 кв.м. житлового будинку № 2-а по вул. Тольятті Пальміро в м. Кіровограді підлягає до часткового задоволення, а саме в частині вселення до вказаного будинку, до квартири №1, без зазначення кімнат, оскільки питання порядку користування поставлено не було, а висновком експертизи встановлена неможливість поділу будинку в натурі. Відмовляючи у вимозі про усунення перешкод в користуванні належної позивачу 9/20 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель № 2-а по вул. Тольятті Пальміро в м. Кіровоград шляхом виселення з кімнати 1-1 (сіни) площею 3,3 кв.м., кімнати 1-2 (кухня) площею 8,3 кв.м., кімнати 1-3 площею 14,4 кв.м. [PERSON], [PERSON], яка також представляє інтереси [PERSON] та [PERSON], [PERSON] без надання іншого житлового приміщення, суд виходить з наступного. Так відповідачі в судовому засіданні пояснили, що на житловій площі на яку претендує позивач, тобто позначеної в технічному паспорті, як квартира №1 проживають [PERSON] із синами. Співвласник [PERSON] проживає у квартирі №2, а [PERSON] не прописаний та не проживає. Позивач вказав на таку можливість оскільки до будинку його не допускають. Відтак відповідачі [PERSON]Б та [PERSON] не створюють позивачу перешкод у користуванні належним йому майном, іншого перед судом не доведеною. Що ж до відповідача [PERSON], яка проживає із синами в квартирі №1 на яку претендує позивач, то в силу ст. 156 ЖК України вони також не можуть бути виселені, оскільки дозвіл на їх проживання надала співвласник [PERSON], частки будинку не виділені, порядок користування кожного із співвласників не встановлений. За наведеного у даній вимозі суд відмовляє в повному обсязі. Не підлягає задоволенню і вимога про стягнення з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь позивача 5111 грн., що за висновком експертизи становить вартість ремонтно-будівельних робіт по відновленню первісного стану кухні. Так, матеріалами справи встановлено, що позивач став власником 9/20часток будинку у 2004 році а відповідач [PERSON] власником 11/20 часток у 2014році. Попередні власники померли у 1997р. та 2009роках. За твердженням відповідачів перепланування кухні відбувалось за життя власників будинку та за їх згоди, протилежного позивачем не доведено, тобто не доведено, що відповідачі вчинили дії перебудови кухні після набуття ним права власності у 2004році на належних саме йому 9/20часток будинку. За наведеного у даній вимозі суд відмовляє в повному обсязі. При розподілі судових витрат суд враховує, що по питаннях по яких призначалась експертиза суд відмовив, відтак кошти сплачені за проведення експертизи розподілу не підлягають. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial