Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до свідоцтва про право власності № 152 від 08.02.2017 року він є співласником квартири № 5 за адресою: м. Рівне, вул. Данила Галицького, 11. Квартира є спільним майном, визначено частки вказаної квартири рівними , що становлять по 1/3( одній третій) ідеальній частці цілої квартири. Позивачу 1/3 ідеальної частки у вказаній квартирі належить на праві приватної власності з 8 лютого 2017 року на підставі Свідоцтва №152, виданого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], а Відповідачам з 11.07.2002 на підставі Свідоцтва про право власності №237, виданого Управлінням житлового господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради. Відповідачі перешкоджають йому в користуванні та володінні майном, що є в спільній частковій власності. Оскільки, позивачу належить 1/3 ідеальної частки квартири , виходячи з цього просив усунути йому перешкоди в користуванні квартирою 5 в будинку 11 по вул. Данила Галицького у м. Рівне шляхом вселення та зобовязання співвласників [PERSON] і [PERSON] не утримувати собак у цій квартирі. Виділити йому у володіння та користування ізольовану житлову кімнату площею 12,1 кв.м у квартирі [ADDRESS], а кухню площею 10,8 кв.м., вбиральню площею 1,5 кв.м, ванну кімнату площею 3,2 кв.м, коридор площею 9,3 кв.м, 2 комори площею 5,1 кв.м і 4,8 кв.м, балкон площею 6,8 кв.м - залишити в спільному користуванні [PERSON], [PERSON] і [PERSON]. Стягнути з [PERSON] і [PERSON] на його користь понесені ним судові витрати в сумі 1280 грн. В судовому засіданні, позивач, представник позивача підтримали позов в межах доводів позовної заяви та просили позов задовольнити. Відповідачі, будучи попередженими про день, час та місце слухання справи належним чином , в судове засідання не з'явилися повторно. З заявою про розгляд справи в їх відсутність не зверталися, причину неявки суду не повідомили. Письмових заперечень на позов не подали. За наведених обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачів на підставі наявних у справі матеріалів з постановленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 224-228 ЦПК України, про що не заперечує позивач та представник позивача. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку що позовна заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №89397561 від 13.06.2017, квартира №5 в м.Рівне по вул.Данила Галицького, 11, належить: - 1/3 частки на праві приватної спільної часткової власності [PERSON]; - 1/3 частки на праві приватної спільної часткової власності [PERSON]; - 1/3 частки на праві приватної спільної часткової власності [PERSON]. З оглянутого судомтехнічного паспорту вказана квартира складається з трьох кімнат, має загальну площу 92,7 кв.м., житлову 56 кв.м., у тому числі: - 1-а кімната площею 23,7 кв.м.; - 2-а кімната площею 20,2 кв.м; - 3-я кімната площею 12,1 кв.м; - кухня площею 10,8 кв.м; - вбиральня площею 1,5 кв.м; - ванна кімната площею 3,2 кв.м; - коридор площею 9,3 кв.м; - 2 комори площею 5,1 кв.м і 4,8 кв.м; - балкон площею 6,8 кв.м. Судом встановлено, що частки співвласників квартири [ADDRESS] становлять - [PERSON]К -1\\3, [PERSON] 1\\3, [PERSON] - 1\\3. За змістом ст.ст.21,24,41 Конституції України, ст.ст. 319,358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Правовий режим спільної часткової власності визначається гл.26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників,а за відсутності згоди спір вирішується судом.Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Відповідно до положень ч.3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 « Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» надано роз»яснення судам, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника ( учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо неможливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Враховуючи, що житлова площа квартири становить 56 кв.м., частки співвласників є рівними та позивач просить виділити у користування кімнату площею 12,1 м.кв., що є найменшою кімнатою у квартирі, це не буде порушувати права та законні інтереси інших співвласників, оскільки їм у користування залишаються жилі кімнати площею 23,7 м.кв. та 20,2 м.кв. Відповідно до п. 60 абзацу 4 Правових позицій висловлених судовою колегією в цивільних справах ВСУ від 01 грудня 1997 року вимоги про встановлення порядку користування учасника спільної власності, який не проживає в квартирі, можуть бути задоволені, якщо є можливість надати йому, відповідно до його частки ізольоване жиле приміщення або коли інші учасники спільної власності перешкоджають продовженню користування приміщенням. Виходячи з наведеного, суд вважає, що у користування [PERSON] слід виділити жилу кімнату «3», площею, 12,1 м.кв., оскільки це відповідає його частці у праві спільної власності та не призводить до порушення прав [PERSON] та [PERSON] на володіння та користування тією частиною майна в натурі, яка відповідає їх частці у спільній власності. Також враховуючи характер планування квартири, наявність трьох кімнат, які є ізольованими, їх площу, суд приходить до висновку, що найбільш раціональним, доцільним і таким, що не порушує прав співвласників квартири буде встановлення порядку користування спірною квартирою, за яким виділити у користування [PERSON] жилу кімнату «3», площею, 12,1 м.кв. Підсобні приміщення кухня, площею, 10,8 кв.м, ванна кімната, площею 3,2 м.кв., коридор, площею, 9,3 м.кв., дві комори, площею 5,1 кв. та 4,8 кв.м., балкон, площею6, 8 кв.м. залишити у спільному користуванні. Виходячи з положень\~статті 317 ЦК України, право власності передбачає наділення власника правом володіння, користування і розпорядження своїм майном. При цьому, право володіння означає юридично забезпечену власнику можливість мати майно у своєму безпосередньому фізичному чи юридичному віданні, у сфері свого фактичного господарського чи іншого впливу; право користування - це юридично закріплена можливість власника господарського, підприємницького, культурно-побутового використання майна та вилучення з нього корисних властивостей власником чи уповноваженими особами; право розпорядження - юридично закріплена можливість власника передавати майно іншими особами, змінювати його стан чи призначення, тощо. Відповідно до ч. 1\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 Цивільного кодексу України\~передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі чинять позивачу перешкоди в користуванні власністю, шляхом утримання в квартирі великих та агресивних собак. Позивач з 1998 року хворіє на бронхіальну астму алергічного ґенезу, у тому числі на шерсть собак і котів і з цього приводу перебуває на «Д» обліку в Гощанській районній поліклініці, а з 2015 року у звязку із захворюванням йому відповідно до довідки МСЕК призначено 3 групу інвалідності, про що свідчить оглянуті в судовому засіданні епікриз та виписка з історії хвороби. Доказів, які б спростовували встановлений факт порушення житлових прав позивача, відповідачі суду не надали, а судом таких доказів встановлено не було. Згідно з\~ст.180 ЦК України\~тварини є особливим об'єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом. Правила поводження з тваринами встановлюються законом. Відповідальність за порушення Правил тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях, передбачена\~ст.154 КупАП. Собаки та коти можуть належати на правах власності юридичній або фізичній особі, яка досягла 16 років і спроможна забезпечити умови утримання тварин відповідно до природних (фізіологічних) та видових потреб. Порушення вимог цих Правил тягне за собою адміністративну та/або кримінальну відповідальність фізичних, юридичних та посадових осіб згідно з вимогами чинного законодавства. Відповідно до вимог п.З Правил власникам собак і котів дозволяється утримувати цих тварин у квартирах, де проживає одна сім'я, за кількістю, обмеженою можливістю забезпечення їм умов утримання відповідно до вимог цих Правил. Забороняється утримувати собак незареєстрованими належним чином. Якщо відсутня можливість подальшого утримання тварини її власник зобов'язаний передати тварину у власність іншій особі або здати в притулок (міні-притулок) для тварин. При утриманні собак і котів їх власникам необхідно: запобігати прояву небезпечних дій з боку тварин, які утримуються, по відношенню до людей, інших тварин або майна; забезпечити дотримання санітарно-гігієнічних норм та громадського порядку; упереджувати можливість безконтрольного виходу тварини поза межі місця її утримання. Відповідно до п.5.1.2. Правил утримання тварин у місті Рівному, затверджених рішенням Рівненської міської ради №513\~від 28.04.2011, у квартирі, у якій проживає кілька сімей, домашніх тварин дозволяється утримувати\~ лише за письмовою згодою всіх повнолітніх мешканців квартири, при цьому не дозволяється утримувати домашніх тварин у місцях загального користування. Доказів, що позивач надавав свою письмову згоду на утримання домашніх тварин у спірній квартирі в судовому засіданні не здобуто За наведених обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є доведеними та обгрунтованими в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення повністю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати в сумі 1280 грн., понесені позивачем, підлягають до стягнення на його користь з відповідачів [PERSON] та [PERSON] пропорційно з кожного по 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved