Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], третя особа - Перша тернопільська державна нотаріальна контора, про визначення частки померлого в праві спільної сумісної власності на майно, посилаючись на те, що в порядку приватизації ним та його батьками [PERSON] та [PERSON] було набуто право спільної власності на двохкімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 56,2 кв.м., житловою площею 33,6 кв.м. [INFO] року в м.Тернополі помер батько позивача [PERSON] Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом на належну [PERSON] частку в зазначеній квартирі, оскільки його мати відмовилась від належної їй за законом обов'язкової частки у спадковому майні, проте при зверненні в нотаріальну контору для отримання свідоцтва про право на спадщину позивач отримав відмову у зв'язку із невизначеністю розміру спадкового майна померлого у вказаному об'єкті нерухомості. За вказаних обставин, [PERSON] просить суд позов задовольнити, визначити, що частка [PERSON], який помер [INFO] року в м.Тернополі у віці 73 роки, у праві спільної сумісної власності на двохкімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 56,2 кв.м., житловою площею 33,6 кв.м., становила 1/3 ідеальну частку зазначеного об'єкту нерухомості. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак подав суду письмову заяву, в якій просить суд справу розглядати у його відсутності та задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у змісті позовної заяви . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте надала суду заяву у якій просить суд справу розглянути у її відсутності, оскільки вона не заперечує відносно позову та повністю підтверджує обставини, що викладені в змісті позовної заяви. Представник третьої особи Першої тернопільської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28 листопада 1972 року, виданого Тернопільським міським бюро ЗАГС, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається із свідоцтва про право власності на житло від 12 березня 1997 року, виданого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], дійсно належить за правом власності [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, [INFO] року у м.Тернополі у віці 73 років помер [PERSON]. 19 листопада 2013 року, після смерті спадкодавця [PERSON], Першою тернопільською державною нотаріальною конторою зареєстровано спадкову справу №842/2013, що підтверджено Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №35796792 від 19 листопада 2013 року. Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1073/02-31 від 15 квітня 2014 року, виданої Першою тернопільською державною нотаріальною конторою, вбачається, що [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим Першою Тернопільською державною нотаріальною конторою на частку квартири [ADDRESS] через невизначеність конкретного розміру спадкового майна. Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.ст.1222, 1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. В силу ч.1 ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. У відповідності до ч.1 ст.356 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч.2 ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішення суду. За вказаних вище обставин, суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і такими, що не порушують прав інших осіб та підлягають до задоволення у повному обсязі, а тому слід визначити, що частка [PERSON], який помер [INFO] року в м.Тернополі у віці 73 роки, у праві спільної сумісної власності на двохкімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 56,2 кв.м., житловою площею 33,6 кв.м., становила 1/3 ідеальну частку зазначеного об'єкту нерухомості. На підставі наведеного,

Outcome: approved