Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до Балтського районного суду Одеської області з позовом до Балтської міської ради Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В позовній заяві посилається на те, що рішенням Балтського районного суду Одеської області від 11.02.2020 року по справі № 493/1753/19 було встановлено факт його проживання з померлим [PERSON] однією сім`єю з березня 1997 року до дня його смерті [INFO] . [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,77 га, кадастровий номер 5120682200:01:001:0264, розташованої на території Кармалюківської сільської ради Балтського району Одеської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 009487. У зв`язку з смерть [PERSON] відкрилася спадщина на вищевказану земельну ділянку, яка була по ним прийнята як спадкоємцем за законом четвертої черги в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки він з спадкоємцем проживав на момент його смерті однією сім`єю, однак документально оформити належним спадщину він не має можливості у зв`язку з втратою оригіналів правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Позивач до судового засідання не з`явився, однак надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні та просить суд слухати справу за його відсутності. Відповідач - представник Балтської міської ради Балтського району Одеської області в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, в якій визнає позовні вимоги та просить розглянути справу за його відсутності. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, за наявності для того законних підстав, за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення про задоволення позову. За умовами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позов в межах заявлених вимог, вивчивши матеріали справи, надавши належну оцінку представленим доказам, судом встановлено наступне. [PERSON] , згідно розпорядження Балтської районної державної адміністрації Одеської області від 09.06.2004 року № 239/А-2004, належала на праві власності земельна ділянка площею 3,77 га, розташована на території Кармалюківської сільської ради Балтського району Одеської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 009487. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією актового запису про смерть № 45 від 16.01.2013 року, складеного Балтським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у зв`язку з чим відкрилася спадщина у вигляді вищезазначеної земельної ділянки, яку позивач в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняв, оскільки постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та протягом строку встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про відмову від неї. Факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем підтверджується рішенням Балтського районного суду Одеської області від 11.02.2020 року по справі № 493/1753/19 яким було встановлено факт проживання [PERSON] з померлим [PERSON] однією сім`єю з березня 1997 року до дня його смерті [INFO] . Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру за № 61614500від 10.09.2020 року спадкова справа у зв`язку з смерть [PERSON] померлого [INFO] , спадкова справа не заводилася, спадкоємці не зверталися. Суд констатує, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами пов`язані з здійсненням позивачем права на спадкування, вирішуючи які, суд виходить з того, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). За правилами ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб згідно ст. 316 ч. 1 ЦК України. Відповідно до п.п. 4.15, 4.18 Глави 10 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України наказом № 296/5 від 22.02.2012 року, при видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання у судовому порядку. При обґрунтованій відмові нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відмову приватного нотаріуса Балтського нотаріального округу Одеської області Пантілєєвої І.П. у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за № 983/01-16 від 19.08.2020 року, суд визнає обґрунтованою. Ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна за законом. Ст. 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ст. 1220 ЦК України зазначає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи, що позивач, як спадкоємець четвертої черги за законом, в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняв спадщину, однак, у зв`язку відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку нотаріальна контора відмовилась видати свідоцтво про право на спадщину, та враховуючи вищевикладені докази в їх сукупності, відсутність заперечень з боку відповідача, відсутність інших спадкоємців, суд вважає, що позовні вимоги позивача цілком обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved