Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

[PERSON], діючи на підставі відповідної довіреності від 04.07.2018 року та в інтересах [PERSON], звернувся в суд з позовом до Макишинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області та просить визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з побутовими та господарськими спорудами по [ADDRESS], зазначені в технічному паспорті на житловий будинок під літерами : А-1 житловий будинок з а-1 прибудовою, загальною площею 52,3 кв.м., в тому числі житловою площею 21,8 кв.м., Б-1 сарай, б-1 сарай, В погріб, № 1 ворота з хвірткою, № 2 огорожа, після смерті батька позивача [PERSON], який помер [INFO]. Ухвалою судді від 11 вересня 2018 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у даній справі. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи останній повідомлявся належним чином, надав до суду письмову заяву від 25 вересня 2018 року в якій просить розглянути позов без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити ( а.с. 51 ). Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Представник відповідача - Макишинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином. Сільський голова Макишинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області Стадник В.Т. надав до суду письмову заяву від 25.09.2018 року за вих. № 725 з проханням розглянути справу без участі представника сільської ради, проти позову [PERSON] не заперечують ( а.с. 52 ). Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи третя особа повідомлялась належним чином, від третьої особи до суду не надійшло письмових пояснень щодо позову. Неявка в судове засідання третьої особи відповідно до положень ст. 223 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи ( а.с. 85). Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Городнянського районного нотаріального округу Чернігівської області Сова В.Ф. в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце судового розгляду справи остання повідомлялась належним чином. Надала до суду письмову заяву від 24.09.2018 року за вих. № /01-16 з проханням розглянути справу за позовом [PERSON] без її участі, оскільки її права за цією позовною заявою не порушуються та у зв'язку зі службовою зайнятістю ( а.с. 47 ). Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Позов обґрунтовується тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина за заповітом, яким він заповів позивачу все належне йому майно, в тому числі житловий будинок з побутовими та господарськими спорудами по [ADDRESS]. 16 серпня 2018 року позивачем була подана заява приватному нотаріусу Городнянського районного нотаріального округу Чернігівської області Сові В.Ф. про прийняття спадщини. Спадкоємців, як мають право на обов'язкову частку у спадщині немає. У серпні 2018 року позивач звернулась до нотаріуса за оформленням спадщини. Під час огляду представлених документів було встановлено, що відповідно до інформаційної довідки Городнянського БТІ спадковий будинок було побудовано в 1968 році, процент готовності 100%, право власності на будинок не зареєстровано. Самочинного будівництва та перепланування не виявлено. Відповідно до довідки виконкому Макишинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області станом на 15 квітня 1991 року суспільна група, до якої відноситься спадковий житловий будинок - «колгоспний двір», право власності на спадковий житловий будинок не зареєстровано та правовстановлюючий документ відсутній. Головою колгоспного двору значиться [PERSON], який не втратив право на це майно. Враховуючи вищевикладене позивач не може оформити право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку та змушена звернутись до суду з відповідним позовом. Суд, дослідивши усі наявні матеріали справи, встановивши наявність обставин, якими обґрунтовуються вимоги, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] у віці 78 років у с. Макишин, Городнянського району, Чернігівської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] ( а.с. 8 ). Після його смерті відкрилась спадщина за заповітом на все належне йому майно. Згідно заповіту від 09.02.2001 року, посвідченого секретарем виконкому Макишинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області Трухан Г.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 25, встановлено, що [PERSON] на випадок своєї смерті заповів все належне йому майно [PERSON] ( а.с. 9 ). Отже, позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON]. Після смерті [PERSON] - [PERSON], як спадкоємець за заповітом, 16.08.2018 року звернулась до приватного нотаріуса Городнянського районного нотаріального округу Сови В.Ф. з відповідною заявою про прийняття спадщини за заповітом. 16.08.2018 року була заведена спадкова справа № 285/2018 до майна [PERSON]. Інших спадкоємців за законом, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині померлого немає ( а.с.48-50 ). Дослідженням довідок виконкому Макишинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області від 04.07.2018 року № 557 та від 25.01.2019 року № 66 встановлено, що згідно запису в погосподаській книзі № 1 за 1986-1990 роки, особовий рахунок [NUMBER], в будинку [ADDRESS], станом на 01.07.1990 року, постійно був зареєстрований та проживав [PERSON], якому належало ціле домоволодіння. Суспільна група домоволодіння - колгоспний двір. Станом на 15.04.1991 року член колгоспного двору [PERSON] не втратив права на це майно ( а.с. 12, 75 ). Ці дані підтверджуються записами в погосподарській книзі по Макишинській сільській раді Городнянського району Чернігівської області ( а.с. 13, 76-77 ). Статтею 120 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) було передбачено, що колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. За положеннями ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року N 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме : а ) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б ) розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. З інформаційної довідки, виготовленої Городнянським РГ БТІ від 27.07.2018 року № 603, встановлено, що станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою : [ADDRESS] не зареєстровано, будинок побудований в 1968 році, процент готовності - 100%, самочинного будівництва, перепланування та переобладнання не виявлено. Житловий будинок з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами побудовано до 05 серпня 1992 року, що не є самочинним згідно п. 3.2 Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна» від 24.05.2001 року № 127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року № 582/5773 зі змінами та доповненнями ( а.с. 14 ). Вказані дані підтверджуються інвентаризаційною справою № 486. Суд бере до уваги особливість забудови спірного будинку, який було збудовано в 1968 році в системі колгоспного двору. Зокрема, ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року N 1952-IV передбачає, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов : якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, станом до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність», член колгоспного двору [PERSON] мав право на спірне домоволодіння в цілому. Підстав вважати домоволодіння, що є предметом позову, самочинно збудованим майном суд не вбачає. Наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.04.2015 року № 79, передбачає, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних ( присадибних ) житлових будинків, господарських будівель і споруд є технічний паспорт. З виготовленого Городнянським РГ БТІ технічного паспорта на житловий будинок за адресою : [ADDRESS], встановлено, що відповідно до технічної характеристики будівель та споруд зазначено : «А-1» - житловий будинок з «а-1» - прибудовою, загальною площею 52,3 кв.м., в т.ч. житловою площею 21,8 кв.м., «Б-1» - сарай, «б-1» - сарай, «В» - погріб, № 1 - ворота з хвірткою, № 2 - огорожа ( а.с.26-29 ). Згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна відомості у вказаних реєстрах по будинку [ADDRESS] відсутні ( а.с. 70 ). Враховуючи, що за життя спадкодавець [PERSON] не зареєстрував своє право власності на належне йому нерухоме майно, це унеможливлює реалізацію позивачем своїх спадкових прав через нотаріальну контору. Підсумовуючи викладене, суд дійшов об'єктивного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON]. Враховуючи наведене,

Outcome: approved