Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 5 лютого 2005 року між позивачем та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність порозуміння. Між ними постійно виникали суперечки та скандали у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї неможливе та суперечить їхнім інтересам. Позивач бажає створити нову сім'ю. спору про місце проживання дітей та поділ майна не має. У зв'язку з чим позивач просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. В судовому засідання позивач позов підтримав та просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Суду пояснив, що вони з дружиною більше року не проживають разом. Рішення про розірвання шлюбу є остаточним, у кожного з них нові відносини та своє життя, подальше збереження шлюбу не можливе. Спору про місце проживання дітей та поділ майна не має. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Суду пояснила, що з початку 2015 року вони з позивачем дійсно не проживають разом, спільне господарство не ведуть. Подальше збереження шлюбу вважає неможливим. Діти залишилися проживати разом з нею. Спору про місце проживання дітей та поділ майна не має. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до таких висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 5 лютого 2005 року виконавчим комітетом Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис за № 1 та видано свідоцтво про шлюб (а.с. 5). Подружжя має двох спільних дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.6-7). Судом встановлено, що сторони не проживають разом з початку 2015 року, тривалий час стосунки не підтримують, не ведуть спільне господарство. Позивач має інші відносини та не робить спроб для примирення. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння та небажання сторін зберегти шлюб. Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. А тому вимоги позивача про розірвання шлюбу, укладеного між ним та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Подружжя досягло згоди про те, що діти будуть проживати разом з матір`ю. Спору про поділ майна подружжя не має. Також на виконання вимог ст. 115 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне надіслати копію рішення суду після набрання ним законної сили органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Оскільки від відповідача не надійшло заяви про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд,

Outcome: approved