Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до Комінтернівського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих коштів, сплати неустойки за неналежно виконану роботу, посилалась на те, що 26 лютого 2007 року вона придбала земельну ділянку загальною площею 0,100 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) розташовану: [ADDRESS]. У 2007-2008 році за попередньою домовленістю вона передала [PERSON] 24 000 євро (в еквіваленті на гривню 273 600 грн.) та 17 900 доларів США (в еквівалента на гривню 142 663 грн.). Дана обставина підтверджується власноруч написаною накладною на отримання коштів для купівлі будівельних матеріалів. За домовленістю між нею та [PERSON] було розпочато будівництво згідно затвердженого нею проекту, який в подальшому викладено та завірено приватним підприємством - комерційне підприємство «АТЛАНТ» в 2010 році. Проте під час здійснення будівництва відповідач відхилився від затвердженого проекту, що зменшило раніше обумовлену вартість здійснення будівництва будинку, що підтверджується висновком Одеського відділення Науково-Виробничого центр «ЭКОСТРОЙ» (далі центр «ЭКОСТРОЙ») від 08.07.2013 р. Згідно розрахунку відповідача вартість будівництва будинку та вартість будівельних матеріалів необхідних для його побудови складає 416 263 грн., а згідно висновку центру «ЭКОСТРОЙ» фактична вартість складає 297 347 грн., а вартість додаткових обсягів робіт по посиленню і виправленню дефектів становить 262 937 грн. Різниця між сумою грошових коштів сплачених нею відповідачу, та сумою грошових коштів які склали його фактичні витрати на будівництво складає 118 916 грн. та складаються з: 416 236 грн. - коштів, які фактично передані відповідачу, 294 347 грн. - кошти які були фактично витрачені відповідачем. Побудова будинку була закінчена у 2011 році і відповідач повинен їй повернути 12 000 євро (в еквіваленті 136800 грн.), дана обставина підтверджується власноруч написаними розписками від 21.07.2011 року та 25.08.2011 року. Після уточнення позову остаточно просила суд стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в розмірі 416120, 61 грн.; стягнути моральну шкоду в розмірі 300000 грн., стягнути вартість додаткових витрат по посиленню та виправленню дефектів у розмірі 262 937 грн.; стягнути неустойку за неналежне виконання зобов'язання в розмірі 297 347 грн.; стягнути вартість висновку виготовленого Науково-виробничим центром «ЕКОСТРОЙ» в розмірі 23 066.50 грн. та вартість сплаченого судового збір у розмірі 3 441 грн. В судовому засіданні представник позивачки - [PERSON] підтримав заявлені вимоги, просив суд їх задовольнити з підстав викладених у позові. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити посилаючись на те, що перебувала з відповідачем у дружніх відносинах, певний час він їй пропонував одруження. З 1999 по 2002 рік вона проживала у Бельгії де тяжко працювала. Після неодноразових розказів відповідача про те, які будинки він будував для еліти м. Одеси у 2007 році вона погодилась на його пропозицію щодо будівництва будинку на земельній ділянці в с. Олександрівка «під ключ» за 80 тисяч доларів США. Підставою для її згоди на його пропозицію стало те, що вона зверталась до ліцензійних бригад з прорабом, які здійснюють такі роботи, вони зазначали, що вартість таких робіт буде складати від 125 до 160 тис. доларів США та вище. Даний будинок вона планувала побудувати для продажу разом із подружжям [PERSON], але [PERSON] в подальшому відмовились від вказаних планів. Для здійснення будівництва вона склала проект будинку з каталогу журналу та передала відповідачу 6 000 доларів США, та 17 900 доларів США у 2008 році без розписок дала 1500 доларів США та 9000 євро. В загальній сумі вона йому передала 44700 євро з яких 24000 євро одержав він особисто. В 2010 році після того, як вона побачила будинок, який він побудував за її кошти вона була шокована у будинку не було підвалу (він її відмовив), дах будинку був перекритий не натуральною черепицею, а металевою черепицею та мав не ту форму, стіни були кривими. Вона зазначила перед відповідачем усі недоліки та забажала їх перероблення на що відповідач погодився. Для оформлення документів на будинок, вона викликала працівника РБТІ, який після огляду будинку поцікавилась, хто його будував і сказала, що за такими параметрами будинок не може бути прийнятий до експлуатації. Після цього вона замовила проект та центр «Екострой» за її замовленням підрахували різницю між проектом та фактичними затратами на будівництво. Відповідач на призначену зустріч не з'являвся, але в подальшому вона склала список недоробок при будівництві, виклала свої претензії до відповідача, з якими він погодився та підписав. Представник відповідача - [PERSON] заперечував проти задоволення позову посилаючись на те, що перед початком будівництва не було отримано дозвіл на виконання будівельних робіт, перед початком будівництва не було узгоджено проект будинку в органах державного нагляду та державної експертизи, відсутня виконавча документація на виконання робіт із зведення основних будівельних конструкцій та елементів будівлі. Факт початку будівництва позивачкою будинку «господарським способом» без відповідних проектів, дозволів та узгоджень є злісним порушення та нехтуванням приписами рішення Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 25 серпня 2010 року № 169. Заперечував проти посилання позивачки на те, що між нею та відповідачем була укладена угода на будівництво будинку (підряд), так як відповідач по сусідські погодився допомогти їй у придбанні будівельних матеріалів та у доставці їх до місця будівництва. Зобов'язань перед позивачкою, щодо будівництва будинку відповідач на себе не брав. Про наявність розписки від 21.07.2011 року дізнався лише після звернення позивачки з даним позовом до суду. Свій ймовірний підпис пояснює тим, що має поганий зір і міг що-небудь підписати випадково, та наполягає на тому, що він нічого не підписував. Щодо розписки від 25.08.2011 року відповідач також вперше побачив її після ознайомлення з матеріалами справи і пояснює її походження тим, що влітку 2013 року позивачка звернулась до нього з проханням знайти будівельників, які б могли виконати будівельні роботи, які і були переліченими на аркуші. Але позивачка брала на себе зобов'язання щодо сплати усіх витрат за роботу будівельної бригади. Даний список був написаний у двох примірниках, які відповідач за домовленістю мав передати будівельникам, щоб вони розуміли об'єм роботи за замовленням [PERSON] За для відсутності непорозуміння з будівельниками позивачка розписалась на аркуші якій мав бути переданий будівельникам та передала його відповідачу, а відповідач розписався на другому примірнику «замовлення» та передав його позивачці. Під час підписання вказаної розписки відповідач був без окулярів, тому підписав дану розписку після того, як позивака зачитала її уголос. При зчитуванні розписки у голос питання п.п. 8 (вернуть деньги за забор….) та 9 (вернуть Дембицкой 12 000 євро присвоенных мной прорабом [PERSON] во время постройки дома….) не оголошувались. Відповідач по справі [PERSON] допитаний судом в якості свідка по справі пояснив суду наступне. Між ним та позивачкою по справі [PERSON] було укладено усну угоду на будівництво будинку. Проект на будівництво будинку та конкретні домовленості щодо його обов'язків були відсутні. До його обов'язків входила закупівля матеріалів, найм працівників для будівництва та контроль. За виконану роботу його винагорода мала складати 40%. Для будівництва будинку він склав приблизний кошторис витрат на придбання матеріалів та у 2007 році розпочав будівництво будинку. З отриманих від позивачки коштів хватило лише на фундамент, [PERSON] відмовились приймати участь у фінансуванні будівництва. У 2008 році отримав від [PERSON] іншу частину грошей для будівництва та разом із її братом та сином виконували усю необхідну роботу для будівництва. За виконану роботу він розраховувався з сином та братом позивачки її грошима за домовленістю між ними. Після 2008 року як закінчилось фінансування з боку позивачки більше нічого на будівництві будинку не робив. На питання чи підписував розписки відповів, що не пам'ятає. В 2012 році зустрічався із [PERSON] по питанню перевищення затрат на 12 000 євро., з яким він не був згодний, так як виконав усі взяті на себе зобов'язання. Розглянувши поданий позов, матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, свідків, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову виходячи з наступного. Судовим розглядом справи встановлено, що [PERSON] є власницею земельної ділянки в [ADDRESS], виданий 22 червня 2008 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010852400187. На державному акті відсутні підпис та печатка голови органі місцевого самоврядування (а.с.74). 25 серпня 2010 року рішенням № 169 виконавчого комітету Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області надано згоду на проектування та будівництво житлового будинку, господарських будівель і споруд на земельній ділянці розташованій на території Олександрівської сільської ради [ADDRESS]. Відповідно до рішення [PERSON] надано вказівку замовлення ліцензійного проекту, до початку будівництва оформити дозвіл на виконання будівельних робіт, здійснити проектування та будівництво відповідно до узгодженої та затвердженої проектної документації. Пунктом 3 попереджено [PERSON] про заборону розпочинати будь-які будівельні роботи до отримання паспорта забудовника і відділі містобудування та архітектури Комінтернівської районної державної адміністрації (а.с.71) . Не маючи ліцензійного проекту, дозволу на виконання будівельних робіт, узгодженої та затвердженої проектної документації на підставі «власного проекту» (зображення у журналі) [PERSON] передала [PERSON] кошти. На підставі переданих коштів відповідач [PERSON] у період часу з 2007 по 2008 рік виконав певні роботи щодо будівництва будинку. Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що відносини між сторонами не оформлені належним чином, в зв'язку з чим не можливо встановити в яких сумах, для яких цілей передавались кошти, які обов'язки породжувала дана передача коштів. Судовим розглядом справи не встановлено чи здійснювалось будівництво будинку будь-ким з 2008 по 2010 рік. Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення вартості додаткових витрат по посиленню та виправленню дефектів, суд виходив з того, що судовим розглядом справи не встановлено стандартів, за які позивачка ставила перед відповідачем до початку будівництва. Позивачка не мала приступати до здійснення будівництва будинку без відповідних дозвільних документів. За відсутності таких документів в 2007 році питання про відхилення від проекту виготовленого після його фактичного зведення у 2010 році є сумнівним. При ухваленні рішення суд не приймає до уваги пояснення свідка [PERSON], щодо того, що будинок не може бути введений в експлуатацію, так як є аварійно-небезпечним і йому необхідна реконструкція, так як дані висновки зроблені на підставі проекту зробленого підприємством «Атлант» у 2010 році, в той час коли спірні взаємовідносини між сторонами відбувались в період часу з 2007 по 2008 рік без погодженого проекту. Крім того, суд не приймає до уваги показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], так як дані свідчення доводять те, що [PERSON] приймав участь у будівництві, розраховувався з найманими працівниками, здійснював закупівлю будівельних матеріалів. Так як дані обставини відповідач визнав, в зв'язку з чим дана обставина не потребує додаткового доказування. Ухвалюючи рішення суд виходив з того, що позивачкою не доведено обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог, судовим розглядом справи не встановлено правової природи укладеного сторонами правочину, його предмет, ціну, завдання та відповідальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦК України встановлено, що усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент його вчинення, за винятком правочинів, щодо яких потрібне нотаріальне посвідчення або державна реєстрація, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочин фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, крім правочинів передбачених частиною 1 ст. 206 ЦК України. При ухваленні рішення суд не приймає до уваги розписки датовані 2007-2008 роками (а.с.8-11, 181), так як з даних розписок не вбачається що сторони у належній формі досягли згоди усіх істотних умов при укладенні договору внаслідок яких у [PERSON] виникли перед [PERSON] будь-які зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ч. 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Крім того, суд вважає за правильне застосувати до спірних правовідносин строки позовної давності, які просив застосувати представник відповідача, оскільки відносини між сторонами припинилися у 2008 році. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність, - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, відповідно до ст. 257 ЦК України. До спірних правовідносин в частині стягнення неустойки має бути застосована спеціальна позовна давність, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, відповідно до якої позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. ст. 206, 208, 638 ЦК України,

Outcome: dismissed