Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

[PERSON] заеврнулася з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей : [PERSON] , 06.02.1998р.н.; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] ,17.05.201 Ір.н. в розмірі 6000 грв. на кожну дитину до повноліття та стягнути 216000 грв. аліментів за минулий рік. Позов мотивує тим, що з 7 червня 1997 р. по 7 травня 2015 р. вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Причиною розірвання шлюбу стало те, що [PERSON] не проявляє турботу про матеріальне забезпечення сім»ї, не здійснює догляд за майном, тривалий час ушкоджує спільне майно, що заподіяло збитки інтересам сім»ї. На протязі року вони не ведуть спільне господарство, відповідач на утримання дітей сплачує символічні кошти. Відповідач має дохід за 2013 рік 729600 грв., за 2014 рік 755400 грв., має на праві власності квартиру та будинок, декілька автомобілів, гвинтівку, човен, мотор культиватор, трубонарізний станок та багато ще інший речей. Крім того, він має стабільний прибуток зі здачі в оренду нерухомості. Без урахування вартості майна, відповідач має щомісячний стабільний прибуток 70350 грв. Він є заможною людиною та має можливість сплачувати аліментів на кожну дитину по 6000 грв. щомісяця. Така сума аліментів необхідна для гармонійного розвитку, навчання та відпочинку дітей. Крім того, оскільки відповідач не сплачував аліменти на утримання дітей більше одного року, позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти за минулий рік в сумі 216000 грв., виходячи із розрахунку 6000 грв. х3х на 12 місяців. В судовому засіданні відповідач визнав позов частково, в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який на даний час складає для дитини віком до 6 років 1167 грв., віком від 6 до 18 років 1455 грв., пояснив, що він минулий рік проживав разом із сім»єю, бюджет сім»ї був спільний, бухгалтерією займалася дружина. Шлюбні відносини вони припинили у травні 2015 р. У позивачки не було підстав для примусового стягнення аліментів на утримання дітей до цього часу. Вперше вона запропонувала йому укласти договір про сплату аліментів у квітні 2015 р. Він не ухилявся від обов»язків утримувати своїх дітей, відкрив рахунок у банку, та перераховує кошти на утримання дітей. Відповідачка також має дохід та повинна приймати участь у матеріальному забезпеченні дітей. В теперішній час підприємницькою діяльністю у 2015 році він не займається, його щомісячний дохід від здачі у оренду нерухомості складає 2570 грв. Будинок, квартира та інше майно є предметом спору у суді про поділ майна подружжя. Позивачка значно збільшила розмір аліментів, не надала суду доказів які б підтвердили розмір витрат та необхідність здійснення таких витрат для кожної дитини щомісячно. Суд, вислухав сторони, свідків, вивчив матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. З 7 червня 1997 р. по 7 травня 2015 р. сторони перебували у шлюбі. Мають трьох дітей : [PERSON] , 06.02.1998р.н.; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON], [INFO] Діти проживають з матір»ю. Батько дітей з травня 2015 р. проживає окремо. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили ведення спільного господарства з квітня 2015 р. Ці обставини підтвердив допитаний в судовому засіданні старший син [PERSON], [INFO], який пояснив, що в минулому році батько проживав разом із сім»єю, батько став проживати окремо з квітня 2015 року. Батько відкрив карткові рахунки, перераховував раніше по 1300 грв., зараз менше 750 грв. на кожного із дітей. Зараз мама утримує дітей, а до квітня 2015 р. батько також приймав участь. У минулому році вони сім»єю відпочивали , їздили на рибалку, разом вечеряли, мама вела всю бухгалтерію по бізнесу, гроші лежали у сейфі. Непорозуміння у сім»ї сталися у квітні 2015 р. Такі ж обставини підтвердили у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], які пояснили, що знали сім»ю Шарко як зразкову. Ходили до них у гості. У 2015 р. для них стало несподіванкою їх розлучення. Відповідно до ст. 180, 182 Сімейного Кодексу України, батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров»я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина, інші обставини , що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього кодексу. Відповідно до положень ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд вважає, що в судовому засіданні позивачкою не надані докази того, що відповідач має достатні доходи для того, щоб сплачувати аліменти в розмірі 6000 гра. на кожну дитину. Суд враховує матеріальний, сімейний стан та стан здоров»я відповідача та дітей, та вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі 2000 грв. на кожну дитину, до повноліття дітей Суд вважає, що у судовому засіданні позивачкою не надано доказів того, що відповідач не надавав матеріальну допомогу у минулому році, не піклувався про дітей, та повинен сплатити аліменти за минулий рік. Відповідно до ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв»язку з ухиленням останнього від їх сплати. В судовому засіданні суду не надано доказів того, що позивачка вживала заходів щодо добровільної сплати аліментів, а відповідач ухилявся від їх сплати. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивачка дійсно зверталася до органу опіки та піклування Заводського районного виконавчого комітету міста Дніпродзержинська, але не з приводу ухиляння відповідача від сплати аліментів. Крім того, суд вважає доведеним те, що у 2014 році, до квітня 2015 р., сторони проживали разом, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, яким розпоряджалася позивачка на свій розсуд. З позовом про стягнення аліментів на утримання дітей позивачка звернулася до суду 26 травня 2015 р. На підставі викладеного,

Outcome: partial