Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, який зареєстрований 02 січня 2004 року у виконавчому комітеті Рунгурської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1. В позовній заяві зазначив, що від спільного подружнього проживання у них народилися: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З початку спільного проживання у сторін були нормальні сімейні відносини, однак з часом вони погіршувалися з вини відповідачки. Сторони виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя, не могли дійти згоди навіть при вирішенні простих побутових питань. На протязі останнього часу сімейне життя між ними ще більше погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час сторони проживають окремо, діти проживають з відповідачкою в с. Вербівці Городенківського району Івано-Франківської області. Кожен із сторін має протилежні погляди на шлюб та сімю. Відповідачка постійно нехтує сімейними цінностями, з її ініціативи між сторонами виникають сварки, скандали, які негативно впливають на здоровя позивача. Сторони не можуть створити міцної сімї, оскільки втратили почуття любові одне до одного. За таких обставин позивач вважає, що сімя розпалася, шлюб носить формальний характер, збереження шлюбу суперечить його інтересам. Позивач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позов підтримує. Відповідачка в судове засідання не зявилася повторно, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін з ухваленням, відповідно до ст. 224 ЦПК України, заочного рішення. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що шлюб між [PERSON], [INFO], та Прокопів (дошлюбне прізвище Дзебчук) [PERSON], [INFO], зареєстрований 02 січня 2004 року виконавчим комітетом Рунгурської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1, що стверджено повторним свідоцтвом про шлюб серії І-НМ № 154497, виданим 27 квітня 2016 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Коломийському району Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області. Від шлюбу сторони мають двоє дітей: [PERSON], [INFO], що доводиться копією повторного свідоцтва про народження серії І-НМ № 313037, виданого 10 травня 2016 р. Коломийським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, та [PERSON], [INFO], що стверджується копією повторного свідоцтва про народження серії І-НМ № 313038, виданого 10 травня 2016 р. Коломийським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя, визначає ч. 1 ст. 36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обовязок подружжя турбуватись про сімю, в т.ч.: дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в сімї, та зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Сімя розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому позов слід задовольнити. Малолітніх дітей, приймаючи до уваги їх інтереси, слід залишити на проживанні з відповідачкою. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка не просила суд відновити їй дошлюбне прізвище, тому суд вважає, що відсутні підстави для зміни прізвища відповідачки. На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 112-114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved