Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до Комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний наркологічний диспансер Черкаської обласної ради» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову вказує, що 31.10.2019 року він звернувся до Комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний наркологічний диспансер Черкаської обласної ради» із запитом про надання публічної інформації, а саме: інформації про період участі [PERSON] в тендерному комітеті КЗ «ЧОНД»; інформації про те, які приймалися рішення тендерним комітетом КЗ «ЧОНД» за участі [PERSON] ; інформації про розмір заробітної плати [PERSON] за період участі в тендерному комітету КЗ «ЧОНД»; інформації про те, чи займає в даний час посади в КЗ «ЧОНД» [PERSON] . На вказаний запит відповідач надав йому неповну інформацію на перший та третій пункти запиту щодо тендерного комітету та про розмір заробітної плати, а зазначив, що член тендерного комітету з 01.08.2016 року та головна медична сестра Комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний наркологічний диспансер» [PERSON] отримує заробітну плату відповідно до 10 тарифного розряду тарифної сітки. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 08.01.2020 року у справі №580/3813/19 визнано протиправною бездіяльність Комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний наркологічний диспансер Черкаської обласної ради» щодо надання публічної інформації у повному обсязі за запитом від 31.10.2019 року; зобов`язано Комунальне некомерційне підприємство «Черкаський обласний наркологічний диспансер Черкаської обласної ради» надати публічну інформацію у повному обсязі, згідно п. 3 запиту від 31.10.2019 року на отримання публічної інформації про розмір заробітної плати [PERSON] за період участі в тендерному комітеті Комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний наркологічний диспансер Черкаської обласної ради». Вказує, що протиправними діями Комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний наркологічний диспансер Черкаської обласної ради» йому була завдана моральна шкода, яка полягає у стражданні та приниженні, яких він зазнав внаслідок протиправних дій відповідача. Страждання та приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення його прав з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень викликало в нього негативні емоції, внаслідок було погане самопочуття, пригнічений стан. Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Вказує що тривала боротьба на захист його прав виснажує його, викликає в нього психічне напруження у зв`язку з очікуванням рішення суду, викликає розчарування в діяльності, як державних органів, так і органів місцевого самоврядування, які опікуються соціальною сферою, що створює додаткове психічне напруження, викликане дискримінацією під час розгляду його заяв порівняно із заявами інших громадян, які належно вирішувалися. Оскільки відповідач не виконав рішення суду та не надав йому повну інформацію на запит про отримання публічної інформації від 31.10.2019 року, та враховуючи що з дня порушення його прав пройшло п`ять місяців, то завдану йому моральну шкоду він оцінює в 23615 грн., виходячи із розрахунку: 4723 грн. /мінімальна заробітна плата для працездатних осіб на момент звернення до суду - у січні 2020 року/ х 5 місяців = 23615 грн. А тому, просить стягнути із Комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний наркологічний диспансер Черкаської обласної ради» на його користь моральну шкоду в розмірі 23615 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.02.2020 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний наркологічний диспансер Черкаської обласної ради» про відшкодування моральної шкоди. Визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу наданий строк для подання відзиву на позовну заяву. 23.03.2020 року головним лікарем Комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний наркологічний диспансер Черкаської обласної ради» Борошенець А.В. до суду подано відзив на позовну заяву [PERSON] , в якій останній просить відмовити [PERSON] в задоволенні позову. При цьому просить врахувати, що позивач не довів у позовній заяві та не надав доказів спричинення йому моральної шкоди відповідачем, тому не має можливості встановити достовірність та надавати оцінку судженням, що є думками чи припущеннями. Також вказує, що моральна шкода може вважатися заподіяною лише за наявності та доведеності всіх її складових. Крім того, просить врахувати, що позивач оцінює моральну шкоду в 23615 грн., виходячи із розрахунків мінімальної заробітної плати у розмірі 4723 грн. за кожен місяць порушеного права на соціальний захист, але цього не довів. Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, про які позивач не надав підтвердження та доказів спричинення моральної шкоди, а самостійно необґрунтовано та безпідставно визначив розмір у вигляді мінімальної заробітної плати у розмірі 4723 грн. за кожен місяць порушеного права на соціальний захист. Також вказує, що для визначення моральної шкоди мають враховуватися вимоги розумності та справедливості при формуванні обґрунтованих припущень, а належними та допустимим доказами по такій заявленій вимозі можуть бути пояснення потерпілої особи, медичні висновки та довідки про стан здоров`я фізичної особи, висновки/звіти експертів, інші документи, в яких містяться інформація про негативні наслідки для фізичної або юридичної особи від рішень, дій чи бездіяльності інших осіб та/або про такі рішення, дії, бездіяльність. Жодних доказів на підтвердження своїх вимог про моральні страждання позивач не надав. Крім того, із позовних вимог не вбачається причинного зв`язку між шкодою, про яку заявляє позивач та протиправними діяннями (бездіяльністю) відповідача. Позивач не надав доказів погіршення стану здоров`я, а тому його твердження про спричинення йому моральної шкоди є безпідставним. За таких підстав, просив відмовити [PERSON] в задоволенні позову. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, але направив до суду клопотання від 06.03.2020 року (надійшло 10.03.2020 року) про розгляд справи без його участі, в якому він одночасно вказує, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. В судове засідання представник відповідача не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. При цьому останній скористався своїм правом та надав відзив на позовну заяву. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, в тому числі і відзив відповідача на позовну заяву [PERSON] , приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршенням здібностей потерпілого або позбавленням його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються принципи розумності і справедливості. Враховуючи роз?яснення п. 3, п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року зі змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», - під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров?я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому, слід виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Таким чином, норми права дають підстави вважати, що під моральною шкодою фізичної особи слід розуміти наявність такого негативного емоційного сприйняття особою вчинених стосовно неї протиправних дій чи бездіяльності, що досягло певного психологічного стану фізичних чи душевних страждань (відчуття неспокою, хвилювання, образи, дискомфорту тощо). В судовому засіданні встановлено, що 31.10.2019 року [PERSON] звертався до Комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний наркологічний диспансер Черкаської обласної ради» із запитом про на отримання публічної інформації, в якому просив надати інформацію: про періоди участі [PERSON] в тендерному комітеті КЗ «ЧОНД»; про те, які приймалися рішення тендерним комітетом КЗ «ЧОНД» за участі [PERSON] ; про розмір заробітної плати [PERSON] за періоди участі в тендерному комітеті КЗ «ЧОНД»; про те, чи займає в даний час посади в КЗ «ЧОНД» [PERSON] . Оскільки на вказаний інформаційний запит позивачу була надана неповна відповідь, останній звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду із позовом до Комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний наркологічний диспансер Черкаської обласної ради» про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити дії. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 08.01.2020 року адміністративний позов [PERSON] задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний наркологічний диспансер Черкаської обласної ради» щодо надання публічної інформації у повному обсязі за запитом від 31.10.2019 року та зобов`язано Комунальне некомерційне підприємство «Черкаський обласний наркологічний диспансер Черкаської обласної ради» надати [PERSON] публічну інформацію у повному обсязі, згідно п. 3 запиту від 31.10.2019 року на отримання публічної інформації про розмір заробітної плати [PERSON] за період участі в тендерному комітеті КЗ «ЧОНД» та КНП «Черкаський обласний наркологічний диспансер Черкаської обласної ради». Вказане рішення вступило в законну силу 08.02.2020 року (а.с. 7-8). Згідно частини 1 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Виходячи з зазначених обставин, протиправна бездіяльність відповідача встановлена рішенням суду, а тому вказаний факт не підлягає доказуванню. Вказана бездіяльність відповідача завдана позивачу моральної шкоди, оскільки викликала в нього хвилювання, переживання, а також необхідність пошуків шляхів для відновлення порушеного права в судовому порядку. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що Комунальним некомерційним підприємством «Черкаський обласний наркологічний диспансер Черкаської обласної ради» позивачу неправомірно було відмовлено у наданні повної інформації на його запит від 31.10.2019 року про надання публічної інформації і така протиправність вставлена рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 08.01.2020 року. До того ж така інформація в повному обсязі не надана позивачу і до даного часу, незважаючи на те, що вищевказаним рішенням суд зобов`язав відповідача надати позивачу запитувану ним інформацію в повному обсязі. Відповідних доказів на спростування цього відповідачем суду не надано. А тому, враховуючи вищевикладене, обсяг заподіяної позивачу шкоди, глибину та тривалість його моральних страждань внаслідок порушення його права на отримання публічної інформації, що призвело до необхідності звернення позивача до суду за захистом його прав в судовому порядку, а також із врахуванням засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 1000 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial