Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

[PERSON], звернувся в суд з позовом про стягнення основного боргу та процентів за користування коштами, мотивуючти тим, що 17 вересня 2011 року він в м. Немирові уклав із відповідачем [PERSON], договір позики, відповідно до умов якого він передав йому належні грошові кошти у сумі 2 500 ( дві тисячі п'ятсот ) доларів США, а той зобов'язувався повернути вказану суму у термін до 24 вересня 2011 року також в м. Немирові Вінницької області. На підтвердження здійснення вказаного правочину відповідач власноручно написав письмову розписку, згідно якої він дійсно зобов'язується повернути йому вказану суму грошей до зазначеного терміну. В даний час вказана розписка знаходиться у нього. Починаючи із дня закінчення граничного терміну прострочення боргу, він неодноразово звертався по телефону до відповідача з проханням повернути належні йому кошти. Однак, він відмовляється повернути йому суму боргу. У відповідь він чув лише словесні запевнення, відмовки, інколи погрози, тобто, добровільно повернути йому кошти він не має бажання. Відповідно до ст. 1050 ЦК України «якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України». Стаття 625 ЦК України встановлює, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, він має повне право на відшкодування основної суми боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції, починаючи з 01 жовтня 2011 року, а також процентів у розмірі 3 (трьох) відсотків в рік від основної суми боргу, починаючи з вказаної дати до дня повернення боргу. Індекс інфляції споживчих цін опубліковано на офіційному веб-сайті Державної Служби Статистики України, а також в газеті «Урядовий кур'єр» і становить за період: -01.10.2011 року по 31.12.2011 року - 100.3 %; -2012 рік - 99.8 %; -2013 рік - 100.5 %; - 2014 рік - 124.9 %; 01.01.2015 року по 01.11.2015 року - 139.5 %, а всього за вказаний період ) 100.3+104.6+100.5+124.9+139.5) індекс інфляції становить - 169.6 %. Сума процентів за користування коштами у розмірі 3% річних вираховується з 01 жовтня 2010 року по 01 листопада 2015 року, тобто кількість повних місяців користування коштами на момент подачі позовної заяви становить ( 3+12+12+12+10 ) 49 місяців. Сума процентів - в розрахунку 3% річних - за один місяць становить: - 3% від 2 500 $ /12 = 75/12 = 6.25 доларів США в місяць. Тобто, загальна сума процентів становить: 49 * 6.25 = 306.25 доларів США станом на 01 листопада 2015 року. Офіційний курс валют, встановлений Національним банком України, станом на 50.10.2015 року становить: для 100 доларів США - 2290.3985 гривень. Таким чином, сума боргу відповідача перед ним з врахуванням основного боргу, -індексу інфляції та 3 % річних станом на 01.11.2015 року у національній валюті становить: -2500 доларів США = 25*2290.3985 =57 259.96 гривень, -306.25 доларів США = 3.0625*2290.3985 = 7 014.35 гривень, -2500 доларів США * 169.6 % = 1 740 доларів США = 17.40*2290.3985 = 39 852.93 гривень. В зв'язку з цим позивач [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на його користь кошти в сумі 104 127.24 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON], позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити з мотивів викладених в позовній заяві. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Суд заслухавши пояснення позивача, оцінивши зібрані по справі матеріали, приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, а саме: стягнути з відповідача на користь [PERSON] 57259,96 грн. основного боргу за договором позики, що еквівалентно сумі 2500(дві тисячі п'ятсот доларів США). В задоволенні решти позовних вимог, суд вважає слід відмовити, так як вимоги ст.625 ЦК України слід застосовувати лише до грошових зобов'язань у національній валюті, яка знецінюється внаслідок інфляції. Така правова позиція неодноразово підтверджена рішеннями Верховного Суду України в яких зазначено, що індекс інфляції - це показник, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничих цілей. Ціни в Україні встановлюються у національній валюті, тому зазначена норма ЦК може бути застосована лише у випадку прострочення грошового зобов'язання у гривні. Однак з матеріалів справи вбачається, що позивач позичав кошти в розмірі 2500 доларів США. Також з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial