Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь 419,69 гривень невиплаченої заробітної плати. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що з 23.05.2005 року по 30.06.2013 року він працював у Львівській обласній державній телерадіокомпанії, що підтверджується записами в трудовій книжці. Однак, відповідач не виплатив йому у повному обсязі заробітну плату, так як при її нарахуванні було занижену її суму. Так, роботодавцем за березень, травень та червень 2013 року було невиплаченому йому частину заробітної плати в розмірі 419,69 грн., в результаті чого заподіяно майнової шкоди. Надалі позивач неодноразово подавав заяви про уточнення позовних вимог, востаннє 19.03.2015 року, згідно яких просить стягнути з Львівської обласної державної телерадіокомпанії на його користь компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 231,44 гривень. В судове засідання позивач та представник позивача не з'явилися, проте представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, заяву про зменшення позовних вимог від 19.03.2015 року підтримує та просить задоволити позов з врахуванням поданої заяви. Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, однак подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, заяву позивача [PERSON] від 19.03.2015 року про зменшення позовних вимог визнає. За таких обставин, суд вважає за можливим завершувати розгляд справи у їх відсутності згідно ст.169 ЦПК України на підставі наявних у справі даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, та письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає [PERSON] слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 23.05.2005 року по 30.06.2013 року працював у Львівській обласній державній телерадіокомпанії. Відповідно до ст.10 КЗпП України колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов'язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів. З матеріалів справи вбачається, шо між адміністрацією Львівської обласної державної телерадіокомпанії та трудовим колективом було укладено колективний договір на 2011-2015рр. (а.с.84-87). Пунктом 6.2.2 колективного договору передбачено, що адміністрація ЛОДТ зобов'язується дотримуватися встановлення відповідно до чинного законодавства: тривалості робочого часу не більше 40 годин на тиждень; тривалості щорічної основної відпустки для працюючих не менше 24-х календарних днів; щорічні додаткові відпустки надаються працівникам, зайнятим на роботах із шкідливими та важкими умовами праці та за особливим характером праці - за списками виробництв, робіт, професій і посад, зайнятість в яких дає право на щорічні додаткові відпустки за роботу із шкідливими і важкими умовами праці та за особливий характер праці, затвердженими постановою КМУ від 13.05.2003 року №679. Відповідно до ст.18 КЗпП України положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов'язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації. Судом встановлено, що позивач [PERSON] відповідно до умов колективного договору мав право на 30 (тридцять) календарних днів відпустки. Крім того, встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] при звільненні з роботи було виплачено компенсацію за 25 календарних днів невикористаної відпустки, один день - 20.06.2013 року позивачу було надано відпустку. В той же час, достовірно встановлено, що [PERSON] не виплачено при звільненні з роботи компенсацію за невикористану відпустку за 4 (чотири) календарні дні, а саме 231,44 гривень (4 к.д.х57,86 грн.), що підтверджується довідкою про середньоденну заробітну плату [PERSON] за 12 календарних місяців (а.с.90). Згідно ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень. Відповідно до частини четвертої статті 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, враховуючи вищевказане та те, що відповідачем визнається факт невиплати позивачу [PERSON] при звільненні компенсації за невикористану відпустку в розмірі 231,44 гривень, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задоволити та стягнути з Львівської обласної державної телерадіокомпанії на його користь компенсацію розмірі 231,44 гривень,

Outcome: approved