Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначив, що шлюб між ним та відповідачкою було укладено 6 листопада 2014 року. Від даного шлюбу дітей у них не має, однак відповідачка не бажає з'являтися до РАЦСу для подачі спільної заяви про розірвання шлюбу. Після укладення шлюбу разом вони прожили близько одного року, після чого між ними почали виникати сварки та непорозуміння, вони перестали поважати та розуміти один одного. Вони зрозуміли, що вони не зійшлися характерами та поглядами на життя, їх уже нічого не поєднує і вже більше двох років вони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. З того часу вони не спілкуються і ніхто з них не намагався відновити шлюбні відносини і намагань до примирення також ніхто з них не робив. Просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не зявився, так як надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримав, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів. Відповідачка в судове засідання не зявилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів. На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України\~\~передбачено право кожного з подружжя\~\~припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням\~\~права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість\~\~і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 6 листопада 2014 року і від шлюбу в них неповнолітніх дітей не має. Наданий сторонам строк для примирення терміном на два місяці бажаних наслідків не дав і вони не примирилися. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім»ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено? збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому при таких обставинах шлюб підлягає розірванню. Позовних вимог щодо поділу спільного майна сторін\~ не заявлено. Судові витрати в частині сплати судового збору покласти на відповідача.

Outcome: approved