Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ФОП [PERSON]В, Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції, третя особа [PERSON] про визнання права власності та витребування майна. Свій позов обґрунтовує тим, що 10 червня 2009 року між ним та ФОП [PERSON] був укладений договір №0100709 купівлі - продажу товару а саме, 1389 найменувань, відповідно додатку №1 до договору. Відповідно квитанцій від 11 травня 2009 року на суму 10000 гривень, від 12 травня 2009 року на суму 50000 гривень, від 10 червня 2009 року на суму 50000 гривень, від 11 червня 2009 року на суму 50000 гривень, від 12 червня 2009 року на суму 47030 грн. 36 коп., всього на загальну суму 207030 грн.36 коп. ним була сплачена вартість вказаного товару в повному обсязі. 12 червня 2009 року між ним та ФОП [PERSON] складено акт №1 прийому - передачі по договору №0100709 від 10 червня 2009 року, за яким ФОП [PERSON] передала у власність, а він прийняв товар і оплатив його вартість на умовах договору купівлі - продажу. Загальна кількість переданого по акту товару, відповідно до укладеного договору становила 9797 одиниці. (пакувальний лист №0100709-1 від 12 червня 2009 року та пакувальний лист №0100709-2 від 12 червня 2009 року). При укладанні акту прийому передачі сторони внесли зауваження, що на момент передачі купленого товару товар не упакований в плівку та поліпропіленові мішки, та залишається на зберіганні у відповідача в повному обсязі. Крім того між ними, 12 червня 2009 року укладено додатковий договір №1 до договору №0100709 від 10 червня 2009 року, за яким сторони домовились, що оскільки відповідачка ФОП [PERSON] не виконала умови п.3.2. договору, товар залишається на зберіганні у відповідачки терміном 1 рік з можливою пролонгацією строку зберігання товару на наступний рік. 12 червня 2009 року відповідно до акту №б/н прийому передачі відповідачка ФОП [PERSON] прийняла на зберігання товар на загальну суму 207030 грн. 36 коп. Протягом 2009 року відповідачка частково повернула йому майно: 15 липня 2009 року він, відповідно до підписаного акту №б/н прийняв зі зберігання товар згідно пакувальних листів товар на загальну суму 15500 грн. 36 коп. 10 листопада 2009 року він, відповідно до підписаного акту №б/н прийняв зі зберігання товар згідно пакувальних листів товар на загальну суму 13500 грн. 30 серпня 2010 року між ними укладено додатковий договір №б/н до договору купівлі - продажу , за яким сторони погодили, що товар, який був куплений, залишається на зберіганні у відповідачки і може зберігатися протягом ще трьох років на складі відповідача та поступово забиратися зі складу відповідача. Протягом 2011 року відповідачка частково повернула йому товар: 25 січня 2011 року він, відповідно до підписаного акту №б/н прийняв зі зберігання товар згідно пакувальних листів на загальну суму 10500 грн. 29 березня 2011 року він, відповідно до підписаного акту №б/н прийняв зі зберігання товар згідно пакувальних листів на загальну суму 7500 грн. 1 червня 2011 року він, відповідно до підписаного акту №б/н прийняв зі зберігання товар згідно пакувальних листів на загальну суму 5500 грн. Протягом 2012 року відповідачка частково повернула йому товар: 3 березня 2012 року він, відповідно до підписаного акту №б/н прийняв зі зберігання товар згідно пакувальних листів на загальну суму 4310,00 гривень. 3 березня 2012 року він звернувся до відповідачки з черговою заявою на отримання всього товару зі зберігання на що отримав часткову відмову, з поясненням, що товар відсутній на складі продавця. Разом з тим між ними, 3 березня 2012 року складено акт звірки,відповідно до якого вони погодили, що станом на 3 березня 2012 року у відповідачки на зберіганні залишається 1600 найменувань товару, упакованих в 4757 коробок на 32 палетах вартістю 150220 грн. та узгодила строки передачі товару, а саме не пізніше 30 березня 2012 року. Цей факт підтверджує що відповідачка погодилася із залишками придбаного позивачем товару, та тим, що даний товар має бути переданий позивачу до 30 березня 2012 року. Станом на 03 квітня 2012 року відповідачка зазначений товар йому не повернула. 3 квітня 2012 року він звернувся до відповідачки з вимогою повернути кошти за сплачений товар. 5 травня 2012 року було отримано відповідь , якою відповідачка повідомила, що договір купівлі продажу виконаний. Нею відвантажений товар, який був отриманий позивачем. Щодо того, що даний товар залишений на зберіганні і не відданий позивачу, відповідачка не навела жодного аргументу. 1 червня 2012 року ним направлена повторна претензія щодо негайної передачі придбаного товару, що знаходиться на зберіганні 27 червня 2012 року відповідачка надала відповідь, якою запропонувала здійснити оплату європіддонів у кількості 32 штуки. Вважає, що даною відповіддю відповідачка підтвердила наявність у неї належних йому запчастин, що залишились на зберіганні у відповідачки. 10 вересня 2012 року на адресу ФОП [PERSON] надіслано претензію щодо того, що жодними договірними відносинами між сторонами не передбачено, що позивач має іще сплатити за піддони і рахунок, виставлений відповідачкою є неправомірним. Крім того він вкотре звернувся до відповідачки з вимогою негайно передати куплений, та залишений на зберіганні товар. В подальшому 12 жовтня 2012 року, 20 грудня 2012 року, 21 січня 2013 року, 15 квітня 2013 року він звертався до відповідачки з претензіями щодо повернення товару та виконання умов договору. 18 травня 2013 року він отримав відповідь проте, що товар, який він вважає своїм не зберігається на складах по вул. Пацаєва, 85. Все майно, яке зберігається за цією адресою не належить позивачу. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набуте правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України\~\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права, якщо\~\~\~\~\~\~\~\~це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень ст. ст. 16,391,386 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь яким способом,що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене права Згідно\~ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Таким чином, вважає, що йому на праві власності належить товар відповідно до акту звірки від 3 березня 2012 року за №б/н , а тому позовні вимоги щодо витребування товару у відповідача у спосіб обраний позивачем є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права чи інтересу і одним із способів захисту такого права є його визнання. Просив суд визнати за ним право власності на товар, придбаний відповідно до договору №0100709 купівлі - продажу товару від 10 червня 2009 року та акту звірки №б/н від 3 березня 2012 року; витребувати з чужого незаконного володіння ФОП [PERSON] рухоме майно, а саме товар відповідно до акту звірки № б/н від 3 березня 2012 року шляхом зобовязання ФОП [PERSON]В передати [PERSON]В вказаний товар відповідно до акту звірки №б/н від 3 березня 2012 року. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги збільшив, просив суд визнати за [PERSON] право власності на майно , відповідно до п.п. 1-183 п.п. 185-594 п.п. 595-786 п.п. 787-992 п.п. 993-1587 акту звірки від 3 березня 2012року, що було описане та вилучене відповідно п.п. 1-183, п.п. 185-594, п.п. 600-790, п.п. 800-1005, п.п. 1015-1608 акту опису й арешту від 16 жовтня 2013 року; зобовязати Придніпровський відділ ДВС Черкаського міського управління юстиції виключити із акту опису й арешту від 16 жовтня 2013 року майно відповідно до п.п. 1-183, п.п. 185-594, п.п. 600-790, п.п. 800-1005, п.п. 1015-1608; витребувати із незаконного володіння Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції майно, що належить на праві власності [PERSON] та зазначено п.п. 1-183, п.п. 185-594, п.п. 600-790, п.п. 800-1005, п.п. 1015-1608 акту опису й арешту від 16 жовтня 2013 року шляхом передачі його [PERSON] Ухвалою суду від 30 грудня 2015 року, занесеною до журналу судового засідання до участі в якості співвідповідача було залучено Придніпровський відділ ДВС Черкаського міського управління юстиції. Ухвалою суду від 30 грудня 2015 року, занесеною до журналу судового засідання до участі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору був залучений [PERSON] В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити повністю. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, надіслала до суду заяву. в якій справу просила розглянути в її відсутність. В запереченні просила суд відмовити в задоволенні вимоги позивача про витребування майна з її володіння, оскільки в позові не зазначені докази, які підтверджують те, що спірне майно знаходиться у неї. Представник Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції в судовому засіданні проти задоволення вимоги про визнання за позивачем права власності не заперечував. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши м матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що 10 червня 2008 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] був укладений договір №0100709 купівлі - продажу. Пунктами 1.1, 1.2. договору купівлі-продажу передбачено, що продавець зобовязується поставити і передати у власність покупця товар, а покупець зобовязується прийняти товар і оплатити його на умовах цього договору. Найменування товару: 1389 найменувань додаток №1. Відповідно до п.4.1. договору сторони домовилися, що вартість товару за цим договором становить 207030 грн. 36 коп. Згідно п. 5.1. договору покупець розраховується за товар поетапно в готівковій формі на підставі взаємної домовленості до передачі товару. Пунктом 6.2. договору передбачено, що перехід у власність відбувається у момент розрахунку. В додатку №1 до договору зазначена загальна кількість та найменування товару автомобільні запчастини на загальну суму 207030 грн. 36 коп. Як вбачається з квитанції від 11 травня 2009 року позивачем сплачено ФОП [PERSON] 10000 грн., квитанції від 12 травня 2009 року позивачем сплачено 50000 грн., квитанції від 10 червня 2009 року позивачем сплачено 50000 грн., квитанції від 11 червня 2009 року позивачем сплачено 50000 грн., квитанції від 12 червня 2009 року позивачем сплачено 47030 грн. 36 коп. Загальна сума грошових коштів, яка сплачена позивачем відповідачці ФОП [PERSON] на виконання умов договору купівлі-продажу становить 207030 грн.36 коп. Як вбачається з акту від 12 червня 2009 року прийому-передачі по договору №0100709 від 10 червня 2009 року, ФОП [PERSON] передала у власність [PERSON] товар, а [PERSON] прийняв товар і оплатив його вартість на умовах договору купівлі-продажу №0100709 від 10 червня 2009 року, а саме: товари сортовані згідно пакувального листа №0100709-1 від 12 червня 2009 року, всього найменувань 1609, всього коробок 4871 на 32 палетах; товари сортовані згідно пакувального листа №0100709-2 від 12 червня 2009 року, всього найменувань 1609, всього коробок 4923 на 32 палетах. У цьому акту сторони вказали на те, що товар не упакований належним чином. Складений додатковий договір на зберігання та усунення порушень. Товар залишається на зберіганні у продавця згідно додаткового договору та актів. 12 червня 2009 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено додатковий договір №1 до договору №0100709 від 10 червня 2009 року, за яким сторони домовились, що позивач залишає даний товар на зберіганні у відповідача терміном рік з можливою пролонгацією строку зберігання товару на наступний рік. В цей же день відповідно до акту №б/н прийому передачі відповідачка прийняла на зберігання товар на загальну суму 207030 грн. 36 коп. 30 серпня 2010 року між позивачем та відповідачкою ФОП [PERSON] укладено додатковий договір №б/н до договору купівлі - продажу , за яким сторони погодили, що товар, який був куплений, залишається на зберіганні у відповідачки і може зберігатися протягом ще трьох років на складі відповідача та поступово забиратися зі складу відповідачки. В судовому засіданні достовірно встановлено та не оспорюється сторонами те, що відповідачка ФОП [PERSON] частково повернула [PERSON] придбаний товар, а саме: 15 липня 2009 року на суму 15500 грн. 36 коп., 10 листопада 2009 року на суму 13500 грн., 25 січня 2011 року на суму 10500 грн., 29 березня 2011 року на суму 7500 грн., 1 червня 2011 року на суму 5500 грн., 3 березня 2012 року на суму 4310 грн. З акту звірки № б/н від 3 березня 2012 року вбачається, що сторони погодили, що станом на 3 березня 2012 року на зберіганні у відповідачки залишається 1587 найменувань товару, упакованих в 4757 коробок на 32 палетах вартістю 150220 грн. та узгодили строки передачі товару, а саме не пізніше 30 березня 2012 року. Частиною1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлене договором або законом. Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Пунктом 5 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Відповідно до ст. 665 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч.1 ст. 662 ЦК України продавець зобовязаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. 18 травня 2013 року відповідач ФОП [PERSON] повідомила позивач про те, що товар, який залишився в неї на зберіганні відповідно до акту від 3 березня 2012 року не зберігається на складах по вул. Пацаєва, 85 в м. Черкаси. Як вбачається з акту опису й арешту майна від 16 жовтня 2013 року, державним виконавцем Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції [PERSON] при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «БМ Банк» боргу в сумі 991841, 31 грн. проведено опис майна, що належить ФОП [PERSON] В подальшому, 28 серпня 2015 року між ПАТ «БМ Банк», як первісним заставодержателем та ТОВ «Арма Факторинг», як новим заставодержателем укладено договір про відступлення прав за договором №6/5/130308-3 застави товарів в обороті від 17 березня 2008 року. Пунктом 1.1. договору передбачено, що у звязку з укладенням між первісним заставодержателем та новим заставодержателем договору про відступлення права вимоги №2808/2015 від 28 серпня 2015 року, відповідно до якого первісний заставодержатель відступив новому заставодержателю всі права вимоги за договором №6/5/130308 відновлювальної кредитної лінії від 13 березня 2003 року з усіма змінами і доповненнями до нього, що є його невідємною частиною, укладеними між первісним заставодержателем та ФОП [PERSON] первісний заставодержатель відступає, а новий заставодержатель набуває прав первісного заставодержателя , належних первісному заставодержателю згідно з договором №6/5/130308-3 застави товарів обороті від 17 березня 2008 року, разом з усіма додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, додатками, змінами і доповненнями та викладеннями у новій редакції укладеного між первісним заставодержателем та ФОП [PERSON] Пунктом 1.2. договору передбачено, що за цим договором новий заставодержатель набуває право замість первісного заставодержателя одержати переважно перед іншими кредиторами заставодавця, у порядку, визначеному договором застави та Законом України «Про заставу», задоволення всіх своїх вимог (повернення суми основної заборгованості, сплати нарахованих процентів, комісій, можливої неустойки (штраф, пеня), відшкодування збитків, тощо), які випливають з умов кредитного договору та/або договору кредитної лінії та/або договору застави, за рахунок майна, вказаного в п.1.4 цього договору. Відповідно до п.1.4. договору предметом застави, визначеним договором застави, є майно, а саме товари в обороті, згідно з додатком №1, що є невідємною частиною договору застави, загальною балансовою вартістю 676608 грн. 09 коп. Предмет застави знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Пацаєва, 85. 28 серпня 2015 року між ТОВ «Арма Факторинг», як первісним заставодержателем та [PERSON], як новим заставодержателем укладено договір про відступлення прав за договором №6/5/130308-3 застави товарів в обороті від 17 березня 2008 року. Пунктом 1.1. договору передбачено, що у звязку з укладенням між первісним заставодержателем та новим заставодержателем договору комісії №28/0815-1 на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за кредитним договором та договорами забезпечення від 28 серпня 2015 року, відповідно до якого первісний заставодержатель відступив новому заставодержателю всі права вимоги за договором №6/5/130308 відновлювальної кредитної лінії від 13 березня 2003 року з усіма змінами і доповненнями до нього, що є його невідємною частиною, укладеними між первісним заставодержателем та ФОП [PERSON] первісний заставодержатель відступає, а новий заставодержатель набуває прав первісного заставодержателя , належних первісному заставодержателю згідно з договором №6/5/130308-3 застави товарів обороті від 17 березня 2008 року, разом з усіма додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, додатками, змінами і доповненнями та викладеннями у новій редакції укладеного між первісним заставодержателем та ФОП [PERSON] Пунктом 1.2. договору передбачено, що за цим договором новий заставодержатель набуває право замість первісного заставодержателя одержати переважно перед іншими кредиторами заставодавця, у порядку, визначеному договором застави та Законом України «Про заставу», задоволення всіх своїх вимог (повернення суми основної заборгованості, сплати нарахованих процентів, комісій, можливої неустойки (штраф, пеня), відшкодування збитків, тощо), які випливають з умов кредитного договору та/або договору кредитної лінії та/або договору застави, за рахунок майна, вказаного в п.1.4 цього договору. Відповідно до п.1.4. договору предметом застави, визначеним договором застави, є майно. а саме товари в обороті, згідно з додатком №1, що є невідємною частиною договору застави, загальною балансовою вартістю 676608 грн. 09 коп. Предмет застави знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Пацаєва, 85. Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 1 жовтня 2015 року замінено стягувача у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа №574 від 26 квітня 2010 року, що видав приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] про звернення стягнення в рахунок погашення боргу з [PERSON] на користь ПАТ «БМ Банк» з ПАТ «БМ Банк» на нового, а саме - [PERSON] Отже, 16 жовтня 2013 року державним виконавцем Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції [PERSON], в інтересах [PERSON] при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження проведено опис та арешт майна, що належить [PERSON] Так, досліджуючи та аналізуючи акт звірки між ФОП [PERSON] та [PERSON] від 3 березня 2012 року та акт опису й арешту від 16 жовтня 2013 року суд приходить до висновку, що в акті опису й арешту відображено майно, яке залишилося на зберіганні згідно акту звірки, а саме : майно згідно п.п. 1-183 акту звірки описане в п.п. 1-183 акту опису й арешту;майно згідно п.п. 185-594 акту звірки описане в п.п. 185-594 акту опису й арешту;майно згідно п.п. 595-786 акту звірки описане в п.п. 600-790 акту опису й арешту; майно згідно п.п. 787-992 акту звірки описане в п.п. 800-1005 акту опису й арешту; майно згідно п.п. 993-1587 акту звірки описане в п.п. 1015-1608 акту опису й арешту. Статтею 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин суд вважає, що позивачем доведено, що майно, яке зазначене в п.п. 1-183, п.п. 185-594, п.п. 600-790, п.п. 800-1005, п.п. 1015-1608 акту опису й арешту від 16 жовтня 2013 року є його власністю, придбане згідно договору договір №0100709 від 10 червня 2009 року у ФОП [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися\~до\~суду з позовом про визнання права на майно і\~про\~звільнення майна з-під арешту. Пунктом 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 7 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачено, що вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом предявлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. Відповідно до п. 4 Постанова Пленуму Верховного Суду УРСР від 27.08.1976 р. № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису»\~за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі наведеного, ст.ст. 316,317,328,334,386,392,662,665 ЦК України, ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved