Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 29 серпня 1985 року у Ново-Ільїновській сільській раді Тарановського району Кустанайської області, актовий запис № 35. Від шлюбу у сторін дітей немає. В позовній заяві позивач зазначив, що причиною розірвання шлюбу є те, що у них з відповідачкою різні характери, різні погляди на сімейне життя. Відповідачка не бажає проживати в с.Рижанівці біля його матері, а позивач не може переїжджати в Івано-Франківську область, оскільки з ним проживає старенька мати, яку нікому доглядати. Десять років тому відповідачка поїхала до свого місця проживання і після того у позивача з нею контоктів немає. Сторони втратили почуття любові один до одного, їх шлюб існує тільки юридично. У зв'язку з наведеним позивач просить терміну на примирення не надавати, шлюб розірвати та стягнути з відповідачки на його користь судові витрати. Сторони в судове засідання не з'явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка зазначила, що на розірвання шлюбу згідна, претензій до позивача немає. Передбачених ч.1 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що шлюб між [PERSON], [INFO], та гр. [PERSON] (дошлюбне прізвище Білоока) [PERSON], [INFO], зареєстрований 29 серпня 1985 року у Ново-Ільїновській сільській раді Тарановського району Кустанайської області, актовий запис № 35, що стверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ФЛ № 420078, виданим 29 серпня 1985 р. Ново-Ільїновською сільською радою Тарановського району Кустанайської області. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя, визначає ч.1 ст.36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обовязок подружжя турбуватись про сімю, в т.ч.: дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в сімї, та зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї. Судом встановлено, що від шлюбу у сторін дітей немає, сторони спільно не проживають, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Сімя розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка в заяві про розгляд справи в її відсутності не зазначила яким прізвищем бажає іменуватися після розірвання шлюбу, тому суд вважає, що відсутні підстави для зміни прізвища відповідачці. Питання судових витрат суд вирішує згідно ст. 141 ЦПК України. На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 112-114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved