overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Марїнського районного суду Донецької області з позовною заявою про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У судове засідання позивач та відповідач не зявились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. [PERSON] є власником приватного житлового будинку № 47, що знаходиться по вул. Гагаріна у місті Красногорівка , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 09.02.2008 року, серії САА № 123456. Разом з ним в будинку зареєстрована його дружина [PERSON], [INFO], та його сини: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], онук [PERSON], [INFO], а також [PERSON]. Відповідач фактично не проживає в будинку з 2014 року, у звязку з розірванням шлюбу з моїм сином (рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 13.05.2013 року, справа № 189/834/15-ц) та фактично проживає в [INFO]. Позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки вимушений сплачувати за комунальні послуги, з розрахунку кількості зареєстрованих в будинку осіб, а також позбавлений законного права на розпорядження своїм майном. Відповідач не проживають у вказаному житловому приміщенні, підстав для продовження терміну зберігання за нею права користування спірним житловим приміщенням, передбачених ст.71 ЖК України немає, участі в оплаті комунальних послуг, будинку відповідач не приймає, що свідчить про втрату нею інтересу до спірного житлового приміщення, як до свого постійного місця проживання, тому відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У відповідності із ст.167 ЖК України- у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сімї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За вказаних обставин суд вважає за необхідне відповідача визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: Донецька область, Марїнський район, м. Красногорівка, вул. Гагаріна, 47

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до Марїнського районного суду Донецької області з позовною заявою про визнання [PERSON], такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У судове засідання позивач та відповідач не зявились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Позивач подав до суду заяву, позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. [PERSON] є власником квартири за адресою Донецька область, Марїнський район, мікрорайон Южний[ADDRESS], відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 27.03.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Марїнського районного нотаріального округу [PERSON] І та зареєстровано в реєстрі за № 476. Позивач неодноразово звертався до відповідачки з вимогою знятись з реєстраційного обліку у його квартирі, однак відповідачем не вчинено жодних дій. Відповідачка по справі є колишньою дружиною позивача, шлюб між сторонами розірвано рішенням Марїнського районного суду Донецької області від 08.06.2004 року, справа № 2-1069-04. Позивач просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки вимушений сплачувати за комунальні послуги, з розрахунку кількості зареєстрованих в будинку осіб, а також позбавлений законного права на розпорядження своїм майном. Відповідно до акта депутата Курахівської міської ради від 22.09.2016 року [PERSON] мешкає за адресою [ADDRESS], за вказаною адресою зареєстрована, але не проживає з 2013 року [PERSON]. Відповідач не проживає в вказаному житловому приміщенні, підстав для продовження терміну зберігання за ним права користування спірним житловим приміщенням, передбачених ст.71 ЖК України немає, участі в оплаті комунальних послуг, будинку відповідач не приймає, що свідчить про втрату ними інтересу до спірного житлового приміщення як до свого постійного місця проживання, тому відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У відповідності із ст. 167 ЖК України- у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сімї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За вказаних обставин суд вважає за необхідне відповідачку визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до Марїнського районного суду Донецької області з позовною заявою про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У судове засідання позивач та відповідач не зявилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, подали до суду заяви, кожен окремо, про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. [PERSON] є власником житлового будинку за адресою пров. Базарний буд. 8 в м. Курахове Марїнського району Донецької області, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами від 05.08.2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Марїнського районного нотаріального округу Донецької області [PERSON] та витягом з державного реєстру права власності на нерухоме майно. Позивач вказує, що відповідач по справі [PERSON] є його колишньою дружиною, з якою з травня 2014 року він не підтримує стосунків. Відповідач на данний момент фактично проживає за іншою адресою. Відповідно до довідки виконавчого комітету Курахівської міської ради Марїнського району Донецької області № 1507 від 15.06.2016 року дійсно за адресою м. Курахове пров. Базарний буд. 8 не мешкає з травня 2014 року і по теперішній час [PERSON]. Відповідач не проживає в вказаному житловому приміщенні, підстав для продовження терміну зберігання за ним права користування спірним житловим приміщенням, передбачених\~ст.71 ЖК України\~немає, участі в оплаті комунальних послуг, будинку відповідач не приймає, що свідчить про втрату ним інтересу до спірного житлового приміщення як до свого постійного місця проживання, тому відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У відповідності із\~ст.167 ЖК України\~- у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сімї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За вказаних обставин суд вважає за необхідне відповідачку визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: Донецька область, Марїнський район, м. Курахове, пров. Базарний, 8.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до Марїнського районного суду Донецької області з позовною заявою про визнання [PERSON], такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У судове засідання позивач та відповідач, третя особа не зявились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою Донецька область, Марїнський район, с. Богоявленка, вул. Горького, буд. 24, відповідно до свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння від 31.03.1989 року, свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Марїнської районної ради народних депутатів № 168 від 19.08.1987 року. Позивач неодноразово звертався до відповідачки з вимогою знятись з реєстраційного обліку у його квартирі, однак відповідачем не вчинено жодних дій. Позивач просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки вимушений сплачувати за комунальні послуги, з розрахунку кількості зареєстрованих в будинку осіб, а також позбавлений законного права на розпорядження своїм майном. Відповідно до акта обстеження будинку від 02.09.2016 року, депутат Богоявленської сільської ради Марїнського району Донецької області [PERSON] в присутності сусідів склали акт проте, що на території Богоявленської сільської ради в будинку № 24 по вул. Горького с. Богоявленка Марїнського району Донецької області дійсно зареєстрована, але не проживає [PERSON], [INFO]. Вказаний факт підтвердили сусіди. Відповідач не проживає в вказаному житловому приміщенні, підстав для продовження терміну зберігання за ним права користування спірним житловим приміщенням, передбачених ст.71 ЖК України немає, участі в оплаті комунальних послуг, будинку відповідач не приймає, що свідчить про втрату ними інтересу до спірного житлового приміщення як до свого постійного місця проживання, тому відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У відповідності із ст. 167 ЖК України- у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сімї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За вказаних обставин суд вважає за необхідне відповідачку визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: Донецька область, Марїнський район, с. Богоявленка, вул. Горького, буд. 24.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до Мар'їнського районного суду Донецької області з позовною заявою про визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням у зв'язку з переїздом на інше постійне місце проживання. У судове засідання позивач та відповідач не з'явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. [PERSON] є власником квартири за адресою [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 04.04.2017 року, посвідченим приватним нотаріусом Мар'їнського районного нотаріального округу Донецької області Леоновим С. І. та зареєстровано в реєстрі за № 667. Продавцем квартири була відповідачка. Позивач вказує, що з середини травня 2017 року відповідачка виїхала на постійне місце проживання до Російської Федерації, та з того часу не мешкає в квартирі. За змістом ст. 391, 396 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Відповідно до ст. 401, 402 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлено щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У відповідності зі ст. 406 ч.1 п. 4 ЦК України підставою припинення сервітуту є припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту, а згідно зі ст. 406 ч.2 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Для поновлення порушених прав позивача суд вважає за необхідне визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки у відповідності зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. За вказаних обставин суд вважає за необхідне відповідача визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Мар'їнського районного суду Донецької області з позовною заявою про визнання дійсним договору купівлі-продажу. В судове засідання позивач та відповідач не з'явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. 18.06.2015 року між [PERSON] та [PERSON] досягнуто домовленості на купівлю-продаж житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою [ADDRESS] Між сторонами досягнуто домовленість про вартість майна у розмірі 5 000 грн. На виконання умов договору позивачем передано відповідачу грошові кошти в рахунок купівлі будинку, а відповідачем передано ключі від будинку та технічну документацію. На підтвердження вказаних дій сторони в присутності свідків склали розписку від 18.06.2015 року, вказали, що претензій один до одного не мають. Після вирішення всіх істотних умов договору позивач став проживати в житловому будинку, сплачувати житлово-комунальні послуги, здійснювати поточний та капітальний ремонт. Вказане підтверджується довідкою Костянтинівської сільської ради Мар'їнського району Донецької області від 20.07.2018 року за № 673, в якій вказано, що [PERSON], [INFO], дійсно проживав в [ADDRESS] без реєстрації з 01.09.2014 року. А починаючи з 24.02.2017 року зареєстрований та проживає за даною адресою. Так, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою [ADDRESS], на праві власності належить [PERSON] згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 09.03.2000 року державним нотаріусом Мар'їнської державної нотаріальної контори, реєстр № 364. У встановлений домовленістю строк відповідач переоформлення майна не здійснила, у зв'язку з чим позивач був змушений звернутись до суду. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язовується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Усі істотні умови договору були використані обома сторонами, що підтверджується фактичними обставинами справи. Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч.1 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Мар'їнського районного суду Донецької області з позовною заявою про визнання дійсним договору купівлі-продажу. У судове засідання позивач та відповідач не з'явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. В червні 2016 року між [PERSON] та [PERSON] досягнуто домовленості на купівлю-продаж житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою [ADDRESS]. Вказаний житловий будинок належить на праві власності [PERSON]. Сторони досягли згоди про вартість нерухомого майна у розмірі 30 000 грн. На підтвердження наміру придбати нерухоме майно [PERSON] було передано [PERSON] грошові кошти у розмірі 30 000 грн. за будинок, розташований за адресою [ADDRESS], про відповідачем було складено розписку. Претензій один до одного сторони не мали. Вказаним житловим будинком позивач користується з червня 2016 року. За існуючою домовленістю між сторонами, відповідач зобов'язалась протягом одного місяця з дня досягнення домовленості підготувати документи для належного нотаріального оформлення укладеного договору. У встановлений строк відповідач переоформлення майна не здійснила, у зв'язку з чим позивач був змушений звернутись до суду. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язовується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Усі істотні умови договору були використані обома сторонами, що підтверджується фактичними обставинами справи. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч.1 ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до Мар`їнського районного суду Донецької області з позовною заявою про визнання договору дійсним та визнання права власності. В судове засідання позивач та відповідач не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. 01.03.2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу дачного будинку з човновим гаражем [ADDRESS] . На виконання досягнутої домовленості [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 300\~000 грн., оскільки саме за таку ціну відповідач погодився продати позивачу свій дачний будинок з човновим гаражем. На момент фактичної купівлі-продажу гроші відповідач отримав від позивача в повному обсязі. У нотаріуса посвідчити договір купівлі-продажу позивач не має можливості, оскільки відповідач ухиляється від явки до нотаріальної контори. Відповідно до\~ст. 655 ЦК України\~за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язовується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Усі істотні умови договору були використані обома сторонами, що підтверджується фактичними обставинами справи. Відповідно до ч.2\~ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч.1\~ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином позовні вимоги позивача є законними та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved