Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовом до Щастинської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, третя особа - державний нотаріус Щастинської державної нотаріальної контори Луганської області Харченко О.С. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що [INFO] померла його дружина - [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме: 1/3 частки квартири №34 (загальною площею - 58,9 м2, у тому числі житловою площею - 35,7 м2, допоміжною площею 20,8 м2, літні приміщення (лоджія, балкон) 2,4 м2), що розташована за адресою: [ADDRESS], яка належала померлій на праві спільної часткової власності згідно свідоцтва на право власності на житло, видане Луганською міською радою [NUMBER] від 15.11.2002 року. Позивач є співвласником 1/3 частки квартири [NUMBER], яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], та співвласником 1/3 частки квартири є син померлої та позивача - [PERSON], РНОКПП [NUMBER], паспорт громадянина України серії [NUMBER], проживає за адресою: [ADDRESS], який не заявляє самостійних вимог. Позивач постійного проживав з спадкодавцем, інших дітей та чоловіка у спадкодавця не було. Заповіту за життя [PERSON] складено не було. 25.04.2018 року позивач звернувся до державного нотаріуса Щастинської державної нотаріальної контори Новоайдарського районного нотаріального округа Харченко О.С. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частку квартири, яка належала дружині позивача, однак отримав відмову, оскільки нотаріусом було встановлено, що право власності на зазначену частку квартири за життя спадкодавцем зареєстровано не було. У зв'язку з вищевикладеними обставинами позивач просив визнати за ним право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті дружини - [PERSON], яка померла [INFO], на 1/3 частки квартири [NUMBER], яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею - 58,9 м2, у тому числі житловою площею - 35,7 м2, допоміжною площею 20,8 м2, літні приміщення (лоджія, балкон) 2,4 м2. Позивач - [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити (а.с.53). Представник відповідача Щастинської міської ради - Богиня О. в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с.58). Третя особа - державний нотаріус Щастинської державної нотаріальної контори Луганської області Харченко О.С. в судове засідання не з'явилась, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечень проти задоволення позовних вимог не надала (а.с.55). Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] померла дружина [PERSON] - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.17). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: 1/3 частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 15.11.2002 року квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (а.с.18-19). 25.04.2018 року позивач звернувся до державного нотаріуса Щастинської державної нотаріальної контори Новоайдарського районного нотаріального округа Харченко О.С. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частку квартири, яка належала дружині позивача, однак отримав відмову (а.с.34), оскільки нотаріусом було встановлено, що право власності на зазначену частку квартири за життя спадкодавцем зареєстровано не було. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судовим розглядом встановлено, що заповіту померлою [PERSON] за життя складено не було, а спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON], відповідно до ст. 1261 ЦК України, є її чоловік [PERSON] та син [PERSON] Відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Даний спір виник з приводу нерухомого майна, при цьому у відповідності до положень ст. 1267 ЦК України визнається, що частки [PERSON] та [PERSON] є рівними, оскільки з матеріалів справи не вбачається існування письмової угоди між ними, посвідченої нотаріусом, про зміну розміру частки у спадщині когось із спадкоємців. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. При зверненні до суду позивач посилається на те, що він постійно проживав зі спадкодавцем, однак з матеріалів справи не вбачається, що [PERSON] постійно проживав разом із спадкодавцем на день її смерті, тобто час відкриття спадщини, у зв'язку з чим відсутні підстави вважати, що позивач прийняв спадщину в силу положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Як вбачається з матеріалів справи, заяви про прийняття спадщини після смерті дружини [PERSON] також не подавав. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. З позовної заяви вбачається, що позивач вказує на те, що його син [PERSON] не заявляє самостійних вимог. Однак даний висновок не знаходить своє відображення в матеріалах справи, оскільки з позовної заяви та доданих до неї матеріалів не вбачається, що [PERSON] було подано заяву про відмову від прийняття спадщини на користь його батька [PERSON], що могло би бути підставою для визнання права власності на спадкове майно за позивачем. З урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд приходить до висновку щодо неможливості задоволення позовних вимог з огляду на те, що вимоги викладені позивачем в позовній заяві не знайшли свого доказового відображення в матеріалах справи, у зв'язку з чим суд позбавлений можливості задовольнити позовні вимоги шляхом визнання за [PERSON] права власності на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 1218, 1220, 1221, 1222, 1223, 1261, 1268, 1269, 1273, 1274 ЦК України,

Outcome: dismissed