Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів про звільнення майна з-під арешту. Свій позов обґрунтовує тим, що 05.07.2012 року за договорами дарування вона набула право власності на нерухоме майно - житловий будинок [ADDRESS] та земельні ділянки площею 0,2100 га, кадастровий номер 0722885600:01:001:2814 і площею 0,2500 га, кадастровий номер 0722885600:01:001:0603. Вказує, що дарувальником вказаної нерухомості був відповідач [PERSON] . Зазначає, що з метою отримання нового технічного паспорта на відремонтований та переобладнаний житловий будинок, вона звернулась до державного реєстратора за витягом з Державного реєстру правочинів і їй стало відомо, що на житловий будинок та земельну ділянку площею 0,25 га 13.03.2013 року накладений арешт відділом державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції у Волинській області згідно ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.08.2013 року. Вважає, що оскільки вона як власник майна не є боржником у будь-якому виконавчому провадженні, жодних вимог до неї як до власника обтяженого майна не пред`явлено, то належне їй майно безпідставно перебуває під обтяженням, чим порушуються її майнові права щодо розпорядження власністю. У зв`язку з чим, просить скасувати арешт, накладений на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розміщений на земельній ділянці площею 0,2500 га, кадастровий номер 0722885600:01:001:0603 за адресою: [ADDRESS] та виключити з Єдиного реєстру заборони відчуження запис від 13.08.2013 року за №2103414 на вказане майно. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 17.12.2019 року до участі в справі в якості співвідповідача залучено Луцький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління у Волинській області. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві та просив їх задовольнити. Представники відповідачів [PERSON] та Луцького районного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області подали суду клопотання про слухання справи у їх відсутності. Представник відповідача АТ «БМ-2018» в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений судом належним чином. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. А тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.08.2013 року накладено арешт на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами загальною площею 50,4 га, що розміщений на земельній ділянці площею 0,25 га, кадастровий номер 0722885600:01:001:0603 за адресою: [ADDRESS] , який належить [PERSON] (а.с. ). Разом з тим, судом з`ясовано, що власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розміщений на земельній ділянці площею 0,2500 га, кадастровий номер 0722885600:01:001:0603 за адресою: [ADDRESS] згідно договору дарування житлового будинку від 05.07.2012 року є [PERSON] (а.с. 8). Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Із постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року слідує, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із наступного. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Частиною четвертою та п`ятою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закону) визначено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, оцінивши зібрані і дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, зважаючи, що саме позивач є власником арештованого майна, доказів того, що вона є боржником у будь-якому виконавчому провадженні суду не представлено та враховуючи відсутність іншого способу зняття арешту з майна не інакше як за рішенням суду, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved