Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до АТ «Супутник» м. Сєвєродонецьк про поновлення на роботі, зобов'язання виплатити заробіток за вимушений прогул, мотивуючи вимоги тим, що з 01.11.1999р. по 17.01.2017р. позивач [PERSON] працював сторожем в АТ «Супутник» м. Сєвєродонецьк. 17.01.2017р. на адресу позивача [PERSON] надійшло повідомлення про його звільнення за п.3 ст.40 КЗпП України. Зі своїм звільненням позивач [PERSON] не згоден і вважає його незаконним та таким, що порушує його права, оскільки його звільнено було неправомочним на те органом - рішенням правління та без конкретизації суті порушень. Тому, [PERSON] звернувся з позовом до суду і просить суд поновити його на роботі, зобов'язати АТ «Супутник» м. Сєвєродонецьк виплатити йому заробіток за вимушений прогул та стягнути з АТ «Супутник» м. Сєвєродонецьк судовий збір. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що він працював з 01.11.1999р. по 17.01.2017р. сторожем в АТ «Супутник» м. Сєвєродонецьк. Про сувору догану йому нічого невідомо, документів про це йому не вручали. У січні 2017р. він не знайшов спільної мови з керівництвом підприємства щодо розміру заробітної плати, внаслідок чого почалися його виклики на засідання правління. Йому невідомо про які саме події йдеться мова у службових записках , на підставі яких його було звільнено. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, додаткових пояснень не мав, просив задовольнити позов. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та пояснив, що дійсно позивач [PERSON] працював з 01.11.1999р. по 17.01.2017р. сторожем в АТ «Супутник» м. Сєвєродонецьк. Зі службової записки [PERSON], яка являлася колегою [PERSON], вбачається, що [PERSON] протягом місяця грубив, не перевіряв документів у члені правління, між сторожами постійно були сварки, він не виконував прибирання приміщень. Стосовно цих подій [PERSON] не надав пояснень, при цьому йому було вручено повідомлення про необхідність явки на засідання правління. [PERSON] продовжував ходити на роботу. Голова АТ «Супутник» м. Сєвєродонецьк особисто не пропонував [PERSON] надати письмові пояснення з приводу порушень трудової дисципліни. Внаслідок чого, було винесено наказ про застосування стосовно [PERSON] суворої догани. Акт було складено про відмову від отримання повідомлення щодо необхідності явки на засідання правління. Профспілки на підприємстві не має. Загальними зборами АТ «Супутник» м. Сєвєродонецьк було переобрано голову правління, який уповноважений зокрема підписувати накази про звільнення. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до копії трудової книжки серія АА №183393, [PERSON] з 01.11.1999р. прийнятий черговим до Автогаражного кооперативу «Супутник» м. Сєвєродонецьк; з 01.04.2010р. - переведений сторожем; з 15.06.2012р. Автогаражний кооператив «Супутник» перейменований в Автогаражне товариство «Супутник»; 17.01.2017р. [PERSON] звільнений з АТ «Супутник» м. Сєвєродонецьк згідно п.3 ст.40 КЗпП України на підставі наказу №14 від 17.01.2017р.. Відповідно до копії наказу Голови правління АГТ «Супутник» [PERSON] №1-ок від 14.05.2012р., з 14.05.2012р. приступає до виконання обов'язків голови правління АГК «Супутник» на підставі протоколу №1 проведеної конференції Автогаражного кооперативу «Супутник» від 13.05.2012р.. Відповідно до п. 1.1, п.п.3 п.4.1, п.4.10.2, п.4.12 копії статуту Автогаражного товариства «Супутник» м. Сєвєродонецьк, зареєстрованого рішенням виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради від 12.06.2012р. №778, Автогаражне товариство «Супутник» є громадською організацією, створеною за загальними інтересами громадян, які є членами товариства, для забезпечення місцями для будівництва типових гаражів та господарських споруд. Керівною особою АТ є Голова правління який обирається загальними Зборами, або зборами уповноважених осіб з членів АТ раз на 4 роки з пролонгацією його повноважень на щорічних загальних Зборах після звіту і оцінки його діяльності. Правління виконує діяльність зі здійснення найму робітників та службовців для обслуговування товариства. Голова АТ має право підпису всіх документів АТ. Відповідно до копії трудового договору від 15.06.2012р., укладеного між АТ «Супутник» та [PERSON], [PERSON] приймається на роботу до АТ «Супутник» на посаду сторожа. Відповідно до копії докладної записки від 21.01.2016р., [PERSON], [PERSON] звернулися до Правління АТ «Супутник», Голови правління АТ «Супутник» з приводу невиконання сторожем [PERSON] своїх посадових обов'язків, а саме: не перевіряє документи, грубить колегам, залишає приміщення в антисанітарних умовах. Відповідно до копії повідомлення АТ «Супутник» №14 від 21.01.2016р., [PERSON] повідомляється про проведення засідання правління АТ «Супутник» 23.01.2016р. стосовно питання порушення трудової дисципліни. Відповідно копії Акту про відмову в отриманні повідомлення від 21.01.2016р., [PERSON], [PERSON], [PERSON] засвідчили факт відмови 21.01.2016р. [PERSON] отримати повідомлення про проведення засідання правління. Відповідно до копії протоколу №1 засідання правління АТ «Супутник» від 23.01.2016р., п.V, сторож [PERSON] не виконує свої посадові обов'язки, а саме не перевіряє перепустки, зміну здає в антисанітарному стані, в'їзд часто відкритий, залишає своє робоче місце, займаючись своїми справами. Постановлено оголосити [PERSON] сувору догану. Відповідно до копії наказу Голови правління АТ «Супутник» [PERSON] №1 від 23.01.2016р., оголошено сувору догану [PERSON], сторожу за порушення трудової дисципліни та невиконання своїх обов'язків на робочому місці, за грубе відношення до співробітників та членам товариства, продаж самогону на території АТ «Супутник». Відповідно до копії Акту від 23.01.2016р., [PERSON], [PERSON], [PERSON] засвідчили факт відмови 23.01.2016р. [PERSON] отримати копію наказу про винесення догани від 23.01.2016р. за порушення трудової дисципліни. Відповідно до копії протоколу №1 конференції делегатів АТ «Супутник» від 22.05.2016р., проголосовано за обрання [PERSON] на посаду Голови АТ «Супутник». Відповідно до копії наказу Голови правління АТ «Супутник» [PERSON] №1-ок від 23.05.2016р., з 23.05.2016р. приступив до виконання обов'язків голови правління АТ «Супутник» згідно проведеної конференції АТ «Супутник» від 22.05.2016р., протокол №1. Відповідно до п.5.2, п.5.6.2.3 копії Статуту Громадської організації Автогаражне товариство «Супутник» м. Сєвєродонецьк, затвердженого рішенням Загальних Зборів Протокол №2 від 30.11.2016р., Органами управління (керівними органами) АТ «Супутник» є: Загальні збори членів АТ «Супутник» або Збори Уповноважених осіб з членів АТ «Супутник, Правління Організації. Керівником АТ «Супутник» є Голова АТ «Супутник». Голова АТ «Супутник» здійснює прийняття, переведення на іншу роботу, відсторонення від неї та звільнення працівників АТ «Супутник», застосовує до них заохочення та стягнення, затверджує посадові обов'язки працівників АТ «Супутник». Відповідно до копії докладної записки від 19.12.2016р., [PERSON], [PERSON] звернулися до Правління АТ «Супутник», Голови правління АТ «Супутник» з приводу недопустимої поведінки сторожа [PERSON], а саме: агресивно реагує на зауваження, грубить колегам. Відповідно до копії повідомлення АТ «Супутник» №12/01/17 від 12.01.2017р., [PERSON] повідомляється про проведення засідання правління АТ «Супутник» 14.01.2017р. стосовно питання порушення трудової дисципліни. Відповідно копії Акту про відмову в отриманні повідомлення від 12.01.2017р., [PERSON], [PERSON], [PERSON] засвідчили факт відмови 12.01.2017р. [PERSON] отримати повідомлення про проведення засідання правління. Відповідно до копії протоколу №1 засідання правління АТ «Супутник» від 14.01.2017р., постановлено звільнити [PERSON] сторожа АТ «Супутник» за ст.40 ч.3 КЗпП України за систематичне невиконання своїх обов'язків на робочому місці. Відповідно до копії повідомлення АТ «Супутник» м. Сєвєродонецьк №16 від 16.01.2017р., АТ «Супутник» довело до відома [PERSON] щодо його звільнення згідно п.3 ст.40 КЗпП України на підставі рішення правління №1 від 14.01.2017р. та необхідності з'явитися за наказом про звільнення, повним розрахунком та трудовою книжкою. Відповідно до копії наказу Голови правління АТ «Супутник» м. Сєвєродонецьк [PERSON] №14-ок від 17.01.2017р., звільнено [PERSON], сторожа з 17.01.2017р. п.3 ст.40 КЗпП України. Відповідно довідки АТ «Супутник» №0206 від 02.06.2017р., [PERSON] дійсно працював в АТ «Супутник» сторожем, середньоденна заробітна плата складає 113,15грн.. Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне. Відповідно до ст. 233, 234 КЗпП України, працівник може звернутись з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду у справах про звільненні в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі пропуску з поважних причин строків, встановлених ст. 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки. Враховуючи те, що позивача [PERSON] було звільнено 17.01.2017р. (у цей же день ним отримано копію наказу про звільнення та трудову книжку), до суду з позовом позивач [PERSON] звернувся 07.02.2017р., а тому суд приходить до висновку, що позивачем [PERSON] не пропущено строк на звернення до суду з позовом у справі про звільнення. Відповідно до п.3 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, за передбаченими п.3 ст.40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст.151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року. З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що 17.01.2017р. наказом Голови правління АТ «Супутник» [PERSON] №14-ок від 17.01.2017р. позивача [PERSON] було звільнено з посади сторожа АТ «Супутник» м. Сєвєродонецьк за п.3 ст.40 КЗпП України. З пояснень представника відповідача АТ «Супутник» [PERSON] та матеріалів справи судом встановлено, що підставами для звільнення позивача [PERSON] слугували доповідні записки [PERSON] , [PERSON], які являлись колегами позивача [PERSON], від 21.01.2016р. та 19.12.2016р.. Стосовно даних доказів наявності порушень позивачем [PERSON] трудової дисципліни суд зазначає наступне. Відповідно до ст.ст. 139-141, 147-150 КЗпП України, працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов'язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу. Власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту. За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті. Працівники, які займають виборні посади, можуть бути звільнені тільки за рішенням органу, який їх обрав, і лише з підстав, передбачених законодавством. Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV цього Кодексу). Таким чином, суд зазначає, що, як у доповідній записці від 21.01.2016р., так і в доповідній записці від 19.12.2016р., не вказано коли саме [PERSON] допустив порушення трудової дисципліни, які саме порушення посадових обов'язків були ним допущені. Крім того, на підставі доповідної записки від 21.01.2016р. до позивача [PERSON] було застосовано захід стягнення як «сувора догана», який не передбачений ані чинним КЗпП Україні, ані статутом АТ «Супутник». Вищевказаний захід стягнення був застосований до позивача [PERSON] без зажадання від порушника трудової дисципліни письмових пояснень, та не враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду , обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника, а профспілковий орган на даному підприємстві не існує. При цьому суд критично відноситься до пояснень представника відповідача [PERSON] щодо запропонування [PERSON] надати письмові пояснення, які були викладені у повідомленнях щодо необхідності з'явитись на засідання правління АТ «Супутник» 23.01.2016р. та 12.01.2017р. та відмови [PERSON] від надання письмових пояснень з приводу порушень трудової дисципліни, так як у судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] не було запропоновано Головою АТ «Супутник», який у відповідності до Статуту АТ «Супутник» має право на прийняття, звільнення працівників та застосування щодо них заходів стягнення, надати письмові пояснення з приводу порушень трудової дисципліни, до того ж до суду не надано жодного належного та допустимого доказу наявності факту відмови [PERSON] надати такі пояснення. Підсумовуючи викладене суд зазначає, що наказ Голови правління АТ «Супутник» [PERSON] №14-ок від 17.01.2017р. про звільнення сторожа [PERSON] з 17.01.2017р. за п.3 ст.40 КЗпП України не відповідає чинному законодавству, є незаконним та необґрунтованим в частині звільнення позивача [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] слід поновити на роботі на посаді сторожа АТ «Супутник» м. Сєвєродонецьк з 18.01.2017р.. Згідно із ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Відповідно до п.32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992р. №9, при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час. У випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995р. №100 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995р. №348). Визначаючи розмір середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу по день винесення рішення суду, суд враховує, що позивач [PERSON] був звільнений 17.01.2017р., тобто його вимушений прогул розпочався 18.01.2017р.. Отже, розмір середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу позивача має обчислюватися з 18.01.2017р. по 09.06.2017р. (день проголошення цього рішення суду). Здійснення розрахунків середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу визначено в Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995р. №100. Так, абзацом третім пункту 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку). Аналогічна позиція щодо розрахунку розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку викладена у постанові Верховного Суду України від 21.01.2015р. по справі № 6-195цс134. Середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 113,15грн.. Час вимушеного прогулу позивача за період з 18.01.2017р. по 09.06.2017р., тобто станом на час винесення судом цього рішення, складає: 10 робочих днів у січні 2017р., 20 робочих днів у лютому 2017р., 22 робочих дні у березні 2017р., 19 робочих днів у квітні 2017р., 20 робочих днів у травні 2017р., 6 робочих днів у червні 2017р.. В кінцевому підсумку, час вимушеного прогулу позивача складає 97 робочих днів. Отже, 97 робочих днів затримки слід помножити на 113,15грн. середньоденної заробітної плати позивача, що складає 10975,55грн. середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Саме у вказаному розмірі слід задовольнити відповідні позовні вимоги. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позовні вимоги задоволені, позивача було звільнено від сплати судового збору, у зв'язку із чим судові витрати у розмірі 640грн. відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача АТ «Супутник» м. Сєвєродонецьк в дохід держави. На підставі п. 2, 4 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд також вважає за необхідне допустити негайне виконання цього рішення в частині поновлення позивача на роботі, а також в частині стягнення з АТ «Супутник» м. Сєвєродонецьк на користь позивача середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу в межах одного місяця.

Outcome: approved