Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що з 2009 року по червень 2015 року він та [PERSON] проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. В грудні 2012 року [PERSON] завагітніла від нього та [INFO] народила доньку - [PERSON]. При реєстрації народження дитини запис про батька дитини вчинено у відповідності до норм статті 135 СК України, відповідно до якої запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проведено за прізвищем матері [PERSON], а ім'я та по батькові батька дитини записано за її вказівкою - [PERSON]. Після народження дочки вони разом виховували та утримували її, а 3 червня 2015 року померла мати дочки [PERSON] Після похорон [PERSON] дочка знаходилась біля позивача, про що він письмово повідомив службу у справах дітей Вінницької райдержадміністрації. Дитина відноситься до нього як до батька. Готуючись оформити батьківство позивача через органи РАЦС, мати дитини [PERSON] нотаріально оформила заяву від 20 вересня 2013 року, в якій зазначено, що вона повідомляє, що батьком дитини [PERSON], яку вона народила [INFO], є [PERSON], [INFO]. Проте, оскільки за життя [PERSON] вони не оформили його батьківство через органи РАЦС, позивач змушений звернутися з даним позовом до суду. В судовому засіданні 17.07.2015 року позивач [PERSON] та його представник за договором про надання правової допомоги [PERSON] позовні вимоги підтримали. Позивач [PERSON] суду пояснив, що він є батьком дитини [PERSON], [INFO]. Після знайомства з [PERSON] з 2009 року чи з 2010 року вони разом проживали, потім у них народилась дочка [PERSON]. Дитина народилась в м. Вінниця. Вони вели спільне господарство, разом виховували дочку. Бувало, що сварилися, але на дитину це не впливало. Вони весь час проживали разом. З пологового будинку дитину забирав він. З [PERSON] він проживав чотири роки в м. Вінниця по вул. 600-річчя. Після пологового будинку дитина проживала разом з ними, вони про неї піклувалися. Дитину реєстрували в Міському відділі РАЦС. Батьком дитини його не записали, оскільки мати [PERSON] була проти цього. Матір дитини померла [INFO], вона пішла з дівчатами відпочивати, він в цей час був з дитиною. Після смерті матері дитини, дитина була з ним. Від нього дитина не відходила, свою бабусю - матір [PERSON] дитина взагалі не знала. Потім вони уклали угоду, що дитина та він будуть проживати разом з бабусею. Оформили опікуном дитини брата баби. Зараз баба подала документи на усиновлення. Дитина в даний час проживає в незадовільних умовах. Позивач любить дитину як свою і хоче про неї піклуватися та виховувати її. Вони проживали в квартирі, яку купила матір [PERSON]. Заява [PERSON] про визнання батьківства нотаріально засвідчена приватним нотаріусом. До народження дитини позивач працював один місяць в Фінляндії, щоб заробити на роди. [PERSON] вважалася матір'ю «одиночкою», вона отримувала за це кошти. З позовом про встановлення батьківства при житті [PERSON] він не звертався. В нього немає мети заволодіти житлом [PERSON]. На момент подання позову дитина проживала з ним. Останній раз дитину бачив 12.07.2015 року, баба його до дитини не підпускає. Опікуном дитини є рідний брат баби - [PERSON]. В судовому засіданні 14.03.2016 року [PERSON] пояснив, що має вищу юридичну освіту. Працював в міліції п'ять років на різних посадах. Зараз працює в приватного підприємця (по ремонту техніки). Після міліції працював 1,5 міс. в Фінляндії. Проблем з наркотиками в нього не було. З матір'ю дитини [PERSON] познайомився в лютому 2009 року на дні народженні її подруги [PERSON] (це та подруга, діти якої знаходилися з ним в квартирі в м. Вінниця, коли загинула [PERSON]). Він з [PERSON] був разом п'ять років. Перші інтимні стосунки були взимку 2009 року в квартирі по вул. 600-річчя. На той час [PERSON] була заміжня, але вона разом з чоловіком не проживала. Взимку 2009 року познайомились і через місяць почали разом проживати однією сім'єю. Приїжджали разом до його присадибної ділянки, до [PERSON], разом були на весіллі (2010 чи 2011 року), разом на курорти не їздили. Його друзі приходили на дні народження [PERSON] і вони з [PERSON] ходили до друзів в гості. Вони були однією родиною. Ще до їхніх відносин [PERSON] планувала розлучитися зі своїм чоловіком. Він піднімав питання, щоб його записали батьком дитини. [PERSON] заперечувала, щоб його записали батьком (так казала [PERSON]). [PERSON] написала заяву в нотаріуса, щоб підтвердити, що він є батьком дитини. Ця заява була написана для нього. Він робив ремонт в квартирі [PERSON] по проспекту Космонавті, вона його про це попросила, оскільки вони разом з [PERSON] та [PERSON] мали намір там проживати. [PERSON] була проти того, щоб він був записаний батьком дитини, але не була проти того, щоб він проживав з [PERSON]. Він хоче замінити для [PERSON] і папу, і маму та зробити все як найкраще для [PERSON]. Він завжди піклувався про свою дитину, допомагав і їй, і [PERSON]. Щодо заяви [PERSON], то він вважає, що все було зроблено навмисно. [PERSON] пропонувала виїхати разом з дитиною в Італію, винайме квартиру, буде рік утримує його, а потім побачить, якщо він гарний батько, тоді без експертизи визнає його батьком. В с. Комарів [PERSON] не проживала, це було її місце реєстрації. Вони з [PERSON] проживали разом без реєстрації шлюбу. Син [PERSON] від шлюбу з ними не проживав, він проживав з батьком. Точної дати, коли [PERSON] повідомила йому, що вона вагітна, він не пам'ятає. В пологовий будинок [PERSON] ставала на облік на «Барському шосе». Коли [PERSON] була вагітна, він не пропонував їй одружитися. Свідоцтво про народження дитини отримував він з [PERSON] 20.09.2013 року. Заява в нотаріуса писалася після отримання свідоцтва. Не пам'ятає, чи нотаріус запитував для чого їм така заява. В судовому засіданні 15.04.2016 року [PERSON] пояснив, що на [ADDRESS], де він проживає, є належні умови для проживання дитини, він там зареєстрований, є кімната, яку служба обстежила, там належні умови для проживання дитини. При житті [PERSON] він не звертався ні в які інстанції з приводу встановлення батьківства. За даних підстав просив задовольнити позов. Також зазначив, що любить свою дитину, тому просить не позбавляти його батьківства. В судовому засіданні 01.02.2016 року представник позивача за договором про надання правової допомоги [PERSON] просив суд при вирішенні даного спору врахувати ті обставини, що призначена судом генетична експертиза не була проведена з вини [PERSON], та просив вважати такі обставини встановленими. В судовому засіданні 15.04.2016 року [PERSON] пояснив, що ними було надано достатньо доказів на підтвердження позовних вимог. [PERSON] надала докази, що [PERSON] є батьком дитини, хоч і заперечує цей факт. Вона зазначала, що пропонувала позивачу разом з нею та дитиною поїхати в Італію і лише тоді, коли вона побачить, що він належним чином відноситься до дитини, тоді вона не буде проти. Жодний свідок зі сторони [PERSON] не заперечував, що [PERSON] є батьком дитини [PERSON]. Під час розгляду справи в суді було призначено генетичну експертизу, але двічі на проведення експертизи дитину не надавали. Треті особи вчинили навмисні дії, щоб в дитини не відібрали експериментальні зразки для проведення експертизи. Сама поведінка третіх осіб та їхніх представників за весь час розгляду справи налаштована на те, щоб очорнити позивача, щоб він відмовився від позову. Бути батьком дитини - це щире прагнення позивача. За даних підстав представник позивача просить задовольнити позовні вимоги. Крім того, зазначив, що обов'язковість експертизи тільки при спростуванні батьківства, в іншому випадку - він оцінюється на рівні з іншими доказами. На даний час проживання однією сім'єю не є обов'язковим значенням. Представник відповідача - сільський голова Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області [PERSON] в судовому засіданні 17.07.2015 року позовні вимоги не визнав, пояснив, це тим, що [PERSON] не надав докази, що він намагався встановити своє батьківство за життя [PERSON]. [PERSON] отримувала допомогу як матір, яка сама виховує дитину. Дитина на даний час проживає в с. Хижинці, в сім'ї [PERSON]. Опікуном дитини визначений [PERSON], але виконавчий комітет офіційно про це ще не повідомлений. В судовому засіданні 31.08.2015 року [PERSON] підтвердив те, що дитина [PERSON] тимчасово влаштована в сім'ю [PERSON]. Третя особа [PERSON] та її представник за договором про надання правової допомоги [PERSON] в судовому засіданні 14.03.2016 року позовні вимоги не визнали. [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] ніколи не був батьком її внучки. Він бив її дочку в присутності дитини. Він не утримував дитину. Коли дитина почала говорити, то вона почала розповідати, що він з нею робив, коли мами не було вдома і він був в неадекватному стані. Він нічого не знає про дитину. В 2010 році її дочка жила з [PERSON] В 2011 році вони з [PERSON] стали проживати разом. В квітні вона приїхала з Італії. Застала дочку побитою, вона була вся в синцях, в неї був зламаний палець і [PERSON] її залишив. Кожен рік по два місяці вона проживала вдома і постійно спілкувалася з дочкою по скайпу. Коли дочка народила, вона була з нею. Дочка за два тижні до цього лягла в лікарню. Жодного разу [PERSON] в лікарню не приходив. Коли дочку виписували, [PERSON] прийшов в неадекватному стані, сфотографувався і пішов. Ні на родинах, ні на хрестинах, ні на рік дитині його не було. [PERSON] здавав кров, бо її дочка за це заплатила йому п'ятдесят євро, він сам напросився. Їй дочка завжди казала: «Якби навіть він був батьком, то дитина для нього лише іграшка, він її не утримує та нею не піклується». Заяву про визнання батьківства у нотаріуса її дочка могла написати під тиском. [PERSON] постійно їм погрожував. Вона не знає, чому в [PERSON] є стільки фотографій. Коли її дочка загинула, дитина була з [PERSON] в її квартирі, що в м. Вінниця по проспекту Космонавтів, а саме: з братом та його дружиною. Домовленість з [PERSON] укладала, оскільки [PERSON] сказав, що він батько, потім він викрав дитину, тому вони звернулися в Опікунську раду. В них [PERSON] проживав близько тижня. Одного дня вона зайшла в кімнату, [PERSON] був роздітий і дитина була роздіта, потім ще раз таке було, тоді вона його вигнала. Дитина в нього на руках дуже кричала. Перший час вона допускала [PERSON] до дитини, а пізніше - вже ні. Вперше вона побачила [PERSON] в 2011 році, в квартирі дочки, коли вона була побита, дочка сказала, що з ним вона деякий час проживала, але він її побив, тому вона його вигнала. З [PERSON] дочка була в шлюбі по жовтень 2010 року. Дочка їй повідомила, що вагітна, коли вона була в Італії. Дочка в той час ні з ким не проживала в цивільному шлюбі. Вона сказала дочці, що вони будуть разом виховувати дитину. В дочки були знайомі, але про її інтимні стосунки вона не знала. Коли [PERSON] здавав кров, дочка в лікарні не лежала, кров здавалася на майбутнє. ЇЇ дочка була матір'ю «одиначкою», отримувала допомогу від держави. Запис про батька в свідоцтві про народження дитини зроблений зі слів дочки. Вона утримувала свою дочку, тому потреби бути матір'ю «одиначкою» у дочки не було. В судовому засіданні 15.04.2016 року [PERSON] пояснила, що [PERSON] не може бути не тільки біологічним батьком, а ще й таким батьком, який може виховувати дитину. Дочка казала їй, що він не є батьком [PERSON]. Третя особа [PERSON] суду пояснив, що заперечує щодо встановлення батьківства, оскільки це потрібно було робити, коли мати дитини була жива. Він є хрещеним батьком дитини, а хто є батьком дитини, він не знає. [PERSON] знає як друга його племінниці. Які спільні інтереси в них були, йому не відомо. Він був на хрестинах і на днях народженнях, [PERSON] був лише один раз. [PERSON] ніколи не називала [PERSON] батьком дитини. Відносини [PERSON] та [PERSON] не можна назвати родинними. Коли [PERSON] була вагітна, то вона ні з ким не проживала. Спочатку [PERSON] проживала по вул. 600-річчя в м. Вінниця, потім в Комарові. Він запитував [PERSON], хто є батьком її дитини, але вона не бажала про це говорити. Представник третьої особи [PERSON] за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні 01.02.2016 року пояснив, що його довірителі не визнають позовні вимоги. В судовому засіданні 15.04.2016 року [PERSON] нічого не сказав, оскільки був не готовий до дебатів, під час судових дебатів просив оголосити перерву. Пізніше пояснив, що не може сказати, що досліджено всі обставини по справі. Заява [PERSON] не підписана, нікому не адресована. Фотографії нічого не доводять, оскільки всі люди, які спілкуються, вони фотографуються. Клопотання про призначення експертизи було задоволено, а через декілька днів змінився предмет експертизи, ухвала була скасована Апеляційним судом Вінницької області. [PERSON] знає, що він не є батьком дитини, тому просить встановити родинні зв'язки. Неоплата даної експертизи має трактуватися на сторону відповідачів та третіх осіб. Не є доказом, що [PERSON] є батьком, те, що він здавав кров. Свідки зазначали, що вони не проживали як сім'я. Повторно не було заявлено клопотання про призначення експертизи, тому позов є необґрунтованим, в його задоволенні слід відмовити. Представник третіх осіб [PERSON] та [PERSON] за договором про надання правової допомоги [PERSON] в судовому засіданні 15.04.2016 року пояснила, що не може погодитися ні з позивачем, ні з його представником щодо того, що треті особи намагаються очорнити позивача. В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження докази позивача. Не була проведена експертиза, тільки вона могла поставити крапку в цій справі. Ухвала суду про призначення експертизи повернута без виконання, оскільки не надано дитину і позивач не проплатив за експертизу (про це вказують матеріали справи). 01 грудня 2015 року дитина хворіла, 23 грудня 2015 року - також. В тому, що не проведено експертизу, вини третіх осіб немає. Позовна заява містить обґрунтування, що з 2009 року по червень 2015 року [PERSON] та [PERSON] проживали в незареєстрованому шлюбі, що спростовується показами свідка [PERSON] та свідоцтвом про розірвання шлюбу з ним. Кожен із свідків пояснив, що [PERSON] просто зустрічалася з [PERSON], також вона зустрічалася з іншими чоловіками. Надані фото та фідео не можуть бути доказами, оскільки вони не підтверджують, що [PERSON] являється батьком [PERSON]. Заява [PERSON] не може бути прийнята як доказ, оскільки вона нікому не адресована, підпису [PERSON] на ній немає. Крім того, що заважало [PERSON] при наявності такої заяви і відсутності заперечень з боку [PERSON] внести відомості в актовий запис про народження дитини. Нічого йому не заважало встановити батьківство протягом 1 року та 9 місяців життя дитини, поки була жива [PERSON]. За даних підстав вона просить відмовити в позові. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Вінницької РДА Базаліцька Л.О. в судовому засіданні 15.04.2016 року, виступаючи в судових дебатах, зазначила, що для об'єктивного розгляду справи вона покладається на думку суду. Представник відповідача - Комарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області в судові засідання не з'являвся, попередньо сільський голова подав через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника Комарівської сільської ради, а також просить розглянути справу на розсуд суду. Представник третьої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції у Вінницькій області в судові засідання не з'являвся, попередньо від Відділу ДРАЦС Вінницького РУЮ у Вінницькій області через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність їхнього представника, при розгляді справи покладаються на розсуд суду. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Свідок [PERSON] суду показав, що знає, що [PERSON] проживав разом з [PERSON], вони разом виховували дитину. Знає їх приблизно п'ять років. [PERSON] та [PERSON] проживали разом як чоловік та дружина в громадянському шлюбі. Він часто бував в них в гостях. Коли [PERSON] завагітніла, вони проживали разом. Коли народилася дитина, [PERSON] піклувався про неї. Не було сумнівів, що дитина [PERSON]. [PERSON] казала, що батьком дитини є [PERSON]. Іншого чоловіка біля [PERSON] не було. Дитина [PERSON], крім [PERSON] чи [PERSON], до інших людей на руки не йшла. Він був в с. Хижинці, Вінницького району Вінницької області в червні 2015 року разом з [PERSON], хотіли провідати дитину. Дитину не підпускали до [PERSON]. Йому не відомо, з яких причин [PERSON] не записали батьком дитини [PERSON]. Йому не відомо також про те, що [PERSON] була оформлена, як мати «одиночка». Свідок [PERSON] суду показав, що є свекром рідної сестри позивача та знає, що [PERSON] проживав приблизно протягом шести років з [PERSON]. Він був в них двічі в гостях. Знає [PERSON] лише з позитивної сторони. Знає, що в них є дочка [PERSON]. Сумнівів, що позивач являється батьком [PERSON], немає. Йому не відомо про те, що [PERSON] не записаний батьком [PERSON]. Перед смертю [PERSON], вона казала, що вони мали намір офіційно оформити свої стосунки. [PERSON] весь час займався дитиною та дуже гарно до неї відносився. На [ADDRESS] ідеальні умови для проживання дитини. [PERSON] готовий все зробити для дитини. На даний час [PERSON] не підпускають до дитини. Свідок [PERSON] суду показала, що її син хоче встановити батьківство відносно дочки [PERSON]. Позивач з [PERSON] проживали в незареєстрованому шлюбі. [PERSON] не хотіла записати батьком [PERSON], вони з дочкою просили її, але [PERSON] не хотіла, бо її матір була проти. Навіть працівники РАЦС дивувалися, що [PERSON] хоче, щоб його записали батьком і так просить про це. Дитина - «копія» [PERSON]. Після смерті [PERSON] дитина була весь час з [PERSON]. [PERSON] з [PERSON] весь час проживали разом, взимку - в квартирі, влітку - в будинку, бо там був город та господарство. Тільки, коли приїжджала [PERSON], [PERSON] там не жив, але до дочки приходив завжди. Свідок [PERSON] суду показала, що з покійною [PERSON] жила на одній площадці, двері були напроти. [PERSON] була дуже хорошою людиною. Вона весь час сама гуляла з дитиною, вона допомагала їй коляску піднімати на другий поверх. Син часто приходив до неї. Вона розповідала, що хоче їхати до мами в Італію. Сказала, що батько [PERSON] дає згоду на його виїзд, а в [PERSON] батька немає. Приходили до [PERSON] якісь молоді люди, вона їх не знає. Проживала [PERSON] з моменту купівлі квартири, приблизно з 2012 року. Вона ніколи не бачила в квартирі [PERSON] ніяких чоловіків, крім сина [PERSON]. Вона бачила позивача на лавці на подвір'ї біля будинку. [PERSON] ніколи їй не розповідала про свій сімейний стан. Вона ніколи не бачила, щоб позивач проживав з [PERSON]. Їй невідомо, хто батько дитини [PERSON]. Свідок [PERSON] суду показала, що є двоюрідною сестрою [PERSON] Позивача вона не знає і він її не знає, хоч вона і є тіткою [PERSON]. Вона не питала [PERSON], від кого вона завагітніла. Її син сказав, що вона не одружилася, просто вирішила народити для себе дитину. Коли народилася [PERSON], [PERSON] не назвала батька дитини, лише сказала, що не хоче про нього говорити. [PERSON] ніколи до неї ні з яким чоловіком не приходила. Вона була в [PERSON] після народження дитини, але там ніколи не було чоловіка, навіть нічого не вказувало на те, що там живе якийсь чоловік. Вона позивача побачила лише на похороні [PERSON]. Їй не відомо, хто батько [PERSON]. Свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] - її похресниця. [PERSON] їй не казала, коли була вагітна, хто батько дитини. Коли народилася дитина, були постійно скандали, [PERSON] [PERSON] не сприймала як батька. [PERSON] не казала, що [PERSON] є батьком дитини. [PERSON] її в 2009 році познайомила з [PERSON], представила його як свого друга, з яким зустрічалася, але не проживала. Вона була в [PERSON] часто - один чи два рази в місяць. До [PERSON] приїжджав її син. На вул. Космонавтів вона переїжджала сама. Після народження [PERSON], [PERSON] приходив, гуляв з [PERSON], але вони вже здається не зустрічалися. Нормальних стосунків в [PERSON] з [PERSON] не було. Після 20 грудня 2012 року [PERSON] повідомила, що вона вагітна. [PERSON] їй не повідомляла, хто батько. Тоді [PERSON] була в сварці з [PERSON]. Під час вагітності [PERSON] приходив до [PERSON]. Після народження [PERSON] [PERSON] зустрічалася з кимось. До вагітності [PERSON] також зустрічалася не лише з [PERSON]. Вона бачила після роддому фото, на яких був позивач. В якийсь момент [PERSON] говорила, що [PERSON] батько дитини, але це було невпевнено. Вона думає, що [PERSON] вважав себе батьком, казав, що [PERSON] на нього схожа. Вона разом з [PERSON], позивачем та дитиною гуляли разом. Коли вона приїжджала до [PERSON], то бачила [PERSON], але не постійно. На хрестинах в церкві [PERSON] був, а в ресторані його не було. [PERSON] вважає себе батьком дитини. [PERSON] є її братом, який також вважав себе батьком дитини [PERSON]. Свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] не являється її сусідом, він там не проживає. В квартирі на даний час проживає [PERSON] з дитиною, а до цього часу проживала [PERSON] з дитиною. Вона знає [PERSON] ще коли вона була вагітна. [PERSON] переїхала проживати з дитиною, чоловіка у неї не було. Від [PERSON] вона не чула, щоб вона була у шлюбі. Вона була в квартирі [PERSON], чоловіків, крім її сина та [PERSON], не бачила. Іноді вона бачила [PERSON], бачила їх разом, але не часто. Вони всі разом гуляли з дитиною. Вона 5-6 раз бачила їх разом. Вона не цікавилася в [PERSON], хто є батьком дитини. Їй не відомо, хто являється батьком дитини. Свідок [PERSON] суду показала, що вона живе на третьому поверсі, а на другому поверсі, під її квартирою, проживала [PERSON]. Вона постійно бачила [PERSON] саму без чоловіка. Мама [PERSON] зробила ремонт в квартирі, [PERSON] з'явилася там з дитиною. Вона не знала, чи [PERSON] була заміжня. Вона бачила сина [PERSON] [PERSON]. [PERSON] вона бачила кілька разів, проте ніколи з ним не спілкувалася. Чула, що [PERSON] приходив, стукав до [PERSON], вона його не впускала, він відломив дверну ручку. Вона не знає, хто батько дитини. Свідок [PERSON] суду показав, що [PERSON] була його першою дружиною. В зареєстрованому шлюбі вони перебували з 1998 року по 2010 рік, до розірвання шлюбу судом вони проживали разом. В них є спільний син. Після розірвання шлюбу вони зустрічалися з приводу сина [PERSON]. Більше про [PERSON] знає зі слів [PERSON]. Співмешканець в [PERSON] був, з яким в [PERSON] були постійно скандали (це розповідав син), приблизно з початку розлучення, протягом двох років. Від [PERSON] дізнався, що [PERSON] вагітна. Коли [PERSON] була вагітна, [PERSON] їздив туди спокійно, казав, що мама сама живе, немає ніяких скандалів. Коли народилася дитина, [PERSON] їздив частіше, треба було допомогти мамі. Бувало, що коли поїде до мами, вночі дзвонив, щоб він приїхав його забрав, бо в нього скандали з тим, хто до мами приходив. [PERSON] він бачив на похороні. З [PERSON] він не говорив про те, хто батько дитини [PERSON]. [PERSON] з дитиною якийсь час проживали в с. Комарово. Йому не відомо, з ким [PERSON] проживала. Свідок [PERSON] суду показала, що була подругою [PERSON]. Вона не вважає, що [PERSON] є батьком дитини. [PERSON] народила дитину для себе. З вересня 2008 року вона постійно працювала з [PERSON], були близькими друзями, ходили один до одного в гості. На той час [PERSON] перебувала в шлюбі з [PERSON] по 2010 рік, в них є спільний син. Вона бувала в [PERSON] в гостях і на вул. 600-річчя, і на вул. Космонавтів. [PERSON] проживала сама. Вона була в [PERSON] на дні народження в 2012 році, тоді вперше вона побачила [PERSON], коли вони вже йшли додому. [PERSON] його не представляла як друга. Вона бачила [PERSON] ще один раз в квартирі на вул. Космонавтів, а потім ще раз на похороні. Про те, що [PERSON] вагітна, вона дізналася на роботі, [PERSON] сама їй про це сказала, це було в січні 2013 року. Хто батько дитини, [PERSON] не казала, казала лише, що дитину народить для себе. Вона була і на родинах, і на хрестинах. Жодного разу [PERSON] не представляла батька своєї дитини. Вона періодично заїжджала до [PERSON], в роддом ходила, була на родинах, на хрестинах, на рік дитини, [PERSON] там не бачила. [PERSON] зареєструвала дитину на прізвище «[PERSON]», як мати «одиночка». [PERSON] розповідала про свої стосунки з [PERSON], що він то з'являвся, то пропадав на декілька днів, тижнів, фінансової підтримки від нього не було. [PERSON] розповідала, що [PERSON] приходив в стані алкогольного сп'яніння. Він перестав пити, але [PERSON] казала, що він, напевно, вживає наркотичні засоби чи якісь таблетки. Суд відмовив в клопотанні представника третьої особи [PERSON] за довіреністю [PERSON] про здійснення повторного виклику в судове засідання свідка [PERSON], оскільки вказаний свідок двічі викликався в судові засідання і жодного разу не з`явився до суду, про причини неявки суд не повідомляв. В судовому засіданні 15.04.2016 року представником третьої особи [PERSON] було подано заяву, якоби від свідки [PERSON], згідно якої остання не може з`явитися в судове засідання по поважній причині у зв`язку з відрядженням з 14.04.2016 року по 17.04.2016 року. Однак, в підтвердження того, що вказана заява була написана свідком [PERSON] та на підтвердження обставин, вказаних в такій заяві, суду не надано. В зв`язку з цим, врахувавши те, що дана цивільна справа тривалий час знаходиться на розгляді, а також те, що треті особи [PERSON] і [PERSON] та їхні представники намагаються будь-яким чином затягнути розгляд даної справи, подаючи декілька заяв про відвід судді, подаючи заяви про відкладення судового розгляду, повторно не забезпечуючи явку в судове засідання всіх 9 свідків, про допит яких вони заявляли, суд визнав, що зібрано достатньо доказів для винесення рішення судом і без допиту свідка [PERSON], оскільки учасниками процесу, які заявляли про допит даного свідка, не доведено, що вказана особа може надати суду важливу інформацію, яка може вплинути на рішення суду. Заслухавши думки та позиції учасників процесу, заслухавши покази свідків, вивчивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 03 червня 2015 року трагічно загинула [PERSON], [INFO], що не заперечується сторонами по справі та підтверджується копією актового запису про смерть № 11 від 08 червня 2015 року (т.1 а.с.29). [INFO] [PERSON] народила дочку, яка згідно копії актового запису про народження № 3591 від 20 вересня 2013 року записана як [PERSON] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 09 вересня 2009 року, видане Вінницьким міським клінічним пологовим будинком № 1), в графі «відомості про батька», записано: «[PERSON]» (т.1 а.с.56). З копії заяви [PERSON], посвідченої приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б. 20 вересня 2013 року, вбачається, що [PERSON] письмово підтвердила, що батьком дитини - [PERSON], яку вона народила [INFO] є [PERSON], [INFO] (паспорт [NUMBER], виданий 10.11.2012 року Тиврівським РС УДМС України у Вінницькій області (т.1 а.с.8). Відповідно до копії письмової домовленості, складеної 09 червня 2015 року о 11:26 год. між [PERSON] та [PERSON], останні домовились про наступне: 1) дитина проживає в [ADDRESS] (житловий будинок належить [PERSON]); 2) [PERSON] зобов'язалась створити належні умови проживання за вищезазначеною адресою для [PERSON] та [PERSON]; 3) Також [PERSON] зобов'язалась не вчиняти перешкод щодо спілкування, участі у вихованні дитини [PERSON] (спільні прогулянки, домовленістю із дозволом на виїзд дитини за межі населеного пункту, до м. Вінниці, враховуючи стан здоров'я дитини). (т.1 а.с.24). З листа Комарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області № 8998/031 від 15.06.2015 року вбачається, що громадянка [PERSON] була зареєстрована та періодично проживала з дітьми за адресою: [ADDRESS]. Відомостями про громадянина [PERSON] та про те, що гр. [PERSON] був цивільним чоловіком [PERSON] та батьком дитини, Комарівська сільська рада не володіє (т.1 а.с.30). З наданих суду письмових доказів, які характеризують особу позивача [PERSON], вбачається таке. Відповідно до копії довідки Управління інформаційно-аналітичного забезпечення МВС України серії НІВ № 1049606, за обліками МВС громадянин України [PERSON], [INFO], уродженець м. Чимкент Казахстан, на території України станом на 16 червня 2015 року до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (т.1 а.с.61). Згідно копії характеристики, наданої комітетом мікрорайону «Пирогово» м. Вінниця від 17 червня 2015 року, [PERSON], [INFO], проживає і зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. За час проживання в мікрорайоні «Пирогово» [PERSON] характеризується позитивно, бере активну участь у суспільному житті громади мікрорайону, скарг і позовів на [PERSON] не зареєстровано (т.1 а.с.62). Відповідно до копії довідки № Оh000000913, виданої ТОВ «Охоронний холдінг» 12 червня 2015 року, [PERSON] працевлаштований в даному товаристві та займає посаду - контролер на КПП, його дохід за період з 01 грудня 2014 року по 31 травня 2015 року склав 18 683,13 грн. (т.1 а.с.63). Згідно копії характеристики, виданої ТОВ «Охоронний холдінг» на [PERSON], останній, за період роботи в даному товаристві зарекомендував себе з позитивної сторони як добросовісний, розумний і дисциплінований робітник; в повсякденній роботі суворо притримується вимог трудового законодавства України тощо; до виконання функціональних обов'язків відноситься з відповідальністю, поставлені завдання намагається виконувати в строк; здатний швидко приймати вірні рішення, самостійно мислити, аналізувати і робити відповідні виводи; трудова віддача відповідає встановленим вимогам; в роботі охайний, трудолюбивий, пунктуальний; по характеру стриманий, енергійний, доброзичливий, тактовний; вимогливо і принципово відноситься до роботи керівників всіх ступенів; дисциплінований, в побуті скромний, користується авторитетом в колективі (т.1 а.с.64). 24 червня 2015 року [PERSON] звернувся до Вінницької обласної державної адміністрації зі скаргою, в якій просив здійснити повторну перевірку тимчасового місця проживання дитини [PERSON] щодо належних умов її проживання ([ADDRESS]), також просив доручити представляти інтереси його дитини [PERSON] представникам іншої служби у справах дітей по місцю постійного проживання дитини - Службі у справах дітей Вінницької міської ради. Вказану скаргу мотивував тим, що з 2009 року по червень 2015 року він, [PERSON], та [PERSON] проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. В 2013 році [PERSON] завагітніла від нього та [INFO] народила дочку - [PERSON]. При реєстрації народження дитини запис про батька дитини вчинено у відповідності до ст. 135 СК України - запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проведено за прізвищем матері - [PERSON], а ім'я та по батькові батька дитини записано за її вказівкою - [PERSON], тобто його. Після народження дочки вони разом проявляли про неї клопоти, виховували та утримували її, а 03 червня 2015 року [PERSON] померла. Після її смерті дитина проживала з ним у м. Вінниця. Однак, 09 червня 2015 року начальник Служби у справах дітей Вінницької РДА [PERSON] переконала його про обрання місця тимчасового проживання дитини спільно з ним - будинок [PERSON] ([ADDRESS]), яка є матір'ю померлої [PERSON] та бабою [PERSON]. Для забезпечення інтересів дитини в Службі у справах дітей між ним та [PERSON] була укладена домовленість щодо спільного виховання дитини. Даною домовленістю передбачено, що [PERSON] зобов'язана не вчинювати перешкоди щодо його спілкування та участі у вихованні дитини. На виконання вказаної угоди він спільно з дитиною залишився проживати в баби [PERSON]. В той же час, він подав до суду позовну заяву про визнання його батьком дитини [PERSON], [INFO]. Вінницьким районним судом Вінницької області відкрито провадження у справі та дана справа знаходиться на стадії судового розгляду. З часу перебування дитини [PERSON] в баби [PERSON] він проживав разом з дитиною три дні. Після цього [PERSON] вигнала його з свого дому, цим самим порушила умови укладеної між ними домовленості від 09 червня 2015 року і по даний час він не має можливості побачити дитину. В зв'язку з цим, він звернувся до начальника Служби у справах дітей Вінницької РДА із заявою про вжиття заходів щодо виконання умов укладеної між ним та [PERSON] домовленості від 09 червня 2015 року та перевірки щодо належних умов проживання [PERSON]. Представник Служби у справах дітей Вінницької РДА виїхала на місце проживання дитини та не вжила жодних заходів, навіть не провела роз'яснювальну роботу щодо виконання умов домовленості. А також представники Служби у справах дітей Вінницької РДА не провели перевірку щодо належних умов проживання [PERSON]. Так, перевірка була проведена лише формально та вибірково. За даних обставин йому стало зрозуміло, що вони не хочуть об'єктивно розібратися у даній ситуації. Вони безпідставно надали перевагу [PERSON] (т.1 а.с.82). Згідно копії листа Вінницької районної державної адміністрації за № 261 від 15 липня 2015 року, адресованого [PERSON] ([ADDRESS]), Служба у справах дітей РДА надала останньому інформацію щодо розгляду його заяви від 19 червня 2015 року стосовно обстеження матеріально-побітових умов проживання [PERSON], 2013 року народження, за адресою: с. Хижинці, Вінницького району Вінницької області та вжиття заходів щодо забезпечення умов домовленості, укладеної 09 червня 2015 року між ним та [PERSON], а саме: безперешкодна участь у вихованні та спілкуванні з дитиною та належних умов проживання. За результатами виїзду 22 червня 2015 року за вказаною адресою було встановлено, що матеріально-побутові умови задовільні. Для дитини відведена окрема кімната, обладнана необхідними меблями та інвентарем відповідно віку та потреби дитини, створені необхідні умови для всебічного та різностороннього розвитку дитини. Стосунки в сім'ї дружні, гармонійні, підтримуються українські народні традиції, родинні свята. Також рекомендовано [PERSON] дотримуватись домовленостей, укладених 09 червня 2015 року між ним та [PERSON], у разі непогодження із пунктами, визначеними у домовленостях або неможливості їх дотримання, кожна зацікавлена сторона має право переглянути домовленості або звернутися до суду щодо захисту своїх прав та інтересів (т.1 а.с.223). Відповідно до копії заяви [PERSON] від 26 серпня 2015 року, адресованої голові Вінницької РДА, він бажав залишити у своїй сім'ї [PERSON] з подальшим влаштуванням на правах підопічної та у зв'язку з зазначеним, прийняв її на проживання до себе в сім'ю на період з 27 серпня 2015 року до прийняття розпорядження голови Вінницької РДА про усиновлення/призначення опіки (піклування). В даній заяві також вказано, що у разі, якщо йому буде відмовлено в усиновленні/опіці (піклуванні) [PERSON], він зобов'язується передати її до Вінницької РДА для подальшого влаштування (т.1 а.с.116). З копії розпорядження Вінницької РДА № 313 від 08 липня 2015 року про надання статусу дитини-сироти вбачається, що Вінницькою РДА вирішено надати статус дитини-сироти [PERSON], [INFO], на підставі свідоцтва про смерть її матері - [PERSON] та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (т.1 а.с.117, 224, 225). Згідно довідки, виданої ОКУ «Вінницька обласна станція переливання крові», [PERSON], 1982 року народження, мешканець [ADDRESS], здавав кров 15 серпня 2013 року на Перший пологовий будинок, жіноча консультація для [PERSON]; 02 жовтня 2014 року на Обласну дитячу лікарню, відділення травматологія для хворого [PERSON] (т.1 а.с.127). Відповідно до копії висновку Вінницької РДА Вінницької області про можливість бути кандидатом в усиновлювачі № 251 від 10 липня 2015 року за результатами розгляду заяви громадянки України [PERSON], [INFO], про можливість бути усиновлювачем, Служба у справах дітей Вінницької РДА надала висновок, що [PERSON] може бути усиновлювачем однієї дитини віком від 8 до 18 років та забезпечити дитині право на виховання у повноцінній сім'ї, створивши належні умови для всебічного та різностороннього розвитку (т.1 а.с.226-227). З копії висновку Вінницької РДА Вінницької області за № 01-25/1611 від 14 липня 2015 року про доцільність усиновлення та відповідність його інтересам дитини вбачається, що районна адміністрація вважає, що усиновлення [PERSON] дитини [PERSON], [INFO], є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини, так як забезпечує її право на виховання у повноцінній сім'ї, створення належних умов для всебічного та різностороннього розвитку (т.1 а.с.228-229). В процесі розгляду даної справи, ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 23 вересня 2015 року у вказаній справі за клопотанням позивача було призначено судово-генетичну експертизу методом ДНК, проведення якої доручено експертам Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України у Вінницькій області (м. Вінниця, вул. Порика, 8). На вирішення експертизи було поставлено питання: Чи являється громадянин [PERSON], [INFO], біологічним батьком малолітньої [PERSON], [INFO]? Також даною ухвалою суду було зобов`язано [PERSON], в сім`ю якого тимчасово влаштована малолітня [PERSON], [INFO], та Службу у справах дітей Вінницької РДА забезпечити доставку малолітньої дитини [PERSON] в експертну установу для проведення експертизи; зобов`язано [PERSON] з`явитися в експертну установу для проведення експертизи.(т.1 а.с.140-141). Вперше, відповідно до письмового повідомлення експерта за № 27/12941 від 06 листопада 2015 року, проведення експертизи було призначено на 01 грудня 2015 року. Для проведення експертизи необхідно було [PERSON] та дитині [PERSON] разом з'явитися до Вінницького НДЕКЦ при УМВС України у Вінницькій області за адресою: м. Вінниця, вул. Порика, 8, для відбору експериментальних зразків (т.2 а.с.6). Листом Вінницького районного суду Вінницької області за № 19144-19147 від 24 листопада 2015 року [PERSON], [PERSON] (в сім'ї якого знаходилась дитина) та Службу у справах дітей Вінницької РДА було повідомлено про призначення проведення експертизи на 01 грудня 2015 року (т.2 а.с.16). Відповідно до листа експерта за № 370 від 03 грудня 2015 року, 01 грудня 2015 року для відбору експериментальних зразків до НДЕКЦ з'явився [PERSON], відбір зразків здійснено не було, оскільки дитина [PERSON], у зв'язку із хворобою, не з'явилась. Для проведення вищезазначеної експертизи, для відбору експериментальних зразків, [PERSON] та дитині [PERSON] разом необхідно було з'явитись 23 грудня 2015 року до Вінницького НДЕКЦ МВС України за адресою: м. Вінниця, вул. Порика, 8 (т.2 а.с.17). Листом Вінницького районного суду Вінницької області за № 20321/15 від 14 грудня 2015 року [PERSON], [PERSON] (в сім'ї якого знаходилась дитина) та Службу у справах дітей Вінницької РДА повторно було повідомлено про проведення експертизи вже на 23 грудня 2015 року (т.2 а.с.19). Крім того, про всі дати можливого відібрання експериментальних зразків для проведення експертизи суд повідомляв необхідних учасників судового процесу в телефонному режимі. Згідно заяви [PERSON] від 28 грудня 2015 року, адресованої суду, в експертну установу 01 грудня 2015 року не було можливості доставити дитину, оскільки вона хворіла. Те, що 23 грудня 2015 року до його будинку за адресою: [ADDRESS] приїхали працівники правоохоронних органів та на підставі листа Вінницького районного суду Вінницької області від 14 грудня 2015 року вимагали надати їм дитину для доставки в НДЕКЦ при УМВС України у Вінницькій області він вважає незаконним, оскільки працівники правоохоронних органів не мають права втручатись в сімейні стосунки та залучатися до виконання будь-яких процесуальних дій в цивільних справах, оскільки це є прерогативою ДВС. Участь працівників правоохоронних органів в таких діях, які вони мали виконати 23 грудня 2013 року, могли травмувати психіку дитини та заподіяти їй моральну шкоду. В заяві також вказано, що на день подання заяви - 28 грудня 2015 року малолітня [PERSON] знаходиться на лікуванні у лікаря психолога, в зв'язку з застосуванням з боку [PERSON] відносно неї розпусних дій. Відомості про скоєння [PERSON] кримінального правопорушення, пов'язаного із вчиненням розпусних дій відносно [PERSON], [INFO], внесені до ЄРДР (т.2 а.с.21, 56, 57). Відповідно до копії довідки № 438, виданої КЗ «Вінницький районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» 28 грудня 2015 року на запит Служби у справах дітей Вінницької РДА за № 468 від 01 грудня 2015 року (т.2 а.с.53), стан дитини [PERSON], [INFO], був таким, що унеможливлював проведення експертизи (температура тіла t = 37,7 Д-З: ГРВІ) (т.2 а.с.54). До начальника Вінницького РВ ПВВП ГУНП у Вінницькій області [PERSON] для надання відповідного супроводу з метою забезпечення доставки малолітньої [PERSON] до експертної установи на 23 грудня 2015 року, на виконання листа Вінницького районного суду Вінницької області № 20322/15 вих. 5406 від 14 грудня 2015 року, звернулась саме Служба у справах дітей Вінницької РДА, а не суд, як зазначає в вищевказаній заяві [PERSON], що підтверджується відповідним клопотанням (т.2 а.с.55). З листа експерта Вінницького НДЕКЦ при УМВС України у Вінницькій області за № 441 від 18 січня 2016 року вбачається, що відбір експериментальних зразків здійснено не було, оскільки дитина [PERSON] не з'явилася. У зв'язку з невиконанням клопотання експерта, ухвала про призначення експертизи, в порядку, передбаченому п. 1.13 «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень» , затвердженої наказом Міністерства юстиції № 53/5 від 08 жовтня 1998 року, залишена без виконання (т. 2 а.с. 22). За даних підстав, ухвалою суду від 22 січня 2016 року відновлено провадження у справі (т.2 а.с.25). Таким чином, суд встановлено, що експертиза, призначена судом, проведена не була, оскільки всупереч ухвали суду від 23.09.2015 року [PERSON], в сім`ю якого тимчасово влаштована малолітня [PERSON], [INFO], та Служба у справах дітей Вінницької РДА не забезпечили доставку малолітньої дитини [PERSON] в експертну установу для проведення експертизи. Згідно ч.1 ст.146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Відповідно до ч.1 ст.50 СК України чоловік має право на батьківство. Статтею 121 СК України передбачено, що права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Стаття 125 СК України передбачає визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: - за заявою матері та батька дитини; - за рішенням суду. Згідно ч.1 ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Статтею 128 СК України передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Згідно ч.3 ст.128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до ч.2 ст.128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Згідно пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст.212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст.146 ЦПК може визнати факт, для з'ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). Якщо відповідач у такій справі ухиляється від участі у проведенні судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи, суд вправі постановити ухвалу про його примусовий привід. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права. Згідно положень статті 9 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХII від 27 грудня 1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. При цьому поняття розлучення слід тлумачити з огляду на право одного з батьків на спілкування з дитиною та обов'язок другого батька надати можливість для такого спілкування. Виходячи з міжнародно-правових зобов'язань держави, положень ст.8 Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 7 грудня 2006 року за результатами розгляду справи «Хант проти України» (заява № 31111/04) (п.п.54-55) зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути надана найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Крім того, в рішенні від 18 грудня 2008 року (справа «Савіни проти України», заява № 39948/06, п.п.47, 48) Європейський суд з прав людини вказав на те, що «право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя». В свою чергу, Декларація прав дитини, прийнята резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до положень принципу № 7 абзац 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за його навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. Згідно положень статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХII від 27 грудня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З урахуванням вищенаведеного, з метою забезпечення основоположних прав дитини на зростання в умовах турботи, піклування про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток з боку батьків, а саме - батька, суд дійшов до висновку, що в судовому засіданні доведено батьківство дитини [PERSON], народженої [INFO] матір'ю [PERSON], про що здійснено актовий запис про народження № 3591 від 20.09.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], який бажає бути офіційно визнаним батьком своєї дочки, з народження турбується про неї і хоче в подальшому турбуватись про неї, займатись її вихованням та утриманням. За вказаних підстав позов є обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved