Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування Виноградівської РДА про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей. Позовні вимоги [PERSON] мотивовано тим, що сторони зареєстрували шлюб 29.04.2006 року у відділі РАЦС Виноградівського РУЮ за актовим записом №66. Від шлюбу народили двох дітей - доньку [PERSON], 2006 р.н. та сина [PERSON], 2008 р.н. Подружнє життя виявилося невдалим. На протязі останніх двох років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідачка, перебуваючи за кордоном вела позашлюбне життя. На даний час сумісне проживання сторін остаточно припинено. Діти сторін проживають з позивачем, відвідують школу, записані на різні гуртки, обліковані в медичних установах. Відповідач проживає за кордоном, з дітьми не бачиться, їх не утримує матеріально. Позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою, визначити місце проживання їхніх дітей разом з батьком, позивачем по справі. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач [PERSON] подав до суду письмову заяву в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги та просить суд розглянути справу без його участі. Відповідачка [PERSON], будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи належним чином своєчасно через ЗМІ, в судове засідання з невідомих суду причин не з'явилася і від неї не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки, тому на підставі ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Виноградівської РДА, подав до суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника РДА. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.1 ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Сторони зареєстрували шлюб 29.04.2006 р. у відділі РАЦС Виноградівського РУЮ в Закарпатській області актовий запис за №66. Від шлюбу народили двох дітей - доньку [PERSON], 2006 р.н. та сина [PERSON], 2008 р.н. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є те, що сторони не створили міцну сім'ю, відповідачка покинула чоловіка та дітей, виїхала за кордон, де і наразі проживає. Позивач остаточно визначився і зберегти шлюб не бажає. Наполягає на розірванні шлюбу. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст.110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім'ї носить стійкий характер, сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з них, та інтересам їхній дітей, що мають істотне значення, а відтак, позовні вимоги про розірвання шлюб між сторонами слід задовольнити. Крім цього, згідно довідки виконавчого комітету Виноградівської міської ради №1599 від 29.03.2017 року [PERSON] виховує та має на утриманні двох дітей: доньку [PERSON], 2006 р.н. та сина [PERSON], 2008 р.н. Позивач з дітьми проживає в будинку [ADDRESS], що належить батьку позивача [PERSON] Дана обставина стверджується Свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок від 11.10.1991 року. Як вбачається з характеристики виконавчого комітету Виноградівської міської ради №02-11/497 від 03.04.2017 року, [PERSON], 1975 р.н., характеризується позитивно. Діти сторін навчалися у Виноградівській ЗОШ І-ІІІ ступенів №3, за час навчання у закладі мати у вихованні та підготовці до навчально-виховного процесу участі не брала. Ніхто з класних керівників її ніколи не бачив. Зв'язок з учителями тримав лише батько, який максимально та добросовісно виконував свої батьківські обов'язки. Дана обставина стверджується довідкою Виноградівської ЗОШ І-ІІІ ступенів №3 ім.Жігмонда Перені №170 від 21.03.2017 року. Згідно довідки Виноградівської ЗОШ І-ІІІ ступенів №4 №85 від 27.03.2017 року за період навчання у школі вихованням дітей [PERSON] та [PERSON] займається батько у зв'язку з перебуванням матері за кордоном. Висновком органу опіки та піклування Виноградівської РДА по визначенню місця проживання малолітніх дітей №03-24/1078 від 28.04.2017 року вирішено визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON], 2006 р.н. та [PERSON], 2008 р.н., з батьком [PERSON]. Відповідно до статті 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Частиною третьою статті 29 Цивільного кодексу України визначено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору, місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Вирішуючи вимогу позову щодо встановлення місця проживання малолітніх дітей суд виходить з того, що відповідно до ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги вище викладене, висновок органу опіки та піклування Виноградівської райдержадміністрації, згідно якого вважає за доцільне місце проживання малолітніх дітей визначити з батьком, суд позовну вимогу про визначення місця проживання дитини з позивачем вважає підставною і такою, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved