Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернуся до суду з вказаним позовом, в якому просить: - визнати незаконним та скасувати Акт про порушення від 31.05.2018 №1170, складений ПАТ «Харківгаз» на ім`я позивача, про порушення Кодексу газорозподільних систем в житловому будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] ; - скасувати здійснені на підставі вказаного Акту про порушення нарахування на ім`я позивача в сумі 197 721,71 грн. В обґрунтування позову зазначено, що позивач є власником будинку за вказаною адресою з 2007 р., який йому подарувала матір на підставі договору дарування, проте він у вказаному будинку не проживає з 1990 р, оскільки мешкає зі своєю сім`єю у власній квартирі. В будинку за адресою [ADDRESS] з 1996 р. по 2018 р. проживала [PERSON] - дружина покійного брата позивача. До 2006р. матір позивача сплачувала всі комунальні платежі за вказаним будинком, в тому числі за послуги з газопостачання; після того як матір перестала там проживати - 2006-2007рр. ані брат позивача, ані його дружина не платили за користування газом, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 1916 грн та будинок було відключено від газопостачання. Позивач зауважує, що він став власником будинку, коли газопостачання в будинку вже було припинено; договору на постачання газу позивач не укладав, оскільки будинком не користувався до грудня 2018 р. Також позивач зазначає, що після смерті брата він намагався продати вказаний дім, але через те, що [PERSON] відмовилась виїжджати з будинку, він вимушений був повернути покупцю подвійний розмір завдатку та вживати заходи щодо виселення [PERSON] та вселення себе - звертався в сільську раду та поліцію. Після того, як [PERSON] 31.05.2018 зателефонувала на гарячу лінію ПАТ «Харківгаз» та повідомила, що в будинку існує несанкціонований газопровід, та в ході перевірки було виявлено підключення під землею газового трубопроводу поза межами лічильників та санкціонованого трубопроводу, позивач звернувся до суду з позовом про виселення [PERSON] з будинку, яке рішенням від 20.12.2018 було задоволено. Позивач наголошує, що про існування несанкціонованого трубопроводу він не знав, газопостачання в будинку йому потрібно не було, трубопровід був добре прихований під землею. Отже оскільки в період з 1996 по грудень 2018 р. у вказаному будинку проживала [PERSON] , саме вона здійснювала несанкціонований відбір природнього газу, а тому саме вона, враховуючи поняття, наведені в ст.1 Кодексу газорозподільних систем, є несанкціонованим споживачем. Ухвалою суду від 17.10.2019 провадження у справі відкрито, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб (а.с.29-30). 30.10.2019 до суду від АТ «Оператор» газорозподільної системи «Харківгаз» (далі - відповідач) надійшов відзив на позову (а.с.38-41), в якому відповідач просить відмовити в позові. Мотиви незгоди зводяться до того, що позивач, як власник будинку за адресою [ADDRESS] , має статус несанкціонованого споживача згідно з п.4 г.1 розділу І Кодексу газорозподільних систем, оскільки при перевірці 31.05.2018 представниками АТ «Харківгаз» проведено обстеження газових мереж внутрішнього газопостачання в домоволодінні позивача, під час якого було виявлено наявність несанкціонованого газопроводу, а саме: на газопроводі вводі на глибині 20 см від поверхні землі був виявлений несанкціонований прихований газопровід Ду 12 мм, який включений шляхом встановлення металевого штуцера в газопровід-ввід з подальшим підключенням резинового шлангу Ду 12 мм, який під`єднано до плити газової ПГ - 4 за допомогою трійника та існуючої системи газопостачання для відбору не облікованого обсягу природного газу. Даний несанкціонований прихований газопровід неможливо було виявити без проведення земляних робіт. Між тим, в 2006 р. газопостачання до домоволодіння позивача через наявність заборгованості було припинено, шляхом механічного від`єднання діючого газопроводу від газопроводу - вводу, що зазначено в базі даних АТ «Харківгаз». За фактом виявленого правопорушення складено акт про порушення від 31.05.2018 №1170, за результатами розгляду комісією якого прийнято рішення про задоволення вказаного акту та проведення донарахування позивачу необлікованого об`єму природного газу за період з 31.05.2016 по 30.05.2018. Відповідач зауважує, що до порушень, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування не облікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належить наявність несанкціонованого газопроводу, у тому числі без наявного підключеного газового обладнання. При вченні розрахунку не облікованого (донарахованого) об`єму природного газу за граничними об`ємами споживання враховано наступні параметри: опалювальна площа домоволодіння - 116,0 м2, норма споживання газу на опалення - 11 м3, протягом опалювального періоду та 11 м3*30% протягом між опалювального періоду, норма споживання газу для приготування їжі та підігріву води з урахуванням плити газової на одну особу - 18,3 м3. При цьому вартість природного газу визначається за цінами закупівлі природного газу Оператором ГРМ протягом цього періоду, що передбачено пункту 1 глави З розділу XI Кодексу газорозподільних систем, та складає 197 721,71 грн. Також відповідач посилається на приписи ст. 322 ЦК України, за якими саме власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Правомочності по користуванню, володінню і розпорядженню виникають у власника одночасно з виникненням права власності. 31.10.2019 до суду від третьої особи [PERSON] (далі - третя особа) надійшли письмові пояснення (а.с.66-67), за змістом яких вона підтверджує, що з 1989 року знаходилася у шлюбі з [PERSON] , була зареєстрована по [ADDRESS] , після того як її чоловік помер [INFO] , вона продовжувала мешкати за місцем реєстрації; у 2018 р. між нею та позивачем почалися конфлікти, оскільки останній хотів продати будинок, а третя особа йому заважала; в решті решт в липні 2018 р. вона виїхала добровільно з будинку по [ADDRESS] . Третя особа стверджує, що договір на постачання газу було оформлено на [PERSON] , як на власника домогосподарства, вона ніколи не вчиняла перешкод позивачу в користуванні його будинком, у 2018 р. вона близько 5 разів зверталася з заявою до поліції на [PERSON] про те, що він викидав її речі, не пускав до будинку, міняв замки. Також третя особа зазначила, що останні роки її чоловік зловживав спиртними напоями, у них почалися з цього приводу негаразди, у період 2011-2013 років вона виїжджала від нього, газовим опаленням користувався її чоловік, ніде фактично не працював, тягар оплати за газ лежав на третій особі, тому відмовилася платити за газ, газопостачання було відключене; чоловік у Чемужівському та Мохначанському лісництвах купував дрова, будинок отоплювався ними, їжу вона готувала на електроплиті. Після повернення у 2013 році до чоловіка третя особа виявила, що [PERSON] самовільно під землею врізався в газопровід, в такому стані навіть продавав будинок, пропонуючи майбутнім покупцям таким чином красти газ. Також третя особа підтвердила, що вона сама зателефонувала на гарячу лінію відповідача, бо була обурена тим, що позивач порушує закон, виготовивши врізку. Третя особа вважає, що штрафні санкції за несанкціоновано виготовлену позивачем врізку до газопроводу нараховані йому на законних підставах, тому просить відмовити в позові. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, навівши доводи, аналогічні викладеним в позові. Представник відповідача просила в позові відмовити з підстав, наведених у відзиві на позов. Третя особа в судовому засіданні 13.01.2020 підтримала свої письмові пояснення, подані раніше до канцелярії суду, просила в позові відмовити, оскільки власником будинку за спірною адресою є саме позивач та йому достеменно було відомо про несанкціонований відбір газу. Одночасно третя особа зазначила, що позивач в будинку [ADDRESS] жодного дня не проживав, починаючи з 1989 року, та газом не користувався; оплата платежів із заборгованості по газу проводилась третьою особою, борг виплачений не в повному обсязі. Ухвалою суду від 13.01.2019, постановленою не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, відмовлено в задоволені клопотання третьої особи про допит свідків, оскільки відповідна заява подана нею з порушення строків, визначених ч.3 ст.91 ЦПК України, неможливість її подання у визначений законом строк з причин, що не залежали від неї не обґрунтована. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Позивач є власником житлового будинку з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] на підставі договору дарування житлового будинку з надвірними будівлями від 14.02.2007; держана реєстрація права власності позивача на вказаний будинок відбулась 06.06.2014, що вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.06.2014 (а.с.6,7). З копії дозволу Управління газового господарства м. Готвальда від 25.04.1984 та акту наряду від 25.04.1984 вбачається, що будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] було газифіковано та прийнято в експлуатацію газове обладнання плита газова в кількості - 2 шт., котел газовий «Тайга» - 1 шт; за адресою [ADDRESS] ; члени сім`ї - « [PERSON] [PERSON] , [PERSON] » (а.с.42, 43). Учасниками справи визнано в судовому засіданні, що в 2006 році газопостачання до домоволодіння за адресою [ADDRESS] було припинено шляхом механічного від`єднання діючого газопроводу від газопроводу-вводу. За змістом Акту-підтвердження від 23.03.2018 за підписом депутата Зідьківської селищної ради [PERSON] та свідків у вищевказаному будинку мешкає [PERSON] , яка перешкоджає доступу до помешкання власнику будинку-позивачу (а.с.14). Як вбачається з листа Зміївського ВП ГУНП в Харківській області від 19.04.2018 №3092, позивач звертався із заявою до правоохоронних органів з метою вселення в спірний будинок по [ADDRESS] (а.с.13). 31.05.2018 при перевірці відключених абонентів представником АТ «Харківгаз» проведено обстеження газових мереж внутрішнього газопостачання в домоволодінні позивача, в ході якого було виявлено наявність несанкціонованого газопроводу, а саме на газопроводі вводі на глибині 20см від поверхні землі був виявлений несанкціонований прихований газопровід Ду12 мм, який підключений шляхом встановлення металевого штуцера в газопровід -ввід з подальшим підключенням резинового шлангу Ду 12 мм, який під`єднано до плити ПГ - 4 за допомогою трійника та існуючої системи газопостачання для відбору не облікованого обсягу природного газу, про що було складено Акт про порушення від 31.05.2018 №1170, який підписаний в тому числі позивачем як споживачем (представником споживача). За змістом акту споживач запрошений на засідання комісії, яке відбудеться 20.06.2018 за адресою відповідача (а.с.44-45). 01.06.2018 відповідачем складний Акт про відключення об`єкту (газових приладів) споживача, за змістом якого в будинку позивача в присутності споживача - третьої особи відбулась відрізка та заварювання газопроводу в землі через несанкціонований відбір природного газу. Вказаний Акт підписаний споживачем [PERSON] (а.с.46). За результатом розгляду зазначеного акту про порушення комісією з розгляду актів про порушення, проведення донарахування споживачам природного газу за порушення вимог Кодексу газорозподільних систем по Зміївському відділенню ПАТ «Харківгаз» прийнято рішення, оформлене Протоколом №1170 від 20.06.2019, яким Акт про порушення №1170 від 31.05.2018 визнаний таким, що відповідає вимогам Кодексу ГРМ, та ухвалено провести донарахування об`ємів необлікованого природного газу за період з 31.05.2016 по 30.05.2018 за цінами закупівлі природного газу для ПАТ «Харківгаз», які діяли у зазначеній період (а.с.47). 20.06.2018 на підставі Акта про порушення №1170, враховуючи результати засідання комісії, комісією газорозподільного підприємства складений Акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості від 20.06.2018, за яким, виходячи, що за період з 31.05.2016 по 30.05.208 витрата газу за граничними об`ємами споживання склала 20009,61 м№, при цьому за вказаний період на особовому рахунку споживача відображена витрата природного газу в обсязі 0,0 м3, вартість донарахованого об`єму природного газу за цінами закупівлі ПАТ «Харківгаз» складає 197 721,71 грн (а.с.48). 20.06.2019 на суму в розмірі 197 721,71 грн на ім`я « [PERSON] » як споживача складений рахунок на оплату за необлікований (донарахований) об`єм природного газу (а.с.49). 27.06.2018 на ім`я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ПАТ «Харківгаз» направлено претензію №Кпоз.1-Сл-13271-0618, до якої додано протокол засідання комісії, Акт розрахунок, рахунок на оплату, отримані позивачем 06.07.2018 (а.с.50-52). Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 20.12.2018 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення - задоволено; третю особу виселлено з житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.16-19). Судом встановлено, що третя особа займає спірний житловий будинок, не маючи будь-яких прав на нього, при цьому чинить перешкоди власнику (позивачу) у вселенні в належне йому житло, змінила замки на вхідних дверях, не віддає ключі, не сплачує комунальні послуги, чим порушує права власника на володіння, користування та розпорядження своїм майном. Заслухані за клопотанням представника позивача свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили в судовому засіданні, що позивач в будинку за адресою [ADDRESS] не проживає та вказаним будинком не користується з 90-х років, приблизно в 2006 р. батьки позивача переїхали жити за іншою адресою, та з цього час до кінця 2018 року в будинку проживала [PERSON] з чоловіком - братом позивача [PERSON] , який помер в 2015 р.; після смерті [PERSON] до [PERSON] періодично приходив жити її син. З копій квитанцій щодо сплату боргу на ім`я ВАТ «Харківгаз» вбачається, що оплата в 2003 р., 2010 р. та 2012 р. здійснювалась [PERSON] (а.с.78). Копії квитанції від 08.11.2005 та довідки про обсяг заборгованості за житлово-комунальні послуги від 03.11.2005 суд визнає неналежними доказами, оскільки їх зміст не дозволяє дійти висновку, що вони мають відношення до спірного об`єкту нерухомості та учасників справи, адже складені на ім`я [PERSON] , [ADDRESS] (а.с.80). З відеозапису, наданого представником відповідача, відтвореного в судовому засіданні, вбачається, що в спірному будинку під час виявлення несанкціонованого газопроводу 31.05.2018 працюють газова плита та котел, наявності газового балону не вбачається; як встановлено представниками відповідача в ході проведення перевірки джерелом газу є саме природний газ, а не газовий балок, що не спростовано належними та допустимими доказами третьою особовою в ході розгляду справи. на (а.с.60). З відеозапису, наданого представником позивача, відтвореного в судовому засіданні, вбачається, що [PERSON] зазначила позивачу, що вона проживає в спірному будинку майже 30 років, а якщо він бажає увійти до будинку, нехай зробить собі ключи (а.с.100). Розв`язуючи спір, суд враховує такі норми права. Правовідносини між газорозподільними підприємствами та споживачами природного газу (населенням) урегульовано Законами України «Про ринок природного газу», «Про житлово-комунальні послуги», «Про метрологію та метрологічну діяльність», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2494 (далі - Кодекс), а також договорами про приєднання споживача до газорозподільної системи. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується постачати споживачеві природний газ належної якості у кількості та порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленим стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується регулятором та регулюється в установленому порядку. За приписами п.37 ст.1 згаданого Закону споживачем є фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини. Аналогічне визначення споживача наведено в п.4 глави 1 розділу I Кодексу. За п.4 глави 1 розділу I Кодексу несанкціонований споживач - це фізична, юридична особа або фізична особа - підприємець, яка без укладання договору розподілу природного газу з оператором газорозподільної системи або на об`єкті, який не підключений до ГРМ в установленому порядку, здійснює несанкціонований відбір природного газу. Положеннями п.2 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2494 «Про затвердження Кодексу газорозподільних систем» операторам газорозподільних систем постановлено розмістити на своєму веб-сайті та в офіційних виданнях, що публікуються на території їх ліцензованої діяльності, Кодекс газорозподільних систем та Типовий договір розподілу природного газу, затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498, протягом місячного строку з дня набрання чинності цією постановою; - направити супровідні листи разом із заявою-приєднанням до договору розподілу природного газу всім споживачам (у тому числі побутовим), підключеним до газорозподільних систем, протягом двомісячного строку з дня набрання чинності цією постановою відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем. Відповідно до п.4 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затвердженими Постановою КМУ від 30.09.2015 № 2496, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви - приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог Правил. Суд зазначає, що Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам затверджено Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2500, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1386/27831. Разом з тим, типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам є договором публічним та договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом приєднання споживача до умов цього Договору. Вищенаведеним приписам Правил постачання природного газу, затвердженими Постановою КМУ від 30.09.2015 № 2496 кореспондують положення Кодексу, згідно з п.7 гл.3 розділу 6 якого фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема, повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку Оператора ГРМ та/або документальне підтверджене споживання природного газу). Відповідно до пр.1 п.1 гл.2 розділу 11 Кодексу до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать наявність несанкціонованого газопроводу. Аналіз наведених законодавчих приписів дозволяє дійти висновку, що суб`єктами несанкціонованого відбору природного газу з ГРМ (крадіжка газу), щодо яких може бути здійснено нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, можуть бути: - або споживачі, тобто фізичні чи юридичні особи, які отримують природний газ на підставі договору постачання природного газу; - або несанкціоновані споживачі, тобто фізичні чи юридичні особи, які без укладання договору розподілу природного газу з оператором газорозподільної системи або на об`єкті, який не підключений до ГРМ в установленому порядку, здійснює несанкціонований відбір природного газу. За приписами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Учасниками справи визнано в судовому засіданні, що газопостачання до домоволодіння за адресою [ADDRESS] припинено шляхом від`єднання діючого газопроводу від газопроводу-вводу в 2006 р., тобто, як до набуття позивачем права на вказане нерухоме майно, яке в силу приписів ч.4 ст.334 ЦК України виникає з дня його державної реєстрації відповідно до закону, так і в період часу, коли позивач у вказаному будинку не проживав. Належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення позивачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу після набуття ним права власності на спірний будинок (2014р.), зокрема, повернення підписаної ним заяви-приєднання, сплати ним рахунку Оператора ГРМ та/або документальне підтверджене споживання ним природного газу після виникнення у позивача права власності на спірне домоволодіння, тобто факту приєднання позивача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору), а отже набуття ним статусу споживача, відповідачем до суду не надано. Не надано відповідачем до суду й доказів того, що саме позивач, не уклавши договір розподілу природного газу з оператором ГРМ, здійснював несанкціонований відбір природного газу на об`єкті, газопостачання до якого відключено в 2006 р., а отже набув статусу несанкціонованого споживача. Натомість судовим рішенням від 20.12.2018 встановлено, що житловий будинок за адресою [ADDRESS] з 1996 р. займала [PERSON] , яка чинила перешкоди позивачу у вселенні в належне йому житло, порушуючи право власності останнього, у зв`язку з чим судом прийнято рішення про усунення перешкод у здійсненні позивачем права власності шляхом виселення [PERSON] (а.с.16-19). За приписами ч.5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Крім того, в судовому засіданні [PERSON] визнано, що позивач в спірному будинку не проживав з 1989 року та газом не користувався. За викладених обставин, враховуючи факт відключення домоволодіння від газопостачання в 2006 р., не проживання позивача у вказаному будинку з 1989 р., порушення права власності позивача на таке нерухоме майно третьою особою, яка чинила перешкоди позивачу у вселенні в будинок, що апріорі свідчить про неможливість здійснення останнім відбору природного газу, а також факт того, що, як зазначено відповідачем, несанкціонований прихований газопровід неможливо було виявити без проведення земляних робіт, суд констатує, що підстави вважати позивача споживачем або несанкціонованим споживачем природного газу, та як наслідок суб`єктом несанкціонованого відбору природного газу з ГРМ (крадіжка газу), щодо якого може бути здійснено нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, - відсутні. Доводи третьої особи про те, що договір на постачання газу був оформлений на [PERSON] не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи; доказів на підтвердження того, що саме позивач самовільно під землею врізався в газопровід, про що третя особа дізналась в 2013 році, останньою до суду також не надано. Відтак, нарахування в розмірі 197 721,71 грн за рахунком на оплату від 20.06.2018 на ім`я [PERSON] як споживача, виданим відповідачем на підставі Акту-розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості від 20.06.2018, складеного на підставі Рішення комісії з розгляду актів про порушення та проведення донарахування споживачам природного газу за порушення вимог Кодексу по Зміївського відділенню ПАТ «Харківгаз» від 20.06.2018 з розгляду Акта про порушення від 31.05.2018 №1170, внаслідок чого обов`язок сплатити вказану суму виникає у позивача, порушує права та інтереси позивача, а тому підлягає скасуванню. За приводу позовних вимог в частині визнання незаконним та скасування Акту про порушення від 31.05.2018 №1170, складеного відповідачем, суд зазначає, що такий спосіб захисту прав не є належним з огляду на таке. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, зокрема ст.55, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст.2 ЦПК України). За приписами ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх не будь-яких, а порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст.4 ЦПК України). Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав. Загальний перелік таких способів захисту прав та інтересів визначено в ст. 16 ЦК України. Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Суд зауважує, що документи, які складені працівниками відповідача під час проведення перевірки будинку позивача, в якому з 1996 р. мешкала та яким користувалась третя особа, а в тому числі Акт про порушення №1170 від 31.05.2018, яким встановлений факт несанкціонованого відбору природного газу, є внутрішніми документами відповідача, які не належать до актів, в розумінні ст.16 ЦК України, адже не є обов`язковими до виконання ненормативними актами, не покладають безпосередньо на позивача певних обов`язків, а є лише фіксацією виявленого порушення, а відтак не порушують права та інтереси позивача. Оскарження таких документів, як і дій з їх складення не передбачено чинним законодавством, як спосіб захисту, тому підстави для задоволення позову в частині визнання незаконним та скасування Акту про порушення від 31.05.2018 №1170 відсутні. Зазначене відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 12.09.2011 у справі № 6-25цс11, та Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 06.02.2019 у справі № 14-503цс18. Отже, позовні вимоги в частині визнання незаконним та скасування Акту про порушення від 31.05.2018 №1170, складеного відповідачем, задоволенню не підлягають. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial