Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

[PERSON] (дошлюбне прізвище Малишенко) А.В. звернулась в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позов мотивований тим, що 08.07.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області між сторонами був зареєстрований шлюб, актовий запис №1434. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та обовязки. Шлюбні стосунки фактично припинено в лютому 2016 року. З цього часу сторони проживають окремо. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Дочка після розірвання шлюбу залишиться проживати з матірю. Спір про поділ спільного майна подружжя відсутній. Добровільної згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини між сторонами не досягнуто. Позивачу важко самостійно утримувати дочку, що і стало причиною звернення до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача. В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача позов визнав частково, погодившись з позовними вимогами про розірвання шлюбу, позовні вимоги про стягнення аліментів не визнав. Згідно з його поясненнями відповідач не ухиляється від сплати аліментів, жодних доказів його ухилення позивачем не надано. [PERSON] було здійснено позивачу грошовий переказ у розмірі 5000 грн., що підтверджується квитанцією від 25.10.2016 року. Також [PERSON] не надано жодних доказів того, що дитина проживає разом із нею, в звязку з чим відповідач не зобовязаний сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку. Відповідач добровільно надає допомогу на утримання дитини, а в серпні 2016р. відповідач пропонував позивачу дійти згоди про добровільну сплату аліментів у розмірі 10 тис. грн. щомісячно. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обгрунтований та підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 08.07.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, між сторонами був зареєстрований шлюб, актовий запис №1434. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та обовязки. Шлюбні стосунки фактично припинено в лютому 2016 року. З цього часу сторони проживають окремо. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Дочка після розірвання шлюбу залишиться проживати з матірю. Проживання дочки з матір»ю та перебування на її утриманні доведено довідкою Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 18.08.2016 р. про реєстрацію місця проживання [PERSON] за тією ж адресою, що і місце проживання позивача. Спроможність відповідача сполучати аліменти на утримання дитини та матері дитини до досягнення трирічного віку доведена квитанцією від 26.10.2016р. про сплату аліментів за вересень і жовтень 2016 р. в сумі 5000 грн. та поясненням представника відповідача про те. що [PERSON] пропонував [PERSON] в добровільному порядку сплачувати аліменти в розмірі 10 тис. грн. щомісячно. Добровільної згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини між сторонами не досягнуто. Враховуючи постійне зростання цін на одяг та продукти харчування, позивачу важко самостійно, без допомоги відповідача утримувати дочку. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Законодавче визначення рівного обов'язку відносно кожного з батьків передбачає і добросовісне його виконання. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує : стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. На виконання положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів судом при вирішенні цього позову враховано стан здоров'я відповідача, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатної дружини, батьків, повнолітніх дітей, інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки шлюб між сторонами триває формально, подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї не можливе. Позов про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню, тому що позивач визнає отримання 26.10.2016 р. грошового переказу на її користь про сплату аліментів в розмірі 5 тис. грн. за вересень та жовтень 2016 р. після відкриття провадження у справі. А відтак стягнення аліментів належить здійснювати з 01.11.2016 р. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial