Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до Іллічівського міського суду Одеської обл. з позовом, в якому просить визнати за ним право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS]. Крім того, [PERSON] просить стягнути з [PERSON] 243000 грн., які є половиною спільних коштів, які відповідач без його згоди витратила на власний розсуд, а не на потребу сімї, придбавши за ці кошти автомобіль, зареєстрований не на її імя. [PERSON] заявила зустрічний позов, в якому просить визнати її право на 2/3 частини квартири [ADDRESS], з урахуванням інтересів спільної з [PERSON] доньки, мотивуючи це тим, що в договорі купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (п. 6 Договору) вказано, що квартира придбана з спільні кошти подружжя. [PERSON] заперечує проти вимог [PERSON] про стягнення з неї 243000 грн. Під час судового розгляду позивач, [PERSON], підтримав в повному обсязі вимоги позову, проти зустрічного позову заперечував, відповідач [PERSON] підтримала вимоги зустрічного позову, а у задоволенні позову [PERSON] просила відмовити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на квартиру та поділ майна підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач, [PERSON] та відповідач, [PERSON] з 11 липня 2014 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 серпня 2016 року було розірвано (а.с.7). 06 жовтня 2015 року [PERSON], згідно договору купівлі-продажу (а.с.8-9) придбав у [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] за 235000 грн. Договір посвідчено приватним нотаріусом, [PERSON] Власником квартири вказаний [PERSON] 06 жовтня 2015 р. перед оформленням цього договору купівлі-продажу, [PERSON] згідно договору купівлі-продажу, посвідченому приватним нотаріусом, [PERSON], продав свою квартиру за адресою: Одеська область, м.Чорноморськ, вул..1 Травня, 19, яку він придбав ще в 2010 році до вступу в шлюб з [PERSON] (а.с.10-11). Ціна продажу квартири зазначена 663786 гривень. Згідно витягу №45138337 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.13), [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 Постанови від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право власності на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділу спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно ч.1, 3 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу, а також майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Відповідач [PERSON] будь-яких доказів стосовно того, що вона вкладала свої особисті кошти на придбання спірної квартири не надала, а відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тому суд приходить до висновку, що квартира була придбана позивачем, [PERSON] за кошти, отримані від продажу майна, набутого ним до реєстрації шлюбу з [PERSON], тому вимоги зустрічного позову задоволенню не підлягають. Крім цього, суд враховує те, що [PERSON], в інтересах своєї доньки, [PERSON] намагався укласти мирову угоду, за якою він бажав оформити на доньку свою квартиру в с.Молодіжне Овідіопольського району Одеської області (а.с.82-83), але [PERSON] таку пропозицію відхилила. Стосовно вимог [PERSON] про розподіл спільних коштів та з урахуванням заперечень [PERSON] проти цього і, беручі до уваги те, що [PERSON] не подав до суду доказів щодо вказаних вимог, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог в цій частині. Враховуючи викладені обставини, та з\~урахуванням норм\~чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню в частині визнання його права на спірну квартиру, у задоволенні зустрічного позову, у звязку з його недоведеністю, слід відмовити.

Outcome: partial