Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], третя особа Орган опіки та піклування Черкаської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Свій позов обґрунтовує тим, що сторони перебували в шлюбі з 19 листопада 2009 року до 27 грудня 2011 року. Шлюб було розірвано Придніпровським районним судом м. Черкаси 27 грудня 2011 року. В шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради №912 від 21 серпня 2013 року йому був встановлений наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім [PERSON]О: щовівторка та щочетверга з 18.00 год. до 20.00 год; друга та четверта неділя місяця з 17.00 год. до 19.00 год. в присутності матері. Вважає, що встановлені години не відповідають презумпції рівності батьків, порушують інтереси дитини та її права на спілкування з батьком. Відповідач не виконує вказане рішення належним чином, створюючи перешкоди для спілкування. У звязку з цим він звернувся за допомогою до управління у справах дітей. 5 серпня 2014 року була надана відповідь, у відповідності до якої встановлено не тільки факт існування перешкод, а й факт ігнорування відповідачем будь-яких розмов з державною установою щодо захисту інтересів дітей. Окрім цього, було рекомендовано звернутися до суду. На його думку, відповідач, перебуваючи вже в нових подружніх стосунках, будь-якими засобами намагається створити ситуацію, за якою син не зможе згадати свого рідного батька, коли останній бажає спілкуватися з ним та брати участь у вихованні, але не може через зазначені обставини. Він не може отримати про свого сина будь-яку інформацію про стан здоровя, навчання у дитсадку, адже всюди відповідач заборонила спілкування третіх осіб із ним, як і надання йому будь якої інформації У звязку з цим просив суд зобовязати [PERSON] не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні із малолітнім сином [PERSON], встановити наступний порядок участі у спілкуванні та вихованні [PERSON]: щовівторка та щочетверга з 17-30 год. до 20-00 год; встановити право перебування дитини у помешканні батька у вихідні з 11-00 суботи до 20-00 неділі та святкові дні з 12-00 год. до 20-00 год; встановити право проведення спільного відпочинку в літній період під час відсутності навчального процесу у дитини з правом перебування дитини поза місцем проживання матері протягом 14 днів для проведення спільного відпочинку, із завчасним письмовим повідомленням матері дитини про бажання спільного відпочинку не менш, ніж за 10 днів до дати початку відпочинку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги зменшив, просив усунути перешкоди [PERSON] з боку [PERSON], щодо спілкування та виховання його сина [PERSON], шляхом встановлення способу спілкування та виховання: щовівторка та щочетверга з 17-00 год. до 20-00 год. без присутності матері із правом перебування дитини у місці проживання батька; щосуботи та щонеділі з 13-00 год. до 20-00 год. без присутності матері із правом перебування дитини у місці проживання батька; проведення спільного відпочинку дитини з батьком під час літніх канікул терміном 10 днів без присутності матері з правом перебування дитини поза межами свого місця проживання із завчасним повідомленням матері про місце перебування дитини. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. Не заперечувала проти встановлення позивачу наступного способу участі у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON]О: щовівторка та щочетверга з 17 год. 30 хв. до 20 год; щонеділі з 16.00 год. до 20 год., але лише в присутності матері. Представник Органу опіки та піклування при розгляді справи поклався на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 19 листопада 2009 року до 27 грудня 2011 року. Шлюб було розірвано Придніпровським районним судом м. Черкаси 27 грудня 2011 року. В шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу малолітній [PERSON] проживає з матірю за адресою: [ADDRESS] Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради №912 від 21 серпня 2013 року [PERSON] був встановлений наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім [PERSON]О: щовівторка та щочетверга з 18.00 год. до 20.00 год; друга та четверта неділя місяця з 17.00 год. до 19.00 год. в присутності матері. Згідно ч.2 ст. 157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні та особистому спілкуванні. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не надійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно вимог ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного із них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного із батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Дитина має право на отримання інформації про відсутніх батьків, якщо це не завдає шкоди її психічному і фізичному здоровю. Згідно вимог ч.2 ст.16 Закону України «Про охорону дитинства», батьки, інші члени сім'ї та родичі, зокрема ті, які проживають у різних державах, не повинні перешкоджати одне одному реалізувати право дитини на контакт з ними, зобов'язані гарантувати повернення дитини до місця її постійного проживання після реалізації нею права на контакт, не допускати неправомірної зміни її місця проживання. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею і судом встановлено, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Як вбачається з досліджених в судовому засіданні доказів, позивач неодноразово звертався в різні інстанції з приводу невиконання відповідачкою рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради №912 від 21 серпня 2013 року. Своїми діями відповідачка порушує права дитини, визначені в п. 3 ст.9 Конвенції про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї від 20.11.1989 року (набула чинності з 02.09.1990 року), відповідно до якої дитина, яка розлучається з одним чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті відношення та прямі контакти з обома батьками крім випадків, коли це суперечить інтересами дитини. Відповідно до ч.1 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому із батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Враховуючи вищевикладене, а також те, що згідно законодавства, під час вирішення спору щодо участі батьків у вихованні дитини береться до уваги поведінка батьків, особиста прихильність дитини до них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан здоровя позивача, який хворіє та постійно проходить лікування, діючи в інтересах малолітньої дитини,

Outcome: partial