Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначається, що за договором купівлі-продажу від 04.07.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 723 відповідач [PERSON] передав у власність позивачу, який прийняв у власність квартиру, що розташована за адресою: м. Запоріжжя,вул.. Чарівна, буд. 125/[ADDRESS]. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний № -23829172 від 04.07.2014 року, державна реєстрація права власності позивача на квартиру була проведена одночасно з його нотаріальним посвідченням. Відповідно до п. 3.2.1 Договору відповідач [PERSON] зобовязаний зняти з реєстрації місця проживання у квартирі всіх зареєстрованих осіб до 04.08.2014 року включно. Але наведений вище обовязок [PERSON] виконаний не був. Відповідачі по справі квартиру звільнили, однак з реєстрації свого місця проживання у квартирі не знялись. Відповідачі не є членами родини позивача, реєстрація їх місця проживання у квартирі позивача чинить йому перешкоди у користуванні належним йому майном та порушує його право розпоряджатися своєю власністю. Крім того реєстрація останніх у квартирі створює для позивача матеріальні труднощі, оскільки останній повинен здійснювати оплату житлово-комунальних послуг, які нараховуються і на відповідачів. На підставі вищевикладеного просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування вищезазначеним житловим приміщенням та просить стягнути з відповідачів на свою користь понесені ним судові витрати. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій просив справу розглянути без його участі та зазначив, що свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Представник третьої особи у судове засідання також не зявився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, просив прийняти рішення по справі на розсуд суду, проти позовних вимог не заперечував. Відповідачі [PERSON], [PERSON] своєчасно повідомлені за останнім відомим місцем своєї реєстрації та шляхом надання оголошення у пресі про день, час та місце слухання справи, до суду повторно не зявились, про причину неявки суд не повідомили, заперечень не надали. Згідно ст. 169 ч.4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивача, суд у судовому засіданні ухвалив провести заочний розгляд цієї справи за відсутністю відповідача на підставі наявних у ній даних та доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що квартира, яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя вул. Чарівна/Цитрусова[ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу, що підтверджується копією договору дарування від 04.07.2014 року укладеного між позивачем та відповідачем [PERSON] (а.с.5-6), копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.7) Відповідно до вказаного вище договору відповідач зобовязався зняти з реєстрації місця проживання у квартирі всіх зареєстрованих осіб до 04.08.2014 року включно, але свій обовязок не виконав. З акта ЖБК «Машинобудівник 21» від 23.06.2015 року вбачається, що у даній квартирі зареєстровані відповідачі по справі та що з липня 2014 року у квартирі вони не проживають, особистих речей не виявлено, спального місця та інших ознак їх проживання в цьому помешканні не виявлено. Згідно ст. 317 ЦК України , власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі вищевикладеного суд вважає, що вимоги позивача правомірні, оскільки відповідачі у зазначеній квартирі не мешкають з дня її продажу, тобто з липня 2014 р., за договором дарування зобовязалися виписатися з неї, але даний обовязок не виконали, місце їх перебування невідоме, домовленостей між сторонами щодо збереження права користування житловим приміщенням не було, тому суд вважає за доцільне визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача понесені останнім судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved