Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

[PERSON], за участю заінтересованої особи Генічеського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області звернувся до суду із заявою про встановлення факту народження дитини, у якій просив встановити факт народження його доньки [PERSON], 02 березня 2017 року в м. Сімферополі, АР Крим. Свої вимоги заявник мотивував тим, що від спільного проживання з [PERSON] у них народилась донька - [PERSON], 02\~березня 2017 року. Пологи відбулись на тимчасово окупованій території України, у м.\~Сімферополі, АР Крим, про що було видано медичне свідоцтво про народження. Заявник звернувся до Генічеського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області з метою державної реєстрації народження його доньки, проте йому було відмовлено, оскільки заявником не подано належного документу, що підтверджує факт народження, що й стало підставою звернення до суду з відповідною заявою. У судовому засіданні заявник\~ [PERSON] вимоги заяви підтримав, просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи Генічеського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області у судове зсідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши надані докази, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Пунктом 7 ч.1 ст. 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Судом встановлено, що від спільного проживання заявника з [PERSON] у них народилась донька [PERSON], 02 березня 2017 року, у м.\~Сімферополі, АР Крим, про що Сімферопольським пологовим будинком № 2 видано медичне свідоцтво про народження серії 35 № 024912 від 23 березня 2017 року. З метою реєстрації факту народження дитини і отримання свідоцтва про народження, заявник [PERSON] звернувся до Генічеського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області. Однак у реєстрації та отриманні свідоцтва про народження дитини йому було відмовлено у звязку з тим, що заявником не подано належного документу, що підтверджує факт народження. Згідно з п. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014\~року\~сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. Відповідно до ч.2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. З аналізу вищенаведеного законодавства, суд приходить до висновку, що свідоцтво про народження, видане Сімферопольським пологовим будинком № 2 від 23 березня 2017\~року, є недійсним, у звязку з чим не створює правових наслідків, що позбавляє заявника, який є громадянином України, можливості зареєструвати факт народження дитини та реалізувати інші права та обов'язки, пов'язані із цим. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою Постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Судом встановлено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати народження дитини у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18 жовтня 2000 року. Так п.2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану передбачено\~ підстави для проведення державної реєстрації народження дитини. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження жінкою. З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є об'єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявник та його донька, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту народження дитини, бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість заявнику отримати свідоцтво про народження його доньки, виданого державним органом України.

Outcome: approved