Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

[PERSON], звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], треті особи: Дарницький РВ ПМУ УМВС України в м. Києві, Орган опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві Державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що є власником квартири [ADDRESS]. В спірній квартирі зареєстровані позивач, відповідач, [PERSON] та її малолітній син [PERSON] [INFO] Зазначає, що відповідач в зазначеній квартирі не проживає та не з'являється, не сплачуює комунальні платежі, оскільки фактично проживає за адресою: [ADDRESS] у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з вимогою про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В судове засідання, призначене на 03.03.2016 року позивач не з'явився, хоча повідомлявся судом про місце і час розгляду справи, заяви про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки не повідомив Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову надавши заперечення на позов, в яких зазначає, що позивач чинить перешкоди відповідачу та її малолітньому сину в користуванні квартирою [ADDRESS], у зв'язку із чим вона звернулась до Дарницького РУГУ МВС України в м. Києві та до голови ОСББ «Скарб» із заявою про неможливість проживання у вказаній квартирі. В судовому засіданні представник третьої особи заперечувала проти задоволення позову. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 24.11.2015 року прийнято до розгляду зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], треті особи: Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної районної адміністрації, [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 03.03.2016 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], треті особи: Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної районної адміністрації, [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення залишено без розгляду. Заслухавши пояснення відповідача та представника третьої особи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є позивач, [PERSON], що підтверджується дублікатом договору купівлі-продажу квартири від 02.10.2012 року (а.с.7) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.01.2015 року. Відповідно до довідки Ф-3, виданої 06.10.2015 року за № 150 в спірній квартирі зареєстровані власник - [PERSON],дочка - [PERSON], онук - [PERSON], дружина - [PERSON].(а.с. 39). Заперечуючи проти позову відповідач пояснила, що причина її відсутності у спірній квартирі є поважною, оскільки після реєстрації шлюбу з [PERSON] вона переїхала жити до чоловіка та мешкала з нимдо тих пір, поки її стосунки з ним не погіршились та закінчились розірванням шлюбу у червні 2015 року. Внаслідок чого вона повернулась до місця своєї реєстрації, але позивач чинить перешкоди у користуванні житловим приміщенням. Іншого місця проживання ні відповідач, ні її малолітня дитина не мають. З приводу протиправних дій відповідач, 20.03.2015 року зверталась із заявою до голови ОСББ «Скарб» про неможливість проживання в квартирі [ADDRESS], у зв'язку із сімейними обставинами. 27.06.2015 року [PERSON] звернулась до Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві з приводу того, що позивач, [PERSON] не дає допуску до квартири [ADDRESS] де вона зареєстрована. Як вбачається з висновку Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві від 20.07.2015 року про результати розгляду звернення громадянина встановлено, що з лютого 2015 року позивач, [PERSON] не надає допуску до квартири [ADDRESS] де відповідач зареєстрована разом зі своїм сином. Відповідно до ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. А частиною другою цієї статті встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Тобто, за аналізом вказаної правової норми право користування житлом членом сім'ї власника житла втрачається виключно у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За ст. 156 Житлового кодексу України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За своєю правовою природою право користування житлом за наведених правових норм є правом сервітутного типу і відноситься до особистих сервітутів. Особистий характер даного сервітуту полягає у тому, що він встановлюється в інтересах певної особи, яка має статус члена сім'ї власника житлового приміщення. Окрім того, за змістом наведених правових норм, які регулюють об'єм житлових прав члена сім'ї власника житлового приміщення слідує, що право члена сім'ї власника квартири користуватися цим житлом встановлюється нарівні з правами наданими його власнику. Разом з тим, відповідно до приписів ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Будь-яких доказів на підтвердження того, що відповідач не проживає в спірній квартирі без поважних причин позивач не надав. Оскільки не проживання відповідача в спірній квартирі як встановлено судом під час розгляду даної справи зумовлено наявністю перешкод зі сторони позивача, про що свідчать наявні у матеріалах справи копії заяви до голови ОСББ «Скарб», висновку Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві, суд дійшов висновку про безпідставність посилань позивача на втрату відповідачем права користування квартирою [ADDRESS] у відповідності до ст. 405 ЦК України, а відтак відмовляє йому у задоволенні позовних вимог. Згідно зі ст. 88 ЦПК України суд, відмовляючи в задоволенні цивільного позову, також відмовляє позивачу у стягненні з відповідача на його користь суми сплаченого судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed