Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 3 жовтня 2007 року позивач уклав з ЗАТ «Приватбанк» кредитний договір, за яким ЗАТ «Приватбанк» зобов'язався надати [PERSON] кредит в розмірі 21662 доларів США 34 центів: з яких 13994 долара США для купівлі автомобіля та 7101 долара США 78 центів для сплати страхових платежів. Позивач зобов'язався в момент отримання кредиту спла-тити винагороду за надання фінансового інструменту в розмірі 3% від суми виданих гро-шових коштів та щомісячно до 2 жовтня 2014 року повертати кредит по частинам, спла-чувати відсотки за користування ним в розмірі 0,76% на суму залишку боргу та вина-городу за надання фінансового інструменту в розмірі 0,23% від суми виданих грошових коштів. Однак умова про надання [PERSON] кредиту для сплати страхових платежів су-перечить ч.1 ст.47 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ч.1 ст.19 Закону України «Про страхування». Інші умови про покладення на позивача зобов'язання сплати-ти винагороду за надання фінансового інструменту суперечать п.3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління НБУ №168 від 25 травня 2007 року. Тому позивач просить визнати недійсним кредитний договір в частині цих умов. Крім того, [PERSON] посилається на те, що розмір сплачених ним грошових коштів становить 22168 доларів США 77 центів, що на 62501 гривню 23 копійки перевищує розмір грошо-вих коштів, які належало сплатити у виконання кредитного договору. ПАТ КБ «Приват-банк» відмовляється добровільно повернути безпідставно отримані ним грошові кошти. Тому [PERSON] просить суд припинити правовідносини, що виникли на підставі цього договору, стягнути з відповідача безпідставно отримані грошові кошти в розмірі 62501 гривні 23 копійок та моральну шкоду в розмірі 50000 гривень. У судовому засіданні [PERSON] підтримує позов та просить суд задовольнити його. Представники відповідача Стадніков Д.В. та Гончаренко Є.В. не визнають позов та заперечують проти його задоволення. Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу та дослідивши письмові дока-зи, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 3 жовтня 2007 року позивач уклав з ЗАТ «Приватбанк» кредитний договір (а.с.13-14), за яким ЗАТ «Приватбанк» зобов'язався надати [PERSON] кредит в межах 21662 доларів США 34 центів: з них для купівлі автомобіля в розмірі 13994 доларів США, для сплати страхових платежів за договором особистого страхування в розмірі 139 доларів США 94 центів та 7101 долара 78 центів, для сплати за реєстрацію в державному реєстрі обтяжень рухомого майна в розмірі 6 доларів США 80 центів, для сплати комісії в розмірі 419 доларів США 82 центів. Відповідач зобов'язався в момент отримання кредиту сплатити винагороду за надання фінансового інструменту в розмірі 3% від суми виданих коштів, щомісячно до 2 жовтня 2014 року повертати кредит по частинам, сплачувати від-сотки за користування ним в розмірі 0,76% на суму залишку боргу та винагороду за на-дання фінансового інструменту в розмірі 0,23% від суми виданих грошових коштів. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодер-жання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені части-нами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Встановлено, що ЗАТ «Приватбанк» зобов'язався надати [PERSON] кредит в роз-мірі 139 доларів США 94 центів для сплати страхових платежів за договором страхування, укладеним 3 жовтня 2010 року між позивачем та ЗАТ «СК «Інгосстрах». ЗАТ «Приват-банк» не є стороною цього договору та не надає [PERSON] страхові послуги. Тому умо-ва кредитного договору про надання позивачу кредиту для сплати страхових платежів не суперечить ч.1 ст.47 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ч.1 ст.19 Зако-ну України «Про страхування». Крім того, винагорода за надання фінансового інструменту не є платою за ведення справи, обліку заборгованості споживача або прийняття від нього платежів тощо. Тому умови кредитного договору про зобов'язання [PERSON] сплатити винагороду за надання фінансового інструменту не суперечить п.3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постано-вою правління НБУ №168 від 25 травня 2007 року. З огляду на ці обставини суд вважає, що підстави для визнання цих умов кредитного договору недійсними відсутні. Встановлено, що ЗАТ «Приватбанк» надав позивачу грошові кошти в розмірі 13994 доларів США для купівлі автомобіля, 139 доларів США 94 центів для сплати страхових платежів, 6 доларів США 80 центів для сплати за реєстрацію в державному реєстрі обтя-жень рухомого майна та 419 доларів США 82 центів для сплати комісії. Загальний розмір грошових коштів, які ЗАТ «Приватбанк» надав у виконання кредитного договору, стано-вить 14560 доларів США 56 центів (13994 + 139,94 + 6,80 + 419,82). Ці обставини під-тверджуються копією касового ордера (а.с.15), копіями платіжних доручень та випискою з рахунку (а.с.87-91). Відповідно до ч.1 ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, про-веденим належним чином. Згідно з ч.1 ст.1212 цього Кодексу особа, яка отримала грошові кошти або зберегла їх у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпід-ставно набуті грошові кошти), зобов'язана повернути потерпілому ці грошові кошти. За правилом ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимоги і заперечень. Встановлено, що достовірність розрахунку, наданого позивачем (а.с.101-102), спрос-товується розрахунками боргу за кредитним договором, поданими ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.4-8, 64-75). [PERSON] не надав суду жодного іншого доказу на підтвердження того, що він виконав всі грошові зобов'язання за кредитним договором та безпідставно сплатив відпо-відачу грошові кошти в розмірі 62501 гривні 23 копійок. З огляду ці обставини суд вважає, що підстави для припинення правовідносин, що виникли на підставі кредитного договору, та стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» безпід-ставно отриманих грошових коштів відсутні. Крім того, відповідно до ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання про відшкодування мораль-ної (немайнової) шкоди. Згідно з п.2 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» не допустив протиправну поведінку віднос-но позивача та не заподіяв йому душевні переживання. Тому підстави для відшкодування [PERSON] моральної шкоди відсутні.

Outcome: dismissed