Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до Київської міської ради, 3-тя особа: Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції, [PERSON] у м. Києві про визнання права власності. Позовні вимоги обґрунтовано наступним. Позивачем, [PERSON] та [PERSON], що померла [INFO] року було побудовано житловий (садовий) будинок, позначений літ. «А», загальною площею 149,4 кв.м., житловою площею 87,7 кв.м., за адресою: [ADDRESS], а також господарські будівлі сарай-гараж літ. «Б», сарай літ. «В», гараж літ. «Г», льох літ «Д», вбиральні літ. «Е», «Ж» та літню кухню літ. «З». Відповідно до рішення Виконавчого комітету Ватутінської районної ради народних депутатів м. Києва за № 282 від 03.04.1989 року «Оформлення права особистої власності», за [PERSON] було визнано право власності на ? частину житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] а за позивачем на ? частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] На підставі рішення Виконавчого комітету Ватутінської районної ради народних депутатів м. Києва [PERSON] було видане свідоцтво про право власності на ? частину житлового будинку по [ADDRESS]. Позивач до цього часу так і не отримав свідоцтво про право власності на ? частину житлового будинку по [ADDRESS] Згідно даних Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, фактично будинок [ADDRESS] - це один і той же будинок. Крім цього, БТІ повідомило, що згідно листа №09-0-273/3 від 01.12.2008 року щодо уточнення адреси Деснянська РДА про те, що фактична адреса зазначеного будинку: [ADDRESS]. На садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] був складений технічний паспорт. Позивач зазначив, що в матеріалах інвентаризаційної справи є дві довідки, які видавалися виконкомом Троєщинської сільської ради, згідно з якими [PERSON] є домовласником будинку [ADDRESS] а домовласником будинку [ADDRESS] є [PERSON]. Після смерті [PERSON] право власності на ? частину будинку [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину. Право власності на іншу ? частину будинку не реєструвалося позивачем. При оформлені права власності на ? частину будинку, позивачу 17.05.2016 року рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) [PERSON] було відмовлено у вчиненні реєстраційних дій на будинок. Згідно відповіді Департаменту містобудування та архітектури від 07.06.2017 року №055-9686, в реєстрі адрес, який розроблений відповідно до Положення про реєстр адрес у місті Києві, зафіксовано об'єкт нерухомості за адресою: [ADDRESS] (розпорядженням Київського міського голови від 19.02.2016 року №125/1 перейменовано з вул. Леніна на вул. Радосинська). На підставі викладеного, позивач просить суд визнати за ним [PERSON] право власності на ? житлового будинку під літ. «А», загальною площею 149,4 кв.м., житловою площею 87,7 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] та ? частину надвірних будівель сарай-гараж літ. «Б», сарай літ. «В», гараж літ. «Г», льох літ. «Д», вбиральні літ «Е», «Ж» та літню кухню літ. «З». 04 липня 2017 року відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду (а.с.29). 25 вересня 2017 року залучено до участі у справі третю особу [PERSON]. 15 грудня 2017 року набули чинності зміни, внесені до Цивільного процесуального кодексу України Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017, № 2147-VIII, яким ЦПК України викладено в новій редакції. Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального Кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 11 липня 2018 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до Київської міської ради, 3-тя особа: Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, [PERSON] про визнання права власності. Призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.91). Головне територіальне управління юстиції у м. Києві з приводу заявлених вимог 31.07.2018 року надала письмові пояснення, відповідно до яких просять розглядати справу за відсутності представника Головного територіального управління юстиції у м. Києві, за наявними документами та доказами, враховуючі фактичні обставини справи та ухвалити рішення відповідно до діючого законодавства. 14.09.2018 року третя особа - [PERSON] подала письмові пояснення в яких зазначила, що за нею зареєстровано право власності на ? частку житлового будинку за адресою м. Київ, вул. Радосинська (до перейменування вулиці Леніна), буд. 52 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серія номер 10-399 від 19.11.2013 року, виданого П'ятнадцятою київською державною нотаріальною конторою. Повідомила, що [PERSON] (далі - Позивач) вже звертався до Деснянського районного суду м. Києва з позовними вимогами про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на ? частину будинку та претендував на належне третій стороні на законних підставах майно. Відповідно до рішення Апеляційного суду м. Києва від 10.06.2010 року рішення Деснянського районного суду від 15.03.2010 року скасовано та ухвалено нове, яким в задоволенні позовних вимог позивача про продовження строку для прийняття спадщини - відмовлено, та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.03.2012 року, рішення суду Апеляційної інстанції залишено без змін. У своєму рішенні Апеляційний суд м. Києва від 10 червня 2010 року зазначив, що «Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що в силу свого віку 1955 року народження, Позивач не міг будувати у 1955 році (час будування домоволодіння) будинок [ADDRESS] Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] не довів поважності пропуску строку звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини». Будинок № 52 по вулиці Радосинська в м. Києві належав [PERSON], яка заповіла його у 1976 році [PERSON], проте у 1978 році змінила заповітне розпорядження, заповівши ? частку [PERSON] Після смерті [PERSON], ? частку будинку успадкувала [PERSON], яка в свою чергу заповіла належне їй майно [PERSON] та [PERSON], які на час відкриття спадщини від [PERSON] відмовилися від неї, на користь [PERSON] Відповідно до рішення № 282 виконавчого комітету Ватутинської районної ради депутатів від 03.04.1989 року, за яким визнано право власності на ? частину будинку [PERSON], а інша ? частина зареєстрована за [PERSON] Проте за довідкою начальника ЖЕК № 289 відповідно до погосподарської книги Троєщинської сільської Ради за 1977-1979 роки власником будинку [ADDRESS] була [PERSON], а не Позивач виходячи з чого в рішенні виконавчого комітету Ватутинської районної ради депутатів була допущена помилка. На підставі наведеного вище [PERSON] отримала свідоцтво про право особистої власності на ? частину домоволодіння по [ADDRESS] яку після смерті успадкувала її донька [PERSON], а інша ? частина домоволодіння, Позивачем не зареєстрована, в силу прострочення строків на прийняття спадщини. Третя сторона ([PERSON].) є онукою [PERSON] та з 23.11.1999 року проживала разом із своєю бабусею в будинку [ADDRESS] та вела з нею спільне господарство, харчувалися разом, та спільно проживали однією сім'єю, та після смерті [PERSON], вона, [PERSON] понесла всі витрати пов'язанні з похованням, що підтверджується Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 26 квітня 2011 року по справі №2-298/11 про встановлення факту проживання однією сім'єю її з [PERSON], та ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11 жовтня 2011 року, де позовні вимоги задоволено, встановлено спільне проживання з [PERSON] в житловому будинку [ADDRESS] Третя сторона - [PERSON] вважає відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 17 травня 2016 року Позивачу правомірною, та на підставі викладеного просить суд відмовити у задоволені позовних вимог Позивачу у повному обсязі До судового засідання, яке відбулось 18.10.2018 року позивач, представник позивача не з'явились. Представником позивача подано заяву про можливість розгляду справи за відсутності сторони позивача, вимоги позову підтримують в повному обсязі, просили його задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві. Представник відповідача - Київської міської ради до судового засідання, яке відбулось 18.10.2018 року не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлено своєчасно та належним чином. Відзив на позовну заяву, в порядку ст. 178 ЦПК України відповідачем подано не було. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник третьої особи - Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві до судового засідання 18.10.2018 року не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлено своєчасно та належним чином, в матеріалах справи міститься заява про можливість розгляду справи за відсутності їх представника. Третя особа [PERSON] та її представник [PERSON] до судового засідання 18.10.2018 року не з'явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлено своєчасно та належним чином. Причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 ст. 223 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 цього Кодексу. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved