Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Посилається на те, що 25 травня 2014 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого він передав, а відповідач прийняв грошові кошти в розмірі 2500 євро та 1000 доларів США строком до 30 червня 2014 року. Відповідач належним чином свої зобов`язання за договором не виконав. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 17 січня 2017 року стягнуто з відповідача на його користь 5000 євро та 2000 доларів США. Відповідно до п. 7 договору позики якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, крім сплати процентів відповідно до п. 1 договору, він зобов`язаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з урахуванням 100 % річних від простроченої суми. Таким чином, заборгованість відповідача за період з 02 жовтня 2016 року по 02 жовтня 2017 року складає: -100 % за 2500 євро - 2500 євро; -100 % за 1000 доларів США - 1000 доларів США. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05 серпня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Відповідач відзив на позовну заяву у визначений судом строк не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 25 травня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав, а відповідач прийняв грошові кошти в розмірі 2500 євро та 1000 доларів США строком до 30 червня 2014 року (а.с. 5). Відповідач належним чином свої зобов`язання за договором не виконав. Відповідно до п. 7 договору позики якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, крім сплати процентів відповідно до п. 1 договору, він зобов`язаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 100 процентів річних від простроченої суми. Звертаючись до суду з цим позовом, [PERSON] просить стягнути з відповідача на його користь за період з 02 жовтня 2016 року по 02 жовтня 2017 року 2500 євро 100 процентів річних та 1000 доларів США 100 процентів річних. Встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 17 січня 2017 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 5000 євро та 2000 доларів США (а.с. 8). Рішення набрало законної сили. Частиною 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 17 січня 2017 року вбачається, що передбачена пунктом 7 договору позики штрафна санкція - 100 процентів річних від простроченої суми, стягнута з [PERSON] на користь [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Статтею 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 17 січня 2017 року вже стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 100 процентів річних від простроченої суми, що передбачено п. 7 договору позики. За таких обставин, вимога про стягнення такої штрафної санкції із зазначенням іншого періоду не відповідає вимогам закону. З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ч. 3 розділу ХІІ Прикінцеві положення ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170,178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407,424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Outcome: dismissed