Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

[PERSON](далі позивачка) звернувся в суд з позовом до свого чоловіка [PERSON] (далі відповідач) про поділ майна, на праві спільної сумісної власності. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 6 жовтня 2006 року між нею та відповідачем відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві, було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають 2 малолітніх дітей . розірвати шлюб не можуть, оскільки молодшому сину не виповнилося року. У вихованні дітей відповідач участі не приймає і матеріальної допомоги не надає. 24 квітня 2007 року коли вони проживали спільно, однією сім»єю , на умовах кредитування разом за рахунок спільних коштів придбали автомобіль марки ГАЗ, моделі № 33023 ГАРЗ, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 70 тисяч гривень. Перший внесок склав 10 500 гивень. На решту суми відповідно до умов кредитного договору , що був укладений між відповідачем та Банком ,останнім видано кредит на суму 59 500 гривень. До моменту припинення шлюб них відносин , зобов»язання перед банком за кредитним договором були виконані повністю за рахунок спільних коштів. Враховуючи ст..ст. 60,70,71 СК України, ст.. 364 ЦК України позивачка просить одержати від відповідача грошову компенсацію, так як автомобіль являється неподільною річчю, в сумі 30 тисяч гривень, згідно Інтернет видання сума даного автомобіля становить 60 тисяч гривень. Відповідачу, в рахунок поділу майна, просила виділити автомобіль ГАЗ моделі № 33023 ГАРЗ, 2007 року випуску. В судовому засіданні позивача та її представник позов змінили і просили виділити позивачці грошову компенсацію за автомобіль на суму 29 тисяч 10 гривень згідно договору купівлі- продажу(довідки -рахунку). Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав і показав, що згідно п.25 Постанови ПВС України від 21.12.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шляб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі Постанова) майно приватного підприємства чи майно фізичної особи підприємця не є суб»єктом спільної сумісної власності. Крім того відповідач сам оплачував кредит за автомобіль і один із подружжя повинен був внести грошову компенсацію. З цих підстав просив у позові відмовити.с Вислухавши пояснення сторін , оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтуються на всебічному, повному і об»єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи, в їх сукупності та враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень , суд вважає, що позовні вимоги позивачки [PERSON] підлягають частковому ззадоволенню з таких підстав. Відповідно до копії Свідоцтва про шлюб позивачка та відповідач зареєстрували шлюб 6 жовтня 2006 року і від шлюбу мають 2-малолітніх дітей(а.с.5-7). Згідно ст..60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Статті 70,71 СК України передбачають, що у разі поділу майна,що є суб»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними і ділиться між ними в натурі. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою. Договір застави майна та додаток до договору застави підтверджує, автомобіль ГАЗ моделі № 33023 ГАРЗ, 2007 року випуску, синього кольору коштував 70 тисяч гривень і відповідач 23 травня 2007 року , перебуваючи у шлюбі, заключив кредитний договір на суму 59 тисяч 50 гривень. Згідно копій квитанцій вказаний кредит в період шлюбу було погашено. Із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців відповідач 21 січня 2008 року став приватним підприємцем. Згідно документів витребуваних з МРЕО автомобіль відповідач продав свій автомобіль своєму брату. Згідно довідки -рахунку вартість становила 58 тисяч 20 гривень. Отже відповідач отримавши за договором купівлі продажу 58 тисяч 20 гривень, на надав доказів про те, що половину коштів в сумі 29 тисяч 10 копійок передав позивачці в якості компенсації вартості спільного майна і тому дану суму слід стягнути з відповідача на користь позивачки. Згідно Постанови у разі використання одним із подружжя спільних коштів усупереч ст. 65 СК ( 2947-14 ) інший із подружжя має право на компенсацію вартості його частки . Однак відчуджене майно не підлягає поділу в натурі і тому , позов позивачки про виділення відповідачу в рахунок поділу майна автомобіля ГАЗ моделі № 33023 ГАРЗ, 2007 року випуску не підлягає до задоволення. Доводи представника відповідача , що майно приватного підприємства чи фізичної особи підприємця не є суб»єктом спільної сумісної власності подружжя є безпідставними так як при реєстрації автомобіля в ДАЇ, він був зареєстрований на фізичну особу [PERSON] Крім того даний автомобіль був придбаний до того як відповідач став приватним підприємцем і дане майно не є власністю суб»акта підприємницької діяльності. Що стосується того, що згідно квитанцій всі платежі, за договором, здійснював відповідач і тому автомобіль являється його особистою власністю є також безпідставними так як кошти були їх спільною власністю. Присудження грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим з подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок застосовується лише до неподільної речі. В даному випадку позивачка вимагає грошову компенсацію. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Арешт з автомобіля ГАЗ моделі 33023 ГАРЗ, 2007 року випуску зняти, так як він належить іншій особі.

Outcome: approved