Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом, який в подальшому уточнив про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності та усунення перешкод у здійсненні права власності, в якому просить виділити йому в натурі частку з майна, що є у спільній частковій власності, зокрема 1/6 частину будинку [ADDRESS] з господарськими приміщеннями літньої кухні з тамбуром під літерою Б-1,б та припинити його право у спільній частковій власності, виділити йому в користування 1/6 частину земельної ділянки по [ADDRESS] та усунути перешкоди в здійсненні ним права власності на 1/6 частку будинку та господарських будівель і земельної ділянки та зобов`язати відповідачів не чинити йому перешкод у користуванні ними. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , правонаступником якого є неповнолітня донька [PERSON] , на праві спільної часткової власності належить будинок [ADDRESS] в таких частках: [PERSON] належить 1/6 частки, [PERSON] -1/3 частки, [PERSON] - 1/6 частки, [PERSON] - 1/6 частки, [PERSON] - 1/24 частки, [PERSON] - 1/12 частки та [PERSON] - 1/24 частки будинку. В минулому будинок [ADDRESS] провулок належав на праві особистої власності в цілому його дідові [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Залізничним райвиконкомом 24 вересня 1963 року та зареєстрованого у Львівському МБТІ за № 6040. Після смерті діда будинок успадкували в рівних частках по 1/3 частині його діти: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину було видано 24 травня 1982 року Другою Львівською державною нотаріальною конторою. Розпорядженням Залізничної районної адміністрації за № 214 від 07.04.1995 його батькові [PERSON] , як співвласнику будинку, було надано дозвіл на експлуатацію самовільно збудованих приміщень двох літніх кухонь, тамбура, двох сараїв, гаража. Ці зміни було внесено в технічну документацію МБТІ. Між сторонами склався наступний порядок користування будинком: [PERSON] мав на праві власності 1/3 частину будинку і разом з сім`єю користувався приміщеннями квартири № 2: 1-й поверх - коридор 2-1, комора 2-2, кухня 2-3, кімната 2-4, кімната 2-5, 2-й поверх - коридор 2-6, кухня 2-7, кімната 2-8 . Інша співвласниця [PERSON] користувалася приміщеннями квартири №1, зокрема коридором 1-1, кухнею 1-2, кімнатою 1-3 . Після її смерті ці приміщення займає її спадкоємиця відповідачка [PERSON] , яка фактично проживає в іншому місці, а другий спадкоємець [PERSON] взагалі в м.Львові не проживає, а проживає в с.Пологи Запорізької області. Квартирою № 3, зокрема приміщеннями коридору 3-1, кімнати 3-2, коридору 3-3, кухні 3- 4, кімнати 3-5, кімнати 3-6 користувався [PERSON] , а тепер його син [PERSON] , який фактично проживає з дружиною в іншому місці. Позивач народився та виріс в спірному будинку. Після одруження тривалий час проживав разом з сім`єю в цьому будинку та користувався приміщеннями 1-го та 2-го поверхів будинку, а після одруження також літньою кухнею під літерою Б-1 з тамбуром під літерою б. Фактично літня кухня з тамбуром та інші господарські приміщення: сараї під літерами П, О, вбиральня під літерою Г були збудовані ним особисто в 70-х роках. Однак, оскільки співвласником будинку на той час був його батько [PERSON] , то пpaво власності на ці будівлі було надано йому і вони ввійшли в склад спадкового майна після його смерті. На даний час він зареєстрований в спірному будинку. Однак, відповідачі чинять йому перешкоди у володінні та користуванні його майном, а саме вони не допускають його до будинку та господарських приміщень, не дають можливості користуватися та розпоряджатися ними. Після смерті батька [PERSON] в 2015 році відповідач [PERSON] зайняв приміщення квартири № 2 будинку, якими користувалася його сім`я і не допускає його туди, а відповідачка [PERSON] самовільно без дозвільних документів стала проводити переобладнання та ремонт в приміщенні літньої кухні. Позивач намагався добровільно вирішити спір щодо користування спільним майном. Призначав для цього зустрічі з відповідачами, звертався до них письмово. Також, звертався за допомогою в Залізничний відділ поліції м. Львова, однак йому було рекомендовано звернутися за захистом свого права в суд. Оскільки добровільно розділити приміщення між сторонами відповідно до їх часток у праві власності не надається можливим і йому чиняться перешкоди в здійсненні права власності, то він змушений звернутися до суду з даним позовом. Вважає, що з огляду на технічну характеристику будинковолодіння йому можуть бути виділені в натурі 1/6 частка приміщень будинку та господарських споруд, які б відповідали його частці в спільному майні. Так, загальна площа житлового будинку складає 160,2 кв.м, житлова площа - 100,2 кв.м. Загальна площа, яку займають господарські будівлі складає 194,2 кв.м. На нього, як власника 1/6 частки будинковолодіння в цілому, припадає 26,7 кв.м. загальної та 16,7 кв.м. житлової площі в будинку, а також 32,37 кв.м, які займають господарські приміщення. Претендує на виділ в натурі приміщення будь- якої кімнати на першому поверсі будинку, а також приміщення літньої кухні з тамбуром під літерами Б-1, б, які будуть відповідати його частці в праві власності. За наведеного, просить позов задовольнити. [PERSON] звернувся у суд із зустрічним позовом, уточнивши в подальшому позовні вимоги, до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , законним представником якої є [PERSON] та Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, в якому просить припинити його право у спільній частковій власності на житловий будинок та складові частини об`єкта нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , виділити та визнати за ним право власності в натурі на 1/3 ідеальної частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що розташований у мезоніні та складається з 3-1 - коридор площею 2,4 м?; 3-2 - хол площею 10,9 м?; 3-3 - коридор площею 4,7 м?; 3-4 - кухня площею 4,6 м?; 3-5 - житлова площа 11,0 м?; 3-6 - житлова площа 13,8 м?; 3-7 - санвузол площею 5,0 м? та господарські будівлі: гараж, який позначений літерою «Н», сарай під літерою «Р» та будівля під літерою « М/ц » згідно даних технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , виготовлений станом на 27.06.2017 ОКП ЛОР «БТІ та ЕО». Покликається на те, що він успадкував 1/3 частину будинку з допоміжними приміщеннями за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом 13.09.2007 за реєстровим № 2.1812, витягом № 16299510 від 16.10.2007 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 11020543 від 13.09.2007. На даний час будинок із допоміжними приміщеннями за адресою: [ADDRESS] належитьзгідно із Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 94036879 від 09.08.2017 на праві спільної часткової власності наступним особам: [PERSON] - 1/24 частки; [PERSON] - 1/24 частки; [PERSON] - 1/6 частки; [PERSON] -1/12 частки; [PERSON] - 1/6 часкти; [PERSON] - 1/6 частки; [PERSON] - 1/3 частки. Таким чином, з моменту набуття позивачем та відповідачами права спільної часткової власності на будинок та допоміжні приміщення, сторони мають право лише за взаємною згодою володіти та користуються спільним майном, і за жодних правових підстав не мають права вчиняти дій, які б не були узгоджені усіма співвласниками. Відтак, має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, а самебудинку за адресою: [ADDRESS] , та гаражу, який позначений літерою «Н» на технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , виготовлений станом на 27.06.2017 року ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» (інвентаризаційна справа № 1089). Вказаною частиною будинку та гаражем користується протягом тривалого часу. Отже, вказний будинок та допоміжні споруди необхідно поділити таким чином, щоб позивачу [PERSON] було виділено у власність відокремлену частину житлового будинку, яка б відповідала розміру його частки у праві спільної часткової власності (1/3 частки) та якою по факту користується позивач, а також гараж, який позначений літерою «Н» на технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок. Просить вказаний зустрічний позов задовольнити. [PERSON] звернулася в суд із зустрічним позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , законним представником якої є [PERSON] , в якому просить виділити їй у володіння і користування в натурі частку з майна, що є у спільній частковій власності, зокрема 1/3 частину житлового будинку загальною площею 120,20 кв.м., житловою площею 100.2 кв.м. з відповідними господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , встановити порядок користування земельною ділянкою по [ADDRESS] , надавши їй у корисування 1/3 частину цієї земельної ділянки. Покликається на те, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26 квітня 2012 року вона має право власності на 1/6 частину житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будівель та споруд та на 1/6 частину вказаного вище будинку [NUMBER] з відповідною частиною господарських будівель та споруд на підставі договору дарування частини будинку від 27 грудня 2017 року.Роками, ще при житті її мами, вони займали приміщення у будинку під літерами: 1-1, 1-2, 1-3 загальною площею 40,7 кв.м. та мають окремий вхід до них.Укласти письмовий договір з відповідачами та посвідчити його у нотаріуса про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності є неможливим.Отже, вказаний спірний будинок з всіма господарськими будівлями та спорудами можливо поділити між співвласниками лише в судовому порядку у відповідності до часток співвласників.Вони з відповідачами не можуть домовитись про порядок володіння та користування майном - житловим будинком, що є їхньою спільною частковою власністю та не можуть встановити порядок користування земельною ділянкою, а тому просить зустрічний позов задовольнити. [PERSON] в судовому засіданні свій первісний позов підтримав повністю, надав пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві та додатково пояснив, що приміщеннями у будинку користуються [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а приміщеннями літньої кухні користується [PERSON] , при цьому [PERSON] займає половину приміщень на мезоніні, в які має окремий вхід, [PERSON] займає половину приміщень першого поверху, в які також має окремий вхід, а решта приміщень будинку займає [PERSON] , частка якого в будинку становить 1/12. [PERSON] чинить йому перешкоди у користуванні будинком, а [PERSON] чинить йому перешкоди у користуванні літньою кухнею, вони не впускають його у будинок і літню кухню, ключів від вхідних дверей будівель не дають. Просить первісний позов задовольнити. Проти задоволення зустрічних позовів не заперечив. [PERSON] та його представник в судовому засіданні зустрічний позов [PERSON] підтримали, надали пояснення аналогічні наведеним у зустрічній позовній заяві та додатково пояснили, що приміщеннями у будинку користуються [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а приміщеннями літньої кухні користується [PERSON] , при цьому [PERSON] займає половину приміщень на мезоніні, в які має окремий вхід, [PERSON] займає половину приміщень першого поверху, в які також має окремий вхід, а решта приміщень будинку займає [PERSON] . Зазначив, що [PERSON] , частка якого в будинку становить 1/12, фактично займає 1/3 частину приміщень на першому поверсі та мезоніні будинку, в які має окремий вхід. [PERSON] чинить [PERSON] перешкоди у користуванні будинком, а [PERSON] чинить йому пререшкоди у користуванні літньою кухнею, вони не впускають його у будинок і літню кухню та ключів від вхідних дверей таких не дають. Просять зустрічний позов [PERSON] задовольнити, проти задоволення первісного позову та зустрічного позову [PERSON] не заперечили. [PERSON] в судовому засіданні свій зустрічний позов підтримала, надала пояснення аналогічні наведеним у зустрічній позовній заяві та додатково пояснила, що приміщеннями у будинку користуються [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а приміщеннями літньої кухні користується [PERSON] , при цьому [PERSON] займає половину приміщень першого поверху, в які має окремий вхід, [PERSON] займає половину приміщень на мезоніні, в які має окремий вхід, а решта приміщень будинку займає [PERSON] . Зазначив, що [PERSON] , частка якого в будинку становить 1/12, фактично займає 1/3 частину приміщень на першому поверсі та мезоніні будинку, в які має окремий вхід. [PERSON] чинить [PERSON] перешкоди у користуванні будинком, а [PERSON] чинить останньому пререшкоди у користуванні літньою кухнею, вони не впускають його у будинок і літню кухню та ключів від вхідних дверей не дають. Просить зустрічний позов [PERSON] задовольнити, проти задоволення первісного позову та зустрічного позову [PERSON] не заперечили. [PERSON] та її представник [PERSON] щодо задоволення первісного та зустрічних позовів заперечили. Зазначили, що приміщеннями у будинку користуються [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Частину приміщень літньої кухні займає [PERSON] , а в іншій частині приміщень живуть коти. Зазначили, що [PERSON] не чинить [PERSON] перешкод у користуванні літньою кухнею. Представник третьої особи Львівської міської ради в судовому засіданні пояснив, що жодних документів щодо закріплення земельної ділянки не має. Площа будинку за адресою [ADDRESS] була самовільно збільшена. Окрім того, провести поділ будинку відповідно до часток належних сторонам у будинку не можливо, а тому просить відмовити у задоволенні первісного та зустрічного позовів. Інші учасники судового процесу в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України). Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Із висновку про реєстрацію документів на право користування земельною ділянкою [ADDRESS] провулку вбачається, що за [PERSON] 20.04.1963 зареєстровано земельну ділянку в розмірі 1774,10 кв.м. Згідно із розпорядженням Виконавчого комітету Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради народних депутатів від 07.04.1995 про розгляд заяв громадян, які здійснили самовільне будівництво [PERSON] співвласнику будинку [ADDRESS] дозволено експлуатувати самовільно в 1968 році збудовані дві літні кухні та прибудинковий тамбур, самовільно збудовані два сараї та самовільно встановлений металевий гараж. З дубліката свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 24.05.1982 Другою Львівською державною нотаріальною конторою встановлено, що спадкоємцями до майна [PERSON] , який помер [INFO] являються в рівних частинах його діти - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Спадкове майно, на яке видане дане свідоцтво, складається з жилого будинку з усіма господарськими прибудовами, який знаходиться в [ADDRESS] та складається в цілому з трьох кімнат, жилою площею 52,80 кв.м. та однієї кухні. При будинку є сарай, туалет, колодязь, огорожа. Будинок розміщений на земельній ділянці площею 1809 кв.м. і належав померлому на підставі свідоцтва про право власності, виданого Залізничним райвиконкомом 24.09.1963 року та зареєстрованого у Львівському міжміському бюро технічної інвентаризації за №6040. З свідоцтва про право на спадщину за заповітом вбачається, що державний нотаріус Другої львівської державної нотаріальної контори на підставі заповіту посвідченого П`ятою Львівською державною нотаріальною конторою, що спадкоємцем зазначеного в заповіті всього майна [PERSON] , який помер [INFO] , є його син [PERSON] . Спадкове майно, на яке в указаній частці видано це свідоцтво, складається з 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою львівською державною нотаріальною конторою 24.05.1982 за №1762. Житловий будинок, позначений в плані (А-1), цегляний, в цілому складається з семи житлових кімнат, житловою площею 100,2 кв.м. Загальна площа будинку становить 160,2 кв.м. До будинку відносяться такі господарські будівлі: цегляна літня кухня - (Б), шлакобетонний сарай - (Д), цегляна вбиральня - (Е), дерев`яна вбиральня - (Г, З), цегляний сарай - (Л), металевий гараж - (М), цегляний погріб - (П), дерев`яний сарай - (О), цегляний гараж - (Н), металевий сарай - (Р), огорожа з металевої сітки - (№1), дерев`яна огорожа - (№2), металеві ворота - (№3), металева хвіртка - (№4), асфальтове замощення - (І), криниця з бетонних кілець - (К). З свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.10.2016 виданого державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори вбачається, що спадкоємцями майна [PERSON] , який помер [INFO] , є його діти: [PERSON] на 1/4 частку спадщини, [PERSON] на 2/4 частки спадщини у тому числі з урахуванням 1/4 частки спадщини, від якої відмовилася донька померлого [PERSON] , та його онуки [PERSON] на 1/8 частку спадщини та [PERSON] на 1/8 частку спадщини, батько яких [PERSON] помер [INFO] . Спадщина, на яку в указаних частках видано це свідоцтво, складається з: 1/3 частки житлового будинку [ADDRESS] . Будинок в цілому складається з семи житлових кімнат та чотирьох кухонь, житловою площею 100,2 кв.м., загальна 160,2 кв.м. До будинку, позначеного в плані літерою «А-1» відносяться такі господарські будівлі та споруди: літня кухня, позначена в поверховому плані літерою «Б»; сарай, позначений в плані літерою «Д»; вбиральня, позначена в плані літерою «Е»; вбиральня, позначена в плані літерою «Г»; вбиральня, позначена в плані літерою «З»; сарай, позначений в плані літерою «Л»; гараж, позначений в плані літерою «М»; погріб, позначений в плані літерою «П»; сарай, позначений в плані літерою «О»; гараж, позначений в плані літерою «Н»; сарай, позначений в плані літерою «Р»; криниця, позначена в плані літерою «К». Самочинно переобладнано житлову кімнату 3-2/10,9 кв.м. в хол, влаштовано санвузол 3-7/5,0 кв.м. Загальна площа змінилася з 160,2 кв.м. на 165,9 кв.м., а житлова з 100,2 кв.м. на 89,3 кв.м. внаслідок демонтажу кухонного вогнища та влаштування санвузла. Вищевказана частка будинку належала померлому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 24.05.1982 Другою Львівською державною нотаріальною конторою за реєстровим №176 зареєстрованого Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації 27.05.1982 та записано в реєстрову книгу за №33, за реєстровим №6040. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 56416946101. Свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/4 частки спадщини видано [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину 1/4 частку спадщини ще не видано. Право власності на 1/6 частку будинку підлягає державній реєстрації. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Другої львівської державної нотаріальної контори 26.04.2012 спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є [PERSON] . Спадщина на яку видано свідоцтво, складається з: 1/6 частини житлового будинку [ADDRESS] . Житловий будинок позначено в плані (А-1), - цегляний. Будинок в цілому складається з семи житлових кімнат та чотирьох кухонь. Житлова площа будинку становить 100,2 кв.м. Загальна площа будинку становить 160,2 кв.м. До будинку відносяться такі господарські будівлі: цегляна літня кухня - (Б), шлакобетонний сарай - (Д), цегляна вбиральня - (Е), дерев`яні вбиральні - (Г, З), цегляний сарай - (Л), металевий гараж - (М, Н), цегляний погріб - (П), дерев`яний сарай - (О), металевий сарай - (Р), огорожа з металевої сітки - (№1, №5), дерев`яна огорожа - (№2), металеві ворота - (№3), металева хвіртка - (№4, №6), асфальтове замощення - (І), криниця з бетонних кілець - (К). Окрім того, згідно із договором дарування від 27.12.2017 [PERSON] подарував [PERSON] 1/6 частину житлового будинку [ADDRESS] . Вказана частина житлового будинку належить дарувальнику [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.04.2012. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 56416946101. Житловий будинок позначений в плані (А-1), цегляний, в цілому складається з семи житлових кімнат, житловою площею 100,2 кв.м. Загальна площа будинку становить 160,2 кв.м. До будинку відносяться такі господарські будівлі: цегляна літня кухня - (Б), сарай - (Д), вбиральня - (Е), вбиральня - (Г, З), сарай - (Л), гараж - (М-Н), погріб - (Пд), сарай - (О), сарай - (Р), криниця - (К). Таким чином, слід дійти висновку, що вказані вище свідоцтва свідчать лише про право власності сторін по справі у частках на весь житловий будинок в цілому, а не окремих квартир, які є складовою частиною житлового будинку, як окремі самостійні об`єкти нерухомого майна і належать на праві власності чи спільної сумісної власності сторонам по справі та такі права власності зареєстровані в державному реєстрі нерухомого майна у встановлену законом порядку. Відтак, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , правонаступником якого є неповнолітня донька [PERSON] , на праві спільної часткової власності належить будинок [ADDRESS] в таких частках: [PERSON] - 1/6, [PERSON] -1/3, [PERSON] - 1/3, [PERSON] - 1/24, [PERSON] - 1/12 та [PERSON] - 1/24, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Вказані обставини сторонами по справі не оспорюються та визнаються, а отже приймаються судом до уваги як такі (ч.1 ст.82 ЦПК України). Окрім того, ухвалою Залізничного районного суду м. Львова 10.06.2019 призначено будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу, яку доручено провести експертам Львівського науково-дослідного інститу судових експертиз та попереджено експертів про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків за статтями 384, 385 КК України. За результатами проведення зазначеного вище експертного дослідження був складений висновок експерта №3271-3272/7175-7178 від 30.11.2020. Так, згідно з висновком експерта №3271-3272/7175-7178 від 30.11.2020 визначити ринкову вартість житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться по [ADDRESS] , станом на час проведення дослідження, не надається можливим у зв`язку з незабезпеченням доступу до частини приміщень на першому поверсі та мезоніні, що унеможливило визначення технічного стану цих приміщень. Варіанти виділу [PERSON] частини приміщень житлового будинку та господарських будівель, що розташовані по [ADDRESS] , наступний - перший поверх: 1-1 - коридор, площа 7,0 кв. м.; 1-2 - кухня, площа 15,3 кв.м.; 1-3 - житлова площа 18,4 кв.м., підвал, що розташований під приміщенням під номером «1-1». Загальна площа приміщень житлового будинку (без врахування площі підвалу, доступ до якого не був забезпечений), що пропонуються виділити [PERSON] становить 40,7 кв.м, що на 14,60 кв.м менше від її ідеальної частки. Також, даному співвласнику пропонується весь сарай під літ. «Д» та дворова вбиральня під літ. «Е». Варіанти виділу [PERSON] частини приміщень житлового будинку та господарських будівель, що розташовані по [ADDRESS] , наступний: Мезонін: 3-1 - коридор, площа 2,4 кв.м.; 3-2 - хол, площа 10,9 кв.м.; 3-3 - коридор, площа 4,7 кв.м.; 3-4 - кухня, площа 4,6 кв.м.; 3-5 - житлова площа 11,0 кв. м.; 3-6 - житлова площа 13,8 кв.м.; 3-7 - санвузол, площа 5,0 кв. м. Загальна площа приміщень житлового будинку, що пропонуються виділити [PERSON] та які знаходяться на мезоніні, становить 52,40м2, що на 2,90м2 менше від його ідеальної частки. Також, даному співвласнику пропонуються наступні господарські будівлі: гараж під літ. «Н», сарай під літ. «Р» та будівля під літ. «М/ц» (згідно даних техпаспорта від 27.06.2017). Виділ частини приміщень житлового будинку, а відтак і господарської будівлі літньої кухні, що знаходяться по [ADDRESS] , для співвласника 1/6 частки [PERSON] ,технічно неможливий в зв`язку з недостатньою площею, яка припадає на його ідеальну частку, в порівнянні з мінімальною площею однокімнатної квартири, що передбачена вимогами ДБН В.2.2-15-2019 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення». З пояснень сторін в судовому засіданні встановлено, що приміщеннями будинку користуються [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а приміщеннями літньої кухні користується [PERSON] , при цьому [PERSON] займає половину приміщень першого поверху, в які має окремий вхід, [PERSON] займає половину приміщень на мезоніні, в які має окремий вхід, а решта приміщень будинку займає [PERSON] , в які має окремий вхід. [PERSON] чинить [PERSON] перешкоди у користуванні будинком, а [PERSON] чинить останньому пререшкоди у користуванні літньою кухнею, вони не впускають його у будинок і літню кухню та ключів від вхідних дверей не дають,що підтверджується листом Залізничного відділу поліції ГУНП у Львівській області №4404/38/01-2017 від 27.04.2017. Статтями 21, 41 Конституції України закріплено, що норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Права і свободи людини є невідчужуваними і непорушними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно ч. 1 ст. 316 ЦК України визначено поняття права власності - це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Крім цього, відповідно до частини 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ч.1 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяжень на земельній ділянці, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливо без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Як встановлено судом, право власності сторін по справі на належні їм на праві власності частки, які знаходяться в будинку [ADDRESS] , зареєстровано у встановленому законом порядку в державному реєстрі нерухомого майна та на будь-які з зазначених вище об`єктів нерухомого майна державну реєстрацію прав власності не скасовано чи не припинено, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав власності на квартири і записи про проведену державну реєстрацію таких прав, є чинними та записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав на об`єкти нерухомого майна не внесено. Крім цього, за весь період розгляду справи судом не було встановлено та сторонами по справі не було надано доказів, що відповідачі за первинним позовом не визнають чи оспорюють право власності позивачів за первинним позовом, як і не було встановлено та сторонами не надано доказів, що відповідачі за зустрічним позовом не визнають чи оспорюють право власності сторін на частки у будинку [ADDRESS] . У пунктах 19, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» міститься розяснення про те, що у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. Виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов`язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі. Таким чином, первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. Під час розгляду справи судом не встановлено та сторонами суду не було надано доказів щодо домовленості або наявності угоди між сторонами про порядок користування спірним майном. У постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року в справі № 6-12цс13 зроблено висновок, що «у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється зі спільної власності, у разі поділу спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників (стаття 367 ЦК України). Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку зі самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин, поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників». У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1443цс16 зроблено висновок, що «виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно». За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна таке питання вирішується судом та враховується, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна відповідно до статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється; при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишається, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто становити окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікаю об`єктів нерухомого майна для реєстрації прав на них». Суд приймає до уваги висновок експерта №3271-3272/7175-7178 від 30.11.2020, оскільки сторонами даний висновок не заперечувався та не оспорювався на предмет невідповідності викладення у ньому обставин, що мають значення для вирішення спору або неправильності їх відображення у зазначеному висновку. Також суд звертає увагу на те, що у наведеному вище висновку експерта не міститься варіантів розподілу між співвласниками спірного будинковолодіння земельної ділянки, на якій воно розташоване, оскільки таке питання перед судовими експертами жодною із сторін під час проведення комплексної оціночно-земельної, оціночно-будівельної, будівельно-технічної експертизи не ставилось, а також зазаначено, що виділ частини приміщень житлового будинку, а відтак і господарської будівлі технічно неможливий. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність і достатність кожного доказу окремо, а також взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги за первинним позовом підлягають до часткового задоволення, за зустрічними позоваим є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: partial