Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , треті особи: Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Матвієнко Вікторія Олексіївна, Перша державна нотаріальна контора м.Полтави про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.Просив суд визначити йому додатковий строк на прийняття спадщини, строком один місяць з дня набрання чинності рішення суду, пропущеного з поважних причин, після смерті його матері [PERSON] . В обґрунтування позову вказував, що [INFO] , померла його мати - [PERSON] . Через рік, [INFO] помер його батько [PERSON] . Як йому стало відомо, після смерті батьків, квартира в якій вони проживали останнім часом, що розташована в [ADDRESS] , офіційно належала в рівних частках обом батькам. За час їх життя він ніколи не бачив правовстановлюючі документи на житло, і не ставив жодних запитань батькам про їх майно, бо вважав, що такі питання можуть їх обурити. Про те що його мати була співвласницею 1/2 частини вище згаданої квартири йому стало відому від приватного нотаріуса Матвієнко В.О. Після смерті батька він вчасно подав заяву до Першої державної нотаріальної контори м.Полтави, після смерті матері спадщина була відкрита у приватного нотаріуса Матвієнко В.О. Всі документи на квартиру забрала відповідачка. Після смерті матері батько майже весь рік перебував у лікарні, тому позивач весь час був направлений на допомогу в його лікуванні. Він також був впевнений, зі слів матері, що батько власник житла, тому після смерті матері він не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини вчасно. Він звернувся до приватного нотаріуса Матвієнко В.О., яка повідомила, що враховуючи що він та мама були зареєстровані за різними адресами, він втратив строк для подачі заяви для прийняття спадщини після смерті матері. Як поважні причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути визнані: необізнаність особи з порядком прийняття спадщини та оформлення прав на спадкове майно; відсутність інформації з приводу дійсних власників житла; не бажання відповідачки надати документи і написати заяву про допуск його до кола спадкоємців. Тому був змушений звернутись до суду. Ухвалою від 07 березня 2019 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. 25.06.2019 року до суду надійшов відзив [PERSON] згідно якого відповідач позов не визнала, просила у його задоволенні відмовити. Вказувала, що причини пропуску строку на звернення із заявою про прийняття спадщини позивачем надумані та не відповідають дійсності. Про те що спірна квартира належала обом із батьків йому було достовірно відомо. Також після смерті матері відповідачу було запропоновано разом піти до нотаріальної контори, оскільки вони обидва спадкоємці, однак [PERSON] повідомив, що йому це не потрібно. Батько [PERSON] дійсно хворів, однак постійно не перебував у лікарні, догляд отримував вдома від неї. 30.09.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позов не визнали, просили у його задоволенні відмовити. [PERSON] зазначала,що повідомляла нотаріусу про наявність інших спадкоємців і відповідачі було достовірно відомо про наявність спадкового майна. Треті особи Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Матвієнко Вікторія Олексіївна та Перша державна нотаріальна контора м.Полтави представників в судове засідання не направили, надіславши листи з проханням проводити розгляд справи без їх участі, при вирішення справи покладаються на розсуду суду. Суд, вислухавши позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного висновку. За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , батьками позивача зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 130 а.с.6). [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 303 (а.с.5). Із свідоцтва про право власності на житло від 12 грудня 1997 року, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] за життя належала на праві приватної спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] (а.с.50). За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220,1222,1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. На запитання головуючого повідомив, що не бажав приймати спадщину після смерті матері, оскільки мав наміри іншим шляхом розподілити між ним і відповідачем спадкове майно батьків, а коли зрозумів що недомовиться звернувся з позовом до суду. Посилався на не поінформованість щодо належності спірного майна на праві спільної часткової власності батькам. Як зазначає позивач [PERSON] , що після смерті батька у встановлений строк , він звернувся із заявою про прийняття спадщини до Першої державної нотаріальної контори м.Полтави, проте жодних даних про результат розгляду вказаної заяви суду не надано. Також посилання позивача про те, що приватним нотаріусом Матвієнко В.О. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] , документально нічим не підтверджені. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Позивач в обґрунтування поважності причин пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері, посилався на те, що йому не було відомо що вона є співвласником квартири а також він був зайнятим лікуванням батька. Проте наявні в матеріалах справи документи не містять доказів, що батько позивача - [PERSON] хворів та потребував постійного догляду і позивач надавав йому таку допомогу. Таким чином суду не надано жодного доказу, що позивач з поважних причин був позбавлений можливості звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . Окрім того, як встановлено в судовому засіданні, позивач і на теперішній час не звертався із письмовою заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] матері [PERSON] Ті причини на які посилається позивач як на поважність пропуску визначеного строку, не можуть бути визнані судом такими, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем у ході судового розгляду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви у межах, передбаченого законодавством, шестимісячного строку про прийняття спадщини після смерті матері. На підставі зазначеного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, приходить до висновку про недоведеність заявлених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed