Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позов мотивував тим, що він є спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї матері [PERSON], яка померла 16 січня 2015 року. Інший спадкоємець за законом першої черги [PERSON], відмовився від прийняття спадщини на його користь. Спадщину позивач прийняв, подавши відповідну заяву. Разом з тим, в оформленні права на спадщину, зокрема, на цілу квартиру №87, розташовану в м. Вінниці по вул. Талаліхіна, 5, позивачу було відмовлено, зважаючи, що спадкодавець [PERSON], яка прийняла спадщину після [PERSON], отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частки вищевказаної квартири, однак не провела реєстрацію права власності. За таких обставин просить визнати за ним право приватної власності на цілу двохкімнатну квартиру №87 загальною площею 51,4 кв.м., розташовану за адресою: м.Вінниця, вул. Талаліхіна, 5, в тому числі на ? її частину, яка успадкована [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], чоловіка спадкодавця, який помер 18.10.2001 року, та ? частину, яка належала спадкодавцю [PERSON] відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 24.06.1993 року. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав на підставах, викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити, а судові витрати залишити за ним. Представник відповідача в одному із судових засідань у вирішенні справи покладався на думку суду, надалі в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, відповідно до якої просив розгляд справи провести у його відсутність. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, які регулюються нормами ЦК України, зокрема нормами щодо захисту права власності та спадкового права. Судом встановлено, що з 18 вересня 1951 року Мартинюк (дошлюбне прізвище Погранична) [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають синів: [PERSON], позивача по справі, та [PERSON]. За життя подружжя [PERSON] приватизувало у рівних частках (по ? частки кожному) квартиру №87, розташовану в будинку №5 по вул. Талаліхіна в м. Вінниці, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, виданим виконавчим комітетом Вінницької міської ради народних депутатів 24 червня 1993 року, згідно рішення від 24 червня 1993 року №447, зареєстрованого в ВООБТІ 06 вересня 1993 року за реєстровим №1506/7800, книга №160. 18 жовтня 2001 року [PERSON] помер. Спадкоємцями після його смерті були: сини [PERSON], [PERSON] та дружина [PERSON], яка у звязку з відмовою синів на її користь успадкувала належне спадкодавцеві право власності на квартиру в розмірі ? частки, що належала померлому відповідно до вищевказаного Свідоцтва про право власності на житло від 24 червня 1993 року. [PERSON] оформили спадщину, отримавши відповідне Свідоцтво про право на спадщину за законом на частку [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом серії ВАА №764390, виданим 28.10.2002 року Першою вінницькою державною нотаріальною конторою, реєстровий №1-681. При цьому за життя [PERSON] не провела державної реєстрації набутого права власності, відмітка органу реєстрації у правовстановлюючому документі відсутня. 16 січня 2015 року померла [PERSON]. Спадкоємцями за законом першої черги після її смерті є: [PERSON], позивач по справі, та [PERSON]. Останній відмовився від прийняття спадщини на користь позивача, що вбачається із його письмової заяви від 03.02.2015 року, підпис якого нотаріально засвідчений. Позивач спадщину прийняв, подавши заяву до нотаріальної контори. Постановою державного нотаріуса Першої вінницької державної нотаріальної контори від 11.11.2015 року №4165/02-31 позивачу відмовлено в оформленні права на спадщину за законом на цілу квартиру в звязку з відсутністю в Свідоцтві про право на спадщину за законом серії ВАА №764390, виданому 28.10.2002 року Першою вінницькою державною нотаріальною конторою, реєстровий №1-681, відмітки повноважного органу про реєстрацію права власності [PERSON] Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування прав власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на квартиру, то спадкоємець також не набуває права власності на вказаний обєкт цивільних правовідносин в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на квартиру. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Як встановлено в судовому засіданні померла [PERSON] оформила своє право на спадщину після померлого [PERSON], однак не провела реєстрації свого права власності. Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (чинної на момент прийняття спадщини померлою), прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту її прийняття. При цьому, належність спадщини спадкоємцеві з часу її відкриття в період чинності ЦК УРСР (1963 року) не залежить від оформлення права на спадщину, про що також розяснено в інформаційному листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13, а також момент виникнення (набуття) права власності на нерухоме майно в порядку спадкування не повязується з моментом здійснення державної реєстрації такого майна. Таким чином, суд приходить до висновку, що померлій належала квартира №87, розташована в будинку №5 по вул. Талаліхіна в м. Вінниці: ? частки на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради народних депутатів 24 червня 1993 року, згідно рішення від 24 червня 1993 року №447, зареєстрованого в ВООБТІ 06 вересня 1993 року за реєстровим №1506/7800, книга №160, на ? частки в порядку спадкування після померлого [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВАА №764390, виданим 28.10.2002 року Першою вінницькою державною нотаріальною конторою, реєстровий №1-681. Померла свого права на час смерті не втратила, тому квартира входить до спадкової маси, на яку відкрилась спадщина після її смерті. Позивачем доведено в судовому засіданні, що він є спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері [PERSON] Він своєчасно звернувся за оформленням права власності, успадкував все належне померлій майно, в тому числі і вказану вище квартиру. Враховуючи відсутність відмітки органу реєстрації про право власності на спірну квартиру позивач [PERSON] не може здійснити свої спадкові праві в позасудовому порядку. Разом з тим, позивач спадщину прийняв і свого права на спадщину не втратив. Відповідно до статей 321, 328, 392 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Право власності вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або його незаконність не встановлена судом. Власник може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою. Враховуючи викладене, що суд дійшов висновку, що позивач набув право власності на цілу квартиру №87, розташовану в будинку №5 по вул. Талаліхіна в м. Вінниці, отже є всі підстави для визнання за позивачем права власності в порядку спадкування. Відповідно до ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо (на переконання суду, позивачем було вірно обрано спосіб захисту, оскільки дії нотаріуса є правовірними, а тому підстави для їх оскарженні відсутні), а отже позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved