Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Незвиської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди, розташовані по [ADDRESS] та на земельні ділянки площами 0.0926 га, 0.3408 га та 0.2509 га розташованих на території Незвиської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, що належали [PERSON], яка померла [INFO]. В позовній заяві зазначив, що дане майно належало [PERSON]. Він ([PERSON]) працював фельдшером Незвиського ФАП і до нього по медичну допомогу неодноразово зверталася [PERSON], яку він лікував. [PERSON] була одинокою і на початку 2009 року запропонувала йому ([PERSON]) перейти до неї жити та доглядати її, на що він погодився. Він ([PERSON]) допомагав їй по господарству, доглядав за будинком та обробляв земельні ділянки. За життя [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, заповіла йому - [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина. Проте отримати свідоцтво про право на спадщину він не може, так як відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими будівлями. В зв'язку з цим він змушений звернутися з даним позовом до суду. В судове засідання [PERSON] не з'явився. В заяві поданій до суду справу просить слухати у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Позов просить задовольнити. Із заяви Незвиської сільської ради вбачається, що відповідач просить розглядати справу без участі їхнього представника. Позовні вимоги визнають. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з таких підстав: в судовому засіданні встановлено, що житловий будинок та господарські будівлі і споруди, що розташовані по [ADDRESS] та земельні ділянки площами 0.0926 га, 0.3408 га та 0.2509 га, що розташовані на території Незвиської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, належали [PERSON], що підтверджується матеріалами справи. Конституцією України за кожним закріплюється право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності (ст. 41 Конституції України). Згідно ст. 317 ч. 1 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Також - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ч. 1 ЦК України). Як вбачається з копії заповіту від 18.06.2009 року (при матеріалах справи), [PERSON] на випадок своєї смерті, все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, заповіла [PERSON], який проживав разом з нею та доглядав за нею. Відповідно до ст. 1233 ч. 1 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. [PERSON] померла [INFO] (копія свідоцтва про смерть серія: [NUMBER] від 10.05.2013 року, при матеріалах справи). Після її смерті відкрилася спадщина (ст. 1220 ч. 1 ЦК України). Згідно ст. 1216 ч. 1 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). [PERSON], [INFO], є спадкоємцем (ст. 1222 ч. 1 ЦК України) та дочкою померлої [PERSON], що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ст. 1268 ч. 1 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її002E [PERSON] постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, не заявляв про відмову від неї, та відповідно до ст. 1268 ч. 3 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно ст. 1296 ч. 1 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Проте нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] відмовлено, що підтверджується довідкою від 11.02.2014 року № 82-01-16, при матеріалах справи. Відповідно до ст. 1296 ч. 3 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно до ст. 328 ч. 1 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 316 ч. 1 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Як вбачається із ст. 391 ч. 1 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Також право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону (ст. 373 ч. 2 ЦК України). Згідно ст. 374 ч. 1 ЦК України, суб'єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Земельним кодексом України передбачається набуття громадянами України права власності на земельні ділянки, зокрема й на підставі прийняття спадщини (ст. 81 ч. 1 п. г ЗК України). Відповідач заперечень щодо визнання права власності за позивачкою, не має. Інших осіб, які б заявляли свої вимоги по даному питанню, не встановлено. В зв'язку з цим суд вважає що позов слід задовольнити та визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди, розташовані по [ADDRESS] та на земельні ділянки площами 0.0926 га, 0.3408 га та 0.2509 га, що розташовані на території Незвиської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, що належали [PERSON], яка померла [INFO]. На підставі ст. 316 ч. 1, ст. 317 ч. 1, ст. 319 ч. 1, ст. 328 ч. 1, ст. 391 ч. 1, ст. 1216 ч. 1, ст. 1222, ст. ст. 1268, 1269 ЦК України,

Outcome: approved