Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до Мар`їнського районного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди. В обґрунтування зазначених позовних вимог позивач зазначає, що 05.05.2017 року внаслідок протиправних дій [PERSON] йому були нанесені тілесні ушкодження, пов`язані з розладом здоров`я, повного відновлення стану здоров`я позивача не наступило та він відчуває головний біль, запаморочення, загальну слабкість, швидку втому. У зв`язку з розладом здоров`я з вини та навмисних дій відповідача у [PERSON] виникли складнощі з навчанням у Харківському національному автодорожньому університеті. За період надходження на лікуванні позивач вимушено пропустив навчання та в нього виникла академічна заборгованість у здачі трьох іспитів, він втратив стипендію. До завдання тілесних ушкоджень позивач міг поєднувати навчання з роботою офіціантом у кафе та мав свій фінансовий заробіток однак із погіршенням стану здоров`я така можливість у позивача втрачена. Внаслідок кримінального правопорушення з вини [PERSON] позивачу завдано майнову шкоду, яка складається з: придбання ліків: 686,38 грн., оплата рентгену 130 грн., витрати на травматологічне відділення 30 грн., транспортні витрати на поїздку до м. Красногорівка для обстеження суд. мед. експертом 100 грн, витрати на дієтичне харчування 200 грн., транспортні витрати із проїздом з м. Харкова до м. Курахове для участі в судових засіданнях 1614,30 грн. Також позивач стверджує, що йому було завдано моральну шкоду, еквівалентом якої у грошовому виразі він вважає суму у 10000 гривень. Вказаний розмір моральної шкоди позивач обґрунтовує тим, що він на протязі тривалого часу внаслідок ушкодження здоров`я відчуває значний фізичний біль та душевні страждання, внаслідок кримінального правопорушення позивач опинився у складному життєвому стані, а моральна шкода усугублена бездушним особистим відношенням до позивача з боку [PERSON] . Позивач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та просив задовольнити заявлені позовні вимоги з підстав, що наведені в позовній заяві. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги не визнали у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. В силу вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вироком Мар`їнського районного суду Донецької області від 17 січня 2019 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 1190 гривень. Вироком Донецького апеляційного суду від 23 грудня 2019 року було скасовано вирок Мар`їнського районного суду Донецької області від 17 січня 2019 року в частині призначеного покарання та призначено [PERSON] покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді 120 громадських робіт. При ухваленні вироку Мар`їнського районного суду Донецької області від 17 січня 2019 року судом було встановлено наступні фактичні обставини справи, а саме місце, час, спосібу вчиненн та наслідків кримінального правопорушення, форму вини кримінального правопорушення. 06.05.2017 року приблизно о 00-20 годин, знаходячись поблизу будинку № 29 по пр-ту Соборному в м. Курахове Мар`їнського району Донецької області, на грунті раптово виниклих неприязних відносин з [PERSON] , діючи умисно, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] , наніс останньому один удар кулаком лівої руки в область обличчя справа, в результаті чого заподіяв потерпілому припухлість м`яких тканин та синець нижньої щелепи праворуч, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, які згідно висновку експерта № 148 від 21.06.2017 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Долученими позивачем до матеріалів цивільного позову копіями фіскальних чеків підтверджується, що [PERSON] було придбано медичних виробів (ліки, супутнє обладання у вигляді шприців тощо) на суму 686,38 гривень що складаєтсья з наступних сум: 134,35 грн. + 141,08 грн. + 4,20 грн. + 7,05 грн. + 133,76 грн. + 132,97 грн. + 132,97 грн. Вартість поїздок трьох поїздок з м. Харкова (місце навчання пощзивача) до м. Курахове (місце розгляду справи) становить 1614,30 гривень та вказана сума підтверджується випискою з вартості придбання квитків за напрямком Харків Курахове рейсом 1МББ МАН ЕЖ-ПС. Позивач стверджує, що внаслідок вчинення злочину йому було завдано матеріальної шкоди у розмірі 2760 гривень 68 копійок. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Приписами ч. 1 ст. 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. У відповідності до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Судом встановлено, що у зв`язку з отримання легкого тілесного ушкодження позивачем дійсно було понесено матеріальні витрати на лікування та транспортні витрати, пов`язані з участю в судових засіданнях , водночас сукупний розмір витрат відрізняється від заявленого позивачем та підтверджений належними та допустимими доказами по справі розмір витрат становить 2300 гривень 68 копійок. У відповідності до ч. 7\~ст. 81 ЦПК України\~суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумнів у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до положень\~ст. 83 ЦПК України\~позивач повинен подати докази разом з поданням позовної зави. Якщо докази не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасники справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Згідно\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому саме позивача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести в суді ті обставини на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог і відповідно, що є підстави до застосування до спірних правовідносин відповідних положень чинного законодавства України. Тобто, позивач повинен був довести за допомогою саме належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ЦПК України, зазначені ним обставини. Вирішуючи питання щодо відшкодування завданої позивачу моральної шкоди суд виходить з наступного. Вина [PERSON] у завданні позивачу тілесних ушкоджень встановлена судовим рішенням, яке набрало законної сили у кримінальній справі. Частиною 1 статті 23 ЦК України\~визначено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Положеннями\~ч. 2\~ст. 23 ЦК України\~встановлено, що\~моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Статтею 1167 ЦК України\~передбачено, що\~моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Законом не визначено єдиного розміру грошового відшкодування моральної шкоди у випадку відшкодування потерпілій особі моральної шкоди, завданої саме ушкодженням здоров`я. Слід зазначити, що встановити ціну людського життя, повернути близьку людину або повернути втрачені функції органів або кінцівок людини неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Суд приймає до уваги також правовий висновок Великої палати Верховного суду у справі № 752/17832/14-ц від 15.12.2020 за яким визначаючи\~розмір\~відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності.\~Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення . З врахуванням того, що життя та здоров`я людини в Україні в силу вимог статті 3 Конституції України визнаються є найвищою соціальною цінністю, приймаючи до уваги характер скоєного правопорушення, глибину моральних страждань позивача, приймаючи до уваги ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, характер, глибину, тривалість та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що моральна шкода, завдана кримінальним правопорушенням моральна шкода підлягає відшкодуванню у розмірі становить 2000 (дві тисячі) гривень. Вирішуючи питання з приводу судового збору за подання цивільного позову у кримінальному провадженні суд зазначає наступне. Як вбачається з положень пункту 6 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Згідно положень пункту 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи, звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Вказані правові норми не містять суперечностей і підлягають застосуванню щодо позовів про відшкодування будь-якої шкоди (матеріальної та моральної), завданої в результаті її заподіяння, за які відповідач несе цивільну відповідальність згідно із Законом. Виходячи з наведеного цивільні позивачі у кримінальних провадженнях звільняються від сплати судового збору з позовів про відшкодування будь-якої шкоди, завданої в результаті вчинення кримінального правопорушення незалежно від об`єкту посягань. Вищенаведене відповідає правовому висновку Першої судової палати Касаційного кримінального Верховного Суду від 10 липня 2018 року по справі справа № 713/1275/16-к. Вирішуючи питання з приводу судового збору за подання цивільного позову у кримінальному провадженні суд враховує також правовий висновок об`єднаної палати Касаційного кримінального Верховного Суду від 23.01.2019 року по справі 187/291/17, згідно якого при вирішенні у межах кримінального провадження цивільного позову стягнення судового збору з обвинуваченого (засудженого), який несе цивільну відповідальність, не допускається, адже таке стягнення суперечить закріпленим у статтях 2, 7, 9 КПК завданням кримінального провадження, засаді законності, не відповідає приписам ч. 5 ст. 128, статей 118, 119, 370 цього Кодексу та істотно порушує гарантоване особі право на розгляд справи щодо неї з додержанням вимог зазначеного провадження, передбачених указаним Кодексом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial