Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним вище позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилався на те, що з відповідачкою він перебуває у шлюбі з 13.07.1991 року, який зареєстрований відділом ЗАГС Сокирянського райвиконкому Чернівецької області за актовим записом №77. Від спільного проживання мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Малолітній син проживає разом з ним та перебуває на його утриманні. Спору щодо встановлення місця проживання дитини та розподілу спільно нажитого майна між ним та відповідачкою немає. Спільним сімейним життям вони прожили до грудня 2014 року, оскільки втратили почуття поваги та кохання одне до одного, не знайшли взаємопорозуміння, а тому їхня сім'я розпалася і вони проживають окремо. Миритись не бажає, і оскільки їх з відповідачкою шлюб носить формальний характер та створює їм певні проблеми, вважає, що його необхідно розірвати. Просив розірвати шлюб між ним та [PERSON], який зареєстрований 13.07.1991 року відділом ЗАГС Сокирянського райвиконкому Чернівецької області за актовим записом №77. Позивач [PERSON] в судовому засіданні посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, повністю підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. При цьому, суду пояснив, що сімейні відносини між ним та відповідачкою припинені з грудня 2014 року. З вказаного часу вони проживають окремо, зокрема він проживає по [ADDRESS], яка ними була придбана під час шлюбу за спільні кошти. Відповідачка з грудня 2014 року проживає разом зі своєю матір'ю в будинку по [ADDRESS]. Їхня повнолітня донька [PERSON] на даний час навчається, працює та проживає в м.Чернівці, самостійно забезпечуючи своє життя. За домовленістю із відповідачкою та враховуючи бажання їх неповнолітнього сина [PERSON], останній з грудня 2014 року проживає разом з ним та перебуває на його утриманні. Відповідачка в свою чергу постійно спілкується з сином та бере участь у його вихованні. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти його задоволення, підтвердивши зазначені позивачем причини припинення їх сімейних відносин. При цьому, суду пояснила, що дійсно з грудня 2014 року вона не підтримує з відповідачем сімейних відносин, у зв'язку з чим проживає окремо разом зі своєю матір'ю в будинку по [ADDRESS]. Їх неповнолітній син виявив бажання проживати з батьком, на що вони спільно погодилися. Оскільки її підприємницька діяльність у зв'язку із економічною ситуацією у державі значно погіршилася, матеріальні витрати по утриманню сина на даний час повністю несе позивач. Відповідно до ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З наведених у позовній заяві обставин, які згідно положень ст.61 ЦПК України, не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами, встановлено, що з 13.07.1991 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 13.07.1991 року відділом ЗАГС Сокирянського райвиконкому Чернівецької області за актовим записом №77. Від спільного проживання у сторін є двоє дітей: донька [PERSON], [INFO], яка на даний час є повнолітньою та син [PERSON], [INFO]. Згідно дослідженого акту обстеження місця проживання та сімейного стану від 20.03.2015 року встановлено, що в квартирі [ADDRESS] з грудня 2014 року проживає позивач [PERSON] разом з неповнолітнім сином [PERSON], який перебуває на його утриманні. Відповідачка [PERSON] фактично з грудня 2014 року проживає в належному їй будинку [ADDRESS] З цього ж часу сторони сімейних стосунків не підтримують та спільного господарства не ведуть. Примиритися сторони не бажають. Спору стосовно поділу спільного сумісного майна, набутого за час шлюбу, а також спору щодо місця проживання неповнолітньої дитини між сторонами на даний час не має. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім'я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже не можливо. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, суд вважає, що визнання відповідачкою пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права та інтереси сторін, а тому позовні вимоги слід задовольнити, розірвавши шлюб між сторонами. При цьому, суд вважає, що згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved