Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до\~ [PERSON] про усунення перешкод у користування майном. Позов мотивовано тим, що позивач проживає у житловому будинку за адресою [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці площею 0,0839 га, кадастровий номер: 0510137000:03:061:0007. По сусідству з ним, у житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , проживає відповідач [PERSON] , який є власником сусідньої земельної ділянки. Їхні будинковолодіння межують між собою. Відповідач на своїй земельній ділянці біля паркану позивача, який стоїть на межі, що розділяє їхні будинковолодіння, здійснив насадження кущів малини та дерев з порушенням норм розміщення зелених насаджень, що призводить до руйнування паркану та унеможливлює його обслуговування. Крім того, на будинку, що належить відповідачу зі сторони будинковолодіння [PERSON] , не встановлено ринви та не здійснено водовідведення атмосферних опадів, внаслідок чого, відбувається постійне стікання атмосферних опадів зі сторони будинковолодіння [PERSON] , що призводить до застою води, затікання води до колодязю та погіршення стану питної води. У зв`язку з зазначеним, позивач неодноразово звертався зі скаргами до уповноважених органів. За результатами даних звернень було підтверджено та зафіксовано, що на земельній на ділянці, яка належить відповідачу здійснено насадження малини від паркану будинковлодіння на відстані 40 см. та дерев на відстані 1 м., на будинку відповідача зі сторони будинковолодіння [PERSON] , не встановлено водовідведення дощових вод. На неодноразові роз`яснення квартального комітету та звернення щодо усунення перешкод, відповідач не реагує, перешкоди не усуває. Внаслідок чого, позивач змушений звертатися до суду з вимогами зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] у користуванні належною йому земельною ділянкою та будинковолодінням за адресою [ADDRESS] шляхом знесення кущів малини та дерев, які розташовані на земельній ділянці за адресою [ADDRESS] з порушенням ДБН Б. 2.4-1- 94 «Планування і забудова сільських поселень» відстань від осі яких до межі земельної ділянки складає від 0,4 до 1,0 метра та зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] у користуванні належною йому земельною ділянкою та будинковолодінням за адресою [ADDRESS] шляхом влаштування на даху житлового будинку за адресою [ADDRESS] , зі сторони, що межує з будинковододінням [ADDRESS] , за власний рахунок снігоутримувачі та жолоб для водовідведення атмосферних опадів в сторону земельної ділянки за адресою [ADDRESS] . Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.12.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору та позовну заяву залишено без руху. 18.12.2020 року на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.01.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб. З метою повного та об`єктивного розгляду справи, Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.03.2021 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб. На адресу відповідача судом була надіслана копія ухвали про відкриття провадження у справі, у якій був встановлений строк для подання відзиву, а також копія позовної заяви і доданих до неї документів. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, до суду представником позивача було подано заяву про розгляд справи у у відсутність позивача та його представника, позов підтримала за обставин викладених в ньому, просила задовольнити. Відповідач до судового засідання також не з`явився, про причини неявки суду не повідомлено. На підставі\~ст. 280 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вирішив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 100 відсотків домоволодіння, яке розташоване в [ADDRESS] , належить [PERSON] на право приватної власності на житловий будинок, згідно свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 13.06.1989 року (а.с.4). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯЛ № 508983, [PERSON] є власником земельною ділянкою площею 0,0839 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.6). Згідно Листа № 7116 від 01.08.2019 року, відповідно до додатку № 3/126 до рішення виконкому ВМР № 200 від 04.06.1987 року будинку з існуючим номером [ADDRESS] присвоєно № 16. Додатково зазначено, що відповідно до рішення 2 сесії 7 скликання ВМР від 25.12.2015 року № 71 провулок [PERSON] перейменовано на [ADDRESS] (а.с.12). Як вбачається з Акту обстеження будинковолодіння за адресою [ADDRESS] за заявою [PERSON] встановлено, що на земельній ділянці [PERSON] здійснено насадження малини від паркану [PERSON] на вістані приблизно 40 см. та дерева приблизно 1 м. На будинковолодінні [PERSON] зі сторони домоволодіння [PERSON] відсутнє воловідведення дощових вод (а.с.7). Відповідно до листа № 370/438-340 від 09.09.2020 року Асоціація органів самоорганізації населення м.Вінниці зазначила, що за результатами опрацювання звернення [PERSON] за виходом для обстеження присадибної ділянки власником якої є [PERSON] , встановлено факту існуючих насаджень біля паркану суміжних земельних ділянок (а.с.8). [PERSON] звертався з листом-вимогою до [PERSON] від 12.11.2020 року з вимогою усунути перешкоди в користуванні будинковолодіння та земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] шляхом знесення дерев, що розташовані на відстані 1 метру від паркану позивача та кущів малини, що розташовані на відстані 40 см від паркану, а також встановлення зі сторони будинковолодіння та земельної ділянки позивача ринв та системи водовідведення атмосферних опадів для подальшого уникнення затікання атмосферних опадів (а.с.13). Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статті 41 Конституції України визначає, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, які, зокрема, означають можливість належним чином використовувати річ для своїх потреб за її призначенням; при здійсненні права власності власник зобов`язаний дотримуватися вимог закону і моральних засад суспільства і не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Частиною першою ст. 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. «г» та п. «е» ч. 1 ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства. Згідно з частиною другою статті 358 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Постановою Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам першої та апеляційної інстанцій роз`яснюється про те, що спори щодо додержання правил добросусідства обов`язку власників і землекористувачів обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо), розглядаються судами відповідно до статей 103 - 109 ЗК і в тому разі, коли вони попередньо не розглядалися відповідним органом місцевого самоврядування чи органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Власник\~земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Суд звертає увагу, що у своїй позовній заяві позива посилається на таблицю 4.1. пункту 4.13. ДБН Б. 2.4-1-94 «Планування і забудова сільських поселень», відповідно до яких відстань від осі стовбура від меж сусідніх ділянок повинна становити 5 метрів, а чагарника - 1, 5 метра. Однак, даний нормативний акт втратив свою чинність 23.04.2018 року. За Новим\~ДБН Б.2.2-12:2019\~передбачається, що відстань від межі суміжної земельної ділянки до стовбурів дерев, які висаджуються, має бути\~не менше ніж 4-6 м в залежності від величини крони (але не менше Ѕ діаметру крони дерева), а до кущів 1,0 м. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як передбачено ч. ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в т.ч. шляхом: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Суд враховує, що позивачем не надано доказів, а також не заявлялося клопотання про призначення експертизи для встановлення порядку користування земельними ділянками та наявності відповідних перешкод у їх користуванні. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі\~статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з положеннями статей 77, 79, 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням,\~що\~ґрунтується на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, позивачем перед судом не доведено належними доказами наявності факту перешкод, які чинить відповідач у користуванні нележної позивачу земельною ділянкою та будинковолодінням. З огляду на викладене суд вважає, що для ухвалення рішення про усунення перешкод у користуванні майном, суду мають бути представлені беззаперечні докази здійснення перешкод користування. Оцінивши представлені суду докази, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог. Враховуючи те, що суд відмовляє в задоволенні позову судові витрати відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України суд залишає за позивачем. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 317, 319, 328, 386, 391 ЦК України, ст. ст. 91, 152, 358 ЗК України,

Outcome: dismissed