Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

[PERSON] звернувся в інтересах [PERSON] та [PERSON] до суду з позовом до виконавчого комітету Нижньореметівської сільської ради про визнання права власності на земельні ділянки. Позов мотивований тим, що 05 лютого 2015 року помер батько позивачів, [PERSON]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] серії І-ФМ № 183783 від 06 лютого 2015 року. Факт родинних звязків між позивачами та спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії IV-ФМ №295342 від 30.09.1991 року, свідоцтвом про народження [PERSON] серії ІII-ФМ №464447 від 08.08.1990 року, свідоцтвом про шлюб [PERSON] серії І-ФМ № 063675 від 17.04.2010 року. Після смерті батька позивачів відкрилась спадщина, до складу якої входять дві земельні ділянки: 1) земельна ділянка площею 0,3913 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2120486800:02:000:0407, яка розташована на території Нижньореметівської сільської ради, Закарпатської області, Берегівського району, за межами населеного пункту, урочище «Лаз», контур К-138; 2) земельна ділянка площею 1,2009 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2120486800:02:000:0408, яка розташована на території Нижньореметівської сільської ради, Закарпатської області, Берегівського району, за межами населеного пункту, урочище «Мочарь», контур К-76. Даний факт підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 01.12.2015 року № НВ-2101155262015, кадастровий номер 2120486800:02:000:0407, та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 01.12.2015 року № НВ-2101155262015, кадастровий номер 2120486800:02:000:0408. Право власності на зазначені земельні ділянки за померлим виникло на підставі розпорядження Берегівської районної державної адміністрації від 08.10.2004 року № 458. Проте померлий за час свого життя не встиг здійснити державну реєстрацію прав на земельні ділянки та виготовити державні акти на право власності на земельні ділянки. На випадок смерті батько позивачів жодного розпорядження стосовно належного йому майна не залишав. За таких обставин, у першу чергу право на спадкування за законом, згідно приписів ч. 1 ст. 1261 ЦК України, отримали позивачі як його доньки. Мати позивачів, [PERSON], померла 13.06.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] серія І-ФМ № 046547 від 13.06.2007 року. З метою оформлення та видачі позивачам свідоцтва про право на спадщину вони звернулися до приватного нотаріуса Берегівської районного нотаріального округу [PERSON] з приводу прийняття спадщини після смерті батька. Однак, приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу [PERSON] 15.12.2015 року надано позивачам постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії по видачі їм свідоцтв про право на спадщину на 1/2 частин зазначених вище земельних ділянок. Дана відмова мотивована тим, що із наданих документів вбачається, що видати свідоцтва про право на спадщину немає можливості, оскільки право власності на вказані вище земельні ділянки не зареєстроване за спадкодавцем, а державні акти на право власності на землю не видавались. Позивачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися, при цьому представник позивачів за довіреністю [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити. Від відповідача Нижньореметівської сільської ради надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, позов визнають. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільного права є визнання права, в тому числі і визнання права власності. Ч. 1 ст. 328 ЦК України містить положення про те, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Положеннями ст. 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Ч.1 ст. 1291 ЦК України закріплює, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Пунктом а частини 3 статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Статтею 1297 ЦК України закріплено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Згідно п. 9 ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved