Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних, посилаючись на те, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 04.04.2013 року з відповідача стягнуто на користь позивача 53\~511,45 грн. Після вступу рішення в законну силу, Івано-Франківським міським судом видано виконавчий лист від 04.04.2013 року № 2/344/21/45/2013 про стягнення з відповідача на користь позивача 53\~511,45 грн. 11.06.2013 року Відділом державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження відносно [PERSON] Державною виконавчою службою з 2013 року по даний час стягнути кошти з боржника не виявилось можливим. Підтвердженням цієї обставини є зокрема листи Управління державної виконавчої служби Головного управління Юстиції у Луганській області від 01.04.2014 року та від 29.12.2014 року, із змісту яких відомо, що боржник не має коштів для виплати боргу. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми. Із висновку спеціаліста незалежної аудиторської фірми «Аудит-сервіс ІНК» від 30.03.2015 року відомо, що сума інфляційних за період з 12.06.2013 року по 31.03.2015 року становить 19 262 грн. 92 коп.; сума 3-х відсотків річних з 12.06.2013 року по 31.03.2015 року становить - 2894 грн. 01 коп. За проведений розрахунок було оплачено 300 грн. На підставі викладеного, просив суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 19\~262. 92 грн. встановленого індексу інфляції, 2894, 01 грн. 3-х відсотків річних, а також судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду письмову заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. До суду надав письмові заперечення на позовну заяву, просив справу розглядати за його відсутністю. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов'язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Отже чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з постановлениям судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. З матеріалів справи вбачається, що згідно з рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 квітня 2013 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 52\~554, 25 грн. сплачених за кредитним договором № LGY0AU01280412 та 957,20 судових витрат. Згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 39422000 від 11.06.2013 року, відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/344/2145/2013, виданого 04.04.2013 року Івано-Франківським міським судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 53\~511,45 грн. Згідно з листом Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області від 01.04.2014 року, на виконанні у ВДВС Лисичанського МУЮ у Луганській області знаходиться виконавче провадження з виконання виконавчого листа від 04.04.2013 року № 2/344/2145/2013, виданого Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості у розмірі 53511,45 грн. 11.06.2013 року згідно з ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Копії постанови направлені сторонам виконавчого провадження. Державним виконавцем відповідно до вимог ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Копії постанови відправлено до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Лисичанського МУЮ в Луганській області та ВРЕР ДАІ м. Лисичанська для виконання. З метою перевірки майнового стану боржника державним виконавцем направлені запити до обліково реєстраційних установ. Згідно з відповіддю з Державної податкової служби України встановлено, що за боржником розрахункових рахунків не зареєстровано, інформація про джерела отримання боржником доходів відсутня. Згідно з довідкою відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Лисичанського МУЮ в Луганській області встановлено, що за боржником зареєстровано право власності на будинок за адресою: м. Лисичанськ, вул. Польова, 104, який перебуває у заставі ПАТ «[PERSON] Аваль». Згідно з відповіддю ВРЕР ДАІ м. Лисичанська встановлено, що за боржником зареєстровано транспортний засіб ЗАЗ-DAEWOO, державний номер [NUMBER], на який державним виконавцем накладено арешт та оголошено в розшук. 29.09.2013 року державним виконавцем відповідно до вимог ст.ст. 38,39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про зупинення виконавчого провадження. Копії постанови направлені сторонам виконавчого провадження для відома. На неодноразові виклики державного виконавця божник до відділу не зявлявся. Багаторазовими виходами державного виконавця за адресою: м. Лисичанськ, вул. Польова, 104 провести виконавчі дії не виявилось можливим в звязку з відсутністю боржника, про що складено відповідні акти. Державним виконавцем відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» направлено подання про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України. 09.12.2013 року, 03.02.2014 року, 17.03.2014 року державним виконавцем до УДАІ УМВС України в Луганській області направлено вимогу щодо надання інформації про стан розшуку транспортного засобу боржника. Згідно з листом Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області від 19.12.2014 року, на виконанні у ВДВС Лисичанського МУЮ у Луганській області знаходиться виконавче провадження з виконання виконавчого листа від 04.04.2013 року № 2/344/2145/2013, виданого Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості у розмірі 53511,45 грн. 11.06.2013 року згідно з ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Копії постанови направлені сторонам виконавчого провадження. Державним виконавцем відповідно до вимог ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Копії постанови відправлено до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Лисичанського МУЮ в Луганській області та ВРЕР ДАІ м. Лисичанська для виконання. З метою перевірки майнового стану боржника державним виконавцем направлені запити до обліково реєстраційних установ. Згідно з відповіддю з Державної податкової служби України встановлено, що за боржником розрахункових рахунків не зареєстровано, інформація про джерела отримання боржником доходів відсутня. Згідно з довідкою відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Лисичанського МУЮ в Луганській області встановлено, що за боржником зареєстровано право власності на будинок за адресою: м. Лисичанськ, вул. Польова, 104, який перебуває у заставі ПАТ «[PERSON] Аваль». Згідно з відповіддю ВРЕР ДАІ м. Лисичанська встановлено, що за боржником зареєстровано транспортний засіб ЗАЗ-DAEWOO, державний номер [NUMBER], на який державним виконавцем накладено арешт та оголошено в розшук. 29.09.2013 року державним виконавцем відповідно до вимог ст.ст. 38,39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про зупинення виконавчого провадження. Копії постанови направлені сторонам виконавчого провадження для відома. На неодноразові виклики державного виконавця божник до відділу не зявлявся. Багаторазовими виходами державного виконавця за адресою: м. Лисичанськ, вул. Польова, 104 провести виконавчі дії не виявилось можливим в звязку з відсутністю боржника, про що складено відповідні акти. Державним виконавцем відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» направлено подання про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України. 09.12.2013 року, 03.02.2014 року, 17.03.2014 року державним виконавцем до УДАІ УМВС України в Луганській області направлено вимогу щодо надання інформації про стан розшуку транспортного засобу боржника. Згідно з повідомленням ВДАІ УМВС України в Луганській області підрозділи Державтоінспекції орієнтовано на розшук та затримання транспортного засобу ЗАЗ-DAEWOO, державний номер [NUMBER]. З метою перевірки майнового стану боржника державним виконавцем повторно направлені запити до обліково- реєстраційних установ. Згідно з відповіддю ВРЕР ДАІ м. Лисичанська від 29.04.2014 року встановлено, що за боржником окрім вищевказаного транспортного засобу зареєстровано транспортний засіб ЗАЗ-DAEWOO, державний номер [NUMBER], на який державним виконавцем накладено арешт та оголошено в розшук. Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 07.05.2014 року подання державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржнику у праві виїзду за межі України задоволено. На підставі вищевикладеного, державним виконавцем відповідно до вимог п. 11.3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 копію вищевказаної ухвали про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України направлено до Адміністрації Державної Прикордонної служби України для виконання. 13.08.2014 року, 23.09.2014 року, 21.10.2014 року, 17.11.2014 року, 15.12.2014 року державним виконавцем до УДАІ УМВС України в Луганській області направлено вимогу щодо надання інформації про стан розшуку транспортного засобу боржника. Згідно з висновком спеціаліста незалежної аудиторської фірми «Аудит сервіс ІНК» від 30.03.2015 року, сума інфляційних за період з 12.06.2013 року по 31.03.2015 року 19\~262, 92 грн., сума 3 % річних донарахованих за період з 12.06.2013 року по 31.03.2015 року 2894,01 грн. Таким чином, між сторонами виникли право відношення, які слід вважати грошовим зобов'язанням та на них поширюється дія ч.2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. На підставі зазначеного вище суд вважає мотивованими вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання рішення суду. Перевіривши правильність розрахунку 3 % річних та інфляції, суд погоджується з розрахунком, наданим позивачем, а тому вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь 3 % річних за час прострочення виконання зобовязання за період з 12.06.2013 року по 31.03.2015 року у сумі 2894,01 грн. та індексу інфляції за час прострочення виконання зобовязання за період з 12.06.2013 року по 31.03.2015 року у сумі 19\~262,92 грн., підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією від 20.04.2015 року про сплату судового збору у сумі 243, 60 грн. Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 243, 60 грн.

Outcome: approved