Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: Комунальне підприємство «Придніпровська служба утримання будинків» Черкаської міської ради, Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання правочинів недійсними. В обґрунтовування позову вказує, що 17.03.2014 року в зв'язку з критичним загостренням здоров'я він потрапив до лікарні, а саме перебував на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні III-ьої міської лікарні швидкої медичної допомоги ЧМР, де і познайомився з [PERSON]. Їх познайомив його брат - [PERSON], який на той час також проходив лікування стаціонарно в III-ій міській лікарні швидкої медичної допомоги ЧМР. Під час спілкування [PERSON] пообіцяла допомогти йому та його брату у приватизації житла, а він в свою чергу повинен буде продати саме їй свою частку домоволодіння № 198, яке знаходиться по вул. Благовісній в м. Черкаси. Також [PERSON] повідомила, що для того аби вона займалася питанням приватизації домоволодіння їй необхідно надати довіреність на що він погодився. 24.03.2014 року він разом з [PERSON] поїхали до нотаріуса, де він підписав довіреність на імя [PERSON] для того аби вона могла розпочати процес приватизації його житла. Його влаштовувало те, що [PERSON] бере на себе зобов'язання по приватизації його житла на його ім'я, оскільки він хворів і взагалі є людиною юридично необізнаною. В травні 2014 року [PERSON] повідомила його, що необхідно дати довіреність ще на одну особу - [PERSON] для того щоб зареєструвати його (позивача) в квартиру [ADDRESS], пояснивши це тим, що вона не розібравшись в ситуації зняла його з реєстрації, і що зараз хоче безкоштовно виправити цю помилку. В зв'язку з цим від його імені було подано до Придніпровського районного суду м. Черкаси позовну заяву про визнання права користування житловим приміщенням. Після винесення Придніпровським районним судом м. Черкаси рішення [PERSON] повідомила йому, що займається приватизацією житла по вул. Благовісній, 198 на його імя. Влітку 2014 року [PERSON] почала його ігнорувати і він зрозумів що щось не так, що він має справу з шахраями, в зв'язку з чим звернувся до нотаріуса [PERSON] та скасував довіреність від 24.03.2014 року. Після цього він звернувся в нотаріальну контору щоб дізнатися чи приватизовано на його імя частку домоволодіння по вул. Благовісна, 198 в м. Черкаси, де йому було повідомлено, що [PERSON] (його брат, який зареєстрований в цьому ж будинку) набув права власності 01.08.2014 року на 13/100 частин домоволодіння № 198 по вул. Благовісній в м. Черкаси згідно свідоцтва про право власності та 12.08.2014 року уклав договір дарування вказаної частини домоволодіння № 198 по вул. Благовісній в м. Черкаси на імя [PERSON], який в свою чергу 03.09.2014 року подарував вказану частину домоволодіння [PERSON], а той в свою чергу 24.09.2014 року уклав договір дарування вказаної частини домоволодіння на імя [PERSON]. З цього він зрозумів, що на його імя [PERSON] частину домоволодіння № 198 по вул. Благовісній в м. Черкаси так і не приватизувала, а якимсь чином приватизувала його частку домоволодіння на імя його брата - [PERSON]. В лютому 2015 року він звернувся в адвокатську контору, і отримавши відповідь на адвокатський запит він зрозумів, яким чином його обманула [PERSON], а саме скориставшись його тяжким станом здоров'я отримала від нього довіреність та звернулась від його імені до директора КП «Придніпровська СУБ» з проханням обєднати особовий рахунок 31623000 (наймач [PERSON]В.) та особовий рахунок 31623007 (наймач [PERSON]В.) та відкрити один рахунок на [PERSON] - 31623007, що і було зроблено та приватизовано квартиру [ADDRESS] лише на його брата - [PERSON] та в подальшому в дуже короткі проміжки часу передаровано квартиру тричі. Згідно ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкою для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. А тому, просить: - визнати довіреність від 24.03.2014 року, посвідчену приватним нотаріусом [PERSON] зареєстровану в реєстрі за № 181 від імені [PERSON] на імя [PERSON] - недійсною з моменту її посвідчення; - визнати свідоцтво про право власності від 01.08.2014 року видане на ім'я [PERSON] на 13/100 частин домоволодіння № 198 по вул. Благовісній в м. Черкаси недійсним частково, в розмірі ? частини (13/200); - визнати договір дарування від 12.08.2014 року на 13/100 частин домоволодіння № 198 по вул. Благовісній в м. Черкаси, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] недійсним частково, у розмірі ? частини (13/200); - визнати договір дарування від 03.09.2014 року на 13/100 частин домоволодіння № 198 по вул. Благовісній в м. Черкаси, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] недійсним частково, у розмірі ? частини (13/200); - визнати договір дарування від 24.09.2014 року на 13/100 частин домоволодіння № 198 по вул. Благовісній в м. Черкаси, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] недійсним частково, у розмірі ? частини( 13/200). В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити. В судовому засіданні 30.10.2015 року відповідач [PERSON] позов [PERSON] визнав та не заперечував проти його задоволення, пояснивши, що йому не було відомо, що ним було приватизовано, а в подальшому подаровано [PERSON] і частку позивача [PERSON] в домоволодінні № 198 по вул. Благовісній в м. Черкаси. В судове засідання відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та представник третьої особи - КП Придніпровська СУБ Черкаської міської ради не з'явилися, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку. В судове засіданні третя особа - приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] не з'явилася, попередньо направивши заяву про розгляд справи в її відсутність. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], його представника [PERSON], відповідача [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що 24.03.2014 року позивач [PERSON] надав [PERSON] довіреність, якою уповноважив останню бути його представником у всіх державних, громадських та інших компетентних органах і організаціях незалежно від підпорядкування, форм власності, галузевої належності з усіма необхідними повноваженнями з питань управління і розпорядження всім його майном, з чого воно не складалося і де б воно не знаходилося, укладати всі дозволені законом угоди по управлінню і розпорядженню його майном: в тому числі вчиняти будь-які дії щодо належного йому рухомого та нерухомого майна, визначаючи у всіх випадках суми, терміни та інші умови на власний розсуд; представляти його інтереси в органах внутрішніх справ (з питань зняття його з реєстраційного обліку); бути його представником в усіх організаціях по питанню збору документів та технічної документації, необхідних для продажу належного йому житлового будинку з надвірними спорудами та земельною ділянкою, що знаходяться в місті Черкаси по вул. Благовісній, 198, а також продати вищевказаний будинок та земельну ділянку на умовах та за ціною на її розсуд, вести від його імені справи в всіх державних установах, кооперативних і громадських організаціях. Також в судовому засіданні встановлено, що на час видачі довіреності на імя [PERSON] позивач [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні III-ьої міської лікарні швидкої медичної допомоги ЧМР, що стверджується витягом з історії хвороби № 443, а саме з 17.03.2014 року по 27.03.2014 року. 13.03.2014 року відповідач [PERSON] також надав [PERSON] довіреність, якою уповноважив останню бути його представником з питання приватизації частки в праві власності на житловий будинок з відповідною часткою господарсько-побутових будівель та земельної ділянки, що розташовані за адресою: м. Черкаси, вул. Благовісна, 198, а також з питання підготовки документів для відчуження вищевказаного нерухомого майна. В подальшому [PERSON], діючи на підставі вищевказаних довіреностей, подала від імені довірителів [PERSON] та [PERSON] до КП «Придніпровська СУБ» Черкаської міської ради заяви на обєднання особових рахунків № 3162300 (наймач [PERSON]В.) та № 31223007 (наймач [PERSON]В.), які були обєднані на імя [PERSON], що підтверджується листом КП «Придніпровська СУБ» Черкаської міської ради від 25.02.2015 року вих. №512. Після цього відповідач [PERSON], шляхом приватизації, набув права власності на 13/100 частини домоволодіння №198 по вул. Благовісній в м. Черкаси, що стверджується свідоцтвом про право власності на житло від 31.07.2014 року № 159, виданим Департаментом економіки та розвитку Черкаської міської ради. В подальшому вказана частина домоволодіння № 198 по вул. Благовісній в м. Черкаси була подарована [PERSON] гр. [PERSON]. При цьому [PERSON] діяв особисто, а не через свого представника (Договір дарування частини житлового будинку від 12.08.2014 року). 03.09.2014 року [PERSON] подарував 13/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд № 198-198/1, що знаходиться по вул. Благовісній в м. Черкаси гр. [PERSON], що стверджується Договором дарування частини житлового будинку від 03.09.2014 року, посвідченим приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] 24.09.2014 року [PERSON] подарував 13/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд № 198-198/1, що знаходиться по вул. Благовісній в м. Черкаси гр. [PERSON], що стверджується Договором дарування частини житлового будинку від 24.09.2014 року, посвідченим приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] Звертаючись з даним позовом до суду позивач [PERSON] просить визнати довіреність від 24.03.2015 року, посвідчену приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] недійсною з моменту її посвідчення, а також свідоцтво про право власності на житло від 01.08.2014 року видане на імя [PERSON] та договори дарування від 12.08.2014 року, від 03.09.2014 року та від 24.09.2014 року недійсними (як наслідку дій, вчинених на підставі довіреності від 24.03.2015 року) з підстав передбачених ст. 233 ЦК України, а саме в звязку з тим, що довіреність на імя [PERSON] була вчинена ним під впливом тяжкої для нього обставини і на вкрай невигідних для нього умовах, оскільки він в той час перебував на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні III-ьої міської лікарні швидкої медичної допомоги ЧМР та потребував значних коштів для лікування. Відповідно до ч. 1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Статтею 239 ЦК України також передбачено, що правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. За змістом частини першої статті 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 23 постанови від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Правочини, що вчиняються особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, характеризується тим, що особа їх вчиняє добровільно, усвідомлює свої дії, але вимушена це зробити через тяжкі обставини. Таким чином підставою для визнання правочину недійсним є наявність вкрай невигідних умов та тяжкого збігу обставин, тобто обидві зазначені умови мають бути наявними, і необхідною та достатньою для застосування ст. 233 ЦК України є їх сукупність. В судовому засіданні позивачем та його представником не доведено належними та допустимими доказами, що довіреність від 24.03.2014 року, що видана позивачем [PERSON] на представлення його інтересів гр. [PERSON], була видана на вкрай невигідних для нього умовах і що за звичайних умов вона не була б надана. Крім того, позивач мав можливість скористатися своїм правом і в будь-який момент скасувати довіреність, чим і скористався. А тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] в частині визнання довіреності від 24.03.2014 року виданої на імя [PERSON] недійсною з моменту її посвідчення з підстав передбачених ст. 233 ЦК України. Також суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] і частині визнання недійсними свідоцтва про право власності на житло від 01.08.2014 року виданого на імя [PERSON] та договорів дарування від 12.08.2014 року, від 03.09.2014 року та від 24.09.2014 року, оскільки вони є похідними від первісної вимоги [PERSON] про визнання довіреності від 24.03.2014 року недійсною, в задоволенні якої судом відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed