Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON], Білецької сільської ради, третя особа - Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на майно, в порядку спадкування, а саме, просить визнати за ним право власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що після смерті, [INFO], [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, що складається із 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS]. Він та дочка померлої [PERSON] є спадкоємцями майна. Однак, при зверненні в державну нотаріальну контору, державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. В судове засідання позивач не з'явився проте подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Представник відповідача Білецької сільської ради в судове засідання не з'явився, надавши суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник третьої особи Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. Як вбачається із довідки №828, виданої 12.08.2014 року виконкомом Білецької сільської ради, станом на 1990 рік членами колгоспного двору, що знаходиться по [ADDRESS], були: голова двору - [PERSON], його дружина [PERSON], їхні дочки [PERSON] та [PERSON]. Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно ст. 120 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, що діяв на час виникнення правовідносин, майно колгоспного двору належить членам на праві сумісної власності. Зважаючи на те, що станом на 15.04.1991 року [PERSON], його дружина [PERSON], їх дочки [PERSON] та [PERSON] були членами колгоспного двору, тому суд приходить до висновку, що вони є власниками по 1/4 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS]. Як вбачається із свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 21.03.1988р., житловий будинок в [ADDRESS] належить до колгоспного двору, головою якого є [PERSON] та складається із чотирьох членів двору. Згідно довідки №828, виданої 12.08.2014 року виконкомом Білецької сільської ради, станом на день смерті [PERSON] т а станом на 12.08.2014р в житловому будинку по [ADDRESS], були зареєстровані її чоловік [PERSON], її дочка [PERSON], онук [PERSON]. [INFO] померла [PERSON], про що Білецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER], актовий запис №24 від 12.07.2013 року. Після її смерті відкрилась спадщина на 1/4 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS]. До спадкоємців першої черги за законом після померлої [PERSON] належать [PERSON], як в установленому законом порядку прийняв спадщину та дочка померлої [PERSON], яка згідно поданої нею заяви позов визнала та не заперечує щодо визнання за позивачем права власності на частку, яка належала її матері. Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори від 14.08.2014 року за №2358/02-14 [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/4 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до вимог ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до вимог ст.1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу права на спадкування за законом мають діти спадкоємця, той з подружжя, який його пережив. Згідно із вимогами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що в даному випадку порушене право власності позивача, яке підлягає захисту, а позов підлягає до задоволення, шляхом визнання за позивачем [PERSON] права власності на 1/4 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS].

Outcome: approved