Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на наступне. [PERSON] є власником кімнати, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Маяковського, 25-Б, блок 41, кімната 2, на підставі свідоцтва про право власності на житло № 265, виданого Управлінням житлово-комунального господарства міськради від 22.06.2011 року згідно з розпорядженням (наказом) № 265 від 22.06.2011 року. В спірній кімнаті зареєстрований відповідач, дружина позивача, [PERSON], яка з 2012 року там не проживає без поважних причин. У звязку із викладеним позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування кімнатою № 2 блоку 41 будинку № 25-Б по вулиці Маяковського в місті Сєвєродонецьку Луганської області. В судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно положень ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В судовому засіданні було встановлено, що 39/100 часток (кімната 2 та відповідна площа приміщень спільного користування) кімнати № 2 блоку 41 будинку № 25-Б по вулиці Маяковського в місті Сєвєродонецьку Луганської області належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло № 265, виданого Управлінням житлово-комунального господарства міськради від 22.06.2011 року згідно з розпорядженням (наказом) № 265 від 22.06.2011 року. Відповідно до копії Акту, затвердженого КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» від 24.11.2016 року, відповідач [PERSON] не проживає за місцем реєстрації в кімнаті № 2 блоку 41 будинку № 25-Б по вулиці Маяковського в місті Сєвєродонецьку Луганської області з 2012 року. Таким чином, враховуючи, що відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає з 2012 року без поважних причин, тобто більше одного року, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги позивача стосовно визнання [PERSON] такою, що втратила право користування кімнатою № 2 блоку 41 будинку № 25-Б по вулиці Маяковського в місті Сєвєродонецьку Луганської області, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved