Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], в якому зазначив, що вони зареєстрували шлюб 30.08.2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Долинського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Від даного шлюбу в них 11.09.2006 року народився син [PERSON]. Однак, одруження з відповідачкою виявилося невдалим, оскільки у них виявилися різні погляди на сімейне життя та сімейні обовязки. Все це призвело до того, що сумісне життя та збереження сімї стали неможливими. Вони з відповідачкою сімейних відносин не підтримують, вже більше одного року проживають окремо. Вважає, що їхня сімя остаточно розпалася і подальше спільне проживання з відповідачкою є неможливим, в звязку з чим звернувся в суд з даним позовом. В судовому засіданні позивач повністю підтримав заявлені позовні вимоги, зіславшись на вищевикладені обставини. При цьому додатково пояснив, що він категорично наполягає на розірванні шлюбу, оскільки шлюб носить тільки формальний характер. Протягом останніх років відносини між ними суттєво погіршилися, постійно виникали суперечки, в зв»язку з чим вони прийняли рішення розірвати шлюб та нотаріально розділили житло, в якому проживали. Просив не надавати строк для примирення, оскільки він результату не дасть, укладений з відповідачкою шлюб розірвати, неповнолітнього сина [PERSON] залишити на проживанні з матірю, відповідачкою по справі, судові витрати покласти на нього. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі, пояснивши, що справді між нею та позивачем немає взаєморозуміння, почуття любові та спільних поглядів на подальше сімейне життя. Рішення про розірвання шлюбу вони добре обдумали, все вирішили добровільно, спорів щодо майна між ними не має. Оскільки вони твердо вирішили розлучитися, то вона просить не надавати строк на примирення, оскільки він результату не принесе, а укладений з позивачем шлюб розірвати та після розірвання шлюбу змінити її прізвище на дівоче. Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази, суд вважає, що заявлений позов належить до задоволення, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 112 ч.2 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Свідоцтво про одруження (повторне) серії 1-НМ № 108844 від 01.07.2004 року, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції Івано-Франківської області (а.с. 4), підтверджує, що сторони по справі 30 серпня 2003 року зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 129. Про те, що від цього шлюбу у них 11 вересня 2006 року народився син [PERSON], свідчить свідоцтво про його народження серії 1-АП № 048812, видане відділом реєстрації актів про народження Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим 29.09.2006 року (а.с. 6). В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, оскільки в них виявилися різні погляди на сімейне життя та обовязки. Як ствердили сторони, вони сімейних відносин не підтримують, вже більше одного року проживають окремо, зберегти сімю не бажають та категорично наполягають на розлученні, нотаріально поділили спільно нажите майно. За таких обставин суд вважає за необхідне позов задоволити, укладений між [PERSON] та [PERSON] шлюб розірвати, неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], залишити на проживанні з матірю, відповідачкою по справі, прізвище якої після розірвання шлюбу змінити на дівоче «Курташ». Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 105, 109, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved