Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Василівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про зняття арешту з рухомого та нерухомого майна, в якому позивач просить зняти арешт з всього рухомого та всього нерухомого майна [PERSON] , ІПН [NUMBER] , який накладено державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Василівського районного управління юстиції Запорізької області у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого листа №2-8156 від 18.02.2010 року виданого Василівським районним судом Запорізької області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] майнової шкоди у розмірі 5312,00 грн. та судових витрат. В обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] зазначає, що на примусовому виконанні Василівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень перебував виконавчий лист №2-8156 від 18.02.2010 року виданий Василівським районним судом Запорізької області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] майнової шкоди у розмірі 5312,00 грн. та судових витрат. 23.02.2010 року державним виконавцем відділу Кропачевим І.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника [PERSON] та запропоновано виконати виконавчий лист до 01.03.2010 року, внаслідок чого було арештовано все рухоме та нерухоме майно боржника [PERSON] 30.04.2010 року державним виконавцем винесено постанову про передачу виконавчого документа за місцем роботи боржника до підприємства ЗАТ «Запорізький залізорудний комбінат». 20.12.2010 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.8 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» (підстава: фактичне повне виконання рішення). На даний момент виконавче провадження знищено. Повторно виконавчий документ не надходив. На звернення до Василівського РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області, [PERSON] отримав лист №16967 від 02.07.2018 року, у якому «підтверджено повне виконання рішення». Також в даному листі зазначено, що «відповідно до порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки, після чого вони підлягають знищенню» та рекомендовано для вирішення питання про зняття арешту з майна звернутися до суду. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 08 листопада 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, та просить задовольнити. Відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі, та не заперечує проти їх задоволення. Представник відповідача Василівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно листа Василівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області на заяву позивача про зняття арешту №16967 від 02.07.2018 року, повідомлено, на виконанні відділу державної виконавчої служби згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень перебував виконавчий документ №2-8156 від 18.02.2010 року виданий Василівським районним судом Запорізької області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 5312,00 грн., моральну шкоду в розмірі 1500,00 грн., витрати на проведення психологічного обстеження - 600,00 грн., витрати за виготовлення кошторисної документації - 180,00 грн., витрати за проведення незалежної оцінки в сумі 650,00 грн., витрати на придбання ліків в загальній сумі 2115,415 грн., витрати на проведення медичного обстеження в сумі 750,00 грн., судовий збір в сумі 146,07 грн., витрати по оплаті ІТЗ розгляду справи в сумі 30,00 грн. Дата надходження виконавчого документа до державного виконавця 19.02.2010 року. 23.02.2010 року державним виконавцем відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника - згідно даних ВП - спец.розділ; постанова про відкриття виконавчого провадження, б/н, 01.03.2010, ВДВС Василівського РУЮ, Державний виконавець Кропачев І.Л., об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно в межах суми боргу 11283 грн. - згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника, боржнику виконати виконавчий лист у строк до 01.03.2010 року. 02.03.2010 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору. 22.03.2010 року державним виконавцем винесено постан6ову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій. 30.04.2010 року державним виконавцем винесено постанову про передачу виконавчого документа до підприємства, установи, організації. Підприємство: ЗАТ «ЗЗРК». Згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, 20.12.2010 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.8 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» (стара редакція). Підстава: фактичне повне виконання рішення. Відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом №2274/5 від 25.12.2008 року Міністерства юстиції України п.9.9, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік, після чого вони підлягають знищенню по п.9.10 «документи органу державної виконавчої служби через закінчення строків їх зберігання підлягають знищенню». На даний момент виконавче провадження знищено. Стан виконання виконавчого документа не відомо, перевірити достовірність винесеної державним виконавцем постанови неможливо. Інформацією про сплату суми боргу, виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій не володіють. Станом на момент надання інформації, до відділу ДВС виконавчий документ №2-8156 від 18.02.2010 року виданий Василівським районним судом повторно не пред`являвся (а.с.12-13). Відповідно до п.8 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Відповідно до ст.38 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а, відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Ст.391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Відповідно ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діє на час розгляду справи) передбачено виключний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому суд враховує, що згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «East/West Alliance Limited» проти України» , яке набрало статусу остаточного 02.06.2014 р., в п. 167 рішення Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. У п. 168 Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти. Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний» «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Якщо хоча б одного із цих критеріїв не додержано, Європейський суд з прав людини констатує у такому випадку порушення статті 1 Першого протоколу. Законність означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон не передбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя. Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого Європейський суд з прав людини надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправданим за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обгрунтованої пропорційності) між метою, що передбачає для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». Судом встановлено, що на виконанні відділу державної виконавчої служби згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень перебував виконавчий документ №2-8156 від 18.02.2010 року, виданий Василівським районним судом Запорізької області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 5312,00 грн., моральну шкоду в розмірі 1500,00 грн., витрати на проведення психологічного обстеження - 600,00 грн., витрати за виготовлення кошторисної документації - 180,00 грн., витрати за проведення незалежної оцінки в сумі 650,00 грн., витрати на придбання ліків в загальній сумі 2115,415 грн., витрати на проведення медичного обстеження в сумі 750,00 грн., судовий збір в сумі 146,07 грн., витрати по оплаті ІТЗ розгляду справи в сумі 30,00 грн., а всього: 11 283,52 грн. 20.12.2010 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з тим, що підтверджено фактичне повне виконання рішення. На даний момент виконавче провадження знищено. Проте, у постанові про закінчення виконавчого провадження державним виконавцем питання про скасування арешту не вирішено. У боржника за виконавчим документом [PERSON] на даний час відсутня заборгованість перед [PERSON] , однак арешт на майно позивача, накладений під час здійснення вказаного виконавчого провадження, не знятий, що перешкоджає позивачеві як власникові майна здійснювати свої повноваження власника. Таким чином, виходячи із встановлених обставин, вбачається невідповідність заходу втручання держави в право власності [PERSON] критеріям втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці Європейського суду з прав людини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що є підстави для зняття арешту з належного заявнику майна в судовому порядку.

Outcome: approved