Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до Бахмацького районного суду Чернігівської області з позовом до територіальної громади в особі Біловежівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області про визнання права власності в порядку спадкування на 1/2 частину земельної ділянки площею 6.79 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Біловежівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що будучи спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , позивач не має можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на вищевказане спадкове майно і належним чином зареєструвати своє право власності, оскільки оригінал державного акту, який засвідчує право власності спадкодавиці на земельну ділянку, втрачений. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, при цьому сторони надали суду заяви про розгляд справи без їх участі; позивач просить позов задовольнити; представник відповідача відзиву на позов не подав, проти задоволення вимог [PERSON] не заперечує; третя особа причини неявки не повідомила, пояснень щодо позову не надала. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка на день смерті була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] (а.с.8, 9). Згідно із державним актом на право власності земельну ділянку серії ЯЕ №781054, виданим 04.07.1998 року [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 6.79 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка складається із трьох земельних ділянок: площею 3.60 га з кадастровим номером 7420381000:14:000:0100, площею 2.84 га з кадастровим номером 7420381000:14:000:0124 та площею 0.35 га з кадастровим номером 7420381000:17:000:0081, які розташовані на території Біловежівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області (а.с.11, 44-52). 29.11.2004 року [PERSON] склала заповіт, згідно з яким все своє майно заповіла позивачу та [PERSON] (а.с. 41, 69). Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Отже, позивач за заповітом успадкував після смерті [PERSON] 1/2 частини всього належного їй майна, у тому числі і земельної ділянки загальною площею 6.79 га, розташованої на території Біловежівської сільської ради. Відповідно до положень п.г ч.1 ст.81 ЗК України, однією з підстав набуття права власності на земельну ділянку є прийняття спадщини. Згідно з положеннями ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на дану нерухомість . Згідно з копією спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , спадщину після смерті вказаної особи прийняли [PERSON] та [PERSON] (а.с.62-81 ). Листом №2544/02-14 від 01.11.2019 року державний нотаріус повідомив спадкоємців, у тому числі і [PERSON] про відсутність можливості видати йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у виді земельних ділянок, оскільки позивачем не були надані документи, що посвідчують право власності померлої на вищевказане спадкове майно (а.с.16). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (а.с.14). Згідно з повідомленням Прилуцької міської державної нотаріальної контори від 18.02.2020 року № 94/02-14, спадкова справа після її смерті [PERSON] була заведена 05.08.2013 року на підставі претензії кредитора. Донька [PERSON] - [PERSON] зверталася до нотаріуса з приводу оформлення спадкових прав після смерті матері, однак пропустила визначений законодавством строк для прийняття спадщини і спадщину не прийняла (а.с.83). Отже, у встановленому законом порядку позивач звернувся до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав після смерті [PERSON] , але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у виді земельної ділянки по причині втрати правовстановлюючого документа: оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку. Згідно з п.2.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Оголошенням, опублікованим в районній газеті «Порадник» від 06.12.2019 року позивачем було повідомлено про втрату державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №781054, з проханням вважати втрачений державний акт недійсним (а.с.15 зворотна сторона). Вищевикладене підтверджує право позивача в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 6.79 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка складається із трьох земельних ділянок: площею 3.60 га з кадастровим номером 7420381000:14:000:0100, площею 2.84 га з кадастровим номером 7420381000:14:000:0124 та площею 0.35 га з кадастровим номером 7420381000:17:000:0081, які розташовані на території Біловежівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області. У ст.16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з п.1 ч.2 ст.16 даного Кодексу визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. У зв`язку з тим, що втрата правовстановлюючого документа позбавляє позивача можливості оформити свої права на спадщину у нотаріуса, тому Суд вважає його позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved