Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-01 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до Есманьської селищної ради Глухівського району Сумської області (далі - відповідач) про визнання права на земельну частку (пай) як на спадкове майно, яка належала [PERSON] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на спадкове майно, яка складається із земельної частки (пай), загальною площею 5,36 умовних кадастрових гектара, яка належала померлій на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] . Спадщину після її смерті прийняли її чоловік [PERSON] , донька [PERSON] та син [PERSON] по 1/3 частині кожний, які на день смерті спадкодавця разом з нею проживали і були зареєстровані в одному будинку. Але ніхто із спадкоємців не отримав свідоцтво про право на спадщину за законом. [INFO] помер син [PERSON] [PERSON] . Спадщину після його смерті прийняв [PERSON] , який проживав та був зареєстрований разом з сином, але також не оформив та не отримав свідоцтво про право на спадщину за законом. [INFO] помер [PERSON] . Спадщину після його смерті вона прийняла, оскільки проживала та була зареєстрована разом з батьком в одному будинку. Таким чином вона є єдиним спадкоємцем першої черги за законом на зазначену земельну частку (пай), що належала [PERSON] , інших спадкоємців за законом першої черги немає. Однак, коли вона звернулася до приватного нотаріуса Глухівського районного нотаріального округу Сумської області Міхно Д.В., яка відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну частку (пай) померлої матері, оскільки сертифікат на земельну частку (пай) було втрачено. Тому і змушена звернутися з даним позовом до суду. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, але представник позивача подала письмову заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи без їх участі. Представник відповідача Есманьської селищної ради Глухівського району Сумської області у судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву про відсутність заперечень на позов та слухання справи без його участі. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступного. Як встановлено, [INFO] в м. Глухів Сумської області у віці 47 років померла [PERSON] (а.с. 5). З повідомлення відділу у Глухівському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 15.05.2019 за № 71/133-19 вбачається, що [PERSON] на підставі розпорядження голови Глухівської районної державної адміністрації № 346 від 04.09.1996 було видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] та зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Глухівською районною державною адміністрацією членам САПТЗТ ім. Калініна за № 318 від 03.10.1996. Розмір земельної частки складав 5,36 умовних кадастрових гектарів (а.с. 11). В пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено: при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми Цивільного кодексу УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до пункту 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про спадкування №7 від 30.05.2008 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру свідчить, що спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину на ім`я [PERSON] відсутні (а.с. 37). Згідно свідоцтва про шлюб, [PERSON] 24 січня 1975 року зареєстрував шлюб з [PERSON] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про смерть, [INFO] в смт. Червоне Глухівського району Сумської області у віці 65 років помер [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про народження, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10), який помер [INFO] в смт. Червоне Глухівського району Сумської області у віці 29 років (а.с. 4). Згідно свідоцтва про народження, батьками позивача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). З довідки № 02-16/670, виданої 11.05.2019 виконкомом Есманьської селищної ради Глухівського району, вбачається, що на момент смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Заповіт від імені [PERSON] селищною радою не посвідчувався. На день смерті з [PERSON] були зареєстровані: чоловік [PERSON] , 1950 р.н., донька [PERSON] , 1976 р.н, син [PERSON] , 1982 р.н. (а.с.12). Згідно довідки № 02-16/672, виданої 11.05.2019 виконкомом Есманьської селищної ради Глухівського району, вбачається, що на момент смерті [PERSON] , який помер [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Заповіт від імені [PERSON] селищною радою не посвідчувався. На день смерті з [PERSON] були зареєстровані: батько [PERSON] , 1950 р.н., сестра [PERSON] , 1976 р.н. (а.с. 13). Згідно довідки № 02-16/671, виданої 11.05.2019 виконкомом Есманьської селищної ради Глухівського району, вбачається, що на момент смерті [PERSON] , який помер [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Заповіт від імені [PERSON] селищною радою не посвідчувався. На день смерті з [PERSON] були зареєстровані: донька [PERSON] , 1976 р.н. (а.с. 13). Відповідно до положень статей 1216, 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) і до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1220 цього Кодексу передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Оскільки позивач відповідно до статті 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом, інших спадкоємців немає, а тому суд приходить до висновку, що вона є єдиним спадкоємцем померлої [PERSON] . Відповідно до пункту а частини третьої статті 152 Земельного кодексу України (далі ЗК України) захист прав громадян юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Частиною першою статті 131 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набути у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільного-правових угод. Відповідно до пункту 17 Перехідних положень ЗК України сертифікати на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Отже, після смерті [PERSON] всі належні їй права та обов`язки, у тому числі й право на земельну частку (пай), що належали останній, перейшли до її доньки, [PERSON] . Оскільки судом встановлено, що позивач набула у порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) у розмірі 5,36 умовних кадастрових гектара, що належала [PERSON] відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , однак вказане право не визнається, суд вважає за необхідне захистити дане право позивача шляхом його визнання, тому позов підлягає задоволенню повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved