Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 24 листопада 1984 року зареєстрував шлюб з відповідачем, під час якого у них народилося двоє дітей син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що протягом тривалого часу між нею та відповідачем постійно відбувалися непорозуміння та сварки в результаті чого вони взагалі припинили нормальне спілкування та спільне проживання. На даний час ведення спільного господарства між ними повністю припинене, понад шість років разом не проживають. Вказує, що почуття любові та поваги вже втрачено, кожен з них має власне життя, діти також проживають окремо. Його неодноразові звернення щодо розірвання шлюбу у органах ДРАЦСу відповідач ігнорує, постійно знаходить відмовки. На підставі наведеного просить позов задовольнити та розірвати шлюб між ними. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив такі задовольнити, не надаючи строку для примирення.\~\~ Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причину неявки не повідомила, відзив не подала, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до такого висновку. У судовому засіданні встановлено, що 24 листопада 1984 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Дубриницькій сільській раді Перечинського району Закарпатської області, актовий запис № 20, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] , видане Дубриницькою сільською радою Перечинського району Закарпатської області 24 листопада 1984 року (а. с. 3). За час перебування в шлюбі у сторін народилося двоє дітей син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Крім цього встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося. Про це свідчать ті обставини, що позивач та відповідач сімейних стосунків не підтримують, понад шість років спільно не проживають. Їх неявку у судове засідання суд розцінює як байдуже ставлення до шлюбу. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони повністю втратили почуття поваги, любові та довіри один до одного і їх сім`я розпалася остаточно. Умови для їх примирення відсутні, а цей шлюб є формальним і подальше його збереження суперечить інтересам сторін та інтересам їх дітей. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість\~\~ і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, суд вважає, що шлюб між ними слід розірвати. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідає положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved