Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Виконавчого комітету Мукачівської міської ради, Мукачівського міського комунального підприємства «Ремонтно-будівельне управління», про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 7 323,22 гривень. Позовні вимоги мотивує тим, що Наказом № 29-к від 05.09.2003 року він був прийнятий на роботу директором комунального підприємства «Міська служба пасажирських перевезень». Розпорядженням Мукачівського міського голови № 43 від 11.09.2012 року був звільнений з посади директора КП «Міська служба пасажирських перевезень» за угодою сторін, відповідно до п.1 ст.36 КУпП України, що стверджується відповідними записами у трудовій книжці. 17.09.2012 року він звернувся до Мукачівської міської ради із заявою щодо не проведення з ним розрахунку заборгованості по заробітній платі при звільненні, однак його було повідомлено, що дане питання не відноситься до компетенції Мукачівської міської ради. 14.05.2014 року він звернувся до директора ММКП «Ремонтно-будівельне управління» з проханням надати йому довідку про розрахунок з ним при звільненні його з роботи керівника ММКП «Міська служба пасажирських перевезень», на що йому була видана довідка про його доходи за січень-травень 2012 року та письмова відповідь. Вважає, що на момент його звільнення 11.09.2012 року його не розраховано за червень, липень, серпень та вересень місяці 2012 року на загальну суму 7 323,22 гривень, які він просить стягнути з виконавчого комітету Мукачівської міської ради. Під час розгляду справи в суді позивач уточнив заявлену вимогу, а саме просив стягнути вказану суму боргу саме з Мукачівського міського комунального підприємства «Ремонтно-будівельне управління», яке є правонаступником ММКП «Міська служба пасажирських перевезень». В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задоволити, посилаючись на те, що в період з червня по вересень місяць 2012 року займав посаду директора комунального підприємства «Міська служба пасажирських перевезень», відвідував роботу в процесі реорганізації підприємства, а тому вважає, що має право на виплату йому заробітної плати за цей період. Представники відповідачів в судове засідання не з'явилися повторно, про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомили. Заслухавши думку учасника судового процесу та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на які сторона посилається як на підставу своїх вимог, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] працював директором комунального підприємства «Міська служба пасажирських перевезень». Згідно запису № 28 у трудовій книжці, [PERSON] був звільнений з посади директора Мукачівського міського комунального підприємства «Міська служба пасажирських перевезень» за угодою сторін (п1.ст.36 КЗпП України) на підставі Розпорядженням Мукачівського міського голови № 43 від 11.09.2012 року (а.с. 32). На момент звільнення з позивавем не було проведено повного розрахунку, а саме йому не виплачено заробітну плату за період з 01.06.2012 року по 11.09.2012 року. 17.09.2012 року [PERSON] подав заяву на ім'я Мукачівської міської ради щодо не проведення з ним розрахунку заборгованості по заробітній платі при звільненні, яка з 01.06.2012 року по 11.09.2012 року складала 7 788,41 грн., яку просив виплатити, згідно ст.116 КЗпП України. Листом від 10.10.12 року за підписом міського голови, його було повідомлено, що питання порушене у його заяві не відноситься до компетенції Мукачівської міської ради. Позивач, виходячи з розміру середньомісячної заробітної плати, надав розрахунок заборгованості по заробітній платі на момент його звільнення 11.09.2012 року за червень, липень, серпень та вересень місяці 2012 року на загальну суму 7 323,22 гривень, яку він просить стягнути з ММКП «Ремонтно будівельне управління». З метою захисту свої прав позивач вже звертався до суду з позовом до Мукачівської міської ради та ММКП «Ремонтно будівельне управління» про стягнення заборгованості по заробітній платі, де просив стягнути вказану суму боргу саме з міської ради, однак у задоволенні позову йому було відмовлено. Підставою для відмови в позові було те, що вимоги були заявлені до неналежного відповідача, з такими висновками погодився і суд апеляційної інстанції. Разом з тим, рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 02 жовтня 2014 року у справі за позовом [PERSON] до Мукачівської міської ради та ММКП «Ремонтно будівельне управління» про стягнення заборгованості по заробітній платі встановлено ряд обставин, які відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України не потребують доказування. Зокрема, вказаним судовим рішенням встановлено, що Мукачівське міське комунальне підприємство «Міська служба пасажирських перевезень» - є самостійний господарюючий суб'єкт, який є юридичною особою, засновано на комунальній власності територіальної громади м. Мукачево, підпорядковане, підзвітне і підконтрольне Управлінню міського господарства Виконавчого комітету Мукачівської міської ради. Згідно п.5.2.2. розділу 5 Статуту ММКП «Міська служба пасажирських перевезень», Підприємство забезпечує своєчасні розрахунки з працівниками підприємства. Згідно з пунктом 3.1 Контракту (трудового договору) укладеного з [PERSON], за виконання обов'язків, передбачених цим контрактом, керівникові нараховується заробітна плата за рахунок частки доходу, одержаного підприємством в результаті його господарської діяльності виходячи з установлених керівнику: а)посадового окладу в розмірі 1800,00 грн. від фактично відпрацьованого часу, б)премії у розмірі до 50% нарахованої заробітної плати за посадовим окладом, в) надбавки за інтенсивність праці та особливий характер роботи в розмірі 20% нарахованої заробітної плати за посадовим окладом. Відповідно рішення 20 позачергової сесії 6-го скликання Мукачівської міської ради № 437 від 23 грудня 2011 року «Про реорганізацію комунальних підприємств» Мукачівська міська рада вирішила: 1) реорганізувати Мукачівське міське комунальне підприємство «Міська служба пасажирських перевезень» шляхом приєднання до Мукачівського міського комунального підприємства «Ремонтно-будівельне управління»; 2) визнати ММКП «Ремонтно-будівельне управління» правонаступником всіх майнових і не майнових прав та обов'язків ММКП «Міська служба пасажирських перевезень» у відповідності до передавального акту з моменту внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб запису про припинення діяльності останнього. Як вбачається з Передавального Акту від 31.05.2012 року, підписаного директором та гол. бухгалтером ММКП «Міська служба пасажирських перевезень» та директором та гол. бухгалтером ММКП «Ремонтно-будівельне управління», Головою, секретарем та членами еомісії з припинення діяльності ММКП «Міська служба пасажирських перевезень», зокрема Додаток № 2 до передавального Акту від 31.05.2012 р. кредиторська заборгованість по рах 661 (заробітна плата) склала 37 736,51 грн. в т. ч. [PERSON] 7 615,14 гривень. У судовому засіданні позивач [PERSON] визнав, що заборгованість в сумі 7 615,14 гривень була виплачено йому підприємством правонаступником - ММКП «Ремонтно-будівельне управління», (згідно Передавального Акту), через кілька днів після внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб запису про припинення діяльності КП «Міська служба пасажирських перевезень», тобто після 11.09.2012 року. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивач продовжував працювати на займаній посаді і після складання Передавального акта, і відповідно він ставить питання про стягнення заробітної плати в період з 01.06.2014 року по день звільнення, що не охоплюється Передавальним актом. Враховуючи вищевказані обставини суд приходить до висновку, що оскільки саме ММКП «Ремонтно-будівельне управління» являється правонаступником ММКП «Міська служба пасажирських перевезень», відповідно до нього перейшов обов'язок виплати працівникам приєднаного підприємства заборгованості по заробітній платі. Не зазначення в Передавальному акті суми боргу, що виникла перед позивачем, пояснюється тим, що така заборгованість виникла після складання акту, тому і не могла бути так зазначеною, однак ця обствина не може призводити до порушення права працівника на отримання заробітної плати, гарантованого Конституцією України. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується робітнику регулярно в робочі дні в строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата усіх сум, належних йому від підприємства, проводиться у день звільнення. На підставі викладеного,

Outcome: approved