Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Корал» Довбиський фарфоровий завод», просив змінити формулювання причин звільнення, стягнути не виплачену заробітну плату, компенсацію за не використані дні щорічної оплачуваної відпустки, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та вихідну допомогу. Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що він працював у відповідача з 04.09.2012 року по 05.10.2013 року на посаді водія екскаватора та звільнений з підприємства за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. 05.10.2013 року він звернувся до керівника підприємства із заявою про розірвання з ним трудового договору за власним бажанням у зв'язку з порушенням трудового законодавства, оскільки існує заборгованість по виплаті заробітної плати за три місяці, тому відповідач повинен був розірвати з ним трудовий договір за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, представник позивача [PERSON] подав до суду заяву від 24.02.2014 року про розгляд справи без його участі. 21.01.2014 року в судовому засіданні представник позивача [PERSON] зробив усну заяву, якою відмовився від позовних вимог в частині стягнення не виплаченої заробітної плати, компенсації за не використані дні щорічної оплачуваної відпустки. Представник відповідача ТОВ «Корал» Довбиський фарфоровий завод» в судове засідання не з'явився, подав до суду лист від 17.02.2014 року в якому зазначив, що позивачем пропущений місячний строк звернення до суду в частині зміни формулювання причин звільнення, просив відмовити позивачу в задоволенні позову в цій частині та розглянути справу без участі представника відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] перебував з відповідачем ТОВ «Корал» Довбиський фарфоровий завод» в трудових стосунках на умовах трудового договору, укладеного на невизначений строк. 05.10.2013 року позивач подав заяву про звільнення з роботи за власним бажанням у зв'язку з порушенням працедавцем законодавства про працю (ч. 3 ст. 38 КЗпП України). В той же день його було звільнено з роботи на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України. За змістом ст. 38 КЗпП України працівник має право з власної ініціативи в будь-який час розірвати укладений з ним на невизначений строк трудовий договір. При цьому строк розірвання трудового договору і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до його розірвання і які працівник визначає самостійно. В разі, якщо вказані працівником причини звільнення - порушення працедавцем трудового законодавства (ч. 3 ст. 38 КЗпП України), не підтверджуються, або працедавцем не визнаються, останній не вправі самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору на ч. 1 ст. 38 КЗпП України. Відповідачем не було спростовано твердження позивача про існування заборгованості перед позивачем по виплаті заробітної плати за три місяці, тобто роботодавцем порушено умови трудового договору та законодавства про працю. Відповідно до ч. 3 ст.235 КЗпПУ у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про зміну формулювання звільнення підлягають до задоволення. Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У відповідності до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше тримісячного середнього заробітку. Повний розрахунок по виплаті заробітної плати [PERSON] проведений 22.11.2013 року, що підтверджується довідкою ТОВ «Корал» Довбиський фарфоровий завод» від 17.12.2013 року (а.с. 17). Період, за який підлягає до стягнення середній заробіток з 05.10.2013 року по 22.11.2013 року. Загальна кількість робочих днів за цей період складає 35 днів. Враховуючи, що середньоденний заробіток [PERSON] перед звільненням становив 114 грн. 92 коп. (а.с. 15), тому до стягнення підлягає сума 4022 грн. 20 коп. (114,92 грн. х 35 днів). Вихідна допомога становить 7239 грн. 96 коп. (2413,32 х 3 міс.). На підставі викладеного,

Outcome: approved