Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] оборони України про стягнення моральної шкоди у розмірі 240 000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він проходив військову службу на території Демократичної республіки Афганістан у період з 01.1983 року по 01.1985 рік, що підтверджується довідкою про перебування на території Демократичної республіки Афганістан № с/29 від 14.04.2017 року. При виконанні службового обовязку в ДРА, отримав вогнепальні осколкові поранення голови, руки та обох ніг, ЗЧМТ (контузія головного мозку - 1983 р.), наслідком яких рубці на шкіри в зазначених анатомічних областях, що підтверджується висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи №2498/Ж від 12.10.2016 року, що в подальшому призвело до розвитку: «Стійких залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ у вигляді посттравматичної та дисциркуляторної енцефалопатії ІІ-ІІІ ст., прогресуючого, кризового перебігу з вираженим церебростенічним синдромом, двобічною пірамідною симптоматикою, вегето-судинною дисфункцією, частими (2-3 рази на тиждень) судинними кризами змішаного характеру (лікворо-гіпертензивні, вертебро-базилярні), мнестичним зниженням, емоційно-вольовою нестійкістю. Посттравматичний церебральний арахноїдит з вираженим лікворо-гіпертензивним синдромом, вираженим вестибуло-атактичним синдромом, центральною вестибулярною дисфункцією III ст., стійко вираженим цефалгічним синдромом», що підтверджується витягом із протоколу Центральної військово-лікарської комісії МО України №4377 від 17.10.2016 року, висновком спеціаліста судово-медичної експертизи № 2498/Ж від 12.10.2016 року. Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії АВ №0679305 від 14.11.2016 року [PERSON] була встановлена 3 група інвалідності, що є підтвердженням того, що його здоровя з кожним роком тільки погіршується. Внаслідок вказаних обставин позивач не може вести повноцінний спосіб життя, постійно відчуває страждання, психологічний дискомфорт; порушена його душевна рівновага, виражена у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, страху, що постійно негативно позначається на душевному стані позивача. Його постійно, щоденно турбують головні болі, часто виникає запаморочення, похитування при ходінні, погіршення памяті, зниження слуху, працездатності, порушення сну, нудота, загальний дискомфорт в області серця, різку слабкість, оніміння язика, губ, кінцівок, закладеність носа, підвищений АТ, болі в хребті та ногах. Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що внаслідок інвалідності порушено його нормальні життєві звязки, йому доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя, позивач просить стягнути з [PERSON] оборони України моральну шкоду, яка завдана йому у результаті ушкодження здоровя при виконанні обовязків військової служби, яку він оцінює у 240000 грн., виходячи із тривалості й глибини душевних страждань та значного погіршення його здоровя. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали доводи, викладені в позовній заяві, просили суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] оборони України у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував у повному обсязі, посилаючись на те, що, на думку представника відповідача, [PERSON] оборони України є неналежним відповідачем у вказаній справі, і позивачем не доведено вини відповідача у спричиненні моральної шкоди. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON]проходив військову службу в лавах Збройних Сил СРСР на території Демократичної республіки Афганістан у період з 01.1983 року по 01.1985 рік, що підтверджується довідкою про перебування на території Демократичної республіки Афганістан № с/29 від 14.04.2017 року При виконанні службового обовязку в ДРА, отримав вогнепальні осколкові поранення голови, руки та обох ніг, ЗЧМТ (контузія головного мозку - 1983 р.), наслідком яких рубці на шкіри в зазначених анатомічних областях, що підтверджується висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи №2498/Ж від 12.10.2016 року, що в подальшому призвело до розвитку: «Стійких залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ у вигляді посттравматичної та дисциркуляторної енцефалопатії ІІ-ІІІ ст., прогресуючого, кризового перебігу з вираженим церебростенічним синдромом, двобічною пірамідною симптоматикою, вегето-судинною дисфункцією, частими (2-3 рази на тиждень) судинними кризами змішаного характеру (лікворо-гіпертензивні, вертебро-базилярні), мнестичним зниженням, емоційно-вольовою нестійкістю. Посттравматичний церебральний арахноїдит з вираженим лікворо-гіпертензивним синдромом, вираженим вестибуло-атактичним синдромом, центральною вестибулярною дисфункцією III ст., стійко вираженим цефалгічним синдромом», що підтверджується витягом із протоколу Центральної військово-лікарської комісії МО України №4377 від 17.10.2016 року, висновком спеціаліста судово-медичної експертизи № 2498/Ж від 12.10.2016 року. Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії АВ №0679305 від 14.11.2016 року [PERSON] була встановлена 3 група інвалідності, що поранення, травма, контузія, захворювання, повязані з виконанням обовязків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії. Як випливає зі змісту позову, [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом з посиланням на норми ст. 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та положення ст. ст.23,1167 ЦК України. Так, стаття 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачає, що відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди провадиться у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Статтею 1173 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. З матеріалів справи вбачається, що причиною виникнення інвалідності у [PERSON] є захворювання, яке повязане з виконанням обовязків військової служби в ДРА. У звязку із захворюваннями, які позивач отримав в період виконанням обовязків військової служби, позивач неодноразово проходив лікування в умовах стаціонару, проте, здоровя не відновилося, і довідкою до акту огляду МСЕК серії АВ №0679305 від 14.11.2016 року [PERSON] була встановлена 3 група інвалідності, що поранення, травма, контузія, захворювання, повязані з виконанням обовязків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії. У звязку із погіршенням стану здоровя [PERSON] позбавлений можливості вести повноцінний спосіб життя, оскільки постійно відчуває страждання, психологічний дискомфорт; порушена його душевна рівновага, виражена у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, страху, що постійно негативно позначається на душевному стані позивача. Його постійно, щоденно турбують головні болі, часто виникає запаморочення, похитування при ходінні, погіршення памяті, зниження слуху, працездатності, порушення сну, нудота, загальний дискомфорт в області серця, підвищений АТ, болі в хребті та ногах. Наявність причинно-наслідкового звязку між виконанням обовязків військової служби та наслідками (у тому числі і у заподіянні позивачеві моральної шкоди) підтверджується наявними в матеріалах справи медичними документами, в яких встановлено причину встановлення інвалідності позивачу та надані рекомендації для подальшого лікування. Слід також зазначити, що отримання позивачем будь-яких виплат, грошової допомоги при звільненні з військової служби у запас за станом здоровя, пільг, гарантій та компенсацій відповідно до чинного законодавства, не звільняє відповідача від обовязку відшкодування моральної шкоди, що прямо передбачено у ст. 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Посилання представника відповідача на те, що [PERSON] оборони України не є належним відповідачем у вказаній справі є безпідставними, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Положеннями ст. 170 ЦК України передбачено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обовязки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про Збройні сили України» встановлено, що [PERSON] оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні сили України. Відтак, у даному випадку, саме на [PERSON] оборони України як на уповноважений орган державного управління, покладається обовязок держави відшкодувати позивачу моральну шкоду. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 21.10.2014 року у справі № 3-86гс/14, який згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковим для судів. Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частинами першою, третьою статті 10 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Представником відповідача в обґрунтування своїх заперечень проти позову не було надано суду жодних доказів на їх обґрунтування, а також не доведено підстав для звільнення від доказування, встановлених статтею 61 ЦПК України. Натомість, позивачем додано до позовної заяви докази обґрунтованості заявлених позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, які у встановленому законом порядку відповідачем не були спростовані. Разом із тим, розмір визначеної позивачем моральної шкоди суд вважає завищеним, виходячи з такого. Відповідно до розяснень, що містяться у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Заявлений позивачем розмір моральної шкоди в сумі 240 000 грн. суд визнає непомірним та таким, що не відповідає обставинам справи та не є адекватним нанесеній моральній шкоді. У контексті визначення справедливого розміру відшкодування моральної шкоди варто звернути увагу на такий елемент, як урахування притаманного конкретній країні рівня життя, адже некритичне слідування заявленим вимогам у частині визначення розміру відшкодування може призвести до істотного порушення балансу інтересів сторін з приводу відшкодування моральної шкоди. За таких обставин, суд, враховуючи вимоги розумності і справедливості, глибину фізичних та душевних страждань позивача, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення для відшкодування моральної шкоди [PERSON] оборони України, дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь 30 000 грн. на відшкодування завданої йому моральної шкоди. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, від сплати якого позивач звільнений відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial