Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння. Позовні вимоги обгрунтовує слідуючими обставинами. Позивач [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] . 19 листопада 2018р. за заявою сестри позивача [PERSON] в приватного нотаріуса Сторожинецького районного нотаріального округу Чернівецької області Коржан В.Д. відкрито спадкову справу після смерті [PERSON] [PERSON] належало слідуюче майно: житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами загальною площею 39,9 кв.м., житловою площею 18,1 кв.м., а саме: житловий будинок літ «А-І», веранда літ. «а», ганок літ. «а1», літня кухня літ. «Б», веранда літ. «б», сарай літ. «В», сарай літ. «Г», сарай літ. «Д», сарай літ. «Е», сарай літ. «Ж», сарай літ. «З», сарай літ. «І», вбиральня літ. «К», ганок літ. «б1», ворота з хвірткою №1, огорожа №2, який розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка площею 0,25га, кадастровий номер 7324580500:02:002:0221, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,2702га, кадастровий номер 7324580500:02:002:0223, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . 05 червня 2018р. у приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Погорєлової М. Ю. посвідчено договори дарування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , земельної ділянки площею 0,25га, кадастровий номер 7324580500:02:002:0221, земельної ділянки площею 0,2702га, кадастровий номер 7324580500:02:002:0223, договори дарування укладені [PERSON] на користь [PERSON] . Позивач зазначає, що будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] відносно якого укладено договір дарування належало до категорії «колгоспних дворів» та відповідно до довідки № 3362 від 21.11.2018 року вказано, що станом на [INFO] у домогосподарстві, яке розташоване в [ADDRESS] були зареєстровані: голова двору - [PERSON] , дружина - [PERSON] (мати померла до смерті батька) та син [PERSON] , кожному належало по 1/3 частки домоволодіння. Враховуючи вищевикладене позивач просить ухвалити рішення, яким витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] 1/3 частку житлового будинку, загальною площею 39,9 кв.м., житловою площею 18,1 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явився, його представник подала до суду клопотання, в якому просить розглянути справу за відсутності позивача та за її відсутності, просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач, його представник в судове засідання не з`явилися, відзив на позов не подали. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наданих позивачем матеріалів та ухвалити заочне рішення по справі. Судом встановлено, що будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] належало до категорії «колгоспних дворів» та станом на 15.04.1991року у домогосподарстві, були зареєстровані: голова двору - [PERSON] , дружина - [PERSON] (мати померла до смерті батька) та син [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] . За життя [PERSON] належало слідуюче майно: житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами загальною площею 39,9 кв.м., житловою площею 18,1 кв.м., а саме: житловий будинок літ «А-І», веранда літ. «а», ганок літ. «а1», літня кухня літ. «Б», веранда літ. «б», сарай літ. «В», сарай літ. «Г», сарай літ. «Д», сарай літ. «Е», сарай літ. «Ж», сарай літ. «З», сарай літ. «І», вбиральня літ. «К», ганок літ. «б1», ворота з хвірткою №1, огорожа №2, який розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка площею 0,25га, кадастровий номер 7324580500:02:002:0221, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,2702га, кадастровий номер 7324580500:02:002:0223, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . 05 червня 2018р. у приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Погорєлової М. Ю. посвідчено договори дарування: житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , земельної ділянки площею 0,25га, кадастровий номер 7324580500:02:002:0221, земельної ділянки площею 0,2702га, кадастровий номер 7324580500:02:002:0223, договори дарування укладені [PERSON] (дарувальник) на користь [PERSON] (обдаровуваний). Із копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ( арк. справи 54) вбачається, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належав у формі приватної власності розміром частки 1/1, власник [PERSON] . Із копії довідки №1540 від 05.05.2018р. виданої старостинським округом с.Банилів-Підгірний Сторожинецької міської ради Сторожинецького району Чернівецької області (арк.. справи 57) вбачається, що в житловому будинку, який розташований в [ADDRESS] зареєстровані: голова двору [PERSON] , 1930р.н.. Згідно п. 26 постанови ПЛЕНУМУ ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Так, положеннями ст. ст. 316, 317, 321 Цивільного кодексу України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованих Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Непорушність положень статті 1 Першого протоколу підтверджена і сталою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції [(пункт 1 статті 32 Конвенції), (рішення від 23 вересня 1982року в справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції», рішення від 21 лютого 1986року в справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»)]. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі статтею 387 ЦК України власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Разом з тим, позивачем не надано будь - якого обґрунтування та доказів на підтвердження свого позову. В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази з боку позивача, що підтверджували би його позовні вимоги та судом не здобуто таких доказів в судовому процесі, тобто встановлених джерел інформації, що має значення для справи, а доводи позивача лише грунтуються на припущеннях, у зв?язку з чим не заслуговують на увагу. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Особи, які беруть участь у справі, розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Суду не надано доказів, що [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що порушені права останнього як власника вказаного будинку. Таким чином, суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки суду не надано доказів про підставність такого позову, як і не подано доказів яким чином відповідачем порушуються права позивача.

Outcome: dismissed