Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - відділ державної виконавчої служби Рокитнівського районного управління юстиції Рівненської області, про визнання правочину удаваним, визнання права власності на майно та звільнення його з-під арешту. Свої вимоги обґрунтував тим, що 28.06.2008 року ним було придбано у відповідача [PERSON] автомобіль „ВАЗ 2104, реєстраційний номерний знак [NUMBER], за грошові кошти в сумі 2300 доларів США. 28.06.2008 року відповідачем було оформлено на позивача довіреність, яку посвідчив приватний нотаріус Горохівського районного нотаріального округу Волинської області [PERSON], згідно якої уповноважено представляти інтереси власника [PERSON] з питань, що стосуються експлуатації, обслуговування та розпорядження автомобілем „ВАЗ 2104, реєстраційний номерний знак [NUMBER], в тому числі, з правом звернення із заявами, одержання необхідних документів, підпису договорів цивільно-правового характеру, керування автомобілем, зняття його з обліку та постановки на облік, тощо. Термін дії довіреності встановлено до 11.09.2016 року. Вказаним автомобілем відповідач [PERSON] користувалася на підставі довіреності від 11.09.2006 року, яку посвідчив приватний нотаріус Рокитнівського районного нотаріального округу Рівненської області [PERSON] Позивач вважає, що оформлення відповідачем [PERSON] на нього 28.06.2008 року довіреності у відповідності до ст. 235 ЦК України є удаваним правочином, оскільки цей правочин вчинено відповідачем за згодою позивача для приховання іншого правочину - купівлі-продажу. На думку [PERSON], фактично 11.09.2006 року між відповідачами [PERSON] та [PERSON], а 28.06.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договори купівлі-продажу автомобіля „ВАЗ 2104, реєстраційний номерний знак [NUMBER]. На даний час позивачу стало відомо, що державним виконавцем ВДВС Рокитнівського районного управління юстиції Рівненської області було накладено арешт на все рухоме майно відповідача [PERSON], в тому числі автомобіль „ВАЗ 2104, реєстраційний номерний знак [NUMBER]. Внаслідок цього позивач позбавлений можливості користуватися вказаним автомобілем. Посилаючись на зазначені обставини, [PERSON] просив суд визнати правочини від 11.09.2006 року та 28.06.2008 року удаваними, які вчинено для приховання інших правочинів купівлі-продажу, визнати за ним право власності на автомобіль „ВАЗ 2104, реєстраційний номерний знак [NUMBER], та звільнити його з-під арешту. Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 24.03.2016 року до участі в даній справі в якості співвідповідача залучено [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у поданій до суду позовній заяві, просили визнати правочини від 11.09.2006 року та 28.06.2008 року удаваними, які вчинено для приховання інших правочинів купівлі-продажу, визнати за [PERSON] право власності на автомобіль „ВАЗ 2104, реєстраційний номерний знак [NUMBER], та звільнити його з-під арешту. Відповідачі [PERSON], [PERSON], співвідповідач [PERSON] в судове засідання не зявилися і не повідомили суд про причини неявки, хоча завчасно були повідомлені про час і місце слухання справи у встановленому законом порядку, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями про вручення судових повісток. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - відділу державної виконавчої служби Рокитнівського районного управління юстиції Рівненської області в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника ВДВС Рокитнівського районного управління юстиції Рівненської області. Заслухавши думку позивача [PERSON], представника позивача [PERSON], які не заперечують щодо розгляду справи у відсутності відповідачів [PERSON], [PERSON], співвідповідача [PERSON] та представника третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - відділу державної виконавчої служби Рокитнівського районного управління юстиції Рівненської області, а також те, що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності вказаних відповідачів, співвідповідача та представника третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, показання свідка, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 235 Цивільного кодексу України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Згідно ч. 1, 3 ст. 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 244 Цивільного кодексу України представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Згідно ст.ст. 316, 317 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідност. 60 Закону України „Про виконавче провадження особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] являється власником автомобіля „ВАЗ 2104, реєстраційний номерний знак [NUMBER], 1988 року випуску. 11.09.2006 року відповідач [PERSON] оформив на [PERSON] та відповідача [PERSON] довіреність, яку посвідчив приватний нотаріус Рокитнівського районного нотаріального округу Рівненської області [PERSON], згідно якої їх уповноважено представляти інтереси власника [PERSON] з питань, що стосуються експлуатації, обслуговування та розпорядження автомобілем „ВАЗ 2104, реєстраційний номерний знак [NUMBER], в тому числі, з правом звернення із заявами, одержання необхідних документів, підпису договорів цивільно-правового характеру, керування автомобілем, зняття його з обліку та постановки на облік, тощо. Термін дії довіреності встановлено до 11.09.2016 року, з правом передовіри повноважень третім особам. 28.06.2008 року відповідачем [PERSON] було оформлено на [PERSON], [PERSON] та позивача [PERSON] довіреність, яку посвідчив приватний нотаріус Горохівського районного нотаріального округу Волинської області [PERSON], згідно якої їх уповноважено представляти інтереси власника [PERSON] з питань, що стосуються експлуатації, обслуговування та розпорядження автомобілем „ВАЗ 2104, реєстраційний номерний знак [NUMBER], в тому числі, з правом звернення із заявами, одержання необхідних документів, підпису договорів цивільно-правового характеру, керування автомобілем, зняття його з обліку та постановки на облік, тощо. Термін дії довіреності встановлено до 11.09.2016 року. 4.02.2008 року державним виконавцем ВДВС Рокитнівського районного управління юстиції Рівненської області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей. В звязку з неналежним виконання боржником судового рішення про стягнення аліментів 15.10.2008 року державним виконавцем ВДВС Рокитнівського районного управління юстиції Рівненської області було винесено постанову про арешт майна боржника [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження. 28.10.2008 року державним виконавцем ВДВС Рокитнівського районного управління юстиції Рівненської області було винесено постанову про оголошення розшуку майна боржника [PERSON], зокрема, автомобіля „ВАЗ 2104, реєстраційний номерний знак [NUMBER]. Зазначені обставини не оспорюються сторонами, а також підтверджуються дослідженими в судовому засіданні довіреністю від 11.09.2006 року, посвідченою приватним нотаріусом Рокитнівського районного нотаріального округу Рівненської області [PERSON] та зареєстрованою в реєстрі за № 2158, довіреністю від 28.06.2008 року, посвідченою приватним нотаріусом Горохівського районного нотаріального округу Волинської області [PERSON] та зареєстрованою в реєстрі за № 1251, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії РВС № 176354 від 17.08.2000 року, постановою про відкриття виконавчого провадження від 4.02.2008 року, виконавчим листом Рокитнівського районного суду Рівненської області від 25.12.2007 року, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.10.2008 року, постановою про оголошення розшуку майна від 28.10.2008 року, витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 15.10.2008 року. В судовому засіданні відповідач [PERSON], будучи допитаною в якості свідка, підтвердила, що 28.06.2008 року [PERSON] було придбано у неї автомобіль „ВАЗ 2104, реєстраційний номерний знак [NUMBER], що належав [PERSON], за грошові кошти в сумі 2300 доларів США. 28.06.2008 року [PERSON] було оформлено на [PERSON] довіреність, яку посвідчив приватний нотаріус Горохівського районного нотаріального округу Волинської області [PERSON], згідно якої уповноважено представляти інтереси власника [PERSON] з питань, що стосуються експлуатації, обслуговування та розпорядження автомобілем „ВАЗ 2104, реєстраційний номерний знак [NUMBER], в тому числі, з правом звернення із заявами, одержання необхідних документів, підпису договорів цивільно-правового характеру, керування автомобілем, зняття його з обліку та постановки на облік, тощо. Термін дії довіреності - до 11.09.2016 року. Вказаним автомобілем відповідач [PERSON] користувалася на підставі довіреності від 11.09.2006 року, яку посвідчив приватний нотаріус Рокитнівського районного нотаріального округу Рівненської області [PERSON] 28.06.2008 року [PERSON] було передано [PERSON] автомобіль, ключі від нього та документи на транспортний засіб. Розписку про отримання коштів [PERSON] не писала. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд при вирішенні заявлених позивачем вимог бере до уваги, що відповідно ст. 60 ЦПК України саме на позивача покладається обовязок довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а також представити суду докази у підтвердження обставин, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Згідно п.п. 1, 2, 7, 8 постанови КМУ № 1388 від 7.09.1998 року „Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (в редакції на час оформлення на позивача [PERSON] довіреності) цим Порядком встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків. Порядок є обовязковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обовязки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень. Власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобовязані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника, поданої особисто, і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу, оцінку його вартості, яка провадиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку у порядку, встановленому МВС, Мін'юстом, Держпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна і має відповідні документи, відповідність конструкції транспортного засобу встановленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів… Правомірність придбання транспортних засобів, складових частин, які мають ідентифікаційні номери, підтверджується документами, скріпленими підписом відповідної посадової особи і печаткою, виданими субєктами підприємницької діяльності, які реалізують транспортні засоби та видають довідки-рахунки, митними органами, судами, нотаріусами, органами соціального захисту населення, підприємствами-виробниками транспортних засобів та підрозділами ДАІ, а також угодами, укладеними на товарних біржах. Такими документами можуть бути: довідка-рахунок за формою згідно з додатком N 1, видана субєктом підприємницької діяльності, який реалізує транспортний засіб; договори, в тому числі угоди, укладені на товарних біржах, та інші посвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортний засіб; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичної чи фізичної особи, яка визнається власником транспортного засобу, його марки, моделі, року випуску, а також ідентифікаційних номерів складових частин; довідка органу соціального захисту населення, який виділив автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортного засобу за формою згідно з додатком N 6, виданий підприємством-виробником транспортного засобу чи його складових частин або підприємствами, які переобладнали чи встановили на транспортному засобі спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про відповідність конструкції транспортного засобу вимогам безпеки дорожнього руху, із зазначенням їх ідентифікаційних номерів та конкретного одержувача, скріплений підписом посадової особи підприємства і печаткою; посвідчення митного органу про реєстрацію транспортного засобу або його складових частин, що мають ідентифікаційні номери, в підрозділах ДАІ - для фізичних осіб, вантажна митна декларація - для юридичних осіб або належним чином оформлені довідка-рахунок та вантажна митна декларація (засвідчена митним органом копія) для фізичних та юридичних осіб; договір фінансового лізингу. Для реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зареєстровані в підрозділах ДАІ, крім названих документів, додається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) з відміткою підрозділу ДАІ про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням, передачею такий транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Відчуження, передача власником придбаних транспортних засобів, не зареєстрованих у підрозділах ДАІ, не проводиться… З вищевикладеного встановлено, що законодавством визначено спеціальний порядок відчуження та набуття права власності на транспортні засоби, а тому видану довіреність на транспортний засіб без укладення договору купівлі-продажу не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності. В ході розгляду справи позивачем та представником позивача не представлено суду належних доказів на підтвердження того, що [PERSON] було дотримано визначений законодавством порядок набуття права власності на автомобіль „ВАЗ 2104, реєстраційний номерний знак [NUMBER]. Довіреності від 11.09.2006 року та від 28.06.2008 року, на які посилаються позивач в поданій до суду позовній заяві та позивач, представник позивача в судовому засіданні, не відповідають вимогам зазначених норм законодавства і не є правовим оформленням переходу права власності на вказаний автомобіль. У позивача на підставі оформленої на нього довіреності виникли права і обовязки, зазначені у цій довіреності, зокрема, його уповноважено представляти інтереси власника [PERSON] з питань, що стосуються експлуатації, обслуговування та розпорядження автомобілем „ВАЗ 2104, реєстраційний номерний знак [NUMBER], в тому числі, з правом звернення із заявами, одержання необхідних документів, підпису договорів цивільно-правового характеру, керування автомобілем, зняття його з обліку та постановки на облік, тощо. Тобто, на підставі вказаної довіреності позивач набув право керування та розпорядження автомобілем „ВАЗ 2104, реєстраційний номерний знак [NUMBER], однак не набув право власності на вказаний автомобіль, власником якого є [PERSON] Крім того, суд бере до уваги, що довіреність від 28.06.2008 року, крім позивача, оформлена також на [PERSON], [PERSON], які, як і [PERSON], набули право керування та розпорядження автомобілем „ВАЗ 2104, реєстраційний номерний знак [NUMBER]. Довіреність від 28.06.2008 року не скасована, автомобіль „ВАЗ 2104, реєстраційний номерний знак [NUMBER], не був знятий з обліку в органах ДАІ, сплата передбачених законом податків та зборів не проводилася, транспортний засіб по даний час зареєстрований за [PERSON] та належить останньому на праві власності. Такі ж обставини було встановлено судом щодо оформлення довіреності 11.09.2006 року на відповідача [PERSON] В звязку з цим у даного відповідача на підставі оформленої на неї довіреності виникли права і обовязки, зазначені у цій довіреності, зокрема, її було уповноважено представляти інтереси власника [PERSON] з питань, що стосуються експлуатації, обслуговування та розпорядження автомобілем „ВАЗ 2104, реєстраційний номерний знак [NUMBER], в тому числі, з правом звернення із заявами, одержання необхідних документів, підпису договорів цивільно-правового характеру, керування автомобілем, зняття його з обліку та постановки на облік, тощо. Тобто, на підставі вказаної довіреності [PERSON] набула право керування та розпорядження автомобілем „ВАЗ 2104, реєстраційний номерний знак [NUMBER], однак не набула право власності на вказаний автомобіль, власником якого є [PERSON] Крім того, суд бере до уваги, що довіреність від 11.09.2006 року, крім [PERSON], оформлена також на [PERSON], який, як і [PERSON], набув право керування та розпорядження автомобілем „ВАЗ 2104, реєстраційний номерний знак [NUMBER]. Довіреність від 11.09.2006 року не скасована, автомобіль „ВАЗ 2104, реєстраційний номерний знак [NUMBER], не був знятий з обліку в органах ДАІ, сплата передбачених законом податків та зборів не проводилася, транспортний засіб не був перереєстрований на [PERSON] Законодавством встановлено спеціальний порядок набуття права власності громадянами на автомобілі. Торгівля транспортними засобами, що були в експлуатації, здійснюється відповідно до Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою КМУ № 1200 від 11.11.2009 року, а реєстрація відповідно до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів. Посилання позивача в поданій до суду позовній заяві та позивача, представника позивача в судовому засіданні на довіреності від 11.09.2006 року та від 28.06.2008 року, як на удаваний правочин, який вчинено відповідно спочатку відповідачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], а в подальшому - позивачем та відповідачем [PERSON] з метою приховання договору купівлі-продажу, як на підставу набуття права власності позивача на автомобіль „ВАЗ 2104, реєстраційний номерний знак [NUMBER], суд вважає необґрунтованими. Оформлення довіреності на транспортний засіб, що був в експлуатації та має особливості цивільного обороту, без укладення в подальшому договору купівлі-продажу не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності. Оскільки у встановленому порядку договір купівлі-продажу даного автомобіля між його власником [PERSON] чи його представником з однієї сторони та [PERSON] з іншої не укладався, підстав для визнання за позивачем права власності на автомобіль „ВАЗ 2104, реєстраційний номерний знак [NUMBER], немає. Згідно п. 25 постанови ПВС України № 9 від 6.11.2009 року „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними за удаваним правочином (стаття 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обовязки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Тобто, воля сторін в удаваному правочині спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином. При цьому позивач повинен вказати, який інший правочин приховується з допомогою укладеного правочину. За удаваним правочином обидві сторони свідомо, з певною метою, документально оформлюють правочин, але насправді між ними встановлюються інші правовідносини. Для визнання правочину удаваним слід встановити, що обидві сторони договору діяли свідомо для досягнення якоїсь особистої користі, їх дії направлені на досягнення інших правових наслідків і приховують іншу волю учасників угоди, чого в ході розгляду справи судом встановлено не було. Виходячи з викладеного, за своєю правовою природою удаваний правочин є двостороннім (багатостороннім) правочином, дії сторін якого направлені на досягнення певних правових наслідків і приховують волю учасників угоди, а представництво, згідно ч. 1 ст. 237 ЦК України, - це лише правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Таким чином, довіреність від 28.06.2008 року, видана відповідачем [PERSON] позивачу, не може вважатись правочином в розумінні вимог ст. 235 ЦК чи ст. 655 ЦК України, а є лише документом, виданим для представництва інтересів власника транспортного засобу перед третіми особами. Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання правочинів як від 11.09.2006 року, так і від 28.06.2008 року удаваними, як таких, що вчинені для приховання інших правочинів купівлі-продажу. Оскільки позивач права власності на автомобіль „ВАЗ 2104, реєстраційний номерний знак [NUMBER], у встановленому законом порядку не набув, відповідно його права накладенням арешту на цей транспортний засіб порушені не були, а тому підстави для звільнення даного автомобіля з-під арешту відсутні. Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору відділ державної виконавчої служби Рокитнівського районного управління юстиції Рівненської області, про визнання правочину удаваним, визнання права власності на майно та звільнення його з-під арешту слід відмовити.

Outcome: dismissed