Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 29 серпня 2008 року він позичив [PERSON] 10000 грн. 00 коп., які та зобов'язалася повернути по першій вимозі. Договір був укладений в письмовій формі шляхом складання боржником розписки. 01.04.2014 року позивач пред'явив відповідачеві усну вимогу про повернення боргу з процентами, але відповідач суму позики йому не повернула. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, підтвердив доводи, викладені в позовній заяві та додатково пояснив, що з відповідачем він разом в цивільному шлюбі не проживав, і ніяких домовленостей з нею не мав. В 2012 року відповідач сплатила 1 080 грн. в рахунок часткового погашення боргу в муніципальну лікарняну касу, більше ніяких оплат вона не робила, продукти харчування вона не купувала. Просив суд позов задовольнити та стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу за договором позики від 29.08.2008 року у розмірі 10 000 грн. та суму процентів за договором позики від 29.08.2008 року у розмірі 17728 грн., а також понесені ним судові витрати. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнала та пояснила, що дійсно брала у позивача гроші в сумі 10 000 грн. Вона з позивачем перебувала в цивільному шлюбі з 2006 року по 2013 рік. В них була усна домовленість, що вона буде купувати продукти харчування, сплачувати комунальні послуги, а позивач свої гроші буде відкладати. Після того, як вона перенесла операцію стосунки в них погіршилися. Письмових доказів, що вона повертала гроші позивачу в неї немає. Вислухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. В судовому засіданні встановлено, що згідно з розпискою від 29.08.2008 року [PERSON] позичила у [PERSON] гроші в сумі 10 000 грн., а також зобов'язалася виплатити 30 % річних від суми позики та повернути суму позики за першою вимогою кредитора. Згідно з письмовою вимогою [PERSON] від 04.05.2014 року, направленою рекомендованим листом, він вимагав від [PERSON] повернути гроші надані за договором позики від 29.08.2008 року та 30 % за користування позикою, яка була проігнорована відповідачем. Також, судом встановлено, що розмір 30 % річних від суми позики за 2157 днів користування грошовими коштами у сумі 10 000 грн. за період з 29.08.2008 року по 06.05.2014 року, виходячи із розрахунку наданого позивачем та перевіреного судом, склав 17 728 грн. Згідно з копіями платіжних доручень, наданих відповідачем, [PERSON] перерахувала членські внески на рахунок муніципальної лікарняної каси в рахунок погашення боргу за договором позики у сумі 1 080 грн. В судовому засіданні позивач не заперечував проти даного факту та часткового погашення відповідачем боргу у сумі 1 080 грн. Таким чином, судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що відповідач [PERSON] частково повернула позивачу [PERSON] борг за договором позики, укладеним 29.08.2008 року, у сумі 1 080 грн. 00 коп., а тому його залишок складає 8 920 грн. 00 коп., у зв'язку з чим позовна заява в частині стягнення з відповідача на користь позивача основної суми боргу за договором позики підлягає частковому задоволенню у вищезазначеній сумі. Позовна заява в частині стягнення 30 % річних за договором позики за період з 29.08.2008 року по 06.05.2014 року також підлягає частковому задоволенню, у зв'язку з частковим задоволенням позовних вимог про стягнення основної суми боргу, а саме у сумі 15 814, 06 грн. Посилання відповідача [PERSON] на те, що у них з позивачем була усна домовленість, що вона буде купувати продукти харчування, сплачувати комунальні послуги, а позивач свої гроші буде відкладати, і гроші, які вона у нього позичила, уже повністю повернула, суд не приймає до уваги, оскільки на підтвердження вказаних обставин відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу, який би свідчив про обгрунтованість заперечень відповідача проти позову. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 63 від 07.05.2014 року про сплату судового збору у сумі 277 гривень 28 копійок, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених ним судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 247, 34 грн.

Outcome: partial