Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить позбавити [PERSON] (далі - відповідач), [INFO] , права користування житловим приміщенням - будинок [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначено, що зазначений будинок з надвірними будівлями належить позивачу на праві приватної власності, в ньому, окрім позивача та інших, зареєстрований відповідач, який з 1997 року в будинку не проживає, в будинку відсутні належні останньому речі та майно, не сплачує житлово-комунальні послуги. Відповідач фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не прибула, надала до суду заяву, за змістом якої просить розглянути справу за її відсутністю, позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень за адресою фактичного його мешкання 63404 02633414 (а.с.18) та 63404 02654578 (а.с. 25), в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав. Враховуючи приписи ст.280 ЦПК України, по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів; про заочний розгляд справи судом постановлена ухвала від 08.10.2019. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Житловий будинок [ADDRESS] , належить позивачу на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу від 03.08.1984, зареєстрованим в книзі для записів нотаріальних дій під №95 та Зміївському міському БТІ в книзі №7 за реєстраційним №696 від 18.12.92 (а.с.8), та довідкою Шелудьківської сільської ради Зміївського району Харківської області від 16.08.2019 №843 (а.с. 9) . Факт реєстрації у вказаному будинку відповідача, який є сином позивача, підтверджується довідкою виконавчого комітету Шелудьківської сільської ради від 14.08.2019 №836 (а.с.6). Відповідно до Акту обстеження від 14.08.2019 за підписом депутата виборчого округу №11 Шелудьківської сільської ради Зміївського району Харківської області Бабак С.В. та двох свідків, які є сусідами позивача, відповідач не проживає у вказаному домі з 1997 року (а.с.10). Суд, вирішуючи заявлений спір, виходить з таких норм права. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За приписами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ч.2 ст.405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника втрачає право користування жилим приміщенням, в разі відсутності члена сім`ї без поважної причини понад один рік. Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5 передбачено, що відповідно до положень ст.391 та ст.396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме, від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою. Положеннями ч.1 ст.16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених законодавчих приписів дозволяє дійти висновку, що у разі будь яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, з позовом про позбавлення права користування житлом. За змістом абз.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що відповідачем не надано доказів на підтвердження поважності причини, за якою він не проживає в спірному житловому приміщенні понад один рік, а також доказів вчинення позивачем перешкод для проживання відповідача за спірною адресою, позов підлягає задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачену останньою суму судового збору в розмір 768,40 грн.

Outcome: approved