Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Державного комунального підприємства « Луцьктепло» про зміну розміру визначених платежів та звільнення від них. Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 серпня 2019 року ухвалено стягнути з нього в користь Державного комунального підприємства « Луцьктепло» заборгованість в розмірі 8831 грн 08 коп., інфляційні нарахування в розмірі 683 грн 94 коп та три проценти річних в розмірі 271 грн 36 коп., а також судові витрати в розмірі 1921 грн. Вказує, що не погоджується з вказаним рішенням. На момент набрання законної сили даним рішенням змінились обставини, що впливають на визначені розміри платежів. Зокрема, вказує, що рішенням комісії Луцької міської ради від 07.06.2019 року була призначена і надавалась субсидія на оплату житлово-комунальних послуг в період з травня 2019 року по квітень 2020 року у безготівковій формі. Починаючи з червня 2019 року на особовий рахунок позивача у виконавця комунальних послуг, яким є ДКП «Луцьктепло» було розпочато перерахунок безготівкових коштів за опалення (в неопалювальний період). Відповідно до квитанції за грудень про оплату комунальних послуг ОТ «»Ощадбанк» від 20.01.2020 року заборгованість по опаленню зменшилась з 5535 грн 85 коп до 1910 грн 74 коп. В період розгляду справи за позовом Державного комунального підприємства « Луцьктепло» до нього про стягнення заборгованості позивачу була надана житлова субсидія на оплату послуги за гаряче водопостачання, станом на квітень 2019 року заборгованість складала 3263 55 коп. Вважає, що внаслідок зміни обставин, сума заборгованості за надані ДКП «Луцьктепло» послуги має бути зменшена на 5711 грн 28 коп., з яких 3625 грн 11 коп - сума отримана за опалення в неопалювальний період за рахунок призначеної житлової субсидії, 2054 грн 49 коп - сума, що утворилась внаслідок невиконання Луцькою міською радою постанови Кабінету Міністрів України №803 від 11.11.2016 року, 31 грн 68 коп. - сума за гаряче водопостачання, яка сплачена в квітні 2020 року. Щодо суми заборгованості, яка залишається після зменшення - 3119 грн 80 коп., то просить врахувати ту обставину, що він є пенсіонером за віком, його пенсія складає 2100 грн на місяць, він часто хворіє, що потребує витрат на купівлю ліків, і його матеріальний стан не відповідає гідному повноцінному життю, а тому просить звільнити його від сплати призначених платежів, визначених рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 серпня 2019 року та витрат по сплаті судового збору. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 вересня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі з проведенням підготовчого засідання. 10 листопада 2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказує, що позовні вимоги не визнає та просить в задоволенні позову відмовити 30 листопада 2020 року позивач надіслав до суду відповідь на відзив, де просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, від нього надійшло клопотання, в якому він просить справу розглядати за його відсутності. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до задоволення не підлягають. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. (ст.4 ЦПК України). Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Згідно з ч.1 ст. 82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 серпня 2019 року, залишеним без змін постановою Волинського апеляційного суду від 06 лютого 2020 року, ухвалено стягнути з [PERSON] в користь Державного комунального підприємства « Луцьктепло» заборгованість в розмірі 8831 грн 08 коп, інфляційні нарахування в розмірі 683 грн 94 коп та три проценти річних в розмірі 271 грн 36 коп., а також судові витрати в розмірі 1921 грн. Як на підставу позовних вимог про зміну розміру заборгованості позивач покликався на ту обставину, що під час розгляду справи змінились обставини, які не були взяті судом до уваги, зокрема, рішенням комісії Луцької міської ради від 07.06.2019 року була призначена субсидія на оплату житлово-комунальних послуг на період з травня 2019 року по квітень 2020 року, розраховано субсидію на 5 місяців з травня 2019 року по вересень 2019 року включно в сумі 385 грн 81 коп, а на період з листопада 2019 року по березень 2020 року в сумі 1780 грн щомісячно. Вважає, що надана сума субсидії суттєво впливає на розмір заборгованості, а тому має бути врахована при її обчисленні. Однак, як вбачається з рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 серпня 2019 року та постанови Волинського апеляційного суду від 06 лютого 2020 року заборгованість [PERSON] за надані послуги по теплопостачанню, яку ухвалено стягнути, утворилась станом на 01.02.2019 року та складається з 5535 грн 85 коп - заборгованість за опалення, та 3295 грн 23 коп - за постачання гарячої води. Таким чином, призначена рішенням комісії Луцької міської ради від 07.06.2019 року субсидія на оплату житлово-комунальних послуг жодним чином не впливає на розмір заборгованості, яка утворилась станом на 01.02.2019 року. А відтак, є безпідставним покликання позивача на зміну обставин, що впливають на визначені розміри призначених платежів. А тому, позовні вимоги в частині зміни розмірів платежів, визначених рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 серпня 2019 року про стягнення з [PERSON] в користь Державного комунального підприємства «Луцьктепло» заборгованості до задоволення не підлягають. Крім того, позивачем заявлено вимогу про звільнення від сплати призначених платежів, визначених рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 серпня 2019 року та витрат по сплаті судового збору у зв`язку з скрутним матеріальним становищем. Дана вимога не підлягає до задоволення, оскільки не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Outcome: dismissed