Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], в якому просить зобов'язати відповідача не чинити перешкоди йому в спілкуванні та участі у вихованні його доньки [PERSON], [INFO]; визначити такі способи його участі у вихованні доньки: систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання; встановити порядок спілкування позивача з його дитиною щотижня з 10 год. 00 хв. четверга до 20 год. 00 хв. суботи із можливістю відвідування дитиною місця його проживання, а також у святкові дні та у період його відпустки. Позивач посилається на те, що він перебував у шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу донька залишилась проживати з матір'ю, однак, у зв'язку з тим, що відповідач не дає можливості спілкуватись з донькою, [PERSON] вимушений звернутись до суду. У судове засідання позивач та його представник не з'явились, повідомлялись належним чином, до суду надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не сповістила, тому суд ухвалив про заочний розгляд справи. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 21 листопада 2008 року, який зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1751. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 16 червня 2009 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1068, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2011 року зазначений шлюб розірвано. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно зі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно з висновком Київської районної адміністрації як органу опіки та піклування № 01-11/1543 від 15 жовтня 2012 року мати дитини не заперечує проти спілкування дитини з батьком, проте просить визначити конкретні часи та форму спілкування. Відповідно до зазначеного висновку КРА ОМР як орган опіки та піклування вважає доцільним визначити порядок та спосіб участі у вихованні та спілкуванні дитини, шляхом встановлення його систематичних побачень з дитиною без присутності матері, за умови забезпечення батьком необхідного духовного, фізичного і морального розвитку. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 14 травня 2012 року для виховання та розвитку дитини створено такі умови: окрема кімната, яка облаштована сучасними меблями, а саме: двоспальним ліжком, дитячим ліжком, іграшками, шафою для речей, телевізором, комп'ютерним столом, комп'ютером. Зазначена кімната простора, світла, на підлозі є килим. Тобто, суд вважає, доведений факт того, що батько може зробити всі умови для своєї дитини, забезпечити необхідний духовний, фізичний та моральний розвиток дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 157 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 15 зазначеного Закону дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог, на основі дотримання принципів диспозитивності, змагальності справедливості судочинства, всебічного та повного дослідження обставин справи, перевірки їх наданими сторонами доказами, оцінивши їх у сукупності, виконавши вимоги процесуального закону, дійшов висновку, що позовну заяву слід задовольнити.

Outcome: approved