Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] на праві приватної власності належить цілий житловий будинок [ADDRESS] і у даному будинку він проживає один та самостійно несе витрати по його утриманню. Вказує, що за його згодою 11.02.2012 року у даному будинку була зареєстрована його онучка [PERSON], а 20.03.2013 року і дочка онучки - [PERSON], [INFO], які жодного дня не приживали в його будинку та будь-які речі останніх у будинку також відсутні. Вказує, що погодився на реєстрацію відповідачки та її дитину у власному будинку на прохання відповідачки для можливості отримання нею матеріальної допомоги на дитину. Однак, на даний час він безпідставно несе додаткові витрати по утриманню будинку, оскільки у ньому зареєстровані особи, які там не проживають і, крім того, він як власник, позбавлений можливості на власний розсуд розпорядитись належним йому будинком, оскільки в ньому зареєстрована і малолітня дитина, при цьому, відповідачка з дитиною не являються членами його родини і проживають окремою сім»єю в місті Ковелі. Позивач [PERSON] у судове засідання не з»явився та подав суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав, наведених у позовній заяві. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримала позов, уточнивши, однак, позовні вимоги та просить лише визнати відповідачку та її малолітню дитину такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS], та вважає вимогу про зняття відповідачки і її дитини з реєстрації на даний момент передчасною. Пояснила також, що [PERSON], яка є онучкою позивача, має свою сім»ю - чоловіка та дитину, з якими разом проживає в місті Ковелі. Крім того, в одному під»їзді з сім»єю відповідачки проживають і її батьки, в квартирі яких [PERSON] має змогу зареєструватись. Вказує, що ні відповідач, ні її дитина, жодного дня не користувались помешканням, яке належить позивачу, не проживали у ньому та їх речі в такому житлі відсутні. Вважає, що за таких обставин, [PERSON] та її малолітня донька втратили право на користування вище згаданим житлом, відповідно до положень ст.72 ЖК України - по причині відсутності їх у такому житлі понад встановлені строки - понад шість місяців. Просить задовольнити позов. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні повністю визнала заявлені до неї позовні вимоги та пояснила суду, що дійсно у належному її діду житловому будинку, розташованому в [ADDRESS], ні вона, ні її дитина не проживали жодного дня і їх речі в будинку відсутні. Пояснила, що зареєструвалась у спірному помешканні зі згоди діда, оскільки знялась перед тим з реєстрації по місцю проживання своїх батьків в місті Ковелі, де вона проживала, для того, щоб мама мала можливість отримувати субсидію. На даний час разом з чоловіком та дитиною винаймають квартиру в одному під»їзді з її батьками і з позовними вимогами [PERSON] про визнання її та її дитини такими, що втратили право на користування належним позивачу житловим будинком вона погоджується, не заперечує проти задоволення такого позову. Представник третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог - відділення громадянства, паспортної та міграційної служби Ковельського МРВ УМВС України у Волинській області, - у судове засідання не з»явився, подав суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу у їх відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог - служби у справах дітей Ковельської РДА - Левчук М.І у судовому засіданні пояснив, що вважає, що у даному випадку не порушуються будь-які права малолітньої дитини, оскільки ні дитина, ні матір у спірному помешканні не проживали та не користувались ним, а лише були зареєстровані у такому житлі, проживають за іншою адресою та мають можливість зареєструватись за іншим місцем проживання. Не заперечує проти задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, пояснення відповідачки та представника третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а згідно ст.61 ЦПК України, обставини, визнані обома сторонами, доказуванню не підлягають. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач [PERSON] та його представник покликаються на порушення прав позивача, як власника вище згаданого житлового приміщення, який позбавлений можливості на власний розсуд розпорядитись належним йому житлом по причині реєстрації у ньому осіб, які там не проживають та не користувались таким житловим приміщенням, і, зокрема, малолітньої дитини. Як убачається з виписки із будинкової книги у житловому будинку [ADDRESS] відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрована з 11.01.2012 року, а її донька [PERSON], [INFO], зареєстрована з 20.03.2013 року (а.с.6-8). Факт реєстрації відповідачки за вище згаданою адресою підтверджено і довідкою Ковельського РВ Державної міграційної служби України у Волинській області від 01.02.2014 року № 0717/431. Дана обставина визнана у судовому засіданні і самою відповідачкою. Факт приналежності [PERSON] на праві приватної власності житлового будинку [ADDRESS] Волинської області підтверджено свідоцтвом про право власності серії АБ №13930 (а.с.9) і дана обставина також визнана відповідачкою та іншими особами, які беруть участь у даній справі. Як убачається з довідки Мощенської сільської ради Ковельського району Волинської області від 03.01.2014 року відповідачка [PERSON] та її малолітня донька [PERSON] дійсно зареєстровані у належному позивачу житловому будинку, однак не проживають у вказаному житлі (а.с.12). Дані обставини визнала у судовому засіданні і сама відповідачка. Належних та допустимих доказів, які б спростовували наведені вище встановлені судом обставини у справі, сторонами та іншими особами, які беруть участь у справу, суду не надано. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Проаналізувавши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання відповідачки та її малолітньої доньки такими, що втратили право на користування житловим приміщенням слід задовольнити, в зв'язку з відсутністю останніх більше шести місяців за місцем реєстрації. На підставі викладеного та

Outcome: approved