Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до Бердянського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування Бердянської районної державної адміністрації про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловою площею вказуючи, що на праві власності йому належить житловий будинок [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 09.08.1996 року. Крім нього у зазначеному будинку зареєстровані його мати [PERSON] , 1936 року народження, а також [PERSON] зі своїми малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] , які для нього є сторонніми особами, які ніколи в його будинку не проживали, витрат на утримання будинку відповідачка [PERSON] не несе, комунальні послуги не сплачує. Наявність реєстрації місця проживання відповідачів в належному йому будинку створює перешкоди у здійсненні права власника будинку, оскільки не дає можливості оформити субсидію зі сплати комунальних послуг. Відповідачі відсутні у спірному жилому приміщенні з часу реєстрації, оскільки жодного часу не проживали, [PERSON] участі в утриманні житла не приймає, вона та її діти не користуються спірним будинком, належне їм майно у будинку відсутнє. Разом з тим, відповідачі залишаються зареєстрованими у спірному будинку та [PERSON] добровільно припинити реєстрацію не бажає, чим порушує права позивача, який сплачує за утримання цього житла з урахуванням реєстрації відповідачів, має складнощі у вирішенні інших питань стосовно спірного будинку. Позивач просить суд усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном шляхом визнання [PERSON] та її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловою площею у жилому будинку [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, просить його позовні вимоги задовольнити. Відповідачка [PERSON] позов не визнала, пояснила, що вісім років тому вона деякий час мешкала з позивачем, потім звернулася до нього з проханням зареєструвати її та дітей, на що позивач погодився. На теперішній час їй нікуди зареєструвати себе та дітей. Вона має рідних, однак в реєстрації їй відмовляють. Після чого відповідачка [PERSON] не стала з`являтися в судові засідання, повідомлялася судом відповідно до вимог ст.128 ЦПК України про місце та час розгляду справи, у судове засідання викликалася судовими повістками з повідомленням, про причини неявки до суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності та відзив не надала. Представник органу опіки та піклування Бердянської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився , подав заяву про розгляд справи за його відсутністю. В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, позивач просить справу розглянути у його відсутність, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, відповідачка не з`явилася, про причини неявки не повідомила, заперечень та клопотань не подала. Тому суд ухвалив на підставі ст.ст.223, 280 ЦПК України розглянути справу заочно, і на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювати фіксацію судового процесу звукозаписувальними технічними засобами Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано, підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. З матеріалів справи суд встановив, що будинок [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , що підтверджується договором купівлі - продажу від 09.08.1996 року ( а.с.7-8). Відповідачі [PERSON] , 1987 року народження, та її малолітні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані у спірній будинку, однак членами сім`ї наймача не є. Позивач, як власник будинку, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном і в тому випадку, якщо воно не пов`язане з позбавленням права володіння. У зв`язку з проживанням у будинку відповідачів, позивач не може вільно користуватись будинком, чим порушується його право власності. Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого Протоколу та протоколів № № 2.4.7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно із частиною четвертою статті 156 ЖК до членів сім`ї власника будинку (квартири) належить особи, зазначені у частині другій статті 64 цього Кодексу, тобто дружина (чоловік), діти і батьки кожного з подружжя. Членами сім`ї власника можуть бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно поживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Відповідачі до членів сім`ї власника будинку [PERSON] не відносяться. Разом з цим згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Установивши, що відповідачі, які зареєстровані у спірному житловому будинку за згодою власника - [PERSON] , не є членом його сім`ї , й між сторонами не був укладений договір найму житла, суд приходить до висновку про те, що власник має право на усунення перешкод у користуванні правом власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом Право відповідачів на житло в розумінні ст. 47 Конституції України не порушується. Факт не проживання відповідачів у спірному будинку підтверджується і висновком органу опіки та піклування Бердянської районної державної адміністрації №01-36/0264 від 11.04.2019 року, відповідно до якого відповідно до якого відповідачі мешкають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] з 2010 року по теперішній час. Права малолітніх діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , не будуть порушені, оскільки для суду в цьому випадку немає значення те, що дитина є малолітньою, оскільки право користування будинком вона втрачає одночасно зі своєю матір`ю. У відповідності до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Так як указаний будинок не є місцем проживання відповідачки [PERSON] , що встановлено судом, тому будинок не може бути і місцем проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають зі своєю матір`ю - відповідачкою по справі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Позивач при зверненні до суду з позовом сплатила судовий збір в розмірі 640 гривень та за подачу апеляційної скарги 960 гривень. На підставі ст. ст.ст.41,47 Конституції України, ст.ст.9,71,72,156 ЖК України, ст.ст. 383,391, 405 ЦК України, ст..ст. 12,13,76,81,141,258,259,265,280,284,353,355 ЦПК України, суд-

Outcome: approved