Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні підвальним приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що 27.05.2014 року позивач придбав за договором купівлі-продажу у відповідача та його синів - [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] і за даною квартирою було закріплено підвал - комора площею 2.5 кв.м., яка розташована в підвальному приміщенні цього ж багатоквартирного житлового будинку, про що син відповідача і він сам заявляв при нотаріальному оформленні договору купівлі-продажу. Позивач вступив у право володіння та користування належною йому квартирою, однак, по даний час відповідач не передав позивачу ключів від вхідних дверей підвального приміщення і не звільнив його, що позбавляє позивача можливості користуватися коморою. Із урахуванням наведеного прохає зобов»язати відповідача усунути позивачу перешкоди в користуванні належним йому підвальним приміщенням шляхом зобов»язання [PERSON] передати [PERSON] ключі від вхідних дверей комори, яка закріплена за належною йому квартирою. Позивач [PERSON] у судовому засіданні повністю підтримав заявлені ним позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та просить задовольнити позов. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримала заявлені позивачем позовні вимоги та пояснила, що під час оформлення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] сторонами договору - позивачем та сім»ює відповідача [PERSON] було оговорено питання переходу права власності на допоміжне приміщення - комору, яка закріплена за вище згаданою квартирою та знаходиться в підвальному приміщенні п»ятиповерхового багатоквартирного будинку [ADDRESS], при цьому, будь-яких спірних питань щодо такого підвалу між сторонами не виникало. Крім того, вказує, що згідно наданих Ковельською міською радою документів щодо приватизації вище згаданої квартири сім»єю відповідача ще у 1998 році за їх квартирою було закріплено спірне підвальне приміщення, однак, після того, як [PERSON] прийняв у користування придбану ним квартиру, він не зміг вступити у право користування підвалом, закріпленим за такою квартирою, оскільки відповідач не погоджується передати йому згаданий підвал, у зв»язку з чим і було заявлено даний позов. Просить задовольнити позовні вимоги у повному об»ємі. Відповідач у справі [PERSON] заявлений позов не визнав та пояснив суду спочатку про те, що будь-якого підвального приміщення у багатоквартирному п»ятиповерховому будинку [ADDRESS] він не мав і був лише власником квартири №28 у згаданому будинку, однак, у ході судового засідання 01.12.2014 року відповідач визнав той факт, що мав у користуванні підвал у підвальному приміщенні будинку, в якому мешкав, однак, придбав такий підвал у 2000-му році, а пізніше, - ще до продажу квартири, - перепродав цей же підвал іншій особі, яка мешкає у сусідньому будинку. Пояснив також, що вважає, що оскільки при здачі багатоквартирного будинку [ADDRESS] в експлуатацію будь-яких підвальних приміщень не було, то і при продажу ним належної йому та членам його сім»ї квартири в цьому будинку, такий підвал не може переходити у власність нового власника житла. Не може пояснити чому під час приватизації житла його сім»єю у таку приватизацію було включено і спірне підвальне приміщення - комору площею 2,5 кв.м. Просить відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача, покази свідків та дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Факт придбання за договором купівлі-продажу квартири [ADDRESS] позивачем [PERSON] у відповідача [PERSON] та його синів 27.05.2014 року визнано як стороною позивача, так і стороною відповідача у даній справі. Відтак, згідно ч.1 ст.61 ЦПК України дана обставина доказуванню не підлягає. Разом з тим, відповідач заперечує факт набуття позивачем права власності і на допоміжне приміщення, закріплене за такою квартирою - комори, площею 2,5 кв.м. - та пояснив, що така комора не закріплялась за його квартирою і при здачі їх багатоквартного житлового будинку в експлуатацію підвальних приміщень в будинку не було, лише пізніше жильці самі добудовували в підвальному приміщенні такі комори. Як убачається з договору купівлі-продажу від 27.05.2014 року, укладеного між та [PERSON], [PERSON], [PERSON], як продавцями, та [PERSON], як покупцем, предметом купівлі-продажу була квартира [ADDRESS] (а.с.6-7). Згідно технічного паспорту на вище згадану квартиру, виготовленого КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» 17.05.2014 року, така квартира складається з трьох кімнат, кухні, вбиральні, ванної кімнати, коридору, лоджії, балкону (а.с.9-11). Той факт, що за квартирою № 28 в будинку №1 по вулиці Тімірязєва в місті Ковелі було закріплено також і комору площею 2,5 кв.м., яка розташована в підвальному приміщенні згаданого будинку, підтверджено письмовою відповіддю виконавчого комітету Ковельської міської ради від 22.09.2014 року №3.14/1654 (а.с.11) та довідкою про склад сім»ї наймача ізольованої квартири та займані ними приміщенні, надану РЖКП-1 [PERSON] в ході приватизації житла ще 12.12.1998 року (а.с.12-14). Ці ж обставини підтвердили в судовому засіданні і свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], які, кожен зокрема, показали, що сім»я [PERSON], придбавши квартиру [ADDRESS], мала у користуванні комору в підвальному приміщенні їх будинку, вхід у підвал будинку знаходиться знадвору з обох боків будинку. Показали також, що на час заселення в будинок у 1980 році комор у підвалі не було, однак, незадовго усі мешканці будинку збудували собі такі комори та постійно ними користуються. Надана відповідачем письмова відповідь РЖКП-1 м. Ковеля від 24.11.2014 року №1250 про те, що на час прийняття на баланс РЖКП-1 у 1980 році будинку №1 по вулиці Тімірязєва в м. Ковелі в підвальному приміщенні будинку були відсутні комори та в подальшому такі комори були збудовані самими мешканцями будинку, не спростовуються наведених вище обставин справи. Таким чином, судом встановлено, що, починаючи з 1998 року за квартирою [ADDRESS], яка на той час належала сім»ї відповідача, було закріплено комору, площею 2,5 кв.м., яка розташована в підвальному приміщенні вище згаданого багатоквартирного житлового будинку. Відповідно до статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», «Приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.» Згідно ч.2 ст.10 вище згаданого Закону, «…Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.» Таким чином, при переході права власності на квартиру [ADDRESS] від відповідача та членів його сім»ї до позивача, до [PERSON] перейшло також і право власності на допоміжне приміщення - комору - яка була закріплена за такою квартирою на час її приватизації. Згідно ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а, згідно ст.391 ЦК України, в порядку захисту права власності власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Із урахуванням неможливості доступу позивача до належної йому комори, розташованої в підвальному приміщенні будинку [ADDRESS] внаслідок того, що відповідач відмовляється передавати йому ключі від вхідних дверей комори, позивачем обгрунтовано обрано такий спосіб захисту його порушеного права, як зобов»язання відповідача усунути перешкоди в користуванні коморою шляхом передачі позивачу ключів від вхідних дверей комори. І заявлені позивачем вимоги підлягають до задоволення у повному об»ємі. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved