Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , посилаючись на наступне. Він є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі не проживають в зазначеній квартирі більше шести років, виїхали на постійне місце проживання до Російської Федерації та намірів повертатись на мають, з власної волі не користуються квартирою, участі у витратах на її утримання не приймають. У добровільному порядку з реєстраційного обліку не знімаються. У зв`язку із викладеним, позивач просить визнати [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача присутній не був, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив не надали. Представники Органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської військово-цивільна адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області та Служби у справах дітей Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. В силу ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно положень ст. 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] (1/1 частка), що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 18.01.2005 та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії СВН № 492678 від 18.01.2005. Відповідно до довідки про склад сім`ї № 13924, виданої 14.07.2021 Центром надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, в квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: позивач [PERSON] , [INFO] , онука позивача [PERSON] , [INFO] , онук позивача [PERSON] , [INFO] . Згідно копії паспорта громадянина Російської Федерації № [NUMBER] , виданого [PERSON] , вона з 23.11.2018 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію за місцем проживання № 6887, виданого 17.10.2018 начальником органу реєстраційного обліку відділу з питань міграції УМВД Росії по м. Обнінську, місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії довідки № 380 від 12.07.2021, [PERSON] , [INFO] , є учнем очної форми навчання 8 «В» МБОУ «Ліцей «ДЕРЖАВА» 2020-2021 учбового року. З Висновку № 4309, наданого 28.09.2021 Органом опіки та піклування Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області вбачається, що враховуючи те, що відповідачі виїхали на постійне проживання до Російської Федерації, то орган опіки та піклування вважає за доцільне надати дозвіл на визнання [PERSON] таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. Враховуючи вищенаведені письмові докази судом встановлено, що відповідачі за місцем реєстрації не проживають щонайменше з листопада 2018 року без поважних причин, тобто понад один рік. В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачі беруть участь в оплаті витрат на комунальні послуги, з вимогами про вселення до спірної квартири відповідачі не зверталися та будь-якої спеціальної домовленості між сторонами щодо тривалості проживання не було, а також відсутні докази того, що існували будь-які перешкоди у проживанні відповідачів в спірній квартирі. Реєстрація місця проживання відповідачів у квартирі, що належить позивачу, суперечить волі позивача як власника квартири. У зв`язку із цим суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги стосовно визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] , є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанціями № 0.0.2223383596.1 від 09.08.2021 про сплату судового збору у сумі 908 грн. 00 коп. та № 0.0.2231657785.1 від 16.08.2021 про сплату судового збору у сумі 908 грн. 00 коп. Разом з тим, представник позивача у своїй позовній заяві не просив стягувати з відповідача на його користь судові витрати, у зв`язку із чим суд вважає справедливим та розумним не стягувати з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору.

Outcome: approved