Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON], просить суд встановити порядок користування квартирою [ADDRESS], яка перебуває у спільній власності позивача та відповідача. Зазначає, що оскільки реальні частки квартири не виділені сторонам, та враховуючи те, що реально поділити квартиру немає можливості, відповідач відмовляється домовлятися з цього приводу, а тому просить суд встановити порядок користування квартирою. В судовому засідання позивач та його представник позов підтримали з підстав, викладених в ньому. Просять виділити [PERSON] житлову кімнату позначену в плані цифрою 5 площею 20,9 кв.м., [PERSON] - житлові кімнати позначені в плані цифрами 2 та 3 площею 13,9 кв.м. та 14,6 кв.м. та лоджію позначену в плані цифрою І площею 2,8 кв.м. Коридор 1 площею12,4 кв.м., ванну 4 площею 3,5 кв.м., кухню 6 площею 11,9 кв.м., туалет 7 площею 1,7 кв.м. та лоджію ІІ площею 3,1 кв.м. залишити у спільному користуванні. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечила. Зазначила, що вона прав позивача не порушувала, оскільки він має можливість користуватися всією квартирою, оскільки має від неї ключі, та будь яких перешкод в користуванні вона не чинила. На даний час квартира не готова для проживання, оскільки відсутнє внутрішнє оздоблення, міжкімнатні двері, підлога, не облаштовано ванну кімнату, туалет, кухню. Зазначає, що відповідач не звертався до суду із клопотанням про призначення судової будівельно-технічної експертизи на предмет встановлення порядку користування та можливість облаштування у вказаній квартирі двох окремих квартир із самостійними входами. Судом встановлено, що позивачу та відповідачу на підставі рішення апеляційного суду Тернопільської області від 04 грудня 2013 року належить по ? частці квартири [ADDRESS]. Відповідно до інвентарної справи на квартиру, загальна площа квартири становить 84 кв.м., житлова - 49,4 кв.м. Вказана квартира складається із житлових кімнат які позначені в плані цифрами 5 площею 20,9 кв.м., 2 та 3 площею 13,9 кв.м. та 14,6 кв.м., коридору 1 площею 12,4 кв.м., ванни 4 площею 3,5 кв.м., кухні 6 площею 11,9 кв.м., туалету 7 площею 1,7 кв.м., лоджії І площею 2,8 кв.м. та лоджії ІІ площею 3,1 кв.м. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між свіввласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Відповідна правова позиція висловлена ВСУ в постанові від 17 лютого 2016 року справа №6-1500цс15 Позивач просить встановити порядок користування, виділивши [PERSON] житлову кімнату позначену в плані цифрою 5 площею 20,9 кв.м., [PERSON] - житлові кімнати позначені в плані цифрами 2 та 3 площею 13,9 кв.м. та 14,6 кв.м. та лоджію позначену в плані цифрою І площею 2,8 кв.м. Коридор 1 площею12,4 кв.м., ванну 4 площею 3,5 кв.м., кухню 6 площею 11,9 кв.м., туалет 7 площею 1,7 кв.м. та лоджію ІІ площею 3,1 кв.м. залишити у спільному користуванні. Суд вважає, що такий порядок користування квартирою, який запропонований позивачем прийнятним, враховуючи те, що позивач погоджується на виділення йому меншої частки, права третіх осіб вказаним не порушуються, такий порядок найбільше враховує баланс інтересів кожного зі співвласників При цьому права відповідача також не порушуються. Враховуючи, що загальна площа квартири 84 кв.м., житлова - 49, 4 кв. м., ? частка становить - 42 кв. м. загальної площі та 24,7 житлової площі, [PERSON] виділяється дві житлові кімнати загальною площею 28,5 кв.м. та лоджія площею 2,8 кв.м., що значно перевищує її частку в спільному майні подружжя. Суд не погоджується із доводами відповідача, про те що нею не порушувалися права позивача, він до неї не звертався із пропозиціями щодо встановлення користування квартирою, в квартирі не можливо проживати. На даний час квартира введена в експлуатацію як завершене будівництвом житло. Як видно із пояснень сторін, між сторонам існує конфліктна ситуація, домовленість про прядок користування квартирою відсутня. Заперечуючи проти позову, [PERSON] не надала своїх пропозицій можливого варіанту користування квартирою, як і не погодилася із варіантом запропонованим позивачем. Про наявність конфлікту та неможливість добровільного встановлення порядку користування квартирою свідчить та обставина, що судом, за клопотанням сторін, слухання справи відкладалося та надавався час для можливості в добровільному порядку вирішити питання користування квартирою, однак такої домовленості сторони не досягли. Крім цього, враховуючи те, що на даний час сторони розлучені, між ними відсутні подружні відносини, а тому є безпідставними доводи [PERSON] щодо можливості спільного із нею користування цілою квартирою позивачем. Враховуючи те, що в квартирі відсутні внутрішні ремонти, без встановлення порядку користування квартирою в позивача відсутня можливість визначити, в яких саме приміщеннях йому слід облаштовуватися та проводити внутрішні ремонти. Суд також не приймає доводів відповідача про те, що можливий поділ приміщення шляхом облаштування двох окремих квартир. Таких доказів відповідачем не надано. При цьому суд враховує, що відповідно до інвентарної справ на квартиру, в ній передбачено тільки по одному туалету, ванній кімнаті та кухні. Дозволів компетентних органів на можливе перепланування та переобладнання квартири суду не надано. При цьому, суд зазначає, що встановлення порядку користування квартирою не припиняє права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається. Сторони зберігають за собою право в майбутньому звернутися із позовами про реальний розподіл квартири чи домовитися про такий реальний розподіл, за наявності відповідних дозволів на проведення робіт. Крім того, на підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України з [PERSON] в користь [PERSON] слід стягнути судовий збір за подання позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved