Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рогатинського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві зазначено, що 17 лютого 1998 року між позивачем і відповідачкою по справі у виконавчому комітеті Вербилівської сільської Рогатинського району Івано-Франківської області було зареєстровано шлюб, про що було зроблено актовий запис за №3. Від спільного проживання в шлюбі в них народилося двоє дітей [PERSON], [INFO] і син [PERSON], [INFO], які проживають разом із позивачем, перебувають на його вихованні. В 2007 році відповідачка поїхала на роботу за межі України. З цього часу шлюб носить формальний характер. Примирення між ними неможливе. Просив шлюб розірвати. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю із підстав, наведених у позовній заяві, просив не надавати терміну для примирення і збереження сім'ї, оскільки таке примирення неможливе. Спільно не проживають понад три роки, проживати разом не бажають обоє. Просив шлюб розірвати. Відповідачка у судове засідання не прибула повторно і про причину своєї неявки суд не повідомила, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку. Суд, зі згоди позивача по справі, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши доводи позивача, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER], виданого 17 лютого 1998 року виконавчим комітетом Вербилівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківській області, 17 лютого 1998 року було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], про що було зроблено актовий запис за №3. Після одруження дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.3). [PERSON] народилася [INFO]. [PERSON] народився [INFO]. Батьки дітей - [PERSON] і [PERSON]. Даний факт підтверджується свідоцтвами про народження серія [NUMBER], серія [NUMBER], виданими відповідно 24 липня 1998 року і 25 транвя 2001 року виконавчим комітетом Вербилівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області (а.с.7-8). [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою [ADDRESS], що підтверджується довідкою №20/2288/14, виданою 17.05.2014 року Рогатинським РС УДМС України в Івано-Франківській області (а.с.11). Відповідно до вимог ст.112 СК України при розірванні шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову. Бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дані положення закріплені у ст.55 Сімейного кодексу України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Суд не зобов'язаний призначати сторонам строк для примирення. Це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на почуттях любові та поваги, підтримки один одного. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, спільно не проживають три роки, позивач не бажає проживати разом з відповідачкою, у нього наявне стійке волевиявлення, направлене на припинення сімейних відносин. Викладені обставини свідчать про те, що подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї неможливе, суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення, а тому позов підлягає до задоволення. На підставі ст.ст.109, 110, 112 ч.2 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved