Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом про встановлення побачень з дитиною, який заявою в порядку ст. 31 ЦПК України змінив. Позов мотивує тим, що після розірвання шлюбу з відповідачкою не змогли в добровільному порядку визначити місце проживання дитини. Відповідачка зверталась до Шевченківського районного суду м. Львова з відповідним позовом, про визначення місця проживання дитини. Між сторонами була укладена мирова угода, згідно якої кожний рік з 01 квітня по 30 вересня син [PERSON] проживатиме з матір»ю [PERSON] за місцем її постійного проживання, а з 01 жовтня по 31 березня син [PERSON] буде проживати з батьком за місцем його постійного проживання. Той з батьків, з ким проживає дитина, зобов»язується на наступний день після закінчення строку проживання з ним доставити її за свій кошт і своїми силами тому з батьків, з ким дитина повинна проживати наступний строк. Мирова угода дійсна до 21.05.2016 року. Згідно розпорядження Буської державної адміністрації Львівської області від 03.09.2012 року № 284 встановлено порядок побачень з дитиною: перший і третій тиждень місяця, починаючи з неділю по суботу включно позивач має право на побачення з дитиною у його будинку у [ADDRESS]. Коли син проживає з мамою, відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною, що позбавляє його можливості контролювати процес виховання і утримання малолітнього сина. Так як відповідачка перешкоджає побаченням з дитиною просить суд встановити порядок побачень з дитиною в період коли син проживає з матір»ю згідно розпорядження Буської РДА, зобов»язати [PERSON] не перешкоджати [PERSON] за свій кошт і своїми силами доставляти сина [PERSON] для проведення побачень і повертати сина за місцем проживання після закінчення побачення. Зобов»язати [PERSON] повідомляти про зміну місця проживання дитини. Позивач дав пояснення аналогічні мотивам позовної заяви. Просить задовольнити заявлений ним позов. Суду додатково пояснив, що коли дитина проживає з ним, то він безперешкодно надає можливість відповідачці бачитись з дитиною. Відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином, оскільки вона постійно змінює своє місце проживання, а коли він її находить, то всіляко чинить перешкоди, і йому погрожують і він боїться за своє життя. Представник позивача підтримав заявлений позов свого довірителя. Суду пояснив, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова затверджена мирова угода про визначення місця проживання малолітнього сина. На даний час розпорядження Буської РДА від 03 вересня 2012 року № 284 про встановлення порядку побачень з дитиною є чинним і ніким не скасовано, відтак, на підставі діючого розпорядження його довіритель просить встановити порядок побачень зі своїми сином. Відповідач заперечила проти задоволення позову, просить відмовити у його задоволенні. Суду пояснила, що після розлучення з чоловіком не могли визначити з ким буде проживати син. Позивач перешкоджав у спілкуванні з сином і його переховував. Після того, як вона звернулась з позовом до Шевченківського районного суду м. Львова про визначення місця проживання дитини, на судове засідання прийшов її колишній чоловік з сином і їй його повернув. Між ними укладена мирова угода, яка виконується. Вважає, що вимоги позивача є несправедливими, оскільки крім того, що син проживає у нього 6 місяців, він буде забирати дитину з її 6 місяців на 12 тижнів. Дитина повинна мати стабільність, а такі постійні переїзди не будуть добре впливати на дитину. Перешкод у спілкуванні з дитиною ніхто не буде чинити. Оскільки, коли вона приїжджає до дитини у Львів вона з ним бачиться, гуляє на вулиці, при цьому присутнім є позивач у справі. Представник відповідача заперечив проти задоволення позову. Суду пояснив, що діюче розпорядження Буської РДА носить рекомендаційний характер, таке розпорядження було винесено до вирішення справи Шевченківським районним судом м. Львова, який затвердив мирову угоду і визначив місце проживання малолітнього. Крім того, встановивши такий порядок дитина кожний рік буде проживати у батька 9 місяців, що не є справедливим і мама не в повній мірі буде бачитись та спілкуватись з дитиною. Зараз рішення Шевченківського районного суду м. Львова виконується сторонами і не порушується. Представник органу опіки і піклування покладається на розсуд суду. Суду пояснив, що розпорядження Буської РДА носить рекомендаційний характер. Таке розпорядження винесено 03 вересня 2012 року, оскільки рішення суду не було про визначення місця проживання дитини. І в цьому розпорядженні комісія намагалась врахувати інтереси обох батьків, однак рішення суду є основним. Вислухавши всіх учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Рішенням Буського районного суду Львівської області від 17 серпня 2012 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 13 грудня 2012 року, розірвано шлюб між [PERSON]. та [PERSON], зареєстрований 17 листопада 2009 року в міському відділі РАЦС Львівського МУЮ, актовий запис № 3137. Після розірвання шлюбу позивачці залишено прізвище [PERSON]. Згідно рішень, які набули законної сили, підставою для розірвання шлюбу стало те, що під час подружнього життя виникали конфлікті ситуації між сторонами, які негативно позначаються на здоров»я малолітнього сина сторін - [PERSON] [INFO]. В силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Сторони мають спільну дитину, [PERSON], [INFO] народження, відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER], актовий запис № 2841 від 10 червня 2010 року батьком дитина записаний [PERSON], а матір»ю дитини записана [PERSON] Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова (а.с. 28) від 12 грудня 2012 року суд визнав та затвердив мирову угоду укладену між позивачем [PERSON] та [PERSON] згідно якої: кожний рік з 01 квітня по 30 вересня син [PERSON], [INFO], проживатиме з матір»ю, [PERSON], за місцем її постійного проживання. Кожний рік з 01 жовтня по 31 березня син, [PERSON], проживатиме з батьком [PERSON], за місцем його постійного проживання. Той з батьків, з ким проживає дитина, зобов»язується на наступний день після закінчення строку проживання з ним доставити її за свій кошт і своїми силами тому з батьків, з ким дитина повинна проживати наступний строк. Дана мирова угода дійсна з дати її визнання та до 21 травня 2016 року. Провадження у справі закрито. З вищезазначеного рішення суду убачається, що місце проживання малолітньої дитини визначено в часових межах, а саме в який період дитина проживає з матір»ю та батьком. Розпорядженням Буської районної державної адміністрації № 284 від 03 вересня 2012 року (а.с. 5) був встановлений наступний порядок побачень з батьком [PERSON], жителя [ADDRESS] з його малолітнім сином, [PERSON], [INFO], жителя с. Стовпин Буського району Львівської області: І та ІІІ тиждень місяця, починаючи з неділі по суботу включно в будинку батька дитини, [PERSON], за адресою: [ADDRESS] - у присутності матері дитини, [PERSON] Судом встановлено і це не заперечили сторони у справі, що розпорядження, на яке посилається позивач у своїх позовних вимогах та відповідно до пояснень представника третьої особи, було винесено до вирішення справи у Шевченківському районному суді м. Львова. Відтак, дане розпорядження носить виключно рекомендаційний характер. Крім цього, даним розпорядженням передбачено, тижні перебування дитини у батька в присутності матері. Посилання позивача на той факт, що відповідачкою [PERSON] чинились перешкоди у спілкуванні з дитиною у 2013 році і посилання на відповідь Буського РВ ГУМВС України у Львівській області (а.с. 3) судом до уваги не береться, оскільки відповідь датована 03 травня 2013 року, тобто після постановлення ухвали Шевченківського районного суду від 12 грудня 2012 року про визначення місця проживання дитини, і саме в цей період з 01 квітня по 30 вересня дитина проживала з матір»ю. Крім того, у відповіді т.в.о. начальника Буського РВ ГУМВС України у Львівській області звернуто увагу на те, що розпорядження Буської РДА носить рекомендаційний характер. Судом під час розгляду справи не було встановлено, що відповідач [PERSON] чинить перешкоди у спілкуванні батька з дитиною, оскільки під час розгляду справи судом дитина за ухвалою суду проживає у батька у м. Львові і матір дитини відвідує сина за згодою батька з урахуванням сну дитини, прогулянок, стану здоров»я. З боку позивача [PERSON] чиняться перешкоди у спілкуванні матері з сином, оскільки в період коли дитина повинна була проживати з матір»ю, позивач дитини не повертав і лише тільки після звернення матері дитини з позовом до Шевченківського районного суду м. Львова про відібрання дитини у колишнього чоловіка, позивач повернув дитину матері в приміщенні суду і ухвалою суду від 08 серпня 2013 року позов був залишений без розгляду (ухвала суду додана до матеріалів справи). Про цей факт повідомила відповідач суду і з боку позивача не було висловлено спростування. Наведені вище обставини вказують на те, що між позивачем та відповідачем склались неприязні відносини. Натомість матір дитини в силу своїх можливостей підлаштовується до ситуації, яка склалась і оберігає дитину від стресових ситуацій, а батько дитини порушує принцип рівності батьків щодо виховання дитини. В силу ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов»язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільніє від обов»язків щодо дитини. Звертаючись до суду позивач порушує умови визначені законом, щодо рівності батьків у вихованні дитини, оскільки дитина проживає з ним 6 місяців і якщо враховувати розпорядження Буської РДА, то дитина повинна проживати з батьком 9 місяців на рік. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова передбачено, що встановлений порядок визначення місця проживання дитини по 6 місяців у кожного з батьків діє до [INFO], тобто до досягнення дитиною 6-ти річного віку. Виходячи з Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною у 1997 році, яка має пряме застосування в Україні через Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-ІУ, і відповідно до статті 17 вказаного Закону суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. З ст.. 8 Конвенції право на повагу до сімейного життя, яка поширюється на поняття сімейного життя і не обмежується лише сім»єю, але також включає в себе відносини між батьками і дітьми. Спільне життя батьків (одного з них) та дитини є однією з цілей статті 8, незалежно від того, чи проживають батьки окремо. Пункт 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає від держави не тільки утримуватись від втручання в приватне і сімейне життя, але і забезпечувати також захист цих прав за допомогою законів. В сфері сімейного права необхідно брати до уваги справедливий розгляд суперечливих інтересів окремих осіб і спільноти. Особливої уваги потребує дитина. В силу ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами і доповненнями) батько і мати мають рівні права та обов»язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов»язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до вимог статей 3, 15 ЦПК України захисту в судовому порядку підлягає виключно порушене право особи. Ураховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] не довів суду, що відповідач [PERSON] чинить будь-які перешкоди у спілкуванні батька з дитиною, оскільки судом не здобуто таких доказів і встановлювати порядок побачень батька з дитиною на той час, коли дитина проживає з матір»ю не потрібно.

Outcome: dismissed