Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користуванням житловим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 31 жовтня 1994 року на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . В даній квартирі разом з ним зареєстрована його колишня дружина [PERSON] , шлюб з якою згідно до свідоцтва серії [NUMBER] було розірвано 11 серпня 2009 р., після чого вона залишила вищевказану квартиру. Таким чином колишня дружина (відповідач) не проживає в житловому приміщенні вже протягом десяти років без поважних причин про що складено акт від 12.06.2019 р. Відповідачка добровільно не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі на утримання житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має. Всі витрати по утриманню квартири в належному стані, в тому числі сплату рахунків за комунальні послуги та інших платежів, що виникають з договору найму житлового приміщення, позивач сплачував самостійно. Також, позивач планує оформити субсидію на оплату комунальних послуг за квартиру, а наявність в спірній квартирі зареєстрованих осіб, які фактично не проживають, перешкоджають йому в цьому. З огляду на викладене, позивач просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням, оскільки вона не проживає в ньому без поважних причин понад шість місяців. В судове засідання позивач з`явився. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовільнити та не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, повідомлена про час та місце розгляду справи була належним чином. За даних обставин, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст. 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законом або договором. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 31.10.1994р., [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.10). Згідно паспортних даних позивача, останній одружився з [PERSON] 11.07.1998р. Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між сторонами розірвано, про що 11.08.2009р. складено відповідний актовий запис №730 (а.с.9). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи, [PERSON] зареєстрована з 13.08.1998р. в квартирі [ADDRESS] (а.с.17). Згідно копії акту від 12.06.2019р., [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає з 2009 року (а.с.8). В судовому засіданні, були допитані в якості свідків на стороні позивача [PERSON] та [PERSON] , які пояснили, що з 2008 року жодного разу не бачили відповідачку. Факт відсутності відповідача [PERSON] без поважних причин більше року за місцем її реєстрації підтверджується наданими позивачем актом від 12.06.2019 р. та показами свідків. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідачка не проживає на спірній житловій площі понад один рік без поважних причин, а тому наявні підстави для визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, на підставі ст. 405 ЦК України. Враховуючи наведене та

Outcome: approved