Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовом до [PERSON], [PERSON] , 3-я особа Ленінський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про визнання угоди дійсною, визнання права власності, виключення майна з акту опису та звільнення майна з під арешту. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав і просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився , про час та дату слухання справи повідомлений належним чином , про причини своєї неявки до суду не повідомив. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з*явилася , про час та дату слухання справи повідомлена належним чином , про причини своєї неявки до суду не повідомила. Представник 3-і особи - Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції в судове засідання не з*явився , налав до суду заяву про слухання справи за його відсутності. Суд, зі згоди позивача , ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 28 червня 2008 року [PERSON], згідно попередньої домовленості з [PERSON], про купівлю у нього автомобіля марки ЗАЗ 110308, рік випуску 2002, кузов [NUMBER], тип транспортного засобу -легковий, реєстраційний номер [NUMBER], яким він розпоряджався, експлуатував, користувався, тощо, на підставі довіреності з правом продажу, виданої 15.08.2007 року та дійсної до 10.08.2012 року, серія [NUMBER], посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованої в реєстрі за №4320, уклав з ним договір купівлі-продажу автомобіля . З метою виконання вказаного договору та розрахунку за вищевказаний автомобіль, цього ж дня позивач передав [PERSON] 14000 грн., на підтвердження чого, ним було власноручно зроблено запис про отримання коштів в п.7 Договору і там же поставлено окремий підпис. Крім цього, в п.З цього ж договору зазначено, що [PERSON] отримав кошти від [PERSON] саме під час його підписання. Відразу після сплати обумовленої договором суми позивач прийняв у [PERSON] автомобіль, ключі від автомобіля, свідоцтво про реєстрацію ТЗ та сервісну книжку, після чого, оскільки ніяких претензій стосовно укладеної угоди у них не виникло, договір був скріплений їх підписами. Так як всі істотні умови угоди ними було узгоджено та ніяких заперечень стосовно ціни та предмета угоди не виникло, та враховуючи, що вказана вище довіреність від 15.08.2007 року була видана [PERSON] без права передоручення повноважень, він відразу після підписання ними договору, повідомив [PERSON], що мешкав у [ADDRESS], і який видав на його ім'я вищевказану довіреність, про факт продажу автомобіля. На підтвердження угоди купівлі-продажу [PERSON], за попередньою домовленістю із [PERSON], видав позивачу та його брату [PERSON] довіреність, серія [NUMBER] від 28.06.2008 року, посвідчену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровану в реєстрі за №3686. Зазначеною довіреністю [PERSON], який діяв за довіреністю серія [NUMBER] від [PERSON], що мешкав в [ADDRESS], і який був власником автомобіля ЗАЗ 110308, реєстраційний номер [NUMBER] згідно свідоцтва про реєстрацію [NUMBER], виданого 19.11.2002 р. Харківським МРЕВ при УДАІ УМВСУ в Харківській області, надав позивачу повноваження розпоряджатися (експлуатувати, зняти з обліку, продати, передавати в оренду, позичку та інше)г вищевказаним автомобілем. Як окремий факт підтвердження угоди купівлі-продажу, [PERSON] та [PERSON] віддали [PERSON] оригінали довіреностей [NUMBER] та [NUMBER] , якими вони були уповноважені на продаж автомобіля. Також під час видачі позивачу довіреності він з'ясував у [PERSON], який особисто отримав відповідну довіреність від [PERSON], що станом на 28.06.2008 р. [PERSON] тимчасово виїхав за межі України і працює за кордоном. Право власності на придбаний позивачем у [PERSON] автомобіль він одразу не зареєстрував у встановленому законом порядку, оскільки для цього у нього не було вільного часу та коштів. Маючи документи на придбаний автомобіль та довіреність на право управління та розпорядження цим майном, він добросовісно, відкрито, вільно та безперервно користувався автомобілем, в. т.ч. обслуговував, ремонтував (фотографія автомобіля під час ремонту 19.09.2010 р. додається), укладав договори відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та проходив поточний державний технічний огляд, (копії полісів №ВВ/6674851, №АВ/6853544, №АС/2646949 та копії талону про проходження державного технічного огляду серія [NUMBER] та квитанції №034КШ63 про сплату транспортного податку додаються), з дати його фактичного придбання - з 28.06.2008 р. З дати укладення договору купівлі-продажу автомобіля в позивача був намір зареєструвати його на своє ім'я, однак дану процедуру ускладнювала та обставина, що автомобіль був зареєстрований поза межами місця його проживання, а саме, в МРЕВ ДАІ м. Харків, куди йому необхідно було з'явитися разом з [PERSON], для зняття автомобіля відповідачем з обліку, що передбачало узгодженість наших дій. З метою зареєструвати автомобіль на своє ім'я, з часу, коли за отриманими позивачем від [PERSON] даними, [PERSON], на якого зареєстровано придбаний позивачем автомобіль, повернеться в Україну, позивач намагався знайти його, але це йому довгий час не вдавалося. Оскільки, як з'ясувалося пізніше, після придбання позивачем автомобіля, [PERSON] в зв'язку із зміною сімейного стану декілька разів змінював місце проживання та відповідно місце реєстрації. В квітні 2012 року позивачу вдалося поговорити по телефону з відповідачем ,але під час телефонної розмови з ним домовитись про зняття з обліку автомобіля позивач не зміг, оскільки це вимагало від [PERSON] витрат коштів та часу, і тому, посилаючись на свою зайнятість, він не хотів цим займатися. Врешті, так як [PERSON] жодним чином не заперечував факт укладення договору купівлі-продажу між позивачем та [PERSON] зареєстрованого за ним автомобіля ЗАЗ 110308, реєстраційний номер [NUMBER], 25 квітня 2012 року він видав позивачу нову довіреність серія [NUMBER], посвідчену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованої в реєстрі за №692, з правом управління, продажу, обміну, оренди, страхування, виїзду за кордон, тощо, вказаного автомобіля (копії довіреності додаються). Згідно з положеннями ст. 638 Цивільного кодексу України, угода вважається укладеною, коли сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з п.З ч.1 ст. 208 Цивільного кодексу України правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу, належить вчиняти у письмовій формі. У відповідності до Ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Чинний ЦК України вказує, що купівля - продаж транспортних засобів здійснюється шляхом укладення письмового договору, при цьому нотаріальне посвідчення або державна реєстрація такого правочину не вимагається. В свою чергу стаття 207 ЦК України, вказує на вимоги письмової форми правочину, згідно якої: - правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. - правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. - правочин вважається таким , що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до п.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Пунктом 2 цієї ж статті передбачено, що, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.І ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про звільнення майна з під арешту. Беручи до уваги те, що нормами чинного законодавства не передбачено обов'язкової державної реєстрації договору купівлі-продажу транспортного засобу (далі - ТЗ), здійснювана державна реєстрація самого ТЗ, передбачена «Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 1388 від 07.09.1988 року, є реєстрацією окремих видів рухомого майна, яка сама по собі не становить реєстрації правочину та не впливає на визначення моменту укладення договору, а отже, не впливає на законність підстав набуття права власності на автомобіль. Зокрема, в п.З вищевказаного «Порядку..», чітко вказано, що метою державної реєстрації ТЗ є здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, яке визначає порядок сплати податків і зборів, використанням ТЗ в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій. Відповідно до п.2 ст. 118 ЦПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою. У зв*язку з тим , що відповідач [PERSON]мав виконавчі зобов*язання перед своєю колишньою дружиною у вигляді стягнення в сумі 50000 гр , то державний виконавець виніс постанову про розшук спірного автомобіля,та був на нього накладений арешт, який рахувався за відповідачем. Накладений арешт на автомобіль , перешкоджає позивачу користуватися автомобілем , так як на момент накладення арешту , автомобіль знаходився у його користуванні та розпорядженні, в подальшому позивач збирався зняти його з обліку та зареєструвати на своє ім*я, а тому такий арешт порушує його права як власника даного автомобіля. В судовому засіданні встановлено факт отримання відповідачем грошових коштів за транспортний засіб . Автомобіль був переданий позивачу,право власності вважається набутим правомірно . Суд приходить до висновку, що за позивачем необхідно визнати право власності на транспортний засіб ЗАЗ 110308, рік випуску 2002, кузов [NUMBER], тип транспортного засобу -легковий, реєстраційний номер [NUMBER]. Також визнати дійсним договір купівлі-продажу рухомого майна автомобіля марки ЗАЗ 110308, рік випуску 2002, кузов [NUMBER], виключити з акту опису та зняття арешту з автомобіля марки ЗАЗ 110308, рік випуску 2002, кузов [NUMBER], тип транспортного засобу -легковий , реєстраційний номер [NUMBER], накладений постановою державного виконавця ленінського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції в межах виконавчого провадження № 9922222 від 28.10.2004 р.

Outcome: approved