Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - заявник 1), [PERSON] (далі по тексту - заявник 2) звернулись до Шевченківського районного суду м. Києва із спільною заявою, відповідно до якої просили розірвати шлюб між ними, укладений 28 березня 1998 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського району м. Києва, актовий запис №210 від 28 березня 1998 р., судові витрати покласти на заявника 2. Заява обґрунтована тим, що між сторонами 28 березня 1998 року було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Разом з тим сімейне життя між сторонами не склалося, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство сторони не ведуть. Між сторонами досягнуто згоди щодо участі у вихованні та утриманні спільних дітей. Спір стосовно майна між сторонами відсутній. За таких обставин просили шлюб розірвати. У судовому засіданні заявники вимоги підтримали, просили заяву задовольнити. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, які підтверджені наданими сторонами доказами по справі. 28 березня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлю, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського району м. Києва, актовий запис № 210, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають двох дітей: повнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження [NUMBER], неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серія [NUMBER]. Між сторонами досягнуто згоди щодо місця проживання спільної неповнолітньої дитини та її утримання, що підтверджується наявним в матеріалах справи Договором між батьками про проживання, виховання дитини та сплату аліментів, посвідченого 20 грудня 2017 року приватним нотаріусом КМНО Харкавою О.В., зареєстровано в реєстрі за № 1676. Відповідно до вказаного Договору місце проживання дитини визначено з матір'ю, визначено також порядок сплати аліментів, обсяг прав та обов'язків щодо виховання дитини. [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відповідною відміткою про реєстрацію місця проживання в паспорті громадянина України, серія та [NUMBER]. [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відповідною відміткою про реєстрацію місця проживання в паспорті громадянина України, серія та [NUMBER]. Заявники в судовому засіданні підтвердили та визнали ту обставину, що спільно не проживають, пояснили, що подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам, шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведуть. Положеннями статей 21, 24 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення. З врахуванням наведеного, судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Крім того, судом також встановлено, що права спільної дитини заявників внаслідок розірвання шлюбу між сторонами порушені не будуть. Відповідно до ч. 3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч. 2 ст. 115 СК України). З врахуванням наведеного, суд приходить, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved