Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] із вищевказаною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить суд встановити факт, що вона є матір'ю [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] В обгрунтування вказаної заяви посилається на те, що на даний час [PERSON] збирає документи до органів Пенсійного фонду України для перерахунку пенсії, так як в її загальний трудовий стаж не враховано період перебування у відпустці по догляду за дітьми. Крім того, заявниця має на меті звернутися до нотаріуса з метою заповісти своє все майно на ім'я своїх дітей. Однак, при перевірці свідоцтв про народження дітей було виявлено помилки, а саме: в графі «мати» заявниця записана як «[PERSON] замість вірного «[PERSON]». Вказані помилки в написанні по батькові заявниці у зазначених документах створюють їй перешкоди в правильному перерахунку пенсії та зверненні до нотаріуса для оформлення спадщини. В судове засідання з'явилася представник заявниці та підтримала подану нею заяву, просила її задоволити. Ухвалою суду від 27.06.2018 року здійснено заміну заінтересованої особи у справі - Славутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області. Представник заінтересованої особи будучи належним чином повідомленим про місце, час та дату слухання справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, однак надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі представника заінтересованої особи, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення заявника, покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.ч.2, 3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду; інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом; справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Відповідно до ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, та ін. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно приписів ч.1 ст.316 та ч.1 ст.319 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання, а у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року, тощо. Відповідно до ст.ст.1218, 1220, 1221, 1223, 1258 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.3 ст.46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається з доводів заяви та матеріалів справи, заявниця є [PERSON], [INFO], що підтверджується паспортом останньої серії [NUMBER], виданого 15.10.1996 року Нетішинським МВ УМВС України в Хмельницькій області. Те, що заявниця по батькові «[PERSON]» також підтверджується даними свідоцтва про її народження серії [NUMBER], виданого Стрільською сільською радою 14.08.1947 року, де вона вказана як «[PERSON]), також в графі «батько» записаний - [PERSON]. Водночас, у свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER], в графі «мати» записано «[PERSON] замість вірного «[PERSON]». Такі ж помилки допущено у свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER] та у свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER]. Зазначене дає підстави для висновку про наявність допущених описок у свідоцтвах про народження дітей заявниці, оскільки її інші особисті дані (прізвище, ім'я, по батькові, місце народження) збігаються та є вірними. У зв'язку з допущеною помилкою органи ПФУ не можуть здійснити перерахунок пенсії заявниці та вона не може звернутись до нотаріуса для оформлення спадщини, а отже не має можливості вирішити дане питання в позасудовому порядку. В ході розгляду справи судом допитано свідків [PERSON] та [PERSON], які, кожен окремо, дали покази про те, що їм достовірно відомо, що [PERSON] є матір'ю є матір'ю [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Зважаючи на вищенаведені обставини суд вважає, що в ході розгляду справи судом належними та допустимими доказами доведено та встановлено той факт, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заяву належить задовольнити повністю, оскільки встановлення факту родинних відносин [PERSON] та її дітей породить для заявниці певні юридичні наслідки та іншого шляху для підтвердження даного факту не існує. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення при розгляді справ окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved