Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON], третя особа служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 29 квітня 2004 року між ним та відповідачкою у м.Тернополі було зареєстровано шлюб, від якого 10 січня 2008 року в них народився син [PERSON]. 05 травня 2009 року шлюб між ними розірвано. Син залишився проживати з матірю. Рішенням органу опіки і піклування №1722 від 24 жовтня 2012 року встановлено графік побачень батька з сином та зобовязано позивача не порушувати цей графік, приділяти сину увагу та турботу, виховувати його і матеріально допомагати. Незважаючи на це рішення, відповідачка перешкоджає позивачу у вихованні сина та спілкуванні з ним. Так, останні два місяці вона постійно не допускає зустрічі позивача з сином згідно встановленого графіка, хоча кожний раз він її завчасно попереджав про візит по телефону. Згодом вона телефон поміняла, на дзвінки не відповідає. При особистому спілкуванні з позивачем вона приводить надумані причини про те, що не бачила чи не чула телефонних повідомлень, вимагає щоб позивач попереджав її за 10 днів наперед тощо. Також безпідставно звинувачує позивача в негативному впливі на сина, яке проявляється в тому, що син звертається до її нового чоловіка не як до тата, а кличе його «Дядько Славік». З її слів слідує, що вона твердо і постійно буде чинити перепони в майбутньому спілкуванні батька з сином, що, в свою чергу, негативно впливатиме на його формування як особистості та завдасть непоправимої шкоди його психічному розвитку. [PERSON] регулярно через банківську установу сплачує аліменти на утримання сина, постійно матеріально допомагає шляхом передачі одягу, дорогих подарунків. На підставі викладеного позивач просить суд зобовязати відповідача [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні з сином [PERSON], [INFO], участі у його вихованні та визначити додатково до рішення органу опіки і піклування такий спосіб участі відповідача у вихованні дитини як право 1-2 рази на місяць забирати сина на вихідний день, з 10 до 19 год. до себе по місцю його проживання. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив суд задовольнити Відповідач та її представник в судовому засіданні проти позовних вимог заперечили з підстав, викладених у письмових запереченнях на позовну заяву. Водночас відповідач [PERSON] в своїх поясненнях визнала те, що з середини 2014 року вона не давала можливості сину бачитися з батьком через те, що позивач налаштовував дитину проти неї особисто та її чоловіка [PERSON] Відповідач не чинила б перешкод [PERSON] у спілкуванні з сином та його вихованні, якби останній дотримувався встановленого органом опіки та піклування графіку побачень, та в спілкуванні з дитиною не намагався змінити її ставлення до неї, її чоловіка [PERSON] Представник третьої особи служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради в судове засідання не зявився, проте надіслав на адресу суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності. При прийнятті рішення повністю покладається на думку суду. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є рідною сестрою відповідача [PERSON] та проживає разом з нею. [PERSON] байдуже ставиться до сина [PERSON]. Речі дитині він купує рідко, як правило вони не співпадають з ростом дитини, замалі або завеликі, приносить іграшки, що не відповідають віку дитини. Коли дитині виповнилось півроку, він зібрав свої речі і пішов з дому. У відведені графіком побачень години позивач не приходить, а появляється тоді, коли йому виходить. Дитина після побачень з батьком плаче, оскільки [PERSON] налаштовує його проти мами і її теперішнього чоловіка. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, покази свідка, проаналізувавши матеріали справи, встановив наступне. В судовому засіданні встановлено та сторонами підтверджено, що 29 квітня 2004 року між позивачем та відповідачем у м.Тернополі було зареєстровано шлюб, від якого 10 січня 2008 року в них народився син [PERSON]. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ИД №027774 від 05 травня 2009 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стан Тернопільського міського управління юстиції, 05 травня 2009 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1722 від 24 жовтня 2012 року затверджено висновок про участь батька [PERSON] у вихованні дитини [PERSON], [INFO] Як вбачається із висновку органу опіки і піклування про участь батька [PERSON] у вихованні дитини [PERSON], [INFO], захищаючи інтереси дитини, органу опіки і піклування вважає за доцільне: встановити графік побачень батька [PERSON] з сином [PERSON], [INFO], в такі дні: · І-ІІІ субота місяця з 10.00 год. до 13.00 год.; · ІІ-ІV неділя місяця з 10.00 год. до 13.00 год.; · вівторок і четвер з 18.00 год. до 20.00 год. та зобовязано [PERSON] не порушувати цей графік, приділяти сину увагу та турботу, виховувати його і матеріально допомагати. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Як встановлено ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Судом встановлено та відповідачем [PERSON] в судовому засіданні підтверджено те, що з середини 2014 року нею чинилися перешкоди позивачу у його спілкуванні з сином [PERSON], [INFO], що було повязано із тим, що [PERSON] налаштовував дитину проти матері та її чоловіка [PERSON], а тому позов слід задовольнити частково, зобовязати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у спілкуванні з дитиною - сином [PERSON], [INFO], та його вихованні, шляхом дотримання нею встановленого графіку побачень, визначеного органом опіки і піклування, який затверджено рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1722 від 24 жовтня 2012 року. Суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача про визначення [PERSON] додатково до рішення органу опіки і піклування такого способу участі у вихованні дитини як право 1-2 рази на місяць забирати сина на вихідний день, з 10.00 до 19.00 год. до себе по місцю його проживання, оскільки останній не навів в обгрунтуванн своїх доводів жодних доказів, на засідання органу опіки та піклування Тернопільської міської ради, яка мала б вирішувати це питання, не зявлявся, а тому висновок органу опіки та піклування щодо розвязання даного спору не надавався. Крім того, в судовому засіданні сторони визнали те, що [PERSON] не виконує встановлений попереднього графік побачень з сином, тобто ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенінею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial