Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Вишгородського районного суду із позовом до ТОВ Багатопрофільний санаторій «Теплиця» про захист прав споживачів. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що у вересні 2017 року в телефонному режимі з багатопрофільним санаторієм «Теплиця» була домовленість про придбання санаторно-курортної путівки, в яку входить проживання, харчування і лікування та заброньований термін перебування на лікуванні з 10 по 21 грудня 2017 року. Відділом реалізації було направлені рахунки про оплату за надання у майбутньому послуг на лікування, харчування та проживання. Рахунком за № 12641 від 11.09.2017 р. позивачем були оплачені послуги санаторно- курортного лікування за період з 10 по 21 грудня 2017 року в розмірі 2 400,00 грн. Позивач зазначає, що у санаторії ознайомився з прейскурантом цін на медичні послуги, затвердженого наказом № 70 від 17.11.2017 р. директором ТОВ «Багатопрофільний санаторій «Теплиця» [PERSON] За період перебування в санаторії отримав наступні медичні послуги: перший прийом лікаря - 50,00 грн.; другий прийом - 30,00 грн.; допуск до басейну - 10,00 грн., термальний басейн 10 разів х 40,00 грн. = 400,00 грн., циркулярний душ 9 разів х 40,00 грн. = 360,00 грн., масаж 8 разів х 50,00 грн. = 400,00 грн., лазерна терапія коліна 11 разів х 25,00 грн. = 275,00 грн., мінеральна вода 33 рази х 0,10 грн. = 3,30 грн., фіто чай, коктейлі, аромотерапія 30 разів х 0,30 грн. = 9,00 грн., а всього на суму: 1 537,30 грн. За період перебування в санаторії отримав послуг на суму 1 537,30 грн., а оплатив попередню оплату за медичні послуги 2 400,00 грн., тому йому повинно бути повернуто 862,70 грн. (2 400,00 - 1 537,30) як переплату. У зв'язку із чим, звернувся до суду та просив стягнути з відповідача на його користь переплату за отримані медичні послуги у розмірі 862, 70 грн. та моральну шкоду у розмірі 500, 00 грн. Позивач у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання в якому просив розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги не визнають та просять відмовити у їх задоволені. Крім того, представником відповідача було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у період з 10.12.2017 року по 21.12.2017 року позивач проходив санаторно-курортне лікування в ТОВ «Багатопрофільний санаторій «Теплиця». Під час перебування в санаторії жодних усних або письмових претензій позивачем до санаторію не пред'являлося. Тільки в березні 2018 року позивач звернувся з претензією та вимогою повернення різниці в оплаті медичних процедур в сумі 862, 70 грн. та моральної шкоди в сумі 500, 00 грн. [PERSON] було призначено санітарно-курортне лікування з урахуванням основного та сукупних діагнозів. Загальна вартість призначених процедур, прийомів у лікаря,допуску до басейна становить 2440,00 грн., що на 40,00 грн. більше ніж було оплачено. При цьому товариством не враховано тертій прийом у лікаря. Однак, загальний стан здоров'я позивача не дозволяв отримати лікувальні процедури призначені лікарем, на суму передбачену у вартості путівки, що в силу п. 6 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» виключає відповідальність санаторію. Під час проходження санаторно-курортного лікування позивачем було отримано процедури на загальну суму 1945, 00 грн., тобто сума на яку [PERSON] не використав процедур, у зв'язку із станом здоров'я становить 455, 00 грн. За результатами розгляду претензії [PERSON], остаточно проведених розрахунків, товариство повідомило позивача про прийняте рішення, щодо повернення йому коштів в сумі 455,00 грн. в разі надання відповідних реквізитів. Однак [PERSON] вказаний лист залишив без розгляду. Позивачем до позовної заяви було додано заяву з реквізитами для перерахування коштів, товариством з метою перерахування коштів позивачу було оформлено платіжне доручення із зазначенням реквізитів наданих [PERSON], однак вказане платіжне доручення було відхилено банком. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди зазначив, що позивач не обґрунтовує не доводить, що неправомірними діями відповідача позивачу завдана моральна шкода, відсутнє обґрунтування розміру моральної шкоди. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] у період з 10.12.2017 року по 21.12.2017 року проходив санаторно-курортне лікування в ТОВ «Багатопрофільний санаторій «Теплиця», що підтверджується санаторно-курортною книжкою (а.с. 7-19). Згідно рахунку за № 12641 від 11.09.2017 р. [PERSON] були оплачені послуги санаторно-курортного лікування за період з 10 по 21 грудня 2017 року в розмірі 2 400,00 грн. (а.с. 24). З санаторно-курортної книжки вбачається, що [PERSON] за період з 10.12.2017 року по 21.12.2017 року було отримано наступні послуги: 10.12.2017 року та 11.12.2017 року - прийом лікаря, термальний басейн по 15 хв., щоденно - 10 разів, циркулярний душ з 08.30 год. до 17.30 год., щоденно - 9 разів, лазерна терапія колінних суглобів, через день - 11 разів, лікувальний масаж, щоденно - 8 разів, фіточаї, коктейлі, аромотерпія, мінеральна вода по 200мл. три рази на день. Позивач зазначає, що за період перебування в санаторії отримав лікувальних послуг на суму 1 537, 30 грн., а оплатив попередню оплату за медичні послуги у сумі 2400,00 грн., а тому йому повинно бути повернуто 862,70 грн., як переплату. 07.03.2018 року позивач направив директору ТОВ «Багатопрофільний санаторій «Теплиця» лист претензію про добровільне повернення різниці в оплаті за медичні послуги і їх фактичного отримання в розмірі 862, 70 та моральну шкодував розмірі 500, 00 грн. (а.с. 26-27). 26.05.2018 року [PERSON] звернувся до Головного управління Держпродспоживслужби в Закарпатській області зі зверненням щодо захисту його прав, як споживача, шляхом проведення перевірки викладених фактів у зверненні та зобов'язати адміністрацію ТОВ «Багатопрофільний санаторій «Теплиця» повернути йому безпідставно отримані кошти в сумі 862,70 грн. та моральну шкоду (а.с. 30-31). Листом № 01-14/2585 від 13.07.2018 р. Головне управління Держпродспоживслужби в Закарпатській області повідомило, що за результатами розгляду звернення направлено лист до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів для отримання погодження на проведення позапланової перевірки відносно ТОВ «Багатопрофільний санаторій «Теплиця» (а.с. 32). 01.08.2018 року Головне управління Держпродспоживслужби в Закарпатській області на звернення від 26.05.2018 року повідомило, що працівниками Головного управління було проведено позапланову перевірку ТОВ «Багатопрофільний санаторій «Теплиця». За результатами перевірки було встановлено, що [PERSON] було отримано медичних послуг на загальну суму 1945, 00 грн., тобто не надано медичних послуг на суму 455, 00 грн. З наданого товариством пояснення, за результатами розгляду претензії від 07.03.2018 року було прийнято рішення про повернення коштів та направлено лист з проханням надати реквізити банківського рахунку. Для отримання коштів необхідно надати товариству реквізити (а.с. 33-34). Відносини, які виникли між сторонами регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», оскільки згідно його преамбули, цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Відповідно до ст. 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть бути пред`явлені за місцем проживання споживача. Згідно ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав. Відповідно до вимог п.п. 1 та 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З відзиву поданого представником відповідача вбачається, що останні не заперечують щодо наявності переплати за надані медичні послуги у розмірі 455, 00 гривень, однак жодних доказів на спростування вимог позивача щодо переплати за отримані медичні послуги на суму 862, 70 гривень, а не 455, 00 гривень суду не надають. Аналізуючи викладене, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача переплати за отримані медичні послуги в сумі 862,70 гривень. Згідно ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5) «Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість та наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Разом з тим, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. З врахуванням того, що розмір відшкодування моральної шкоди повинен бути адекватним завданій моральній шкоді, беручи до уваги глибину фізичних та душевних страждань, зважаючи на те, що позивач переживав емоційний стрес, витрачав час на судові засідання, враховуючи вимоги розумності та справедливості суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 500, 00 гривень підлягає задоволенню. У відповідності до ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. На підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved