Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, побаченні з малолітньою донькою. Свій позов мотивує тим, що 06.03.2015 року розірвано шлюб між ним та [PERSON], від якого у них є дочка [PERSON], [INFO]. Вказує, що після розірвання шлюбу дочка проживає з матір'ю і з того часу у них постійно виникають конфлікти з приводу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. При цьому, рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради №598-3 від 23.09.2016 року було визначено спосіб для участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою. Однак, відповідач чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною та не виконує згадане рішення виконкому Луцької міської ради. Вважає, що дії відповідача порушують його права як батька дитини. Вжиті ним заходи по вирішенню питання через службу у справах дітей не дали бажаного результату. У зв'язку з чим, просить зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди у спілкуванні із дочкою [PERSON], [INFO] та визначити для нього дні та час побачень з дочкою з 9.00 год. суботи до 18.00 год. неділі І, ІІІ тижня місяця; спільний відпочинок у літній період протягом 14 днів; зобов'язати відповідача не перешкоджати брати участь у вихованні дитини та завчасно попереджати його про можливість та причини змін у визначеному порядку його зустрічей. Крім того, стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав викладених у заяві та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча про час, день та місце розгляду справи належним чином була повідомлена. А тому суд зі згоди позивача ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечив щодо визначення судом порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, вказавши, що рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради №598-3 від 23.09.2016 року вирішено спосіб участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою дитиною, яке останньою не виконується. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши представлені письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Статтею 153 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько дитини мають право на безперешкодне спілкування з нею. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] є дочкою [PERSON] та [PERSON], що стверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29.07.2008 року відповідно (а.с. 7). Рішенням Луцького міськрайонного суду від 06.03.2015 року, шлюб між сторонами розірваний (а.с. 5). Як встановлено в судовому засіданні між батьками дитини після розлучення склались стійки неприязні відносини, які потягли за собою суперечки між ними щодо визначення участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Відповідно до ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно ч. 1 ст. 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкування з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради №598-3 від 23.09.2016 року визначено [PERSON] спосіб участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою дитиною, а саме: з 9,00 год. суботи до 18,00 год. неділі І, ІІІ тижня місяця; спільний відпочинок у літній період протягом 14 днів, зобов'язати [PERSON] не перешкоджати брати участь у вихованні дитини та завчасно попереджати його про можливість та причини змін у визначеному порядку його зустрічей (а.с. 11). В судовому засіданні з пояснень позивача та інших матеріалів справи встановлено, що матір'ю дитини чиняться перешкоди у спілкуванні з неповнолітньою дитиною. Наведене також підтвердив представник служби у справах дітей, звернувши увагу, що рішення виконкому Луцької міської ради в цій частині відповідачем не виконується. Згідно вимог ч. 1 ст. 159 Сімейного кодексу України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Відповідно до ч. 3 ст. 157 Сімейного кодексу України, той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Частиною 2 статті 159 Сімейного Кодексу визначено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. За правилами ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Таким чином, зважаючи, що сторони мають рівні права щодо виховання та розвитку дитини, обопільне бажання приймати участь у цьому і спілкування між ними та дитиною не перешкоджає нормальному розвитку останньої, однак між ними виникли непорозуміння з цього приводу та перешкоджання з боку матері, то суд приходить до висновку про необхідність визначити [PERSON], як батьку дитини, спосіб участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою [PERSON]. А тому, враховуючи відносини, які склались між батьками, а також вік самої дитини, суд вважає за можливе дозволити спілкуватися батьку з неповнолітньою дочкою без присутності матері, але в обмежений час і слід встановити відповідні дні та час для спілкування дитини з батьком, а саме: з 9.00 год. суботи до 18.00 год. неділі І, ІІІ тижня місяця; спільний відпочинок у літній період протягом 14 днів. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача 640,00 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved