Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу. В позові вказував, 16.10.1982 року зареєстрував шлюб з відповідачем у виконавчому комітеті Іспаської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №29 і вона прийняла його прізвище, її дошлюбне прізвище [PERSON]. У шлюбі народилося троє дітей: дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], які вже повнолітні. Посилався на те, що упродовж останніх трьох років вони з відповідачем не підтримують подружніх стосунків, спільно не піклуються про побудову сімейних відносин, як того вимагають норми ст.55 СК України. Між ними часто виникали непорозуміння через різні характери, що привело до розпаду сім'ї. Їх шлюб існує формально і він прийшов до висновку, що його збереження не має сенсу, оскільки подальше спільне сімейне життя не складеться і примирення між ними суперечило б його інтересам. Дружина ухиляється подати спільну заяву про розірвання шлюбу до органу РАЦСу. Просив розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 16.10.1982 року Іспаською сільською радою, актовий запис №29. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належно повідомленим про місце, день та годину слухання справи, в адресованій суду заяві просив справу розглядати у його відсутності та задовольнити позовні вимоги. У разі неявки належним чином повідомленого відповідача, щодо винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, будучи належно повідомленою про місце, день та годину слухання справи, про причини неявки суду не повідомила. Оскільки позивач не заперечує проти винесення заочного рішення то суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.10.1982 року між сторонами зареєстровано шлюб у виконавчому комітеті Іспаської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №29, що підтверджується оригіналом свідоцтва про укладення шлюбу, серія [NUMBER] від 16.10.1982 року, виданого виконавчим комітетом Іспаської сільської ради Вижницького району Чернівецької області. У шлюбі народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження серія [NUMBER] від 17.09.1983 року, серія [NUMBER] від 07.08.2014 року та серія [NUMBER] від 14.01.1989 року. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» міститься роз'яснення про те, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Приписами ч.3 ст.10 та ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, спільно не проживають на протязі трьох років, спільного господарства не ведуть, не підтримують сімейних стосунків, позивач на примирення не згідний, він довів, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, їх сім'я розпалась остаточно, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами. На підставі ст.ст.110, 112, 114 СК України,

Outcome: approved