Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Василівського районного суду з повозом до [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Василівська державна нотаріальна контора, про зняття арешту з нерухомого майна, в якому просить зняти арешт з ? частки квартири №59 в житловому будинку №23 у м. Дніпрорудне, вул. Центральна (Леніна) Запорізької області (реєстраційний запис обтяження 2020397 від 27.05.2005 року, зареєстрований [PERSON] державною нотаріальною конторою на імя [PERSON]). Позов мотивував тим, що 29.09.2006 року померла його мати [PERSON], 19.02.2016 року помер його брат [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири, розташованої в м. Дніпрорудне, вул. Центральна (Леніна)[ADDRESS]. Єдиним спадкоємцем є позивач по справі, який своєчасно звернувся з заявою про прийняття спадщини. Під час оформлення спадщини виявилося, що на все належне померлому [PERSON] майно було накладено арешт. Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 10.01.2017 року вбачалося, що обтяження (арешт) нерухомого майна [PERSON] здійснювався на підставі постанови про відкриття провадження від 14.02.2011 року, постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №33280963 від 07.07.2012 року, постанови про арешт майна від 15.08.2012 року, постанови про арешт майна від 11.09.2012 року, постанови про арешт майна від 05.11.2012 року ВДВС [PERSON] РУЮ Запорізької області було накладено арешт, останні номер обтяження 13231869 від 05.11.2012 року, обєктом обтяження вказано невизначене майно, все нерухоме майно. На звернення позивача відповідач повідомив, що за даними АСВП на виконанні ВДВС перебували вищезазначені виконавчі провадження за період з 2007 року по 2012 року, які на сьогодні вже виконані та закриті. При цьому, арешт та заборона зі всього невизначеного майна, всього нерухомого майна, яке належить боржнику не знято. Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 28.04.2017 року знято арешт та заборону зі всього невизначеного майна, всього нерухомого майна, яке належить [PERSON], який помер 19.02.2016 року. З вищевказаним рішенням позивач звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадщини, проте постановою про відмову у вчиненні нотаріально дії №638/01-32 від 07.11.2017 року йому було відмовлено в переоформленні спадщини у звязку з тим, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна та витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №52872246 від 18.07.2017 року виявлено запис про арешт майна, а саме: ? частки квартири №59 в житловому будинку №23 у м. Дніпрорудне, вул. Центральна (Леніна) Запорізької області на імя [PERSON], реєстраційний запис обтяження 2020397 від 27.05.2005 року,зареєстрований [PERSON] державною нотаріальною конторою на підставі постанови Василівського районного суду Запорізької області №381/01 від 17.06.2002 року. Крім того, листом реєстраційної служби №103/02-14 від 20.12.2017 року позивачу відмовлено у внесенні відповідних змін до архівного запису у звязку з тим, що Єдиний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна вівся до 2013 року та рекомендовано звернутися до суду з заявою про припинення арешту. Ухвалою Василівського районного суду від 12 лютого 2018 року відкрито провадження у цивільній справі. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, в судове засідання не зявився, належним чином повідомлявся про розгляд цивільної справи, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Представник третьої особи [PERSON] державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про розгляд цивільної справи, причини неявки суду не повідомив. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.02.2016 року відкрилася спадщина після померлого [PERSON], у вигляді ? частки квартири, розташованої в м. Дніпрорудне, вул. Центральна (Леніна)[ADDRESS]. 18 травня 2016 року до Дніпрорудненської державної нотаріальної контори Запорізької області звернувся [PERSON], спадкоємець за законом, із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого 19.02.2016 року [PERSON] Право власності квартиру померлого [PERSON] підтверджується договором міни, посвідченим Товарною біржею «Інтеграл» 14 червня 2001 року за №Н-702, зареєстрованим ДКП «Василівське районне бюро технічної інвентаризації» Запорізької області 20 червня 2001 року в реєстровій книзі №26, за реєстровим №41. Під час видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] в [PERSON] державній нотаріальній конторі та перевірки наявності арешту (заборон) на майно спадкодавця, було виявлено, що на все належне померлому [PERSON] майно було накладено арешт. Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 28.04.2017 року знято арешт та заборону зі всього невизначеного майна, всього нерухомого майна, яке належить [PERSON], який помер 19.02.2016 року, накладені на підставі: постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.02.2011 року, винесеної державним виконавцем ВДВС Василівського РУЮ Запорізької області, реєстраційний номер обтяження 11011289 від 30.03.2011 року; постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.07.2012 року, винесеної державним виконавцем ВДВС Василівського РУЮ Запорізької області, реєстраційний номер обтяження 12790524 від 26.07.2012 року; постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 15.08.2012 року, винесеної державним виконавцем ВДВС Василівського РУЮ Запорізької області, реєстраційний номер обтяження 12935287 від 31.08.2012 року; постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 11.09.2012 року, винесеної державним виконавцем ВДВС Василівського РУЮ Запорізької області, реєстраційний номер обтяження 13011263 від 18.09.2012 року; постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 05.11.2012 року, винесеної державним виконавцем ВДВС Василівського РУЮ Запорізької області, реєстраційний номер обтяження 13231869 від 10.11.2012 року. З вищевказаним рішенням позивач звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадщини, проте постановою про відмову у вчиненні нотаріально дії №638/01-32 від 07.11.2017 року йому було відмовлено в еоформленні спадщини у звязку з тим, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна та витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №52872246 від 18.07.2017 року виявлено запис про арешт майна, а саме: ? частки квартири №59 в житловому будинку №23 у м. Дніпрорудне, вул. Центральна (Леніна) Запорізької області на імя [PERSON], реєстраційний запис обтяження 2020397 від 27.05.2005 року, зареєстрований [PERSON] державною нотаріальною конторою на підставі постанови Василівського районного суду Запорізької області №381/01 від 17.06.2002 року. Державним реєстратором [PERSON] районної державної адміністрації Запорізької області листом №103/02-14 від 20 грудня 2017 року повідомлено про неможливість внести відповідній зміни до архівного запису для тотожності прізвища, імя та по батькові відповідно до відомостей про право власності у звязку з тим, що Єдиний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна вівся до 2013 року, та рекомендовано звернутися до суду про припинення арешту. Відповідно до ч.1 \~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а, відповідно до ч.1\~ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1\~ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно\~ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Ст.391 ЦК України\~встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 386 ЦК України\~встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Суд враховує, що згідно\~ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «East/West Alliance Limited» проти України»\~, яке набрало статусу остаточного 02.06.2014 р., в п. 167 рішення Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Таким чином, судом встановлено, що майно у вигляді ? частки квартири, розташованої в м. Дніпрорудне, вул. Центральна (Леніна)[ADDRESS], належить померлому 19.02.2016 року [PERSON], після смерті якого спадкоємцем за законом є позивач [PERSON], який позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом до скасування наявного в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна обтяження на імя [PERSON], який не є власником майна. Законом України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який набув чинності з 01 січня 2013 року, скасовано дію Єдиного реєстру заборон відчужень нерухомого майна, Державного реєстру іпотек, Державного реєстру обтяжень рухомого майна, Реєстру прав власності на нерухоме майно та введений в дію Державний реєстр речових прав на нерухоме майно. За таких обставин, внести відповідній зміни до архівного запису Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо тотожності прізвища, імя та по батькові відповідно до відомостей про право власності на даний час є неможливим. Таким чином, виходячи із встановлених обставин, вбачається невідповідність заходу втручання держави в право власності критеріям втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці Європейського суду з прав людини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що є підстави для зняття арешту в судовому порядку.

Outcome: approved