Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

[PERSON], діючи на підставі довіреності від 15.07.2016 року та в інтересах позивача [PERSON], звернувся в суд з позовом до Пекурівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області та просить визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Ухвалою судді від 23 вересня 2016 року відкрито провадження у зазначеній справі. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи останній повідомлявся належним чином, надав до суду письмову заяву від 04.10.2016 року з проханням розглянути справу у його відсутність, обставини і факти, викладені в позовній заяві, підтверджує та просить задовольнити у повному обсязі заявлені ним в інтересах позивача позовні вимоги ( а.с. 27 ). Згідно положень ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача - Пекурівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином. Сільський голова Пекурівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області Пятковська Н.В. надала до суду письмову заяву від 03.10.2016 року з проханням розглянути справу без участі представника сільської ради, відповідач не заперечує проти позову [PERSON] ( а.с. 36 ). Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи третя особа повідомлялась належним чином. Повноважний представник Городнянської районної державної адміністрації Непопенко С.П. надав до суду письмову заяву від 17.10.2016 року за вих. № 02-16/845 з проханням розглянути справу за позовом [PERSON] без участі їх представника, проти позову [PERSON] третя особа не заперечує ( а.с. 49-50 ). Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Городнянська районна державна нотаріальна контора Чернігівської області, про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, представники третьої особи в судове засідання не з'явився, про причини неявки представника суд не повідомлено, від третьої особи до суду не надійшло повідомлення про згоду на участь у справі. Неявка в судове засідання третьої особи від якої не надійшло повідомлення про згоду на участь у справі відповідно до положень ст.ст. 36, 169 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи ( а.с. 40 ). У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Позов обґрунтовується тим, що [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина за заповітом на все його майно, в тому числі на житловий будинок [ADDRESS]. За життя [PERSON] склав заповіт, згідно якого все своє майно заповів [PERSON] ( позивачу по справі ). 08.02.2000 року позивач звернувся до Городнянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області із заявою про прийняття спадщини за заповітом та нотаріусом була відкрита спадкова справа за № 32. При оформленні вказаної спадщини з'ясувалось, що свідоцтво про право власності на спадковий будинок, яке видане на ім'я [PERSON], було видано вже після його смерті 20.02.2000 року. Зазначені обставини стали перешкодою в оформленні спадщини в нотаріальному порядку. Вказаний житловий будинок було побудовано в 1946 році, процент готовності 100%. Домоволодіння № [ADDRESS] мало статус колгоспного двору, членом якого був [PERSON]. З огляду на викладене, позивач змушений звернутись до суду із відповідною позовною заявою. Суд, дослідивши усі наявні матеріали справи, встановивши наявність обставин, якими обґрунтовуються вимоги, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] в с. Пекурівка Городнянського району Чернігівської області, що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ( а.с. 8 ). Після його смерті відкрилася спадщина за заповітом на все належне йому майно. Згідно вимог статті 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. З дослідженого в судовому засіданні заповіту, посвідченого 23.03.1999 року секретарем Пекурівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області, зареєстрованого в реєстрі за № 54, встановлено, що [PERSON] на випадок своєї смерті заповів все своє майно [PERSON] ( а.с. 7 ). Таким чином, спадкоємцем за заповітом до майна померлого [PERSON] являється позивач [PERSON]. Після смерті [PERSON] - [PERSON] як спадкоємець за заповітом, 08 лютого 2000 року звернувся до Городнянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області з відповідною заявою про прийняття спадщини померлого. 08 лютого 2000 року була заведена спадкова справа № 32/2000 до майна [PERSON] який помер [INFO]. Осіб, що мають право на обов'язкову частку у спадщині на підставі ст. 535 Цивільного кодексу України, та пережившого подружжя спадкодавець не має. Відомості про видачу спадкоємцю [PERSON] свідоцтв про право на спадщину у спадковій справі відсутні ( а.с. 45-48 ). У 1946 році на відведеній колгоспом під забудову земельній ділянці було побудовано будинок [ADDRESS]. Зі свідоцтва про право власності на жилий будинок, яке видане на підставі рішення Пекурівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області від 25 січня 2000 року № 7, встановлено, що жилий будинок [ADDRESS] дійсно належить [PERSON]. Дане свідоцтво видане 20 лютого 2000 року, зареєстровано в Чернігівському міжміському бюро технічної інвентаризації 20.02.2000 року № 58 ( а.с. 14 ). З технічного паспорта на житловий будинок за адресою : [ADDRESS], встановлено, що відповідно до технічної характеристики будівель та споруд зазначено : А-1 житловий будинок з а-1 верандою, загальною площею 46,9 кв.м., у тому числі житловою - 28,7 кв.м., Б-1 сарай, б-1 сарай ( а.с.12-13 ). Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. З довідки Городнянського БТІ за вих. № 356 від 21 червня 2016 року встановлено, що станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою : [ADDRESS], зареєстровано за [PERSON] 20 лютого 2000 року в реєстраційній книзі № 1, номер запису 58, на підставі свідоцтва про право власності від 20 лютого 2000 року, виданого Пекурівською сільською радою Городнянського району Чернігівської області. Житловий будинок побудовано в 1946 році. Процент готовності житла 100%. Згідно рішення третьої сесії сьомого скликання Пекурівської сільської ради від 19 лютого 2016 року [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS] ( а.с. 11 ). Згідно Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна відомості у вказаних реєстрах по будинку [ADDRESS] відсутні ( а.с. 41, 51 ). Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року N 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме : право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Підстав вважати домоволодіння, що є предметом позову самочинно збудованим майном суд не вбачає. Відповідно до Постанови РМ УРСР від 11.03.1985 р. № 105 «Про порядок державного обліку житлового фонду» і відповідно до чинного на той час порядку обліку господарств колгоспних дворів, все майно колгоспного двору обліковувалось за головою колгоспного двору. Суд бере до уваги особливість забудови спірного будинку, який було збудовано в 1946 році в системі колгоспного двору. Зокрема, ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року N 1952-IV передбачає, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов : якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. З досліджених довідок виконкому Пекурівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області №№ 296,297 від 10.06.2016 року та № 450 від 10.10.2016 року встановлено, що згідно запису в погосподарській книзі № 4 за 1991-1995 роки, особовий рахунок [NUMBER] будинок [ADDRESS], дане домоволодіння мало статус колгоспного двору. Станом на 1991 рік членом колгоспного двору являвся [PERSON], який не втратив право на частку в його майні та якому належав будинок в цілому. [PERSON], який помер [INFO], був зареєстрований та постійно проживав на день смерті за адресою : [ADDRESS]. Ці дані підтверджуються копією погосподарської книги ( а.с. 15-16, 42-44 ). Згідно рішення третьої сесії сьомого скликання Пекурівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області від 19.02.2016 року встановлено, що [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS] ( а.с. 17 ). Враховуючи досліджені докази, суд прийшов до об'єктивного висновку, що житловий будинок [ADDRESS] належав за життя на праві власності [PERSON]. Однак свідоцтво про право власності на жилий будинок від 20.02.2000 року було видане Пекурівською сільською радою Городнянського району Чернігівської області [PERSON] вже після його смерті. Таким чином, вищевикладене унеможливлює реалізацію позивачем спадкових прав через нотаріальну контору. Підсумовуючи викладене, суд дійшов об'єктивного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON]. Враховуючи наведене,

Outcome: approved