Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Дніпропетровської міської ради, треті особи: Друга дніпропетровська державна нотаріальна контора, управління Держкомзему у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом за правом представлення. В обґрунтування позовних вимог вказав, що він є племінником [PERSON], [INFO], померлої 15 червня 2006 року. Батьком позивача є [PERSON], який доводиться рідним братом померлої [PERSON]. [PERSON] народився у 1925 році в м. Новомиргород Кіровоградської області. [PERSON] народилась 22 лютого 1924 року в с. Софіївка Новомиргородського району Кіровоградської області. Батьками [PERSON] і [PERSON] були: [PERSON] і [PERSON]. У звязку з реєстрацією шлюбу 07 січня 1955 року [PERSON] змінила прізвище на Педюменко. Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою була отримана довідка від відділу реєстрації актів цивільного стану Новомиргородського району Кіровоградської області про відсутність актового запису про народження [PERSON] і наявність актового запису про народження [PERSON] Таким чином, не збереглися документи, що підтверджують родинні відносини між позивачем та [PERSON], а саме актовий запис про народження [PERSON] На підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА №173873, виданого згідно з рішенням Дніпропетровської міської ради від 08.12.2004 року за №179/22, [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,0911 га, розміщена на території Ленінського району м. Дніпропетровська, вул. Ільюшина, буд. 34, яка призначена для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. На зазначеній земельній ділянці розташований житловий будинок літ. А-1, літня кухня літ. Б, сарай літ. б, сарай літ. Д, погріб літ. В, вбиральня літ. Г, які на підставі свідоцтва про право на спадшину за законом, посвідченого 21.12.1988 року нотаріусом Другою ДДНК, реєстр №1-5520 також належить [PERSON], право власності зареєстроване КП ДМБТІ ДМР 27 вересня 1988 року, записано в реєстрову книгу №144 за реєстровим номером 36. Так, 15 червня 2006 року [PERSON] померла, залишивши заповіт, яким заповідала позивачу жилий будинок з господарчими будівлями, який розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Ільюшина, 34. В державному акті на право приватної власності на землю серія ЯА №173873, виданому згідно з рішенням Дніпропетровської міської ради від 08.12.2004 року за №179/22, допущено помилку при написанні адреси місцезнаходження земельної ділянки, а саме: земельна ділянка розташована «на території Ленінського р-ну м. Дніпропетровська, Іллюшина, б. 34», тоді як правильною є адреса: Ленінський р-он м. Дніпропетровська, вул. Ільюшина будинок 34. При зверненні позивача до нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] виявилась наявність помилки у державному акті на право приватної власності на землю на імя [PERSON], а саме, що вказано неправильне місце розташування спадкового майна, що перешкоджає [PERSON] отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] У встановлений законом шестимісячний строк [PERSON] прийняв спадщину, оскільки був зареєстрований і проживав разом зі спадкодавцем за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Ільюшина, 34, інших спадкоємців не має. Постановою державного нотаріуса Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори м. Дніпропетровська [PERSON], [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті [PERSON], оскільки не підтверджені родинні стосунки між спадкодавцем та спадкоємцем і наявна помилка в адресі знаходження спадкового майна. Згідно з витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки кадастровий номер 1210100000:08:372:0025, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Ільюшина, 34, який виконано управлінням Держземагенства у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області, нормативна грошова оцінка вищезазаначеної земельної ділянки складає 121 831,82 грн. На підставі вищевикладеного [PERSON] просить встановити факт родинних відносин між ним та [PERSON], а саме, що він є племінником [PERSON]; встановити факт належності [PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА №173873, виданого згідно з рішенням Дніпропетровської міської ради від 08.12.2004 року за №179/22, відповідно до якого [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0911 га на території Ленінського району м. Дніпропетровська, Ільюшина, буд. 34, цільове призначення обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. Також, позивач просить визнати з ним право власності на земельну ділянку кадастровий номер 1210100000:08:372:0025 площею 0,0911 га, яка розташована на території Ленінського району м .Дніпропетровська, вул. Ільюшина, будинок 34 та призначена для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в порядку спадкування за законом за правом представлення після смерті [PERSON], померлої 15 червня 2006 року. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Представник Дніпропетровської міської ради в судове засідання не зявився, про місце, дату та час судового засідання сповіщені належним чином. Третя особа Друга ДДНК в судове засідання не зявилась, надіславши до суду заяву про розгляд справи у відсутності їх представника. Третя особа Управління Держземагенства у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області в судове засідання не зявилась, надіславши до суду заяву про розгляд справи у відсутності їх представника. Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що 15 червня 2006 року померла [PERSON] (а.с.11). Відповідно до спадкової справи, відкритої 15.11.2013 року Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, після смерті [PERSON], померлої 16.02.2006 року до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON]. При житті [PERSON] 02.09.1989 року склала заповіт, відповідно до якого належний їй житловий будинок з господарчими будівлями, що знаходиться в м.Дніпропетровську, вул..Ілюшина, 34 заповідала [PERSON]. Постановою державного нотаріуса Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] від 26.03.2014 року було відмовлено [PERSON], яка діяла як законний представник на підставі довіреності від імені [PERSON] у видачі на його ім*я свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало померлій [PERSON], у зв*язку з неможливістю встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON]. Встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на: домоволодіння №34 по вул..Ілюшина в м.Дніпропетровську, яке належало померлій [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.12.1988 року після смерті чоловіка [PERSON], померлого 31.03.1977 року /а.с.13-14/ та земельну ділянку площею 0.0911 га на території Ленінського району м.Дніпропетровська, Іллюшина,буд.34 , яка належала померлій на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 12.07.2005 року, виданого на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 08.12.2004 року №179/22 /а.с.8/. Як було раніше зазначено, [PERSON] при життя склала заповіт, відповідно до якого заповіла домоволодіння №34 по вул.Ілюшина в м.Дніпропетровську позивачу [PERSON] На земельну ділянку, яка належала померлій на праві власності, заповіт складено не було. Тобто, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на домоволодіння №34 по вул..Ілюшина в м.Дніпропетровську в порядку спадкування за заповітом та на земельну ділянку за зазначеною адресою в порядку спадкування за законом. Відповідно до ч.3 ст.1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Батьком позивача є [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії V-УР №0468194 від 10.09.1963 року (а.с.9). Згідно копії свідоцтва про смерть серії ІІ-ОЛ №347464, [PERSON] помер 22.09.1989 року (а.с.10). 07 січня 1955 року одружились [PERSON] та [PERSON] та після одруження [PERSON] змінила прізвище на Педюменко, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії ЯФ №475726 (а.с.12). Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новомиргородського районного управління юстиції Кіровоградської області 19.12.2013 року на запит Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори надано актовий запис про народження за №131 [PERSON], який народився 10 липня 1925 року /а.с.63/, відповідно до якого батьками зазначені: батько-Кубай [PERSON], мати-Кубай [PERSON] та надано повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (63 зв.-64). Відповідно до наданої 22.01.2014 року інформації відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новомиргородського районного управління юстиції у Кіровоградській області актовий запис про народження [PERSON] Іванівни-відсутній /а.с.65/. Відповідно до ст..10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], повністю підтвердили той факт, що [PERSON] є рідною тіткою [PERSON] Зазначили, що [PERSON] з 1999 року постійно проживав з [PERSON] за адресою: м.Дніпропетровськ, вул..Ільюшина, буд.34 та здійснював догляд за тіткою похилого віку до дня її смерті та поховав її. Данна обставина підтверджується копією домової книги та копією паспорта, відповідно до якого [PERSON] значився зареєстрованим за адресою: [INFO] з 04.11.1999 року по 19.11.2013 року /а.с.27/. Таким чином судом достовірно встановлено, що [PERSON], яка померла 15 червня 2006 року, дійсно є рідною тіткою [PERSON]., а тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовної вимоги щодо встановлення факту родинних відносин, що передбачено пунктом 1 статті 256 ЦПК України. Щодо позовних вимог про встановлення факту належності [PERSON] державного акту на право власності на землю серія ЯА №173873, виданого згідно з рішенням Дніпропетровської міської ради від 08.12.2004 року за №179/22 на ім*я [PERSON]І на земельну ділянку площею 0.0911 га, призначена для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташована на території Ленінського району м.Дніпропетровська, Іллюшина, б.34 то дані позовні вимоги також підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №263 від 19.06.2013 року «Про затвердження переліків найменувань проїздів та об*єктів, розташованих на території міста Дніпропетровська» було затверджено перелік найменувань проїздів (вулиць, провулків, проспектів, площ тощо). Відповідно до додатку до зазначеного рішення (а.с.74) найменування проїзду державною мовою значиться вул.Ільюшина. Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання за [PERSON] права власності на земельну ділянку кадастровий номер 1210100000:08:372:0025 площею 0,0911 га, яка розташована на території Ленінського району м. Дніпропетровська, вул. Ільюшина, будинок 34 яка призначена для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та спорудв порядку спадкування за законом за правом представлення після смерті [PERSON], померлої 15 червня 2006 року, суд виходить з наступного. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України,\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі\~ст. 1217 ЦК України,\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1\~ст.1222 ЦК України,\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно зі\~ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч.3 ст. 1266 ЦК України, племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно з п.п. 212, 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 р. за N 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальної конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є цілком обґрунтованими, законними, в повному обсязі доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, з позивача на користь держави необхідно стягнути судові витрати у сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved