Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по вул. Чорновола, 6 в с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що житловий будинок та господарські будівлі і споруди, розташовані по вул. Чорновола (вул. Суворова),6 в с. Чернятин Городенківського району, згідно свідоцтва про право власності від 11.05.1988 року належали колгоспному двору, головою якого була прабабуся (по маминій лінії) [PERSON]. Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0,36 га. [PERSON] померла 12 травня 1995 року. На час її смерті діяв ЦК УРСР 1963 р. Відповідно до витягу з погосподарської книги № 10 Чернятинської сільської ради станом на 15.04.1991 року в господарстві по вул. Чорновола (вул. Суворова),6 в с. Чернятин були зареєстровані та проживали: [PERSON], [INFO], голова господарства, [PERSON], [INFO], зять, [PERSON], 1959р.н., внука, [PERSON],[INFO], правнук та [PERSON], [INFO], правнука. Після смерті прабабусі позивач із сімєю продовжує жити у вказаному будинковолодінні, обслуговує його, обробляє земельну ділянку, за свої кошти неодноразово проводив як поточний, так і капітальний ремонт. Батько позивача [PERSON] помер 27.11.2012 року. Після його смерті позивач звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті прабабусі, однак отримав Постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на те, що житлове господарство зареєстроване як колгоспний двір і частки членів двору не визначались. Після припинення існування колгоспного двору позивач свою частку не витребовував, а мати позивача [PERSON] та сестра [PERSON] на частку у спадщині та в колгоспному дворі не претендують та не зверталися з приводу їх виділу та оформлення. Ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями на даний час складає 130 824 грн. Сторони, їх представники, - в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви про розгляд справи в їх відсутності. Позивач зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги визнають в повному обсязі. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до розяснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Копією Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 11 травня 1988 р., виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 11 від 13 січня 1988 р., посвідчено, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в с. Чернятин по вул. Суворова,6 - дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Назву вулиці Суворова в с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області змінено на вулицю Чорновола, що доводиться довідкою № 42, виданою 20.02.2017 року Чернятинською сільською радою. Довідкою № 41 виданою 20 лютого 2017 року Чернятинською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області стверджується, що згідно витягу з по господарської книги № 10 Чернятинської сільської ради за період з 1991 по 1995 роки, особовий рахунок № 928 станом на 15.04.1991 р. в господарстві по вул. Чорновола,6 (бувша Суворова, 6) в с. Чернятин були зареєстровані та проживали: [PERSON], [INFO], голова господарства, [PERSON], [INFO], зять, [PERSON], 1959р.н., внука, [PERSON],[INFO], правнук та [PERSON], [INFO] правнука; за господарством біля житлового будинку рахується земельна ділянка розміром 0,36 га. [PERSON] померла 12 травня 1995 р. у віці 93 років в с. Чернятин Городенківського району, актовий запис № 23 від 13.05.1995 р., про що свідчить копія повторного Свідоцтва про смерть серії І-НМ № 072058, виданого 02 червня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилась спадщина. На час смерті спадкодавця [PERSON] був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Ст. 548 ЦК України (1963 р.) встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Копією повторного Свідоцтва про народження серії І-НМ № 202874, виданого 25 травня 2004 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції стверджується, що [PERSON] народився 03 листопада 1980 року, його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Копією повторного Свідоцтва про зміну імені серії 1-НМ № 002785, виданого 25.04.2007р. відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області стверджується, що позивач [PERSON], [INFO] змінив імя на [PERSON], актовий запис № 62 від 25.05.2004 року. Батько позивача [PERSON] помер 27 листопада 2012 р. у віці 55 років в с. Чернятин Городенківського району, актовий запис № 52 від 28.11.2012 р., про що свідчить копія Свідоцтва про смерть серії І-НМ № 160555, виданого 28 листопада 2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Згідно копії повторного Свідоцтва про народження серії 1-НМ № 098389, виданого 02 червня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, батьками матері позивача, [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Після укладення 28.10.1979 року шлюбу з [PERSON], [INFO], прізвище дружини [PERSON] змінено з Григорів на [PERSON], що доводиться копією Свідоцтва про укладення шлюбу серії І-НМ № 335660, виданого 28.10.1979 року с/Радою с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області. Батьками [PERSON] (бабки позивача), [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що доводиться копією Свідоцтва про народження серії І-НМ № 404153, виданого 19.04.1978 року Чернятинською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Після реєстрації шлюбу 21.11.1955 року з [PERSON] прізвище дружини [PERSON] не змінювалось, що стверджується копією свідоцтва про одруження серії ІІ-АБ № 800845, виданого 19 квітня 1978 року Чернятинською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. На час смерті прабабусі [PERSON] позивач [PERSON] проживав разом з нею, тому вважається таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON]. До складу спадщини [PERSON] входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані в с. Чернятин по вул. Чорновола, 6 Городенківського району Івано-Франківської області. З технічного паспорта на садибний житловий будинок № 6 по вул. Чорновола в с. Чернятин встановлено, що житловий будинок та господарські будівлі збудовані в 1982 році. Як вбачається із звіту про оцінку житлового будинку № 07122016_00100, складеного 07.12.2016 року, ринкова вартість житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: с. Чернятин вул. Чорновола, 6 Городенківського району Івано-Франківської області становить 130824 грн. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України 2004 р. спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину позивач звертався до приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу [PERSON], однак, постановою від 20.02.2017 р. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його прабабусі [PERSON], яка померла 12.05.1995 року, на житловий будинок № 6 по вул. Чорновола (раніше вул. Суворова) в с. Чернятин Городенківського району з посиланням на те, що житловий будинок належав колгоспному двору та частка померлої в даному житловому будинку конкретно не визначена. Після смерті прабабусі позивач продовжує проживати в спадковому житловому будинку, здійснює догляд за ним. В звязку з тим, що спадковий житловий будинок належав колгоспному двору, частка померлої [PERSON] в даному житловому будинку конкретно не визначена, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем, як спадкоємцем за законом спадкодавця [PERSON], права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами не встановлено, відповідачі не заперечують відносно задоволення даного позову, враховуючи те, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі ст.ст. 120, 123, 548, 549, 551 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved