Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення збитків від інфляційних втрат, трьох відсотків річних за прострочення виконання зобовязання за договором позики, вказавши на ті обставини, що між сторонами по справі 07 липня 2008 року було укладено договір позики, згідно якого відповідач взяв в борг у позивача 500 000 грн. терміном на два місяці під 40%. Борг відповідач зобовязався повернути до 08 вересня 2008 року. Договір позики сторони оформили написанням розписки. Ні в зазначений термін, ні пізніше відповідач боргу не повернув. Позивач з приводу невиконання відповідачем зобовязання по поверненню боргу звернувся в правоохоронні органи. Згідно вироку Луцького міськрайонного суду від 11.06.2013 року [PERSON] засуджений до позбавлення волі за шахрайство і стягнуто з відповідача в користь позивача 760\~003 грн. 39 коп. боргу за договором позики та 30\~000 грн. моральної шкоди. Однак і на даний час відповідач боргу не повернув і наміру повертати позику не виявляє, то позивач просив стягнути збитки від інфляційних втрат в сумі 603\~962,00 грн., три відсотки річних за прострочення виконання зобовязання в сумі 114\~505,41 грн. за договором позики, а всього: на загальну суму 718\~467,41 грн. В судовому засіданні [PERSON] вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Відмовився від стягнення судових витрат, повязаних з переїздом до іншого населеного пункту в судові засідання, за наймання житла. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, жодних заперечень, доказів, суду не подав, хоча належним чином був повідомлений про день і час розгляду справи, а тому суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, по наявних доказах, відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши документи справи суд прийшов до висновку про задоволення позову виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: 1)\~договори та інші правочини; 2)\~створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3)\~завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4)\~інші юридичні факти. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що між сторонами по справі 07 липня 2008 року укладено договір позики, згідно якого відповідач взяв в борг у позивача 500\~000,00 грн. із сплатою 40% від суми боргу. Борг зобовязався повернути до 08 вересня 2008 року. Про отримання вищезазначених коштів відповідач написав розписку про отримання грошей. Згідно ч.1 п.3 ст. 3 Цивільного кодексу України за субєктом цивільного права зберігається можливість укладати договір і визначати його зміст, на свій розсуд, відповідно до домовленості, що і було зроблено в даному випадку між позивачем та відповідачем. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій само кількості такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до договору та ст. 1049 ЦК України відповідач взяв на себе зобовязання повернути позикодавцеві грошові кошти у такій само сумі, що були йому передані позикодавцем. Крім того, [PERSON] згідно з договором та ст. 1048 ЦК України зобовязався сплатити [PERSON] 40% від позиченої суми як винагороду за користування грошовими коштами. Крім того в силу ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Свої вимоги позивач підтвердив в судовому засіданні розрахунком нарахування індексу інфляції та трьох процентів річних на суму основного боргу відповідача (а.с. 44-52). Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 6\~890,00 грн.

Outcome: approved