Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. Свій позов обґрунтував тим, відповідачка більше року не проживає в належному йому житловому будинку, що в [ADDRESS] без поважних причин, а тому втратила право проживати в цьому будинку та є такою, що підлягає зняттю з реєстрації. 29.07.2015 року відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні подали зустрічний позов до позивача за первісним позовом [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позов обґрунтували тим, що житловий будинок був придбаний чоловіком позивачки в період їх нього шлюбу, а тому є спільним майном подружжя. Просили суд визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в [ADDRESS] Полтавської області, та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 20 000 грн., як різницю вартості часток у володінні. 29.07.2015 року судом винесено ухвалу про прийняття зустрічного позову та його об'єднання в одне провадження з первісним позовом для розгляду в одному провадженні. 21.08.2015 року відповідачка за первісним позовом подала суду заяву, в якій зменшила позовні вимоги з 20 000 грн. до 15 000 грн., та зазначила, що позивач за первісним позовом [PERSON] здійснив виплату коштів в розмірі 15 000 грн. на її рахунок. Просила справу розглянути за її відсутності. Позивач за первісним позовом [PERSON] подав суду заяву, в якому уточнений зустрічний позов визнав, просив задовольнити обидва позови та розглянути справу за його відсутності. Розглянувши позовні вимоги за первісним позовом та зустрічні позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та наявні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню, а позовні вимоги за зустрічним позовом підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідачка за первісним позовом перебували у шлюбі, зареєстрованому 14.05.2005 року Горбівською сільською радою Глобинського району Полтавської області. Рішенням Хорольського районного суду від 29.08.2014 року шлюб між сторонами було розірвано. З матеріалів справи вбачається, що в той час, коли сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, [PERSON] придбав житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, вартістю 15 270 грн., який знаходиться за адресою: [ADDRESS], що доводиться копією договору купівлі-продажу від 07.09.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Хорольського районного нотаріального округу Рибкою К.О., зареєстрованого в реєстрі за № 2461. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином вказаний будинок належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] В даному будинку зареєстрований позивач за первісним позовом [PERSON] та відповідачка за первісним позовом [PERSON], що стверджується довідкою виконавчого комітету Новоаврамівської сільської ради № 458 від 03.07.2015 року. Судом встановлено, що відповідачка за первісним позовом у червні 2014 року, до розірвання шлюбу з позивачем, виїхала на проживання в інше село, тобто не проживає у вказаному домоволодінні більше 1-го року, що доводиться письмовими поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Відповідно до ст. 391 ЦК власник майна (будинку) має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Судом встановлено, що відповідачка за первісним позовом отримала від позивача 15 000 грн. як різницю між частками у спільній сумісній власності на зазначений будинок, тобто фактично право спільної сумісної власності на будинок припинено. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню в повному обсязі, а позовні вимоги за зустрічним позовом підлягають задоволенню в частині визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в [ADDRESS] Полтавської області за [PERSON] Судові витрати покладаються на кожну сторону за їх домовленістю.

Outcome: partial