overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

[PERSON] заявила цивільний позов до [PERSON] про виділення у власність земельних часток в 0.06 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та 0. 12102 га для ведення особистого селянського господарства із спільної сумісної власності на земельні ділянки її та відповідачки відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯМ № 762649 від 11.06.2012 р. в 0.1000 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯМ № 762650 від 11.06.2012 р. в 0.2017 га для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться в [ADDRESS]; розмір часток визначений рішенням суду. Позовні вимоги позивачка [PERSON] підтримала в судовому розгляді. Відповідачка [PERSON] позов визнала, оскільки рішенням суду визначені частки між сторонами і частки позивачки є такими, які вона просить їй виділити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Позивачка надала суду докази права спільної сумісної власності її та відповідачки на дві земельні ділянки розміром 0.1000 га та 0. 2017 га в [ADDRESS], якими є Державні акти на право власності на земельні ділянки, видані 11.06.2012 р. Відповідно до ст. 89 Земельного кодексу України співвласники мають право вимагати виділення їм частки у спільній сумісній власності на землю за умови визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом, або не встановлено судом. Рішенням Сарненського районного суду від 6.05.2014 р. визначені частки обох сторін і частки [PERSON] становлять 0.06 га для будівництва і обслуговування жилого будинку та 0.12102 га для ведення особистого селянського господарства, що відповідає ч. 4 ст. 120 ЗК України, яка вказує, що, у разі набуття права власності на жилий будинок кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Таким чином, оскільки [PERSON] має у власності 40100 жилого будинку, а [PERSON] 60100 його частини, їх розміри земельних часток мають бути пропорційні їх часток на житло і саме такий порядок встановлений рішенням суду. Таким чином виділу [PERSON] підлягають земельні ділянки розміром 0.06 га та 0. 12102 га. На підставі ст. 89, 120 ЗК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

[PERSON] заявила цивільний позов до [PERSON] про поділ земельної ділянки площею 0.2500 га, яка передана у власність відповідачу в с. Люхча по вул. Польова, 48-а для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, оскільки їй на підставі ухвали суду передана у власність 1\\2 частина жилого будинку по цій адресі, тому вона має право на таку ж частину земельної ділянки; для визначення варіантів поділу просила призначити судову технічну експертизу. В судовому розгляді позивачка зменшила позовні вимоги і просила визнати за нею право власності на 1\\2 частину цієї земельної ділянки без поділу її в натурі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, вважав, що, оскільки відповідачка є власником частини жилого будинку, вона має право на частку в земельній ділянці. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ухвали Сарненського районного суду від 8.10.2014 р. про визнання мирової угоди, [PERSON] виділена у власність 1\\2 частина жилого будинку та господарських будівель в с. Люхча по вул. Польова, 48-а; 14.11.2014 р. проведена державна реєстрація цього житла, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯГ № 377731 від 4.12.2006 р. земельна ділянка розміром 0.2500 га в с. Люхча по вул.. Польова, 48-а перебуває у власності відповідача [PERSON] Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на жилий будинок та інші будівлі, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Таким чином, є підстави для набуття позивачкою права власності на 1\\2 частину вказаної земельної ділянки. На підставі ст. 377 ЦК України, ст.ст. 38,40,78,120 Земельного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

[PERSON] заявила цивільний позов до [PERSON] про стягнення з нього 14 частину заробітної плати щомісяця на час навчання їхньої повнолітньої дочки [PERSON] до 30.06.2015 р., оскільки дочка потребує утримання, а відповідач має змогу його надати. Позовні вимоги позивачка підтримала в судовому розгляді. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю, не заперечує утримувати повнолітню дочку на час її навчання, однак вважає правильним в рішенні зазначити про стягнення аліментів на користь дочки; позивачка проти цього не заперечила. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, [PERSON] є повнолітньою дочкою сторін і навчається в Сарненському педагогічному коледжі з 1.09.2011 р. по 30.06.2015 р. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач може надавати дочці утримання в розмірі 14 частини заробітку на час навчання, оскільки він проти цього не заперечує і має змогу сплачувати аліменти, які мають бути стягнуті відразу на користь [PERSON] На підставі ст.ст. 199-201 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

[PERSON] заявила цивільний позов до [PERSON] про стягнення на її утримання щомісячно по 1000 грн. до досягнення дочкою [PERSON], [INFO], яка проживає з нею, трьох років і відповідач може надавати таке утримання; також подала до суду позов про стягнення з відповідача аліментів на утримання двох їхніх малолітніх дітей. Позивачка в судове засідання не з»явилась, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, належним чином повідомлений про слухання справи 5.04.2016 р., про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки, заяви про причини неявки та заперечень проти позову не подав. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON], [INFO] є сторони у справі; сторони з 25.11.2011 р. перебувають у шлюбі, відповідач проживає окремо від сім»ї, сторони мають також сина [PERSON], [INFO] Відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від матеріального становища дружини , якщо чоловік може надавати таку матеріальну допомогу. Відповідач не надав суду доказів, що він не може утримувати дружину, а отже, є підстави для надання ним такого утримання. Однак, суд враховує, що на розгляді суду є цивільна справа про стягнення з відповідача аліментів на утримання двох дітей, а тому є підстави для стягнення утримання на дружину не 1000 грн., а 700 грн., що буде відповідати інтересам сторін та дітей. На підставі ст. 84 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

[PERSON] заявила цивільний позов до [PERSON] про стягнення на її утримання щомісячно по 700 грн. до досягнення дочкою [PERSON], [INFO], яка проживає з нею, трьох років і відповідач може надавати таке утримання. Позовні вимоги позивачка підтримала в судовому розгляді. Відповідач [PERSON] в судовий розгляд не з»явився, належним чином повідомлений про слухання справи 13.03.2014 р., про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення про вручення судової повістки, заяви про причини неявки та заперечень проти позову не подав. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON], [INFO] є сторони у справі, які перебувають у шлюбі; дочка проживає з позивачкою відповідно до довідки Люхчанської сільської ради. Відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від матеріального становища дружини, якщо чоловік може надавати таку матеріальну допомогу. Відповідач не надав суду доказів, що він не може утримувати дружину, а отже, є підстави для надання ним такого утримання. На підставі ст. 84 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

[PERSON] заявила цивільний позов до [PERSON] про стягнення по 1000 грн. щомісяця на утримання повнолітнього сина [PERSON] на час його навчання в Сарненському ВПУ № 22 з 30.06.2014 р. до 30.06.2015 р., оскільки відповідач матеріально дитині не допомагає, попередні аліменти на навчання востаннє сплачував в лютому 2014 р., а син потребує такої допомоги. В судовому розгляді позивачка підтримала позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судовий розгляд не з»явився, належним чином повідомлений про розгляд справи 8.07.2014 р., заяву про причини неявки та заперечень проти позову не подав. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що син сторін, [PERSON] навчається в Сарненського ВПУ № 22 з 1.09.2013 р. і навчання триває до 30.06.2015 р., про що свідчить довідка керівництва училища; суд вважає, що у зв»язку з навчанням він потребує матеріальної допомоги і відповідач може надавати таку допомогу, оскільки заперечень проти позову він не надав. Рішенням Сарненського районного суду від 16.12.2013 р. з відповідача стягнуто по 800 грн. на навчання сина з 3.10.2013 р. по 30.06.2014 р. На підставі ст.ст. 199-201 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

[PERSON] заявила цивільний позов до [PERSON] про стягнення по 500 грн. щомісяця на час навчання повнолітнього сина [PERSON] навчання на денній державній формі в Одеському державному університеті внутрішніх справ до 30.06.2016 р., оскільки відповідач матеріально допомагає не в повній мірі, а він потребує такої допомоги. В судовому розгляді позивачка позовні вимоги повністю підтримала. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, оскільки він не працює і не має змоги навчати сина. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що син сторін [PERSON] навчається з 15.08.2013 р. на денній форми навчання в Одеському університеті внутрішніх справ, перебуває на повному державному забезпеченні до 30.06.2016 р., про що свідчить довідка керівництва вузу. Суд вважає, що у зв»язку з навчанням він потребує матеріальної допомоги і відповідач може надавати таку допомогу, незалежно, що не працює, оскільки встановлено, що відповідач не докладає зусиль, щоб працювати, на облік в центр зайнятості стати не бажає, його задовольняє таке становище, щоб не утримувати сина. Оскільки син сторін навчаючись, перебуває на повному державному утриманні, суд вважає правильним стягнути не 500 грн., а 350 грн., що буде відповідати інтересам усіх сторін. Тому, суд вважає, що є підстави для стягнення коштів. На підставі ст.ст. 199-201 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

[PERSON] заявила цивільний позов до [PERSON] та [PERSON] про виділення частки землі із спільної сумісної власності на земельні ділянки її відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку від 11.06.2012 р. в 0.1000 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯМ № 762650 від 23.06.201 р. в 0.0170 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель в [ADDRESS], визнавши за нею право власності на цю земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] Позовні вимоги позивачка підтримала в судовому розгляді. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов визнали повністю, оскільки позивачка успадкувала частку на землю від співвласниці землі [PERSON] Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Позивачка надала суду докази права спільної сумісної власності померлої [PERSON] та відповідачів на земельну ділянку розміром 0. 0887 га в [ADDRESS], якими є Державний акт на право власності на земельні ділянки, виданий 23.06.2011 р. Відповідно до ст. 89 Земельного кодексу України співвласники мають право вимагати виділення їм частки у спільній сумісній власності на землю за умови визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом, або не встановлено судом. Відповідачка надала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 16.04.2013 р., з якого вбачається, що вона успадкувала квартиру [NUMBER] у вказаному житлі площею 25.4 кв.м. частин жилого будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS], однак державний нотаріус відмовила видати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки померлій не виділена частка землі. Також позивачка надала ситуаційну схему та виноску земельної ділянки, з якої вбачається, що їй виділяється земля розміром 0.0170 га, на що вона погодилась. Таким чином, оскільки позивачка успадкувала частину житла, вона має право на частку в спільній сумісній власності на землю, що становить 0.0170 га. На підставі ст. 89, 120 ЗК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

[PERSON] заявила цивільний позов до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Сарненському районі, в якому просила визнати дії відповідача щодо виплати щомісячної страхової виплати в разі смерті потерпілого, її сина, [PERSON] від нещасного випадку на виробництві в розмірі 25% незаконними, зобов»язати відповідача призначити такі виплати в розмірі 100% від середнього заробітку потерпілого та стягнути 85 996.77 грн. різниці у виплаті цих коштів. Представник позивачки [PERSON] в судовому розгляді підтримав позовні вимоги та дав щодо них пояснення. Представник відповідача Корнійчук Н.О. позовні вимоги не визнала, оскільки позивачка, як мати потерпілого, яка не була у нього на утриманні має право на 25% від середнього заробітку померлого сина, оскільки за рішенням суду утримання не стягувалось. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Відповідно до постанови від 10.09.2012 р. [PERSON] призначено щомісячні страхові виплати в разі смерті її сина [PERSON] від нещасного випадку на виробництві 2.04.2012 р. в розмірі 25 % його середнього заробітку, який становив 4061 грн., що становить 1015.25 грн. Враховуючи відкориговану заробітну плату станом на 1.03.2013 р. в розмірі 4666.09 грн. щомісячна виплата становить 1166.52 грн. Оскільки за рішенням суду позивачці кошти на утримання не стягувались , а була винесена щодо цього лише постанова відділення Фонду, правильним є виплата саме 25 % від середнього заробітку потерпілого відповідно до п.6.3 Порядку призначення, перерахунку та виплати страхових виплат. На підставі ст.ст. 33,34 ЗУ «Про загальнобов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві…», п.6.3 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

[PERSON] заявила цивільний позов до відділу ДВС та [PERSON] визнати за нею право власності на майно, описане та арештоване 15.03.2014 р. державним виконавцем відділу ДВС Тимощук К.С. у виконавчому провадженні про стягнення коштів з [PERSON] на користь [PERSON] 52 000 грн. та виключити це майно з опису і зняти з нього арешт, оскільки це майно придбане нею і не є майном боржника. Позивачка в судовий розгляд не з»явилась, її представник адвокат [PERSON] підтримав позовні вимоги. Представник відповідача відділу ДВС державний виконавець Тимощук К.С. позовні вимоги визнала, так як на час опису і арешту майна був відсутній документ про належність майна позивачці, а в судовому розгляді позивачка надала такі докази. Відповідач [PERSON] позов не визнав, оскільки сумнівається у належності майна позивачці. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, це визнали усі сторони, що у відділі ДВС відкрите виконавче провадження про стягнення з [PERSON] боргу на користь [PERSON] в розмірі 52 000 грн. У зв»язку з цим державним виконавцем Тимощук К.С. 15.03.2014 р. описане та арештоване майно, а саме, шафа МДФ двох дверна з трьома тумбами зліва вартістю 3000 грн. та комод з чотирма шухлядами, двома тумбами та чотирма шухлядами зверху вартістю 1500 грн, яке знаходилось за адресою боржника в [ADDRESS], в якому проживає і позивачка, про що складений відповідний акт. Позивачка надала до позовної заяви копію товарного чека, а представник позивачки в судове засідання оригінал товарного чека № 142 від 10.12.2000 р., з якого вбачається, що [PERSON] придбала у магазині МЕБЛІ ТА СКЛО комод за 580 грн. та шафу за 1398 грн. При таких обставинах суд приходить до висновку, що описане та арештоване в жилому будинку боржника майно належить позивачці [PERSON], а тому є підстави визнати її власником цього майна та виключити з опису і зняти з майна арешт. На підставі ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 316, 321, 655 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

[PERSON] заявила цивільний позов до відділу освіти Сарненської райдержадміністрації про стягнення 6800 грн. 99 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки при звільненні 31.12.2014 р. з посади директора Ремчицької загальноосвітньої школи їй не виплачено повний розрахунок в день звільнення, а кошти сплачені пізніше. В судовий розгляд позивачка не з»явилась, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідно до довіреності від 30.01.2015 р. термін дії повноважень представника позивачки, [PERSON] закінчився 30.01.2016 р. Представники відповідача відділу освіти [PERSON] та [PERSON] в судовому розгляді позовні вимоги не визнали, дали пояснення по їх суті, вказавши, що, оскільки [PERSON] була звільнена з роботи 31.12.2014 р. наприкінці календарного та фінансового року та у зв»язку з відсутністю бюджетного фінансування, виникла затримка у виплаті розрахунку при звільненні; вважають, що вини відділу освіти в цьому немає. Вислухавши пояснення представників відповідача, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно записів в трудовій книжці [PERSON] та згідно наказу № 218-к від 31.12.2014 р. начальника відділу освіти позивачка 31.12.2014 р. звільнена з посади директора Ремчицької загальноосвітньої школи 1-111 ступенів з виплатою грошової компенсації за не використані дні щорічної основної відпустки. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від установи, провадиться в день звільнення. Як вбачається з руху коштів з 1.01.2015 р. карткового рахунку [PERSON] у відділенні Державного ощадного банку, їй надійшли кошти в розмірі 4067.58 грн. заробітної плати з 30.01.2015 р. по 3.03.2015 р. Згідно ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір установа повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, час затримки розрахунку при звільненні становить з 31.12.2014 р. по 3.03.2015 р. Суд вважає, що відсутність бюджетного фінансування не є підставою для затримки належних при звільненні коштів, про що наголосив в Ухвалі від 11.11.2015 р. Вищий спеціалізований суд України, а отже, розрахунок при звільненні був затриманий позивачці з вини відділу освіти. Позивачка просила стягнути 6800.99 грн. середнього заробітку за затримку розрахунку. Згідно довідки про заробітну плату [PERSON] суд вважає, що ця сума є більшою, однак, враховуючи, що суд не може виходити за межі позовних вимог, а позовні вимоги позивачка не збільшила, стягненню підлягає сума, нею заявлена. На підставі ст. ст.115, 116, 117 КЗпП України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

[PERSON] заявила цивільний позов до Сарненської міської ради про визнання права власності на 12 частину жилого будинку [ADDRESS] за набувальною давністю, оскільки вона постійно проживає в одній з двох половин жилого будинку з дня його побудови, друга половина належить [PERSON] Позовні вимоги в судовому розгляді підтримала представник позивачки адвокат [PERSON] Представник відповідача в судовий розгляд не з»явився, подав заяву про слухання справи у їхню відсутність. Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як частина жилого будинку [ADDRESS] не зареєстрована в ОБТІ на праві власності ні за ким, на весь жилий будинок виготовлений технічний паспорт на право користування житлом по 12 частинам [PERSON], чоловіком позивачки, який помер [INFO] р.; в даному будинку з 21.05.1982 р. за даними КП «Житлосервіс» проживає і зареєстрована позивачка; відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.10.2012 р. 12 частина цього жилого будинку належить [PERSON], на іншу 12 частину, в якій проживає позивачка, свідоцтво про право власності не видавалось; інших осіб, які б претендували на цю частину жилого будинку немає. Вказані факти є доказом того, що позивачка за строком давності набула право не тільки проживати, користуватись, а і право бути власниками житла. На підставі ст. 344 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

[PERSON] заявила цивільний позов до Степанської селищної ради про встановлення факту належності померлій 5.04.2014 р. [PERSON] двох земельних ділянок загальною площею 1.90 га для ведення особистого селянського господарства відповідно до державного акту серія ІV-РВ № 035631 на території Степанської селищної ради та визнати за нею право власності на ці дві земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом, оскільки державний нотаріус відмовив видати свідоцтво про право власності на спадкове майно із-за відсутності витягу з Державного земельного кадастру. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та дала пояснення по їх суті. Відповідач подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Постановою від 20.08.2015 р. державний нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на дві земельні ділянки площею 1.90 га, оскільки відсутній витяг з Державного земельного кадастру. Суд встановив, що померла [PERSON] залишила 25.10.2005 р. заповіт на ім.»я [PERSON] на земельну частку \\пай\\, а згідно державного акту на право приватної власності на землю серія ІV-РВ № 035631 померла є власником цієї землі для ведення особистого селянського господарства. Інших спадкоємців, які б мали право на обов»язкову частку в спадщині не має. Тому, є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 1218, 1268-1270 ЦК України, ст. 81 ЗК України,

Outcome: approved