Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із вищезазначеним позовом, в якому просить визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 730397 по [ADDRESS], що укладений між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON], та перевести права покупця на нього; визнати за ним право власності на спірну земельну ділянку. Свої вимоги мотивував тим, що в 2007 році на підставі усного договору-доручення який він уклав з відповідачем, було видано на ім'я останнього довіреність, за якою [PERSON] уповноважив [PERSON] діяти в його інтересах для придбання земельних ділянок з подальшим будівництвом будинків з метою здійснення підприємницької діяльності. В квітні 2007 року [PERSON] повідомив позивача, що він знайшов земельну ділянку в с. З. Порт, та після погодження ціни земельної ділянки та її загальних характеристик було прийняте рішення купувати зазначену ділянку. На купівлю спірного майна позивач надав власні кошти у розмірі 200 000 гривень. 31.05.2007 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки. 21.06.2007 року на підставі зазначеного договору, Голопристанським районним відділом земельних ресурсів на ім'я [PERSON] було складено державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 730397, про що позивачу стало відомо в серпні 2014 року коли його адвокат отримав копію цього договору та копію державного акту на право власності на земельну ділянку з матеріалів кримінального провадження. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на вищевикладені обставини, та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, позивачем було направлено телеграму на адрес відповідача, тому суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про день, час та місце слухання справи та не з'явився без поважних причин. За наявності матеріалів у справі, суд вважає можливим розглянути позов у відсутності відповідача та за згодою представника позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає ст. 224 ЦПК України. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.. Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З матеріалів справи вбачається, що 15 січня 2007 року державним нотаріусом Ризького нотаріального округу Латвійської республіки Антою Мальдупа-Крумінєю була посвідчена довіреність, якою [PERSON] довірив [PERSON] бути його представником у всіх державних органах, громадських та інших установах України, незалежно від їх підпорядкованості, нотаріальних установах, у відносинах з фізичними особами і розпоряджатися його особистими коштами з метою придбання земельних ділянок на території України для будівництва та обслуговування житлових будинків, а також купити на його ім'я і для його особистого володіння житло на території України. Згідно зі ст. 215 ч.3 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним Згідно договору купівлі-продажу, 31.05.2007 року, укладеного між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON], було придбано земельну ділянку площею 0,1064 га, кадастровий номер 22384300:02:032:0053, що розташована в [ADDRESS]. Представник позивача стверджує, що для покупки зазначеної земельної ділянки було використано кошти [PERSON]. Суд приймає до уваги дане твердження та цілком погоджується з ним виходячи з наступного. 05 жовтня 2007 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] була посвідчена довіреність, якою [PERSON] довірив [PERSON] розпоряджатися рахунками відкритими на його ім'я в будь-яких банківських установах України. Для виконання зазначеного доручення [PERSON] також було довірено подавати від імені [PERSON] заяви, отримувати необхідні довідки та інші документи, розписуватися за нього, вносити на рахунки та отримувати з цих рахунків гроші в сумах йому відомим без обмеження їх розміру. Згідно довідки № 170/3.8.7/3800 від 28 березня 2012 року виданої ПАТ «Банк Форум» [PERSON] вбачається, що в Херсонській філії АКБ «Форум», на його ім'я 24.05.2007 року було відкрито поточний рахунок в євро [NUMBER] та зараховано на нього кошти за період з 25.05.2007 року по 01.06.2007 рік в загальній сумі 120000 євро 00 центів. Як вбачається з заяв про видачу готівки зазначені суми були зняті з рахунку. Відповідно до ч. 3 ст. 238 ЦК України, представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Відповідач , в порушення вимог ст. ст. 237, 238 ЦК України, діючи від імені [PERSON] за його ж особисті кошти, які були зняті з рахунку позивача, здійснив покупку спірної ділянки в особистих інтересах, при цьому запевнив останнього, що земельна ділянка оформлена саме на нього, що знайшло своє підтвердження в показаннях свідків, які були допитані в судовому засіданні. Згідно пояснення свідка, [PERSON], [INFO] встановлено, що останній знайомий з [PERSON] з 1998 року, а з [PERSON] з кінця вісімдесятих. Пояснив, що в 2007 році до нього звернувся [PERSON] та попросив допомогти йому в виборі земельної ділянки для будівництва там пансіонату, при цьому повідомив йому що його інтереси в Україні представляє [PERSON] На початку травня 2007 року він зустрівся з [PERSON] та [PERSON] в Херсоні, при цій зустрічі останні обговорювали умови придбання землі та її вартість в с. Залізний порт, точну ціну він вже не пам'ятає, але приблизна вартість дорівнювала 200 000 грн. Вони разом їздили до Залізного порту де [PERSON] показував [PERSON] земельну ділянку по [ADDRESS], на якій сторони планували побудувати готель. Коли [PERSON] погодився на покупку землі, вони знову зустрілися всі разом. Вітокрс знімав гроші з банку «Форум» в евро. В банку особисто він присутній не був, але разом з [PERSON] чекали біля банку в машині, так попросив сам [PERSON], оскільки як він казав, сума грошей була великою. В машині [PERSON] передав [PERSON] гроші, який перерахував гроші і сказав що цих грошей вистачить на покупку землі та пообіцяв що в ближчими днями оформить купівлю землі на [PERSON]. Вже в 2014 році йому по телефону зателефонував [PERSON] та повідомив що [PERSON] в 2007 році його обманув та оформив землю на своє ім'я а розрахувався грошима [PERSON], про що останньому стало відомо від його адвоката [PERSON] тільки зараз. Після придбання земельної ділянки [PERSON] за гроші [PERSON] побудував там готель, але, як йому стало відомо зі слів позивача, оформив його на іншу особу. В судовому засіданні свідок [PERSON], [INFO], пояснив, що познайомився з [PERSON] на початку 2007 року в Херсоні через свого знайомого, від яких йому стало відомо, що позивач бажає придбати земельну ділянку для будівництва там пансіонату відпочинку. Також надав пояснення, що позивач познайомив його з [PERSON], якого представив йому як свою довірену особу, через якого буде проходити всі розрахунки з ним в тому числі, оскільки він домовлявся з позивачем поставляти будівельні матеріали для будівництва пансіонату. В травні 2007 року йому подзвонив позивач та повідомив що [PERSON] знайшов земельну ділянку в с. Залізний порт та [PERSON] має наміри її купити, в зв'язку з чим попросив його приїхати та подивитися чи дійсно варто купувати цю землю, на що він погодився. Вони разом з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] поїхали в [ADDRESS] для оглядин землі. Земля знаходилася в зручному місці, була нормальної площі та на ній можливо було будувати пансіонат., про що він повідомив [PERSON]. В його присутності [PERSON] повідомив [PERSON] що він згоден на покупку саме цієї землі та сказав щоб той почав оформлювати всі необхідні документи. Пізніше вони знову зустрілися, позивач в його присутності передав відповідачеві для оформлення землі достатньо велику кількість грошей, приблизно тридцять тисяч. [PERSON] пообіцяв в найкоротші строки оформити землю. Вже в 2013 році йому по телефону зателефонував позивач та повідомив що [PERSON] в 2007 році його обманув та оформив землю на своє ім'я а розрахувався грошима [PERSON], про що останньому стало відомо від його адвоката [PERSON] тільки зараз. Також пояснив, що після придбання землі він особисто поставляв будівельні матеріали на цю земельну ділянку, де будувався пансіонат, розраховувався [PERSON] грошима [PERSON], які той перераховував останньому через банк, що казав йому особисто відповідач. Подальша доля цієї землі та побудованого пансіонату йому невідома. Отже, з врахуванням тверджень представника позивача, пояснень свідків та досліджених в судовому засіданні доказів, судом було встановлено, що спірна земельна ділянка була придбана за кошти позивача, однак всупереч ст. ст. 237, 238 ЦК України було порушено його право як покупця земельної ділянки на придбання її у свою особисту приватну власність і таке право підлягає захисту шляхом переведення на нього прав та обов'язків покупця за цим договором. На підставі викладеного,

Outcome: approved