overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 27.12.1991 року він перебуває з [PERSON] у шлюбі, спільних дітей від якого немає. З 1995 року вони припинили подружнє життя та ведення спільного господарства, оскільки відповідачка зустріла іншого чоловіка, з яким стала мешкати однією сімєю. Наразі кожен живе своїм життям, у позивача є син від спільного проживання з іншою жінкою. Спору щодо спільно набутого майна не виникає. Оскільки подальше збереження сімї суперечить інтересам позивача, а відповідачка ухиляється від розірвання шлюбу в органах РАЦС, він вимушений звертатися до суду. У судовому засіданні сторони на розірванні шлюбу наполягали. Зазначили, що шлюбні відносини припинили на початку липня 1995 року. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні, 27.12.1991 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у Покровській сільській раді Нікопольського району Дніпропетровської області за актовим записом № 33 (а.с.8). Дітей від шлюбу не мають. З початку липня 1995 року сторони припинили шлюбні відносини через те, що відповідачка пішла з сімї до іншого чоловіка. Відтоді кожен живе своїм життям. Шлюб носить формальний характер. Спір щодо поділу спільного сумісного майна наразі відсутній. За таких обставин суд вважає, що збереження сімї недоцільне, суперечить інтересам подружжя, а тому шлюб необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу відповідачка прізвище змінювати не бажає. Позовна заява оплачена судовим збором (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 28.07.2007 року він перебуває з [PERSON] у шлюбі, від якого є донька [PERSON], [INFO]. З січня 2014 вони з відповідачкою припинили подружнє життя та ведення спільного господарства через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейні обов'язки, кожен живе своїм життям. Позивач твердо вирішив, що сім'ю зберегти неможливо. Шлюб розривають вперше, спору щодо поділу спільного майна немає; донька, за домовленістю, проживатиме з матір'ю. Оскільки подальше збереження сім'ї суперечить його інтересам, просить суд шлюб розірвати. Сторони у судове засідання не з'явилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності. Згідно заяв, позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі, відповідачка проти розірвання шлюбу не заперечує, просить залишити прізвище «[PERSON]». Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні, 28.07.2007 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у Виконкомі Красноколядинської сільської ради Талалаївського району Чернігівської області за актовим записом № 5 (а.с.4). Від шлюбу є малолітня донька [PERSON], [INFO] (а.с.3). З січня 2014 року внаслідок відсутності взаєморозуміння, протилежність поглядів на сімейне життя сторони припинили шлюбні відносини, і після того їх поновлювати не намагалися. Шлюб носить формальний характер. Дитина, за домовленістю, проживатиме з матір'ю. Спори щодо поділу спільного сумісного майна та стягнення аліментів наразі відсутні. Шлюб розривають вперше. За таких обставин суд вважає, що збереження сім'ї недоцільне, суперечить інтересам подружжя, а тому шлюб необхідно розірвати. Після розлучення відповідачка прізвище змінювати не бажає. Позовна заява оплачена судовим збором (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 29.08.2009 року він перебуває з [PERSON] у шлюбі, від якого є малолітній син [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося через нерозуміння один одного, різні характери, протилежні погляди на сімейне життя, у звязку з чим між ними часто виникали сварки та суперечки. З липня 2017 року сторони припинили подружнє життя та ведення спільного господарства, кожен живе своїм життям. Позивач твердо вирішив, що сімю зберегти неможливо. Майновий спір на теперішній час відсутній. Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з матірю. Оскільки подальше збереження сімї суперечить його інтересам, [PERSON] просить суд шлюб розірвати. Сторони у судове засідання не зявилися, надавши заяви про слухання справи за їх відсутності. У заявах позивач на позовних вимогах наполягає, відповідач проти позову не заперечує (а.с.18-22). Суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України (далі СК України) кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні, 29.08.2009 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 496 (а.с.8). Від шлюбу є малолітній син [PERSON], [INFO] (а.с.9). З липня 2017 року внаслідок відсутності взаєморозуміння, несумісності характерів та поглядів на сімейне життя, права та обовязки подружжя, сторони припинили шлюбні відносини, і після того їх поновлювати не намагалися. Шлюб носить формальний характер. Дитина, за домовленістю, проживає з матірю. Спір щодо поділу майна подружжя не заявлений. За таких обставин суд вважає, що збереження сімї недоцільне, суперечить інтересам подружжя, а тому шлюб необхідно розірвати. Позовна заява оплачена судовим збором (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 29.09.1990 року він перебуває із [PERSON] у шлюбі, неповнолітніх дітей від якого немає. Подружнє життя з відповідачем не склалося через нерозуміння один одного, різні характери, протилежні погляди на сімейне життя, у звязку з чим між ними часто виникали сварки та суперечки. Вони припинили подружні стосунки та ведення спільного господарства ще 26 років тому, кожен живе своїм життям. Позивач переконаний, що сімю зберегти неможливо. Оскільки подальше збереження сімї суперечить інтересам [PERSON], а відповідач ухиляється від розірвання шлюбу в органах РАЦС, позивач вимушений звертатися до суду. Позивач у судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно заяви, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на розірванні шлюбу наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Зазначає, що шлюбні стосунки з відповідачем припинені у квітні 1991 року (а.с.13). Відповідач у судове засідання не зявилася, причини неявки суду невідомі. Про час та місце судового розгляду справи була належним чином повідомлена, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення повістки (а.с.12). Враховуючи, що відповідач була належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, але на виклик суду не зявилася без повідомлення причин неявки, відзив на позов не подала, а позивач не заперечує проти винесення заочного рішення, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 29.09.2012 року він перебуває з [PERSON] у шлюбі, від якого є малолітній син [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося через нерозуміння один одного, різні характери, протилежні погляди на сімейні відносини. З червня 2018 року сторони припинили подружнє життя та ведення спільного господарства, кожен живе своїм життям. Дитина проживає з матірю. Оскільки подальше збереження сімї суперечить його інтересам, [PERSON] просить суд шлюб розірвати. Сторони у судове засідання не зявилися, надавши заяви про слухання справи за їх відсутності. У заявах позивач на позовних вимогах наполягає, відповідач позов визнає, проти його задоволення не заперечує (а.с.16,17). Враховуючи, що [PERSON] у повному обсязі визнала позов [PERSON], суд вважає доцільним за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення, що відповідає положенням ч. 3 ст. 200 ЦПК України, та розглянути справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України (далі СК України) кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні, 29.09.2012 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 477 (а.с.4). Від шлюбу є малолітній син [PERSON], [INFO] (а.с.5). З червня 2018 року внаслідок відсутності взаєморозуміння, несумісності характерів та поглядів на сімейне життя, права та обовязки подружжя, сторони припинили шлюбні відносини, і після того їх поновлювати не намагалися. Шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що збереження сімї недоцільне, суперечить інтересам подружжя, а тому шлюб необхідно розірвати. Крім того, враховуючи, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнала позов, суд у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» вважає доцільним повернути позивачу\~ з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що в даному випадку становить 352,40 грн. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь [PERSON] в сумі 352,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 30.04.2011 року він перебуває з [PERSON] у шлюбі, від якого є малолітній син [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося через нерозуміння один одного, різні характери, протилежні погляди на сімейні відносини. З січня 2018 року сторони припинили подружнє життя та ведення спільного господарства, кожен живе своїм життям. Дитина проживає з матірю. Оскільки подальше збереження сімї суперечить його інтересам, [PERSON] просить суд шлюб розірвати. Сторони у судове засідання не зявилися, надавши заяви про слухання справи за їх відсутності. У заявах позивач на позовних вимогах наполягає, відповідач позов визнає, проти його задоволення не заперечує, просить залишити їй прізвище «Шеховцова» (а.с.17,18). Враховуючи, що [PERSON] у повному обсязі визнала позов [PERSON], суд вважає доцільним за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення, що відповідає положенням ч. 3 ст. 200 ЦПК України, та розглянути справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України (далі СК України) кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні, 30.04.2011 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 171 (а.с.4). Від шлюбу є малолітній син [PERSON], [INFO] (а.с.5). З січня 2018 року внаслідок відсутності взаєморозуміння, несумісності характерів та поглядів на сімейне життя, права та обовязки подружжя, сторони припинили шлюбні відносини, і після того їх поновлювати не намагалися. Шлюб носить формальний характер. Дитина, за домовленістю, проживає з матірю [PERSON]. Після розірвання шлюбу відповідач прізвище змінювати не бажає. За таких обставин суд вважає, що збереження сімї недоцільне, суперечить інтересам подружжя, а тому шлюб необхідно розірвати. Крім того, враховуючи, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнала позов, суд у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» вважає доцільним повернути позивачу\~ з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що в даному випадку становить 352,40 грн. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь [PERSON] в сумі 352,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 30.08.2011 року він перебуває з [PERSON] у шлюбі, від якого є малолітній син [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося через нерозуміння один одного, різні характери, протилежні погляди на сімейні відносини. З квітня 2014 року сторони припинили подружнє життя та ведення спільного господарства, кожен живе своїм життям. Спору щодо поділу спільного майна немає. Дитина проживає з матірю. Оскільки подальше збереження сімї суперечить його інтересам, [PERSON] просить суд шлюб розірвати. Сторони у судове засідання не зявилися, надавши заяви про слухання справи за їх відсутності. У заявах позивач на позовних вимогах наполягає, відповідач позов визнає, проти його задоволення не заперечує (а.с.12,13). Враховуючи, що [PERSON] у повному обсязі визнала позов [PERSON], суд вважає доцільним за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення, що відповідає положенням ч. 3 ст. 200 ЦПК України, та розглянути справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України (далі СК України) кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, 30.08.2011 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 501 (а.с.3). Від шлюбу є малолітній син [PERSON], [INFO] (а.с.4). З квітня 2014 року внаслідок відсутності взаєморозуміння, несумісності характерів та поглядів на сімейне життя, права та обовязки подружжя, сторони припинили шлюбні відносини, і після того їх поновлювати не намагалися. Шлюб носить формальний характер. Спору щодо поділу майна подружжя на даний час немає. Дитина, за домовленістю, проживає з матірю [PERSON]. За таких обставин суд вважає, що збереження сімї недоцільне, суперечить інтересам подружжя, а тому шлюб необхідно розірвати. Крім того, враховуючи, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнала позов, суд у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» вважає доцільним повернути позивачу\~ з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що в даному випадку становить 352,40 грн. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь [PERSON] в сумі 352,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 30.10.1999 року він перебуває з [PERSON] у шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачкою не склалося через нерозуміння один одного, різні характери, діаметрально протилежні погляди на сімейне життя, у зв'язку з чим між ними часто виникали сварки та суперечки. З серпня 2012 вони припинили подружнє життя та ведення спільного господарства, кожен живе своїм життям. Позивач твердо вирішив, що сім'ю зберегти неможливо. Спір щодо поділу спільного сумісного майна вирішуватимуть в окремому порядку; дитина, за попередньою домовленістю, залишається проживати з батьком. Оскільки подальше збереження сім'ї суперечить його інтересам, просить суд шлюб розірвати. У судовому засіданні позивач на розірванні шлюбу наполягав, відповідачка проти задоволення позову не заперечила. Зазначили, що шлюбні відносини остаточно припинили у січні 2014 року. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні, 30.10.1999 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у Відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Нікопольської міської ради Дніпропетровської області за актовим записом № 729 (а.с.10). Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.3). З січня 2014 року внаслідок відсутності взаєморозуміння, несумісності характерів та поглядів на сімейне життя, права та обов'язки подружжя, сторони припинили шлюбні відносини, і після того їх поновлювати не намагалися, кожен живе своїм життям. Шлюб носить формальний характер. Спір щодо поділу спільного сумісного майна вирішуватимуть окремо; наразі дитина проживає з батьком. За таких обставин суд вважає, що збереження сім'ї недоцільне, суперечить інтересам подружжя, а тому шлюб необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу відповідачка прізвище змінювати не бажає. Позовна заява оплачена судовим збором (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 04.10.2008 року він зареєстрував шлюб з відповідачем, від якого дітей не має. Сімейне життя не склалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сім'ю. В даний час вони спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Кожен живе своїм життям. Сім'я існує формально. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить його інтересам, так як він бажає в майбутньому створити нову сім'ю. Спору про поділ майна не існує. З цих підстав позивач просив розірвати його шлюб. Сторони в судове засідання не з'явилися, подали заяви, згідно яких позивач свої вимоги підтримує, а відповідач згодна на розірвання шлюбу. Враховуючи заяви сторін, суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та без фіксування судового розгляду за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.197 ЦПК України, постановивши рішення на підставі матеріалів справи про задоволення позовних вимог. Матеріалами справи встановлено, що 4 жовтня 2008 року у відділі ДРАЦС реєстраційної служби Тростянецького РУЮ Сумської області сторони зареєстрували шлюб за актовим записом №158, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.6), від якого дітей не мають. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємні подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.\~ \~ В звязку з визнанням відповідачем предявленого позову, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також враховуючи, що сторони разом не проживають, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, позивач бажає в майбутньому створити нову сім'ю, суд приходить до висновку, що шлюб носить формальний характер, його збереження не доцільним, а тому такий шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом посилаючись на те, що 25 березня 2000 року зареєстрував шлюб з відповідачкою, однак, сімейне життя виявилось невдалим через непорозуміння, різні погляди на життя та сім'ю, сторони перестали розуміти один одного та втратили почуття любові та поваги один до одного. Шлюбні відносини припинені, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, примирення вважають неможливим. Від шлюбу подружжя має доньку [PERSON], [INFO]. У судове засідання сторони не з'явились. Позивач надав до суду письмову заяву, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути справу у його відсутність. Відповідач надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила розглянути справу у її відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 25 березня 2000 року у Червонозаводському відділі реєстрації актів громадянського стану м.Харкова, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], актовий запис № 86. (а. с. 4). Подружжя має доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, зареєстрованим у Московському відділі реєстрації актів громадянського стану м.Харкова серії [NUMBER]. (а. с. 5). Позивач і відповідач збереження подружніх відносин та примирення сторони вважають неможливим. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням фактичних взаємин подружжя суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дитини. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved