Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із вказаним вище позовом, в якому просить: зобов»язати відповідача припинити використання гноєсховища та вбиральні, які знаходяться на земельній ділянці за адресою: с.Воля Якубова, вул..Волянська, 28, Дрогобицького району Львівської області та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що згідно договору дарування житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки від 19 березня 2015 року він став власником житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходяться в с.Воля Якубова Дрогобицького району Львівської області, вул. Волянська, 27 та земельної ділянки площею 0,1445 га, яка розташована за тією ж адресою. Його сусідом є відповідач по справі ([PERSON]), який проживає у житловому будинку за адресою: с.Воля Якубова, вул. Волянська, 28, що на своїй земельній ділянці за зазначеною адресою розмістив відкрите гноєсховище та дворову вбиральню біля самого паркану належної йому земельної ділянки і куди попадають рідкі відходи (фекалії, сеча, гноївка) та інше, що порушує встановлені санітарні норми співжиття, бо зазначене викликає неприємний запах у належному йому на праві власності жиловому будинку та земельній ділянці, а також призводи ть до розпліду мух, що може призвести до спалаху шлунково-кишкових інфекцій. З метою врегулювання спору в рамках добросусідства, він спочатку звертався до відповідача, а згодом відповідно до ст. 158 Земельного Кодексу України до сільської ради. Звернення до відповідача виявились безрезультатними, а зі сторони органу місцевого самоврядування на попередні свої звернення він отримав копію Протоколу №72 виїзного спільного засідання Волянської сільської ради від 15 січня 2016 року, де чітко зазначається, що комісія виявила гноєсховище та дворову вбиральню на подвірї [PERSON] поблизу межі його земельної ділянки зі всіма витікаючими наслідками, що порушує норми наказу від 17.03.2011 року № 145 «Про затвердження Державних санітарних норм та правил утримання територій населених пунктів», де чітко зазначається, що вигреби повинні бути віддалені від стін житлових та громадських будівель на відстань не менше 20 метрів, при цьому відстань від вигребів до громадських колодязів повинна бути не менше 50 метрів. Також інформаційним листом Волянської сільської ради від 17.02.2017р. його повідомлено, що з відповідачем було проведено роз'яснювальну бесіду і крапка, а інформаційним листом від 19.08.2017 р. за підписом т .в.о. Начальника Дрогобицького ВИ ГУНИ у Львівській області п. О.М. Наливайка йому рекомендовано звертатись, зокрема, до суду. Зважаючи на викладене вище, у нього виникла необхідність звернутися з даним позовом за захистом порушених інтересів. Позивач [PERSON], який також був допитаний як свідок, дав пояснення аналогічні викладеному в позовній заяві, просить позов задоволити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві просить їх задоволити. Також позивач пояснив, що відповідач гноєсховище переніс в інше місце. Відповідач [PERSON], який був допитаний як свідок пояснив, що гноєсховище він вже переніс, а що стосується вбиральні, то вважає, що вона жодним чином не порушує права та інтереси позивача. Ця вбиральня стоїть вже понад 60 років, знаходиться на його земельній ділянці, і нікому ніколи не заважала. Конфлікт між ним та позивачем, виник коли він попросив сусіда (позивача) пересадити сосни, які той посадив на межі їхніх земельних ділянок. Представник відповідача [PERSON] заперечила щодо задоволення позову, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Свідки [PERSON] (швагро позивача) та [PERSON] (сестра позивача) пояснили, що вони проживають по сусідству з відповідачем, і до них доноситься неприємний запах з гноєсховища і вбиральні відповідача. Свідок [PERSON], пояснив, що він являється попереднім власником домоволодіння № 27 по вул..Волянська в с.Воля Якубова, Дрогобицького району, яке 19.03.2015 року подарував позивачу. Його ще попередній власник повідомляв про те, що в нього будуть конфлікти із сусідом [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила, що являється дружиною відповідача і проживає за адресою [INFO], за вказаною адресою вона разом із сім»єю проживає понад 40 років, і протягом цих всіх років ні гноєсховище, ні вбиральня нікому не заважали, однак, щоб не мати конфлікту із позивачем вони вже перенесли гноєсховище в інше місце. Зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Матеріалами справи встановлено та сторонами не оспорюється, що позивач являється власником будинковолодіння № 27 по вул..Волянська, 27 в с.Воля Якубова, Дрогобицького району. (а.с. 6-9) Також сторонами не оспорюється той факт, що земельні ділянки позивача та відповідача межують. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів Відповідно до положень ст.5 ЦПК України, «здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. За принциповими положеннями ст.\~12 ЦПК України, які встановлюють змагальність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Нормами\~ст. 13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст.\~76,\~77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вимогами статей\~78, 81 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Разом з тим, позивачем не надано будь - якого обґрунтування та доказів на підтвердження свого позову. В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази з боку позивача, що підтверджували би його позовні вимоги та судом не здобуто таких доказів в судовому процесі, тобто встановлених джерел інформації, що має значення для справи, а його доводи лише грунтуються на припущеннях, у зв»язку з чим не заслуговують на увагу. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Особи, які беруть участь у справі, розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. З ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів - із поданих позивачем доказів, не вбачається яке саме його право порушено. Таким чином, суд, на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього з'ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з'ясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до висновку, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню, оскільки суду не доведено, чим саме порушуються права позивача.

Outcome: dismissed