Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON], просив стягнути з [PERSON] на його користь суму заборгованості за договором позики в розмірі 51820,00 грн., проценти за користування позикою в розмірі 36274, 00 грн. та 3% річних з простроченої суми в розмірі 1818,67 грн. В обґрунтування позовних вимог у позовній заяві зазначено, що 01.10.2013 року між сторонами було укладено договір позики грошових коштів, за яким [PERSON] позичив [PERSON] грошові кошти у сумі 2000 (дві тисячі) доларів США з кінцевим терміном їх повернення до 01.08.2015 року. Оскільки відповідач належним чином не виконував взятих на себе зобов'язань за договором позики, тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти: 51820,00 грн.- суму основного боргу, 36274,00 грн.- суму боргу за невиплату щомісячних відсотків та 3% річних з простроченої суми в розмірі 1818,67грн. Позивач у судовому засіданні підтримав позовну заяву, просив задовольнити позов. У подальшому подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлялася у встановленому порядку, про що у справі є належні докази. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечив щодо позовних вимог. В подальшому не прибув у судове засідання, подавши заяву про припинення повноважень як представника відповідача [PERSON] Заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 жовтня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів, за яким [PERSON] позичив [PERSON] грошові кошти у сумі 2000 (дві тисячі) доларів США з кінцевим терміном їх повернення до квітня 2015 року. На підтвердження укладення договору позики відповідачем надано позивачу письмову розписку від 01 жовтня 2013 року, оригінал якої міститься в матеріалах справи. Відповідно до змісту розписки від 01 жовтня 2013 року відповідач зобов'язався повернути кошти позивачу до квітня серпня 2015 року після підписання даної розписки. Як зазначено у позовній заяві, кошти в сумі 2000 доларів США було отримано [PERSON] 01 жовтня 2013 року. Доказів, які б спростовували цю обставину, суду не надано. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Судом встановлено, що за вищевказаним договором позики на даний час відповідачем не повернуто 2000,00 доларів США, що в еквіваленті до гривні відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на 30. 09.2016р. ( на день подачі позову до суду) становить 2591,1879 грн. за 100 доларів США, а отже складає 51820, 00 грн. ( а.с.6) Будь-яких доказів, які б спростовували надані позивачем докази заборгованості за вказаним договором позики, відповідачем не надано. За таких обставин позовна вимога щодо стягнення з відповідача суми заборгованості в розмірі 51820,00 грн. основного боргу в користь позивача є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення. Згідно із ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як вбачається із змісту укладено договору позики грошових коштів, сторонами обумовлено розмір і порядок одержання процентів за користування грошовими коштами, а саме [PERSON] зобов'язався у розписці виплачувати [PERSON] щомісячно відсотки у разі неповернення позики до вказаного терміну, а саме : у розмірі 5% від суми 2000,00 доларів США кожного місяця. Станом на 30.09.2016р. ( з офіційного курсу гривні до іноземної валюти наданого Національним банком України) у еквіваленті до національної валюти становить-2591,00 грн. Отже, оскільки Відповідачем з 01 серпня 2015 року по 01 жовтня 2016 року ( 14 місяців) не сплачено Позивачу щомісячних відсотків за отримані кошти, то борг за несплачені відсотки становить 36274,00 грн. А тому суд приходить до висновку, що вимога в частині позову про стягнення процентів, що підлягають стягненню з відповідача за користування грошовими коштами в розмірі 36274,00 грн. в користь позивача є обґрунтованою та підлягає задоволенню. В той же час, відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи зазначене, позивач також просив стягнути з відповідача 3% річних за просторочення виконання грошового зобов'язання. За розрахунком позивача, який не спростовано належними засобами доказування, сума 3% річних від простроченої суми становить 1818, 67грн. За таких обставин позов у частині стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 1818,67 грн. є обґрунтованим та підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. Відповідно до частини п'ятої статті 268 Цивільного процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 526, 527 ч.1, 612, 625, 1046, 1049 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved