Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Малокопанівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області із вище вказаним позовом, який в судовому засіданні підтримав і просив задовольнити. Ухвалою суду від 09.10.2014 р. до участі в справі було залучено в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] У позові [PERSON] зокрема зазначив, що відповідно до протоколу № 2/070907 біржових торгів, проведених на ТБ «Українська універсальна товарна біржа» 07.09.2007 року він придбав житловий будинок, розташований в с. Малі Копані Голопристанського району Херсонської області. В той же день між ним та відкритим акціонерним товариством ім. Кірова в особі [PERSON], що діяв на підставі постанови господарського суду Херсонської області від 02.04.2004 р., оформлено договір купівлі-продажу майна (недобудованого будинку) за адресою: с. Малі Копані Голопристанського району Херсонської області, вул. Спортивна, 22а. Вказане майно було визнано ліквідаційною масою продавця, визнаного банкрутом постановою господарського суду Херсонської області від 02.04.2004 року по справі № 5/10-б і належало продавцю на праві власності. Пізніше рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 03.09.2012 року було встановлено факт нікчемності договору відчуження від 07.09.2007 року. Незважаючи на дану обставину, вважає себе добросовісним набувачем вище зазначеного майна. За придбаний недобудований будинок було внесено грошові кошти у сумі 6\~065 грн., що підтверджується квитанцією за № 005/861-9 від 06.09.2007 р. та квитанцією до прибуткового касового ордеру від 07.09.2007 р. Крім того, з часу придбання вказаного обєкту нерухомості ним було продовжено будівництво, найнято працівників для проведення внутрішніх робіт, накидано з глини стелю, помазано стіни в двох кімнатах, проведено електропроводку, придбано та встановлено електролічильник, встановлені вхідні двері та пластикові вікна, в кімнатах поклеєні шпалери. Це підтверджується квитанцією 1/11792 про внесення 09.04.2008 року платежу до ВАТ ЕК Херсонобленерго у сумі 2005,2 грн. за приєднання до електромереж та ніші квитанції про внесення ВАТ ЕК Херсонобленерго ще ряду платежів того ж дня про придбання за готівку лічильника, ящика та іншого на суму 950 грн., що підтверджується квитанціями та накладною. До придбання цього обєкту, будівництво здійснювалось виключно господарством ім. Кірова за його рахунок будівельною бригадою радгоспу, якій нараховували трудодні та виплачували заробітну плату. Вказаний факт досліджувався і знайшов своє підтвердження в ході розгляду у судовому засіданні по справі за позовом [PERSON] до Малокопанівської сільської ради про визнання права власності на будівельні матеріали. У рішенні суду від 15.10.2013 р. по вказаній справі було відображено це шляхом наведених письмових пояснень свідків [PERSON], показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] При цьому покази вказаних свідків суд прийняв до уваги, оскільки вони є послідовними, стверджувальними та такими, що узгоджуються з іншими письмовими доказами та матеріалами справи. Ухвалою судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області від 16.12.2013 року вище наведене рішення залишено без змін. Також у рішенні суду апеляційної інстанції також зазначено, що представником позивачки визнано факт проведення певних робіт третьою особою у справі [PERSON], зокрема електропостачання, вкладення власних коштів останнім в будинок підтверджено поясненнями свідків. На підставі ст. 328 та ст. 331 ЦК України просить визнати за ним право власності на усі будівельні матеріали, з яких побудовано обєкт незавершеного будівництва, загальною площею 123 кв. м., що розташований за адресою: с. Малі Копані Голопристанського району Херсонської області, вул. Спортивна, 22-а, а саме на наступні будівельні матеріали: камінь-черепашник, силікатну цеглу, бетонний фундамент, шлакоблоки, віконні блоки, дверний вхідний блок, деревяні балки, деревинні рейки, з яких виконано деревяне перекриття, деревяні конструкції та азбоцементні хвилясті листи з яких виконано покрівля будинку, а також силікатну цеглу, бетонний фундамент, азбоцементі хвилясті листи та деревяні конструкції, з яких складається сарай. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] просив задовольнити позовні вимоги з підстав, зазначених у позові. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у відсутність представника сільської ради, при вирішенні даного спору покладається на розсуд суду. Представник третьої особи [PERSON] позовні вимоги визнав частково та пояснив, що рішенням Голопристанського районного суду від 03.09.2012 р., яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 30.10.2012 р., встановлено, що договір купівлі-продажу недобудованого житлового будинку по вул. Спортивна 22-а в с. Малі Копані, який був укладений на біржових торгах 07.09.2007 р. між ВАТ ім. Кірова та [PERSON] є нікчемним. Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не породжує юридичних наслідків, крім тих, які повязані з його недійсністю. В порядку ст. 326 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Тобто з моменту укладення договору купівлі-продажу і по теперішній час [PERSON] не придбав права власності на недобудований житловий будинок по вул. Спортивній, 22-а, ні на будівельні матеріали з яких будувався будинок на момент укладення угоди. Відповідно до розяснень Вищого спеціалізованого суду України від 07.02.2014 р. № 5 у п. 25 зазначено, що «особа може бути визнана добросовісним набувачем за умови, що правочин, за яким він набув у володіння спірне майно, відповідає усім ознакам дійсності правочину, за винятком того, що він вчинений при відсутності у продавця права на відчуження». Згідно вище вказаного рішення суду угода, укладена з [PERSON] була укладена з порушеннями вимог закону у простій письмовій формі без нотаріального посвідчення, тобто з порушенням вимог, які предявляються до дійсної угоди. У звязку із цим вважає, що [PERSON] не є добросовісним набувачем. Недійсна угода не створила для позивача ніяких правових наслідків ні відносно недобудованого будинку , ні відносно будівельних матеріалів з яких був побудований недобудований будинок. В той же час, в порядку ч. 3 ст. 331 ЦК України визнає право [PERSON] на пластикові вікна - 2 шт., вхідний дверний блок, електропроводку, електролічильник, шпалери, глину, яка була накидана на сіни та стелю у двох кімнатах. Заслухавши думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Як слідує із позовної заяви, позивач вважає себе добросовісним набувачем спірного обєкту нерухомості. Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України добросовісним набувачем за відплатним договором є особа, яка придбала його у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 14.07.2009 року було встановлено, що згідно плану приватизації цілісного майнового комплексу радгоспу-заводу ім. Кірова від 25.03.1998 року, акту приймання-передачі державного майна № 325 від 19.11.1998 року спірний житловий будинок віднесений до обєктів незавершеного будівництва щодо яких встановлений особливий режим приватизації та які передаються місцевій раді. Відповідно до п.1 ст. 26 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» до ліквідаційної маси не включаються обєкти житлового фонду, які вразі банкрутства підприємства передаються в порядку, встановленому законодавством до комунальної власності і відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються у встановленому порядку. Відповідно до ч. 9 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» в разі зміни форми власності підприємств, установ, організацій, у повному господарському віданні яких перебуває державний житловий фонд, останній передається у комунальну власність відповідних міських, селищних, сільських рад народних депутатів. А згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного майна» обєкти державного житлового фонду не підлягають приватизації в порядку, передбаченому цим законом. Згідно п. 25 постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна. Як слідує із вище наведеного рішення апеляційного суду Херсонської області від 14.07.2009 р. [PERSON] не знав і не міг знати про те, що продавець в особі ліквідатора [PERSON] діє неправомірно, тобто не має права на відчуження недобудованого житлового будинку. Таким чином, зазначені у вище вказаному рішенні обставини можливо вважати доказом добросовісності набуття позивачем [PERSON] спірного майна. З іншого боку, вразі визнання позивача добросовісним або недобросовісним набувачем незавершеного нерухомого обєкту, на нього розповсюджується ч.3 і ч. 4 ст. 390 ЦК України, відповідно до якої: добросовісний або недобросовісний набувач (володілець) має право вимагати від власника майна відшкодування необхідних витрат на утримання, збереження майна, здійснених ним з часу, з якого власникові належить право на повернення майна або передання доходів; добросовісний набувач (володілець) має право залишити собі здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без завдання йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість. Але вирішувати спір щодо відповідальності добросовісного та недобросовісного набувача суди можуть лише після витребування майна із чужого незаконного володіння, чого не відбулося у даному випадку (п. 32 розяснень постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»). Тому постає питання наскільки правомірно позивач звернувся із даним позовом до Малокопанівської сільської ради. До теперішнього часу вказаний спірний обєкт незавершеного будівництва не був переданий до комунальної власності територіальної громади, не визначений власник спірного майна. Пізніше, іншим рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області 03.09.2012 р., залишеним в силі ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 30.10.2012 року, договір купівлі-продажу від 07.09.2007 р., укладений між ВАТ ім. Кірова в особі ліквідатора [PERSON] та [PERSON] щодо обєкту незавершеного будівництва (недобудованого житлового будинку) розташованого на земельній ділянці площею 0, 25 га по вул. Спортивній, 22-а в с. Малі Копані Голопристанського району Херсонської області визнано нікчемним. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Попередніми рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій було встановлено, що спірний обєкт незавершеного будівництва був побудований працівниками радгоспу заводу ВАТ ім. Кірова. [PERSON] придбав вказаний недобудований обєкт 07.09.2007 р. на біржових торгах. Тобто власником цього обєкту був ВАТ ім. Кірова, до того як його було визнано банкрутом. Тому посилання позивача на дану норму є безпідставним, оскільки він цю річ не створював, а лише зробив деякі поліпшення цієї речі після її придбання . Суд не може визнати право власності за [PERSON] на зазначені ним будівельні матеріали, оскільки як добросовісний або недобросовісний набувач спірного майна він має право вимагати від власника майна відшкодування необхідних витрат на утримання, збереження майна, здійснених ним з часу, з якого власникові належить право на повернення майна або передання доходів. Як добросовісний набувач - має право на відшкодування здійснених ним витрат у сумі, на яку збільшилася вартість придбаного майна, оскільки здійсненні ним поліпшення не можуть бути відокремлені від майна без завдання йому шкоди. З огляду на вище наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, які задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed