Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що [INFO] року в селі Лисянка, Жмеринського району Вінницької області помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до складу якого входять: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] та право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Красне», розміром 1,97 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості). Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька. Інших спадкоємців першої черги за законом чи спадкоємців за заповітом, які б мали право на спадщину після смерті батька немає. Батьки позивача в зареєстрованому шлюбі не перебували, інших дітей, крім позивача, у них не було. Позивач прийняв спадщину після смерті батька, оскільки відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) фактично вступив в управління та володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. [INFO] року в селі Лисянка, Вінницького району Вінницької області померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до складу якого входять: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] та право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Красне», розміром 1,97 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості). Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері. Інших спадкоємців першої черги за законом чи спадкоємців за заповітом, які б мали право на спадщину після смерті матері немає. Позивач спадщину після смерті матері прийняв належним чином, так як відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України протягом шести місяців з часу відкриття спадщини подав заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Однак, отримати у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом на житлові будинки з господарськими будівлями та спорудами і свідоцтва про право на земельні частки (паї) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Красне», позивач не може, так як на житлові будинки, якими на праві власності володіли його батьки, при житті вони не оформили право власності та не отримали правовстановлюючі документи на них на своє ім?я; сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданий 20.04.2000 року, тобто після смерті батька, а відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) цивільна правоздатність батька припинилась в зв'язку з його смертю [INFO] року; сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданий [PERSON] на підставі рішення Жмеринської районної державної адміністрації від 28.03.2000 року № 77, втрачено. За даних підстав позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті батьків на спадкові будинковолодіння та право на земельні частки (паї). В судове засідання учасники процесу не з'явились, попередньо через канцелярію суду подали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, при цьому позивач [PERSON] та його представники за довіреністю [PERSON] і за договором про надання правової допомоги [PERSON] позовні вимоги підтримують, а представник відповідача - сільський голова Пултівецької сільської ради Вінницького району Вінницької області позовні вимоги визнає. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думки та позиції учасників процесу, викладені у поданих до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.12.1999 року (а.с. 11). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, до складу якого входять: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] загальною площею приміщень 33,5 кв.м, житловою площею 9,5 кв.м, до складу якого входять: житловий будинок «А», веранда «а», ганок, сарай «Б», убиральня «В», погріб з шиєю «Г», огорожа № 1, хвіртка № 2, ворота № 3, огорожа № 4, що вбачається з ксерокопії технічного паспорта, виготовленого КП «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» станом на 01.09.2016 року (а.с. 18-22) та право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Красне», розміром 1,97 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості). Згідно ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] як його син, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] виданого повторно 19.03.1970 року (а.с. 13). Інших спадкоємців першої черги за законом чи спадкоємців за заповітом, які б мали право на спадщину після смерті [PERSON], немає, що підтверджується листом Вінницької районної державної нотаріальної контори за № 3131/02-17 від 02.11.2016 року, відповідно до якого, згідно листа Вінницького обласного нотаріального архіву у Вінницькій області від 31.10.2016 року № 2034/01-18, після смерті [INFO] року [PERSON] в с. Лисянка, Жмеринського району Вінницької області у Жмеринській районній державній нотаріальній конторі спадкова справа не заводилась, також не надходили заяви про прийняття чи відмову від спадщини (а.с. 69, 86). Батьки позивача в зареєстрованому шлюбі не перебували, інших дітей, крім позивача, у них не було, що не заперечується представником відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивач [PERSON] спадщину після смерті батька прийняв належним чином, так як фактично вступив в управління та володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, а саме: він з сім?єю проживав і залишився проживати в спадковому будинку після смерті батька, похоронив батька, проводжує поточні ремонти будинку та господарських будівель, підтримує їх в належному стані, обробляє присадибну земельну ділянку, що підтверджується довідкою № 1190, виданою виконкомом Пултівецької сільської ради Вінницького району Вінницької області 19.10.2016 року (а.с. 17). [INFO] року в селі Лисянка, Вінницького району Вінницької області померла [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.10.2005 року (а.с. 12). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, до складу якого входять: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], загальною площею приміщень 49,4 кв.м, житловою площею 34,3 кв.м, до складу якого входять: житловий будинок «А», веранда «а», ганок з козирком, літня кухня, сарай «Б», ганок, ворота № 1, хвіртка № 2, що вбачається з ксерокопії технічного паспорта, виготовленого КП «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» станом на 01.09.2016 року (а.с. 50-54) та право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Красне», розміром 1,97 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості). Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] як її син, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] виданого повторно 19.03.1970 року (а.с. 13). Інших спадкоємців першої черги за законом чи спадкоємців за заповітом, які б мали право на спадщину після смерті [PERSON], немає, що підтверджується копією спадкової справи № 216/2006 року, заведеної до майна померлої [INFO] року [PERSON] (а.с. 82-85) та листом Вінницької районної державної нотаріальної контори за № 3131/02-17 від 02.11.2016 року (а.с. 69). Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач [PERSON] спадщину після смерті матері прийняв належним чином, шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, що підтверджується копією спадкової справи № 216/2006 року, заведеної до майна померлої [INFO] року [PERSON] (а.с. 82-85). Однак, оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку позивач не має можливості, оскільки згідно листа Вінницької районної державної нотаріальної контори за № 3131/02-17 від 02.11.2016 року, нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, оскільки на спадковий житловий будинок з господарськими будівля та спорудами [ADDRESS] житловий будинок з господарськими будівля та спорудами [ADDRESS] та право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Красне», розміром 1,97 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), правовстановлюючі документи, які зареєстровані у встановленому законом порядку, відсутні, а сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданий 20.04.2000 року, тобто після смерті [PERSON], після припинення його цивільної правоздатності, що визначено ч. 2 ст. 9 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) (а.с. 69). Той факт, що при житті батьки позивача володіли, користувалися та розпоряджалися житловими будинками з відповідними господарськими будівлями та спорудами на праві власності підтверджується ксерокопіями вищевказаних технічних паспортів на житлові будинки (а.с. 18-22, 50-54); довідками виконавчого комітету Пултівецької сільської ради Вінницького району Вінницької області від 26.08.2016 року за № 997, № 998 (а.с. 14, 15) та ксерокопіями погосподарських книгах с. Лисянка, Вінницького району Вінницької області (а.с. 23-48). Згідно роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16 травня 2013 року за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Таким чином, всі перераховані докази свідчать про те, що спадкові житлові будинки з господарськими будівлями та спорудами належали батькам позивача на праві власності на законних підставах. Права спадкодавців на земельні частки (паї) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Красне», розміром по 1,97 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості) за кожним, підтверджуються сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданим 20.04.2000 року на ім'я [PERSON] (а.с. 61); ксерокопією сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого 20.04.2000 року на ім'я [PERSON] (а.с. 62); друкованим оголошенням в газеті «Вінничина» про втрату сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого 20.04.2000 року на ім'я [PERSON] від 14.10.2016 року (а.с. 63-64) та витягами із списку громадян членів КСП «Красне», згідно з якими за [PERSON] за № 736 рахується земельна частка (пай) 1,97 умовних кадастрових гектарів, а за [PERSON] за № 737 рахується земельна частка (пай) 1,97 умовних кадастрових гектарів (а.с. 65, 66). Відповідно до п. 17 Перехідних положень ЗК України від 25.10.2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємців, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно пункту 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Таким чином, судом встановлено, що за життя [PERSON] та [PERSON] на законних підставах володіли та користувались спадковим майном, а [PERSON] у встановленому законом порядку прийняв спадщину після їх смерті. Вищевикладене дає суду законні підстави для задоволення позовних вимог. Крім того, оскільки позивачем не було заявлено клопотання про стягнення з відповідача на його користь витрат по сплаті судового збору, суд вважає залишити їх за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved