Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом про поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу. В позові позивач вказує, що він працював на посаді начальника КП «Комунальник-М» з 03.05.2004 року. На вказану посаду він був призначений на підставі контракту укладеного між ним та Маньківською селищною радою в особі голови селищної ради. 05 січня 2015 року вищевказаний контракт був продовжений терміном з 15.01.2015р. по 15.01.2017р.. В позові позивач вказує, що 27.07.2015року, наказом № 37 виконуючого обовязки начальника КП «Комунальник -М» [PERSON], він був звільнений з роботи відповідно до ст. 36 п.8 КЗпП України, на підставах передбачених контрактом - п.п. а, п.5.3 розділу 5 Контракту від 05.01.2015 року. Як зазначено в наказі, підставою розірвання контракту було розпорядження Маньківської селищної ради № 33 ОС від 27.07.2015 року «Про дострокове розірвання контракту». Вказаному розпорядженню передував лист селищного голови [PERSON] до постійної комісії селищної ради з питань комунальної власності та житлово-комунального господарства в якому селищний голова просив розглянути на засіданні постійної комісії питання щодо дострокового розірвання контракту між Маньківською селищною радою і керівником КП «Комунальник -М», тобто позивачем, у звязку з невиконанням п.2 «керівник зобовязується забезпечити виконання показників ефективності використання комунального майна і прибутку» та п. 5.3.а « у разі систематичного невиконання керівником законодавства чи обовязків, передбачених контрактом, в результаті чого для підприємства настали значні негативні наслідки, нанесено збитки, виплачено штрафи і т.п.» умов контракту. Відповідно до вказаного звернення Маньківська селищна рада своїм рішенням № 58-12/УІ надала згоду на дострокове розірвання контракту і на підставі цього рішення селищний голова видав розпорядження. Однак позивач вважає, що селищний голова [PERSON] в своєму зверненні не вказав, в чому конкретно виявилися порушення умов контракту. Позивач в позові вказує, що він не допускав порушень умов контракту, до нього не заявлялися претензії, не складалися акти, з приводу невиконання умов контракту, та пояснення з цього приводу - у нього також не відбиралися. Як вбачається з п. 5.3.а звільнення і розірвання контракту можливе лише за умови систематичного невиконання керівником законодавства чи обовязків. Під систематичним невиконанням трудових обовязків мається на увазі неодноразове здійснення таких вчинків. Такими, що систематично не виконують свої обовязки визнаються працівники, які мають дисциплінарне або громадське стягнення та допустили такі порушення знову протягом року з дня застосування стягнення. В позові позивач також зазначає, що трудову книжку та наказ про звільнення, в порушення законодавства, йому не видали. Трудову книжку направили поштою, а наказ про звільнення він отримав лише 28.08.2015 року після особистого звернення. Крім того, позивач в позові вказує, що його звільнення було проведене під час його перебування у відпустці. Відповідно до графіку відпусток, погодженого головою профкому КП «Комунальник-М» [PERSON] та наказу № 35 від 14.07.2015р., йому було надано чергову відпустку з 15.07.2015р. по 14.08.2015р. Позивач зазначає, що наказ № 37 від 27.07.2015 р. про його звільнення був виданий та підписаний не уповноваженою особою, оскільки т.в.о. начальника КП «Комунальник-М» [PERSON] було призначено на дану посаду лише 28.08.2015 року. Таким чином, позивач вважає, що відповідач звільнив його без законних на те підстав. Тому він змушений був звернутися до суду за захистом порушених прав та просить суд визнати незаконним та скасувати рішення Маньківської селищної ради № 58-12/VІ від 24.07.2015року, визнати незаконним та скасувати розпорядження Маньківської селищної ради № 33 ОС від 27.07.2015 року, визнати незаконним та скасувати наказ КП «Комунальник-М» № 37 від 27.07.2015 року, поновити його на посаді начальника КП «Комунальник-М» з 28.07.2015 року, стягнути з КП «Комунальник-М» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з розрахунку 309,4 грн. (за один робочий день), за період з 27.07.2015р. по дату прийняття рішення судом та допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та сплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позовна заява спочатку позивачем була подана до Маньківського районного суду Черкаської області. В послідуючому дана цивільна справа була передана на розгляд до Уманського міськрайонного суду Черкаської області. Представник позивача, який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги викладені в позовній заяві та в уточненні до позовних вимог підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позові. Він зазначив, що [PERSON] незаконно звільнили з посади начальника КП «Комунальник-М» відповідно до ст. 36 п.8 КЗпП, на підставах передбачених контрактом п.п. а, п.5.3 розділу 5 Контракту від 05.01.2015р. Також, як вбачається з п. 5.3.а контракту - звільнення і розірвання контракту можливе лише за умови систематичного невиконання керівником законодавства чи обовязків. Під систематичним невиконанням трудових обовязків мається на увазі неодноразове здійснення таких вчинків. Такими, що систематично не виконують свої обовязки визнаються працівники, які мають дисциплінарне або громадське стягнення та допустили такі порушення знову протягом року з дня застосування стягнення. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 06.11.92р. «Про практику розгляду судами трудових спорів», працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст.151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року. Відповідно до п. 17 Постанови не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці. Також, представник позивача в судовому засіданні вказував. що було порушено ст. 47 КЗпПУ та п.2.5 Інсткрукції «Про порядок ведення трудових книжок працівників» № 58 від 29.07.93 р., оскільки трудову книжку направили позивачу поштою, а наказ про звільнення він отримав лише 28.08.2015року. після особистого звернення. Тому просить позов задовольнити в повному обсязі. Також представник позивача в судовому засіданні, як і в позові з урахуванням уточнень, вказував на те, що в даному випадку при звільненні не були дотримані вимоги ст.. 149 КЗпП України та відповідно строки встановлені ст.. 148 КЗпП України. В судовому засіданні представник відповідачів, який діє згідно довіреності, позов не визнав та вказував на відсутність підстав для його задоволення. В судовому засіданні, як і в запереченні на позов представник посилався на те, що Державною фінансовою інспекцією в Черкаській області, на виконання плану контрольно-ревізійної роботи ДФІ на І квартал 2015 року, в лютому-березні 2015 року проведено ревізію фінансово- господарської діяльності КП «Комунальник - М» за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2014р., якою, зокрема, серед інших порушень встановлено фінансові порушення, що призвели до втрат, на загальну суму 200,96 тис.грн. (відшкодовано на суму 100 тис.грн.) та недоотримання фінансових ресурсів на загальну суму 0,63 тис. грн.. Крім того, встановлено операції, проведені з порушенням чинного законодавства, на загальну суму 2,51 тис. грн. та інші фінансові порушення на суму 1640,75 тис. грн. (усунуто на суму 29,85 тис. грн.). За результатами ревізії фінансово-господарської діяльності КП «Комунальник - М» було оформлено акт ревізії від 04.03.2015 р. №06-16/10, про її результати направлено інформацію за №23-06/31-1991 від 19.03.2015 р. засновнику КП «Комунальник - М» - Маньківській селищній раді, в особі селищного голови [PERSON] На адресу КП «Комунальник - М» ДФІ в Черкаській області направлено лист за №23-06/37-1989 від 19.03.2015 р. щодо усунення порушень законодавства, виявлених в ході ревізії. Результати ревізії керівництвом КП «Комунальник -М» (смт Маньківка) неоспорювались. За допущену безконтрольність у веденні фінансово-господарської діяльності КП «Комунальник - М» та допущені порушення при формуванні тарифів на житлово-комунальні послуги, розпорядженням голови Маньківської селищної ради №21 від 03.04.2015 р. начальнику КП «Комунальник - М» [PERSON] було оголошено догану. Про те, в подальшому начальник КП «Комунальник - М» [PERSON] не вжив заходів до усунення порушень законодавства виявлених під час проведення фінансово-господарської діяльності КП «Комунальник - М», що відображені в акті ревізії від 04.03.2015 р. №6-16/10 і в повному обсязі в установлений ДФІ в Черкаській області строк (до 17.04.2015 р.), а також і в подальшому, - їх не усунув. При цьому, начальник КП «Комунальник - М» [PERSON] самовільно (незаконно) пішов в липні 2015 року у відпустку, видавши про надання відпустки наказ №35 від 14 липня 2015 року, без погодження питання відпустки із засновником підприємства - Маньківською селищною радою в особі селищного голови [PERSON], як такого вимагає ч.5 ст.79 Кодексу законів про працю України. Вищенаведене вказує на систематичне невиконання (порушення) начальником КП «Комунальник - М» [PERSON] чинного законодавства та обовязків, передбачених контрактом, в результаті чого для підприємства настали значні негативні наслідки у вигляді підриву авторитету КП «Комунальник - М» серед споживачів житлово-комуальних послуг, нанесених збитків підприємству зазначених в акті ревізії фінансово- господарської діяльності КП «Комунальник - М» за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2014р., сплачених штрафів відповідно до рішення адміністративної колегії Антимонопольного комітету України №6 - р/к від 26.03.2015 р. При цьому, дієві заходи до усунення допущених та виявлених порушень, начальником КП «Комунальник - М» [PERSON] не вжито. При звільненні [PERSON] бухгалтер КП «Комунальник - М» та по сумісництву виконуюча обовязки начальника відділу кадрів [PERSON] пропонувала [PERSON] отримати свою трудову книжку, від чого останній відмовився, тому вона була направлена йому поштою. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є депутатом Маньківської селищної ради і очолює комісію, яка займається в т.ч. питаннями житлового господарства. На засіданні відповідної комісії, яку вона очолює, вони систематично розглядали питання про роботу КП «Комунальник». Ще в травні 2015 року всі члени комісії проголосували за те, щоб звільнити керівництво КП «Комунальник» у зв»язку з невиконанням покладених на них обов»язків.. Основне питання, яке піднималось, це те, що не були змінені тарифи. Також на розгляд сесії виносилось питання про розірвання контракту з керівником КП «Комунальник». Це питання також розглядалось і на засіданні комісії, яку вона очолює.. Вона також пояснила, що керівник підприємства і головний інженер фактично самоусунулись від виконання обов»язків покладених на них. Неналежне виконання ними їх посадових обов»язків підтверджувалось актами перевірок уповноважених органів. Вона також пояснила. що була членом комісії по розробці тарифів і вони розробляли тарифи- це було в кінці серпня 2015 року.. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працює в КП «Комунальник» бухгалтером. По сумісництву на неї також покладено виконання обов»язків по веденню кадрової роботи на підприємстві. На початку серпня 2015 року після звільнення [PERSON] з роботи вона пропонувала йому отримати трудову книжку, але він відмовився. У зв»язку з цим складався акт про відмову за участю працівників підприємства [PERSON] та Мучинської, які були в бухгалтерії.. Після складання акту вона направила трудову книжку [PERSON] рекомендованим листом . Причин розбіжностей в датах, які відображені в акті, вона в судовому засіданні пояснити не змогла. Також вона пояснила. що запис в трудову книжку вносила вона, а наказ готував в.о. начальника КП «Комунальник», а вона його лише друкувала.. Трудову книжку оформляла також вона, та після оформлення вона її відправила поштою, оскільки він відмовився від її отримання в присутності свідків.. Також, вона в своїх поясненнях в суді вказувала, що графік відпусток на підприємстві на відповідний період був складений. В 2015 році [PERSON] пішов у відпустку і на його заяві на відпустку не було резолюції голови селищної ради, а раніше такі резолюції були. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є головою профкому та працює бухгалтером на підприємстві. Вона бачила, що [PERSON] приходив у бухгалтерію і [PERSON] пропонувала йому отримати трудову книжку, але він її не взяв. Вона підписувала акт, але коли це точно було вона уже не пам»ятає. Вислухавши представника позивача, представника відповідачів, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи із слідуючого. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Комунальне підприємство «Комунальник - М», діє на підставі статуту, затвердженого рішенням виконкому Маньківської селищної ради Черкаської області від 20.12.2006 року за №224. Метою діяльності підприємства є здійснення виробничо-господарської, комерційної та іншої діяльності в порядку і на умовах, які відзначені чинним законодавством України, шляхом використання майна Підприємства з метою отримання прибутку (а.с. 152-156). Засновником підприємства є Маньківська селищна рада. В Статуті вказано, що вищим органом управління підприємства є сесія Маньківської селищної ради. Також управління підприємством здійснюють наглядова нарада, директор і ревізійна комісія. В п. 6.4.1. Статуту зазначено, що виконавчим органом підприємства , який здійснює керівництво його діяльністю, є Начальник. А в п. 6.4.5. розділу 6.4. вказано, що питання повноважень, умов діяльності та матеріального забезпечення начальника, визначається в контракті, що укладається між начальником і Маньківською селищною радою. Відповідно до розпорядження № 67 ОС виданого Маньківською селищною радою 22.12.2006 року, було призначено начальником КП «Комунальник - М» [PERSON] з 15.01.2007р.(а.с.159). 05 січня 2015 року\~між Маньківською селищною радою Черкаської області, в особі селищного голови [PERSON], та [PERSON] було укладено контракт, відповідно до якого [PERSON] було призначено на посаду начальника КП «Комунальник - М» на строк\~з 15.01.2015 року по 15.01.2017 року.\~(а.с. 8-9). В розділі 1 контракту вказано. що на підставі контракту виникають трудові відносини між Керівником і селищною радою. В п. 5.3. розділу 5 Контракту вказано , що « … Керівник може бути звільнений з посади, цей контракт розірваний з ініціативи селищної ради, у тому числі до закінчення його дії : а) у разі систематичного невиконання керівником законодавства чи обов»язків, передбачених контрактом в результаті чого для підприємства настали значні негативні наслідки, нанесено збитки, виплачено штрафи і т.п. …». Як вбачається з листа селищного голови [PERSON] до постійної комісії селищної ради з питань земельних відносин. архітектури, містобудування, промисловості підприємництва, транспорту, зв»язку, торгівлі і сфери послуг, євроінтеграції, інвестицій, з питань комунальної власності та житлово-комунального господарства, селищний голова просив розглянути на засіданні постійної комісії питання щодо дострокового розірвання контракту між Маньківською селищною радою і керівником КП «Комунальник -М», [PERSON], у звязку з невиконанням ним п.2 «керівник зобовязується забезпечити виконання показників ефективності використання комунального майна і прибутку» та п. 5.3.а « у разі систематичного невиконання керівником законодавства чи обовязків, передбачених контрактом, в результаті чого для підприємства настали значні негативні наслідки, нанесено збитки, виплачено штрафи і т.п.» - умов контракту. (а.с. 13). На вказаному зверненні резолюція датована 24.07.2015 року. При цьому в листі, окрім посилання на умови контракту, не зазначено більше ніякої інформації з приводу фактичних обставин ( з посиланням на первинні документи), які б вказували на факти, які є безпосередньою підставою для дострокового розірвання контракту керівником КП «Комунальник». Протокол №56 засідання постійної комісії селищної ради з питань земельних відносин. архітектури, містобудування, промисловості підприємництва, транспорту, зв»язку, торгівлі і сфери послуг, євроінтеграції, інвестицій, з питань комунальної власності та житлово-комунального господарства датований 22 липня 2015 року і в порядок денний було включено питання про клопотання селищного голови ( під номером 5). В протоколі дослівно зазначено. « … Клопотання селищного голови щодо дострокового розірвання контракту з начальником комунального підприємства рекомендувати на розгляд селищної ради та задовольнити…» В протоколі також не вказано посилань на конкретні обставини ( порушення), які стали підставою для прийняття відповідного рішення (а.с. а.с. 173 -177). З приводу розбіжностей в датах написання резолюції і розгляду заяви селищного голови, голова комісії, яка допитувалася в якості свідка в судовому засіданні нічого пояснити не змогла, однак факт обговорення на засіданні постійної комісії вказаного звернення підтвердила. Відповідно до рішення Маньківської селищної ради Черкаської області № 58-12/УІ від 24.07.2015р., - клопотання селищного голови смт. Маньківка щодо надання згоди на дострокове розірвання контракту з начальником комунального підприємства «Комунальник - М» [PERSON] було задоволено. В рішенні вказано « … Дати згоду селищному голові смт. Маньківка на дострокове розірвання контракту з начальником комунального підприємства « Комунальник М» [PERSON] …». (а.с. 11). В рішенні Маньківської селищної ради Черкаської області № 58-12/УІ від 24.07.2015р міститься посилання на ст.. 26 Закону України « Про місцеве самоврядування в Україні» та посилання на Статут комунального підприємства « Комунальник М» без вказання конкретних пунктів чи розділів. Одночасно, в рішенні також не має обґрунтувань з приводу конкретних обставин, які стали підставою для прийняття відповідного рішення. Згідно з розпорядженням № 33ОС від 27.07.2015р., яке видане Маньківською селищною радою в особі селищного голови [PERSON], було прийнято рішення про дострокове розірвання контракту з начальником КП «Комунальник М» [PERSON] з 27.07.2015р. Тимчасово виконуючим обовязки начальника КП «Комунальник - М» було призначено [PERSON] з 28.07.2015р. (а.с. 10). В розпорядженні містяться посилання на п.8 ч.1 ст. 36 КЗпП України . п.10 ч.3 ст. 42 Закону України « Про місцеве самоврядування в Україні» та ч.9 розділу 2, п.п. ОС, п.5.3 розділу 5 Контракту від 05.01.2015 року і відповідне рішення селищної ради від 24.07.2015 року №58-12/У1 « Про клопотання селищного голови». Відповідно до наказу № 37, виданого КП «Комунальник - М» 27.07.2015р. ( за підписом В.о. начальника КП «Комунальник М» [PERSON]Ф.) було звільнено [PERSON], начальника КП «Комунальник - М» з 27.07.2015р., стаття 36 п.8 КЗпП України на підставах передбачених контрактом п.п. а), п.5.3 розділу 5 Контракту від 05.01.2015р. (а.с. 12). При цьому виконуючим обов»язки [PERSON] було призначено з 28.07.2015 року, тобто 27 липня 2015 року він ще не мав повноважень на прийняття рішень як В.о. начальника КП «Комунальник М». Як вбачається із запису № 28 в трудовій книжці [PERSON], останній звільнений з посади начальника КП «Комунальник М 27.07.2015р., згідно підстав передбачених ст. 36 п.8 КЗпП, ч.9 розділу 2, п.п. а, п.5.3 розділу 5 Контракту від 05.01.2015р. (а.с. 6-7). В якості підстави відповідного запису в трудовій книжці під номером 28 вказаний наказ №37 від 27.07.2015 року. Як вбачається з графіку щорічних основних відпусток працівників на 2015р., затверджених начальником КП «Комунальник - М» [PERSON], відпустка [PERSON] припадає на липень місяць 2015р. (а.с. 36). Згідно наказу № 35 на КП «Комунальник - М» 14.07.2015р. - [PERSON] було надано щорічну чергову відпустку строком на 24 календарних дні основної та 7 календарних днів додаткової відпустки згідно контракту з 15.07.2015р. по 14.08.2015р. включно за періоди з 20.09.2013р. по 19.09.2014р., та з 20.09.14р. по 19.09.2015р. В наказі вказано - до роботи стати 15 серпня 2015 року (а.с. 37). При звільненні [PERSON] бухгалтер КП «Комунальник - М» та по сумісництву виконуюча обовязки начальника відділу кадрів [PERSON] пропонувала [PERSON] отримати свою трудову книжку, від чого останній відмовився, тому вона була направлена йому поштою.(а.с.118). Вказаний факт підтверджується актом за підписом [PERSON], [PERSON]та [PERSON], який складений 07 серпня 2015 року. При цьому, в акті міститься посилання на те, що факт відправлення трудової книжки [PERSON] поштою підтверджується повідомленням про отримання трудової книжки. Одночасно до матеріалів справи було представником відповідачів приєднано відповідну розписку, яка датована вереснем 2015 року. Тобто при складанні акту на початку серпня 2015 року в ньому вказано про отримання трудової книжки в вересні 2015 року. Згідно довідки про заробітну плату видану [PERSON] 04.11.2015р. №125 заробітна плата [PERSON] за останні шість місяців (січень 2015р. - червень 2015р.) становить 35 545 грн.96 коп. (а.с. 38). Згідно довідки про заробітну плату видану [PERSON] 19.11.2015р. КП «Комунальник - М», заробітна плата [PERSON] за два місяці (травень 2015р. - червень 2015р.) становить 11 757 грн.31 коп. (а.с. 140). В довідці про заробітну плату за підписом Бухгалтера [PERSON] та начальника КП «Комунальник-М» [PERSON] , вказано, що - середньомісячна заробітна плата [PERSON] 5\~878,65 грн, а середня заробітна плата за один робочий день 309,40 грн. Відповідно до акту ревізії фінансово-господарської діяльності КП «Комунальник - М» за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2014р., № 06-16/10 від 04.03.2015р., яка проводилась Державною фінансовою інспекцією в Черкаській області, серед інших порушень встановлено фінансові порушення, що призвели до втрат, на загальну суму 200,96 тис.грн. (відшкодовано на суму 100 тис.грн.) та недоотримання фінансових ресурсів на загальну суму 0,63 тис. грн.. Крім того, встановлено операції, проведені з порушенням чинного законодавства, на загальну суму 2,51 тис. грн. та інші фінансові порушення на суму 1640,75 тис. грн. (усунуто на суму 29,85 тис. грн.). (а.с. 46-89). На адресу КП «Комунальник - М» ДФІ в Черкаській області було направлено лист за №23-06/37-1989 від 19.03.2015 р., щодо усунення порушень законодавства, виявлених в ході ревізії. (а.с. 90-93). 19.03.2015р. ДФІ в Черкаській області на адресу Маньківської селищної радинаправлено лист за №23-06/31-1991, щодо результату перевірки ревізії КП «Комунальник - М». ( а.с.97). Рішенням адміністративної колегії Черкаського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №6-р/к від 26.03.2015 р. КП «Комунальник - М» визнано винним у порушенні законодавства про захист економічної конкуренції та на них було накладено штраф у загальному розмірі 15 000 (п'ятнадцять тисяч) гривень, а також зобовязано КП «Комунальник -М» у трьохмісячний строк з дня отримання цього рішення (тобто з 31.03.2015 р.) надати виконавчому комітету Маньківської селищної ради на затвердження розрахунки тарифів на послуги з централізованого водопостачання, водовідведення та з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, порядок формування яких відповідає Порядку формування тарифів на послуги з централізованого водопостачання, водовідведення та з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» від 01.06.2011 р. №869 (зі змінами) про що повідомити територіальному відділенню з наданням підтверджуючих документів. 01 липня 2015 року Голові Черкаського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України було направлено лист, за підписом селищного голови смт. Маньківка С.М. [PERSON], в якому вказано « … Маньківською селищною радою вживаються відповідні заходи до усунення виявлених порушень, однак усунути їх у визначений термін не надається можливим з тієї причини, що кадровий склад бухгалтерії КП «Комунальник- М» оновлений і не має достатнього досвіду у розрахунку тарифів на житлово-комунальні послуги. Тому для цього потребується набагато більше часу і відповідно нові розрахунки тарифів на ЖКП на затвердження виконкому Маньківської селищної ради будуть надані із запізненням. Виходячи із викладеного. Звертаємось до [PERSON] з проханням відтермінувати виконкому Маньківської селищної ради встановлення нових тарифів на ЖКП до 30.09.2015 року. …» (а.с. 107). За допущену безконтрольність у веденні фінансово-господарської діяльності КП «Комунальник - М» та допущені порушення при формуванні тарифів на житлово-комунальні послуги, розпорядженням голови Маньківської селищної ради №21 від 03.04.2015 р. начальнику КП «Комунальник - М» [PERSON] було оголошено догану. (а.с. 106). До матеріалів справи сторонами не долучались документи, передбачені чинним законодавством України у разі притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, на підтвердження фактів, які саме порушення ( та які їх причини) були підставою для прийняття відповідного рішення про розірвання контракту. При цьому, представник позивача в судовому засіданні наполягав на тому, що саме наявність відповідного акту ревізії фінансово-господарської діяльності КП «Комунальник - М» за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2014р., № 06-16/10 від 04.03.2015р та Рішення адміністративної колегії Черкаського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №6-р/к від 26.03.2015 року були підставою для притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності, однак за вказані порушення відносно [PERSON] було застосовано стягнення у вигляді догани. При цьому двічі притягувати до відповідальності за одні і ті ж порушення не можна. Одночасно, на підтвердження фактів про наявність інших порушень з боку керівника підприємства, - представником відповідача до суду належних письмових доказів надано не було. Представник відповідача в судовому засіданні підтвердив, що саме за порушення викладені в акті ревізії та в рішенні адміністративної колегії антимонопольного комітету [PERSON] було притягнути до дисциплінарної відповідальності. Однак в послідуючому він самоусунувся від усунення відповідних порушень, не виконав рішення з приводу тарифів і самовільно пішов у відпустку. Саме це, як вказував представник відповідачів, свідчить про систематичні порушення з боку начальника КП «Комунальни-М». Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] неодноразово був нагороджений грамотами та подяками за багаторічну сумлінну працю в сфері житлово-комунального господарства(а.с.205-215). Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.2 КЗпП України право громадян на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Згідно із ст. 43 Конституції України кожен громадянин має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист цивільних, трудових прав та інтересів у разі їх порушення. В частині 2\~ст. 16 ЦК України\~визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення. \~\~\~ Згідно з положеннями\~ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України\~ - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та\~ст.61 цього Кодексу. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому зсіданні дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»). Спірні правовідносини виникли з трудових відносин та регулюються ст.ст.21, 24, 36, 221, 232, 235, 236, КЗпП України. Також процедурні моменту з приводу застосування контракту врегульовані Постановою Кабінету Міністрів України „Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності» від 19 березня 1993 р. № 203. Згідно ч.3 ст.21 КЗпП України, контракт є особливою формою трудового договору, у якому строк його дії, права, обов'язки та відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, у тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Відповідно до ст.7 Конвенції МОП N 158 «Про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року» (Конвенцію ратифіковано Постановою ВР N 3933-XII ( 3933-12 ) від 04.02.94), - трудові відносини з працівником не припиняються з причин, пов'язаних з його поведінкою або роботою, доти, доки йому не нададуть можливість захищатись у зв'язку з висунутими проти нього звинуваченнями, крім випадків, коли від роботодавця не можна обґрунтовано чекати надання працівникові такої можливості. Відповідно до п.8 ч.1 ст.36 КЗпП України - підставою припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом. Відповідно до ч. З ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за п. 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» містяться роз'яснення про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (ч. З ст. 40 КЗпП України), які стосуються як передбачених ст. ст. 40, 41 КЗпП України випадків, так й інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Відповідно до розяснень п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року (із змінами та доповненнями), звільнення за п.8 ст.36 КЗпП України можливе при наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання. Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді справ про поновлення на роботі» судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Відповідно до ст.149 КЗпП України, при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен відібрати у порушника письмове пояснення, при накладенні виду стягнення, враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника. Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки одне із стягнень передбачених вказаною статтею : догана або звільнення. Тобто підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення трудової дисципліни. Одночасно вина, як одна з ознак порушення трудової дисципліни є цілком необхідною для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності. В ст. 147-1 вказано, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу даного працівника. Одночасно особа, яка виконує обовязки керівника підприємства в силу наказу про це, користується правом прийняття працівників, отже, відповідно до ч. 1 ст. 147-1 КЗпП України, - має право застосовувати стягнення. Згідно з положеннями ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у звязку з тимчасовою непрацездатністю або перебуванням його у відпустці. При цьому закон прямо не передбачає подовження граничного терміну для застосування дисциплінарного стягнення, що обчислюється з дня виявлення проступку, у звязку з проведенням службового розслідування на самому підприємстві. Одночасно слід враховувати, що ст. 148 КЗпП України передбачає обчислення місячного строку для застосування стягнення з дня виявлення не факту ( дії, бездіяльності), а саме проступку. Виявлення проступку означає не тільки виявлення факту ( дії), але і встановлення працівника, який порушив трудові обовязки, характеру порушення, шкідливих наслідків правопорушення, причинного звязку між правопорушенням та шкідливими наслідками, вину працівника. В ст. 149 КЗпП України врегульований порядок застосування дисциплінарних стягнень до працівників : - до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення; - за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення; - при обранні виду стягнення враховується ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини за яких вчинено проступок , і попередню роботу працівника, - стягнення оголошується в наказі і повідомляється працівникові під розписку. Таким чином, відповідач порушив права позивача : так як ні КЗпП України, ні Постановою КМ України „Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності, ні контрактом, не визначений порядок звільнення за порушення умов контракту. Суд застосовує аналогію закону та вважає,що в даному випадку підлягають застосуванню вимоги ч. 4 ст. 40 КЗпП України, згідно з якою не допускається звільнення працівника в період перебування його у відпустці та відповідно ст.149 КЗпП України, згідно з якою, при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен відібрати у порушника письмове пояснення, при накладенні виду стягнення враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника. Однак відповідач не виконав ці умови та звільнив позивача, не врахувавши вищевказаних вимог закону . Відповідно до вимог ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.Пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час затримки розрахунку, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Виходячи з положень п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року (з послідуючими змінами), про те, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках передбачених чинним законодавством, календарних днів. З довідки КП «Комунальник - М» , за підписом начальника КП «Комунальник М» [PERSON] та бухгалтера [PERSON], вбачається, що заробітна плата [PERSON] за останні 2 календарні місяці роботи, що передують місяцю звільнення становить: травень 2015р. 5 432,18 грн., червень 2015р. -6 325,13 грн. Середньомісячна заробітна плата [PERSON] 5\~878, 65 грн., а середня заробітна плата за один день 309, 40 грн. Таким чином, середньоденна заробітна плата [PERSON], обчислена відповідно до абзацу 1 пункту 8 вищезазначеного Порядку становить 309,40 грн. ( 5432,18 грн. +6325,13 грн. = 11757,31 грн. : 38 робочих днів = 309,40 грн.) Тому на користь позивача з відповідача комунального підприємства «Комунальник М» за час вимушеного прогулу ( сім місяців 2 дні ) з 15 серпня 2015 року ( після закінчення відпустки) по день постановлення рішення слід стягнути 41\~769, 35 грн. ( 5\~878, 65 грн х 7 місяців = 41\~150 ,55 грн + (309,40 х 2 дні )) . При цьому суд враховує,що вини позивача в тривалому розгляді справи не має, навпаки, суд позбавлений був можливості прийняти рішення в справі, в тому числі через ненадання відповідачем належної довідки про розмір середньої заробітної плати за останні два місяці роботи позивача. Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 27.07.2015 року, при цьому судом встановлено, що відповідний наказ про надання йому відпустки скасований не був, тому позов в цій частині підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. З врахуванням встановленого та відповідних положень законодавства суд, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача [PERSON]. Тому суд вважає необхідним, з метою захисту порушених прав позивача, визнати незаконним та скасувати : рішення Маньківської селищної ради Черкаської області №58-12/УІ від 24 липня 2015 року « Про клопотання селищного голови», розпорядження Маньківського селищного голови Черкаської області №33 ОС від 27 липня 2015 року « Про дострокове розірвання контракту з начальником комунального підприємства «Комунальник М» [PERSON]М.», наказ комунального підприємства « Комунальник М» №37 від 27 липня 2015 року «Про звільнення»; - та поновити позивача [PERSON] на роботі і стягнути з відповідача комунального підприємства «Комунальник М» (20100 Черкаська область Маньківський район смт. Маньківка вул..Леніна, 169, - ідентифікаційний код юридичної особи 34089741) на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у звязку з незаконним звільненням. Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом було заявлено позовну вимогу немайнового та позовну вимогу майнового характеру, таким чином з відповідача підлягає стягненню судовий збір за вимогу майнового характеру в розмірі 551 грн. 20 коп. та немайнового характеру в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial