Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - Позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] (далі по тексту - Відповідач) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди за незаконне володіння майном, просить стягнути з Відповідача матеріальну шкоду в розмірі 26 510 грн. 70 коп., моральну шкоду в розмірі 50 000 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 765 грн. 11 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у власності Позивача перебував автомобіль [NUMBER], який в подальшому був протиправно відчужений за біржовим договором купівлі-продажу від 28.08.2008р. № 10/826, виданого «Автомобільною товарною біржею» та перейшов у власність Відповідача. 21.02.2011р. рішенням Святошинського районного суду м. Києва вказаний біржовий договір від 28.08.2008р. № 10/862 визнаний недійсним, а отже з 28.08.2008р. Відповідач володів вказаним автомобілем незаконно, використовувала його на свій розсуд, чим завдала Позивачу матеріальної шкоди. Вказаний автомобіль був повернутий Позивачу в примусовому порядку, відповідно до Акту від 10.01.2014р. ВДВС Шевченківського РУЮ в м. Києві. Вартість спірного автомобіля на момент придбання у власність 05.12.2007р. становила 76 700 грн. Відповідно до Висновку судової автотоварознавчої експертизи від 25.01.2013р. вартість вказаного автомобіля становить 50 859, 79 грн. Позивачем також було надано розрахунок, відповідно до якого за період використання Відповідачем автомобіля Позивачу була завдана матеріальна шкода в розмірі 26 510 грн. 70. Крім того, Відповідач своїми неправомірними діями завдав Позивачу і моральної шкоди, у зв'язку з чим Позивач просить стягнути з Відповідача моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити з викладених у ньому підстав. Відповідач у судове засідання не з'явився. Судом вживалися заходи щодо повідомлення Відповідача про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва задоволено позовні вимоги [PERSON] (Позивачем в подальшому було змінено прізвище на [PERSON], а потім на [PERSON]) до Автомобільної товарної біржі, [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля задоволено, визнано недійсним біржовий договір № 10/862 купівлі-продажу автомобіля Форд Фієста, 2007р. випуску, укладений 28.08.2008р. між Позивачем та Відповідачем. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14 серпня 2013 року вказане рішення було залишене без змін. Рішення набрало законної сили. Відповідно до Акту вилучення у боржника предметів, зазначених у рішенні суду, та передачі їх стягувачу від 10.01.2014р. державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ в м. Києві Полісмак О.О. автомобіль Форд Фієста вилучений у Відповідача та переданий Позивачу. Згідно з п.3 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Відшкодування збитків є одним із способів захисту цивільних прав (п.8 ч.2 ст.16 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода задана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За змістом ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Позивач зазначає, що внаслідок неправомірних дій Відповідача йому було завдано матеріальних збитків на загальну суму 26 510 грн. 70 коп., до яких він зараховує матеріальні витрати, пов'язані з переоформленням автомобіля з власності Відповідача на власність Позивача, яке було проведено УДАІ ГУ МВС України в м. Києві, а саме: експертні послуги - 196, 98 грн., комплексні інформаційні послуги - 54, 36 грн., реєстрація/перереєстрація/дублікат Авто без ДНЗ - 388, 15 грн., комісія - 15, 00грн., комісія - 08, 00 грн., комісія - 08, 00 грн., а всього разом - 670 грн. 49 коп. Розмір збитків Позивач розраховує наступним чином: 76 000 грн. (вартість автомобіля на момент придбання - 05.12.2007р.) - 50 859 грн. 79 коп. (вартість автомобіля після повернення Позивачу, станом на 25.01.2013р.) = 25 840 грн. 21 коп. 25 840 грн. 21 коп. (шкода, яку було завдано Позивачу Відповідачем за період неправомірного використання автомобіля) + 670 грн. 49 коп. (матеріальні витрати з переоформлення автомобіля) = 26 510 грн. 70 коп. Відповідно до ч.1,2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Разом з тим, ані різниця вартості автомобіля, яка становить 25 840 грн. 21 коп., ані матеріальні витрати в розмірі 670 грн. 49 коп., не можуть вважатись збитками в розумінні ст. 22 ЦК України. При цьому, суд не приймає до уваги посилання представника позивача на Висновок № 10915/12-54 судової автотоварозновчої експертизи по цивільній справі № 2610/17931/2012, складений 25 січня 2013 р., оскільки вказаним Висновком визначалась саме ринкова вартість автомобіля Форд Фієста, д.н.з. [NUMBER]. Крім того, розглядаючи спір про відшкодування заподіяної шкоди, суд повинен з'ясувати наявність у діях відповідача складу цивільного правопорушення, що включає неправомірність поведінки, наявність матеріальних втрат та їх розміру (збитків), причинного зв'язку між неправомірною поведінкою та заподіяними збитками. Відповідно до статей 58, 59, 62, 63, 64, 212 Цивільного процесуального кодексу України, вказані обставини підлягають встановленню на підставі належних та допустимих доказів, які оцінюються самостійно судом в їх сукупності. До істотних обставин, що підлягають з'ясуванню судом та доведенню сторонами у такому спорі, є наявність всіх сукупних елементів складу цивільного правопорушення; при цьому позивач зобов'язаний довести протиправність поведінки відповідача, розмір заподіяної шкоди, причинно-наслідковий зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Крім цього, відповідно до статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). При цьому обов'язок щодо обґрунтованості та доведеності розміру збитків покладається на позивача. Разом з тим, відповідно до положень ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст.ст.57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження розміру завданої шкоди, яку від просить стягнути з Відповідача. Позивачем також не доведено тієї обставини, що Відповідач умисно завдавав шкоду майну Позивача - автомобілю Форд Фієста. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з Відповідача на користь Позивача матеріальних збитків в розмірі 26 510 грн. 70 коп. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Крім того, Позивач також просить стягнути на свою користь завдану моральну шкоду в розмірі 50 000 грн., посилаючись на ту обставину, що у зв'язку з неправомірними діями Відповідача, пов'язаними з незаконним заволодінням та користуванням майном Позивача, останній зазнав моральних та душевних страждань. Частиною 1 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Відповідно до положень Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995р., розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, при визначенні розміру моральної шкоди. Разом з тим, Позивачем не доведено та в ході судового розгляду справи не підтвердився факт заподіяння Позивачу моральної шкоди. Тому суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з Відповідача моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Виходячи з наведеного та

Outcome: dismissed