Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], в якому просив визнати відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме - будинком [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником житлового будинку [ADDRESS]. Крім цього, вказує, що у даному будинку зареєстрований та проживає його син, а також проживала його дочка - відповідач у справі [PERSON] У січні місяці 2013 року відповідач добровільно виїхала з будинку та усі обов'язки по зберіганню, використанню вказаного будинку залишились за позивачем.Крім цього, позивач вказує, що через вказану обставину він не може у повній мірі реалізувати свої права як власника будинку. Враховуючи наведене, позивач просив суд визнати [PERSON], [INFO], уродженку смт. Люблинець Ковельського району Волинської області, такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS]. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали повністю. Вказували на те, що відповідач з 2013 року не проявляла будь-якого інтересу до будинку та не проживала там. Позивач додатково пояснив, що відповідач є його дочкою від першого шлюбу та фактично не проживала в його будинку, а в 2013 році виїхала на постійне місце проживання в Росію. Позивач та його представник не заперечували проти постановлення заочного рішення в справі та просили позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON], в силу вимог ст. 128 ЦПК України, була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з'явилась без повідомлення причин, відзиву не подала. За вказаних обставин суд, зі згоди позивача та його представника, прийшов до висновку про можливість ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Позивач [PERSON] є власником будинком [ADDRESS], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2601241 від 19.01.2004 року. У вказаному будинку, крім [PERSON], зареєстровані: син - [PERSON], та дочка - [PERSON], що підтверджується довідкою № 911 від 31.07.2018 року, виданою 31.07.2018 року виконавчим комітетом Люблинецької селищної ради Ковельського району. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], кожен окремо, вказували на те, що вони є сусідами позивача. Підтвердили, що його дочку від першого шлюбу - відповідача по справі, ніколи не бачили в будинку позивача, оскільки вона там не проживала. Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами ЦК України. Зокрема, ст. 405 ЦК України передбачає, що члени сім'ї власника житла, які проживають з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла, або законом. За викладених вище обставин та зважаючи на вказані норми закону, суд визнає доведеним факт відсутності відповідача за вказаною адресою без поважних причин понад один рік. Існування будь-якої домовленості між сторонами про інші строки відсутності за адресою реєстрації відповідача, судом не встановлено. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Суд визнає такими, що заслуговують на увагу, доводи позивача та його представника про те, що реєстрація місця проживання відповідача в будинку позивача перешкоджає йому вільно володіти, користуватись, розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Зокрема така реєстрація місця проживання відповідача може бути підставою для відмови в укладенні цивільно-правових договорів, що стосуються цього будинку (договір купівлі-продажу, дарування, міни), тощо. Таким чином суд визнає порушеним право власності позивача саме відповідачем, а тому це право підлягає захисту судом. Суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що факт відсутності відповідача [PERSON] в будинку [ADDRESS], понад встановлені строки повністю доведений, а тому [PERSON], [INFO], уродженку смт.\~Люблинець Ковельського\~району Волинської\~області,слід визнати такою, що втратили право користування жилим приміщенням за вказаною адресою. Крім цього, з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved