Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є наймачем житлового приміщення, яке не приватизоване та розташоване за адресою: [ADDRESS] . У вищезазначеній квартирі разом з ним зареєстрована його онука [PERSON] . Відповідач [PERSON] в зазначеній квартирі не проживає понад один рік і відсутня без поважних причин, де вона проживає йому невідомо. Просив визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтвердив обставини, викладені в позовній заяві, підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що [PERSON] є його онукою. Вона 9 років не живе у спірній квартирі, оскільки проживає окремо в м. Рубіжне Луганської області. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило. Своїм правом на подачу відзиву не скористалася. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що її чоловіком є [PERSON] , а онукою - [PERSON] . Їх онука жила у квартирі за адресою: [ADDRESS] , з часу її народження - 1997 року. З вказаної квартири [PERSON] разом зі своєю матір`ю виїхала в 2011 році до м. Рубіжне на постійне проживання. З 2011 року онука в квартирі не з`являлась. Від працівників УПтаСЗН їй стало відомо, що онука змінила своє прізвище. Спірна квартира неприватизована. Жодних речей онуки у спірній квартирі немає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона знайома з [PERSON] , оскільки він є її сусідом з 8 поверху. Він живе разом з дружиною. У нього є донька і онука [PERSON] , які жили разом з [PERSON] . Приблизно останні 7-8 років вона не бачила його дочку та онуку. В квартирі вона не бачила речей [PERSON] . Дочка [PERSON] живе в м. Рубіжне, а де проживає його онука їй невідомо. Зі слів дружини [PERSON] їй відомо, що вони не підтримують зв`язку з дочкою та онукою. 04.06.2020 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Частиною 1 ст. 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В силу положень ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім`ї не звільняє їх від виконання обов`язків за договором найму жилого приміщення. Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. В судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення виконкому від 30.12.1987 року №449 та рішення СПС від 16.12.1987 року №20 квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , надана [PERSON] як квартиронаймачу з правом зайняття з сім`єю із 3 осіб, що підтверджується копією ордеру на жиле приміщення № [NUMBER] серії н, виданого виконкомом міської Ради народних депутатів м. Сєвєродонецьк від 30.12.1987 року. Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 18.02.2020 року №3650, виданої відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку, за адресою: [ADDRESS] , станом на 18.02.2020 року зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно з актом від 01.03.2016 року, затвердженого директором Комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька», в квартирі за адресою: [ADDRESS] , крім [PERSON] та [PERSON] з 2010 року фактично ніхто проживає. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у вищевказаній квартирі з 2011 року, оскільки добровільно виїхала до іншого місця проживання в м. Рубіжне Луганської області. Зазначена обставина підтверджується свідченнями свідка [PERSON] , яка підтвердила, що її онука [PERSON] разом зі своєю матір`ю переїхали на постійне місце проживання до м. Рубіжне, забравши з квартири власні речі. Водночас свідок [PERSON] підтвердила, що приблизно останні 7-8 років вона не бачила онуку її сусіда [PERSON] та в квартирі відсутні її речі. Аналізуючи свідчення свідків у сукупності з іншими обставинами, встановленими під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] виїхала з квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , на проживання до іншого постійного місця проживання в м. Рубіжне Луганської області. Наведене свідчить про те, що відповідач не проживає в спірній квартирі без поважних причин понад шість місяців, а отже втратила інтерес до вказаного житлового приміщення. Частиною 2 статті 107 ЖК України передбачено, що у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Застосовуючи вказану норму матеріального права, суд враховує роз`яснення надані Пленумом Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 року. Зокрема, в тій частині, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Оскільки відповідач [PERSON] не проживає за місцем її реєстрації без поважних причин понад шість місяців і має постійне місце проживання в іншому місці, то, відповідно, вона втратила право користування спірною квартирою. Аналізуючи обставини, встановлені у судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки відповідач не проживає в спірній квартирі без поважних причин понад шість місяців, а отже втратила право користування спірним житлом. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у сумі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved