Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа - Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 27 травня 2014 року. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. На теперішній час дитини проживає разом з позивачем та його батьками, та знаходиться на його утриманні. Відповідач не виконує обов'язки по вихованню та утриманню неповнолітнього сина. 21 січня 2015 року органом опіки та піклування Лисичанської міської ради відповідачу було винесено офіційне попередження про невиконання обов'язків по вихованню дитини та роз'яснено правові підстави, передбачені ст. 184 КУпАП та ст. 164 СК України, що в разі ухилення від виконання своїх повноважень по вихованню та утриманню дитини вона може бути позбавлена батьківських прав. З моменту винесення офіційного попередження відповідач за місцем мешкання їх родини не з'являлась. З 03 січня 2015 року відповідач припинила з позивачем сімейні та подружні відносини. Відповідач не цікавиться здоров'ям та розвитком дитини, не приймає участі в вихованні дитини, не надає ніякої матеріальної допомоги. Таким чином відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків та не приймає участі в вихованні та утриманні дитини. В зв'язку з вищенаведеним він звернувся з даною позовною заявою до суду, у якій просив: позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав у відношенні її малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, та пояснив, що відповідач останній раз бачила дитину в січні 2015 року. З того часу дитиною не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав у відношенні її малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Прокурор Бушуєва Т.М. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала та просила суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав у відношенні її малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач [PERSON] вважає відповідача [PERSON] такою, що не виконує належним чином свої батьківські обов'язки, зокрема, вона не приймає участі у вихованні та утриманні дитини. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. У зв'язку з цим необхідно звернутися до правових позицій Європейського суду з прав людини, а саме в розумінні пункту 1 ст. 8 Конвенції, яка гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її сімейного життя. Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden) від 27.11.1992 р., статус рішення - остаточне), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» (Johansen. v. Norway) від 07.08.1996 р., статус рішення - остаточне). Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язанні виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. З матеріалів справи встановлено, що згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 21 січня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, 27 травня 2014 року [PERSON] та [PERSON], зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 144. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON]. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 15 липня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, [INFO] народився [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис № 471. Батьком дитини записаний [PERSON], матір'ю дитини записана [PERSON]. Згідно з офіційним застереженням про невиконання батьківських обов'язків по вихованню дітей від 21.01.2015 року, [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [ADDRESS], та зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] винесено офіційне застереження про невиконання обов'язків по вихованню, утриманню та навчанню дітей. Згідно з довідкою № 663 від 29.01.2015 року, виданої КП «Паспортна служба», про те що по [ADDRESS] зареєстровані та мешкають: [PERSON], 1993 року народження. [PERSON], 2014 року народження, [PERSON], 1955 року народження, [PERSON], 1950 року народження. Згідно з довідкою № 20 від 03.02.2015 року, виданої КУ «Центр первинної медико -санітарної допомоги № 1 м. Лисичанськ», [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Дитина здорова, на «Д» обліку у спеціалістах не перебуває. В фізичному та психо - моторному розвитку не відстає. Дитячу поліклініку відвідує щомісячно. Перші місяці на прийом дитину приводили батьки. Останні місяці бабуся, мотивуючи тим, що мати дитини вдома відсутня. Догляд за дитиною сім'ї бабусі добрий. Згідно з побутовою характеристикою з місця проживання, [PERSON] за роки проживання за адресою: [ADDRESS], зарекомендував себе з позитивного боку. Дотримується та поважає права сусідів. Активно приймає участь у житті будинку. Добровільно допомагає в благоустрої під'їзду та будинку. Конфліктів та скарг від сусідів за час проживання не було. Не зловживає алкоголем. Працює на шахті. Виховує малолітню дитину разом зі своїми батьками. Згідно з побутовою характеристикою з місця проживання, [PERSON] з травня 2014 року по 02 січня 2015 року проживала за адресою: [ADDRESS] разом з чоловіком [PERSON]. [INFO] у них народилась дитина - [PERSON]. Виховання дитини займали дідусь [PERSON] та бабуся [PERSON]. Батько [PERSON] - працює, мати дитини [PERSON] зрідка з'являлась за місцем мешкання. Згідно з довідкою № 15 від 19.01.2015 року, виданої ВП «Шахта імені Д.Ф. Мельникова, ПАТ «Лисичанськвугілля», [PERSON] працює на посаді електрослюсаря та за період з липня 2014 року по грудень 2014 року має дохід в розмірі 11 529, 46 грн. Згідно з висновком органу опіки та піклування Лисичанської міської ради про позбавлення батьківських прав № 1620/01-16 від 02.07.2015 року, орган опіки та піклування, враховуючи інтереси малолітньої дитини, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], батьківських прав у відношенні її малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] повністю ухилилась від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню своєї малолітньої дитини, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав не суперечать закону та відповідають інтересам дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька та (чи) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка, заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти, на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне стягнути аліменти з [PERSON], [INFO], на утримання [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № N11SW39617 від 27 лютого 2015 року про сплату судового збору в сумі 243 гривні 60 копійок. Приймаючи до уваги вимоги ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 243 гривні 60 копійок. У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved