Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до Велицької сільської ради Ковельського району Волинської областіпро визнання права власності на нерухоме майно в порядку успадкування, відкритої 08.08.2014 року після смерті бабусі [PERSON], якій належав житловий будинок з господарськими спорудами по вул. Шкільна,79 в с. Угли Ковельського району Волинської області. На обгрунтування своїх позовних вимог вказує на те, що її бабуся [PERSON] померла 08.08.2014 року та на випадок своєї смерті залишила заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіла їй. Після смерті бабусі вона відповідно до ст.1269 ЦК України прийняла спадщину, шляхом подачі до Ковельської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, однак не змогла зареєструвати своє право на майно, оскільки були відсутні правовстановлюючі документи на будинок і нотаріальна контора не прийняла документів для оформлення спадщини. Просить визнати її власником житлового будинку та господарських споруд, які розташовані по вул. Шкільна,79 в с. Угли Ковельського району Волинської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі [PERSON]. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала повністю, просить позов задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, судові витрати просить залишити за позивачем. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, не заперечує проти їх задоволення. Відповідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторони позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Копією свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 155020 стверджується, що [PERSON] померла 08.08.2014 року. Факт родинних відносин, що померла [PERSON] є бабусею позивачки [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], серії XV-УА № 161749, свідоцтвом про народження [PERSON], серії І-ЕГ № 388659 від 10.03.1977 р., свідоцтвом про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] серії І-ЕГ №250856 від 11.11.1994 р. Копією довідки Велицької сільської ради стверджується, що [PERSON] належав житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по вул. Шкільна,79 в с. Угли Ковельського району, побудований в 1972 році. . З копії заповіту від 28.07.2011 року слідує, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження, що все майно з чого б воно не складалося, заповіла онуці [PERSON], яка проживає в [INFO]. У відповідності до копії технічного паспорта Волинського обласного бюро технічної інвентаризації на житловий будинок стверджується, що вказаний технічний паспорт виданий [PERSON] на будинок № 79 по вул. Шкільна в с. Угли Ковельського району. Судом встановлено, що позивач по даній справі є спадкоємцем за заповітом, тому вона має право заявити свої права на спадкове майно, однак через відсутність належним чином оформлених правовстановлюючих документів та реєстрації права власності за померлою, не може успадкувати майно у нотаріальному порядку. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними в разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Положеннями ч. 2 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд вважає, що існують реальні перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, єдиним виходом із даної ситуації є визнання за позивачем права власності на будинок в порядку спадкування у судовому порядку. Через відсутність реєстрації прав власності позивач не може реалізувати своє право на оформлення свідоцтва про право на спадщину, тому її право підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на майно в порядку спадкування. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 цього ж Кодексу визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. За таких обставин, враховуючи також відсутність заперечень у відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Визнання права власності за позивачем не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судові витрати понесені позивачем при поданні позовної заяви, слід залишити за нею, згідно її клопотання. На підставі викладеного,

Outcome: approved