Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] третя особа: Служба в справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області «Про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів в розмірі 1000 грн. на утримання неповнолітньої дитини ». В підтвердження своїх позовних вимог [PERSON] посилається на те, що з [PERSON] вона перебувала у незареєстрованому цивільному шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області. Фактично шлюбні стосунки між ними було припинено з січня 2007 року, проживають окремо. [PERSON] проживає разом з [PERSON] За весь цей час [PERSON] життям сина не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні, матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає,не виконує обов'язків, які покладені на нього законом. 2009 року [PERSON]. зверталась до органів внутрішніх справ з заявою про розшук відповідача, як безвісно відсутнього. Але була встановлена тільки його мати яка мешкає у Російській федерації Амурської області, та яка написала заяву про припинення розшуку її сина. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву в якій підтримує позовні вимоги і просить їх задовольнити в повному обсязі, просить розглядати справу у її відсутність та винести заочне рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Представник третьої особи Служби в справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню частково. Судом було достовірно встановлено, що позивач перебувала в незареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області. Фактично шлюбні - сімейні відносини між сторонами було припинено з січня 2007 року. На даний час сторони проживають окремо. Неповнолітній син проживає разом з позивачкою. За весь цей час [PERSON] життям сина не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні, матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надавав, не виконує обов'язків, які покладені на нього законом. 2009 року [PERSON]. зверталась до органів внутрішніх справ з заявою про розшук відповідача, як безвісно відсутнього. Але була встановлена тільки його мати яка мешкає у Російській федерації, Амурської області, та яка написала заяву про припинення розшуку її сина. Позивач вказала суду про те, що ніколи не створювала перешкод відповідачу у спілкуванні з сином, але поведінка [PERSON] свідчить про небажання виконувати відносно дитини батьківських обов'язків. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 150 СК України передбачає, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ст. 157 ч. 2 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198,199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд вважає можливим стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 800 грн. щомісячно з усіх видів заробітку відповідача.

Outcome: partial