Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON], третя особа [PERSON], про поділ майна подружжя. В позові зазначив, що 29 серпня 1987 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі [PERSON]. Реєстрація шлюбу відбулася в міському відділі ЗАГС м. Запоріжжя, за актовим записом №2111. 16 травня 2011 року за рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя шлюб між ними було розірвано. Під час шлюбу, а саме 24 вересня 2002 року, вони з відповідачкою за спільні кошти придбали 2/5 частини житлового будинку з відповідною частиною побутових та господарських будівель та споруд, який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Кольцова/Декабристів, 18/24. Згідно договору купівлі-продажу ВАВ № 199386 зареєстрований приватним нотаріусом [PERSON] і зареєстрований ЗМБП на праві приватної власності на [PERSON]. Позивач зареєстрований та мешкає в вище згаданому будинку. Відповідачка також проживає у цьому будинку. При розірванні шлюбу питання про поділ спільного сумісного майна подружжя не вирішувалося. Шлюбний договір не укладався. В березні 2015 року відповідачка почала наполягати на тому щоб він виписався та виїхав з даного будинку і повідомила йому, що будинок належить їй і позивач жодного права на будинок не має. Іншого житла він не має. На підставі викладеного просить суд визнати 2/5 частини спірного житлового будинку, спільною сумісною власністю його та відповідачки; розділити їх спільне сумісне майно, визнати за ним право власності на 1/5 частину спірного житлового будинку, а також стягнути з відповідачки на його користь 50 % судового збору в розмірі 607 гривень. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні проти позову не заперечувала та підтвердила викладені в позові обставини. Третя особа [PERSON], в судовому засіданні пояснив, що він є власником 3/5 часток зазначеного будинку, заперечень за позовом та претензій до сторін немає, просив вирішити спір на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що факт перебування сторін у зареєстрованому шлюбі підтверджується копією рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.05.2011 року, яким шлюб між сторонами було розірвано (ас.10). В період шлюбу сторони придбали майно, а саме 2/5 частини житлового будинку з відповідною частиною побутових та господарських будівель та споруд, який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Кольцова/Декабристів, 18/24, що підтверджується договором купівлі-продажу від 24.09.2002 р. посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] Право власності на дану частину житлового будинку було зареєстровано на відповідачку [PERSON] Інші 3/5 частини вказаного житлового будинку належить на праві власності [PERSON], що підтверджується копією технічного паспорту(а.с.12-16) Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба і т.і.) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Ч. 1 ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Ст. 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Ст. 69 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, а відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розяснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК, ч. З ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. З огляду на вищевикладене суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та законними, оскільки спірне майно було придбане під час шлюбу позивача та відповідачки.

Outcome: approved