Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в Берегівський районний суд з позовом до Свободянської сільської ради, треті особи [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсним та скасування рішення та свідоцтва про право власності, зазначивши, що рішенням: № 79 від 31.10.2007 року «Про проведення будівництва реконструкцій та добудов, № 87 від 31.10.2007 року «Про прийняття до експлуатації та оформлення права спільної часткової власності на житловий, будинок садибного типу по [ADDRESS] за [PERSON] ? частина», рішенням № 88 від 31.10.2007 року «Про прийняття до експлуатації та оформлення права спільної часткової власності на житловий, будинок садибного типу по [ADDRESS] за [PERSON] ? частина», свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13.11.2007 року та від 23.05.2008 не відповідають закону і порушують права власника, тому підлягають визнанню незаконними та скасуванню, оскільки недобудований житловий будинок під [ADDRESS], який є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], є незавершеним будівництвом та не введений в експлуатацію, тому виконавчий комітет Свободянської сільської ради незаконно прийняв зазначені рішення та безпідставно оформив право власності на вищевказаний будинок. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач та представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечили, з підстав викладених у запереченнях на позов, які долучені до матеріалів справи. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала з підстав викладених в письмових поясненнях, які приєднанні до матеріалів справи. Представник ДАБК в Закарпатській області [PERSON], як спеціаліст, оглянувши в судовому засіданні Акт №б/н від 31.10.2007 року про прийняття в експлуатацію будинку за адресою [ADDRESS], пояснила, що спірний житловий будинок під літерою «Б» за вищезгаданою адресою не відображений у Акті прийняття в експлуатацію, тому такий не введений в експлуатацію, у зв'язку з чим були відсутні підстави для оформлення права власності на житловий будинок під літерою «Б». Свідки [PERSON] та [PERSON] в судому засіданні пояснили, що спірний будинок побудований [PERSON] та [PERSON] на протязі 1989-2007 року за їх спільні кошти та власною працею. Також ствердили, що даний будинок є незавершеним будівництвом та у зв'язку з цим не придатний для проживання. Суд, заслухавши сторін та їх представників, перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач та його представник посилались, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного. Згідно рішення Свободянської сільської ради № 79 від 31.10.2007 року «Про проведення будівництва реконструкцій та добудов», надано дозвіл на реєстрацію самочинно побудованих будівель та споруд [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частці житлового будинку літера «Б», (сарай та свинарник). Рішенням № 87 від 31.10.2007 року «Про прийняття до експлуатації та оформлення права спільної часткової власності на житловий, будинок садибного типу по [ADDRESS] за [PERSON] ? частина», затверджено акт прийняття в експлуатацію житлового будинку садибного типу по [ADDRESS] за [PERSON] 1/2 частини та вирішено оформити право спільної часткової власності та видати свідоцтво про право власності. Згідно рішення № 88 від 31.10.2007 року «Про прийняття до експлуатації та оформлення права спільної часткової власності на житловий, будинок садибного типу по [ADDRESS] за [PERSON] ? частина», затверджено акт прийняття в експлуатацію житлового будинку садибного типу по [ADDRESS] гр. [PERSON] ? частина та вирішено оформити право спільної часткової власності та видати свідоцтво про право власності. На підставі вказаних рішень, видані Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13.11.2007 року (також включено житловий будинок літера «Б», сарай «В» та свинарник «Г» за вищевказаною адресою) за [PERSON] та [PERSON]. Згідно приписів ч. 1 ст. 21 Цивільного Кодексу України суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до ч.1 ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про шлюб [NUMBER], [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 08.01.1982 року. В 1990 році [PERSON] отримала у спадщину від [PERSON] житловий будинок розташований в [ADDRESS]. Згідно договору дарування від 01.11.1991 року [PERSON] подаровано [PERSON], половину належного їй на праві приватної власності житлового будинку розташованого в [ADDRESS]. Крім того, судом встановлено, що в 1989 року [PERSON] та [PERSON] було розпочато будівництво будинку літера «Б» та сараїв, за адресою [ADDRESS], що підтверджується рішенням виконкому Свободянської сільської ради № 27 від 09.02.1989 року та будівельним паспортом. Вказане будівництво проводилось протягом 1989-2007 років, під час якого також було здійснено самовільну реконструкцію вищевказаного спірного будинку, у зв'язку з чим, [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності. Статтями 22 та 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володінню користування і розпорядження цим майном. В разі поділу майна, яке с спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються різними. З огляду на вищевказане, суд вважає, що недобудований житловий будинок літера «Б» за адресую [ADDRESS] є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]. Таким чином, суд вважає, що Свободянською сільською радою безпідставно прийняті спірні рішення про повторне введення в експлуатацію, оформлення права власності та видача свідоцтва про право власності на вищевказане домоволодіння, включивши при цьому в перелік будівель спірний житловий будинок літера «Б», сарай «В» та свинарник «Г», що знаходяться за іншою адресою [ADDRESS], оскільки житловий будинок за адресою [ADDRESS], вже перебував у власності. Крім того, рішеннями Свободянської сільської ради № 87 від 31.10.2007 року та № 88 від 31.10.2007 року затверджений Акт №б/н від 05.11.2007 року прийняття в експлуатацію житлового будинку за адресою [ADDRESS]. Згідно вказаного акту житлова частина будинковолодіння являє собою уособлений будинок у один поверх без мансарди та по 1/2 частин складається з двох квартир, площа забудівлі 143,3 кв.м. Статтею 331 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Згідно ст. 30-1 Закону України «Про планування і забудову територій» чинного на момент прийняття спірного рішення, після будівництва об'єкта містобудування, у прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів здійснювалися приймальними комісіями. Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів визначався Кабінетом Міністрів України відповідно до закону. Постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» від 22.092002 року № 1243, передбачено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів полягає у підтвердженні державними приймальними комісіями готовності до експлуатації об'єктів нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту будівель і споруд як житлово-громадського, так і виробничого призначення, відповідно до затвердженої в установленому порядку проектної документації, нормативних вимог, вихідних даних на проектування. Відповідно до п.п. 27, 29 Постанови за результатами роботи державної приймальної комісії складається акт про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкт. Датою введення в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата затвердження акта державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію цього об'єкта органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування, що утворив комісію. Таким чином, оскільки житловий будинок літера «Б» за адресою [ADDRESS] є недобудованим та не відображений у Акті прийняття в експлуатацію №б/н від 05.11.2007 року, суд приходить до висновку, що спірний будинок не введений в експлуатацію. Частиною 2 ст. 331 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо, виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації право власності виникає з моменту прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної. Згідно п 6.1. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5 (зі змінами і доповненнями станом на 31.10.2007 року) оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності: а) місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування: зокрема - фізичним особам та юридичним особам на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані об'єкти нерухомого майна за наявності акта про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети та за наявності акта комісії про прийняття об'єкта, і введення його в експлуатацію. Відповідно до п. 6 додатку № 1 до пункту 2.1 Тимчасового положення виключно свідоцтво про власності на об'єкт нерухомого майна, виданого органами місцевого самоврядування та місцевими державними адміністраціями є правовстановлюючим документом, на підставі якого проводиться реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна. Незважаючи на вищевказане, Свободянською сільською радою, на підставі оскаржуваних рішень №87 та №88 від 31.10.2007 року, видано свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13.11.2007 року та від 23.05.2008 року, до яких включений спірний житловий будинок літера «Б», сарай «В» та свинарник «Г», що розміщений за адресою [ADDRESS]. Таким чином, оскільки житловий будинок літера «Б» за адресою [ADDRESS] є незавершеним будівництвом, оскільки не введений в експлуатацію, суд приходить до переконання про безпідставність оформлення Свободянською сільською радою права власності на спірний житловий будинок. Крім того, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог відповідача щодо відмови у задоволенні позову на підставі спливу строків позовної давності, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 261 ЦПК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його право порушила. Як зазначив позивач та його представник, про факт порушення своїх прав, а саме про прийняття Свободянською сільською радою спірних рішень та свідоцтва про право власності на нерухоме майно, [PERSON] дізнався із листа Свободянської сільської ради від 13.01.2014 року. Суд також вважає, що заява представника третьої про застосування строку позовної давності не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленого до винесення рішення, тобто вказану заяву можуть подати до суду лише сторони (позивач та відповідач). В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved