Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, посилаючись на те, що є власником земельної ділянки, площею 6.16 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новоселівської сільської ради Березівського району Одеської області. В 2016 році позивач за домовленістю з відповідачами передав їм в оренду вищезазначену земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 49 років, договір укладено 16 травня 2018 року, а зареєстрований 24 травня 2018 року, лише через два роки з моменту фактичної передачі земельної ділянки в оренду. Після офіційної реєстрації вказаного договору, орендар [PERSON] написав розписку, якою відмовився від будь-якого прибутку, отриманого внаслідок оренди земельної ділянки, на користь іншого орендаря [PERSON] . Позивач вважає, що фактично між орендарями було укладено договір суборенди, але не зареєстровано, отже вважає даний факт порушенням договору оренди, його майнових прав як власника та просить розірвати договір оренди землі від 16 травня 2018 року. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважав позов необґрунтованим та безпідставним, просив суд відмовити у задоволенні позову повністю. Заслухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 6.16 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новоселівської сільської ради Березівського району Одеської області, що підтверджується з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11 березня 2019 року та рішенням Березівського районного суду Одеської області від 31 серпня 2015 року (а.с.7-10). Згідно договору оренди землі №1 від 16 травня 2018 року [PERSON] передав в оренду [PERSON] та [PERSON] вищевказану земельну ділянку (а.с.11-14). Відповідно до витягу із технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки встановлено грошову оцінку спірної земельної ділянки у розмірі 180241-29 грн. (а.с.15). Право оренди земельної ділянки, площею 6.16 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новоселівської сільської ради Березівського району Одеської області зареєстровано за [PERSON] 24 травня 2018 року, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (а.с.18). Орендар [PERSON] написав розписку, якою відмовився від будь-якого прибутку, отриманого внаслідок оренди земельної ділянки, на користь іншого орендаря [PERSON] (а.с.19). [PERSON] отримав від орендаря [PERSON] грошову суму за увесь строк оренди земельної ділянки (49 років) у розмірі 115000 грн., що підтверджується його особистою розпискою, яку він не оспорював (а.с.84-85), однак в судовому засіданні вказав, що ним було отримано від останнього лише 100000 грн., а зайву суму грошей в розмірі 15000 грн. дописали. Частиною 1 ст.2 Закону України «Про оренду землі» визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до ч. 3 ст. 31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. Разом з тим, ч.3 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Аналогічні положення містить ч. 2 ст. 412 ЦК України. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження обєкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Так, пунктами «а», «д» ч.1 ст. 141 ЗК України передбачено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою визначено добровільну відмову від права користування земельною ділянкою та систематичну несплату орендарем земельного податку або орендної плати. Відповідно до ч. 4 ст. 32 ЗУ «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Згідно до положень ст. 31 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором. У відповідності до Закону України «Про оренду землі», орендар вправі передавати земельну ділянку в суборенду за згодою власника іншим юридичним чи фізичним особам без зміни її цільового призначення. Суд вважає безпідставними твердження позивача про існування договору суборенди між відповідачами, оскільки [PERSON] та [PERSON] , згідно договору оренди, є орендарями, які сплатили [PERSON] в рахунок орендної плати грошові кошти у сумі 115 000 грн., умови договору не порушили, тому вимога про розірвання спірного договору задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed