Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому прохає визнати недійсним Державний Акт серії ЯГ № 679284 від 20.05.2008 на земельну ділянку, кадастровий номер 5310200000:50:026:0777, розташовану по [ADDRESS] . Заявлені вимоги мотивує тим, що 07.05.2007 за договором купівлі-продажу він придбав у [PERSON] житловий будинок із господарчими будівлями по [ADDRESS] . Під час підготовки документів для приватизації земельної ділянки під належним йому будинком [PERSON] дізнався, що згідно рішення Комсомольської міської ради від 18.10.2007 земельна ділянка надана у приватну власність [PERSON] , яка на момент подання документів на приватизацію земельної ділянки була власником домоволодіння [ADDRESS] та мала право на безоплатну приватизацію такої ділянки. Ухвалою суду від 03.07.2020 позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження з викликом сторін у підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 21.01.2021 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено до участі у справі [PERSON] . Ухвалою суду від 11.03.2021 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду. Будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивача [PERSON] звернувся з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, та за відсутності позивача. Позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Представник Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області звернувся з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши приєднані до справи матеріали, судом встановлено наступне. Згідно копії договору купівлі-продажу будинку з господарчими будівлями, [PERSON] продала, а [PERSON] купив будинок з господарчими будівлями [ADDRESS] (а.с.4). Відповідно до копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 15332104 від 23.07.2007, власником будинку з господарським будівлями в [ADDRESS] є [PERSON] . Підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу серії ВЕО № 544598 від 07.05.2007 (зворотній бік а.с. 5). Згідно повідомлення виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області від 17.10.2018 передати у власність [PERSON] земельну ділянку по [ADDRESS] не має можливості, оскільки вказана земельна ділянка належить до земель приватної власності (а.с.8). Як вбачається з Державного Акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 679284 від 20.05.2008, власником земельної ділянки по [ADDRESS] площею 0,0730 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд є [PERSON] (а.с.9). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15.02.2010, [PERSON] померла [INFO] (а.с.13). Як вбачається з повідомлення приватного нотаріуса Глобинського районного нотаріального округу Полтавської області Джусь С.В., спадщину після померлої [PERSON] прийняла донька [PERSON] . Згідно ч.ч. 1-3 ст.78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно п. а ч.3 ст.116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян. Частиною першою статті 120 ЗК України, встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення За змістом ст.121 ЗК України, громадяни мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара. Відповідно до ч.1 ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Частиною 1 ст.155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо користування належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 6 ст.13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 2-3007/11, Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Оскільки позивачеві на праві власності належить житловий будинок з господарчими будівлями по [ADDRESS] , а тому він має право і на земельну ділянку, на якій розташоване належне йому нерухоме майно, перехід права власності на його майно до [PERSON] порушує його права як власника житлового будинку щодо користування земельною ділянкою на якій він розташований, а тому належним та окремим способом поновлення його порушених прав є визнання недійсним Державного акту про право власності на земельну ділянку, виданого на ім`я [PERSON] . Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.11.2020 у справі №317/3945/15-ц (провадження 61-3486св19). Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved