Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, який мотивовано тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON]. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11.09.2014 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів позов задоволено. Розірвано шлюб між [PERSON]та [PERSON] Також стягнуто з нього аліменти в твердій грошовій сумі, в розмірі 1000 гривень щомісячно на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], щомісячно, починаючи стягнення і 26.05.2014 року і до досягнення повноліття. У вказаному рішенні зазначено, зі слів позивача, що відповідач не отримує регулярного офіційного доходу у вигляді заробітної плати за трудовим договором або ж прибутку від здійснення господарської діяльності, зареєстрованого суб'єкта господарювання (юридичної особи чи фізичної особи-підприємця), що не дає можливості визначити розмір частки від його заробітку, який можливо офіційно підтвердити, а тому суд прийшов до висновку, що існують підстави для визначення аліментів у твердій грошовій сумі. Будь-які докази, витребувані у Державної податкової інспекції щодо офіційних доходів [PERSON] у матеріалах справи відсутні. Таким чином призначено аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень, щомісячно. Однак згідно наданої в додатках копії трудової книжки [PERSON] офіційно працює з 18.06.2014 року у ПАТ «Концерн Хлібпром» укладальником хлібобулочних виробів 3 розряду у хлібобулочному цеху №1. Відповідно до довідки № 210, виданої ПАТ «Концерн Хлібпром», [PERSON] працює у вказаному підприємстві та офіційно отримує доходи. За період з червня 2014 року по квітень 2015 року доходи [PERSON] склали 24328,89 гривень, що в середньому складає 2700 гривень на місяць, без вирахування податків, однак після вирахувань (що складають близько 700 гривень), у розпорядженні [PERSON] залишається не більше 2000 гривень на місяці. Таким чином сума, стягнута за аліментами складає майже половину від доходів [PERSON] Наведене змусило позивача звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, з підстав зазначених в позовній заяві та просив суд позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та просив суд відмовити в його задволенні. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, і відповідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~ В частині 3 статті 181 СК України зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках передбачених цим кодексом. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.\~\~ Позивач в позовній заяві посилається на те, що після відрахування на аліменти 1000 гривень залишається лише 1000 гривень, що є менше прожиткового мінімуму на одну особу, що спростовується довідкою № 251 виданої ПАТ «Концерн Хлібпром», де працює позивач укладальником хлібобулочних виробів, в якій зазначено, що заробітна плата позивача є більшою ніж 2000 гривень, а тому сплачувані позивачем аліменти не перевищують максимальний розмір аліментів (не більше 50 % заробітної плати) встановлений чинним законодавством. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Позивач при обґрунтуванні своїх вимог не посилається на обставини які встановлені ст. 192 СК України, а саме у нього не змінився матеріальний або сімейний стан, не змінився стан здоровя, при винесенні рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11.09.2014 року, яким було встановлено розмір аліментів стягуваних з [PERSON], він погодився сплачувати такий розмір аліментів, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову та зменшення розміру аліментів. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed