Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду із цивільним позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю за мотивів, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та дату розгляду справи повідомлялася у встановлений законом порядок, однак до початку розгляду справи по суті, подала до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити без її участі, а також зазначила, що позовні вимоги визнає повністю. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, та оцінивши їх в сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом (після смерті [PERSON]) від 08 лютого 1979 року вони, [PERSON] (їх мати), [PERSON] та [PERSON], отримали у власність 56/100 житлового будинку [ADDRESS]. Із технічного паспорту, що був виготовлений на замовлення позивача 09 грудня 2013 року вбачається, що 56/100 житлового будинку [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно відповіді Управління Держземагенства у м. Рівному Рівненської області №02-38 від 29.11.2013 року вбачається, що земельна ділянка для обслуговування житлового будинку [ADDRESS] обліковується за [PERSON] та [PERSON] [INFO] померла їхня мати - [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із 18,66/100 житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS]. За життя матері частки в натурі не виділялися. Після її смерті ні позивач, ні його сестра до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не зверталися. Позивач самостійно прийняв дане спадкове майно вступивши у фактичне його володіння та користування, оскільки зареєстрований, проживав на момент смерті матері та проживає тепер у даному житловому будинку, займається його обслуговуванням та утриманням, а тому в силу положень ч.3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв його вчасно та належним чином - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Його сестра, [PERSON], на спадкове майно після смерті матері не претендує. Положення п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР 1963 року, який діяв на момент смерті матері, встановлюють, що визнається, що спадкоємець прийняв, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Положення ст.1218 ЦК України вказують - до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Таким чином, в судовому засіданні встановлені визначені законом підстави визнання права власності позивача на спадкове майно, а визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Виходячи із вище наведеного суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved