Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), відповідно до якого просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання позивача в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до досягнення дитиною трьохрічного віку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебувають у шлюбі з 17.12.2016. За час перебування у шлюбі у сторін народилась донька, [PERSON], [INFO] Подружні стосунки між сторонами припинено, матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, позивача як матір не підтримує, спільно з сім'єю не проживає. Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною, працювати змоги не має, дохід отримує тільки від виплат як переселенці, кошти, які отримуються на дитину, використовуються виключно в інтересах дитини. За таких обставин, позивач звернулась до суду із вказаним позовом. 11.01.2018 ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду за правилами позовного провадження в спрощеному порядку. 14.02.2018 засобами поштового зв'язку відповідач направив до суду відзив на позовну заяву, відповідно до яких відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження того, що остання витрачає кошти саме на дитину та дитина отримує всі належні умови для розвитку. Крім того, зазначає, що між сторонами було досягнуто згоди щодо матеріальної участі відповідача в утриманні дитини, останній надає відповідні кошти. Крім того, відповідно до судового наказу з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання спільної дитини в розмірі 1/4 частини заробітку. На утриманні відповідача знаходиться також мати, яка є інвалідом ІІІ групи. До складу сім'ї відповідача також входить рідна сестра відповідача, яка також перебуває у декретній відпустці. Відповідач сплачує комунальні платежі за себе та за матір. Крім того має фінансово-боргові зобов'язання. Відповідач не має змоги сплачувати аліменти на утримання дружини з врахуванням наведеного. Зазначив також, що кошти, які відповідач надавав в добровільному порядку на утримання дитини, використовувались позивачем не за цільовим призначенням, у зв'язку з чим відповідач звертався до відповідних соціальних служб для врегулювання вказаного конфлікту між сторонами. Позивач отримує соціальні виплати на себе та дитину у загальному розмірі 2186 грн., що перевищує прожитковий мінімум на працездатну особу, суттєвих витрат не має. За таких обставин просив відзив долучити до матеріалів справи, а в задоволенні позовних вимог відмовити. 19.02.2018 засобами поштового зв'язку позивач направив до суду відповідь на відзив, в якому вказав, що потребує матеріальної допомоги, окрім виплат на дитину, іншого доходу не має, інші виплати позивачу та дитині припинені з 15.02.18. Позивач витрачає значну суму коштів на оплату житлово-комунальних послуг. Крім того, позивач зобов'язана відшкодувати переплату соціальної допомоги державі з причини наявності частки житла у відповідача, про що позивачу відомо не було. Відповідач житлом не забезпечує, грошової допомоги не надає, вселитись до відповідача позивач не має змоги, оскільки його сім'я проти. Доказів щодо утримання позивача відповідачем не надано, крім того, не відповідають дійсності і відомості про те, що на утриманні відповідача перебуває його матір, сестра з дітьми. Відповідач без згоди позивача взяв кредит, є працездатним, отримує дохід. Просить стягнути аліменти на свою користь, консультаційні витрати в розмірі 600 грн., витрати на лікування позивача в розмірі 1595 грн., витрати щодо підготовки процесуальних документів для звернення до суду в сумі 650 грн. Разом з тим, вимоги в частині стягнення консультаційних витрат в розмірі 600 грн., витрат на лікування позивача в розмірі 1595 грн., витрат щодо підготовки процесуальних документів для звернення до суду в сумі 650 грн., суд залишає без розгляду, оскільки згідно ч. 1 ст. 179 ЦПК України, у відповіді на відзив позивач викладає свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх визнання або відхилення. Положеннями ЦПК України не передбачено можливості збільшувати розмір позовних вимог шляхом подання відповіді на відзив, оскільки відповідь на відзив є заявою по суті справи, в той час коли заява про збільшення позовних вимог відноситься до заяв з процесуальних питань, які повинні відповідати вимогам ст. 183 ЦПК України. Отже, вказана заява не відповідає вимогам ст. 183 ЦПК України. З врахуванням наведеного, суд залишає без розгляду вимоги щодо стягнення консультаційних витрат в розмірі 600 грн., витрат на лікування позивача в розмірі 1595 грн., витрат щодо підготовки процесуальних документів для звернення до суду в сумі 650 грн. 02.03.2018 (передано судді 16.03.2018) зчерез канцелярію суду відповідач надав заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначив, що позивач має житло на території України та проживає в помешканні матері. Зазначив, що позивачем не надано доказів про утримання з неї переплати соціальної допомоги. Зазначив, що надані позивачем докази не підтверджують тих витрат, які несе остання та викликають сумніви. Відповідач підтримує позивача та дитину матеріально. В позові просить відмовити. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 247 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідних клопотань до суду не надходило. З врахуванням наведеного, справу розглянуто судом після закінчення строків для надання сторонами відповідних заяв по суті справи, визначених в ухвалі про відкриття провадження. Суд, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступні фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 17.12.2016 сторони зареєстрували шлюб в Шевченківському районному у м. Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві (Свідоцтва про шлюб від 17.12.2016 серія [NUMBER]). В шлюбі у сторін народилась донька, [PERSON], [INFO] (Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 27.05.2017, актовий запис № 1529). Батьківство відповідачем не оспорюється. Позивач взята на облік як внутрішньо переміщена особа, фактичне місце проживання 04211, [ADDRESS], місце реєстрації [ADDRESS] (Довідка від 16.02.2077 № 0000117135 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи). Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною, до досягнення нею трирічного віку з 06.09.2017 по 05.09.2020 (Довідка ТОВ «Альфа 77» вих. № 188 від 05.09.2017). Позивач отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні першої дитини 10 320 грн. (одноразово) та 860 грн. щомісячно (Довідка від 16.10.2017 № 07-02-3969). Позивач з 02.02.2017 по 14.02.2018 отримувала допомогу переміщеним особам на проживання на загальну суму 12 072, 61 грн. З 16.02.2018 вказаний особовий рахунок закрито (Довідка від 16.02.2018 ГЦСЗН КМДА Оболонське РУПСЗН в м. Києві). Відповідач також проживає окремо від позивача та дитини, за адресою: [ADDRESS]. Вказана обставина підтверджується поясненнями сторін по справі. Дитина проживає з позивачем, вказана обставина не заперечується сторонами. На даний сім'я сторін перебуває на обліку в Оболонському районному в м. Києві центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді як така, що потрапила в складні життєві обставини, оскільки в родині існує внутрішньо-сімейний конфлікт, який ґрунтується на непорозумінні між сторонами з приводу піклування про новонароджену дитину, а також розподілу фінансів у родині, який станом на 03.10.2017 не врегульовано та внаслідок якого відповідач переїхав жити до своєї матері (лист від 03.10.2017 № 25-10-424). Судом встановлено, що відповідач отримує постійний дохід, працює на посаді інженера-програміста в ПрАТ «Київстар», що не заперечується останнім, за період з серпня 2017 року по січень 2018 року отримав дохід у розмірі 107 376, 31 грн. (Довідка про доходи вих. №3056/02 від 08.02.2018). Відповідач в добровільному порядку відмовляється надавати кошти на утримання дружини, відтак між сторонами існує спір, який виник із сімейних відносин. Саме положеннями Сімейного кодексу України визначено засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов'язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов'язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім'ї та родичів. За таких обставин, під час вирішення справи суд вважає за необхідне застосувати положення Сімейного кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Положеннями ч. 2 ст. 75 СК України, визначено, що право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 4 ст. 84 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідач заперечує ту обставину, що може надавати матеріальну допомогу на утримання позивача посилаючись на ту обставину, що позивач має задовільне матеріальне становище, в той час коли відповідач, крім того, що має на своєму утриманні доньку, також утримує свою непрацездатну матір, рідну сестру та двох її малолітніх дітей, має боргові зобов'язання. Разом з ним в цій квартирі зареєстровані [PERSON], [INFO] (мати відповідача), [PERSON], [INFO], [PERSON] (сестра відповідача), [INFO], [PERSON], [INFO] (син сестри), [PERSON], [INFO] (донька сестри) (Витяг з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому будинку станом на 09.02.2018). Для матері відповідача затверджена Індивідуальна програмам реабілітації інваліда № 1227/855-б (дата заповнення 07.10.2014). З вказаної ІПР зокрема вбачається, що матір відповідача має ІІІ групу інвалідності, безстроково. Обмеження життєдіяльності до самобслуговування, пересування, орієнтації, спілкування, до контролю за своєю поведінкою, трудової діяльності, навчання, професійного навчання, здобуття освіти - відсутні. Мета реабілітації: відновне обмеження життєдіяльності - часткове, відновлення соціально-побутового стану повне, відновлення професійної та трудової діяльності - часткове, технічна компенсації обмеженої життєдіяльності - не потребує, дата контролю за виконанням - 07.10.2014 - 07.10.2018. При цьому, в графі «7. Працює (спеціальність, посада)» вказано «Прибиральниця». Сестра відповідача з 01.02.2017 по 14.05.2018 знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку (Довідка ДП «Антонов» від 02.02.2018 № 113). Відповідач є співвласником квартири [ADDRESS]. Крім відповідача співвласниками в річних частках є також його матір [PERSON], сестра - [PERSON], [PERSON] (Свідоцтво про право власності на житло від 16.11.2006). З наданих доказів не вбачається, що на утриманні відповідача перебувають зазначені особи та що відповідач несе певні витрати у зв'язку з цим. До матеріалів справи відповідачем також надано Заяву №300874007901 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 15.09.2017, з якої вбачається що відповідачу надано споживчий кредит у сумі 10 602, 23 грн. Разом з тим, вказана заява не містить ані підписів сторін (Банку, відповідача), ані печатки відповідної установи, а тому суд вважає вказаний доказ про наявність боргових зобов'язань у відповідача неналежним та недопустимим та не приймає його до уваги. 05.12.2017 Шевченківським районним судом м. Києва було видано судовий наказ по справі № 761/43842/17 про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Судовий наказ на момент пред'явлення його копії до суду не набрав законної сили, про що свідчить відповідна відмітка на ньому. Відповідачем до матеріалів справи надано численні чеки та квитанції, з яких вбачається, що крім інших речей та продуктів харчування, купувалось дитяче харчування (суміші, вода), дитячі речі (ліжко, іграшки, пляшечки, одяг, підгузки) та інші продукти харчування та товари, що не стосуються догляду за дитиною. Чеки надані за вересень 2017 року, жовтень 2017 року, листопад 2017 року, грудень 2017 року. На деяких чеках проставлено підписи (зі слів відповідача) позивача, інші без підпису. Разом з тим, вказані докази стосуються утримання спільної дитини та не можуть розцінюватись судом як докази неможливості надання матеріальної допомоги позивачу. При цьому, суд також не приймає до уваги посилання відповідача на ту обставину, що позивач має задовільне матеріальне становище, оскільки відповідно до положень норм ст. 84 СК України, дружина має право на утримання незалежно від того, чи вона працює, а також незалежно від свого матеріального становища. З врахуванням наведеного, а також тієї обставини, що відповідач є працездатним, має постійний дохід, доказів того, що на його утриманні перебувають інші особи, до суду на надано, суд приходить до висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу. Крім того, судом не взято до уваги докази, що були надані позивачем, зокрема, квитанції на оплату житлово-комунальних послуг, копії чеків з супермаркету, з яких неможливо встановити, що саме купувалось позивачем, оскільки вони підтверджують лише здійснення фінансових операції, без переліку оплачених товарів, докази, що підтверджують витрати на лікування останньої, оскільки вони не стосуються предмету спору. Згідно ч. 2 ст. 77 СК України, за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Положеннями ч. 3 ст. 77 СК України визначено, що аліменти сплачуються щомісячно. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання останньої в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до досягнення дитиною трьохрічного віку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved