Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Балтського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що сімейне життя не склалося по причині відсутності взаєморозуміння та розбіжностей у поглядах на життя, що в кінцевому результаті призвело до припинення між ними шлюбних відносин. В зв`язку з чим, він вважає, що подальше спільне життя є недоцільним і суперечить його інтересам, тому просив розірвати шлюб. Ухвалою суду від 21.07.2021 року відкрито провадження у справі. Позивач до судового засідання не з`явився, зазначивши у позовній заяві про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідачка до судового засідання не з`явилась, проте надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнає. У зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з таких підстав. 10 січня 2020 року Балтським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 13.07.2021 року. За час шлюбу у подружжя [PERSON] народилася донька [PERSON] , [INFO] . Спору, щодо поділу спільного майна, між сторонами не виникає. Після розірвання шлюбу відповідачка просить залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Згідно з ч. 1 ст. 21 СК України шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач категорично не має наміру зберегти шлюб у зв`язку з чим, відповідно до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу згідно ч. 2 ст. 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з наведеного, враховуючи, що сторони не бажають підтримувати сімейні стосунки, оцінивши їх шлюбні взаємовідносини, суд вважає, що між сторонами склалися стосунки, при яких збереження сім`ї неможливе, а тому позовні вимоги в частині про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову в цій частині слід відмовити з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч.1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. З матеріалів позовної заяви вбачається, що між сторонами відсутній спір щодо визначення місця проживання дитини. Таким чином, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог щодо визначення місця проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: partial