Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до Першотравенського міського суду з позовом до Державного підприємства «Торезантрацит» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за порушення строків виплати заробітної плати. В обґрунтування позову позивач зазначає, що він з 22 вересня 2008 року по 13 жовтня 2014 року перебував у трудових відносинах з Державним підприємством «Торезантрацит» в особі відокремленого підрозділу «Шахта Прогрес», працюючи з 22 вересня 2008 року учнем гірника підземного з повним робочим днем під землею, а з 01 листопада 2008 року підземним гірником 3 розряду з повним робочим днем під землею. 13 жовтня 2014 року, на підставі ст.38 КЗпП України, у зв`язку з тим, що уповноважений власником керівний орган не виконував законодавство про працю, умови колективного/трудового договору, він був звільнений з ДП «Торезантрацит» за власним бажанням. Підстава звільнення - наказ №177/п/лс від 13 жовтня 2014 року. Суттєвою обставиною є те, що фактично він виконував свої трудові обов`язки до кінця липня 2014 року, а з 01 серпня 2014 року у зв`язку з тим, що шахта була знеструмлена та її приміщення були пошкоджені та зруйновані, та у зв`язку із проведенням активної фази антитерористичної операції, на підприємстві, був простій, а пізніше всіх робітників направили у безстрокову відпустку без збереження заробітної плати, відповідно до положень п.18 ч.1 ст.25 ЗУ «Про відпустки». З 16 березня 2015 року він був працевлаштований у виробничому структурному підрозділі «шахтоуправління Першотравенське» Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на посаду підземного гірника 2 розряду з повним робочим днем у шахті. Підстава прийняття на роботу - розпорядження №222-к від 16 березня 2015 року. З 12 травня 2015 року він був переведений на посаду підземного гірника 3 розряду з повним робочим днем у шахті. Підстава - розпорядження № 429-к від 12 травня 2015 року. 23 березня 2017 року він був звільнений з зазначеної вище посади на підставі положень ст.38 КЗпП України за власним бажанням. Підстава - наказ № 403к від 23 березня 2017 року. З 03 червня 2017 року він був працевлаштований у Філії «Павлоградське управління по монтажу, демонтажу та ремонту гірничошахтного обладнання» Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на посаду гірника підземного 3 розряду з повним робочим днем на підземних роботах. Підстава - наказ № 468-к від 30 червня 2017 року. З 23 листопада 2017 року він був переведений на посаду гірника очисного забою 5 розряду з повним робочим днем на підземних роботах. Підстава - наказ № 939-к від 23 листопада 2017 року. 26 травня 2019 року з довідки форми ОК-7 про індивідуальні відомості про застраховану особу він дізнався, що у 2014 році відповідачем здійснені відрахування до Пенсійного фонду лише за період з 01 січня 2014 року по 30 червня 2014 року, а за липень, серпень, вересень, жовтень 2014 року, жодних відрахувань єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ним не здійснено. Також, згідно до цієї довідки, відповідачем у 2014 році на його ім`я була нарахована наступна заробітна плата: січень 2014 року 6018,49 грн.; лютий 2014 року 5752,87 грн.; березень 2014 року 5066,38 грн.; квітень 2014 року 4870,09 грн.; травень 2014 року 4661,72 грн.; червень 2014 року 5089,09 грн.; липень 2014 року 5766,29 грн.; серпень 2014 року - 0,00 грн.; вересень 2014 року 2494,80 грн.; жовтень 2014 року (за 13 днів, з 01 по 13 жовтня 2014 року) 6204,60 грн. (загальна сума 31458,64 грн.) Відповідач, здійснивши нарахування його заробітної плати за липень 2014 року (відповідно до Форми ОК-7 - 5766,29 грн), за вересень 2014 року (відповідно до Форми ОК-7 - 2494,80 грн), за жовтень 2014 року (відповідно до Форми ОК-7 - 6204,60 грн), не здійснив повного розрахунку по його заробітній платі та іншим виплатам за ці місяці ні в день його звільнення ні після нього. По нарахованим сумам за липень, вересень, жовтень 2014 року відповідач не здійснив відрахування єдиного соціального внеску та не перерахував йому заробітну плату. Відповідно до статті 34 Закону України «Про оплату праці» встановлено, компенсація (лисі працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, 1,009 проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно положень Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини платі доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-111 від 19.10.2000 року та Постанови КМ України «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» від 21.02.2001р. №159, він має право на компенсацію втрати частини заробітку у зв`язку з порушенням строків його виплати. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Відповідно до с.2 цього закону, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Відповідно до ст.3 цього закону, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Так, відповідач не здійснив з ним розрахунок за липень 2014 року в сумі 5766,29 грн, за вересень 2014 року в сумі 2494,80 грн, за жовтень 2014 року в сумі 6204,60 грн. Також вважає, що відповідач повинен сплатити йому компенсацію за порушення строків виплати заробітної плати в розмірі 18029,12 грн. Просить суд стягнути з Державного підприємства «Торезантрацит» на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату за липень 2014 року в сумі 5766,29 грн, нараховану, але не виплачену заробітну плату за вересень 2014 року в сумі 2494,80 грн, нараховану, але не виплачену заробітну плату за жовтень 2014 року в сумі 6204,60 грн, компенсацію за порушення строків виплати заробітної плати в сумі 18029,12 грн, а всього 32494,81 грн., зобов`язати Державне підприємство «Торезантрацит» утримати з цих сум податок з доходів фізичних осіб, необхідний єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в порядку ч.2 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та сплатити цю суму єдиного соціального внеску на відповідний рахунок органу доходів і зборів за місцем обліку, зобов`язати Державне підприємство «Торезантрацит», нарахувати на суму заробітної плати, зазначену в системі персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України на його ім`я за період з 01 липня 2014 року по 13 жовтня 2014 року, єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в порядку ч.2 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та сплатити цю суму єдиного соціального внеску на відповідний рахунок органу доходів і зборів за місцем обліку. З урахуванням того, що дана справа виникає з трудових відносин, суд розглядає справу в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін, що відповідає вимогам ст.ст.274, 279 ЦПК України. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явились, представник позивача [PERSON] . надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник Державного підприємства «Торезантрацит» у судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи був належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на сторінці Першотравенського міського суду Дніпропетровської області Офіційного веб-порталу «Судова влада України», заяву про розгляд справи у його відсутність не надав, відзив на позовну заяву, у встановлений судом строк, не надав, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами справи, при заочному розгляді справи. Враховуючи вимоги ст.247 ЦПК України та ст.6 Конвенції «Про захист прав людини та основних свобод», ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовільнити з наступних підстав. За правилами статей 2,12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Судом встановлено,\~що дійсно\~позивач по\~справі [PERSON] \~перебував у\~трудових відносинах\~з Державним\~підприємством «Торезантрацит»\~з 22\~вересня 2008\~року по\~13\~жовтня 2014\~року,\~зокрема з\~22\~вересня 2008 року\~учнем гірника\~підземного з\~повним робочим\~днем під\~землею,\~а з\~01\~листопада 2008\~року підземним\~гірником 3\~розряду з\~повним робочим\~днем під\~землею. 13 жовтня 2014 року він був звільнений за власним бажання за ст.38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки [NUMBER] від 13 лютого 2007 року. 26 травня 2019 року він отримав у Першотравенському управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області, довідку форми ОК-7 про індивідуальні відомості про застраховану особу та дізнався, що у 2014 році відповідачем здійснені відрахування до Пенсійного фонду лише за період з 01 січня 2014 року по 30 червня 2014 року, липень, вересень, жовтень 2014 року, жодних відрахувань єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ним не здійснено. Також, згідно до цієї довідки, відповідачем у 2014 році на його ім`я була нарахована наступна заробітна плата: січень 2014 року 6018,49 грн.; лютий 2014 року 5752,87 грн.; березень 2014 року 5066,38 грн.; квітень 2014 року 4870,09 грн.; травень 2014 року 4661,72 грн.; червень 2014 року 5089,09 грн.; липень 2014 року 5766,29 грн.; серпень 2014 року - 0,00 грн.; вересень 2014 року 2494,80 грн.; жовтень 2014 року (за 13 днів, з 01 по 13 жовтня 2014 року) 6204,60 грн. (загальна сума 31458,64 грн.) Відповідач, здійснивши нарахування його заробітної плати за липень 2014 року (відповідно до Форми ОК-7 - 5766,29 грн), за вересень 2014 року (відповідно до Форми ОК-7 - 2494,80 грн), за жовтень 2014 року (відповідно до Форми ОК-7 - 6204,60 грн), не здійснив повного розрахунку по його заробітній платі та іншим виплатам за ці місяці ні в день його звільнення ні після нього. По нарахованим сумам за липень, вересень, жовтень 2014 року відповідач не здійснив відрахування єдиного соціального внеску та не перерахував йому заробітну плату. Таким чином, нарахована, але не виплачена заробітна плата за липень 2014 року становить 5766,29 грн.; за вересень 2014 року становить 2494,80 грн.; за жовтень 2014 року (за 13 днів, з 01 по 13 жовтня 2014 року) становить 6204,60 грн. Між сторонами виник спір із приводу порушення роботодавцем законодавства про оплату праці з підстав, передбачених ст. ст. 116, 117 КЗпП України. Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», судам роз`яснено, що, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Конституційний Суд України в Рішенні від 22 лютого 2012 року N 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237 1 цього Кодексу роз`яснив, що за статтею 47 Кодексу роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз наведених норм матеріального права з урахуванням висновків, що викладені в Рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012, дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Таким чином, аналіз наведених вище норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що передбачений ст. 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України. При цьому визначальним для доведення позову є такі юридично значимі обставини: невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд України згідно постанови від 15 вересня 2015 року у справі 21-1765а15. Таким чином, суд вважає, що заборгованість відповідача перед позивачем із заробітної плати за період липень, вересень, жовтень (за 13 днів, з 01 по 13 жовтня 2014 року) 2014 року становить 14965,69 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до статті 34 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно положень Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-111 від 19 жовтня 2000 року та Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» від 21 лютого 2001 року № 159, позивач має право на компенсацію втрати частини заробітку у зв`язку з порушенням строків його виплати. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Відповідно до ст.2 цього Закону, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Відповідно до ст.3 цього закону, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Так, відповідач не здійснив з позивачем розрахунок за липень 2014 року в сумі 5766,29 грн, за вересень 2014 року в сумі 2494,80 грн, за жовтень 2014 року в сумі 6204,60 грн. Для визначення розміру компенсації за заробітну плату за липень 2014 року величина індексів споживчих цін за серпень 2014 року - червень 2019 року (величина індексу споживчих цін за липень 2014 року, тобто місяць, за який повинна виплачуватися заробітна плата до розрахунку не включається.) складає - 232,33 %. Розрахунок проводиться шляхом множення щомісячних індексів споживчих цін за даними Держкомстату: 1,008 (серпень 2014р.) х 1,029 (вересень 2014р.) х 1,024 (жовтень 2014р.) х 1,019 (листопад 2014р.) х 1,030 (грудень 2014р.) х 1,433 (за 2015р.) х 1,124 (за 2016р.) х 1,137 (за 2017р.) х 1,098 (за 2018р.) х 1,010 (січень 2019р.) х 1,005 (лютий 2019р.) х 1,009 (березень 2019р.) х 1,010 (квітень 2019р.) х 1,007 (травень 2019р.) х 0,995 (червень 2019р.) х 100% = 232,33 %. Приріст індексу споживчих цін: 232,33 % - 100 % = 132,33 %. Розмір компенсації у зв`язку з порушенням встановлених строків виплати заробітної плати за липень 2014 року становить 5766,29 грн х 132,33 / 100 = 7630,53 грн. Для визначення розміру компенсації за заробітну плату за вересень 2014 року величина індексів споживчих цін за жовтень 2014 року - червень 2019 року (величина індексу споживчих цін за вересень 2014 року, тобто місяць, за який повинна виплачуватися заробітна плата до розрахунку не включається.) складає - 223,99 %. Розрахунок проводиться шляхом множення щомісячних індексів споживчих цін за даними Держкомстату: 1,024 (жовтень 2014р.) х 1,019 (листопад 2014р.) х 1,030 (грудень 2014р.) х 1,433 (за 2015р.) х 1,124 (за 2016р.) х 1,137 (за 2017р.) х 1,098 (за 2018р.) х 1,010 (січень 2019р.) х 1,005 (лютий 2019р.) х 1,009 (березень 2019р.) х 1,010 (квітень 2019р.) х 1,007 (травень 2019р.) х 0,995 (червень 2019р.) х 100% = 223,99 %. Приріст індексу споживчих цін: 223,99 % - 100 % = 133,99 %. Розмір компенсації у зв`язку з порушенням встановлених строків виплати заробітної плати за вересень 2014 року становить 2494,80 грн х 123,99 / 100 = 3093,30 грн. Для визначення розміру компенсації за заробітну плату за жовтень 2014 року величина індексів споживчих цін за листопад 2014 року - червень 2019 року (величина індексу споживчих цін за жовтень 2014 року, тобто місяць, за який повинна виплачуватися заробітна плата до розрахунку не включається.) складає - 218,74 %. Розрахунок проводиться шляхом множення щомісячних індексів споживчих цін за даними Держкомстату: 1,019 (листопад 2014р.) х 1,030 (грудень 2014р.) х 1,433 (за 2015р.) х 1,124 (за 2016р.) х 1,137 (за 2017р.) х 1,098 (за 2018р.) х 1,010 (січень 2019р.) х 1,005 (лютий 2019р.) х 1,009 (березень 2019р.) х 1,010 (квітень 2019р.) х 1,007 (травень 2019р.) х 0,995 (червень 2019р.) х 100% = 218,74 %. Приріст індексу споживчих цін: 218,74 % - 100 % = 118,74 %. Розмір компенсації у зв`язку з порушенням встановлених строків виплати заробітної плати за жовтень 2014 року становить 6204,60 грн х 118,74 / 100 = 7305,29 грн. Загальна сума компенсації вказаного виду, яка підлягає стягненню з Відповідача складає 18029,12 грн. Згідно ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. В зв`язку з цим, рішення суду в цій частині підлягає негайному виконанню. Відповідно до 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивача звільнено від сплати судового збору за подання позову про стягнення заробітної плати на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір». Позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі. Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем підлягає сплаті судовий збір у розмірі - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином з відповідача, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved