Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ТОВ «Торгівельно-енергетична компанія «ІТЕРА Україна» про визнання недійсним та скасування наказів № 03.1-57 від 04.08.2014 року, 03.1-72 від 11.09.2014 року, 03.1-77 від 02.10.2014 року про накладення дисциплінарних стягнень у вигляді оголошення доган, про визнання недійсним та скасування наказу № 03.1-101 від 29.12.2014 року про звільнення його з роботи за п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин трудових обовязків, за п.2 ст.41 КЗпП України за втрату довіря, оскільки вони були прийняті безпідставно із порушенням вимог діючого законодавства, про зміну формулювання причин звільнення із п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин трудових обовязків, із п.2 ст.41 КЗпП України за втрату довіря на п.2 ст.36 КЗпП України за закінченням строку дії трудового договору так як, на час видання наказу він вже не працював і строк дії трудового договору був закінчений, про відшкодування моральної шкоди в розмірі 20 000 грн., спричиненої незаконними діями відповідача. В судовому засіданні позивач та його представник підтримав позов в повному обємі із викладених у позові підстав з його уточненнями. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав за його безпідставністю, оскільки накладення дисциплінарних стягнень на позивача та його звільнення було проведено відповідно до вимог діючого законодавства України. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що з 18.06.2012 року [PERSON] працював в ТОВ «Торгівельно-енергетична компанія «ІТЕРА Україна» на посаді начальника 1-ї зміни АГНКС «Глибочиця» на підставі строкового трудового договору. Згідно наказу генерального директора ТОВ «Торгівельно-енергетична компанія «ІТЕРА Україна» № 03.1-57 від 04.08.2014 року [PERSON] було оголошено догану за неодноразове порушення касової дисципліни. Наказом генерального директора ТОВ «Торгівельно-енергетична компанія «ІТЕРА Україна» № 03.1-72 від 11.09.2014 року [PERSON] також було оголошено догану за неодноразове порушення касової дисципліни. Також наказом генерального директора ТОВ «Торгівельно-енергетична компанія «ІТЕРА Україна» № 03.1-77 від 02.10.2014 року [PERSON] було оголошено догану за неодноразове порушення касової дисципліни. Наказом генерального директора ТОВ «Торгівельно-енергетична компанія «ІТЕРА Україна» № 03.1-101 від 29.12.2014 року [PERSON] було звільнено із займаної посади за п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин трудових обовязків, за п.2 ст.41 КЗпП України за втрату довіря. Вищевказані накази про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення доган, були видані керівництвом ТОВ «Торгівельно-енергетична компанія «ІТЕРА Україна» у відповідності до вимог ст.149 КЗпП України, з якими [PERSON] був ознайомлений під розпис одразу ж після їх винесення, що стверджується копіями відповідних наказів та не заперечується останнім. Згідно ст.233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного в місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення у місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. [PERSON] звернувся до суду із позовними вимогами щодо скасування наказів про притягнення його до дисциплінарної відповідальності тільки 16.04.2015 року, а із позовними вимогами щодо поновлення на роботі та зміну формулювання причин звільнення 03.03.2015 року, які уточнив в судовому засіданні 19.06.2015 року. В своїй позовній заяві з її уточненнями [PERSON] не порушує питання про поновлення вищевказаного строку звернення до суду за захистом свого права та не наводить причин поважності його пропуску. Також в судовому засіданні встановлено, що згідно додаткової угоди № 18 від 25.12.2013 року до трудового договору ТОВ «Торгівельно-енергетична компанія «ІТЕРА Україна» з працівником [PERSON] від 21.11.2005 року строк дії трудового договору з останнім було продовжено до 31.12.2014 року. Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.12.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», якщо обставинам, які стали підставою звільнення, в наказі (розпорядженні) надана неправильна юридична кваліфікація, суд може змінити формулювання причин звільнення і провести його у відповідність з чинним законодавством про працю. В судовому засіданні також встановлено, що з дня видання наказу по 31.12.2014 року [PERSON] не працював, отже в наказі про звільнення позивача була дана неправильна юридична кваліфікація причин звільнення останнього, тому є всі правові підстави, щодо зміни формулювання причин звільнення позивача із п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин трудових обовязків, із п.2 ст.41 КЗпП України за втрату довіря на п.2 ст.36 КЗпП України за закінченням строку дії трудового договору. Також в судовому засіданні встановлено, що після звільнення [PERSON] із займаної посади з ним був повністю проведений розрахунок при звільненні, що не заперечуються самим позивачем. За наведених обставин відсутні правові підстави щодо задоволення позовних вимог [PERSON] в частині відшкодування моральної шкоди. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial