Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 08 грудня 2011 року у Павлівській сільській раді Тисменицького району Івано-Франківської області, актовий запис № 21. Від шлюбу у сторін є дочка [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає з відповідачкою. В позовній заяві зазначив, що спільне життя у них з відповідачкою не склалося. За період їх спільного проживання позивач зрозумів, що вони є різними людьми, як за характером, світоглядом так і за життєвими позиціями. З цієї причини їх сімя почала розпадатися, вони все рідше находили розуміння один із одним. Тривалий час сторони не підтримують стосунки, відчувають один до одного тільки зневагу. В кінці серпня минулого року відповідачка переїхала проживати до своїх батьків, з того часу сторони разом не проживають, не підтримують жодних стосунків, не ведуть спільного господарства чи інших справ. Позивач вважає, що сімя фактично розпалась, носить формальний характер і зберегти сімю у нього не має жодного бажання. А тому просить шлюб розірвати, дочку [PERSON] залишити на проживанні з матірю. Сторони в судове засідання не з'явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка зазначила, що на розірвання шлюбу згідна, дочку [PERSON] просить залишити проживати біля неї та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Тачинська». Передбачених ч.1 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частина 3 ст. 200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідачка визнає позов, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у підготовчому засіданні. Визнання відповідачкою позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що шлюб між [PERSON], [INFO], та гр. [PERSON] (дошлюбне прізвище Домків) [PERSON], [INFO], зареєстрований 08 грудня 2011 року у Павлівській сільській раді Тисменицького району Івано-Франківської області, актовий запис № 21, що стверджено свідоцтвом про шлюб серії 1-НМ № 103588, виданим 08 грудня 2011 р. Павлівською сільською радою Тисменицького району Івано-Франківської області. Від шлюбу у сторін є дочка [PERSON], [INFO], актовий запис № 2293 в Івано-Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, що стверджується копією свідоцтва про народження серії І-НМ № 317519, виданого 13 вересня 2016 року Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя, визначає ч.1 ст.36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обовязок подружжя турбуватись про сімю, в т.ч.: дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в сімї, та зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Сімя розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України суд, приймаючи до уваги згоду батьків, вважає за доцільне дочку [PERSON], [INFO], залишити на проживанні з матірю. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на прохання відповідачки, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Тачинська». На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 112-114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved