Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

[PERSON] заявив позов до [PERSON] сільської ради Ямпільського району Вінницької області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. Вказав, що 06 жовтня 1995 року у селі Довжок Ямпільського району Вінницької області померла його бабуся [PERSON]. До 2010 року йому не було відомо про наявність у нього спадкового майна, хоча після смерті бабусі він здійснював витрати на поховання і вступив у володіння і розпорядження всім спадковим майном, що належало їй до дня смерті і тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину і має право на отримання у власність спадщину після смерті бабусі [PERSON] З 2010 року по 2014 рік він перебував на роботі за межами Вінницької області. У 2014 році був призваний по мобілізації на військову службу у ЗСУ, де проходив службу в зоні проведення АТО. Зазначив, що за життя його бабуся склала заповіт від 06.04.1994 року, яким заповіла все своє майно йому. Заповіт не змінений та не відмінений. Спадкове майно складається з житлового будинку, що розташований по вулиці Сонячна,6 у селі Довжок Ямпільського району Вінницької області та майнового паю. Враховуючи вищевикладені обставини, він вимушений звернутись до суду з цим позовом та просити суд винести рішення, яким встановити факт прийняття ним спадщини, що відкрилася після смерті його бабусі та визнати за ним право власності на житловий будинок та майновий пай, у порядку спадкування за заповітом після смерті його бабусі. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву вхід.№4816 від 07.08.2017 року з клопотанням справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Ямпільського району Вінницької області у судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву за вхід.№4812 від 04.08.2017 року за підписом сільського голови із клопотанням справу слухати у відсутність представника відповідача, заявлені позовні вимоги визнають повністю, не заперечує проти їх задоволення. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі свідоцтва про смерть серії І-АМ №151284 виданого повторно 03 жовтня 2001 року встановлено, що [PERSON] померла 06 жовтня 1995 року у селі Довжок Ямпільського району Вінницької області (а.с.9). Із заповіту складеного 06 квітня 1994 року у селі Довжок Ямпільського району Вінницької області судом встановлено, що [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] (а.с.10). Із свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 27 грудня 1989 року судом встановлено, що померла [PERSON] є власником житлового будинку із надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований по вулиці Гагаріна,6 у селі Довжок Ямпільського району Вінницької області (а.с.11). Із технічного паспорту на садибний (індивідуальний житловий будинок №6 по вулиці Сонячна (колишня Гагаріна), що у селі Довжок Ямпільського району Вінницької області, судом встановлено, що [PERSON] є замовником технічної інвентаризації на вищевказаний житловий будинок (а.с.12-14). Із свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ВІ ХХVІІ №021098 виданого 20 червня 2002 року [PERSON] сільською радою Ямпільського району Вінницької області судом встановлено, що [PERSON] має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства КСП «Передовик» реорганізованого в СТОВ «Передовик» села Довжок Ямпільського району Вінницької області, частка якої визначена в розмірі 1725 гривень (а.с.15). Відповідно до ст.55 Конституції України, ст.15 ЦК України позивач має право на захист судом своїх невизнаних прав щодо спадщини, що відкрилася після смерті бабусі [PERSON] Відповідно до ст.124 ч.2 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Дослідивши докази, що є у справі та беручи до уваги доводи позивача, суд вважає встановленим, що позивач дійсно прийняв спадщину, що відкрилася після смерті його бабусі [PERSON], яка померла 06 жовтня 1995 року у селі Довжок Ямпільського району Вінницької області, що підтверджується достовірними письмовими доказами та доводами позивача. Відповідно до ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову і має підстави для задоволення вимог, оскільки встановлення факту прийняття спадщини має для позивача юридичне значення, а саме необхідність оформлення належним чином своїх спадкових прав після смерті бабусі [PERSON], яка померла 06 жовтня 1995 року у селі Довжок Ямпільського району Вінницької області. Відповідно ч.1 ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно ст.534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно ст.536 ЦК УРСР заповідач може на випадок, коли зазначений у заповіті спадкоємець помре до відкриття спадщини або не прийме її, зазначити іншого спадкоємця (підпризначення спадкоємця). Відповідно ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Отже, із врахуванням вище викладено, [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] і вважається таким, що прийняв спадщину, що залишилася після смерті бабусі, так як фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Враховуючи ту обставину, що ніхто із спадкоємців померлої не претендує на спадщину після її смерті, а також ті обставини справи, які визнані сторонами, у порядку ст.61 ч.1 ЦПК України не підлягають доказуванню, суд вважає встановленими обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог. Виходячи із наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення позову у повному обсязі. Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст.524, 534, 536, 548, 549 ЦК УРСР.

Outcome: approved