Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом мотивуючи тим, що 25 липня 2019 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, оформлений розпискою, за умовами якого останній отримав від позивача грошові кошти в розмірі 18 860,00 грн. зі строком користування до 25.10.2019 року, однак на теперішній час кошти не повернуті, будь-які дії щодо повернення заборгованості відповідач не вчиняє. А тому, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 18 860,00 грн, 69 027,60 грн. пені, 2 221,71 грн. інфляційних втрат та 981,24 грн. 3-х відсотків річних, а також судові витрати по справі. Ухвалою суду від 22 вересня 2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без їхньої участі, позов підтримують та просять задовольнити вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 липня 2019 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, за умовами якого останній отримав у позику від позивача 18 860 грн. на строк до 25 жовтня 2019 року, що підтверджується розпискою від 25.07.2019 року. У встановлений строк відповідач свого зобов`язання не виконав, грошові кошти не повернув. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Вказані правові висновки висловлені Верховним Судом України в постановах №6-1967цс15 від 11.11.2015р. та № 6-63цс13 від 18.09.2013 р. Відповідно до ст.545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу (ч.1 ст.1050 ЦК України). За змістом ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки [PERSON] не виконав зобов`язання за договором позики, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України з нього підлягає стягненню три проценти річних від простроченої суми за період з 25 жовтня 2019 року по 19 липня 2021 року, що згідно наданого позивачем розрахунку становить 981 грн. 24 коп., а також інфляційні збитки в сумі 2 221 грн. 71 коп., який відповідачем не оспорюється. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторві у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. (ч.2 ст.551 ЦК України). Відповідно до розписки, сторони погодили, що у разі несвоєчасної сплати платежів, позичальник сплачує на користь позикодавця неустойку (пеню) в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожен день такого прострочення. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Виходячи з розрахунку обумовленої сторонами процентної ставки за кожен день прострочення платежу, розмір пені за період з 19.07.2020 р. по 19.07.2021 року становить 69 027,60 грн. (18 860,00 грн. основного боргу*1% (пеня)/100%*365 (прострочених днів в межах строку позовної давності). За таких обставин суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики, яка складається з: 18 860,00 грн. суми боргу за договором позики, 69 027,60 грн. - пені, 2 221,71 грн. - інфляційних збитків, 981,24 коп. - 3% річних. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з вказаним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 908,00 грн., а тому на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі, а саме: сплачений позивачем судовий збір підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved