Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Медікор» про заміну товару неналежної якості на аналогічний товар належної якості, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, зазначивши, що 11.09.2012 року він придбав транспортний засіб марки NISSAN QASHQAI HB 2/0 2WD CVT SE+ № кузова [NUMBER], вартість якого складала 210900 грн., що підтверджується договором № 11/09/2012 від 11.09.2012 року. На даний автомобіль було встановлено гарантійний термін 3 роки або 100000 км пробігу. В гарантійній і сервісній книжці зазначений термін служби (придатності) автомобіля, який становить 6 років з дати продажу автомобіля. Продавець гарантував належну якість товару, однак, з моменту придбання автомобіля він звертався до сервісу NISSAN 7 разів у зв'язку з різними поломками. Вказав, що в нього є сумніви в тому, що він зможе використовувати автомобіль за призначенням ще 4 роки. Він звернувся до відповідача з проханням замінити неякісний автомобіль на такий же або аналогічний належної якості з числа наявних. Однак йому було відмовлено. Позивач зазначив, що 8 разів він звертався до сервісу, і кожен раз це завдавало йому матеріальних збитків, а саме: витрати на проїзд 400 грн. та 250 грн. втраченої заробітної плати, загалом - 5200 грн. В період з 24.06.2014 року по 26.07.2014 року йому довелось обходитись без автомобіля, що завдало йому незручностей. Письмової згоди на продовження терміну гарантійного ремонту він не давав, а тому має право на неустойку за 18 днів, яку оцінює в 78300 грн. Відсутність автомобіля завдала йому моральної шкоди, що пов'язана із зміною звичного ритму життя, остання несправність трапилась в день його народження по дорозі до іншої області, куди він їхав до своєї сім'ї, що завдало йому суттєвих душевних страждань. Враховуючи вищевказані незручності та душевні страждання, позивач оцінює моральну шкоду в 97440 грн. Також просив стягнути 1225 грн. - вартість проведеної експертизи, якою встановлено неможливість експлуатації автомобіля. Тому позивач звернувся до суду і просив зобов'язати відповідача замінити автомобіль та стягнути зазначену вище матеріальну, моральну шкоду та судові витрати. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, підтримала подане заперечення на позов, згідно якого вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими. Згідно заперечення зазначено, що позовна вимога про заміну автомобіля є необґрунтованою, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження того, що належний йому транспортний засіб має істотні недоліки. Щодо надання на час ремонту позивачеві у користування іншого автомобіля, та стягнення неустойки за ненадання за період більший за 14 днів, то така вимога є безпідставною, оскільки автомобілі не входять до переліку товарів, з яких утворюється обмінний фонд, з якого може надаватись тавр аналогічної марки на час гарантійного ремонту. Позивачем не надано доказів що підтверджують період часу ремонту, обсяг робіт, тому твердження позивача про порушення строків ремонту є недоведеним. Також позивачем не надано жодного документального підтвердження заподіяння йому матеріальної шкоди, не підтверджено витрати на дорогу та втрачену ним заробітну плату. Відповідачем не було допущено порушень прав позивача, позивачем не доведено того, що йому було завдано душевних страждань, а тому вимога про стягнення моральної шкоди також є безпідставною та необґрунтованою. Суд, вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 12 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів», істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Згідно ч. 1, 9 ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів», у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати, зокрема безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк. При пред'явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред'явлення або за згодою сторін в інший строк. На письмову вимогу споживача на час ремонту йому надається (з доставкою) товар аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) незалежно від моделі. Для цього продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов'язані створювати (мати) обмінний фонд товарів. Перелік таких товарів визначається Кабінетом Міністрів України. За кожний день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) та за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів», у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право, зокрема, вимагати від продавця або виробника заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. В судовому засіданні встановлено наступне. 11.09.2012 року [PERSON] за 210900 грн. придбав у відповідача транспортний засіб марки NISSAN QASHQAI HB 2/0 2WD CVT SE+ № кузова [NUMBER]. Гарантійний строк на автомобіль встановлено 36 місяців або 100000 км пробігу (в залежності від того, яка подія настане раніше). З часу придбання автомобіля позивач неодноразово звертався до сервісного центру NISSAN у зв'язку з різними неполадками. Зокрема, ТОВ «Медикор» гарантійний ремонт автомобіля було проведено: 05.06.2013 року на 29800 км пробігу; 03.07.2013 року на 41701 км пробігу автомобіля; 19.05.2014 року на 89100 км пробігу; 21.05.2014 року на 89421 км пробігу; 23.07.2014 року на 92000 км пробігу. В період з 24.06.2014 року по 26.07.2014 року автомобіль у зв'язку з проведенням ремонтних робіт знаходився у відповідача. В цей період відповідачем іншого автомобіля для користування позивачеві не було надано. На даний час автомобіль має істотні недоліки - знаходиться в несправному стані, в якому його експлуатація заборонена. [PERSON] звернувся до ТОВ «Медікор» із вимогою про заміну транспортного засобу у зв'язку з істотними недоліками товару, однак підприємством йому було відмовлено. Ці факти стверджуються сукупністю доказів та вимогами законів. Так, відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно з ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторонами визнаються і не підлягають доказуванню такі обставини: 1) що 11.09.2012 року [PERSON] та ТОВ «Медікор» уклали договір купівлі-продажу автомобіля марки NISSAN QASHQAI HB 2/0 2WD CVT SE+ № кузова [NUMBER]; ціна товару 210900 грн.; 2) на даний час власником автомобіля є позивач [PERSON]; 3) гарантійний строк на автомобіль встановлено 36 місяців або 100000 км пробігу (в залежності від того, яка подія настане раніше); 4) протягом гарантійного строку автомобіль неодноразово ремонтувався за рахунок продавця; Спірним є питання щодо того, чи має належний [PERSON] автомобіль NISSAN QASHQAI істотні недоліки. А також питання неустойки за перевищення відповідачем 14-денного терміну гарантійного ремонту автомобіля, та ненадання відповідачем позивачу в користування іншого автомобіля на час тривалого ремонту. Незважаючи на те, що представник відповідача заперечила проти позову, подані заперечення спростовуються сукупністю доказів. Із договору № 11/09/2012 купівлі-продажу транспортного засобу від 11.09.2012 року видно, що продавець гарантує належну якість товару, що продається за договором (п. 7.1). Якщо протягом гарантійного терміну в товарі будуть виявлені дефекти, продавець власними силами і в порядку, встановленому в п. 7.1 цього договору, зобов'язується замінити або відремонтувати дефектні деталі і усунути недоліки (п. 7.1.3). З висновку експертного дослідження № 524Е-08/14 від 03.09.2014 року видно, що автомобіль NISSAN QASHQAI HB 2.0, № кузова [NUMBER], знаходиться в несправному технічному стані. Згідно законодавства за наявності таких технічних несправностей експлуатація цього транспортного засобу заборонена. Із гарантійного сертифікату видно, що автомобіль проходив періодичне технічне обслуговування. Крім того, згідно відміток про проведення гарантійного ремонту, такий ремонт було проведено: 05.06.2013 року на 29800 км пробігу; 03.07.2013 року на 41701 км пробігу автомобіля; 19.05.2014 року на 89100 км пробігу; 21.05.2014 року на 89421 км пробігу; 23.07.2014 року на 92000 км пробігу. З наряду-замовлення № ГМД-000247 від 23.06.2014 року видно, що [PERSON] звернувся до ТОВ «Медікор» з приводу несправності автомобіля. З наряду-замовлення № ГМД-000265 від 04.08.2014 року видно, що [PERSON] звернувся до ТОВ «Медікор» з приводу несправності автомобіля. Згідно видаткової накладної до наряду-замовлення видно, що проведено ремонт головки блоку циліндрів, заміна ГБЦ. Перераховані докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані з дотриманням вимог законів, ніким не оскаржуються і не суперечать один одному. У поданому запереченні відповідача зазначено, що документом, який підтверджує передання ТЗ на гарнтійний ремонт, є наряд-замовлення. Тому твердження відповідача про те, що позивачем не надано доказів того, які саме роботи проводились та коли, спростовуються вищезазначеним нарядом замовлення № ГМД-000247 від 23.06.2014 року та № ГМД-000265 від 04.08.2014 року, з якого видно і обсяг проведених робіт, і коли саме такі роботи було розпочато. Оскільки відповідачем проведення ремонтних робіт не було проведено у чотирнадцятиденний строк, передбачений ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів», то за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару. Тому позовна вимога про стягнення такої неустойки підлягає частковому задоволенню, оскільки автомобіль перебував на ремонті 32 дні - у період з 24.06.2014 року по 26.07.2014 року. А тому виходячи з вартості автомобіля - 210900 грн., яка зафіксована в договорі, розмір неустойки за 18 днів становитиме 18*(210900/100)= 37962 грн. Суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що не потрібно створювати обмінний фонд автомобілів, і на такий товар як автомобілі не поширюється вимога про надання іншого товару на час гарантійного ремонту, а тому відсутні підстави для нарахування і стягнення неустойки. Оскільки ч. 9 ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено 2 самостійні підстави для нарахування неустойки в розмірі одного відсотка вартості товару: 1) сплата неустойки за кожний день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації); 2) за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів). Тому, сама наявність факту затримки з боку продавця усунення недоліків товару понад установлений строк (чотирнадцять днів), є підставою для вимоги покупця про сплату неустойки в розмірі одного відсотка вартості товару, за кожен день такої затримки. І не залежить від наявності чи відсутності обмінного фонду такого товару. Твердження відповідача про те, що позивачем не доведено, що автомобіль має істотні недоліки, спростовується, зокрема і дослідженим висновком експертного дослідження ПП ЕНДЦ «Експертиза» № 524Е-08/14 від 03.09.2014 року, з якого слідує, що автомобіль знаходиться в несправному технічному стані, експлуатація цього транспортного засобу заборонена. А те, що автомобіль перебував у ремонті значний період часу - з 24.06.2014 року по 26.07.2014 року, тобто 32 дні, що значно більше від встановленого ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» критерію визначення істотного недоліку товару, передбаченого п. б, а саме - усунення недоліку потребує більше 14 днів. Крім того, суд враховує й те, що до останнього ремонту, протягом гарантійного терміну автомобіль 6 разів перебував у ремонті у зв'язку з різними несправностями та враховує дані всі поломки в сукупності. Під час же останнього ремонту було відремонтовано головку блоків циліндра, однак, дану деталь не замінено. Сам же такий ремонт проводився не на сервісному центрі NISSAN, як було передбачено укладеним договором, а третьою особою - підрядчиком «Артіль», що підтверджується видатковою накладною до нараядку замовлення та відомостями про виконані роботи № ГМД-000265 від 4 серпня 2014 року. Що додатково є свідченням того, що поломка була настільки істотною та суттєвою, що на сервісному центрі її не могли усунути. Тому наявність вказаних фактів в сукупності: про те, що гарантійний ремонт автомобіля тривав 32 дні, що значно більше ніж строк, передбачений п. б ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів»; після гарантійного ремонту автомобіль знову знаходиться у непридатному для експлуатації стані; останній ремонт автомобіля у зв'язку із серйозністю поломки було проведено не на сервісному центрі; те, що протягом гарантійного терміну автомобіль 6 разів виходив із ладу; - вказують на те, що автомобіль, як товар, має істотні недоліки. А тому відповідно до положень ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів», позивач, виявивши протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару, має право на вимагати від продавця або виробника заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Дане право вимоги позивач реалізував шляхом звернення до відповідача з відповідною вимогою, однак йому було відмовлено. Тому, суд вважає, що право позивача на заміну товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар, підлягає судовому захисту, а позов в цій частині слід задовольнити. Відповідач заперечує проти позову про відшкодування матеріальної шкоди на користь позивача, що складається із витрат на дорогу (400 грн.) та втраченої заробітної плати (250 грн.) у зв'язку з недоведеністю. Дані заперечення суд приймає до уваги, та вважає, що позивачем не доведено того, що він взагалі будь-яким чином втратив свій заробіток у зв'язку зі зверненням до сервісного центру. Не доведено позивачем і розмір його заробітку. Жодними доказами не підтверджений і розмір витрат на проїзд до сервісного центру. Тому, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди слід відмовити. Крім того, заслуговують на увагу й заперечення відповідача про те, що позивачем не було доведено, що йому завдано моральної шкоди. Оскільки позивач окрім констатації факту відсутності у нього автомобіля за час ремонту, жодним чином не довів, що це спричинило йому душевні страждання, порушило звичний ритм його життя, тощо. А тому в задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди слід відмовити. Щодо компенсації позивачеві судових витрат в сумі 1225 грн., то судом встановлено, що за проведення експертного дослідження ПП ЕНДЦ «Експертиза», [PERSON] сплачено 800 грн., що підтверджується актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1017 від 23.08.2014 року та відповідною квитанцією до прибуткового касового ордеру № 997 від 23.08.2014 року. Доказів на проведення інших експертиз позивачем не надано. Тому суд вважає, що дані витрати на проведення експертизи в сумі 800 грн. підлягають стягненню з відповідача. Представником відповідача в судовому засіданні не доведено, що автомобіль NISSAN QASHQAI є технічно справним, не спростовано доводи позивача про технічну несправність автомобіля. Відповідачем не надано суду жодного доказу, що підтверджував би, що вказаний автомобіль не має істотних недоліків, які взагалі не можуть бути усунуті, чи те, що їх усунення потребує понад 14 календарних днів. Оскільки відповідно до положень ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» позивач звільнений від сплати судового збору, то в силу ч. 3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір стягується з відповідача в дохід держави відповідно до задоволеної частини вимог. На підставі ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 179, 209, 212-215 ЦПК України,

Outcome: partial