Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 08 вересня 2017 року він рухався на своєму транспортному засобі - мопеді «Альфа ZS50F», червоного кольору, 2008 року випуску, по проїжджій частині проспекту Соборного в бік пл. Покровської та Олександрійського індустріального технікуму. Попереду, а також позаду нього рухались його знайомі на своїх транспортних засобах - також мопедах. Перед тим, як виконати маневр повороту ліворуч, він побачив, що по зустрічній смузі йому назустріч рухається автомобіль. Перед перехрестям автомобіль марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номер [NUMBER] , який їхав йому на зустріч, зробив різкий маневр вліво і наїхав на нього. За кермом автомобіля перебував [PERSON] .В результаті дорожньо-транспортної пригоди його мопед був серйозно пошкоджений, а він отримав тілесні ушкодження. З урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просив стягнути з [PERSON] витрати на лікування в розмірі 5 455,00 грн., інфляційні втрати - 1005,45 грн., 3% річних - 418,62 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000,00 грн. У своєму відзиві відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що ДТП сталася не з його вини, а вини позивача. Крім того, позивачем не доведено, що придбані позивачем медичні препарати та витратні матеріали були використані саме на лікування від травм, отриманих внаслідок ДТП. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що 08 вересня 2017 року близько 23 години він з друзями катався на мопедах. Вони їхали на трьох мопедах з площі Соборної по проспекту Соборному в напрямку до Політехнічного коледжу. На першому мопеді їхав [PERSON] за кермом і пасажир з ним - [PERSON] . Вони здійснили поворот і зупинилися між магазином «Анатоль» і ворітьми кафе «У Яші ». Далі рухався він на своєму мопеді, а позаду нього - [PERSON] на мопеді. Між ними була дистанція 15-20 м. Він зупинився і пропускав зустрічний транспортний засіб, оскільки в його мопеді згоріла лампочка лівого повороту, то він виставив ліву руку показуючи поворот. Передня фара на мопеді була ввімкнена. Потім він побачив світло фар автомобіля, що рухався у зустрічному напрямку. Зіткнення сталося на його смузі руху, що підтверджується наданими фото. Далі нічого не пам`ятає, отямився в лікарні. Там йому надали першу медичну допомогу: зашили брову, зробили рентген та запропонували госпіталізацію. Він перебував у шоковому стані і відмовився від госпіталізації. В нього був струс головного мозку, вибитий передній зуб, розсічена брова та забої. Потім він повернувся разом з [PERSON] на місце ДТП. Там були складені документи, його мопед забрали працівники поліції. Коли він зазначив слідчому, що не згоден зі схемою місця ДТП, то слідчий відмовив йому у копіюванні даного документу. За декілька днів стан його здоров`я значно погіршився і він звернувся до лікарні, де його було госпіталізовано. Він наполягає на стягнення матеріальних збитків та відшкодуванні моральної шкоди, яка полягає у ушкодженні здоров`я, він тривалий час не міг приступити до роботи. Має посвідчення водія категорії «В», категорії «А» не має, проте тривалий час керує мопедом, добре знає Правила дорожнього руху. Мопед не був належним чином зареєстрований та не мав полісу страхування. Він керував транспортним засобом без шолому. За ці порушення Правил дорожнього руху його було притягнуто до адміністративної відповідальності. В судовому засіданні відповідач [PERSON] повідомив, що позов не визнає. Додатково пояснив, що він рухався по проспекту Соборному від площі Кірова в напрямку площі Соборної на власному авто «ВАЗ 2199». Дорога має по дві смуги руху в кожному напрямку, оскільки права смуга була зайнята припаркованими автомобілями, то він рухався по другій смузі. Наближаючись до перехрестя він побачив, що мопед здійснив перед ним поворот ліворуч, але руху його автомобіля це не заважало. Наближаючись до пішохідного переходу, він побачив мопед без освітлення, після чого здійснив екстрене гальмування, авто винесло на зустрічну смугу, а потім повернуло назад. Уникнути зіткнення не вдалося. Він зіткнувся з мопедом «лоб в лоб» (капотом в переднє колесо). Позивач перелетів через автомобіль і лежав на дорозі. Він вийшов з автомобіля, підійшов до потерпілого, який лежав без свідомості, і відійшов до машини, а потім на тротуар. Він перебував у шоковому стані. Збіглося багато людей. Чув як викликали швидку. За 15 хвили приїхала швидка і забрала потерпілого. Потім приїхала поліція, складали процесуальні документи до 4-5 години ранку. Перед ДТП він рухався зі швидкістю близько 60 км/год. Автомобіль в нього не вилучався. Мав автоцивілку на транспортний засіб, яка діяла до 21 березня 2018 року. Автомобіль відремонтував за власні кошти і продав. Представник відповідача - адвокат Кошеленко А.В. в судовому засіданні заперечувала проти позову з підстав, зазначених у відзиві. Додатково пояснила, що ДТП сталося за участі автомобіля і мопеда, поліція описала місце ДТП, відповідно до якого зіткнення сталося на зустрічній смузі руху для позивача. Позивач був госпіталізований після ДТП, але через короткий проміжок часу повернувся на місце ДТП, відмовившись від госпіталізації. Лише через 5 днів він був госпіталізований. Жодних доказів того, що робив позивач протягом 5 днів суду не надано, тобто відсутні докази причинного зв`язку між ДТП і ушкодженнями здоров`я, які лікував позивач. Крім того, сума матеріальної шкоди, яку просить стягнути позивач, не співмірна з отриманими ушкодженнями. Відсутні докази того, що позивач у зв`язку з отриманими травмами не зміг виконувати посадові обов`язки, приступити до роботи. Крім того, транспортний засіб, яким керував відповідач, мав чинний на час ДТП поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що в день ДТП він їхав пасажиром на мопеді, за кермом якого був [PERSON] їхав на його мопеді за ними, а позаду нього ще один їх товариш. Дистанція між ними була близько 20 метрів. Вони їхали від площі Соборної до Політехнічного коледжу. Вони здійснили поворот ліворуч біля кафе «У Яші » і відразу зупинилися між магазином «Анатоль» і ворітьми кафе. Він бачив, як Додільний перед поворотом зупинився, пропускаючи зустрічний транспортний засіб і рукою показував поворот ліворуч, передня фара його мопеда була ввімкнена. Автомобіль «ВАЗ2199» здійснив зіткнення з ним. Він був за 20 м від місця ДТП. Після удару Додільний підлетів угору і впав на дорогу без свідомості. Всі транспортні засоби були на середині дороги, після удару мопед відлетів до бордюру, а авто трохи виїхало на зустрічну смугу. Потім приїхала швидка і забрала [PERSON] . Вони приїхали до місця призначення, тому він як пасажир встав з мопеда і чекаючи на інших, дивився на дорогу і бачив момент зіткнення. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що у вересні 2017 року, ввечері у темну пору доби, вони з друзями каталися на мопедах. Він був за кермом свого мопеду, його пасажиром був [PERSON] . За ними на мопеді їхав [PERSON] , а за ним - [PERSON] . Вони їхали від площі Соборної по проспекту Соборному та звертали до Політехнічного коледжу. Після повороту ліворуч він відразу зупинився між магазином «Анатоль» і ворітьми кафе «У Яші ». Він паркувався, коли почув звук гальм, повернувшись до дороги побачив як автомобіль збив [PERSON] на мопеді. [PERSON] перелетів через авто і впав на землю по своїй смузі руху головою до дорожньої розмітки. На дорозі йому було видно дорожню розмітку, уламки від мопеда і автомобіля лежали на обох смугах руху. Він не звернув уваги, де розлилося паливо від мопеда. До [PERSON] збіглися люди, викликали швидку. Він разом з [PERSON] поїхав до лікарні, там потерпілому надали медичну допомогу, це тривало близько 15 хвилин. До них в лікарню приїхали люди і пропонували [PERSON] кошти, щоб той не звертався до поліції, але [PERSON] відмовився. Потім приїхав слідчий і вони разом повернулися на місце ДТП, де складали процесуальні документи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] на початку 2019 року виклав пост в «Фейсбуці» щодо пошуку свідків ДТП, яке сталося у вересні 2017 року. Він відгукнувся на дане повідомлення. 08 вересня 2017 року його друг святкував день народження і вони перебували біля кафе «Деліз», яке розташоване навпроти кафе «У Яші ». Він стояв спиною до дороги, почувши звук гальм (1-2 секунди), повернувся і побачив зіткнення автомобіля і мопеда. Тормозний шлях був біля 8 мерів, оскільки і автомобіль, і мопед рухалися з невеликою швидкістю. Транспортні засоби рухалися назустріч один одному, це було лобове зіткнення. Автомобіль їхав з площі Кірова, а мопед - з площі Соборної. Удар стався біля пішохідного переходу, розташованого біля кафе «Деліз» через проспект Соборний, ближче до середини перехрестя на смузі руху автомобіля. Він стояв за 10 м від місця ДТП і відразу всі побігли до потерпілого. Він лежав за 1,5 м від автомобіля. Авто стояло в напрямку площі Соборної, майже на розмітці двох суцільних ліній, трохи навскоси. Удар стався майже на пішохідному переході. Паливо було розлите на смузі руху автомобіля і потерпілий лежав на смузі руху автомобіля. Він не бачив, щоб переміщали мопед чи авто після ДТП. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що бачив наслідки ДТП, яке сталося 08 вересня 2017 року в період часу з 23 до 24 години, на перехресті біля магазину «Анатоль». Він стояв спиною. Почув звук гальм. Повернувся і побачив лежачого на дорозі водія мопеда, авто стояло на правій смузі руху. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що 08 вересня 2017 року о 23 год. 07 хв. він з друзями збиралися перейти проспект Соборний від піцерії «Скоріні» до кафе «Зірка Сходу». Почули удар і побачили, що сталося ДТП. Потерпілий лежав на проїзній частині дороги по його смузі руху. До потерпілого відразу збіглися люди. Він сфотографував місце ДТП і виклав фото в мережу «Інтернет». Автомобіль рухався у своїй смузі руху та зупинився біля правої бровки, мопед лежав в смузі руху автомобіля (в зустрічній смузі руху для мопеду). Перше фото він зробив о 23 год. 09 хв. Він підійшов до автомобіля, але водія там не було. Він зачекав близько 10 хвилин, але водій не з`явився. Він повернувся до друзів у кафе «Зірка сходу». Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що 08 вересня 2017 року після 22 години він з друзями стояв біля магазину «Анатоль», почув звук гальм, повернувся і побачив момент зіткнення. На смузі руху автомобіля відбулося зіткнення з мопедом, потім автомобіль повело до правої бровки. Мопед лежав поряд з автомобілем. Водій мопеда впав на землю. Автомобіль був пошкоджений - розбите лобове скло. Вони підбігли до місця ДТП. Потерпілий водій мопеда підвівся. Потім приїхала швидка і поліція, складали відповідні документи. Як рухався мопед він не бачив. Автомобіль передньою частиною (посередині) вдарив мопед. Заслухавши вступне слово учасників справи, показання свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов та заперечення проти нього, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносини. Статтями 12, 13, 81 та 83 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони та інші учасники справи подають докази безпосередньо до суду. Судом встановлено, що 08 вересня 2017 року о 23 год. 00 хв. сталася ДТП - зіткнення автомобіля ВАЗ 21099, під керуванням відповідача [PERSON] та скутера «Альфа», під керуванням позивача [PERSON] . Працівниками поліції складено протокол про порушення Правил дорожнього руху водієм скутера [PERSON] , який при виконанні маневру - повороту наліво на вул. Примакова, не надав перевагу в русі автомобілю ВАЗ 21099, державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався у зустрічному напрямку, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з останнім, чим порушив вимоги п. 16.13 ПДР. Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 жовтня 2018 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] закрито у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова суду обґрунтована тим, що суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а у висновку комісійної судової транспортно-трасологічної експертизи зазначено, що вирішити питання на якому місці проїжджої частини сталося зіткнення автомобіля та скутера експертним шляхом неможливо. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи без дійсності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з п. 4 ч. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року, роз`яснено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв`язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. На час дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ВАЗ 21099, реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована, що підтверджується полісом №6301188 від 21 березня 2017 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, в «Українській пожежно-страховій компанії». Строк дії полісу з 22 березня 2017 року по 21 березня 2018 року, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю - 200 000,00 грн., за шкоду заподіяну майну - 100 000,00 грн., франшиза - 0 грн. Факт наявності страхового полісу у відповідача та відсутність страхового полісу у позивача працівниками поліції зафіксовано при складанні схеми місця ДТП. Про даний факт сторони не заперечували у судовому засіданні. Позивач підтвердив, що за відсутність у нього страхового полісу він був притягнутий до адміністративної відповідальності. Судом встановлено, що позивач до страхової компанії не звертавсь із заявою щодо виплати страхового відшкодування, заподіяної матеріальної та моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, вважає, що відшкодувати йому шкоду повинен особисто відповідач, як особа винна в ДТП. Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені нормами статті 1166 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Шкода, заподіяна особі або майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч.2 ст.1166 ЦК України). Тобто, за змістом ч. 1 ст. 1166, ст. 1187 ЦК України шкода, заподіяна особі або майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується за правилами ч. 1 ст. 1188 ЦК України: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного). Разом з тим, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (частина шістнадцята статті 9 Закону України «Про страхування»). Таким чином, враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність відповідача на час настання страхового випадку була застрахована, то позивач мав самостійно звернутись до страхової компанії про виплату страхового відшкодування за полісом, при цьому саме страховик після виплати страхового відшкодування має право регресної вимоги до особи, яка завдала шкоди, у разі наявності для цього правових підстав визначених Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) зазначено, що: «відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування». Також, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №755/10947/17 висловлено наступну правову позицію: «Велика Палата Верховного Суду зазначає, що незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду», тому суд враховує останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду у тотожних спорах, сформульовану у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц. Крім того, ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Отже, обов`язок з відшкодування матеріальної шкоди у межах страхового відшкодування та з відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, покладається на страховика. Тобто, якщо позивачу недостатньо сплаченого страховиком відшкодування для повного відшкодування, він має право вимоги до винної у ДТП особи на різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження №14-316цс18) та підтверджено ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі №753/15214/16-ц (провадження №14-25цс20). З урахуванням того, що цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією автомобіля під керуванням відповідача, була застрахована, то майнова та моральна шкода повинна бути відшкодована особою, яка винна у завданні шкоди лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком (франшиза, втрата товарної вартості, страховий ліміт). Доводи позивача, що шкода має бути відшкодована тільки заподіювачем у повному обсязі, не беручи до уваги обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування в межах ліміту, є неправильними та суперечать нормам матеріального права, якими врегульовано спірні правовідносини. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Оскільки ліміт цивільно-правової відповідальності перевищує суму завданої шкоди, а франшиза складає 0,00 грн., то за зазначених обставин відповідач, як особа чиї дії застраховані, не несе прямої відповідальності перед позивачем, то до вирішення питання про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, страховою компанією, передбачені законом підстави для задоволення позову до водія [PERSON] відсутні. Відповідно до п. 37.2. ст. 37 Закону, рішення страховика про відмову у здійсненні страхової виплати повідомляється страхувальнику у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. Така відмова позивачу не надавалася. Суд не вбачає підстав для перевірки доведеності чи недоведеності позовних вимог та оцінки доказів у справі, оскільки до участі у справі не було залучено як відповідача страхову компанію. Рішення суду про відмову в позові не перешкоджає позивачу звернутися з заявою до страхової, а в разі не задоволення вимог - з позовом до всіх належних відповідачів. За змістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову та про інші витрати позивачем не заявлено, інші учасники справи щодо відшкодування витрат, пов`язаних з розглядом справи, до суду не зверталися, то суд вважає, що судові витрати у цій справі слід залишити по фактично понесеним.

Outcome: dismissed