Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач за первісним позовом) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач за первісним позовом), відповідно до якого (з урахуванням останньої заяви про збільшення позовних вимог) просив: -встановити факт припинення шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON] з лютого 2015 року; -визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] , грошові кошти у розмірі 940 000, 00 грн., що отримані від продажу автомобілів Bentley Continental GT, шасі № [NUMBER] та Mercedes-Benz CL 550, шасі № [NUMBER] ; -відступити від засад рівності часток подружжя та поділити майно, набуте сторонами за час шлюбу наступним чином: виділити у власність позивача за первісним позовом та визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 182,5 кв.м та грошові кошти у розмірі 550 029, 00 грн. загальною вартістю майна 4 205 999, 00 грн.; видіти у власність відповідача за первісним позовом та визнати за [PERSON] право власності на грошові кошти у розмірі 940 000, 00 грн, отримані від продажу автомобілів Bentley Continental GT та Mercedes-Benz CL 550; -стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію у розмірі 550 029, 00 грн., що становить частку [PERSON] від грошових коштів, отриманих від продажу автомобіля Bentley Continental GT та Mercedes-Benz CL 550; -стягнути з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та за час шлюбу набули зазначене вище майно (квартиру та два автомобілі). Вартість спірних автомобілів позивач за первісним позовом визначає згідно звітів, зроблених на його замовлення, а саме - 3802931, 00 грн. вартість Bentley Continental GT та 953097, 00 грн. вартість Mercedes-Benz CL 550. Вартість квартири становить 3 655 970, 00 грн. З лютого 2015 року відносини між сторонами значно погіршились, позивач за первісним позовом почав проживати окремо, спільне господарство сторони вести припинили, шлюбні стосунки між сторонами також було припинено. У подальшому позивачу стало відомо, що відповідач самовільно відчужила автомобілі Bentley Continental GT та Mercedes-Benz CL 550. При цьому, відповідач діяла не в інтересах сім`ї та без згоди позивача, продала спірне майно за заниженою ціною, що призвело до значної втрати частки майна подружжя. Своїми діями вона завдала шкоди інтересам сім`ї. Також позивач зазначає, що відповідач не дбала про матеріальне забезпечення сім`ї, не працювала, не займалась вихованням доньки, витрачала спільні кошти на власні потреби, зрадила позивача з іншим чоловіком. Позивач також зазначає, що джерелом походження коштів, за рахунок яких було придбано спірне майно подружжя (квартира, автомобілі), були особистою приватною власністю позивача за первісним позовом у вигляді грошових коштів, отриманих за договором позики 10.03.2011, що встановлено у рішенні Шевченківського районного суду м. Києва від 25.07.2016 по справі № 761/21785/15-ц. З огляду на зазначене, позивач за первісним позовом просить застосувати положення ч. 2 ст. 70 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) щодо відступлення від засад рівності часток кожного з подружжя у спільному майні, оскільки реальна вартість майна подружжя становить 8 411 998, 00 грн., з яких вартість автомобілів - 4 756 028, 00 грн., квартири - 3 655 970, 00 грн. Частка позивача за первісним позовом у спільному майні становить 4 205 999, 00 грн. Разом з тим, відповідачем за первісним позовом своїми неправомірними діями нанесено матеріальну шкоду майну подружжя у розмірі 3 816 028, 00 грн., у зв`язку з чим вартість майна подружжя зменшилась до 4 594 970, 00 грн. Відповідач за первісним позовом заперечувала проти позовних вимог, просила відмовити в їх задоволенні та звернулась до суду із зустрічним позовом до позивача за первісним позовом, відповідно до якого просила: -визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] та має наступні характеристики: кількість кімнат - 4, загальна площа - 182, 5 кв.м, житлова площа - 94, 8 кв.м в ідеальних частках по Ѕ за кожним із спаввласників. -визнати право власності за [PERSON] на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , виділивши їй при поділі вказаної квартири натурі відповідно до висновку експерта № 12340/17-44 від 29.08.2018, приміщення 9 поверху: житлова кімната № 2 (площею 37, 5 кв.м), хол № 1 (площею 29, 0 кв.м.), кухня-їдальня № 3 (площею23, 8 кв.м), комора № 4 (площею 2, 7 кв.м), вбиральня № 5 (площею 3, 8 кв.м). -визнати право власності за [PERSON] на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , виділивши йому при поділі вказаної квартири в натурі відповідно до висновку експерта № 12340/17-44 від 29.08.2018, приміщення 10 поверху: житлова кімната № 7 (площею 16, 4 кв.м), житлова кімната № 8 (площею 16, 5 кв.м), житлова кімната № 10 (площею 24, 4 кв.м), хол № 6 (площею 21, 3 кв.м), санвузол № 9 (площею 7, 1 кв.м); -стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію належної відповідачу за первісним позовом частки у спільному майні подружжя за автомобіль марки Mercedes-Benz CL 550, 2009 р.в., д.н.з. [NUMBER] у розмірі 70 000, 00 грн., що становить Ѕ частину вартості відчуженого автомобіля; -стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію належної відповідачу за первісним позовом частки у спільному майні подружжя за автомобіль марки Bentley Continental GT 2012 р.в., д.н.з. [NUMBER] у розмірі 400 000, 00 грн., що становить Ѕ частину вартості відчуженого автомобіля; -стягнути з позивача за первісним позовом на користь відповідача за первісним позовом судовий збір у розмірі 5 763, 00 грн. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі і за час шлюбу сторонами набуто вище вказане спірне майно. Крім того, шлюб між сторонами було розірвано 07.06.2016 рішенням Святошинського районного суду м. Києва. Так, відповідач за первісним позовом заперечує той факт, що майно, яке остання вважає спільною сумісною власністю подружжя, придбане виключено за кошти позивача за первісним позовом, оскільки за період перебування у шлюбі відповідач за первісним позовом також працювала, отримувала дохід. До шлюбу відповідач мала у власності два автомобіля Mercedes-Benz Е 140 1997 р.в. та Mercedes-Benz S 320. При цьому, позивач за первісним позовом не завжди мав постійний прибуток, товариства, засновником яких він був, припинено на підставі судового рішення. Все майно придбавалось за кошти відповідача та її родичів. Кошти на купівлю квартири відповідач за первісним позовом отримала з продажу своїх автомобілів. Крім того, на придбання спірних автомобілів та квартири відповідач за первісним позовом брала гроші в борг. При цьому, оскільки позивачу за первісним позовом у січні 2015 року знадобились гроші, останній змусив відповідача за первісним позовом видати довіреність на продаж спірного автомобіля Mercedes-Benz CL 550, який було продано за 140 000, 00 грн. Позивач за первісним позовом кошти забрав у повному обсязі для розвитку свого бізнесу. При цьому, вказаний автомобіль було реалізовано за згодою позивача за первісним позовом. Крім того, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20.12.2017 було відмовлено позивачу за первісним позовом про визнання договору купівлі-продажу автомобіля Mercedes-Benz CL 550 недійсним у зв`язку з тим, що позивач за первісним позовом нібито був не обізнаний щодо його продажу. Крім того, у травні 2015 року відповідачем за первісним позовом було відчужено другий автомобіль Bentley Continental GT своєму дядьку [PERSON] за вимогою позивача за зустрічним позовом, оскільки останньому необхідні були кошти щоб зберегти його бізнес. Отримані грошові кошти у розмірі 800 000, 00 грн. безпосередньо отримав позивач за первісним позовом від покупця. Від продажу обох автомобілів відповідач за первісним позовом нічого не отримала. Враховуючи вище наведене, відповідач за первісним позовом звернулась до суду із зустрічною позовною заявою. Позивач за первісним позовом проти зустрічних позовних вимог заперечував, просив відмовити у їх задоволенні. Обґрунтовуючи свої заперечення посилався на обгрунтування обгартування та обставини, викладені у первісному позові. Також вказав, що відповідачем за первісним позовом не надано належних доказів того, що вона працювала та отримувала дохід, а також того, що саме за її кошти купувались спірні автомобілі. Натомість позивач за первісним позовом за період перебування у шлюбі з [PERSON] обіймав ряд посад, а також був засновником ряду товариств, а тому дохід отримував, що підтверджується відповідною податковою звітністю. Зазначив також, що автомобілі відповідача за первісним позовом були відчужені нею задовго до придбання спірної квартири. Також вказав, що кошти на квартиру позивач за первісним позовом зняв з депозитного рахунку ПАТ «Діамантбанк», що підтверджується платіжним дорученням від 13.05.2014. 21.10.2015 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Гуменюк А.І. відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду. 09.12.2015 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Гуменюк А.І. задоволено заяву позивача за первісним позовом та вжито заходи забезпечення позову, накладено арешт на спірну квартиру. 24.12.2015 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Гуменюк А.І. задоволено заяву позивача за первісним позовом та вжито заходи забезпечення позову, заборонено розпоряджатись спірним автомобілем Bentley continental GT. 01.03.2016 у судовому засіданні представником позивача за первісним позовом подано заяву про збільшення позовних вимог. 01.03.2016 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Гуменюк А.І. задоволено заяву позивача за первісним позовом та вжито заходи забезпечення позову, накладено арешт на автомобіль Bentley continental GT. 26.04.2015 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Гуменюк А.І. відмовлено у задоволенні заяви позивача за первісним позовом про забезпечення позову. 28.04.2016 позивачем за первісним позовом подано заяву про збільшення позовних вимог. 27.05.2016 позивачем за первісним позовом подано заяву про збільшення позовних вимог. 13.06.20116 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Гуменюк А.І. відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про скасування заходів забезпечення позову. 13.06.2016 у судовому засіданні відмовлено у залученні у якості третьої особи [PERSON] 11.05.2017 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Гуменюк А.І. у задоволенні клопотання про зупинення провадження по справі відмовлено. 23.05.2017 від відповідача за первісним позовом надійшли заперечення на позову заяву 13.06.2016 у судовому засіданні задоволено клопотання відповідача за первісним позовом про виклик свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 12.06.2017 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Гуменюк А.І. задоволено клопотання відповідача за первісним позовом та призначено по справі судову будівельно-теххнічну експертизу. 04.09.2018 на підставі Розпорядження керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва № 01-08-1094 від 04.09.18 року та Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.09.2018 справу передано до провадження судді Мальцева Д.О. 05.09.2018 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцева Д.О. справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. 25.10.2018 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцева Д.О. відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача за первісним позовом про витребування доказів. 25.10.2018 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцева Д.О. задоволено клопотання представника позивача за первісним позовом про виклик свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 08.07.2019 від відповідача за первісним позовом надійшов відзив. 08.02.2019 від відповідача за первісним позовом надійшов зустрічний позов. 08.02.2019 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцева Д.О. задоволено клопотання представника відповідача за первісним позовом про виклик свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 08.02.2019 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцева Д.О. прийнято зустрічний позов до розгляду з первісним позовом. 15.04.2019 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцева Д.О. задоволено частково клопотання представника відповідача за первісним позовом про витребування доказів. 15.04.2019 у судовому засіданні позивачем за первісним позовом подано заяву про зміну позовних вимог. 20.08.2019 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцева Д.О. закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті. Позивач, представник позивача за первісним позовом у судовому засіданні підтримали позовні вимоги за первісним позовом, просили їх задовольнити в повному обсязі. Проти зустрічних позовних вимог заперечували, просили відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Представник відповідача за первісним позовом у судовому засіданні заперечував проти первісного позову, просив відмовити в його задоволенні в повному обсязі. Позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Суд, заслухавши пояснення сторони позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, встановив такі обставини справи. Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положеннями ч. 2 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. При цьому, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 07.07.2007 (Свідоцтво про шлюб, актовий запис № 1153). З матеріалів справи вбачається, що в період перебування у шлюбі сторонами було придбано два автомобілі. Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, дата реєстрації 26.03.2011, за відповідачем за первісним позовом зареєстровано автомобіль Mercedes-Benz CL 550, д.н.з. [NUMBER] , № шасі (кузова, рами) [NUMBER] . Також в матеріалах справи наявна копія Договору купівлі-продажу автомобіля Bentley Continental GT, укладеного між ТОВ «Редкар» та [PERSON] 05.03.2013 (ціна договору - 2 600 000, 00 грн.), Акт приймання-передачі вказаного автомобіля, підписаний між тими ж самими сторонами Договору. Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, дата реєстрації 07.03.2013, вказаний автомобіль (Bentley Continental GT 2012 р.в., д.н.з. [NUMBER] , № шасі (кузова, рами) [NUMBER] .) було зареєстровано за відповідачем за первісним позовом. 30.04.2014 між ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» та відповідачем за зустрічним позовом [PERSON] укладено Договір купівлі-продажу майнових прав № 6156/РН-К, за умовами якого остання придбала майнові права на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.07.2014, ІН 24255993, право власності на спірну квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] . Позивач зазначає, що шлюбні відносини припинені між сторонами з лютого 2015 року. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, шлюб між сторонами розірвано 07.06.2016 за рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 07.06.2016 (справа № 759/6963/15-ц), яке набрало законної сили 21.06.2016. При цьому, належних та допустимих доказів того що шлюбні відносини між сторонами були припинені до 07.06.2016 позивачем за первісним позовом не надано. Пояснення свідків суд також критично оцінює, оскільки з частини пояснень вбачається, що сторони періодично проживали разом та продовжували вести спільне господарство, з пояснень інших свідків вбачається протилежне. З огляду на суперечливість наданих показів, суд до уваги їх не приймає. Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При цьому, статтею 60 СК України встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, у постановах Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 334/4220/18 (провадження № 61-19010св20), від 07 липня 2021 року у справі № 760/18983/16 (провадження № 61-16673св20). Позивач за первісним позовом стверджує, що спірне майно придбано ним за власні кошти та, зокрема, посилається на ту обставину, що ним знімались кошти з депозитного рахунку на оплату Договору купівлі-продажу майнових прав. Так в матеріалах справи наявна заява на видачу готівки № 16 на суму 3 015 662, 00 грн., Банк отримувача Відділення ПАТ «Діамантбанк», отримувач [PERSON] . При цьому, зазначена заява на видачу готівки не свідчить про те, що кошти, які були зняті позивачем за первісним позовом, були його власними, а не спільними коштами подружжя. Крім того, кошти за Договором купівлі-продажу майнових прав вносились безпосередньо відповідачем за первісним позовом, що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 13.05.2014 на суму 3 015, 630, 00 грн. щодо зарахування [PERSON] грошових коштів на рахунок ПАТ «ХК «Київміськбуд» в рахунок оплати за майнові права за квартиру [ADDRESS] за Договором купівлі-продажу майнових прав. Право власності також зареєстроване на відповідача за первісним позовом. Позивач за первісним позовом також вказує, що працював та отримував дохід, на підтвердження чого надає численні витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, які містять інформацію щодо створення та припинення юридичних осіб за участю позивача, а також копії податкової звітності, копії різних правочинів щодо придбання та відчуження нежитлових приміщень та іншого нерухомого майна, яке використовувалось позивачем під час здійснення господарської діяльності. Між тим, зазначена обставина сама по собі не свідчить про те, що спірне майно було придбано за кошти позивача за первісним позовом. Крім того, позивач зазначає, що ним брались кошти в борг у розмірі 800000, 00 доларів США. При цьому, вказаним вище рішенням встановлено ту обставину, що джерелом походження коштів, за рахунок яких було придбано спірне майно подружжя (квартира, автомобілі), були особистою приватною власністю позивача за первісним позовом у вигляді грошових коштів, отриманих за договором позики 10.03.2011, що встановлено у рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25.07.2016 по справі № 761/21785/15-ц. Так, в матеріалах справи наявне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25.07.2016 щодо стягнення боргу з позивача та відповідача за первісним позовом, яким стягнуто заборгованість за договором позики лише з позивача за первісним позовом у розмірі 19353790, 56 грн. Разом з тим, суд критично оцінює твердження позивача за первісним позовом щодо того, що квартири та автомобілі були придбані виключно за його позичені кошти, оскільки та обставина, що під час розгляду справи № 761/21785/15-ц судом не було встановлено, що відповідач за первісним позовом надала свою згоду на укладення договору позики не свідчить про те, що кошти в розмірі 800 000, 00 доларів США були спрямовані на придбання спірних автомобілів та спірної квартири. Крім того, предметом судового розгляду за вказаним рішенням було стягнення заборгованості за договором позики, обставини щодо цілей, на які були спрямовані вказані кошти позивачем за первісним позовом, судом в межах розгляду зазначеної вище справи не встановлювались. З матеріалів справи вбачається, що відповідач за первісним позовом також мала дохід та відповідне рухоме майно. Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що відповідач мала у власності автомобіль марки Mercedes-Benz S 320, д.н.з. [NUMBER] , який був перереєстрований 07.03.2014 з відповідача за первісним позовом на [PERSON] на підставі довідки-рахунку ВІА № 287544 від 07.03.2014, виданої ТОВ «ВАВІЛОН», а також автомобіль марки Mercedes-Benz Е240, д.н.з. [NUMBER] , який був зареєстрований за відповідачем за первісним позовом 10.08.2006, 18.11.2011 вказаний автомобіль перереєстрований на нового власника (лист РСЦ МВС в Київській області від 16.05.2017 № 31/10-1969). Крім того, з матеріалів справи вбачається, що сторонами спільно було засновано ТОВ «КРЕАТИВ-ЛАЙН», де обоє були учасниками. На ім`я відповідача за зустрічним позовом було також видане Свідоцтво платника єдиного податку Серія А № 507260 від 11.06.2013. В матеріалах справи також наявна довідка, видана [PERSON] за № 30/14 від 30.10.2014 про те, що відповідач за зустрічним позовом станом на 30.10.2014 працювала в ТОВ «Креатив-Лайн» з 03.10.2005, за період з квітня 2014 року по вересень 2014 року [PERSON] отримувала заробіток у розмірі 20000, 00 грн./місяць. У свою чергу відповідачем за первісним позовом надано копію Договору позики від 06.09.2010 на суму 1 581 640, 00 грн., укладеного з [PERSON] та копію розписки, згідно з якою відповідач за первісним позовом отримала кошти у вказаній сумі на придбання автомобіля. Також відповідачем за первісним позовом надано копію Додаткової угоди до вказаного Договору позики від 03.03.2014, укладеного між нею та [PERSON] про збільшення суми позики, відповідно до якого відповідач за первісним позовом отримала грошові кошти у розмірі 4 510 22, 00 грн., а загальна сума позики склала 665 000 доларів США. Згідно копії розписки, наданої до матеріалів справи, вказані кошти були отримані відповідачем за первісним позовом для придбання квартири у [ADDRESS] та проведення ремонтних робіт. За таких обставин, суд не приймає до уваги твердження позивача за первісним позовом, що спірне майно було придбане виключно за його кошти. Свідки зазначені обставини у своїх поясненнях також не підтвердили. Водночас, вказані обставини не свідчать також і про те, що спірне майно було придбано виключно за кошти відповідача за первісним позовом. За таких обставин, враховуючи все вище наведене, проаналізувавши положення чинного сімейного законодавства, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що спірне майно, а саме квартира [ADDRESS] , та автомобілі марки Bentley Continental GT та Mercedes-Benz CL 550 є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , яке було набуте ними за час перебування у шлюбі. Вказана обставина сторонами належними та допустимими доказами не була спростована. Частиною 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Так, відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Відповідно до ч.1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір між ними може бути вирішений судом. При цьому, суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 4 ст. 71 СК України, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. За змістом ч.2 ст.372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про судову практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї, (ч. 4 ст. 65 Сімейного кодексу України). Відповідно до п. п. 23, 30 Постанови, вирішуючи спори між подружжям про майно, суду необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Згідно правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 справа № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18), у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує». Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03.10.2018 у справі № 127/7029/15-ц зроблено висновок, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. Згідно ч. 2-3 ст. 70 СК України, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно до правових позиції викладених у постанові Верховного Суду від 27.12.2019р. у справі №297/2837/17 (провадження №61-7846св19), та постанові Верховного Суду від 02.03.2020р. у справі №448/1722/16-ц (провадження № 61-22380св19), «При вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім 'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім 'ї, але і випадки, коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (частина перша статті 60 СК України). Проживання дітей з позивачем, з огляду на встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини та положення статті 70 СК України, саме по собі не є підставою для збільшення частки у майні одному з подружжя. Наявність інших обставин, за яких можливе відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі спірної квартири, позивач не довела. Отже, спірна квартира була придбана подружжям у період шлюбу, а тому є їх спільною сумісною власністю, частки сторін є рівними, а підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі майна відповідно до частини третьої статті 70 СК України немає.» Оскільки у судовому засіданні встановлено, що спірна квартира [ADDRESS] також автомобілі марки Bentley Continental GT, шасі № [NUMBER] та Mercedes-Benz CL 550, шасі № [NUMBER] , були придбані сторонами за час перебування ними у зареєстрованому шлюбі та є спільною сумісною власністю подружжя, вказане майно підлягає поділу. При цьому, суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що є підстави для відступу від засади рівності часток подружжя, оскільки останнім не доведено наявність існування підстав, передбачених ч. 2 ст. 70 СК України, зокрема того, що відповідач за первісним позовом не дбала про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилялась від участі в утриманні дитини (дітей), приховала, знищила чи пошкодила спільне майно, витратила його на шкоду інтересам сім`ї. Так позивач за первісним позовом стверджує, що реальна вартість майна подружжя становить 8 411 998, 00 грн., з яких вартість автомобілів - 4 756 028, 00 грн., квартири - 3 655 970, 00 грн. Частка позивача за первісним позовом у спільному майні становить 4 205 999, 00 грн. Разом з тим, відповідачем за первісним позовом своїми неправомірними діями, які полягали у відчуженні спірних автомобілів без відома позивача, нанесено матеріальну шкоду майну подружжя у розмірі 3 816 028, 00 грн., у зв`язку з чим вартість майна подружжя зменшилась до 4 594 970, 00 грн. Суд критично оцінює вказані твердження з огляду на таке. Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до відомостей, наданих Регіональним сервісним центром МВС в Київській області від 16.05.2017 за № 31/10-1973, автомобіль марки Mercedes-Benz CL 550, д.н.з. [NUMBER] був перереєстрований 24.02.2015 з відповідача за первісним позовом на [PERSON] на підставі довідки-рахунку ААЕ №089117 від 24.02.2015, виданої ТОВ «ОРЕОН-ТРЕЙД». Вартість проданого автомобіля - 140 000, 00 грн. Автомобіль марки Bentley Continental GT, д.н.з. [NUMBER] був перереєстрований 27.05.2015 з відповідача за первісним позовом на [PERSON] на підставі довідки-рахунку ААЕ №194177 від 26.05.2015, виданої ТОВ «АВТОПРОВАЙДЕР» Вартість проданого автомобіля - 800 000, 00 грн. Відповідно до Звіту № 1/02, наданого [PERSON] про оцінку колісного транспортного засобу, зробленого оцінювачем ТОВ «ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ «ПРОСПЕКТ» від 01.02.2015 (дата огляду ТЗ), вартість Mercedes-Benz CL 550 2009 р.в., власником якого була [PERSON] , становить 953 097, 00 грн. Відповідно до Звіту № 1/05, наданого [PERSON] про оцінку колісного транспортного засобу, зробленого оцінювачем ТОВ «ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ «ПРОСПЕКТ» від 12.04.2015 (дата огляду ТЗ), вартість автомобіля Bentley Continental GT 2012 р.в., власником якого була [PERSON] , становить 3 802 931, 00 грн. Відповідно до Звіту, наданого [PERSON] про оцінку майна (квартири), зробленого оцінювачем ТОВ «ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ «ПРОСПЕКТ» від 12.04.2015 (дата проведення оцінки), вартість спірної квартири [ADDRESS] становить 3 655 970, 00 грн. Відповідачем у свою чергу також було надано Звіт про оцінку майна від 16.05.2017, виконаний ТОВ «МЕГАПОЛІС І ПАРТНЕРИ» на замовлення [PERSON] , згідно з яким ринкова вартість Bentley Continental GT, д.н.з. [NUMBER] на дату оцінки 16.05.2017 складає 1 135 200, 00 грн. та Звіт про оцінку майна від 16.05.2017, виконаний ТОВ «МЕГАПОЛІС І ПАРТНЕРИ» на замовлення [PERSON] , згідно з яким ринкова вартість ТЗ Mercedes-Benz CL 550, д.н.з. [NUMBER] на дату оцінки 16.05.2017 складає 659 400, 00 грн., а також Звіт про незалежну оцінку майна від 16.05.2017, виконаний ТОВ «МЕГАПОЛІС І ПАРТНЕРИ» на замовлення [PERSON] , згідно з яким вартість спірної квартири [ADDRESS] на дату оцінки 16.05.2017 складає 3 441 088, 00 грн.; Отже в матеріалах справи містяться різні звіти щодо визначення вартості спірного майна сторін. При цьому, клопотання про призначення судової експертизи щодо визначення ринкової вартості спірних автомобілів на час розгляду справи сторонами також не заявлялось. За таких обставин, позивачем за первісним позовом не надано доказів ринкової вартості подібних за своїми якостями (технічними характеристиками) автомобілів на час розгляду справи, оскільки звіти позивача датовані 2015 роком, звіти відповідача датовані 2017 роком. У зв`язку з цим неможливо встановити і можливий розмір компенсації, який би підлягав до стягнення на користь позивача за первісним позовом. Крім того, не підтверджено у судовому засіданні і наявності підстав для стягнення компенсації на користь позивача за первісним позовом від продажу спірних автомобілів. Так суд не приймає до уваги посилання позивача за первісним позовом на ту обставину, що спірні автомобілі були відчужені без його відома, оскільки відповідна обставина не підтверджена у судовому засіданні належними та допустимими доказами. Пояснення свідків також вказані обставини не підтверджують. При цьому, в матеріалах справи наявне рішення суду від 20.12.2017 по справі № 759/12576/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля Mercedes-Benz CL 550, д.н.з. [NUMBER] , яким зокрема встановлено, що позивачем не надано суду доказів того, що відповідачі діяли недобросовісно, зокрема, що [PERSON] знав чи за обставинами справи не міг не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності, і що [PERSON] не отримала згоди на це [PERSON] . Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (ч. 2 ст. 22 ЦК України). При цьому, до істотних обставин, що підлягають з`ясуванню судом та доведенню сторонами у такому спорі, є наявність всіх сукупних елементів складу цивільного правопорушення; при цьому позивач зобов`язаний довести протиправність поведінки відповідача, розмір заподіяної шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Крім цього, відповідно до статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). При цьому обов`язок щодо обґрунтованості та доведеності розміру збитків покладається на позивача. Отже позивачем за первісним позовом також не надано доказів того, що відповідач за первісним позовом діяла не в інтересах сім`ї та своїми діями завдала матеріальну шкоду майну подружжя у розмірі 3 816 028, 00 грн., у зв`язку з чим вартість майна подружжя зменшилась до 4 594 970, 00 грн., не надано доказів вартості спірних автомобілів на час розгляду справи. За таких обставин, судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано 07.06.2016. Разом з тим, належних та допустимих доказів того, що шлюбні відносини між сторонами було припинено раніше позивачем за первісним позовом не надано, а відтак позовні вимоги в частині встановлення факту припинення шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON] з лютого 2015 року задоволенню не підлягають. Крім того, позивачем також не доведено і того, що спірне майно було придбано за кошти позивача за первісним позовом матеріали справи не містять. Також позивачем за первісним позовом не доведено і того, що внаслідок неправомірних дій відповідача за первісним позовом було завдано матеріальну шкоду майну подружжя у розмірі 3 816 028, 00 грн., у зв`язку з чим вартість майна подружжя зменшилась до 4 594 970, 00 грн., не надано доказів вартості спірних автомобілів на час розгляду справи. Доказів того, що отримані кошти від продажу автомобілів відповідач за первісним позовом витратила не в інтересах сім`ї, одноособово матеріали справи також не містять. Відтак позовні вимоги в частині визнання спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] , грошових коштів у розмірі 940 000, 00 грн., що отримані від продажу автомобілів Bentley Continental GT, шасі № [NUMBER] та Mercedes-Benz CL 550, шасі № [NUMBER] , а також вимоги щодо відступу від засад рівності часток подружжя та виділу у власність позивача за первісним позовом та визнання за ним права власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 182,5 кв.м та грошові кошти у розмірі 550 029, 00 грн. загальною вартістю майна 4 205 999, 00 грн.,а також виділу у власність відповідача за первісним позовом та визнання за нею право власності на грошові кошти у розмірі 940 000, 00 грн, отримані від продажу автомобілів Bentley Continental GT та Mercedes-Benz CL 550, стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації у розмірі 550 029, 00 грн., що становить частку [PERSON] від грошових коштів, отриманих від продажу автомобіля Bentley Continental GT та Mercedes-Benz CL 550. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог за первісним позовом з підстав їх недоведеності та необґрунтованості. Щодо вимоги за зустрічним позовом суд дійшов висновку про часткове задоволення зустрічних позовних вимог з огляду на таке. Так у судовому засіданні було встановлено, що спірне майно - квартира [ADDRESS] , автомобілі Bentley Continental GT, шасі № [NUMBER] та Mercedes-Benz CL 550, шасі № [NUMBER] , є спільною сумісною власністю подружжя. Згоди щодо поділу майна у добровільному порядку сторони не дійшли. На виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 12.06.2017 про призначення судової будівельно-технічної експертизи по вказаній справі, від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов Висновок від 29.08.2018 № 12340/17-44 щодо можливості Відповідно до вказаного Висновку, експертом О.В. Кухарчук надано можливі варіанти поділу чотирьохкімнатної квартири [ADDRESS] , а саме: відступу від ідеальних часток співвласників в одиницях житлової площі у квартирі [ADDRESS] ; зміною фактичного внутрішнього об`ємно-планувального рішення квартири [ADDRESS] шляхом проведення реконструкції приміщень існуючої квартири з метою влаштування двох окремих квартир для ізольованого користування та заселення кожної новоутвореної квартири однією сім`єю у відповідності до ідеальних часток співвласників (1/2 та 1/2 ). При цьому, варіант 1 поділу квартири шляхом проведення реконструкції приміщень існуючої квартири з метою влаштування двох окремих квартир для ізольованого користування та заселення кожної новоутвореної квартири однією сім`єю у відповідності до ідеальних часток співвласників (1/2 та 1/2), а саме: співвласнику 1 (співвласнику Ѕ частки) за результатами поділу залишаються у власність приміщення 10 поверху: житлова кімната № 7 (площею 16, 4 кв.м), житлова кімната № 8 (площею 16, 5 кв.м), житлова кімната № 10 (площею 24, 4 кв.м), хол № 6 (площею 21, 3 кв.м), санвузол № 9 (площею 7, 1 кв.м), що на 5, 55 км.в. менше ідеальної частки в одиницях житлової площі у квартирі; співвласнику 2 (співвласнику Ѕ частки) - приміщення 9 поверху: житлова кімната № 2 (площею 37, 5 кв.м), хол № 1 (площею 29, 0 кв.м.), кухня-їдальня № 3 (площею23, 8 кв.м), комора № 4 (площею 2, 7 кв.м), вбиральня № 5 (площею 3, 8 кв.м), що на 5, 55 кв.м більше ідеальної частки. З огляду на зазначене, зустрічна позовна вимога в частині визнання спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] квартири [ADDRESS] та має наступні характеристики: кількість кімнат - 4, загальна площа - 182, 5 кв.м, житлова площа - 94, 8 кв.м в ідеальних частках по Ѕ за кожним із спаввласників, а також визнання права власності за [PERSON] на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , виділу їй при поділі вказаної квартири натурі відповідно до висновку експерта № 12340/17-44 від 29.08.2018, приміщення 9 поверху: житлова кімната № 2 (площею 37, 5 кв.м), хол № 1 (площею 29, 0 кв.м.), кухня-їдальня № 3 (площею23, 8 кв.м), комора № 4 (площею 2, 7 кв.м), вбиральня № 5 (площею 3, 8 кв.м), визнання права власності за [PERSON] на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , виділу йому при поділі вказаної квартири в натурі відповідно до висновку експерта № 12340/17-44 від 29.08.2018, приміщення 10 поверху: житлова кімната № 7 (площею 16, 4 кв.м), житлова кімната № 8 (площею 16, 5 кв.м), житлова кімната № 10 (площею 24, 4 кв.м), хол № 6 (площею 21, 3 кв.м), санвузол № 9 (площею 7, 1 кв.м), є обгрунтованими та такими. Що підлягають задоволенню. В частині вимог щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] компенсації належної відповідачу за первісним позовом частки у спільному майні подружжя за автомобіль марки Mercedes-Benz CL 550, 2009 р.в., д.н.з. [NUMBER] у розмірі 70 000, 00 грн., що становить Ѕ частину вартості відчуженого автомобіля, а також стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] компенсації належної відповідачу за первісним позовом частки у спільному майні подружжя за автомобіль марки Bentley Continental GT 2012 р.в., д.н.з. [NUMBER] у розмірі 400 000, 00 грн., що становить Ѕ частину вартості відчуженого автомобіля, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Як було встановлено у судовому засіданні, спірні автомобілі були відчужені відповідачем за первісним позовом у період перебування сторін у шлюбі. При цьому, ані позивачем за первісним позовом, ані відповідачем не надано доказів того, хто саме розпорядився вказаними коштами, відсутні докази і того, що кошти від продажу автомобілів були витрачені сторонами не в інтересах сім`ї. Враховуючи вище наведене, суд дійшов висновку, про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог у вказаній частині. На підставі викладеного,

Outcome: partial