Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про захист права власності шляхом знесення самочинного будівництва. Свої вимоги обґрунтовує тим, що є власником земельної ділянки площею 0,0254 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] . Власник суміжної земельної ділянки по [ADDRESS] [PERSON] , а згодом її дочка [PERSON] , розпочали та здійснили будівництво бетонно-цегляного паркану та господарської будівлі поза межами своєї ділянки, внаслідок чого площа його ділянки, визначена в державному акті, зменшилася. На його неодноразові звернення щодо припинення будівництва паркану відповідачі не реагували. Вказує, що був змушений звернутись до правоохоронних органів, до управління містобудування та до управління держкомзему з приводу вказаного порушення. З врахуванням наведеного, просить суд, зобов`язати [PERSON] за власний рахунок звільнити самовільно зайняту ділянку, шляхом знесення господарської будівлі та приведення земельної ділянки у попередній стан, а також стягнути з відповідачки на його користь понесені судові витрати по справі. Ухвалою суду\~від 29\~березня 2019\~року відкрито\~загальне позовне\~провадження у\~даній \~справі та\~розпочато підготовче\~провадження у\~справі. У встановлений в ухвалі суду строк представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому вказує, що позивач в поданій позовній заяві не доводить жодними доказами самовільного будівництва відповідачкою, оскільки, в неї є всі належні документи, що підтверджують її право власності на спірну господарську споруду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Просив суд позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] В. в судовому засіданні позов не визнав. Суду пояснив, що відповідачка на дану прибудову має всі дозвільні документи. Крім того, вказав, що коли [PERSON] будувала паркан, то суміжна земельна ділянка була в комунальній власності і не належала позивачу. Просив в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 152 Земельного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст.91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Виходячи зі змісту права власності та положень ст.78 ЗК України, ст.373 ЦК України, власник земельної ділянки має право володіти, користуватися і розпоряджатися належною йому земельною ділянкою на свій розсуд, відповідно до її цільового призначення, а також використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб. \~Крім того, частинами 2, 4 статті 13 ЦК України установлено, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватись від дій, які могли б порушити права інших осіб, при здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 15.09.201 року є власником земельної ділянки площею 0,0254 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 0710100000:21:032:0022 (а.с.18). Власником суміжної земельної ділянки площею 0,0419 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] та будинковолодіння є відповідач [PERSON] (а.с.61-66). [PERSON] було самовільно збудовано бетонно-цегляний паркан та господарську будівлю на земельній ділянці позивача [PERSON] по [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Зазначена обставина підтверджується актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 03.10.2011 року, листом Управління містобудування та архітектури Луцької міської ради на звернення [PERSON] № К-1097/20.1-8-040 від 23.09.2011 року висновками судової експертизи №8920-8921 від 09.01.2019 року, №7330-7331 від 24.05.2013 року (а.с. 19-25). Рішенням Луцького міськрайонного суду від 04 вересня 2013 року позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою позов задоволено частково зобов`язано [PERSON] за власний рахунок звільнити належну [PERSON] земельну ділянку площею 0,0254 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 0710100000:21:032:0022, шляхом знесення самовільно збудованого бетонно-цегляного паркану (а.с.29-30). Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 24 жовтня 2013 року вказане рішення залишено без змін. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Із пояснень сторін в судовому засіданні судом встановлено, що відповідачем знесено самовільно збудований паркан, проте, господарська будівля [PERSON] не зносилася в добровільному порядку. \~ \~ \~ \~Проведеною у справі земельно-технічною експертизою (висновок №7330-7331 від 24.05.2013 року) встановлено, що господарська будівля площею 16,70 кв.м, що належить [PERSON] , знаходиться на належній [PERSON] земельній ділянці (а.с.а.с.21-22). Вказаний висновок експертизи є чітким та конкретним, обґрунтованим та належно мотивованим, виконаний на підставі відповідних методик, ґрунтується на матеріалах справи і чинному законодавстві, а тому суд вважає його належним та допустимим доказом по справі. Відповідно до ч. 4 ст.376 ЦК України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок. Статтями 90, 91, 152, 158 Земельного кодексу передбачено, що власник земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі, проте, зобов?язаний не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок, за свій рахунок привести земельну ділянку у попередній стан, який існував до порушення прав. Оскільки, право позивача, як власника земельної ділянки, в даному випадку, порушені відповідачем шляхом будівництва господарської будівлі на землі [PERSON] , то [PERSON] зобов?язана звільнити належну позивачу земельну ділянку шляхом знесення господарської будівлі та приведення земельної ділянки позивача у попередній стан. При цьому суд не бере до уваги за безпідставністю доводи представника відповідача про законність реєстрації [PERSON] права власності на господарську будівлю 21.12.2010 року (а.с.64). Зокрема, відповідач самовільно збудувала будівлю у червні 2010 року (а.с. 35) і усунула недоліки самочинного будівництва 04.11.2010 року (а.с.60), однак, позивачу раніше, а саме 15.09.2010 року згідно рішення міської ради, була виділена у власність зазначена земельна ділянка (а.с.18). Сам факт реєстрації права власності на спірну господарську будівлю також не впливає на вищевказані висновки суду, так як, спірна господарська будівля знаходиться на земельній ділянці позивача, а відтак, порушує його права. Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, прийшов до\~висновку,\~що з\~метою усунення\~перешкод в\~користуванні самовільно\~зайнятою відповідачем\~земельною ділянкою,\~суд вважає\~за необхідне\~зобов`язати [PERSON] \~звільнити цю\~земельну ділянку\~та привести\~її у\~придатний для\~використання за\~цільовим призначенням\~стан шляхом\~знесення збудованої\~на ній\~господарської будівлі.

Outcome: approved