Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Луцької міської ради про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер його батько - [PERSON]. Після смерті останнього відкрилась спадщина на спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який заходиться за адресою: [ADDRESS]. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] та син [PERSON], оскільки постійно проживали із спадкодавцем на день відкриття спадщини. [INFO] мати позивача [PERSON] померла. Позивач прийняв спадщину після смерті матері [PERSON], оскільки постійно проживав із спадкодавцем на день відкриття спадщини Просить суд визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] та смерті матері, яка померла [INFO]. В ході судового розгляду позивач уточнив позовні вимоги, просив суд визнати за ним право власності на спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який заходиться за адресою: [ADDRESS], після смерті батьків. Сторони в судове засідання не з'явились, проте подали суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності по наявних матеріалах справи. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності осіб, які не з'явились за наявними матеріалами справи. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. 18.04.1990 року [PERSON] виготовлено технічний паспорт на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який заходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9-11). Згідно рішення Луцької міської ради від 29.11.2011 року № 16/6 «Про перейменування вулиць м. Луцька» [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS] (а.с. 16). [INFO] [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] (а.с. 7). Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив. Судом також встановлено, що позивач та дружина спадкодавця [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON], які відповідно прийняли спадщину в рівних частинах. [INFO] мати позивача [PERSON] померла. З свідоцтва про народження позивача вбачається, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками позивача (а.с. 5). [PERSON] фактично прийняв спадщину, що залишилась після батьків, оскільки на час її відкриття постійно проживав із спадкодавцями, як того вимагає ст. 1268 ЦК України. Дана обставина підтверджується копією будинкової книги для прописки громадян, які проживають в будинку [ADDRESS] (а.с. ). Також судом встановлено, що [PERSON] не має можливості оформити свої спадкові права на спадкове майно, що залишилось після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] та смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спірну будівлю. Відповідно ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Разом з тим, до 19 січня 1996 року, згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31 січня 1966 року Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, розташовані в населених пунктах. Обов'язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об'єкти нерухомості введено лише з 29 червня 98 року. Саме цього дня набрала чинності Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09 червня 1998 року №121. Відповідно до ч.3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (зокрема й право власності на нерухоме майно - частина 1 статті 4 Закону). Згідно із частиною 4 ст. 3 вищезазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Як встановлено судом, на земельній ділянці по [ADDRESS] розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], який побудовано в 1990 році та не здано в експлуатацію. Оскільки, на момент побудови вищевказаного житлового будинку у 1990 році (до 29 червня 1998 року) законодавством не було передбачено обов'язкової реєстрації прав власності на нерухоме майно, а тому дана нерухомість набута спадкодавцем у власність з дотриманням установленого порядку набуття. Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно за законом, що залишилось після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] та смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який заходиться за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved