Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою до ПрАТ «Страхова група «ТАС» про захист прав споживача, відшкодування матеріальної шкоди, стягнення пені та 3% річних, посилаючись на те, що 19.10.2017р. між позивачем та відповідачем був укладений Договір комплексного страхування транспортних ризиків строком на 1 рік за програмою страхування «Легке Каско», пакет «Стандартний», згідно якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «Форд Транзит», д.н.з. [NUMBER] . 29.01.2018р. приблизно о 23:30 год. сталась дорожньо-транспортна пригода за участю належного позивачу автомобіля «Форд Транзит», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок зіткнення з автомобілем КРАЗ д.н.з. [NUMBER] , про що о 00:06 30 січня 2018р. позивач повідомив оператора ПрАТ «Страхова група «ТАС». Того ж дня, 30.01.2018р. позивачем було подано заяву про страхову подію за №01462/40/2018/96, якою засвідчено пошкодження належного позивачу транспортного засобу внаслідок ДТП. Відповідачем було відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування за довідкою № 3018032405645570 , з підстав не встановлення другого учасника ДТП та його зникнення, відповідно до п.21.8 Договору. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 06.06.2018р. винним у вчиненні ДТП, яке сталось 29.01.2018р., було визнано [PERSON] 26.06.2018р. позивачем було подано клопотання на ім`я начальника юридичної служби ПрАТ «Страхова група «ТАС» з підстав встановлення судом транспортного засобу та особи водія. Однак, листом від 25.07.2018р. №Г1400/2774 позивачу було зазначено, що відсутні правові підстави для перегляду рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, відповідно до п.17.6 Договору комплексного страхування транспортних ризиків. 02.07.2018р. позивачем надано відповідачу заяву з фотокопією висновку старшого інспектора відділу розшуку та ОМ ДТП УПП у м. Києві [PERSON] , в якому зазначено, що водій [PERSON] разом із транспортним засобом КРАЗ д.н.з. [NUMBER] з причепом д.н.з. [NUMBER] перебуває у зоні проведення АТО. 07.08.2018р. позивачем була подана скарга на відмову у виплаті страхового відшкодування до юридичної служби ПрАТ «Страхова група «ТАС», в якій зазначено факти перебування водія та транспортного засобу в зоні проведення АТО, оскільки позивач вважає, що дані обставини непереборної сили (форс-мажор), який підпадає під п. 19.9 Договору комплексного страхування транспортних ризиків, однак відповідач повторно направив відмову, в якій зазначено, що скарга позивача не розглядалась, аргументи вказані в скарзі не прийнято до уваги, що спонукало позивача звернутись до суду з вказаним позовом. З огляду на викладене, позивач [PERSON] просить стягнуи з ПрАТ СГ «ТАС» на свою користь матеріальну шкоду в розмір 83333,33 грн., пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 08.02.по 17.10.2018р. в розмірі 19461,19 грн. штрафні санкції в розмірі 1726,03 та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1046,00грн. 18.06.2019р. позивачем було уточнено позовні вимоги, згідно яких позивач [PERSON] просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в розмір 83333,33 грн., компенсацію в розмірі 3% річних від суми страхового відшкодування за період з 08.02.2018 по 03.07.2019 в розмірі 3493,15 грн., інфляційні витрати за весь строк прострочення зобов`язання в період з 08.02.2018 по 03.07.2019 в розмірі 10549,99 грн. (а.с.88-89). Ухвалою суду від 23.10.2018р. відкрито провадження по вищевказаній справі та визначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження (а.с.37-38). 17.12.2018р. до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с.41-45). В судовому засіданні позивач підтримав позовну заяву за викладеними в ній обставинами та просив задовольнити позов. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на його безпідставність. Вислухавши пояснення учасників справи та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Згідно ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Між Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» та [PERSON] 19.10.2017р. був укладений договір №AZ10-702718 добровільного комплексного страхування транспортних ризиків (а.с.7-15). Частини 1 Договору №AZ10-702718 добровільного комплексного страхування транспортних ризиків встановлено особливі умови страхування, застраховано за умовою страхування пакет «Стандартний», програма «Легке КАСКО» опція «1+2» 100000грн., «Автоцивілка Плюс» 250000грн., «Дорожній амулет» 100000грн. та пакет «Сервісний», опція «Автоцивілка Плюс» «Стандарт» 50000грн. Відповідно до умов договору, опція «1+2» визначена як «ДТП з вини» + «ДТП без вини» («Пряме врегулювання»). Відповідно до п.15 Договору, в разі настання події, що заявляється як страховий випадок, страхувальник зобов`язаний подати страховику документи згідно з переліком, визначеним в частині 3 Договору, а також копію полісу ОСЦПВ. Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу «113/03-18 від 05.03.2018р., вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Форд Транзит», д.н.з. [NUMBER] становить 103954,47 грн. (а.с.25-35). Листом №1111 від 05.02.1018р. ПрАТ «Страхова група «ТАС» відмовила позивачу [PERSON] у виплаті страхового відшкодування у повному обсязі за відсутності підстав для виплати страхового відшкодування, на підставі п.21.8 вказаного договору (а.с.16). Відповідно до п.21.8 частини другої Договору, спеціальні виключення щодо страхових випадків «ДТП з вини» та «ДТП без вини» («Пряме врегулювання»), крім виключень, передбачених частиною 2 Договору, передбачено, що за цим Договором відшкодуванню не підлягають будь-які збитки щодо ТЗ при ДТП з невстановленим транспортним(-и) засобом (-ами) інших учасників ДТП. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 06 червня 2018р. справу про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] закрито, у зв`язку з закінченням строку для накладення адміністративного стягнення (а.с.18). Вищевказаною постановою встановлено іншого учасника ДТП [PERSON] , який керував транспортним засобом «КрАЗ», д.н.з. [NUMBER] з причепом д.н.з. [NUMBER] . Листом №Г14000/2774 від 25.07.2018р. ПрАТ «Страхова група «ТАС» зазначила, що, відповідно до п. 17.6 Договору причиною для відмови у виплаті страхового відшкодування є ненадання страховику на огляд транспортних засобів, які були учасниками події (стосується всіх та кожного з переліку транспортних засобів, які були учасниками події) (за програмою «Легке КАСКО», за виключенням події за страховим ризиком «Викрадення») (а.с.19). Крім того, у вищевказаному листі зазначено, що ПрАТ «Страхова група «ТАС» в даному випадку не має правових підстав для перегляду свого рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування та залишає його без змін. Відповідно до п.15.5 Договору, ненадання страховику документів, передбачених цим Розділом Договору протягом 60 календарних днів з дати настання події або моменту першої можливості отримання документів, строк видачі яких визначений законодавством, є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Отже, суд приходить до висновку, що відповідачем, порушено п.15.5 Договору, оскільки позивач після встановлення постановою Деснянського районного суду м. Києві від 06.06.2018р. транспортного засобу, з яким відбулось зіткнення та іншого учасника ДТП безпідставно відмовив у виплаті страхового відшкодування, відповідно до п.17.6 Договору. Суд також звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні будь-які вимоги відповідача, як страхувальника, щодо надання на огляд транспортних засобів, які були учасниками ДТП 29 січня 2018р. Відповідно до ч.1 ст. 6 ЗУ «Про страхування», добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Стаття 8 ЗУ «Про страхування» визначає, що страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Частиною 1 ст. 16 ЗУ «Про страхування» передбачено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 26 ЗУ «Про страхування», підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є: 1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України; 2) вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку; 4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні; 5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) інші випадки, передбачені законом. Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону. Рішення про відмову у страховій виплаті приймається страховиком у строк не більший передбаченого правилами страхування та повідомляється страхувальнику в письмовій формі з обгрунтуванням причин відмови. Відмову страховика у страховій виплаті може бути оскаржено страхувальником у судовому порядку. Негативний фінансовий стан страховика не є підставою для відмови у виплаті страхових сум (їх частин) або страхового відшкодування страхувальнику. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву [PERSON] в повному обсязі, стягнувши з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 83333,33 грн., інфляційні витрати в розмірі 10549,99 грн. та три відсотки річних в розмірі 3493,15 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати в розмірі 973,76 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved