Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що він є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідач, який є його сином, зареєстрований в зазначеній квартирі, однак, не проживає в ній з 2015 року. Відповідач комунальні платежі не сплачує, житлом не цікавиться, його речей в житлі немає. Добровільно знятися з реєстраційного обліку у квартирі відповідач не бажає. 30 серпня 2021 року судом постановлено ухвалу про прийняття позову до розгляду, відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду. В судове засідання позивач не з`явився, надав до канцелярії суду заяву про розгляд справи без його участі. Також зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не стягувати з відповідача сплачений ним судовий збір. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Відзиву на позов відповідач не надав, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, який про причини неявки не повідомив, неподання відповідачем відзиву на позов, згоду позивача на ухвалення заочного рішення, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення у даній справі, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 03 січня 1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Рубіжанського міського та Кремінського районного нотаріальних округів Білоус З.В., зареєстрованого в реєстрі за № 16. Відповідно до витягу Центру надання адміністративних послуг Рубіжанської міської ради Луганської області №5806 від 11 серпня 2021 року про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб в квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований відповідач [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Право власності є непорушним. У відповідності зі ст. ст. 317, 319 ЦК України власник має право володіння, користування і розпорядження своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно положень ст.156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. З акту про встановлення фактичного місця проживання від 13.08.2021, складеного в присутності сусідів позивача та засвідченого адміністратором Центру надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради Стародубцевою Н., вбачається, що e квартирі [ADDRESS] [PERSON] не проживає з 2015 року по теперішній час. Отже, судом встановлено, що відповідач дійсно за місцем реєстрації не проживає більше одного року. При цьому відповідачем доказів щодо збереження за ним права користування жилим приміщенням та доказів на підтвердження поважності причин його відсутності з 2015 року в квартирі, належній позивачу, суду не надано. Оскільки відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає більше одного року без поважних причин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивач просив не стягувати з відповідача на його користь судові витрати. Тому суд вважає справедливим та розумним не стягувати з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved