Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення боргу, посилаючись на те, що 02 жовтня 2013 року він дав в борг відповідачу [PERSON] кошти в сумі 9600 Євро, про що було складено розписку. Строк повернення позики в термін до шести місяців, тобто до 3 квітня 2014 року. Після настання терміну повернення позики позивач багаторазово звертався до відповідача з письмовою вимогою повернути гроші. [PERSON] декілька разів обіцяв, що поверне гроші. Пізніше відповідач став уникати зустрічей та розмов. На час звернення [PERSON] з позовом до суду [PERSON] не повернув позивачу нічого із суми позики, тому позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу за договором позики у розмірі 9600 Євро, що в еквіваленті становить 180\~480,00 грн., а також судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу. До початку розгляду судом справи по суті [PERSON] уточнив позовні вимоги, в яких, у звязку із збільшенням курсу Євро до національної валюти України, просив стягнути з відповідача борг за договором позики у розмірі 9600 Євро, що в еквіваленті становить 268\~800,00 грн. Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, пояснив, що сума, зазначена у розписці, не відповідає дійсності. Розписку він писав під тиском позивача, однак з приводу неправомірних дій [PERSON] в правоохоронні органи не звертався. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Згідно розписки від 02 жовтня 2013 року, долученої до матеріалів справи, [PERSON], [INFO], позичив гроші в [PERSON] в сумі 9600 Євро (девять тисяч шістсот Євро) 2013 року 2 жовтня на термін 6 місяців. Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Частиною другою ст.1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві кошти у такій самій сумі, що були йому передані позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. (ч.1 ст.625 ЦК України). Із змісту ч.2 ст.192 ЦК України вбачається, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.2 ст.533 ЦК України). Згідно службового розпорядження Національного Банку України про офіційний курс гривні до іноземних валют, на 22 квітня 2015 року встановлений такий офіційний курс гривні до Євро: 100 Євро 2383,5512 грн. За таких обставин, суд приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає до задоволення частково, оскільки в даному випадку мають місце порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] боргу за договором позики в розмірі 9600 Євро, що еквівалентно 228 821,00 грн. Щодо стягнення з відповідача в користь позивача витрат на правову допомогу суд виходить з того, що витрати на правову допомогу - це витрати сторін та третіх осіб, які вони несуть у зв'язку із оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, котрі беруть участь у справі. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною й особою, яка надає правову допомогу. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). З 01 січня 2012 року Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року врегульовано питання надання правової допомоги. Статтею 1 цього Закону встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. В матеріалах справи відсутні та в судовому засіданні не здобуто даних про те, що позивач поніс витрати на правову допомогу, а тому суд вважає, що підстави для її відшкодування відсутні та відмовляє в задоволенні цієї вимоги [PERSON] В силу вимог ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути 1804,80 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial