Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що він є власником житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстрований син позивача, але не проживає вже на протязі довгого періоду часу, речей та іншого майна не зберігає, спільного господарства з власником будинку не веде. У позивача відсутня можливість зняти відповідача з місця реєстрації, окрім, як звернутись до суду з відповідним позовом. Тому просить суд, ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, за адресою [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак його представник - адвокат Тімофті Василь Іванович направив до суду заяву, в якій підтвердив обставини викладені в позові, просив суд задовольнити його в повному обсязі, а справу розглянути у відсутності позивача. Вiдповiдач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомив і не просив суд відкласти розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи: Кам`янецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області в судове засідання не з`явився, однак сільська рада надала суду заяву у якій просить суд розглянути дану справу у відсутності їхнього представника, проти задоволення вимог позову не заперечували. Дослiдивши матерiали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як вбачається із змісту ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №248214535 від 15 березня 2021 року виданої Глибоцькою селищною радою, [PERSON] є власником житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . (а.с.9). Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно, [PERSON] є власником житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . (а.с.8). Як вбачається з акту обстеження №383 від 18.03.2021 року виданого Кам`янецькою сільською радою Чернівецького району Чернівецької області, [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак з 2018 року за вказаною адресою не проживає та господарства не веде. (а.с.10). Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засідання підтвердили обставини, які викладені в позовній заяві. Наведені докази підтверджують те, що відповідач не проживає у вказаному будинку більше двох років, тому суд вважає, що він втратив право користування вказаним житлом. На підставі наведеного, ст. 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved