Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-02 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з вищевказаним позовом до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПЕЦІАЛІЗОВАНЕ ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «КРИВОРІЖДОРВИБУХПРОМ» (далі ТОВ «СВП «КРИВОРІЖДОРВИБУХПРОМ») посилаючись на те, що він перебував в трудових відносинах з відповідачем в період часу з 30.08.1984 р. по 01.09.2016 р. Загальний стаж роботи 31 рік 6 міс. 06.12.2016 року з вини відповідача позивачу встановлено професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легенів другої ст.(пилотоксичний бронхіт другої ст. емфізема легенів другої ст.), група «В». Легенева недостатність другого ст. Згідно довідки МСЕК, позивачу встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 25%. Внаслідок професійного\~захворювання позивач\~змушений тривалий\~час проходити\~чисельні медичні\~огляди та\~обстеження,\~медико-соціальні\~експертні комісії,\~відновлювальні \~процедури і\~лікування.\~Також порушені\~ нормальні\~життєві зв'язки\~позивача.\~Останній позбавлений\~можливості реалізовувати\~свої звички\~та бажання,\~в нього\~постійно виникають\~складнощі у\~зв'язку із загальною слабкістю, втомою, постійними болями. Завдана йому моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які він зазнає внаслідок хвороби та переносить і на сьогоднішній день. Позивач вважає достатньою компенсацією моральної шкоди у розмірі по 190365 грн., без врахування утримання податку з доходів фізичних осіб. Просить позов задовольнити. Позивач у судове засідання не зявився, про дату і час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Про причини неявки не повідомив. Судом ухвалено по розгляд справи без участі позивача. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з»явився, направив заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі. Надала відзив на позов, який в судовому засіданні підтримала та пояснила, що в період з 01.03.1985 року по 16.11.2009 року (24 роки 08 місяців 15 днів) позивач працював підривником в кар»єрі на іншому підприємстві - на даний час назва якого ПАТ «Промислово-виробниче підприємство «Кривбасвибухпром», яке є діючим. Відповідач вважає, що професійне захворювання позивача виникло через тривалу працю саме на даному підприємстві, стаж роботи на якому в чотири рази більше ніж на підприємстві відповідача. Позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем з 17.11.2009 року по 01.09.2016 року, стаж роботи на якому складає 06 років 09 місяців 14 днів. Наявність шкідливих умов праці на деяких робочих місцях є явищем об»єктивним і нерозривно пов»язане з робочим процесом, оскільки спеціфікою діяльності підприємства відповідача є надання допоміжних послуг у сфері добування інших корисних копалин і розроблення кар»єрів, що передбачає перебування працівників у шкідливих та важких умовах праці. Нормативними актами\~з охорони\~праці передбачаються\~заходи для\~максимально можливої\~нейтралізації дії\~шкідливих чинників,\~але не\~встановлюється заборона\~на проведення\~робіт у\~шкідливих та\~небезпечних умовах\~праці. \~ Позивач був ознайомлений з результатами атестації робочого місця за умовами праці та з наявністю у його роботі шкідливих та важких умов праці, продовжував працювати\~в таких\~умовах,\~отримуючи за\~це відповідні\~пільги і\~компенсації (додаткову\~відпустку за\~роботу у\~шкідливих та\~важких умовах\~праці за\~особливий характер\~праці,\~доплату за\~умови праці, безоплатну видачу\~молока та\~спеціального одягу), ставив за пріоритет матеріальну сторону життя, а не власне здоров»я. Пр звільненні позивача з підприємства, йому була виплачена нецільова матеріальна допомога у розмірі 5000 грн. Представник відповідача вважає, що позивачем не доведена наявність моральної шкоди, її розмір значно завищений, вина відповідача у спричиненні позивачу моральних страждань - не доведена. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. Із копії трудової книжки [PERSON] встановлено, що 30.08.1984 року [PERSON] прийнятий на роботу в підприємство «Кривбасвибухпром» в гірничий цех №2 доставщиком в кар»єрі. 16.11.2009 року був звільнений за власним бажанням. За період роботми за результатами атестації робочих місць за умовами праці мав право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1. 17.11.2009 року [PERSON] прийнятий на роботу в ТОВ «СВП «КРИВОРІЖДОРВИБУХПРОМ» вибуховиком шостого розряду на вибухову дільницю №1. За результатами атестації робочих місць за умовами праці підтверджено право позивача на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 професій на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці із зайнятістю повний робочий день. Звільнений за власним бажанням у зв»язку із виходом на пенсію, згідно наказу від 01.09.2016 року (а.с.10-13). Відповідно до акту від 10.10.2016 року розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання - проведено розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання [PERSON]: хронічне обструктивне захворювання легенів другої ст.(пилотоксичний бронхіт другої ст. емфізема легенів другої ст.), група «В». Легенева недостатність другого ст., встановленого 21.07.2016 року Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини. Пунктом 16 Акту встановлено, що професійне захворювання виникло у позивача за таких обставин: працюючи підривником (вибуховиком) вибухової дільниці №1 ТОВ «СВП «КРИВОРІЖДОРВИБУХПРОМ» [PERSON] виконував виміри параметрів свердловин на блоках; отримував та доставляв вибухові матеріали; розвантажував з автомобілів ящики з вибуховими матеріалами; здійснював зарядження свердловин емульсійними вибуховими речовинами, монтаж та комутацію вибухової мережі на блоці. При цьому, внаслідок тривалої дії факторів виробничого середовища на організм працівника через недосконалість робочого місця підпадав під вплив шкідливих параметрів аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони. Працюючи раніше на вибуховій дільниці №1 гірничого цеху №2 ПАТ «ПВП «Кривбасвибухпром» підривником [PERSON] з тих де причин підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони. Причиною професійного захворювання визнано: -Концентрація пилу з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10% до 70% в повітрі робочої зони в 2,4- 5,3 разів перевищує ГДК (4,8- 10,6 мг/м3 при гранично допустимій 2,0 мг/м3); -Концентрація діоксиду азоту в повітрі робочої зони в 1,5 рази перевищує ГДК (2,9 мг/м3 при гранично допустимій 2,0 мг/м3). Відповідно до п. 13 Акту загальна оцінка шкідливих умов праці відносяться до 3 класу 3 ступеня шкідливості «шкідливі». На момент розслідування хворий звільнений з роботи 01.09.2016 року (а. с. 8-9). При огляді 06.12.2016 року обласною МСЕК №6 [PERSON] первинно на строк з 28.11.2016 року по 01.12.2017 року встановлено втрата професійної працездатності 25 %, група інвалідності не визначена (а.с.6). При повторному переогляді 05.12.2017 року [PERSON] на строк по 01.12.2019 року встановлена втрата професійної працездатності 25 %, група інвалідності не визначена (а.с.7). Викладеним обставинам відповідають правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання. Статтею 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Стаття 173 зазначеного кодексу закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. \~ \~ \~ \~ Суд вважає доведеним спричинення позивачу моральної шкоди, провину відповідачів в її спричиненні та причинно-наслідковий зв'язок між винними діями відповідачів з порушення вимог ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України Про охорону праці, визначені Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання та настанням у позивача негативних наслідків стійкої втрати професійної працездатності: первинно і повторно 25%. Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача, що позивач, будучи ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обов'язку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку: концентрація шкідливих параметрів аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони перевищувала гігієнічні нормативи і причиною цього була саме недосконалість робочого місця, як визначено висновками комісії при розслідуванні профзахворювання і які не оспорили підприємство - відповідач. Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 року встановлено, що обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Частина 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Встановлено, що внаслідок професійного захворювання позивачу заподіяні моральні і фізичні страждання, що спричинили погіршення реалізації його фізичних можливостей, спричинені й інші негативні наслідки морального характеру, що призводить до порушення його звичайного способу життя та вимагає від нього додаткових зусиль для його організації. Рішенням Конституційного Суду від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 року встановлено, що громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1 цього ж рішення ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні й фізичні страждання. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.10 вищевказаної Постанови Пленуму, у разі заподіяння особі моральної шкоди неправомірно вчиненими діями кількох осіб, розмір відшкодування визначається з урахуванням ступеня вини кожної з них. Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди суд враховує конкретні обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан його здоров'я, вину підприємств відповідачів в заподіянні шкоди, суттєвість вимушених змін у житті. Суд також враховує, що згідно з Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання причиною профзахворювань є підвищена концентрація шкідливих речовин у повітрі робочої зони, показники яких перевищували встановлені нормативи. Визначаючи розмір відшкодування [PERSON] моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, ступінь втрати професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням, обсяг фізичних та моральних страждань позивача, їх інтенсивність та довготривалість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, наслідків, що наступили. \~ \~ \~ \~ Суд враховує ступінь вини відповідача в отриманні позивачем професійного захворювання, тривалість праці позивача на підприємстві відповідача - 06 років 09 місяців 14 днів. Також суд враховує, що в період часу з 01.03.1985 року до 16.11.2009 року (24 роки 8 місяців 15 днів) позивач працював на вибуховій дільниці №1 гірничого цеху №2 ПАТ «ПВП «Кривбасвибухпром» підривником і підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, що згідно п.16 акту від 10.10.2016 року розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання у позивача -також вплинуло на виникнення у позивача професійного захворювання. Позовних вимог до Публічного акціонерного товариства «ПВП «Кривбасвибухпром» позивачем [PERSON] в даному позові не заявлено. З урахуванням вищезазначеного суд вважає, що належною компенсацією спричиненої позивачу моральної шкоди завданої ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВП «КРИВОРІЖДОРВИБУХПРОМ» є сума 5000 грн без урахування податку з доходу громадян, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, що зазнає позивач у звязку з погіршенням стану здоровя та ступеню втрати професійної працездатності. У задоволенні іншої частини позовних вимог щодо стягнення з відповідача коштів на відшкодування моральної шкоди - позивачу необхідно відмовити. На підставі вищевикладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв»язку з тим, що позивача звільнено від сплати судового збору за подання даного позову, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в доход держави у розмірі по 704,80 грн. На підставі ст.ст. 8, 22, 58 Конституції України, ст.ст. 5, 23, 1166, 1167, 1168 ЦК України, ст.ст. 153, 173, 237-1 КзПП України, ст.9 Закону України Про охорону праці та

Outcome: partial