Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до Одеської міської ради з позовом, в якому просив надати додатковий строк на подання заяви про прийняття спадщини. Позов обгрунтований наступними обставинами. [PERSON], що діяла від імені [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 04 липня 2000 року було придбано житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] загальною площею 38,8 кв.м. [INFO] [PERSON] помер. Як стало відомо пізніше, [PERSON] було складено заповіт, відповідно до якого, [PERSON], на випадок своєї смерті заповів позивачу належну йому ізольовану квартиру за адресою: [ADDRESS]. Позивач зазначає, що на момент смерті спадкодавця йому не було відомо про існування заповіту. У зв'язку з чим, строк для прийняття спадщини було пропущено. Позивач та його представник в судове засідання не з'явились. Представник позивача надав до канцелярії суду клопотання, в якому просив розгляд справи проводити у його та позивача відсутність, а також вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи у відсутність його представника до суду не подав. У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Правовідносини між сторонами виникли внаслідок виникнення права на спадкування, та регулюються Книгою 6 Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що, згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна АВМ № 373471 від 04 липня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.І., гр. [PERSON] з одного боку, та гр. [PERSON], діюча від імені [PERSON], за дорученням, з другого боку, уклали договір про таке: гр. [PERSON] продав, а гр. [PERSON] купив квартиру номер [ADDRESS] та яка складається з однієї житлової кімнати житловою площею 21,2 кв.м. та підсобних приміщень. Загальна площа всієї квартири - 38,8 кв.м. [INFO] [PERSON] помер, про що 24 жовтня 2016 року складено відповідний актовий запис за № 10740, місце смерті Україна, Одеська область, місто Одеса, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24 жовтня 2016 року, виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Встановлено, що 21 вересня 2005 року [PERSON] було складено заповіт, який посвідчено державним нотаріусом Сьомої одеської нотаріальної контори Михальовою Л.І., відповідно до якого, [PERSON], на випадок смерті робить таке розпорядження: належну йому ізольовану квартиру під [ADDRESS] заповідає [PERSON] З листа Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 22.12.2018 року № 990/01-16г вбачається, що після смерті [PERSON], померлого [INFO], спадкова справа не заводилась. Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За приписами ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. У позовній заяві позивач зазначає, що він не проживав зі спадкодавцем за заповітом, про існування заповіту йому стало відомо лише після спливу шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 76 ЦПК України докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне визнати поважною причину пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини, адже на момент смерті спадкоємця позивачу не було відомо про існування заповіту, що унеможливлювало своєчасне подання заяви про прийняття спадщини. Задовольняючи позов суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Outcome: approved