Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] , треті особи без самостійних позовних вимог Служба у справах дітей Бродівської районної державної адміністрації Львівської області та відділ служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, в якій після уточнення позовних вимог просить суд зобов`язати відповідачку по справі не чинити перешкод у побаченні, спілкуванні і вихованні їх дітей [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . Визначити йому наступний спосіб участі у вихованні і спілкуванні з дітьми [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , встановивши такий порядок: забирати обох дітей два рази в місяць до себе додому з ночівлею в другу та четверту суботу і неділю кожного місяця без присутності матері, починаючи з 14 години п`ятниці та повернути матері у неділю до 16 години; забирати дітей на половину осінніх, зимових і весняних канікул до себе додому з ночівлею без присутності матері в подальшому з поверненням дітей матері; забирати дітей на половину літніх канікул до себе додому з ночівлею без присутності матері з можливістю спільного відпочинку і оздоровлення, як в Україні так і за її межами із поверенням в подальшому дітей матері, також з можливістю відвідування в цей період рідних бабусі та дідуся з ночівлею у них; в інші дні місяця навчального періоду (перша субота і третя неділя місяця) побачення з дітьми з 13 годин до 16 годин за місцем їх проживання без присутності матері. Зобов`язати відповідачку постійно повідомляти його про стан навчання дітей і стан їх здоров`я. Зобов`язати відповідачку повідомляти його про можливу зміну місця проживання (перебування) дітей. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Микитюк С.М. в судовому засіданні позов підтримали, просять суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник адвоката Воньо М.О. в судовому засіданні позов заперечили, просять суд відмовити в його задоволенні, про що також подано відзив на позовну заяву. Представник третьої особи Служби у справах дітей Бродівської районної державної адміністрації Львівської області Надорожняк О.П. в судовому засіданні вимоги позивача підтримала частково, а саме - першу та другу його вимоги; представник Відділу служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради осіб Яким І.С . підтримав першу вимогу позивача та просив врахувати, що службою дане питання розглядалось та з цього приводу є рішення органу опіки та піклування. Суд, з`ясувавши обставини по справі, приходить до висновку, що позов слід задоволити частково, з огляду на таке. Як передбачено ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК). Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд на підставі ст. 12, 13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Судом встановлено, що 03 жовтня 2009 року у Підкамінській селищній раді Бродівського району Львівської області [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний запис за № 10. Це підтверджується поясненнями позивача та відповідача і копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 03 жовтня 2009 року (а.с. 10). У подружжя [PERSON] народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] (а.с. 11, 12). Усією сім`єю вони проживали у м. Броди. Проте, у вересні 2017 року [PERSON] з дітьми перейшла жити за іншою адресою у м. Броди, а 19 серпня 20219 року вона разом з дітьми переїхала на постійне проживання у м. Дрогобич Львівської області. Там вона винаймає житло і забезпечила належні умови для проживання дітей (а.с.42). З її пояснень, отриманих в судовому засіданні, вбачається, що саме в місто Дрогобич поїхала жити тому, що там має знайомих. З того часу їй допомагають утримувати дітей її батьки, котрі проживають у Бродівському районі. [PERSON] влаштувалась на роботу барменом у місті Трускавці. В судовому засіданні також встановлено, що позивач працює в Акціонерному товаристві «Укртраснафта» на посаді начальника зміни; має виключно позитивну характеристику за місцем роботи; його щомісячний дохід становить приблизно 20000 грн.; з липня 2019 року він сплачує аліменти на користь відповідача на утримання дітей в розмірі 1/3 його доходу. Він має належні умови проживання та проживає в квартирі разом із своїми батьками. Позивач стверджує, що відповідач перешкоджає йому бачитися з дітьми. Проте, відповідач заперечила це і просила суд врахувати, що коли вона проживала разом з чоловіком у м. Броди, то неодноразово він застосував до неї фізичну силу в присутності дітей, чинив насильство. На підтвердження цього позивачем надано суду відповідь із Бродівського відділення поліції від 30.08.2016 року № 7904/48/01/15-2016, але така, на думку суду, не може свідчити про насильство чи інші дії, які суперечать вимогам законодавства, адже із змісту цього листа вбачається, що звернення [PERSON] розглянуто в порядку Закону України «Про звернення громадян» і проведено бесіду профілактичного характеру із [PERSON] про недостимість вчинення подібних дій у подальшому. Тому в ході судового розгляду не встановлено фактів насильства. Також суд критично оцінює твердження відповідача про те, що діти не хочуть їхати у м. Броди до батька. Адже [PERSON] в судовому засіданні висловила позицію про недоцільність допиту в судовому засіданні дітей з огляду на те, що це може негативно вплинути на їх психологічний стан. Тому суд вважає таку позицію відповідача виключно особистою. В ході судового розгляду думку дітей суд не заслуховував з огляду на 1)відсутність клопотань учасників провадження; 2)заперечення матері дітей (відповідача), аргументуючи це черговим психологічним стресом для дітей; 3)довідку практичного психолога від 10.02.2020 року (а.с. 109), з якої вбачається, що «…теперішній віковий період у розвитку дитини є надзвичайно складним і відповідальним, чутливим до несприятливих чинників. Діти у цьому віці дуже чутливі до негараздів у сімейних стосунках». Допитана судом свідок [PERSON] суду повідомила, що проживає у м. Бориславі Львівської області і товаришує із [PERSON] . Вона на прохання [PERSON] тричі у 2019 році була присутня під час зустрічі позивача з дітьми у Дрогобичі і стверджує, що діти не проявляють прихильності до батька. Суд не бере до уваги твердження свідка про те, що чоловік (позивач) чинив насилля над відповідачем, намагався її душити, бо очевидцем таких подій свідок не була і їй відомо про це лише із слів [PERSON] . Також суд критично оцінює твердження позивача про те, що відповідач не дає можливості дітям бути соціально адаптованими так як вони не навчаються стаціонарно у школі та ізольовані від інших дітей, що обмежує їх загальний нормальний розвиток. Адже в ході судового розгляду встановлено, що дитина [PERSON] щотижня відвідує курси інформатики у дитячій школі «Лінк» (а.с. 68), бере уроки музики у Дрогобицькій школі Дитячої творчості (а.с. 70); діти відвідують тренування з тенісу у спортивному тенісному клубі «Трускавець-92» (а.с. 69). З пояснень відповідача також вбачається, що форма навчання дітей є індивідуальна (екстернатна) і вони успішно навчаються. Розпорядженням Бродівської РДА Львівської області від 18 червня 2019 року № 180 встановлено такий порядок для побачення, спільного проведення дозвілля та спілкування з дітьми: в період з понеділка до п`ятниці 3 дні вільні від роботи (згідно графіку змінності [PERSON] ); в навчальний період дітей після закінчення уроків у навчальному закладі до 19 години; у період канікул з 11 годин до 14 години, за межами місця проживання дітей; у вихідний день неділю - другого та четвертого, тижнів кожного місяця; протягом 15 днів під час щорічної відпустки перебування дітей разом з батьком з можливістю ночівлі за місцем його проживання, здійснення спільних короткотривалих поїздок, в тому числі з метою відвідування родичів, з попереднім повідомленням матері [PERSON] про намір відпочинку з дітьми (а.с. 19). Крім того, рішенням виконавчого комітетом Дрогобицької міської ради Львівської області № 246 від 15 жовтня 2019 року встановлено порядок побачення батька з дітьми: щонеділі з 13 годин до 16 годин в присутності матері в громадських місцях Львівської області (а.с. 20). Відповідно до положень ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі статтями 11, 15 Закону Україну «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 142 Сімейного кодексу України діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Статтею 150 СК України встановлені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. У відповідності до ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що між сторонами не досягнуто згоди щодо часу та способів спілкування позивача з дітьми. Згідно з ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Виходячи із системного аналізу ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, ст. 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7, 19, 141, 153, 157, 159 СК України суд вважає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дітьми того з батьків, хто проживає окремо від дітей, судом мають враховуватися передусім інтереси дітей. Законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. Всі питання виховання дитини батьки зобов`язані вирішувати спільно. Також встановлено правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, який проживає окремо у випадку неможливості досягнення батьками згоди стосовно такого способу, а саме: рішення про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, приймається органом опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. У випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду із позовом про усунення цих перешкод. При встановленні способу спілкування суд має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Приймаючи до уваги викладене та виходячи з інтересів дітей суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. У разі зміни обставин, з врахуванням яких суд визначив способи участі позивача у вихованні та спілкуванні з дітьми, сторони, враховуючи передусім інтереси дітей, можуть змінити вказані способи, а у разі недосягнення згоди звернутися за вирішенням спору до суду.

Outcome: partial