Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , третя особа виконавчий комітет Ладижинської міської ради Вінницької області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В позовній заяві зазначив, що він є користувачем квартири [ADDRESS] на підставі ордера №5671 від 31.01.1984 виданого Дадижинською ГРЕС. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] також зареєстровані в даній квартирі, однак не проживають в ній більше п`ятнадцяти років. [PERSON] була його дружиною, а [PERSON] є його сином. Він розірвав шлюб із [PERSON] і вона виселилась із квартири. А син [PERSON] після досягнення повноліття виїхав із квартири і припинив з ним спілкування. Добровільно знятись з реєстрації відповідачі не бажають. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають в даній квартирі, особистих речей у квартирі не мають, не сплачують комунальних платежів. Не зняття з реєстраційного обліку відповідачів створює суттєві перешкоди, він не може оформити субсидію на отримання житлово-комунальних послуг. Тому, він звернувся в суд та просив визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву згідно якої просив справу розглянути без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, хоча повідомлялись про розгляд справи в суді шляхом направлення повісток за їх зареєстрованим місцем проживання, а саме: [ADDRESS] . Представник виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, в якому просив розгляд справи провести за відсутності представника, при вирішенні даного спору покладаються на розсуд суду. Враховуючи наведене,\~суд\~вважає\~за можливе\~ухвалити\~заочне\~рішення на\~підставі\~наявних\~у справі\~доказів,\~що\~відповідає\~положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Статтею 41Конституції\~України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно із\~ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно з\~ст. 9 ЖК України\~ніхто не може бути виселений із займаного ним приміщення або обмежений у праві користуватись жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян. Згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в п. 10\~постанови № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України»\~у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового Кодексу України) необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Судом\~встановлено,\~що\~ [PERSON] користується кімнатою\~готельного типу,\~яка знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] , що підтверджується копією ордеру №5671 виданого Ладижинською ТЕС від 31.01.1984. В кімнаті готельного типу [ADDRESS] крім позивача зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , що вбачається із відповідей на запити суду наданих відділом ведення реєстру Ладижинської територіальної громади Ладижинської міської ради №23-17-672 від 31.12.2020 та №23-17-673 від 31.12.2020. Відповідно до ч. 1 ст. 163 ЖК України у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою,\~пунктами 1\~і\~5 частини третьої\~і\~частиною четвертою статті 71\~цього Кодексу. Згідно до\~ст.\~71\~ЖК\~України\~при тимчасовій\~відсутності\~наймача\~або членів\~його\~сім`ї\~за\~ними\~зберігається жиле\~приміщення\~протягом\~шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання\~особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки,\~провадиться в судовому порядку. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Тому суд\~вважає,\~що [PERSON] , як власник майна, має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування своїм майном шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Такий висновок суду повністю узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом України в постанові від 16.01.2012 року по справі № 6-57цс11. Відповідно до вказаного рішення Верховного Суду України, зазначено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.\~ст. 71, 64, 150, 156 ЖК України). Судом встановлено,\~що\~відповідачі [PERSON] та [PERSON] втратили право користування житлом, так як були відсутні без поважних причин у кімнаті понад шість місяців. А тому вони не мають права користування житловим приміщенням у даній кімнаті. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] будучи зареєстрованими в належній на праві позивачу кімнаті готельного типу, тривалий час не проживають в ній, а тому обмежують право позивача на користування даною кімнатою. При цьому судом не встановлено жодних поважних причин, які б перешкоджали відповідачам користуватись кімнатою, в разі наявності в них такого права. Згідно письмових пояснень свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вбачається, що їм відомо, що [PERSON] та [PERSON] тривалий час, біля восьми років, не проживають в кв. [ADDRESS] , а [PERSON] самостійно утримує квартиру та сплачує житлово-комунальні послуги. Виходячи із наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved