Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом про стягнення з комунального підприємства «ОДЕСМІСЬКЕЛЕКТРОТРАНС» матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, вказуючи на те, що 26.01.2013 року о 13 годині 20 хвилин на вул. Преображенській у м. Одесі мала місце дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), в якій був пошкоджений автомобіль позивача марки «Daewoo», номер державної реєстрації [NUMBER]. Даний факт підтверджується постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 12.02.2013 року, відповідно до якої винним у скоєні ДТП визнано [PERSON], водія трамвая марки «МТВ-82» б/н 18. Розмір матеріальної шкоди, згідно висновку № 458, завданої власнику автомобіля марки «Daewoo», номер державної реєстрації [NUMBER], становить 18930,00 гривень, а також 2058,00 грн. - втрата товарної вартості. АТ «Страхова компанія «Ю.БІ.АЙ» 16.05.2013 року здійснила виплату страхового відшкодування за Договором № ДУ2-01/12 від 16.02.2012 року у розмірі 16.000,00 грн. Заподіяну моральну шкоду [PERSON] оцінює у розмірі 10.000,00 гривень. Також, позивач просить суд стягнути упущену вигоду у розмірі 26.016,00 грн., так як він не міг працювати за договором від 04.05.2002 року № 104, укладеним з ТОВ «ПРОМЕТЕЙ», а саме: надання послуг по перевезенню пасажирів. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила суд його задовольнити, представник відповідача проти задоволення позову заперечував, позов визнав частково, а саме: у розмірі 4065,02 грн. - неотримані доходи, надав заперечення на позов, в яких зазначив, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди безпідставні та необґрунтовані, а матеріальна шкода не підтверджена доказами. З'ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, та правовідносини сторін, що випливають з таких обставин, вислухавши учасників цивільного процесу, перевіривши їх доводи наявними в справі доказами, дослідивши матеріали справи, надавши їм правову оцінку, судом було встановлено наступне. 26.01.2013 року о 13 годині 20 хвилин на вул. Преображенській у м. Одесі мала місце дорожньо-транспортна пригода, в якій був пошкоджений автомобіль [PERSON] марки «Daewoo», номер державної реєстрації [NUMBER], який належить йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER]. Даний факт підтверджується постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 12.02.2013, по справі № 523/912/13-п, відповідно до якої винним у скоєні ДТП визнано [PERSON], водія трамвая марки «МТВ-82», б/н 18, який порушив п. 12.1 та п. 13.1. Правил дорожнього руху України. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Розмір матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля марки «Daewoo», номер державної реєстрації [NUMBER], становить 18930,00 гривень, а також 2058,00 грн. - втрата товарної вартості, згідно висновку № 458 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди, завданої власнику КТЗ від 11.03.2013 року. АТ «Страхова компанія «Ю.БІ.АЙ» здійснила виплату страхового відшкодування за Договором № ДУ2-01/12 від 16.02.2012 року у розмірі 16.000,00 грн. (договір про врегулювання страхового випадку 049/13 від 16.05.2013 року). Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до договору про надання інформаційних (консультаційних) послуг № 104, укладеного між ТОВ «ПРОМЕТЕЙ» в особі директора Солонько І.В. та [PERSON] та договору доручення № 104 від 02.03.2009 року, позивач здійснював перевезення пасажирів (ліцензія [NUMBER]). Однак, внаслідок пошкодження автомобіля, [PERSON] не працював та, тим самим, зазнав матеріальних втрат (упущену вигоду), яку він оціню у розмірі 26016,00 грн. Відповідно до Висновку автотоварознавчої експертизи №458, а саме: ремонтної калькуляції № 458, витрати часу на відновлення автомобілю Позивача складають 670 ЕТ при цьому, відповідно до калькуляції 10 ЕТ = 1 годині. Тобто, витрати часу складають 67 годин, що в свою чергу складає 67:8 = 8,375 робочі дні. Таким чином, при восьмигодинному робочому дні для ремонту необхідно дев'ять робочих днів, за які Позивач не мав змоги отримувати прибуток. Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки ТОВ «Прометей» № 15/03 від 15 березня 2013 року, середній заробіток Позивача за один день складає 183 грн. (дві заробітні плати за останні місяці/2 та розділити на кількість робочих днів). Отже, упущена вигода Позивача з 25 січня 2013 року по 25 травня 2013 року (16.05.2013 року позивачу було сплачено 16.000,00 грн., згідно виписки з особового рахунку, + 9 днів на ремонт автомобіля) складає 186 грн.* 76 робочі дні = 14.136,00 грн. Стосовно наявної в матеріалах справи довідки «Про виконану роботу», у якій вказано, що з 20 по 30 травня 2013 року проводився ремонт автомобіля Позивача, немає ніяких доказів того, що цей ремонт проводився після аварії що відбулася 26 січня 2013 року. Стосовно стягнення з Відповідача вартості автотоварознавчої експертизи у сумі 975,41 грн., то відповідно до ч.ч. 34.2., 34.3. статті 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик терміново, але не пізніше трьох робочих днів (враховуючи день отримання письмового повідомлення про страховий випадок), зобов'язаний направити аварійного комісара або експерта на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо у визначений строк аварійний комісар або експерт не з'явився, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому випадку страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи. Отже, відповідно до вищевказаного закону, Відповідач не повинен відшкодовувати вартість автотоварознавчої експертизи. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 27.03.1992 р., № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Також, Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 10000,00 (десять тисяч) гривень. Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пленум Верховного Суду України в п. 3 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, зазначає, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Таким чином, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди частково у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового боргу та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судові витрати позивача на момент подання позову складають судовий збір у розмірі 395,00 грн. На підставі вищевикладеного, з відповідача по справі підлягає до стягнення сума витрат понесених позивачем по справі, а саме: судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят) копійок. На підставі ст. ст. 15, 22-23, 1166-1167, 1172, 1187 ЦК України, ст. ст. 3-4, 10, 15, 59-61, 109, 208-209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial