Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з заявою про встановлення факту родинних відносин та встановлення факту смерті. В обґрунтування заяви вказав, що він є онуком померлого [PERSON] , [INFO] , який [INFO] помер в м.Донецьк. 06.01.2021 року він звернувся до Лівобережного районного у м.Маріуполі відділу ДРВЦС з заявою про реєстрацію смерті [PERSON] , однак йому було відмовлено, оскільки для державної реєстрації факту смерті надано документ, який виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Крім того, в його паспорті прізвище російської та української мовою зазначено як « [PERSON] ». Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, щодо підтвердження дошлюбного прізвища, прізвище його матері українською мовою зазначено як « [PERSON] », проте в свідоцтві про розірвання шлюбу прізвище матері зазначено як « [PERSON] ». В паспорті його батька прізвище українською мовою зазначене як « [PERSON] », а російською - « [PERSON] ». Просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в м.Донецьк Донецької області., а також встановити факт родинних відносин між заявником та його матір`ю - [PERSON] . Заявник та заінтересовані особа в судове засідання не з`явилися, про час та дату розгляду справи повідомлені належним чином. Заявник за змістом поданої заяви просить справу розглянути без його участі (а.с.21). Суд, з`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Згідно даних паспорту громадянина України [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] в м.Запоріжжя Запорізької області (а.с.4). В свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , яке видано 28.01.1986 року відділом ЗАГС м.Запоріжжя, батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво складено російською мовою) (а.с.5). Згідно даних паспорту батька заявника - [PERSON] (прізвище зазначено українською мовою), [INFO] , уродженець м.Запоріжжя. Прізвище російською мовою записано як « [PERSON] » (а.с.23). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища 20.05.1982 року Запорізьким міським відділом РАЦС ГУЮ у Запорізькій області укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Відповідно до п.1 ч.1, ч.2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.п.1,7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. З огляду на викладене, враховуючи, що встановлення в судовому порядку факту родинних відносин заявнику необхідно для подальшого встановлення факту смерті діда - [PERSON] , іншим шляхом встановити факт родинних відносин між заявником та [PERSON] , яка є матір`ю заявника, на теперішній час не уявляється можливим, наявності спору про право судом не встановлено, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення вимог заявника про встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] . Аналізуючи вищенаведене, судом встановлено, що заявник є сином [PERSON] , [INFO] . Стосовно вимоги про встановлення факту смерті суд зазначає наступне: Відповідно до наданих документів - свідоцтва про народження заявника (а.с.6), витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.7), Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, відопвідно до ст.ст.126, 133, 135 СК України (а.с.8), копії паспорта [PERSON] , [INFO] (а.с.9) встановлено, що заявник [PERSON] є онуком померлого [PERSON] . Згідно паспорту громадянина України [NUMBER] виданого на ім`я [PERSON] , [INFO] , його місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки про причину смерті №4084 від 17.09.2020 року, виданої Респуліканським бюро судово-медичної експертизи м.Донецьк, [PERSON] , 1934 року народження, помер [INFO] , причина смерті - церебральний атеросклероз при гіпертонічній хворобі. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.09.2020 року, виданого Куйбишевським відділом ЗАГС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції так званої ДНР, [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , місце смерті - місто Донецьк Куйбишевський район. Згідно відмови Лівобережного районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 06.01.2021 року, копія довідки про причину смерті №4084 від 17.09.2020 року видана на тимчасово окупованій території, де органи державної влади України не здійснюють свої повноваження і є документом, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 №1150/1324. Згідно п.8 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 №52/5, у зв`язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим, м.Севастополя та тимчасово окупованих територій, на території проведення АТО, проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення, анулювання здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території за місцем звернення заявника. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України « Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Пунктом 1 глави 5 розділу 111 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року №52/5, визначені підстави для державної реєстрації смерті: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Згідно з Інструкцією щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я від 08.08.2006 №545а, перший примірник лікарського свідоцтва про смерть видається родичам померлого чи іншим особам, які зобов`язалися поховати померлого, другий примірник лікарського свідоцтва про смерть залишається в закладі охорони здоров`я. Згідно ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові і службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені в порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт, виданий органами та особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та їх посадових осіб з незаконними органами, створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України. Відповідно до п. 1 Постанови ПВС України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно висновків ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема, «Loizidou v. Turkey»,«Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republico f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України. Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, зокрема, ту обставину, що факт смерті [PERSON] саме 16.09.2020 року в місті Донецьку Донецької області підтверджений вказаними доказами, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved