overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває у шлюбі з відповідачкою з 23.01.2007 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Кременецького районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 10. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні характери та різні погляди на сімейне життя. Сварки та непорозуміння між ними бувають досить часто і свідком цього є їхня неповнолітня донька. Шлюбні відносини між ними припинено, а тому просить шлюб розірвати, оскільки подальше його збереження є неможливим. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Примирення не бажав. Відповідачка [PERSON] позов визнала повністю та не заперечувала проти його задоволення. Примирення не бажала. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстровано 23.01.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кременецького районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 10. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Дані обставини стверджуються свідоцтвом про шлюб та свідоцтвом про народження. Сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, шлюб розпався з їх спільної вини. За таких обставин справи суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а також моральним засадам суспільства. Згідно ст.104 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 104, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває у шлюбі з відповідачкою з 26.08.1995 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 231. Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, вони уже 8 років не проживають разом та не спілкуються. Спроби примирення не принесли ніякого результату. Просить шлюб розірвати, оскільки подальше його збереження є неможливим. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити з викладених у ньому підстав. Відповідака [PERSON] у судове засідання за викликом суду повторно не з»явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, а тому суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає за необхідне розгляд справи провести у її відсутності, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін та ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовільнити з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 26.08.1995 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 231. Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Дані обставини стверджуються свідоцтвом про укладення шлюбу, свідоцтвами про народження. Відповідно до ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, суд вважає, що шлюб слід розірвати, оскільки сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли з вини обох з подружжя, через що шлюб фактично розпався, подружні стосунки сторони не підтримують, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам обох сторін, що стверджується зібраними по справі доказами. Судові витрати, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідача. Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 104 ч. 2, 112 ч. 2, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває у шлюбі з відповідачкою з 27 квітня 1990 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 93. Від шлюбу дітей не мають. Вказує на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося, стосунки між ними зіпсовано. Він часто буває у відрядженнях, а по приїзді відчуває себе сторонньою людиною. Дружина втратила до нього будь-який інтерес, окрім фінансового. Вона звертається до нього лише тоді, коли їй треба гроші. Їхні погляди на життя кардинально розійшлися. Просить шлюб розірвати, оскільки подальше його збереження є неможливим. Позивач [PERSON] у судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовільнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання за викликом суду повторно не з»явилася з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, а тому суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає за необхідне розгляд справи провести у його відсутності, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін та ухвалити заочне рішення. Перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовільнити з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 27 квітня 1990 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 93. Від шлюбу дітей не мають. Дані обставини стверджуються свідоцтвом про шлюб. Відповідно до ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, суд вважає, що шлюб слід розірвати, оскільки сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, через що шлюб фактично розпався. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам обох сторін, що стверджується зібраними по справі доказами. Судові витрати, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідача. Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 104 ч. 2, 112 ч. 2, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває у шлюбі з відповідачкою з 27 травня 2016 року, який було зареєстровано виконавчим комітетом Зарічанської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, актовий запис № 5. Від шлюбу дітей не мають. Вказує на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося. До одруження вони зовсім мало знали один одного, а після зрозуміли, що вони є людьми різними за характерами, не розуміють один одного. Також він зрозумів, що ніколи не мав справжніх почуттів до відповідачки, це було лише тимчасове захоплення. З серпня 2016 року вони разом не проживають, ніяких стосунків не підтримують. Просить шлюб розірвати, оскільки подальше його збереження є неможливим. Позивач [PERSON] у судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання за викликом суду повторно не з»явилася з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, а тому суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає за необхідне розгляд справи провести у її відсутності, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін та ухвалити заочне рішення. Перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовільнити з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 27 травня 2016 року, який було виконавчим комітетом Зарічанської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, актовий запис № 5. Від шлюбу дітей не мають. Дані обставини стверджуються свідоцтвом про укладення шлюбу. Відповідно до ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, суд вважає, що шлюб слід розірвати, оскільки сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли зі спільної вини, через що шлюб фактично розпався, подружні стосунки сторони не підтримують, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам обох сторін, що стверджується зібраними по справі доказами. Судові витрати, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідача. Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 104 ч. 2, 112 ч. 2, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває у шлюбі з відповідачкою з 28.12.1991 року, який було зареєстровано Володимир-Волинським міським відділом ЗАГС Волинської області, актовий запис № 496. Від шлюбу мають повнолітнього сина. Вказує на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося з тих причин, що вони люди різні за характерами, не розуміють один одного, через що між ними постійно виникають суперечки та непорозуміння. Усе це істотно впливає на його психологічний стан. Тривалий час вони намагалися зберегти шлюбні стосунки, однак через відсутність любові та поваги вони повністю припинені., Просить шлюб розірвати, оскільки подальше його збереження є неможливим. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовоні вимоги підтримав та просить позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов визнала, не заперечує проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстровано 28.12.1991 року Володимир-Волинським міським відділом ЗАГС Волинської області, актовий запис № 496. Від шлюбу мають повнолітнього сина. Дані обставини стверджуються свідоцтвом про шлюб. Сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, шлюб розпався з вини обох сторін. За таких обставин справи суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а також моральним засадам суспільства. Згідно ст.104 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Судові витрати, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідача. Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 104, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки в якому оспорив своє батьківство щодо народженого відповідачкою [INFO] року сина [PERSON]. Просив виключити з актового запису про народження дитини дані про нього як про батька. Заявлені вимоги мотивував тим, що в липні 2013 року зареєстрував шлюб з відповідачкою, яка перебувала у стані вагітності і заявляла про його батьківство. Народжена дитина була зареєстровано відповідно до ч.1 ст. 122 Сімейного кодексу України. В серпні 2016 року довідався, що відповідача увесь час протягом їх перебування у шлюбі фактично підтримувала стосунки з іншим чоловіком. Згодом довідався, що такі стосунки вона підтримувала і у період до реєстрації їх шлюбу. 10.10.2016 року шлюб між ним та відповідачкою розірвано за рішенням суду. Засумнівавшись у своєму батьківстві звернувся до лабораторії ТзОВ «Медікал Геномікс Україна» з яким уклав договір на проведення генетичного дослідження на предмет встановлення біологічного батьківства. Згідно висновків експертного дослідження, яке проведено 19.10.2016 року, його біологічне батьківство стосовно дитини [PERSON] виключається. Тому в порядку ст. 136 ч.1 СК України просив виключити запис про нього як батька з актового запису про народження дитини. В судовому засіданні позивач позов підтримав з викладених підстав, просив його задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилась. Подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Заявлений позов визнала, не заперечила проти задоволення вимог позивача про виключення відомостей про нього як про батька з актового запису про народження сина [PERSON], підтвердивши, що [PERSON] не являється батьком народженого нею сина [PERSON]. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст.122, 124, 126 і 127 цього кодексу, має право оспорити своє батьківство , пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька за актового запису про народження дитини. Виходячи з того, що відповідачка визнала факт відсутності кровного споріднення між [PERSON] та народженим нею сином [PERSON], [INFO], а підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачкою позову немає, то суд вважає, що вимоги позивача можуть бути задоволені. На підставі наведеного, ст.136 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки в якому оспорив своє батьківство щодо народженого відповідачкою [INFO] року сина [PERSON]. Просив виключити з актового запису про народження дитини дані про нього як про батька. Заявлені вимоги мотивував тим, що в липні 2013 року зареєстрував шлюб з відповідачкою, яка перебувала у стані вагітності і заявляла про його батьківство. Народжена дитина була зареєстровано відповідно до ч.1 ст. 122 Сімейного кодексу України. В серпні 2016 року довідався, що відповідача увесь час протягом їх перебування у шлюбі фактично підтримувала стосунки з іншим чоловіком. Згодом довідався, що такі стосунки вона підтримувала і у період до реєстрації їх шлюбу. 10.10.2016 року шлюб між ним та відповідачкою розірвано за рішенням суду. Засумнівавшись у своєму батьківстві звернувся до лабораторії ТзОВ «Медікал Геномікс Україна» з яким уклав договір на проведення генетичного дослідження на предмет встановлення біологічного батьківства. Згідно висновків експертного дослідження, яке проведено 19.10.2016 року, його біологічне батьківство стосовно дитини [PERSON] виключається. Тому в порядку ст. 136 ч.1 СК України просив виключити запис про нього як батька з актового запису про народження дитини. В судовому засіданні позивач позов підтримав з викладених підстав, просив його задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилась. Подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Заявлений позов визнала, не заперечила проти задоволення вимог позивача про виключення відомостей про нього як про батька з актового запису про народження сина [PERSON], підтвердивши, що [PERSON] не являється батьком народженого нею сина [PERSON]. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст.122, 124, 126 і 127 цього кодексу, має право оспорити своє батьківство , пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька за актового запису про народження дитини. Виходячи з того, що відповідачка визнала факт відсутності кровного споріднення між [PERSON] та народженим нею сином [PERSON], [INFO], а підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачкою позову немає, то суд вважає, що вимоги позивача можуть бути задоволені. На підставі наведеного, ст.136 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки в якому поставив питання про визнання його батьківства за рішенням суду стосовно народженого відповідачкою [PERSON] сина [PERSON], [INFO] року. Заявлені позовні вимоги позивач мотивував тим, що з березня 2010 року проживав з відповідачкою у фактичних шлюбних відносинах в с.Дзвиняч Богородчанського району Івано-Франківської області, за місцем своєї реєстрації. Під час спільного проживання та ведення господарства [INFO] року у них народився син [PERSON], народження якого відповідача зареєструвала у Дзвиняцькій сільській раді Богородчанського району без його відома. Оскільки шлюб офіційно не був зареєстрований, то відомості про батька були внесені до актового запису зі слів матері. В даний час вони припинили спільне проживання, однак він бажає узаконити своє батьківство. В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав. Представник відповідача в судовому засіданні заявлені вимоги визнала. Вказала, що відповідачка підтверджує батьківство позивача стосовно народженого нею сина [PERSON]. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки представник відповідача довела до суду позицію відповідачки [PERSON] яка визнає батьківство позивача щодо народженого нею сина [PERSON], а підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову немає, то суд вважає, що позов може бути задоволено. На підставі наведеного, ст.128 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням у якому зареєстрована. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідачка є його колишньою дружиною і з його згоди була зареєстрована на постійне проживання у житловому будинку, який належить йому на праві особистої власності. В 2010 році шлюб між ними розірвано. Відповідачка покинула сімю і з 2010 року проживає з спів жителем в [INFO]. Реєстрація відповідачки в його будинку створює певні незручності. Оскільки відповідачка більше шести років не проживає в його господарстві, вона втратила право користуватись житлом. Добровільно вирішити це питання та знятись з реєстрації відповідачка не захотіла. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав з викладених в позовній заяві підстав. Додатково пояснив, що відповідачка на даний час втратила статус члена сімї, і він, як власник житла, не бажає надавати їй в подальшому житлову площу для проживання. Таким чином вона немає жодних підстав бути зареєстрованою в його будинку. Просив позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку. В звязку з цим судом постановлено ухвалу про розгляд справи в порядку заочного провадження. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, які подані у розпорядження суду, зясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач є власником домоволодіння в с.Росільна, по вул. Шевченка, 165, Богородчанського району Іван-Франківської області, що підтверджується нотаріально засвідченим Договором дарування вказаного житлового будинку від 13.11.2001 року, який зареєстровано в реєстрі №Д-3717 (а.с.4) Згідно інформації виконкому Росільнянської сільської ради [PERSON], [INFO] зареєстрована на постійне проживання в [INFO], у будинку, що належить позивачу, однак з 2010 року по місцю реєстрації не проживає, а фактично живе в селі за адресою вул.16-го Липня, 21. (а.с.6) Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 22.01.2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.5). Згідно вимог ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У відповідності до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до пояснень позивача та згідно поданих письмових доказів встановлено, що відповідачка не проживає в господарстві позивача більше року. Таким чином, судом встановлено, що вона втратила право користування цим житлом. На підставі викладеного, ст.72 ЖК України, ст.405 ЦК України,

Outcome: approved