Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про припинення спільної дольової власності та визнання права власності на 1/8 частину житлового будинку. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він є власником 17/18 частин житлового будинку №6 по вул.Партизанська в с.Теково Виноградівського району відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.09.2015 року. Відповідачці належить 1/18 частина цього будинку в порядку спадкування обовязкової долі як особи непрацездатної на час відкриття спадщини при наявності заповіту. Відповідач проживає у спірному будинку з народження, а відповідачка отримала квартиру в м.Виноградів у 1984 р., де і проживає. Ринкова вартість 1/18 частини житлового будинку складає 14310,00 грн. Позивач вважає, що необхідно припинити спільну дольову власність між ним та відповідачкою, позаяк її доля є незначною і не може бути виділена в натурі. Оскільки [PERSON] забезпечена житлом в м.Виноградів, тому припинення спільної власності з отриманням відповідної грошової компенсації не завдасть їй істотної шкоди. Просить суд припинити спільну дольову власність на житловий будинок №6 по вул.Партизанська в с.Теково між ним та [PERSON] шляхом примусової виплати останній вартості належної їй 1/18 частини з цілого житлового будинку в грошову виразі в розмірі 14310,00 грн. та визнати за ним право власності на 1/18 частину спірного житлового будинку. Ухвалою суду від 24.10.2017 року прийнято відмову позивача [PERSON] від зустрічного позову до [PERSON], третя особа: приватний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу [PERSON] про встановлення факту належності частини домоволодіння, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності в порядку спадкування, а справу в цій частині провадженням закрито. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач [PERSON] подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності та про підтримання заявлених позовних вимог в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] подала до суду письмову заяву про визнання позову [PERSON] та про розгляд справи без її участі. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй позовній заяві. У відповідності до вимог ст. ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.09.2015 року серії НАР 352913 [PERSON] після смерті батька [PERSON] успадкував 7/9 часток жилого будинку з принадлежними до нього будівлями та спорудами в с.Теково по вул.Партизанська, 6 Виноградівського району. Із свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.03.2016 року серії НАТ 939246 слідує, що [PERSON] після смерті матері [PERSON] успадкувала 3/18 часток жилого будинку з принадлежними до нього будівлями та спорудами в с.Теково по вул.Партизанська, 6 Виноградівського району. Позивач [PERSON], [INFO], мешкає та зареєстрований в житловому будинку, який знаходиться в с.Теково по вул.Партизанська, 6 Виноградівського району, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Теківської сільської ради №02-30/342 від 05.04.2016 року. Як вбачається з довідки КП Виноградівське РБТІ №308 від 21.04.2016 року житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в с.Теково по вул.Партизанська, 6 будівництвом завершений. Позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу [PERSON] із проханням видати Свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] на всю частку спадкового майна. Листом приватного нотаріуса №67/01-16 від 18.03.2016 року позивачу [PERSON] було відмовлено у проведенні такої нотаріальної дії, оскільки право на обовязкову частку у спадщині має [PERSON], яка подала заяву про прийняття спадщини на обовязкову частку, після померлої 11.11.2014 року [PERSON] Відповідно до\~ст. 317 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно\~ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Стаття 321 ЦК України\~закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений\~ст. 41 Конституції України. [PERSON] означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. За правилами ч.3\~ст. 358 ЦК України\~кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Однак надання у володіння зазначеної частки в натурі можливе лише за умови, що майно є подільним у відповідності до ч.2\~ст.183 цього Кодексу. Якщо надання частки в натурі є неможливим, співвласник вправі вимагати від інших співвласників матеріальної компенсації вартості його частки. Відповідно до ч.1\~ст.365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть, істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених п.п.1 - 3 ч.1\~ст. 365 ЦК України\~за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника га членам його сім'ї. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об'єкта, який є спільним майном. Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 16 січня 2012 року № 6-81цс11, від 02 липня 2014 року № 6-68цс14 і відповідно до\~ст. 360-7 ЦПК України\~має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. З аналізу ч.2\~ст.365 ЦК України\~випливає, що згоди особи, право якої на частку у спільному майні припиняється, на отримання грошової компенсації не вимагається, а позивачу необхідно не лише довести обставини, передбачені ч. 1\~ст. 365 ЦК України, а й внести розмір цієї компенсації на депозитний рахунок суду. Також Пленумом ВССУ у своїй Постанові № 5 від 7.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що оскільки згідно з чинним законодавством суд вирішує спори співвласників щодо розпорядження чи користування майном, то не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності, присудження грошової або іншої матеріальної компенсації за частку у спільній власності за наявності умов, передбачених п.п. 1-4 ч.1 та ч.2\~ст. 365 ЦК України, якщо її неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватися ним. Відповідно до п.12\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995р. №20, вирішуючи питання про грошові стягнення у справах за позовами про захист права приватної власності на майно, суди мають виходити з того, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості. Згідно до Звіту про експертну оцінку обєкту нерухомості від 15.04.2016 року вартість 1/18 частини житлового будинку в с.Теково по вул.Партизанська, 6 Виноградівського району становить 14310,00 грн. Відповідно до ч.2 ст.365 ЦК України, суд постановляє рішення про припинення права особи на частку в спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Як вбачається з оригіналу квитанції №0701820086 від 18.07.2016 року [PERSON] на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Закарпатській області було внесено 14310,00 грн. Згідно вимог ст.1223 Цивільного Кодексу України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до\~ст.1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Враховуючи викладене та те, що частка [PERSON] є незначною та не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] для припинення права власності [PERSON] на 1/18 частку житлового будинку в с.Теково по вул.Партизанська, 6, стягнення на користь [PERSON] грошову компенсацію за 1/18 частину спірного житлового будинку в розмірі 14310,00 гривні та визнання за [PERSON] права власності на 1/18 частину спірного житлового будинку.

Outcome: approved