Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду 29 липня 2013 року з позовом, вказавши, що в квартирі [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 13.04.1993 року проживала сім'я його співробітника і друга родини [PERSON] та його дружини [PERSON]. [INFO] року після тривалої хвороби серця передчасно помер [PERSON] Після його смерті позивач підтримував і допомагав по господарству дружині покійного - [PERSON] [INFO] р. померла [PERSON] З вказаного часу за відсутності спадкоємців і у зв'язку з тим, що спадщину ніхто не прийняв, він став проживати у вказаній квартирі і по теперішній час добросовісно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном, регулярно сплачує платежі за комунальні послуги по квартирі, виконує поточний і капітальний ремонти, а також підтримує квартиру в належному стані. Інших осіб, які б мали право на дане нерухоме майно, яке залишилось після смерті [PERSON], крім нього немає, заяву про прийняття спадщини після померлих [PERSON] та [PERSON] ніхто не подавав, заповіт на квартиру [ADDRESS] не складався. Оскільки позивач починаючи з 01.01.2003 року фактично добросовісно, відкрито, безперервно володіє та користується вказаною квартирою, підтримує її в належному стані, мешкає там, то просить визнати за ним право власності на неї за набувальною давністю. В ході розгляду справи позивач свої вимоги уточнив, зазначивши, що [PERSON] являлася матір'ю [PERSON], ним помилково вона вказана в первісному позові як його дружина. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, наполягали на її задоволенні в повному обсязі. Представник відповідача Таборовець Н.В. проти задоволення вимог заперечувала, зазначивши, що відсутні підстави для визнання права власності в порядку набувальної давності. Вислухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13 квітня 1993 року [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] (а.с.5 - копія свідоцтва, а.с. 6 - копія витягу, а.с.9-1 - копія техпаспорту), в якій вони проживали по дату смерті (а.с.12 - копія довідки). [INFO] року помер [PERSON] (а.с.7 - копія свідоцтва про смерть). [INFO] року померла [PERSON] (а.с.8 - копія свідоцтва про смерть). Позивач [PERSON] будучи зареєстрованим у [ADDRESS], проживав з 01.01.2003 року по дату складання акту - 27.06.2013 року - за адресою: [ADDRESS] (а.с.13 - акт). Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В поданій до суду позовній заяв позивач [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на квартиру за набувальною давністю. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. При цьому п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, норми ст. 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Виходячи зі змісту статті 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи, і, які у відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України повинен довести саме позивач є: законний об'єкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). За нормами ст. 344 ЦК України володіння майном, як підстава для визнання на нього права власності за набувальною давністю, має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи, обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна. Для набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України необхідні такі умови: річ, що опинилась у володінні особи, є об'єктивно чужою; володілець суб'єктивно вважає майно своїм; володілець майна має бути добросовісним набувачем; володіння здійснювалось протягом усього строку відкрито; володіння майном продовжувалось безперервно; строк такого володіння нерухомим майном складає 10 років, рухомим - 5 років. Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. При вирішення спорів про набувальну давність підлягає врахуванню добросовісність саме на момент передачі позивачу майна /речі/, тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом усього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Згідно повідомлення завідувача Четвертої криворізької державної нотаріальної контори від 09.01.2014 р., 03.12.1993 року після померлого [INFO] року [PERSON] з заявою про прийняття спадщини звернулась дочка померлого - [PERSON] яка на момент подання заяви була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] 07 липня 1993 року після померлого [INFO] року [PERSON] з заявою про прийняття спадщини звернулась дочка померлого - [PERSON], яка на момент подання заяви була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] не видавалось. 13.06.2000 року після померлого [INFO] року [PERSON] з заявою про прийняття спадщини звернувся син померлої [PERSON], який на момент подання заяви був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] 07.07.2000 року після померлої [INFO] року [PERSON] з заявою про відмову від спадщини на користь сина померлої [PERSON] звернувся син померлого - [PERSON], який на момент подання заяви був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.44 - повідомлення). Свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що в силу своїх посадових обов'язків опитували сусідів та склали акт про проживання [PERSON] у вказаній квартирі, але акт склали зі слів сусідів та завірили їх своїми підписами, стверджувати про те, що позивач дійсно там проживає з 2003 року і на якій підставі вони не можуть. Свідок [PERSON] суду пояснив, що знає позивача з 2003 року, як сусіда. Сам проживає в будинку з липня 2003 року, але йому відомо, що квартирі, де мешкає позивач, раніше проживала родина і позивач був їм товаришем. Він бував у цій квартирі, однак не може підтвердити той факт, що позивач безперервно проживає там. Свідок [PERSON] в судовому засідання пояснила, що являється племінницею [PERSON] та онукою [PERSON] Позивача вона знає давно, оскільки дядько товаришував з його сім'єю. Після смерті [PERSON] вона намагалася звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак за браком коштів не змогла цього зробити. Тому згодом продала вказану квартиру позивачу, але договір купівлі-продажу вони не укладали. Ні вона, ні її батько свідоцтво про право на спадщину не отримували. Набувальна давність за правилами статті 344 ЦК України поширюється на випадки фактичного, безтитульного (незаконного) володіння чужим майном. Проте, у даних правовідносинах не може бути застосована вказана норма з огляду на те, що квартира [ADDRESS] є спадковим майном, щодо якого спадкоємці, які звернулися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, можуть реалізувати свої права на спадкування, передбачені ст. 1223 ЦК України. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). За таких обставин позивач не може набути право власності на це майно за набувальною давністю, оскільки в силу ч. 5 ст. 1268ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Outcome: dismissed