Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] у якій, уточнивши свої позовні вимоги, просить суд стягнути з відповідача на його користь 143426,00 грн. в якості грошової компенсації 2/3 частки вартості спільного майна -автомобіля [NUMBER]. Також позивач просить судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування зазначених позовних вимог [PERSON] посилається на те, що він та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано. Під час шлюбу було придбано рухоме майно спірний автомобіль [NUMBER]. Відповідно до інформації наданої УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області станом на 18.08.2014 р. згідно з компютерною базою даних АІС «Дніпро ДАІ» та НАІС ДДАІ, автомобіль Тойота RAV 4, VIN №JTMBH31V606035085, днз АЕ 4224 BE 23.05.2007 р. був зареєстрований на гр. [PERSON] на підставі довідки-рахунка ЄГП179360». Таким чином, враховуючи, що автомобіль було придбано ними у шлюбі, то цей транспортний засіб є об'єктом спільної сумісної власності та підлягає поділу. Крім того, з інформації, отриманої з УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області йому стало відомо, що 16.01.2013 року відповідач без його згоди зняла транспортний засіб з обліку для подальшої його реалізації. 19.01.2013 року вказаний транспортний засіб був проданий третій особі та зареєстрований за гр. [PERSON]. Відповідно до звіту про оцінку КТЗ ринкова вартість спірного автомобіля станом на 01.2013 року становить 215140,00 грн. Зважаючи на той факт, що транспортний засіб, придбаний за час шлюбу, був реалізований без його згоди, як співвласника, відповідно ? частка його вартості, яка становить 107 570,00 грн., згідно ст. 71 Сімейного кодексу України має бути стягнута з відповідача на його користь, як його гарантована частка в праві спільного сумісного майна подружжя. Крім того, їхня з відповідачкою спільна дитина після розлучення батьків проживає разом з ним у м. Дніпропетровську та повністю перебуває лише на його утриманні. Мати в утриманні та вихованні дитини участі не бере, життям дитини не цікавиться, оскільки створила нову сімю. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно до частини 2 статті 70 Сімейного кодексу України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сімї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї. Протягом всього сімейного життя про матеріальне забезпечення членів родини дбав лише він, тягар утримання спільного сина і сьогодні лежить на ньому, а відповідач не тільки не бере участі у вихованні та утриманні дитини, а й приховувала та таємно від нього та дитини реалізувала автомобіль, який є спільною сумісною власністю колишнього подружжя. З огляду на вказане, беручи до уваги інтереси дитини, він вважає можливим просити суд відступити від принципу рівності часток подружжя при поділі майна, та стягнути з відповідача на його користь грошову компенсацію 2/3 часток вартості майна - автомобіля Тойота RAV 4, VIN №JTMBH31V606035085, державний номерний знак AE 4224 BE, що складає 143 426,00 грн. Відповідач [PERSON] не визнала позовні вимоги [PERSON] та у первісному позові просила відмовити у повному обсязі, і предявила до [PERSON] зустрічну позовну заяву у якій, уточнивши позовні вимоги, просить суд поділити майно набуте подружжям за час шлюбу виділивши [PERSON] причеп EZWV 1000, н/з [NUMBER], сірого кольору, стягнувши з [PERSON] на її користь грошову компенсацію в розмірі 2500,00 грн., припинивши право спільної сумісної власності на цей засіб. Також просить стягнути з [PERSON] судові витрати. В судовому засіданні позивач за первісним позовом та його представник підтримали первісний позов та просили його задовольнити у повному обсязі. Позивач [PERSON] зауважив на тому, що про порушення свого права власності на спірний автомобіль він дізнався лише у 2014 році з інформації, що була надана органами ДАІ. Підтвердив, що дитина проживає із ним, він займається вихованням та утриманням сина, відповідачка йому у цьому допомоги не надає. Зустрічні позові вимоги [PERSON] та його представник віднесли на розсуд суду. [PERSON] підтвердив, що вартість спірного причепу становить 5000,00 грн. Представник відповідача за первісним позовом у задоволенні позовних вимог [PERSON] просила відмовити у повному обсязі, а зустрічний позов просила задовольнити. В обґрунтування зустрічного позову посилалася на викладені у ньому обставини. Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, з 08 січня 2000 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 02 вересня 2009 року було розірвано. Після розірвання шлюбу позивач за первісним позовом змінив своє прізвище «Галиновський» на дошлюбне прізвище «Чубук». Під час шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. За кошти подружжя сторони 21 липня 2007 року придбали автомобіль [NUMBER], право власності на який було зареєстровано за [PERSON], що було погоджено подружжям під час придбання автомобіля та постановки його на облік. Після розірвання шлюбу сторін спірний автомобіль [NUMBER], залишився у користуванні [PERSON]. Окрім того, під час шлюбу сторони придбали причеп EZWV 1000, н/з [NUMBER], сірого кольору. Як пояснив у судовому засіданні [PERSON] вартість вказаного причепу складає 5000,00 грн. Представник [PERSON] погодилася із вказаною вартістю та просила залишити за [PERSON] вказаний причеп, стягнувши із відповідача за зустрічним позовом на користь [PERSON] 2500,00 грн. в рахунок компенсації ? частки його вартості, і припинити право спільної сумісної власності сторін на причеп. Згідно з довідкою УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області сформованої станом на 18 серпня 2014 року за відомостями компютерних баз даних АІС «Дніпро ДАІ» та НАІС ДДАІ, автомобіль «Toyota RAV 4», н/з АЕ 4224 BE, 23 травня 2007 року був придбаний та зареєстрований за гр. [PERSON] на підставі довідки-рахунку ЄГП179360. З довідки УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області встановлено, що 16.01.2013 року спірний автомобіль «Toyota RAV 4», н/з АЕ 4224 BE, було знято з обліку для подальшого продажу, а 19.01.2013 року автомобіль вже було зареєстровано за новим власником - гр. [PERSON]. Згідно із звітом про оцінку колісного транспортного засобу від 20.08.2014 року ринкова вартість спірного автомобіля [NUMBER], станом на січень 2013 року складала 215140,00 грн. (без урахування податку на додану вартість). В судовому засіданні встановлено, що спільна дитина сторін [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [INFO], разом із батьком [PERSON], останній здійснює повне матеріальне забезпечення дитини, піклується про його фізичний, духовний, культурний і освітній розвиток. Дитина з 01.10.2012 року, тричі на тиждень відвідує заняття з фрі-файту та контактних єдиноборств у Дніпропетровському обласному осередку Всеукраїнської громадської організації «Федерація фрі-файту та контактних єдиноборств». Зарекомендував себе як дисциплінований і здібний учень. За час відвідування секції досяг спортивних результатів і став чемпіоном 2013-2014 рр. з таких видів спорту: вільний бій, бойове самбо, унібор комбат. Згідно з довідкою Дніпропетровського обласного осередку Всеукраїнської громадської організації «Федерація фрі-файту та контактних єдиноборств» протягом усього періоду тренувань мати [PERSON] жодного разу занять не відвідувала, спортивними успіхами та досягненнями сина не цікавилась, на змагання не їздила, та із слів хлопця встановлено, що мати в сім'ї не мешкає. Повнота відповідальності за виховання сина, його матеріальна забезпеченість, повязана із відвідуванням занять з фрі-файту та контактних єдиноборств повністю покладена на батька [PERSON]. Відповідно до характеристики учня [INFO], останній навчається у школі з 1 класу. За час навчання [PERSON] виявив себе здібним учнем, є активним у громадському і спортивному житті класу й школи. Хлопець вихований та чемний. [PERSON] займаються батько і няня. Батько [PERSON] приділяє увагу навчанню дитини, тримає зв'язок із класним керівником, контролює поведінку сина, дозвілля, заняття спортом, щоліта оздоровлює сина. Хлопець відвідує школу систематично, завжди має охайний і чепурний вигляд. Матеріальним забезпеченням [PERSON] займається батько. Мати дитини протягом останніх двох років не цікавиться навчанням, поведінкою, успіхами дитини, не відвідує школу, контактів з учителями не має. Тягар по утриманню дитини несе батько. Показами допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] також підтверджується, що [PERSON] дійсно мешкає із батьком. [PERSON] та утриманням дитини в більшій мірі займається [PERSON] Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Поділ спільного майна подружжя, згідно роз'яснень, наведених у п.п. 22-24, 29 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (надалі Пленум ВСУ №11 від 21.12.2007р.), здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи та те, що знаходиться у третіх осіб. Згідно ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визнано домовленістю між ними або шлюбним договором. За ч.1 ст. 71 СК України, майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. За змістом ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Статтею 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Отже, враховуючи, що на момент розгляду і вирішення справи судом спірний автомобіль [PERSON] вже було відчужено на користь третьої особи без згоди [PERSON] як законного співвласника, з огляду неможливість виділу [PERSON] частки спірного автомобіля в натурі, та враховуючи неможливість користування цим автомобілем сторонами у звязку із його продажем, позивачу [PERSON] слід присудити за рахунок [PERSON] грошову компенсацію вартості частки спірного автомобіля [NUMBER]. Разом із тим, суд вважає можливим у силу абз. 2 ч. 2 ст. 372 ЦК України збільшити розмір грошової компенсації вартості частки спірного автомобіля до 2/3 від його ринкової вартості, що має бути стягнута з [PERSON] на користь [PERSON], у звязку з наявністю обставин, які мають істотне значення. Зокрема, суд враховує те, що спільна дитина проживає із позивачем за первісним позовом і останній займається вихованням, утриманням дитини, дбає про культурний, духовний та фізичний розвиток сина, а мати [PERSON] вказані обовязки не здійснює. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] також підлягає задоволенню оскільки в судовому засіданні встановлено, що спірний причіп EZWV 1000, н/з [NUMBER], сірого кольору, був придбаний сторонами під час шлюбу. Після розірвання шлюбу причіп залишився у користуванні [PERSON] Сторонами в судовому засіданні було погоджено вартість вказаного причепу у 5000,00 грн. Заперечень щодо сплати на користь [PERSON] 2500,00 грн. в рахунок компенсації вартості ? частини причепу надано у судовому засіданні не було. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 1434,26 грн. витрат по сплаті судового збору, а з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved