Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду із позовною заявою до ПАТ «Лисичанськвугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що він працював у ПАТ «Лисичанськвугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта Новодружеська» з 25.07.2005 р. по 01.08.2016 р. 01.08.2016 року він звільнився з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України у звязку з виходом на пенсію. На день звільнення відповідач повинен був нарахувати розрахункові та провести їх виплату, але виплату не здійснив. Відповідно дол. ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Сума середнього заробітку, яку відповідач повинен сплатити на його користь за час затримки розрахунку складає 99\~064,35 грн. (200,13 грн. середній заробіток; 495 кількість днів затримки (200,13 х 495 = 99\~064,35 грн). На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 99\~064,35 грн. та судовий збір. Позивач у судовому засіданні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні обставинам, викладеним в позові. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, надала письмові заперечення, додавши, що заробітна плата відповідачу виплачена у березні 2016 року, тому останній пропустив строк звернення до суду з даним позовом. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Згідно з трудовою книжкою, серії АТ-ІІІ від 4034844, заповненою 04 жовтня 1986 року, на підставі наказу № 135к від 01.07.2005 року, [PERSON] прийнятий підземним гірноробочим очисного забою з повним робочим днем під землею у ПАТ «Лисичанськвугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта Новодружеська». 01 серпня 2016 р. звільнений за ст.38 КЗпП України у звязку з виходом на пенсію, з виплатою допомоги. Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем з 25.07.2005 року до 01.08.2016 року. Відповідно до ст. 7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII (2148-08) від 19.10.73), Держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно довідки № 40 від 07.02.2018 р., виданої ПАТ «Лисичанськвугілля» в особі ВП «Шахта Новодружеська», [PERSON] працював на ВП «Шахта Новодружеська» ПАТ «Лисичанськвугілля», його середньоденна заробітна плата складає 228,54 грн. З довідки про виплату заборгованості із заробітної плати [PERSON] вбачається, що заборгованість по зарплаті станом на 11.10.2016 р. складає 25\~591,96 грн. Таким чином, позивач звернувся з даним позовом в межах строків, передбачених ст.233 КЗпП України, строк звернення до суду з даним позовом позивачем не пропущений. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Дата остаточного розрахунку з виплати вихідної допомоги у звязку з виходом на пенсію відбулася 08.12.2017 року, що підтверджується довідкою №291 від 27.12.2017 року. У судовому засіданні встановлено, що середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 01.08.2016 року по 08.12.2017 року становить: 362 дня х 228,54 грн. = 82\~731,48 грн. з урахуванням обовязкових податків та зборів. Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, середньомісячна зарплата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Представником відповідача не надано доказів відсутності вини відповідача в несвоєчасній виплаті позивачу всіх належних йому сум при звільненні з роботи. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «Лисичанськвугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, підлягають задоволенню частково в сумі 82\~731,48 грн. . Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 827,31 грн.

Outcome: approved