Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Унірем Агро Плюс» про розірвання договору оренди земельної ділянки. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ІІ-ДП № 109622 від 15 липня 2002 року позивачу належить на праві власності земельна ділянка площею 6,080 га на території Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. В лютому 2010 року між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Унірем Агро Плюс» було укладено договір оренди даної земельної ділянки строком на 15 років. Після фактичної передачі земельної ділянки відповідач не виконує умови договору, оскільки не сплатив орендну плату за 2013 рік. Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд розірвати договір оренди, укладений між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Унірем Агро Плюс». В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив суд задовольнити позовні вимоги, підтвердив обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без її участі не надав. У відповідності до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ДП №109622 є власником земельної ділянки площею 6,080 га на території Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області (а.с.6). 8 лютого 2010 року Верхньодніпровським районним відділом Дніпропетровської регіональної філії Центру державного земельного кадастру за № 041011900072 було зареєстровано договір оренди земельної ділянки, укладений між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Унірем Агро Плюс». Згідно з даним договором [PERSON] (орендодавець) передав в оренду товариству з обмеженою відповідальністю (орендар) земельну ділянку площею 6,08 га на території Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, яка належить йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку № 109622, строком на 15 років з дати реєстрації договору. Умовами договору було передбачено орендну плату - 1463 грн. 00 коп., яка мала перераховуватись на рахунок орендодавця або сплачується готівкою до 30 листопада щорічно. Обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням коефіцієнту індексації. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, яка діяла на час укладення договору) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Товариство з обмеженою відповідальністю «Унірем Агро Плюс», отримавши від [PERSON] земельну ділянку у володіння та користування на умовах строковості, платності та використання земельної ділянки відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства, допустив порушення умов договору, а саме не сплатив орендну плату за 2013 рік ані грошима, ані сільськогосподарською продукцією. Доказів на спростування встановлених судом обставин відповідачем не надано. Згідно зі ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил, у тому числі місцевих правил забудови населених пунктів; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладені договору. Судом встановлено, що внаслідок порушення умов договору орендарем, орендодавець не отримує орендну плату, на яку розраховував та має право згідно з умовами договору, що на думку суду є істотним порушенням договору, а тому є підстави для розірвання договору оренди. Умовами договору (п.12) передбачено можливість припинення дії договору шляхом його розірвання на підставі рішення суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором. З урахуванням вищевикладеного суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного між нею та товариством з обмеженою відповідальністю «Унірем Агро Плюс» у зв'язку з невиконання орендарем обов'язків, передбачених умовами договору та істотним порушенням договору. А тому позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд приходить до висновку, що судові витрати, понесені позивачем, а саме сплачений ним судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved