Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки про визнання відповідачки [PERSON] та її неповнолітніх дітей [PERSON] ,[INFO] та [PERSON], [INFO] втратившими право користування жилим приміщенням. Мотивує тим, що він являється власником будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 21.12.1960 року. В будинку зареєстровані відповідачка [PERSON] та її неповнолітні діти [PERSON] ,[INFO] та [PERSON], [INFO] Остання не проживає в будинку , змінила місце проживання, в будинку її речей немає.Добровільно відмовляється зніматися з місця реєстрації. Він вимушений сплачувати за комунальні послуги і за відповідачку як за додаткового члена сім» ї , не може належним чином розпорядитись своєю власністю. В судове засідання представник позивача не з «явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність , позов підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з»явилася , про час розгляду справи повідомлена. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, направив заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. В судовому засіданні встановлено, що власником будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 21.12.1960 року являється [PERSON]. В будинку зареєстровані відповідачка [PERSON] та її неповнолітні діти [PERSON] ,[INFO] та [PERSON], [INFO] Відповідачка з дітьми не проживає в будинку з 30.01.2008 року, змінила місце проживання, , не несе затрат по утриманню будинку. Згідно довідки № 3548 від 21.12.2015 року Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області в будинку [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] та її неповнолітні діти [PERSON] ,[INFO] та [PERSON], [INFO] , але не проживають в будинку з 30.01.2008 року Наявність факту реєстрації відповідачки в даному будинку перешкоджає позивачу належним чином розпорядитись своєю власністю. Тому суд вважає за можливе визнати відповідачку [PERSON] втратившою право користування будинком [ADDRESS]. Згідно ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 років, є місце проживання її батьків або одного із них, з ким вона проживає. Так як відповідачка змінила місце свого проживання разом з неповнолітніми дітьми, які не досягли 10 років, то місцем проживання дітей є місце проживання матері.

Outcome: approved