Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до Мединської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті матері, [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] померла його мати - [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на спадкове майно, зокрема на: -земельну ділянку площею 0, 2300 га, розташовану на території Мединської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, (держаний акт серії [NUMBER], який зареєстрований у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 179), нормативно-грошова оцінка якої - 3 968, 21 грн.; -земельну ділянку площею 0,1410 га, яка знаходиться в с. Мединя, Галицького району, Івано-Франківської області в урочищі «Замлинівка», цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: [NUMBER], нормативно-грошова оцінка якої - 1 474, 00 грн.; -земельну ділянку, яка знаходиться в с. Мединя, Галицького району, Івано-Франківської області по вул. Братів Бойчуків, площею 0.1034 га, цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: [NUMBER], нормативно-грошова оцінка якої - 1 080, 93 грн.; За життя мати склала заповіт, яким все своє майно заповіла йому. Після смерті матері прийняв спадщину, оскільки звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Однак, нотаріусом відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у нього відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки. З огляду на наведене, позивач просить суд винести рішення, яким визнати за собою право власності на вищезазначені земельні ділянки. В судове засідання позивач не з'явився. Подав заяву про розгляд справи у його відсутність та про підтримання позову. Відповідач Мединська сільська рада Галицького району Івано-Франківської області належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, однак в судове засідання представника не скерувала. Сільським головою подано до суду заяву про визнання позову та розгляд справи без участі представника сільської ради. Дослідивши здобуті докази, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що внаслідок смерті [PERSON], яка померла [INFO], відкрилась спадщина. За життя померла залишила заповіт, яким все своє майно заповіла позивачу. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Враховуючи те, що позивач є спадкоємцем за заповітом та прийняв спадщину, суд приходить до висновку, що право власності на спадкове майно перейшло у порядку спадкування до позивача, а тому є всі підстави для визнання за ним права власності на спадкове майно, зокрема на вищезазначені земельні ділянки. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352, 40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved