Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування своїх вимог вказує, що 28.01.2012 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики, згідно якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 5000 доларів США, що по курсу Національного банку України (за 1 дол. США - 11,83 грн.) станом на 02.07.2014 року становить 59150,00 грн. та зобов'язався повернути дану суму в строк до 15.04.2012 року, про що надав відповідну розписку. Покликаючись на те, що відповідачем сума позики не повернута, просить стягнути з [PERSON] 69972,97 грн. боргу за договором позики, яка включає основну суму боргу, індекс інфляції, 3% річних та відсотки по ставці Нацбанку в період дії договору. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримав з підстав, зазначених в позовній заяві, просить задовольнити їх. Представник відповідача позов не визнав. Суду пояснив, що розписка, яка міститься в матеріалах справи не підтверджує факту отримання [PERSON] грошових коштів від [PERSON], оскільки зі змісту документу не можливо ідентифікувати особу позичальника, не зазначено будь-яких особистих даних. Крім того, відсутнє прізвище та особисті відомості про позикодавця, а також зазначена сума не є конкретно визначеною, так як вказана в незрозумілій валюті. Оскільки такої розписки про отримання в борг грошових коштів не було надано, то відповідно ніякого договору позики не було. В задоволенні позову просить відмовити. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. З пояснень позивача, матеріалів справи судом встановлено, що 28.01.2012 року [PERSON] надав [PERSON] розписку, згідно якої зобов'язався повернути 5000 доларів США до 15.04.2012 року (а.с.6). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) що були передані йому у строк та в порядку, що встановлені договором. На день розгляду справи судом сума позики позивачу не повернута, що свідчить про невиконання відповідачем умов договору. Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одерожання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З наданого позивачем розрахунку, який не спростований відповідачем, судом встановлено, що стягненню з відповідача в користь позивача за період невиконання ним зобов'язання за договором позики від 28.01.2012 року підлягає 69972,97 грн., а саме: 65065,00 грн. (сума заборгованості із врахуванням індексу інфляції за період з травня 2012 року по травень 2014 рік), 3928,20 грн. (3 % річних від простроченої суми за період з 16.04.2012 року по 02.07.2014 року) та 979,77 грн. (відсотки по ставці національного банку України в період дії договору з 28.01.2012 року по 15.04.2012 року), тобто всього з відповідача в користь позивача слід стягнути 69972,97 грн. (з розрахунку 65065,00 грн.+3928,20 грн.+979,77 грн.). На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач, як позичальник, не виконав умови договору щодо своєчасного повернення позики, позов слід задовольнити і стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] 69972,97 грн. за порушення грошового зобов'язання. Крім того, твердження представника відповідача про те, що у розписці відсутні особисті дані позикодавця, суд до уваги не приймає, так як сам факт знаходження даної розписки у позивача [PERSON], свідчить про те, що відповідач зоюбов'язався повернути грошові кошти саме йому. Щодо стягнення з відповідача в користь позивача понесених судових витрат. Позивачем при поданні позовної заяви до суду судовий збір сплачено не було, так як останній звільнений від його сплати відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України від 08.07.2011 року №3674-VI «Про судовий збір», тому відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави необхідно стягнути 699,72 грн. судового збору. На підставі ст.ст.526, 530, 625, 1046, 1048, 1049 ЦК України,

Outcome: approved