Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з вищевказаним позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що виконавчий напис нотаріуса вчинено з грубими порушеннями чинного законодавства України, правовідносини не є безспірними, а тому виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала додаткові документи та заяву про розгляд справи у її відсутності заочно. Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» та третя особа Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області [PERSON] в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Від представника відповідача надійшло клопотання про перенесення розгляду справи у звязку з перебування представника відповідача у відпустці. Оскільки позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, а у відповідача в штаті низка працівників, які можуть бути представниками відповідача в суді, та знаходження одного представника у відпустці не є підставою для перенесення слухання справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст.169, 224,225 ЦПК України - заочно У зв'язку з неявкою сторін, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 12 жовтня 2007 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є Відповідач, укладено Кредитний договір №DNI0AE00000963, відповідно до якого Відповідачем надано Позивачу кредитні кошти в іноземній валюті на придбання автомобіля (споживчі цілі) у розмірі 26\~785,86 доларів США зі сплатою відсотків та інших видів винагород, передбачених договором, із кінцевим строком повернення до 11 жовтня 2012 року включно. З кінця 2008 року у Позивача виникла заборгованість за вказаним кредитним договором. 21 липня 2016 року Постановою державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного ТУЮ у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження № 51779158 щодо виконання виконавчого напису Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] № 1833 від 09 червня 2016 року про стягнення з Позивача заборгованості на користь Відповідача за Кредитним договором в розмірі 2\~717\~707,62 грн., за період з 12 жовтня 2007 року по 29 квітня 2016 року. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат»\~-\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч.1 статті 1 Закону України «Про нотаріат» -\~нотаріат в Україні\~ це система органів і посадових осіб, на які покладено обовязок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок\~вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства\~юстиції України \~22 лютого 2012 року\~№ 296/5. Вчинення нотаріусом виконавчого напису\~\~ це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»).\~ Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Порядок\~\~вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до п.п.3.1. п.3 Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5, зареєстровано в міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Враховуючи вищевказані норми права, вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обовязків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше.\~Мета вчинення виконавчого напису\~- надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобовязання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Як неодноразово зазначав Верховний Суд України в своїх постановах - суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню. Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії рішення Бабушкінського суду від 24.11.2010 р. з Позивача на користь Відповідача була стягнута заборгованість, пеня, відсотки та комісії за вищевказаним Кредитним договором №DNI0AE00000963 від 12.10.2007 р. Тобто, на момент вчинення виконавчого напису Приватним нотаріусом, спір між сторонами вже було вирішено по суті, а отже немає правових підстав вважати, що у стягувача існувало право стягнення вказаних сум на момент звернення за виконавчим написом нотаріуса та не можна говорити про існування безспірної заборгованості, яка може бути стягнута шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріусом за таких обставин призводить до подвійної відповідальності боржника за одне й те ж саме порушення кредитного договору, а відповідно до норм Конституції України, а саме ст.61 це заборонено. Таким чином, на час вчинення виконавчого напису у Відповідача не існувало права на стягнення вказаних грошових сум, а тому нотаріус не мав передбачених законом підстав для вчинення виконавчого напису. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Outcome: approved