Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до територіальної громади м. Марганець в особі Марганецької міської ради Дніпропетровської області про встановлення факту, що має юридичне значення та про визнання права власності на спадщину. Свої вимоги позивач мотивує тим, що[INFO] у віці 80 років померла його мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина до якої входить двокімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 41,5 кв.м. та приватизована земельна ділянка площею 0,1000 га, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована по [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]. Останні роки його мати тяжко хворіла і не мала можливості себе обслуговувати та потребувала стороннього догляду, у зв'язку з чим він вимушений був переселити матір з її квартири до себе в квартиру [ADDRESS], де він проживав та забезпечував їй догляд, як самостійно, так і за допомогою сторонніх осіб, забезпечував її харчуванням, придбанням ліків та інш. Він являється єдиним сином та відповідно єдиним спадкоємцем, тому будь-якого заповіту на випадок своєї смерті його мати не складала. У травні 2017 року він звернувся до приватного нотаріуса Кучугурного М.А., з необхідними правовстановлюючими документами з метою юридичного оформлення спадщини, однак йому було роз'яснено про те, що оскільки його мати була зареєстрована у квартирі [ADDRESS], яка належала їй на праві приватної власності, а він був зареєстрований в іншій квартирі - [ADDRESS], яка належить йому на праві приватної власності, у нього не має письмових доказів того, що на час відкриття спадщини він проживав разом зі спадкодавцем, тобто зі своєю матір'ю. Він також повинен був звернутися у 6-ти місячний строк із заявою про прийняття спадщини, а оскільки ним пропущено строк, встановлений для прийняття спадщини, то в цьому разі необхідно звертатися до суду. Свою відмову від спадщини він не заявляв. Факто постійного його проживання із спадкодавцем [PERSON] на час її смерті та відкриття спадщини за адресою [ADDRESS] має для нього юридичне значення, оскільки надає право на визнання права власності на спадщину. Просить суд встановити факт постійного проживання його, [PERSON], зі спадкодавцем [PERSON] в період з січня 2010 року по день її смерті - [INFO] за адресою: [ADDRESS] та визнати на ним право власності на спадкове майно, а саме: квартиру [ADDRESS] загальною площею 41,5 кв.м. та земельну ділянку загальною площею 0,1000 га., розташовану за адресою: [ADDRESS] ( кадастровий номер [NUMBER]) у порядку спадкування за законом. Представник позивача - [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день слухання справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Частиною 2 статті 256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що позивач по справі є рідним сином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] ( а.с. 12). Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 17 червня 1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кучугурним М.А., зареєстрованого в Марганецькому бюро технічної інвентаризації 23.06.1998 року за реєстровим № 70-18 , [PERSON] володіла двокімнатною квартирою за [ADDRESS], загальною площею 41,5 кв.м. (а.с. 5). Державним актом на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER] від 01.08. 2008 року підтверджується, що [PERSON] являлася власником земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої по [ADDRESS], цільове призначення якої - для будівництва жилого будинку та господарчих споруд ( а.с.6). Оскільки останні роки мати позивача тяжко хворіла і не мала можливості себе обслуговувати та потребувала у сторонньому догляді, останній вимушений був переселити матір з її квартири до себе в квартиру [ADDRESS], де він проживав та забезпечував її догляд. [INFO] [PERSON] померла у віці 80 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER], виданого [INFO] відділом державної реєстрації актів цивільного сану реєстраційної служби Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 452 ( а.с. 11). Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з двокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 41,5 кв.м. та приватизованої земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої по [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення якої - для будівництва жилого будинку та господарчих споруд. Оскільки позивач був єдиним сином померлої та відповідно єдиним спадкоємцем, остання на випадок своєї смерті будь-якого заповіту не складала. Як зазначає позивач у позовній заяві, у травні 2017 року він звернувся до приватного нотаріуса Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кучугурного М.А., з необхідними правовстановлюючими документами з метою юридичного оформлення спадщини, однак йому було роз'яснено про те, що оскільки його мати була зареєстрована у квартирі [ADDRESS], яка належала їй на праві приватної власності, а він був зареєстрований в іншій квартирі - [ADDRESS], яка належить йому на праві приватної власності, у нього не має письмових доказів того, що на час відкриття спадщини він проживав разом зі спадкодавцем, тобто зі своєю матір'ю. Він повинен був також у 6-ти місячний строк звернутися із заявою про прийняття спадщини, а оскільки ним пропущено строк, встановлений для прийняття спадщини, то в цьому разі необхідно звертатися до суду. Свою відмову від спадщини позивач не заявляв. Актом голови ОСББ «Київська 176» від 31 серпня 2017 року підтверджується, що в квартирі [ADDRESS], яка належить на праві приватної власності [PERSON], з 2010 року по день смерті - [INFO] постійно проживала без реєстрації [PERSON], яка була матір'ю останнього, потребувала у сторонньому догляді та значилася зареєстрованою у цьому ж будинку в квартирі [ADDRESS]. Письмовими доказами того, що мати позивача проживала без реєстрації саме у його квартирі, є лікарське свідоцтво про смерть № 299 від [INFO] (а.с. 13). Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ,1220 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Згідно з вимогами ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку з чим нотаріус відмовив особі в оформлені спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадко-давцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проте, положеннями ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Таким чином, суд вважає доведеним факт постійного проживання позивача [PERSON] із спадкодавцем [PERSON], на час відкриття спадщини, тобто на [INFO] за адресою: [ADDRESS]. Як слідує з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Зважаючи на те, що з матеріалів справи вбачається доведеність того факту, що за життя, померлій [PERSON], належала квартира [ADDRESS], загальною площею 41,5 кв.м. та приватизована земельна ділянка площею 0,1000 га, розташована по [ADDRESS] Дніпропетровської області, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача стосовно визнання за ним права власності на квартиру та приватизовану земельну ділянку площею 0,1000 га, в порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved