Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

[PERSON], діючи на підставі довіреності та в інтересах позивача, 18.10.2016 року звернувся до суду з позовом в якому просить суд визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] Чернігівського району Чернігівської області в порядку спадкування за законом, після смерті [INFO] року її матері [PERSON]. Позов обґрунтовується наступним. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все належне їй на день смерті майно, у точності на будинок по [ADDRESS], Чернігівського району і позивач є єдиним спадкоємцем за законом. У встановлений законом строк позивач звернулась до нотаріальної контри з заявою про прийняття спадщини, але перепоною в отриманні свідоцтва про право на спадщину, є той факт, що за життя спадкодавець не оформила правовстановлюючі документи на будинок, а позивач тільки виготовила технічну документацію на домоволодіння. У судове засідання позивач не з'явилась, через канцелярію суду представник позивача подав заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. /а.с.20/ Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача - Шибиринівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області у судове засідання не з'явився, оскільки голова сільської ради подав до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, заперечень щодо позовних вимог виконавчий комітет сільської ради не має, з рішенням суду погоджується. /а.с.26/ Визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши усі наявні матеріали справи та докази, прийшов до наступного. З дослідженого у судовому засіданні свідоцтва про народження серії [NUMBER] та свідоцтва про встановлення батьківства серії [NUMBER] достовірно встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] року і її батьками є [PERSON] та [PERSON]. /а.с.5 - зворотна сторона, 6 - зворотна сторона/ Мати позивачки - [PERSON], 02.02.1981 року уклала шлюб з [PERSON] і отримала прізвище чоловіка, підтвердженням чого є свідоцтво про укладення шлюбу серії «[NUMBER]. /а.с.6/ Відповідно до свідоцтва про смерть серії «[NUMBER] [PERSON] померла [INFO] року у віці 76 років у с. Шибиринівка Чернігівського району Чернігівської області. /а.с.4/ З довідки Відділу реєстрації актів громадського стану Чернігівського районного управління юстиції №358 від17.12.2002 року та свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] достовірно вбачається, що [PERSON] 19.09.1989 року уклала шлюб з [PERSON], який 12.09.1994 року був розірваний. Після розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON]. /а.с.6 - зворотна сторона, 7/ Згодом [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] і після одруження отримала прізвище чоловіка, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER]. /а.с.7 - зворотна сторона/ За життя, 13.09.2011 р., [PERSON] зробила, посвідчене у виконавчому комітеті Шибиринівської сільської ради Чернігівського району, розпорядження за яким своїм спадкоємцем, до всього належного їй майна призначила [PERSON], тобто позивача по справі. /а.с.29 - зворотна сторона/ Таким чином позивач є єдиним спадкоємцем як за заповітом та спадкоємцем першої черги за законом до майна померлої [PERSON], в силу приписів ст.ст.1223, 1261 ЦК України, положення якого діяли на момент відкриття спадщини. З довідок виконавчого комітету Шибиринівської сільської ради Чернігівського району №288 від 18.08.2016 р. та №362 від 13.09.2016 року встановлено, що за даними по господарських книг сільської ради житловий будинок [ADDRESS] Чернігівської області зареєстрований на ім'я [PERSON] з 1970 року, будинок вона будувала самостійно і володіла ним до дня смерті, але свідоцтво про право власності не отримувала. На день смерті, [INFO] року, [PERSON] була зареєстрована та проживала [ADDRESS]. /а.с.5, 26/ За даними Комунального підприємства «Чернігівське районне бюро технічної інвентаризації», довідка №88 від 11.11.2016 р., право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], не зареєстроване. /а.с.31/ Дані технічної документації на спадкове домоволодіння, яка виготовлена КП «Чернігівське РБТІ», свідчать, що дійсна вартість домоволодіння становить 57208 грн. Інвентаризація проведена 09.09.2016 року. /а.с.9-11/ Згідно рішення 2 сесії 7 скликання Шибиринівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 20 листопада 2015 року [ADDRESS]. /а.с.8/ Зіставивши усі дані, що випливають із документів наданих позивачем, враховуючи час відкриття спадщини, тобто той факт, що спадкодавець померла після 01 січня 2004 року, суд дійшов висновку, що безумовному застосуванню у вказаній справі до відносин спадкування підлягають норми ЦК України. Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як вбачається з копії спадкової справи №512/2012 [PERSON] прийняла спадщину після померлої матері [PERSON], подавши 23.10.2012 року відповідну заяву до Чернігівської районної державної нотаріальної контори. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом не видавалось. /а.с.28-29/ Згідно п.1.2 глави 2 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, що відчужуються, може бути підтверджено, зокрема, одним з таких документів або їх дублікатів: нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу, пожертви, довічного утримання (догляду), ренти, дарування, міни, спадковим договором; свідоцтвом про придбання арештованого нерухомого майна з публічних торгів (аукціонів); свідоцтвом про придбання заставленого майна на аукціоні (публічних торгах); свідоцтвом про право власності на об'єкти нерухомого майна; свідоцтвом про право на спадщину; свідоцтвом про право власності на частку в спільному майні подружжя; договором про поділ спадкового майна; договором про припинення права на утримання за умови набуття права на нерухоме майно; договором про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно; договором про виділення частки в натурі (поділ); іпотечним договором, договором про задоволення вимог іпотекодержателя, якщо умовами таких договорів передбачено передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки; рішенням суду; договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі, укладеним відповідно до вимог законодавства, за наявності відмітки на ньому про реєстрацію відповідних прав тощо. Згідно ст.100 ЦК УРСР, що діяв на дату забудови домоволодіння (1970 р.), у особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження. Згідно ст.101 ЦК УРСР в особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його). У подружжя, яке проживає спільно, та його неповнолітніх дітей може бути тільки один жилий будинок (або частина його), що належить на праві особистої власності одному з них або є в їх спільній власності. Порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно було затверджено Наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 р., а оскільки у сільській місцевості, до затвердження зазначеного Порядку, така реєстрація підприємствами БТІ не проводилась взагалі, то суд, враховуючи досліджені докази, прийшов до об'єктивного висновку, що спадкове домоволодіння до припинення цивільної правоздатності, фактично належало [PERSON]. При цьому суд виходить з того, що у померлої [PERSON] були відсутні правовстановлюючі документи на спірне будинковолодіння, проте вважати його самочинним правових підстав немає, оскільки згідно Інструкції про порядок реєстрації будинків і домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Наказом Мінкомунгоспу УРСР від 31.01.1966 року, який втратив чинність 13.12.1995 року, лише у зазначених населених пунктах здійснювалась реєстрація будинків і домоволодінь та видавались правовстановлюючі документи. У сільській місцевості оформлення житлових будинків здійснювалось шляхом запису у погосподарській книзі сільської ради після закінчення будівництва. Таким чином, оспорюване майно було набуте [PERSON] у встановленому на той час порядку і його слід включити до складу спадщини. У відповідності до вимог цивільного законодавства цивільна дієздатність [PERSON] припинилась у момент її смерті. За таких обставин отримати свідоцтво про право власності на житловий будинок на ім'я спадкодавця після смерті останньої не можливо. Згідно Конституції України органи та посадові особи мають діяти в межах своєї компетенції та відповідно до Законів, чинних на час їх застосування. Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна. Отже, виходячи з наведеного, позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на успадкований житловий будинок в нотаріальній конторі. Суд враховує положення ст.124 Конституції України, згідно якої юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. При цьому можливий судовий захист, як тих цивільних прав, що прямо названі в ЦК, так і тих, що випливають із норм Конституції чи іншого Закону. Таким чином наявні у справі докази та їх правова оцінка підтверджують обґрунтованість позову та є достатніми для його задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved