Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 08.07.2012 року внаслідок дорожньо транспортної пригоди, яка виникла з вини водія [PERSON], котрий керував автомобілем [NUMBER] ( згідно свідоцтва про реєстрацію власником даного транспортного засобу є [PERSON]) було пошкоджено автомобіль [NUMBER], власником якого є він. Постановою Коростенського міськрайонного суду від 02.10.2012 року водій [PERSON] був визнаний винним у дорожнього - транспортній пригоді та нього було накладено адміністративне стягнення. В жовтні 2013 року він звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди та до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди. 12.06.2014 року рішенням Коростенського міськрайонного суду його позов був задоволений частково та з [PERSON] було стягнуто як моральну так і матеріальну шкоду. 19.07.2014 року рішенням апеляційного суду Житомирської області рішення Коростенського міськрайонного суду було скасовано та прийнято нове рішення, за яким в стягненні матеріальних збитків з [PERSON] відмовлено, оскільки суд 1 ої інстанції вийшов за межі позовних вимог, стягнувши матеріальні збитки з [PERSON], оскільки такі вимоги до останнього не заявлялись. В ході розгляду справи судом було встановлено, що автомобіль марки « ЗАЗ -11217», був придбаний гр. [PERSON] в ЗАТ « Автоцентр на кільцевій». [PERSON] придбав вказаний автомобіль у власника, оформивши довіреність. За тиждень до дорожньо транспортної пригоди, вказаний автомобіль він передав на ремонт [PERSON], що підтвердив в судовому засіданні [PERSON] В подальшому без будь - якого дозволу та правової підстави гр. [PERSON] самовільно виїхав на дорогу, та вчинив ДТП. Тому відповідальність за заподіяну шкоду повинна нести особа, яка керувала транспортним засобом - автомобілем [NUMBER], тобто відповідач по справі. Внаслідок зіткнення з вини відповідача [PERSON] його автомобіль отримав механічні пошкодження. Він неодноразово звертався до відповідача з проханням вирішити питання про відшкодування матеріальної шкоди, яка виникла з його вини, на що відповідач категорично відмовлявся. Тому позивач просив стягнути з [PERSON] на його користь майнову шкоду в розмірі 18660 грн.84 коп., завдану йому внаслідок дорожньо транспортної пригоди та судові витрати по справі. Судом за клопотанням представника відповідача було залучено до участі в справі як співвідповідача [PERSON] «Страхова компанія « Лафорт». В суді позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених в позові. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON], в суді позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди не визнали. [PERSON] пояснив, що розмір матеріальної шкоди був визначений через рік, оцінювач незаконно провів огляд автомобіля позивача та незаконно склав звіт про визначення розміру матеріальної шкоди. Вважає, що відшкодовувати шкоду має страхова компанія. Представник відповідача [PERSON] вважав, що оцінювач [PERSON] невірно визначив суму матеріальної шкоди так як обрахунки робив за методикою, яка втратила чинність 24.07.2009 року; сума збитків є надуманою; позивач не надав доказів того, що ПП [PERSON] має право здійснювати оцінку транспортних засобів; розмір збитків має бути підтверджений висновком експертизи, а не звітом про визначення розміру збитків; збитки має відшкодувати страхова компанія Лафорт; відповідач керував автомобілем на правовій підставі, так як обумовив з [PERSON] ту обставину, що для ремонту буде переганяти автомобіль в інше місце, а тому [PERSON]Ф, надав йому документи на автомобіль. Представник відповідача [PERSON] « Страхова компанія « Лафорт» в судове засідання не з,явився про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином . Вислухавши пояснення сторін, їх представників, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 08.07.2012 року біля 8 години 40 хвилин по вул. Залізничній в м. Коростені водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], при об,їзді вибоїни на дорозі, виїхав на зустрічну смугу, на яку повертав з провулка автомобіль марки « ВАЗ 21104» державний номер АМ 3262, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 21104» державний номер АМ 3262 під керуванням водія [PERSON] - позивача по справі. Внаслідок ДТП автомобіль « ВАЗ 21104» державний номер АМ 3262 отримав механічні пошкодження. ( довідка а.с.6). Винним у вчиненні даної ДТП є водій автомобіля [NUMBER]. [PERSON], що стверджується постановою Коростенського міськрайонного суду від 02.10.2012 року (копія постанови а.с. 7). Позивач є власником автомобіля [NUMBER] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ( а.с. 5). Відповідно до ч.3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Таким чином, позивач має право на відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як встановлено рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 29.07.2014 року ( а.с. 15-16) володілець автомобіля [NUMBER] [PERSON] за тиждень до дорожньо- транспортної пригоди передав вказаний автомобіль для ремонту [PERSON] Цього в судовому засіданні відповідач не заперечував. Відповідач та його представник [PERSON] в судовому засіданні не надали суду доказів того, що [PERSON] володів та керував автомобілем [NUMBER] на відповідній правовій підставі та з дозволу власника та володільця транспортного засобу. А тому суд вважає, що [PERSON] скоїв ДТП, керуючи транспортним засобом без будь-якої правової підстави. Відповідно до ч. 3 ст. 1187 ЦК України особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобовязана відшкодувати її на загальних підставах. Отже, майнову шкоду, заподіяну позивачу внаслідок ДТП зобов,язаний відшкодувати відповідач [PERSON] Позивач на підтвердження розміру відшкодування надав звіт про визначення матеріального збитку, заподіяного в результаті пошкодження його автомобіля при ДТП № 35 від 03.09.2013 року ( а.с. 9-12), згідно висновків якого матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля марки « ВАЗ 21104», державний номер АМ 3262, в результаті його пошкодження при ДТП, на дату оцінки ( з урахуванням фізичного зносу ) складає 18660,84 грн. . Вказаний звіт в розумінні вимог ч. 1 ст. 64 ЦПК України є належним та допустимим доказом. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON], заперечуючи розмір шкоди, не надали жодних доказів на підтвердження своїх заперечень, будь-яких клопотань з даного приводу не заявляли. Заперечення відповідача та його представника про те, що заподіяну майнову шкоду має відшкодувати [PERSON] Стархова компанія Лафорт суд відкидає, так як це суперечить вимогам закону. Так, статтею 22 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо - транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи у разі настання страхового випадку. Відповідно до ст. 6 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталась за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. Пунктом 1.4 ст. 1 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів визначено, що особи, відповідальність яких застрахована - страхувальних та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Так як доказів того, що [PERSON] правомірно володів забезпеченим транспортним засобом суду не надано, підстав для відшкодування шкоди страховиком суд не вбачає. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON]Ф . до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню, а в позові до [PERSON] Страхова компанія Лафорт слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати, понесені ним на сплату судового збору в сумі 250 грн. ( квитанція а.с.1) та на визначення матеріального збитку в сумі 650 грн. (товарний чек а.с. 8).

Outcome: approved