Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

[PERSON] до [PERSON] перебувають у шлюбі з 04 вересня 2015 року, від якого дітей не мають. У грудні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначала, що познайомилася з відповідачем через мережу інтернет наприкінці 2014 року, з серпня 2015 року стала проживати разом із відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу у неї за адресою: [ADDRESS] до реєстрації шлюбу. Посилається на припинення між ними сімейних відносин з вересня 2015 року у зв`язку із виїздом чоловіка до Румунії (громадянином якої є). Після від`їзду відповідач пообіцяв підготувати всі документи для її переїзду до Румунії та налагодити побут для сумісного проживання. Однак до цього часу відповідач до неї в Україну не повернувся, останнє спілкування між ними відбулося в інтернет-мережі у травні 2018 року із Англії, де відповідач займається пошуком умов кращого проживання, в Україну не бажає приїздити, посилаючись на брак коштів. Зазначає, що спільного господарства з відповідачем не веде, примирення не бажає, у зв`язку із чим вважає подальше збереження сім`ї неможливим. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та громадянином Румунії [PERSON] 04 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1952. Подалі позивач [PERSON] надала заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутністю, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі, доводи позову підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав, повідомлявся про час та місце розгляду справи за фактичним останнім місцем проживання: [ADDRESS] У зв`язку із чим суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи, ухваливши заочне рішення відповідно до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 76 Закону України від 23.06.2005 № 2709-IV «Про міжнародне приватне право» суди України можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадках, якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача. Під час розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими статтями 27, 28 ЦПК України. Положеннями статей 60, 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, тобто правом тієї держави, громадянами якої вони є одночасно, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі. Згідно ч.1 ст. 27 та ч.3 ст.26 Договору між Україною та Румунією про правову допомогу та правові відносини в цивільних справах, ратифікованого Законом № 2822-1У (2822-15) від 07.09.2005 року, при розірванні шлюбу якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - другої Договірної Сторони і один з них проживає на території однієї Договірної сторони, а другий - на території другої Договірної Сторони, їх особисті та майнові правовідносини визначаються законодавством Договірної Сторони, на території якої вони мали своє останнє спільне місце проживання. Як вбачається з наданих матеріалів сторони у справі: позивач -громадянка України [PERSON] та відповідач [PERSON] - громадянин Румунії,зареєстрували шлюб 04 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1952. Від шлюбу сторони дітей не мають. Позивач зареєстрована за адресою:[ADDRESS] , де й спільно проживали. Позивач [PERSON] й на час звернення до суду проживає за вказаною адресою, у зв`язку із чим розгляд цієї справи підпадає під юрисдикцію Чугуївського міського суду Харківської області. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 Сімейного кодексу України). Згідно положень ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається з матеріалів справи шлюбні відносини між подружжям припинені з вересня 2015 року внаслідок виїзду відповідача до іншої країни -Румунії, і доказів можливості відновлення сім`ї до суду не надано. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини не підтримують, на примирення не погоджуються. У зв`язку із зазначеним суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідає інтересам подружжя. Спору щодо поділу спільного майна між сторонами не виникає. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved