Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого 07 жовтня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 505. Від шлюбу мають одну дитину - сина, [PERSON], [INFO]. В обґрунтуванні позову [PERSON] зазначає, що з відповідачем сімейне життя почало погіршуватись вже відразу після одруження, відносини постійно були напруженими, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Відношення до сімейного життя та до сім»ї суттєво різняться, відсутні спільні інтереси, перестали існувати як сім»я, тому вони вирішили проживати окремо і як факт, більше двох місяців проживають окремо. Син проживає разом з позивачем, відповідачку влаштовує, те що дитини проживає з ним. Згідні з тим, що надалі їх сімейні відносини є неможливими. Тому звертається до суду з вказаною заявою. В судовому засіданні позивач свої вимоги повністю підтримував з підстав зазначених вище. Просить шлюб розірвати та після розірвання шлюбу залишити проживати сина з ним. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала повністю, погодилася на розірвання шлюбу та місце проживання сина. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підставний, обґрунтований і підлягає до задоволення. Так, з свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] виданого року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області вбачається, що сторони перебувають в шлюбі з 07 жовтня 2011 року. Від шлюбу є одна дитина - син, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина і чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини суд виходить з наступного: - в судовому засіданні сторони погодились, що малолітня дитина залишається проживати з позивачем, оскільки це найбільшою мірою буде відповідати її інтересам, так як на утриманні та вихованні у відповідачки перебуває ще одна дитина. Зазначені обставини не суперечать вимогам ст. 160 СК України, відповідно до якої місце проживання дитини, яка не досягла десяти років визначається за згодою сторін. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне шлюб між сторонами розірвати та залишити проживати дитину з позивачем. Судові витрати по справі залишити за сторонами.

Outcome: approved