Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

[PERSON] звернувсь до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 16923,60 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що працював у відповідача на посаді начальника управління з питань організації праці, заробітної плати та роботи з персоналом. З 18.09.2009 року був звільнений з роботи згідно п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку із скороченням. У зв'язку із прийняттям відповідачем наказу № 23/1 від 20.03.2009 р., йому було проведено перерахування заробітної плати за період 01.04.2008 р. по 31.01.2009 р. внаслідок чого невиплачено заробітну плату на суму 16923,60 грн. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 07.05.2012 р., яке залишено без змін Ухвалою апеляційного суду від 23.05.2013 р., скасовано наказ ТОВ «Львівський автобусний завод» № 23/1 від 20.03.2009 р. Враховуючи відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суму виплачених доходів, ним здійснено розрахунок, із якого вбачається, що відповідач заборгував йому заробітну плату на суму 16923,60 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Подав до суду заяву, якою позов підтримав, просив вимоги задоволоти та проводити розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв від відповідача про можливість розгляду справи за його відсутності не надходило. Згідно ч. 4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Дослідивши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 2007 року працював в ТОВ «Львівські автобусні заводи». 18.09.2009 року звільнений з роботи із посади начальника управління з питань організації праці, заробітної плати та роботи з персоналом, у відповідності до п. 1 ст. 40 КЗпП України в зв'язку із скороченням чисельності працівників. У відповідності до ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Наказом ТОВ «Львівські автобусні заводи» № 23/1 від 20.03.2009 р. «Про усунення недоліків, виявлених ревізією контрольно-ревізійного управління у Львівській області окремих питань фінансово-господарської діяльності ТОВ «Львівські автобусні заводи» за період 01.04.2008 р. 31.01.2009 р.» на усунення недоліків при визначенні розмірів заробітної плати та інших виплати відмінено дію наказів, що стосувалися усіх видів преміювань, доплат до граничного рівня та за розширення зон діяльності, винесених за період 01.04.2008 р. по 31.01.2009 р. ; відмінено нарахування заробітної плати в дні проведення несанкціонованих мітингів і зборів за період з 01.04.2008 р. по 31.01.2009 р.; проведено перерахунок незаконно нарахованих внутрішніх змінних загальнозаводських простоїв за період 01.04.2008 р. по 31.01.2009 р.; проведено перерахунок заробітної плати з врахуванням зауважень, висловлених в акті Головного контрольно-ревізійного управління України у Львівській області; за результатами перерахунку внесено зміни в квартальні звітності та скеровано уточнені дані в органи статистики, пенсійного фонду, соціального страхування, ДПІ у м. Львова та інші контролюючі органи. Зазначене вказує на те, що працівникам ТОВ «Львівські автобусні заводи» за період 01.04.2008 р. по 31.01.2009 р. було проведено перерахунок заробітної плати в тому числі і позивачу [PERSON] Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 07.05.2012 р., яка залишено без змін ухвалою апеляційного суду від 23.05.2013 р., скасовано наказ ТОВ «Львівські автобусні заводи» № 23/1 від 20.03.2009 р. Відповідно перерахунок заробітної плати позивача [PERSON] за період 01.04.2008 р. по 31.01.2009 р. на підставі скасовано наказу було здійснено відповідачем безпідставно. Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Із відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суму виплачених доходів за період 01.01.2008 р. по 30.06.2013 р. вбачається, що ТОВ «Львівські автобусні заводи» позивачу нараховано, однак не виплачено заробітної плати на суму 16923,60 грн., які підлягає стягненню в користь позивача. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в силу положень ч. 3 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved