Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, розташованим по вул. Шевченка, 37, в с. Петрилів Тлумацького району Івано-Франківської області. Свої вимоги мотивує тим, що йому на праві власності належить житловий будинок по вищевказаній адресі. Відповідач, являлась його невісткою, зареєстрована за цією ж адресою, однак фактично з 15.01.2006 року там не проживає. 23.05.2006 року шлюб між відповідачем та його сином [PERSON] було розірвано. Відповідач участі по утриманню будинку не приймає, комунальні послуги не сплачує та фактично проживає без реєстрації по вул. Тиха, 4, в с. Дубриничі Перечинського району Закарпатської області. В добровільному порядку знятись з місця реєстрації не бажає, а тому вважає, що відповідач втратила право на користування житлом. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що позов підтримує, просив його задовольнити та розгляд справи провести у його відсутнсті. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, відзиву на позовну заяву суду не надала, причин неявки суду не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Суд не приймає до уваги подане [PERSON], від імені відповідача [PERSON], клопотання про розгляд справи без відповідача (а.с. 33), оскільки повноваження представника відповідача не підтверджені жодними документами у справі. Зокрема, у відповідності до ч. 8 ст. 62 ЦПК України у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання. 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу України та згідно п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції 15.12.2017 року, встановлено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Оскільки провадження по даній справі було відкрито до набрання чинності ЦПК України у редакції Закону № 2147, розгляд справи повинен відбуватися у відповідності до правил, які почали діяти після набрання чинності даної редакції ЦПК України, тобто з 15 грудня 2017 року. Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 Заочний розгляд справи. Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву суду не надав, а позивачем подано достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши дані, що містяться в письмових доказах по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що згідно копії Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.12.2008 року (а.с. 13) та копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16.12.2008 року (а.с. 14) [PERSON] (позивач) на праві приватної власності належить домоволодіння, розташоване по вул. Шевченка ([PERSON]), 37, в с. Петрилів Тлумацького району Івано-Франківської області. Відповідно до відповіді Петрилівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 6/2-24 від 02.01.2018 року (а.с. 24) [PERSON] (відповідач), [INFO], значиться зареєстрованою [INFO], проте за цією адресою не проживає. Згідно виписки з по господарської книги № 1 виконавчого комітету Петрилівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 07.07.2017 року за вищевказаною адресою у господарстві належному [PERSON] (позивач) значиться наступний склад сімї: [PERSON] (позивач), дружина [PERSON], син [PERSON], невістка [PERSON], внук [PERSON], внук [PERSON], онука [PERSON] та колишня невістка [PERSON] (відповідач) (а.с. 6). Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу 23.05.2006 року шлюб між [PERSON] (син позивача) та [PERSON] (відповідач) було розірвано (а.с. 12). Отже, відповідач зареєстрована у вказаному домоволодінні, однак, як зазначає позивач, фактично з 15.01.2006 року в належному йому будинку не проживає, участі у його утриманні не приймає, не оплачує комунальні послуги, особистих речей та речей повсякденного використання, які б їй належали, в будинку не має. Дані обставини також підтверджуються: копією акту обстеження матеріально-побутових умов сімї, складеного комісією Петрилівської сілської ради Тлумацького району Івано-Франківської області 07.09.2017 року, в якому вказано, що [PERSON] (відповідач) з 27.02.1994 року зареєстрована за адресою: [INFO], однак з 15.01.2006 року по даний час там не проживає та місце її перебування невідоме (а.с. 11); письмовими поясненням свідків [PERSON] та [PERSON], з яких вбачається, що [PERSON] (відповідач) з 15.01.2006 року по даний час в с. Петрилів Тлумацького району Івано-Франківської області не проживає (а.с. 9, 10); довідкою Петрилівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 705 від 07.09.2017 року, з якої вбачається, що [PERSON] (відповідач) 15.01.2006 року вибула з с. Петрилів Тлумацького району Івано-Франківської області, без зняття з реєстрації місця проживання (а.с. 8); довідкою Петрилівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 812 від 07.11.2017 року (а.с. 7), з якої вбачається, що [PERSON] (відповідач) до моменту реєстрації в с. Петрилів Тлумацького району Івано-Франківської області проживала за адресою: [INFO]. У відповідності до ст. 317 ЦК України власнику належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно обмежений у його здійсненні, а у відповідності до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Частиною 2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи те, що відповідач з 15.01.2006 року у домоволодінні, належному позивачу не проживає, тобто відсутня більше року за місцем реєстрації без поважних причин, не подала суду відзиву на позовну заяву та доказів на спростування позовних вимог позивача, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідач втратила право на проживання та користування домоволодінням, розташованим за адресою: вул. Шевченка, 37, с. Петрилів Тлумацького району Івано-Франківської області, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. При такому вирішенні позову з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640,0 грн. (квитанція № 0.0.908753618.1 від 05.12.2017 року, а.с. 1). На підставі ст. ст. 71, 72, 107, 163 ЖК України, ч. 2 ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved