Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Новоайдарського районного суду Луганської області з даним позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі - продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, третя особа приватний нотаріус Новоайдарського районного нотаріального округу Луганської області [PERSON] В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 12.01.2017 року померла [PERSON]. За життя [PERSON] було складено заповіт, посвідчений 21.06.2016 року приватним нотаріусом Новоайдарського районного нотаріального округу Луганської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 317, відповідно до якого усі свої права та обовязки, які належать їй на час складання заповіту, а також ті права і обовязки, які можуть їй належать у майбутньому, включаючи внески до банківських установ з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, та усе її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день її смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON], [INFO]. У встановлений законом строк [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме частина квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вищевказана квартира згідно свідоцтва про прав власності на житло від 06.06.1994 року належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Син [PERSON], який був співвласником вищезазначеної квартири, [PERSON] помер 04.04.1999 року. Чоловік [PERSON], який був співвласником вищезазначеної квартири, [PERSON] помер 20.01.2016 року. [PERSON] фактично прийняла у спадщину частки квартири, що належали померлим, проте своїх спадкових прав за життя не оформила. 18.07.2017 року співвласник 1/4 частини квартири розташованої за адресою: [ADDRESS], [PERSON], пояснив що, на спадок не претендує, а також за продаж належної йому частку квартири отримав від [PERSON] 20000,00 грн. (двадцять тисяч гривень 00 копійок). За домовленістю сторін відповідач зобовязався на протязі одного місяця, тобто до 18.08.2017 року оформити всі необхідні документи у нотаріуса для продажу частки квартири, однак цього не зробив. З пояснень відповідача [PERSON], вбачається що він постійно виїжджає на заробітки до Російської Федерації, до смт. Новоайдар приїздить на короткий термін, з у звязку з чим не може приділити час на оформлення нотаріальних документів. При зверненні позивача до приватного нотаріуса Новоайдарського районного нотаріального округу Луганської області [PERSON] з метою оформлення права власності на цілу трикімнатну квартиру, яка розташована за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, пров. Незалежності (Пролетарський)[ADDRESS], йому було відмовлено та зазначено, що для вирішення даного питання йому необхідно звернутися до суду. На підставі вищевикладеного, представник позивача вимушений звернутися до суду з позовом, у якому просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу та визнати за позивачем право власності на нерухоме майно. Представник позивача [PERSON] та позивач [PERSON] у судове засідання не зявились, надали суду письмові заяви, у яких просили розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити (а.с.58, 59). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення (а.с.55). Третя особа - приватний нотаріус Новоайдарського районного нотаріального округу Луганської області [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала (а.с.57). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до положень частини до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 12.01.2017 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 493688 (а.с.10). За життя [PERSON] було складено заповіт, посвідчений 21.06.2016 року приватним нотаріусом Новоайдарського районного нотаріального округу Луганської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 317 (а.с.8), відповідно до якого усі свої права та обовязки, які належать їй на час складання заповіту, а також ті права і обовязки, які можуть їй належать у майбутньому, включаючи внески до банківських установ з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, та усе її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день її смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON], [INFO]. У встановлений законом строк [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], що підтверджується копією заяви про прийняття спадщини (а.с.15). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме частина квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вищевказана квартира згідно свідоцтва про прав власності на житло від 06.06.1994 року (а.с.17) належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідно ст. 370 ЦК України вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Син [PERSON], який був співвласником вищезазначеної квартири, [PERSON] помер 04.04.1999 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ВО № 471778 (а.с.13). Чоловік [PERSON], який був співвласником вищезазначеної квартири, [PERSON] помер 20.01.2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 480120 (а.с.14). [PERSON] фактично прийняла у спадщину частки квартири, що належали померлим, проте своїх спадкових прав за життя не оформила. 18.07.2017 року співвласник 1/4 частини квартири розташованої за адресою: [ADDRESS], [PERSON], пояснив що, на спадок не претендує, а також за продаж належної йому частку квартири отримав від [PERSON] 20000,00 грн. (двадцять тисяч гривень 00 копійок), що підтверджується копією письмової заяви [PERSON] від 18.07.2017 року (а.с.44) та попереднім договором про укладення договору купівлі-продажу частини нерухомого майна (а.с.56). Окрім того, в даній заяві [PERSON] просив визнати за [PERSON] право власності на цілу квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. За домовленістю сторін відповідач зобовязався на протязі одного місяця, тобто до 18.08.2017 року оформити всі необхідні документи у нотаріуса для продажу частки квартири (а.с.56), однак цього не зробив. З пояснень відповідача [PERSON], вбачається що він постійно виїжджає на заробітки до Російської Федерації, до смт. Новоайдар приїздить на короткий термін, з у звязку з чим не може приділити час на оформлення нотаріальних документів. При зверненні позивача до приватного нотаріуса Новоайдарського районного нотаріального округу Луганської області [PERSON] з метою оформлення права власності на цілу трикімнатну квартиру, яка розташована за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, пров. Незалежності (Пролетарський)[ADDRESS], йому було відмовлено (а.с.43) та зазначено, що для вирішення даного питання йому необхідно звернутися до суду. На підставі вищевикладеного, представник позивача вимушений звернутися до суду з позовом, у якому просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу та визнати за позивачем право власності на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч.ч. 2, 3ст. 640 ЦК України, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до 1 ч. ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 16 ЦК України також передбачає такий спосіб захисту права особи, як «визнання права». Таким чином, позивач, як добросовісний набувач майна, не може набути відповідних прав та обовязків власника, оскільки відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу, що позбавляє позивача можливості провести державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Судовим розглядом встановлено, що факти, викладені представником позивача в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, підтверджені письмовими доказами, сумніву у їх достовірності суд не має, визнання права власності на майно не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання за [PERSON] права власності на нерухоме майно в судовому порядку. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. 16, 202, 204, 220, 328, 334, 392, 638, 640, 655, 657, 694, 695, 1218, 1220, 1221, 1223, 1233, 1235, 1236, 1268, 1297 ЦК України,

Outcome: approved