Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до Березівської сільської ради Глухівського району Сумської області (далі - відповідач), третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, про визнання права в порядку спадкування на земельну частку (пай), яка належала [PERSON] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається із земельної частки (пай), загальною площею 3,34 умовних кадастрових гектара, яка належала померлому на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія СМ № [NUMBER] . Після смерті батька у відповідності до положень ст. 549 ЦК Української УРСР нею було прийнято спадщину, оскільки вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, а саме користувалася земельною ділянкою та будинком. Однак, коли вона звернулася до приватного нотаріуса Глухівського районного нотаріального округу Янкової Є.О. для отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після померлого [PERSON] , їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну частку (пай), оскільки сертифікат на земельну частку (пай) було втрачено. Тому і змушена звернутися з даним позовом до суду. В судове засідання позивач не з`явилися, але подала письмову заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи без її участі. Представник відповідача Березівської сільської ради Глухівського району Сумської області у судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву про відсутність заперечень на позов та слухання справи без його участі. Представник третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Сумській області в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Враховуючи те, що позивач позов підтримала, відповідач проти задоволення позову не заперечував, тому розгляд даної справи по суті був проведений, відповідно до статті 198 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у підготовчому судовому засіданні за правилами частини третьої статті 200 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступного. Як встановлено, [INFO] в с. Слоут Глухівського району Сумської області у віці 49 років помер [PERSON] (а.с. 7). З повідомлення відділу у Глухівському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 27.06.2018 за № 73/133-18 вбачається, що [PERSON] на підставі розпорядження голови Глухівської районної державної адміністрації № 346 від 04.09.1996 було видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) серія СМ № 0152400 та зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Глухівською районною державною адміністрацією членам САПТЗТ ім. Чапаєва за № 400 від 03.10.1996 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Слоутської сільської ради Глухівського району Сумської області. Розмір земельної частки (паю) складав 3,34 умовних кадастрових гектарів (а.с. 15). В пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено: при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми Цивільного кодексу УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до пункту 2 діючого, на час смерті, Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про спадкування №7 від 30.05.2008 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру, спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину відсутні, заповіти та спадкові договори від імені [PERSON] не посвідчувались (а.с. 9, 10-11). З довідки Березівської сільської ради Глухівського району вбачається, що [PERSON] фактично на протязі 6-ти місяців прийняла спадщину, а саме користувалася земельною ділянкою [PERSON] , який помер [INFO] і проживав за адресою: [ADDRESS] . Заповіт від імені [PERSON] . Слоутською сільською радою не посвідчувався. На день смерті [PERSON] проживав один (а.с. 8). У відповідності до статті 548 Цивільного кодексу УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі статтею 549 цього Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до свідоцтва про народження, батьками позивача є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). Факт зміни прізвища позивача з « [PERSON] » на « [PERSON] », а з « [PERSON] » на « [PERSON] » підтверджується Витягами з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с. 13, 14). Відповідно до положень статей 1216, 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) і до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1220 цього Кодексу передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Оскільки позивач відповідно до статті 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом, інших спадкоємців немає, а тому суд приходить до висновку, що вона є єдиним спадкоємцем померлого [PERSON] . З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.09.2019 вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу (а.с. 16). Оголошення в газеті «Глухівщина» № 38 (2627) від 20.09.2019 підтверджує, що дійсно сертифікат на право на земельну частку (пай) серія СМ № 0152400, зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 400 від 03.10.1996 року, виданий на підставі розпорядження голови Глухівської райдержадміністрації № 346 від 04.09.1996 року, на ім`я [PERSON] , загублений (а.с. 17). Відповідно до пункту а частини третьої статті 152 Земельного кодексу України (далі ЗК України) захист прав громадян юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Частиною першою статті 131 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набути у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільного-правових угод. Відповідно до пункту 17 Перехідних положень ЗК України сертифікати на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Отже, після [PERSON] всі належні йому права та обов`язки, у тому числі й право на земельну частку (пай), що належали останньому, перейшли до його доньки, [PERSON] відповідно до статті 549 Цивільного кодексу УРСР. Оскільки судом встановлено, що позивач набула у порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай), площею 3,34 умовних кадастрових гектарів, що належала [PERSON] відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0152400, однак вказане право не визнається, суд вважає за необхідне захистити дане право позивача шляхом його визнання, тому позов підлягає задоволенню повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved