Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання недійсним спадкового договору. В судовому засіданні позивач та його представник уточнені позовні вимоги підтримали, дали пояснення, що [INFO] померла тітка позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, що складається з квартири [ADDRESS]. За життя 20.07.2012 року тітка склала заповіт, за яким усе майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось, з чого не складалось, а також все те, на що вона буде мати право, заповідала позивачу, який є єдиним спадкоємцем після її смерті. 17.02.2014 року позивач звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але отримав відмову в зв'язку з тим, що 16.08.2012 року [PERSON] уклала спадковий договір з [PERSON]. Даний спадковий договір вважають недійсним. Між позивачем та [PERSON] були добрі родинні стосунки, в міру сил і можливостей позивач допомагав їй, тітка бажала, щоб позивач зберіг квартиру для своєї родини. [PERSON] за [PERSON] не доглядала. Не знаючи про укладення спадкового договору, позивач особисто сплачував [PERSON] 100 грн. на день, щоб вона приглядала за тіткою в першу половину дня. В другу половину дня та вночі за тіткою доглядала мати позивача. Щомісячно позивач надавав тітці грошову допомогу на лікувальні масажі, ліки та продукти харчування. Від [PERSON] [PERSON] взагалі ніякої грошової допомоги не отримувала. З 24.10.2011 року по 31.01.2012 року [PERSON] працювала в КМБФ «ХаседХаім» на посаді соціального працівника та отримувала за цей догляд заробітну плату. Відмовитися від допомоги [PERSON] вони не могли, оскільки самі доглядати не могли фізично. Знаючи бажання тітки на складання заповіту на ім'я позивача, відповідачка вводила тітку в оману, забрала у неї документи на квартиру, вимагала у позивача більше грошей на утримання тітки, які він і надавав. В серпні 2012 року позивач дізнався про спадковий договір. Відповідно до ст.203 ЦК України зміст спадкового договору не може суперечити Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконати розпорядження другої сторони (відчужувачем) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки відповідачка не виконувала по відношенню до [PERSON] обов'язки набувача у спадковому договорі, а саме, не виконувала умов спадкового договору, не доглядала за тіткою, не надавала їй коштів, не сплачувала комунальні послуги, ліки надавала тітці община, договір укладений без волевиявлення [PERSON], [PERSON] здійснювала відносно [PERSON] моральний тиск, прохають визнати недійсним спадковий договір від 16.08.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON], р.№ 602. Відповідачка та її представник позовні вимоги не визнали, дали пояснення, що спадковий договір від 16.08.2012 року є дійсним, оскільки він був укладений з волевиявлення обох сторін [PERSON] та [PERSON]. Умови спадкового договору [PERSON] виконувала і виконує до цього часу. [PERSON] сплачувала щомісячно [PERSON] зазначену в договорі суму коштів , нею проводився дрібний ремонт в квартирі, регулярно сплачувалися кварплата та комунальні послуги. [PERSON] займалася похованням [PERSON], відбула поминальні дні, замовила пам'ятник . Позивач та його мати, дізнавшись про укладення спадкового договору, з серпня 2012 року до [PERSON] не приходили, участі в її похованні не приймали. Прохають суд в задоволенні позову позивачу відмовити. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON] суду пояснила, що спадковий договір укладався за місцем мешкання [PERSON], при укладенні договору сторони розуміли значення, умови правочину та його правові наслідки для кожної із сторін, що зазначено в тексті договору, зі змістом ст. 1302-1308 ЦК України сторони ознайомлені. Договір підписаний сторонами власноручно. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши позивача, його представника, відповідачку, її представника, третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON],свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], вважає, що уточнені позовні вимоги задоволенню не підлягають. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є тіткою позивача [PERSON]. 20.07.2012 року [PERSON] склала заповіт, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстру та заповітом , посвідченим приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON], р. № 1757, яким все своє майно, що буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилось, з чого не складалося, а також все те, на що вона буде мати право, вона заповідала [PERSON] (а.с.16). Із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 15.11.2011 року вбачається, що 15.11.2011 року приватним нотаріусом [PERSON] також посвідчувався заповіт від імені [PERSON].(а.с.9). В матеріалах справи є копія заповіту від 07.05.2012 року, яким [PERSON] усе своє майно, що буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, а також все те, на що вона за законом буде мати право, заповідала [PERSON] (а.с.47). З 20.11.2000 року по 18.02.2013 року [PERSON] являлась клієнтом Кременчуцького міського благодійного фонду «ХеседХаім» та отримувала благодійну допомогу: медикаменти, продукти харчування, послуги по догляду на дому, педикюр, перукар, засоби особистої гігієни, медичні послуги, ремонт меблі, що вбачається з довідки підприємства за № 9 від 03.04.2013 року (а.с.18). Згідно довідки Кременчуцького міського благодійного фонду «ХеседХаім» №31 від 15.09.2014 року [PERSON] надавалися послуги на дому з серпня 2011 року по лютий 2013 року соціальними працівниками. Вони виконували наступні роботи: приготування їжі, приборка, прання, покупка, купання та особиста гігієна, кормління та приймання ліків, допомога в переміщенні. З жовтня 2011 року по січень 2012 року послуги вночі здійснювала [PERSON]. Вона виконувала наступні роботи: особиста гігієна, кормління, прийом ліків, допомога в переміщенні (а.с. 59). Із довідки КМБФ «ХеседХаім» від 03.04.2013 року вбачається, що на зазначеному підприємстві з 24.0.2011 року по 31.01.2012 року соціальним працівником працювала[PERSON] (а.с.18). 16.08.2012 року між [PERSON] та [PERSON]був укладений спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON], р.№ 602, відповідно до якого [PERSON] передає після своєї смерті у власність [PERSON] належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS]. За життя відчужувача на набувача за цим договором покладаються обов'язки виконувати такі дії: - не пізніше 20-го числа кожного місяця виплачувати відчужувачу грошову суму в розмірі 400 гривень; - виконувати дрібний ремонт квартири, згідно з існуючим переліком робіт, що належать до дрібного ремонту квартир, затвердженому у порядку, встановленому чинним законодавством; сплачувати у встановлені строки комунальні платежі а також вартість послуг з користування електроенергією, газом, водою та міським телефонним зв'язком; - забезпечувати належними лікувальними засобами незалежно від їх вартості. - у разі смерті відчужувача набувач зобов'язаний здійснити комплекс заходів та обрядових дій по похованню відчужувача, відзначити роковини смерті відчужувача. [INFO] [PERSON] померла внаслідок мозкового інсульту, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою, шостою ст.203 ЦК України. Відповідно до ч.1-3, 5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Позивач підставою недійсності правочину зазначає суперечність спадкового договору ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, а саме невиконання відповідачкою обов'язків набувача у спадковому договорі, оскільки зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; та відсутність вільного волевиявлення [PERSON] на укладення спадкового договору При цьому позивач посилається на ч.3 ст.215 ЦК України в якій зазначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його недійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. В абз. 4 п.28 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що вимога про визнання недійсним спадкового договору може бути заявлена як відчужувачем та набувачем, так і іншою заінтересованою особою. У разі пред'явлення позову особою, яка не є стороною спадкового договору, необхідно перевіряти, які права та охоронювані законом інтереси цієї особи порушено. Відповідно до ст. 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Відповідно до ст.1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпорядження. Із наведених норм законодавства вбачається, що в разі невиконання умов договору саме відчужувач має право розірвати спадковий договір з підстав невиконання набувачем його розпорядження. Із спірного спадкового договору вбачається, що умова про догляд в ньому не була зазначена, невиконання інших умов договору позивачем не доведено, навпаки, допитані в судовому засіданні свідки пояснювали: · [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] мати її чоловіка. З вересня 2011 року вона ночувала у [PERSON] на прохання останньої, за це вона платила їй по 100 грн. за ніч, так було до кінця 2011 року, а потім вона стала платити їй по 50 грн., так як пенсія була невелика. Ночувала вона у неї через 2 дня, інші 2 дня ночувала [PERSON], так продовжувалося до кінця 2012 року. [PERSON] була лежача, її треба було перевертати. [PERSON] скаржилася на племінника, він приходив не часто, вона видзвонювала його по телефону. Він приносив тітці сік, при ній - коробку конфет. [PERSON] кормила [PERSON], купала, мила голову, [PERSON] говорила, що хоче зробити документи на квартиру на [PERSON], так як їй з нею краще. Приїздили до [PERSON] подружжя [PERSON], говорили їй, щоб вона поступала так, як серце підказує. [PERSON] замінила в квартирі [PERSON] унітаз, зробила відкоси на вікнах, придбавала їй необхідні речі: футболки та інше за свої кошти. [PERSON] давала [PERSON] грошові кошти, куди вона їх витрачала, їй не відомо. Їй відомо, що комунальні послуги ходила оплачувала [PERSON], ліки давала община. Приходила до [PERSON] мати позивача, але перевертати не могла за станом здоров'я. Позивач і його мати перестали ходити до тітки після оформлення спадкового договору, позивач сказав, що тітки у нього немає. Хоронила [PERSON] [PERSON], могилка [PERSON] доглянута. Для складання спадкового договору нотаріуса викликала [PERSON] на прохання [PERSON].В серпні 2012 року [PERSON] починала ходити на ходунках. · [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] свекруха її доньки. [PERSON] доглядала за [PERSON], її донька їй в цьому допомагала. Вона через доньку передавала [PERSON] салати, випічку. Разом з сином вони виносили [PERSON] на вулицю, ночували з нею, спочатку за 100 грн., потім за 50 грн., поміняли унітаз, ремонтували двері на балкон, робили відкоси на вікнах, травили тараканів, на Новий рік, 8 березня забирали до себе . Хоронила [PERSON] [PERSON], відбувала поминальні дні; · [PERSON] пояснила суду, що спочатку [PERSON], мати її чоловіка, ходила до [PERSON], провідувала її, а потім запитала у нас, чи будемо ми їй допомагати доглядати за [PERSON], вони погодилися. [PERSON] купила в квартиру [PERSON] унітаз, найняла людей зробити відкоси на вікнах, хоронила [PERSON][PERSON], вона відбувала поминальні дні. · [PERSON] суду пояснила,що [PERSON] ображалася на [PERSON], у [PERSON] то голова болить, то ще щось. Сім'я [PERSON] їй постійно допомагала, діти уважно до неї відносилися, трубу біля неї зробили, щоб вона могла підніматися, поштукатурили відкоси, замінили унітаз. Хоронила [PERSON] [PERSON], вона відбувала 40 днів, 6 та 9 місяців, вона їй допомагала готовити в ці дні. Роковини смерті [PERSON] [PERSON] відбувала в кафе. Про виконання умов договору свідчать:рахунок № 28 від 05.02.2013 року про те, що [PERSON] за ритуальні товари та послуги по захороненню [PERSON] сплатила 4300 грн. 00 коп., квитанція до прибуткового касового ордера № 5 від 05.02.2013 року про сплату [PERSON] за поминальний обід 6505 грн. (а.с.48,49). Допитані в суді свідки також пояснили: · свідок [PERSON] - дружина позивача , що вона з чоловіком ходили до його тітки [PERSON], доглядали за нею, мили, розробляли руки, ноги, до останнього дня приносили дієтичне харчування. Мама позивача 2 тижні сиділа з тіткою і в день, і в ночі, потім вона стала доглядати та тіткою разом з [PERSON] почергово по листопад 2012 року. В холодильнику тітки вони знаходили жарені харчі, тарілки з-під мівіни. [PERSON] скаржилася, що вже не може їсти мівіну. Позивач кожного дня після роботи заходив до тітки, вона ходила з ним 2-3 рази на тиждень. Позивач оплачував масаж, кожного місяці давав тітці по 1000 грн. на нічну сиділку, допомагали тітці коштами стільки, скільки просила і скільки могли. Єврейська община виділяла лікаря, сестру, яка перебувала у тітки до обіду. Пояснення свідка [PERSON] про їх догляд за [PERSON] до останнього її дня суперечать поясненням інших свідків по справі.. · свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] договір підписала під тиском [PERSON]. [PERSON] говорила, що [PERSON] запросила нотаріуса, нотаріус прочитала договір на українській мові, вона його підписала, але що підписала, не пам'ятає, обіцяла договір розірвати. Коли вона запитала у [PERSON] про документи на квартиру [PERSON], вона сказала, що вони на перереєстрації в МБТІ, сказала, щоб вони більше не приходили, тому вони тільки провідували тітки, вона весь час її провідувала, [PERSON] поправлялась. Про договір вони дізналися в жовтні 2012 року, показати договір [PERSON] їм відмовила, тільки повідомила, що після смерті [PERSON] квартира буде її. До нотаріуса з приводу розірвання договору вони не зверталися. · [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що позивача знають з народження, [PERSON] з 60-х років. [PERSON] панічно боялася одна ночувати. Про договір вони дізналися в той же день, чи наступного, чи через декілька, точно не [PERSON] їм зателефонувала, при цьому ридала, говорила, як вона могла образити [PERSON], говорила, що щось підписала, що саме чітко не знала, зміст договору зачитувався, але вона його не сприйняла,але на підставі того документу вона залишила [PERSON] без квартири, хотіла все відізвати, для цього їй потрібно було 300 грн., вони їй їх привезли через два місяці, але вона не встигла відізвати. Позивач і його мати завжди допомагали [PERSON], у неї була сиділка, години на 2 приходили інколи і вони. Коли вони відвідували [PERSON], двері квартири могли бути відчиненими, а могли бути зачиненими, тоді їм [PERSON] їх відчиняла, вони завчасно їй телефонували. [PERSON] не перешкоджала їм спілкуватися з [PERSON], вона навіть виходила з квартири. [PERSON] до останнього була в свідомості. У [PERSON] були сиділки [PERSON] і [PERSON] , які за нею доглядали до останнього. На [PERSON] [PERSON] не скаржилася, вона боялась без неї залишитися. Квартплату та комунальні ходила сплачувати [PERSON]. [PERSON] не відкликала договір , про який весь час говорила, тому, що боялася залишитися одна. Новий 2013 рік [PERSON] зустрічала у [PERSON]. Який час позивач та його мати не ходили до [PERSON], дізнавшись про договір, коли це було, не пам'ятають. В грудні 2012 року вони були у [PERSON] рідко, раніше раз в 10 днів. [PERSON] говорила, що [PERSON] кормила її багато мівіною. В присутності [PERSON] [PERSON] говорила, що [PERSON] на неї кричить, заставляє ходити. [PERSON] ніяких затрат на [PERSON] не несла. [PERSON] була доглянута, ніяких заходів до розірвання договору не вживала, про 400 грн. ніколи розмови не було, мабуть [PERSON] про це не знала. [PERSON] позбавляла позивача і його рідних ходити до [PERSON]; · [PERSON] пояснив суду, що перед виборами він заходив до [PERSON], вона була подавлена, говорила, що пропали документи, він не уточнював, які саме. Через деякий час він дізнався від позивача, що його до тітки не пускають; · [PERSON] суду пояснила, що вона декілька раз намагалася зайти до [PERSON], але [PERSON] відмовляла відкрити квартиру, при цьому говорила, що [PERSON] спить, вдруге, що вона поспішає. В липні- серпні 2012 року мати позивача говорила їй, що [PERSON] то краще, то гірше, вона більше ходити до неї не буде, оскільки [PERSON] забрала ключі, особисто вона себе не добре почуває, [PERSON] в відрядженнях. Якось ввечері вони йшли і зайшли до [PERSON] так як двері були відкриті, вона сиділа на дивані, сказала, що вчинила погано, віддала документи, які не сказала. Вона бачила як до квартири [PERSON] бігали невістки [PERSON]; · [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] зверталася до позивача по найдрібнішим питанням. У неї були масажисти, спочатку з нею ночувала її подруга, за що [PERSON] платила їй 100 грн., але довго ночувати з [PERSON] подруга не могла. [PERSON] погодилася ночувати у [PERSON] за гроші, оскільки останні їй потрібні. На якийсь час вона від'їзжала, а коли повернулася, то сусідка сказала, що [PERSON] відписала квартиру [PERSON]. Вона пішла до [PERSON], запитала, чи це правда, вона в присутності [PERSON] сказала, що так, тоді вона віддала їй ключі, які були у неї від квартири [PERSON]. Після цього [PERSON] зателефонувала їй і сказала, що вона зробила велику помилку, піднімиться і розірве договір. Після укладення договору позивач і матір перестали ходити до [PERSON]. Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.02.2014 року вбачається, що приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON] [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] відмовлено в зв'язку з тим, що вказана квартира була відчуджена спадкодавцем за життя на підставі спадкового договору, та не може входити до складу спадкового майна. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст.ст. 1303, 1304,1305 ЦК України відчужувачем у спадковому договорі може бути подружжя, один із подружжя або інша особа. Набувачем у спадковому договорі може бути фізична або юридична особа. Спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Набувач у спадковому договорі може бути зобов'язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття. Із змісту п.п.7,8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних прав про визнання правочинів недійсними» вбачається, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом. Судам необхідно враховувати, що виконання чи невиконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, маєзначення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. В узагальненні Верховного Суду України від 24.11.2008 року « Практика розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними»зазначено, що стаття 203 ЦК України передбачає загальну підставу для визнання нікчемності правочину і застосовується лише в тому випадку, якщо в ЦК України немає спеціальної підстави (норми) для цього.У правочині зовнішнє волевиявлення особи має відповідати його внутрішній волі. Вона має бути спрямована на досягнення відповідного юридичного наслідку, тому не можуть розглядатися як правочини ті фактичні дії особи, які не призводять безпосередньо до виникнення, зміни чи припинення цивільних прав та обов'язків. Аналізуючи зібрані докази по справі суд вважає, що спадковий договір за змістом на момент вчинення не суперечив ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; він укладений з волевиявлення [PERSON], яка при житті з заявою про розірвання спадкового договору до нотаріальної контори не зверталася, достовірно знаючи його наслідки, право власності на спірну квартиру набуто [PERSON] правомірно, а тому підстав для визнання спадкового договору недійсним суд не вбачає.

Outcome: dismissed