Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Бериславського районного суду Херсонської області із заявою про встановлення факту смерті, яку обґрунтовує наступним: [INFO] в м. Донецьк помер його батько - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. З вище вказаним свідоцтвом про смерть він звернувся до Бериславського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області щодо проведення державної реєстрації смерті батька, але йому було відмовлено у зв`язку з тим, що на підтвердження факту смерті ним був пред`явлений документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за №1150/13024, та надана письмова відмова у проведені державної реєстрації смерті № 15.2-68/165 від 16.08.2019 року. В зв`язку з вищевикладеним просить встановити факт смерті [PERSON] , яка настала [INFO] на тимчасово окупованій території України, а саме в м. Донецьк. Ухвалою суду від 18.09.2019 року провадження у справі було відкрито та призначено судове засідання. Заявник [PERSON] в судовому засіданні наполягав на задоволенні заяви з підстав викладених у ній, суду пояснив, що встановлення факту йому необхідно для отримання свідоцтва про смерть та оформити свої спадкові права . Представник заінтересованої особи Степанова О .В. не заперечувала проти задоволення заяви. Вислухавши заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків та відповідних ним правовідносин. Відповідно до ст.ст.13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до п.п. 3,4 п. 5 ст. 12 ЦПК України - суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. Відносно надання суду будь-яких інших доказів сторони до суду заяв та клопотань не надавали. З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті. Відповідно до положення п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті. Згідно ч. 2 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦПК заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] є сином померлого [PERSON] , де в графі батьки вказано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 31.03.2015 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції у місті Донецьку, [PERSON] , помер І[INFO] у м. Донецьк, у віці 66 років, про що складено відповідний актовий запис №253. Діюче законодавство України передбачає державну реєстрацію факту смерті або на підставі лікарського свідоцтва про смерть, або на підставі рішення суду. При цьому видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, тобто без встановлення лікарем факту смерті, забороняється. З відповіді начальника Бериславського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області №15.2-68/165 від 16.08.2019 року, вбачається, що заявником надано документ, який свідчить про факт смерті [PERSON] , форма якого не відповідає формі, визначеній законодавством України. Єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даних випадках є рішення суду про встановлення факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. У зв`язку з тим, що смерть [PERSON] настала на території міста Донецьк, на території якого нині жодний орган державної влади України не працює, суд погоджується з тим, що отримати лікарське свідоцтво про смерть, свідоцтво про смерть встановленого зразка, виданого компетентним органом державної влади України - є неможливим. Оскільки реєстрація органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті [PERSON] неможлива, то суд вважає за необхідне встановити такий факт, задовольнивши вимоги заявника, які є доведеними та обґрунтованими. На підставі викладеного,

Outcome: approved