Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою, в якій просив в рахунок погашення заборгованості за Договором позики від 15.10.2012 року: 1. звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 20.03.2013 року шляхом набуття [PERSON] права власності на нерухоме майно: - земельну ділянку загальною площею 0,0328 га, реєстраційний номер 1372796212214, кадастровий номер 1221486200:01:058:0089, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, с. Новоолександрівка, вул. Паркова, земельна ділянка 106; - житловий будинок загальною площею 20.2 кв.м., житловою площею 10.5 кв.м., реєстраційний номер 1368195512214, розташований за адресою: Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, с. Новоолександрівка, вул. Паркова, будинок 106; - земельну ділянку загальною площею 0,2024 га, реєстраційний номер 1372923012214, кадастровий номер 1221486200:01:058:0090, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, с. Новоолександрівка, вул. Паркова, земельна ділянка 106А; - житловий будинок загальною площею 398.1 кв.м., житловою площею 79.6 кв.м., реєстраційний номер 1367929712214, розташований за адресою: Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, с. Новоолександрівка, вул. Паркова, будинок 106А; 2. звернути стягнення на нерухоме майно боржника шляхом набуття [PERSON] права власності на нерухоме майно: - квартиру загальною площею 266 кв.м. житловою площею 193,9 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS]; 3. зареєструвати за [PERSON] право власності на вищезазначене нерухоме майно. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 15 жовтня 2012 року між ним, як Позикодавцем, та [PERSON], як Позичальником, був укладений договір позики, який посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №1370. В забезпечення виконання зобовязань по поверненню сум позики, між Позивачем та [PERSON] 20 березня 2013 р. був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №346, відповідно до якого, з метою забезпечення виконання зобовязань за Договором позики [PERSON] передала в іпотеку Позивачу нерухоме майно: будинок та земельну ділянку за адресою Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Новоолександрівка, вул. Паркова, буд.106. Не беручи до уваги обтяження майна іпотекою Державним реєстратором [PERSON] 04.10.2017 та 28.09.2017 року незаконно було проведено перереєстрацію та поділ об`єкту нерухомого майна за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Новоолександрівка, вул. Паркова, буд.106 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37463029 від 09.10.2017 року та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37381680 від 03.10.2017 року. В результаті зазначених реєстраційних дій власником житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, с. Новоолександрівка, вул. Паркова, будинок 106А, був зареєстрований [PERSON]. 02 жовтня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про переведення боргу, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №637. Відповідно до п. 1.1. Договору про переведення боргу [PERSON] перевела борг за Договором позики, а [PERSON] прийняв на себе зобовязання за вказаним договором з усіма додатковими угодами та змінами до нього. Пунктом 4.1. Договору про переведення боргу передбачено, що [PERSON] як новий боржник зобовязується виконати зобовязання первісного боржника перед кредитором на умовах основного договору. Таким чином, [PERSON] як новий боржник за Договором позики в строк до 31 грудня 2015 року повинен був повернути Позивачеві грошові кошти в сумі 675\~000,00 доларів США, але станом на дату подачі позову цей обовязок не виконав. У звязку з невиконанням [PERSON] зобовязань з повернення позики, Позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором та квартиру, яка належить [PERSON] на праві власності. В судове засідання Позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином відповідно до вимог ст.223 ЦПК України, про причини своєї неявки суду не повідомили, не надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, з клопотанням про відкладення розряду справи до суду не звернулися, а також не скористалися правом надання відзиву на позов. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з чим суд, з урахуванням згоди позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи та вирішити справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. \~ \~ \~ \~Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом було встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 15 жовтня 2012 року між [PERSON], як Позикодавцем, та [PERSON], як Позичальником, був укладений договір позики, який посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №1370 (надалі Договір позики). Згідно з\~п.\~1\~Договору позики\~(в\~редакції Додаткової\~угоди №4\~від 02\~жовтня 2015\~року,\~посвідченої приватним\~нотаріусом Дніпропетровського\~міського нотаріального\~округу [PERSON]\~за реєстровим\~№633)\~Позикодавець передав,\~а Позичальник\~прийняв у власність безвідсоткову позику на суму 675\~000,00 доларів США, що по курсу (1$=7,993 грн. на день підписання Договору позики) складає 5\~395 275,00 грн. Факт одержання грошей підтверджується підписанням цього договору та розпискою, власноручно написаною Позичальником в момент передачі йому суми позики. Відповідно до п. 2 Договору позики (в редакції Додаткової угоди №4) вищезазначену суму грошей Позичальник зобовязався повернути Позикодавцеві готівкою не пізніше 31 грудня 2015 року в розмірі 675\~000,00 доларів США в тій же валюті, в якій він отримав позику, а саме в доларах США. Повернення зазначеної суми може мати місце за домовленістю сторін протягом строку дії цього договору, будь-якими частками. Після повернення суми позики Позикодавець повинен видати розписку із зазначенням суми повернутих грошей. Наявність розписки у Позичальника підтверджує виконання ним свого зобовязання. Останній внесок повинен бути зроблений не пізніше 31 грудня 2015 року. Пунктом 8 Договору позики передбачено, що забезпеченням цього договору є іпотечний договір нерухомого майна, а саме домоволодіння №106 з земельною ділянкою, які знаходяться за адресою: Дніпропетровська обл., Дніпропетровський р-н, с. Новоолександрівка, вул. Паркова. Отримання позики за Договором позики підтверджується розписками від 15 жовтня 2012 року, 19 вересня 2014 року та 25 лютого 2015 року, написаними довіреною особою Позичальника [PERSON]. В забезпечення виконання зобовязань по поверненню сум позики, між Позивачем та [PERSON] (Відповідач-1) 20 березня 2013 р. був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №346, надалі Договір іпотеки, відповідно до якого, з метою забезпечення виконання зобовязань за Договором позики Відповідач-1 передав в іпотеку Позивачу нерухоме майно: будинок та земельну ділянку за адресою Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Новоолександрівка, вул. Паркова, буд.106, які належать Відповідачу-1 на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО [PERSON] 04.08.2008 року за реєстровим №5635, та Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №506479, виданого відділом Держкомзему у Дніпропетровському районі 26.11.2009 року. Пунктом 3.1.5. Договору іпотеки встановлено, що Іпотекодержатель має право у випадку невиконання Іпотекодавцем зобовязань за цим або за Договором позики звернути стягнення на предмет іпотеки та за його рахунок задовольнити свою вимогу. Відповідно до п. 5.2. Договору іпотеки Іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки якщо у момент настання строку виконання зобовязань за Договорами позики вони не будуть виконані, а саме при повному або частковому неповерненні у встановлений Договором позики строк суми позики. Пунктом 5.3. Договору іпотеки визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за рішенням суду, у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя. Інформацію про обтяження майна іпотекою було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису про іпотеку 403785, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 1027109 від 20.03.2013 року; а також номер запису про іпотеку 403758, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 1027036 від 20.03.2013 року. Не беручи до уваги обтяження майна іпотекою Державним реєстратором [PERSON] 04.10.2017 та 28.09.2017 року незаконно було проведено перереєстрацію та поділ об`єкту нерухомого майна за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Новоолександрівка, вул. Паркова, буд.106 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37463029 від 09.10.2017 року та Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37381680 від 03.10.2017 року. При поділі земельної ділянки, кадастровий номер 1221486200:01:058:0057, фактично було утворено дві нових земельних ділянки, а саме: земельна ділянка з кадастровим номером 1221486200:01:058:0089 та земельна ділянка з кадастровим номером 1221486200:01:058:0090. Тобто, було утворено земельні ділянки 106 та 106А по вулиці Паркова в с. Новоолександрівка Дніпровського району Дніпропетровської області. Також при виділенні з обєкту нерухомого майна у вигляді житлового будинку, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Новоолександрівка, вул. Паркова, буд.106, частини споруд, фактично було утворено два нові обєкти нерухомого майна, а саме: житловий будинок, загальною площею 20,2 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., Дніпровський район, с. Новоолександрівка, вулиця Паркова, будинок 106, та житловий будинок загальною площею 398,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., Дніпровський р., с. Новоолександрівка, вулиця Паркова, будинок 106А. Таким чином, предметом іпотеки згідно з Договором іпотеки на даний час є: - земельна ділянка загальною площею 0,0328 га, реєстраційний номер 1372796212214, кадастровий номер 1221486200:01:058:0089, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, с. Новоолександрівка, вул. Паркова, земельна ділянка 106; - житловий будинок загальною площею 20.2 кв.м., житловою площею 10.5 кв.м., реєстраційний номер 1368195512214, розташований за адресою: Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, с. Новоолександрівка, вул. Паркова, будинок 106; - земельна ділянка загальною площею 0,2024 га, реєстраційний номер 1372923012214, кадастровий номер 1221486200:01:058:0090, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, с. Новоолександрівка, вул. Паркова, земельна ділянка 106А; - житловий будинок загальною площею 398.1 кв.м., житловою площею 79.6 кв.м., реєстраційний номер 1367929712214, розташований за адресою: Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, с. Новоолександрівка, вул. Паркова, будинок 106А. В результаті зазначених реєстраційних дій власником житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, с. Новоолександрівка, вул. Паркова, будинок 106А, був зареєстрований [PERSON] (Відповідач-3), для якого з урахуванням положень ст. 23 Закону України «Про іпотеку» є дійсною іпотека, встановлена Договором іпотеки. Відповідно до ч.4,5 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом; обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.05.2018 року по справі №804/546/18 визнано протиправними дії приватного [PERSON] при прийнятті рішення індексний номер: 36396610 від 31.07.2017 року 15:44:30 щодо скасування запису про іпотеку з житлового будинку за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Новоолександрівка, вул. Паркова, буд. 106, та при прийнятті рішення індексний номер: 36396778 від 31.07.2017 року 16:26:14 про скасування запису про іпотеку з земельної ділянки за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Новоолександрівка, вул. Паркова, буд. 106; Скасовано рішення приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] індексний номер рішення: 36396778 від 31.07.2017 року 16:26:14 про скасування запису про іпотеку з земельної ділянки за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Новоолександрівка, вул. Паркова, буд.106; Скасовано рішення приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] індексний номер рішення: 36396610 від 31.07.2017 року 15:44:30 про скасування запису про іпотеку з житлового будинку за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Новоолександрівка, вул. Паркова, буд. 106; вирішено питання судових витрат.\~\~ Як встановлено з вказаного рішення, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON], було скасовано з житлового будинку за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с.Новоалександрівка, вул..Паркова, буд.106 запис про іпотеку на підставі рішення індексний номер 36396778 від 31.07.2017 року, також приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON], було скасовано з земельної ділянки за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с.Новоалександрівка, вул.Паркова, буд.106 запис про іпотеку на підставі рішення індексний номер 36396610 від 31.07.2017 року. Підставою для прийняття вказаних рішень в графі «обтяження скасовано» зазначено «заочне рішення суду у справі №203/3044/17 виданий 10.07.2017 року, видавник: Індустріальний районний суд м.Дніпропетровська» При розгляді справи вищевказаним судом встановлено, що рішення суду у справі №203/3044/17 від 10.07.2017 року, на підставі якого приватним нотаріусом скасовано обтяження на нерухоме майно та земельну ділянку Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська судом не ухвалювалось, копія цього рішення відсутня в Єдиному реєстрі судових рішень, що також підтверджується довідкою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська №к-113 від 03.10.2017 року, відповідно до якої за даними вхідної кореспонденції суду та статистичного обліку канцелярії цивільної справи за №203/3044/17 в проваджені суду не знаходилось. При цьому, оскільки в нумерації справи, яка стала підставою для скасування обтяжень наявний код Кіровського районного суду м.Дніпропетровська позивач надав до суду також довідку Кіровського районного суду Вих. 01-25/4/2017 від 06.10.2017 року відповідно до якої згідно перевірки вхідної кореспонденції та програми Д-3 за період з 01.01.2017 року по 06.10.2017 року в суді не перебувала за таким номером цивільна справа та не приймалось за таким номером заочне рішення. Крім того, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.11.2017р. у справі №804/5921/17 судом задоволено адміністративний позов [PERSON] до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача - [PERSON], про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій, скасування запису, а саме: визнано протиправними дії приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] при прийнятті рішення щодо зняття іпотечного обтяження з об'єкта нерухомого майна індексний номер 36396384 та земельної ділянки індексний номер 36393531 за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Новоолександрівка, вул. Паркова, буд. 106, та за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Новоолександрівка, вул. Паркова, земельна ділянка 106; скасовано рішення субєкта державної реєстрації індексний номер 36396384 приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] щодо зняття іпотечного обтяження з обєкта нерухомого майна, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 25010812214, за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Новоолександрівка, вул. Паркова, буд.106, будинок за адресою: Дніпропетровська область, [PERSON] район, с. Новоолександрівка, вул.Паркова, буд.106; скасовано рішення субєкта державної реєстрації індексний номер 36393531 приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] щодо зняття іпотечного обтяження з обєкта нерухомого майна, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 24925012214, за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Новоолександрівка, вул. Паркова, земельна ділянка 106; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вазаним судом рішення було встановлено, що рішення суду у справі №203/3044/17 від 10.07.2017 року, на підставі якого приватним нотаріусом скасовано обтяження на нерухоме майно та земельну ділянку Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська судом не ухвалювалось, копія цього рішення відсутня в Єдиному реєстрі судових рішень. Судом також встановлено, що 02 жовтня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] (Відповідач-2) був укладений договір про переведення боргу, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №637. Відповідно до вказаного договору загальна сума зобовязань, що виникає у Нового боржника за цим Договором складає: 1032875 доларів США та 79958 євро, які Новий боржник зобовязується повернути Кредитору не пізніше 31.12.2015 року. Відповідно до п. 1.1. Договору про переведення боргу Відповідач-1 перевела борг за Договором позики, а Відповідач-2 прийняв на себе зобовязання за вказаним договором з усіма додатковими угодами та змінами до нього. Пунктом 4.1. Договору про переведення боргу передбачено, що [PERSON] як новий боржник зобовязується виконати зобовязання первісного боржника перед кредитором на умовах основного договору. Таким чином, [PERSON] як новий боржник за Договором позики в строк до 31 грудня 2015 року повинен був повернути Позивачеві грошові кошти, але станом на дату подачі позову цей обовязок не виконав. У відповідності до умов іпотечного договору від 20.03.2013 року іпотекодержатель має право п.3.1.2 вимагати від Іпотекодавця вжиття заходів, необхідних для збереження предмета іпотеки та його належної експлуатації, а у випадку втрати /знищення, загибелі/ чи пошкодження предмета іпотеки або виникнення загрози такої втрати чи пошкодження вимагати заміни його іншим рівноцінним майном, на вартість та кількість не меншим від майна, що було втрачено чи пошкоджено. Пунктом 4.1.4 іпотечного договору визначено, що іпотекодавець зобовязаний не відчужувати предмет іпотеки у будь-який спосіб та не обтяжувати його зобовязанням з боку третіх осіб /зокрема, не передавати його в оренду, найом, не передавати в наступну заставу тощо/, не видавати довіреності на користування та розпорядження предметом іпотеки, а також не виступати поручителем за третіх осіб без отримання попередньої письмової згоди на це від Іпотекодержателя, яка має бути оформлена додатковою угодою до цього договору. З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /індексний номер витягу 123293336/ встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування від 16.11.2015 року належить квартира [ADDRESS]. Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В частині 1 ст. 530 ЦК України зазначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частинами першою, третьою\~статті 1049 ЦК України\~встановлено, що Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором; позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. У відповідності до вимог Закону України «Про іпотеку» (стаття 1), іпотека вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». Відповідно до ст. 9 Закону України «Про іпотеку» Іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя зводити, знищувати або проводити капітальний ремонт будівлі (споруди), розташованої на земельній ділянці, що є предметом іпотеки, чи здійснювати істотні поліпшення цієї земельної ділянки; Згідно ст.12 Закону «Про іпотеку» у разі порушення \~ \~ \~ \~іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель \~ \~ \~ \~має право \~ \~ \~ \~вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Відповідно ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно з ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обовязки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Згідно з ч.1 ст. 35 Закону України „Про іпотеку, у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п. 1 ст. 590 ЦК України, ч.3 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється, зокрема, у разі звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника. Крім того, виходячи із положень цивільного законодавства позичальник за договором позики відповідає перед кредитором всім своїм майном. Розуміючи положення цивільного законодавства України, а також умови договору позики та іпотечного договору, відповідачі [PERSON] та [PERSON] ініціювали поділ іпотечного майна, а також переведення майна у власність іншої особи на підставі укладення шлюбного договору. Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.05.2018 року рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06.10.2017 року в частині визнання права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] скасовано та відмовлено в цій частині. \~ \~ \~ \~Таким чином у власності Відповідача-2 знаходиться квартира [ADDRESS] та вказане нерухоме майно може бути обєктом звернення стягнення за зобовязаннями Відповідача-2 за Договором позики. У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч.2 ст.5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або ос пореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Дослідивши письмові докази, надані позивачем, приймаючи до уваги протиправну поведінку відповідачів, які не виконують умови договору позики, грошові кошти не повертають, задля не можливості його виконання намагаються позбутися як іпотечного майна так і власного, а також приймаючи різке зниження вартості нерухомості, що повязано з економічною кризою в країні, значну суму боргу, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо звернення стягнення на майно шляхом набуття права власності позивачем на нерухоме майно підлягають задоволенню, оскільки є єдиним ефективним способом захисту цивільних прав та інтересів позивача. Відповідно до ст.141 ЦПК України на відповідачів покладається сплачений позивачем судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved