Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом про визнання відповідачки [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - квартирою № 1, що розташована за адресою м. Хуст, вул. А. Волошина, № 141, Закарпатської області. Позов мотивовано тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 79 від 28.01.2014 року, позивач являється власником квартири, що розташована за адресою [ADDRESS]. Попередньо квартира належала його батькові на підставі договору купівлі-продажу від 25.07.1992 року. 15 червня 2004 року позивач уклав шлюб з відповідачкою в органах ДРАЦС-У та вони почали проживати у квартирі його батьків. У 2005 році, зі згоди батька позивача відповідачка була зареєстрована за адресою [INFO]. В шлюбі у сторін народилося двоє дітей, які також проживали разом з ними. В кінці 2014 року відповідачка забрала дітей та виїхала з місця реєстрації у невідомому напрямку. Рішенням Хустського районного суду від 24.09.2014 року шлюб укладений між сторонами було розірвано та присуджено стягнення аліментів. Питання розподілу майна в судовому порядку не розглядалось, оскільки вони проживали в квартирі батьків та власного майна не придбали. З того часу коли відповідачка покинула родину, позивач з нею не спілкується та йому не відоме місце її теперішнього проживання, а тому вирішити питання зняття з реєстраційного обліку в добровільному порядку не можливо. Дана обставина заважає позивачу повноцінно користуватись квартирою. В судове засідання представник позивача [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності та у відсутності позивача, позовні вимоги підтримала і просила суд їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом публікації повідомлення про виклик на розгляд справи в газеті «Новини Закарпаття» № 91 (4408) від 18 серпня 2015 року. Причини її неявки суду не відомі Представник ГУ ДМС України в Закарпатській області в судове засідання не зявився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України, виходячи з наявних у справі даних про права і взаємовідносини сторін, та беручи до уваги те, що представник позивача не заперечила у поданій до суду заяві проти вирішення справи без участі відповідачки [PERSON], провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Під час розгляду справи в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником квартири, що розташована за адресою [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 79 від 28.01.2014 року. В даній квартирі також прописана [PERSON], яка з 07.10.2014 року не проживає в даній квартирі, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових і матеріальних умов, складеним депутатом Хустської міської ради [PERSON] від 11.06.2015 року. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ч.2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на встановлене суд констатує, що позивач обґрунтовано та правомірно ставить вимоги до відповідачки, про визнання її такою, що втратила право на користування житлом в його квартирі, так як остання відповідно до ст. 405 ЦК України втратила право на користування жилим приміщеннями в квартирі позивача. Враховуючи наведене,

Outcome: approved