Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до Подільського районного суду м. Києва із вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є власником автомобіля марки «Mazda», модель СХ-9, 2017 року випуску, номер кузову (шасі) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Вказаний автомобіль позивач придбав за кредитні кошти, надані йому Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України»), за договором про споживчий кредит № 1_016 для придбання транспортного засобу від 31.01.2018 в сумі 1 239 200,00 гривень. Згідно з умовами п. 3.1.1.2. договору про споживчий кредит № 1016 від 31.01.2018 позивач зобов`язаний був укласти договір страхування автомобіля за пакетом «повне КАСКО» на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» зі страховою компанією, яка перевірена банком і відповідає вимогам банку. В умовах договору страхування позивач повинен був визначити ПАТ «Державний ощадний банк України» в якості вигодонабувача. Як вказав позивачу банк, договір страхування він повинен укласти зі страховою компанією - Акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» (правонаступник - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», далі - ПАТ «СК «АРКС»). 29.01.2019 позивачем з відповідачем, ПАТ «СК «АРКС», було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 25914а9лс (далі - договір) на повну дійсну вартість автомобіля. Відповідно до п. 11.1 договору страхова сума встановлена в розмірі 1 100 000,00 грн. Вигодонабувачем згідно з п. 5 Договору є ПАТ «Державний ощадний банк України». Згідно з п. 17 Договору строк дії договору встановлений з 31 січня 2019 року по 30 січня 2025 року. 30.01.2019 позивач в повному обсязі сплатив відповідачу страховий платіж в розмірі 52 030,00 грн, передбачений п. 11.3 договору, що підтверджується копією квитанції № 15 від 30.01.2019 року (оригінал квитанції знаходиться у позивача). Згідно з розділом 9 договору страховими ризиками є викрадення, збитки внаслідок ДТП, збитки внаслідок інших подій. Відповідно до п. 11.1 договору страхова сума складає 1 100 000,00 грн. Франшиза за ризиком збитків внаслідок ДТП складає 0,50 % від страхової суми, що передбачено п. 10.2 договору. 28.03.2019 о 12:30 на перехресті вулиць Федоренка та Менделєєва в місті Сєвєродонецьку сталась ДТП за участю належного позивачу автомобіля марки «Mazda» під керуванням позивача та автомобіля марки ВАЗ, модель 217130, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті вказаної ДТП належний позивачу автомобіль отримав механічні пошкодження. 28.03.2019 приблизно через 10 хвилин після ДТП позивач невідкладно викликав поліцію та повідомив відповідачу, ПАТ «СК «АРКС», про настання страхового випадку. Відповідач наполегливо рекомендував позивачу оформити Європротокол з іншим учасником ДТП, оскільки в такому разі відповідач зможе в найкоротший термін розглянути страхову справу та здійснити йому виплату страхового відшкодування. 28.03.2019 за рекомендацією відповідача, в присутності працівників поліції позивач оформив Європротокол з іншим учасником ДТП. В той же день, 28.03.2019 позивач звернувся до відповідача - ПАТ «СК «АРКС», із письмовою заявою про настання страхового випадку та виплату йому страхового відшкодування. Відповідач повідомив позивачу, що має договір про співробітництво з СТО, що належить ТОВ «Альфа-М-Плюс», яке є офіційним представником з обслуговування автомобілей «Mazda» в Україні, і відповідач виплатить страхове відшкодування тільки у випадку ремонту автомобілю на цій СТО. 08.04.2019 на вимогу відповідача позивач звернувся до ТОВ «Альфа-М-Плюс» для відновлюваного ремонту свого автомобілю. Згідно з попереднім розрахунком ТОВ «Альфа- М-Плюс» вартість запчастин, які підлягають заміні у зв`язку з їх пошкодженням при ДТП, склала 268 656,00 грн., а вартість робіт з відновлюваного ремонту - 30 362,50 грн. Позивач негайно повідомив відповідача про необхідність виплати йому суми страхового відшкодування у розмірі вартості завданого матеріального збитку - 299 018,50 грн. 23.08.2019 відповідач, ПАТ «СК «АРКС», перерахував на картковий рахунок позивача 50 000,00 грн. в якості частини страхового відшкодування і запевнив його, що решта сума заподіяної йому матеріальної шкоди, буде перерахована на рахунок СТО ТОВ «Альфа-М- Плюс» найближчим часом. 30.08.2019 позивач сплатив ТОВ «Альфа-М-Плюс» 100 000,00 грн., в якості часткової оплати за запчастини, що підтверджується копією платіжного доручення № 840 від 30.08.2019 (оригінал знаходиться у позивача). Протягом 9 місяців, починаючи з 08.04.2019 по 22.01.2020 автомобіль позивача знаходився на СТО. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами виплатити страхове відшкодування, а відповідач не приймав ніякого рішення щодо виплати або відмови у виплаті йому страхового відшкодування. 22.01.2020 відповідач своїм листом № 586/12-цв відмовив позивачу у виплаті решти суми страхового відшкодування, мотивуючи тим, що на підставі Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 698 від 17.11.2011, встановлено ліміт у розмірі 50 000,00 гривень. 21.02.2020 позивач сплатив ТОВ «Альфа-М-Плюс» 168 656,00 грн, а також 30 362,50 грн в якості оплати за роботу з відновлюваного ремонту свого автомобілю, що підтверджується копіями квитанцій, рахунками. Всього позивачем було сплачено 299 018,50 грн. Таким чином, його фактичні збитки внаслідок ДТП, які не відшкодовані відповідачем, склали 249 018,50 грн. На думку позивача, відмова відповідача щодо виплати страхового відшкодування у повному розмірі є незаконною і такою, що суперечить нормам матеріального права. Просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на користь свою користь страхове відшкодування в розмірі 249 018,50 гривень, а також судовий збір в розмірі 2 490,18 гривень. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 11.01.2021 відкрито провадження у справі, призначено судове засідання, встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву. На виконання ухвали суду від 11.01.2021 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги відповідач не визнає у повному обсязі, оскільки посилання позивача на фактичні обставини справи, їх юридичну кваліфікацію, а також надані докази свідчать про необґрунтованість позову та наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог. Представником позивача адвокатом Ковальовою Л.Ф. 10.03.2021 да суду подано відповідь на відзив. Представником відповідача адвокатом Деревицьким В.В. 12.05.2021 подано заперечення на відповідь на відзив представника позивача. У судовому засіданні представник позивача адвокат Ковальова Л.Ф. позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача адвокат Деревецький В.В. позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, підтримав доводи зазначені у відзиві на позов. Вислухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , власником автомобілю марки «Mazda», модель СХ-9, 2017 року випуску, номер кузову (шасі) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , є [PERSON] . Згідно з відповіддю УПП в Луганській області ДПП від 18.07.2019, 28.03.2019 в м. Сєвєродонецьк Луганської області, на перехресті вул. Федоренка та вул. Менделєєва трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mazda» СХ-9 під керуванням [PERSON] та автомобіля ВАЗ-217130. Зазначена пригода зареєстрована в журналі єдиного обліку Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області за № 6223 від 28.03.2019. На місці пригоди водії-учасники ДТП звернулися до співробітників поліції з проханням припинити оформлення даної дорожньо-транспортної пригоди, користуючись право передбаченим п. 2.11 ПДР України по складанню спільного повідомлення про ДТП (європротокол) та ЗУ «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно копії договору «Про споживчий кредит № 1_016 для придбання транспортного засобу» від 31.01.2018 [PERSON] придбав автомобіль марки «Mazda», модель СХ-9, 2017 року випуску, номер кузову (шасі) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , за кредитні кошти, надані Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» у розмірі 1 239 200,00 гривень. Згідно з копією договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 25914а9лс від 29.01.2019 між [PERSON] та ПАТ «СК «АРКС» було укладено договір на повну дійсну вартість автомобіля. Відповідно до п. 11.1. Договору страхова сума встановлена в розмірі 1 100 000,00 грн. Вигодонабувачем згідно з п. 5 Договору є ПАТ «Державний ощадний банк України». Згідно з п. 17 Договору строк дії договору встановлений з 31 січня 2019 року по 30 січня 2025 року. Згідно із копією квитанції № 15 від 30.01.2019 [PERSON] , сплатив на рахунок ПрАТ «СК «АХА Страхування» страховий платіж в розмірі 52 030,00 грн., що передбачений п. 11.3 Договору. Згідно відповіді директора департаменту врегулювання збитків АТ «СК «АРКС» № 586/12цв, страховиком на підставі п. 27.5.1. Договору добровільного страхування наземного транспорту № 25914а9лс від 29.01.2019 було здійснено [PERSON] виплату страхового відшкодування у розмірі 50 000,00 гривень. 23.08.2019 ПАТ «СК «АРКС», перерахував на картковий рахунок [PERSON] 50 000,00 грн. страхового відшкодування. Як вбачається з Рахунків № 0000000942 від 08.04.2019 та № ЗП00000374 від 10.08.2019, виконаних ТОВ «Альфа-М Плюс», вартість запчастин, які підлягають заміні у зв`язку з їх пошкодженням при ДТП для автомобілю марки «Mazda», модель СХ-9, склала 268 656,00 грн, а вартість робіт з відновлюваного ремонту - 30 362,50 грн. Згідно з копією платіжного доручення № 840 від 30.08.2019 [PERSON] сплатив на рахунок ТОВ «Альфа-М-Плюс» 100 000,00 грн., в якості часткової оплати за запчастини. Згідно з копіями квитанцій від 21.02.2020 [PERSON] сплатив ТОВ «Альфа-М-Плюс» 168 656,00 грн., а також 30 362,50 грн. в якості оплати за роботу з відновлюваного ремонту. Отже всього позивачем [PERSON] було витрачено на відновлювальний ремонт свого пошкодженого автомобілю 299 018,50 грн. Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу відшкодування відповідачем позивачу суми страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі. До збитків відносяться витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної, небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 5 даної статті особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 22.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до принципу диспозитивності, передбаченого ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до пункту 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року з урахуванням змісту ст. 979 ЦК України та ст. 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Отже, з матеріалів справи судом встановлено, що 28.03.2019 сталася ДТП за участю належного позивачу автомобіля, застрахованого на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 25914а9лс від 29.01.2019. В результаті вказаної ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, на відновлювальний ремонт яких позивачем було сплачено 299 018,50 грн. Відповідачем була здійснена виплата позивачу сума страхового відшкодування у розмірі 50 000,00 грн, з якою позивач не згоден та вважає, що не відшкодовані збитки відповідачем становлять 249 018,50 грн. Щодо твердження представника відповідача стосовно того, що позивач є неналежним позивачем у справі та ПАТ «Державний ощадний банк України», у разі наявності підстав для виплат, має право на отримання страхового відшкодування, суд зазначає наступне. Для реалізації права вигодонабувача на отримання страхового відшкодування, визначене в договорі страхування, необхідне пряме вираження ним наміру скористатися даним правом, а сам своєчасно на протязі трьох днів здійснити дії передбачені п. 26.1.3. п. 28.1 договору страхування, повідомити страхувальника про настання події. Так, Верховний Суд України висловив правову позицію про стягнення страхового відшкодування за договором добровільного страхування у своїй постанові у справі №6-2112цс16 від 14.06.2017, в якій зокрема зазначено, що особливість правового стану вигодонабувача (третьої особи, на користь якої укладено договір страхування) полягає в тому, що йому належить право вимагати від страховика виконання обов`язків за укладеним договором. При цьому відповідно до частин третьої та четвертої статті 636 ЦК України якщо третя особа (вигодонабувач) відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може вимагати виконання договору на користь третьої особи, якщо інше не встановлено договором або законом, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. В даному випадку вигодонабувач в особі ПАТ «Державний ощадний банк України» не здійснив жодної дії, спрямованої на вимогу виконання відповідачем обов`язку здійснити страхове відшкодування у разі настання страхового випадку, а тому [PERSON] є належним позивачем у цій справі. У своєму відзиві на позов представник відповідача стверджує щодо правомірності прийнятого страховою компанією рішення про сплату страхового відшкодування у ліміті, встановленому розпорядженням Нацкомфінпослуг № 698 від 17.11.2011. Разом з тим, пункт 27.5.1, на який посилається представник відповідача, містить посилання на «відповідне Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг». При цьому суд звертає увагу, що розпорядження № 698 Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України прийнято Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України відповідно до пункту 33.2 статті 33 та пункту 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та пункту 1 частини першої статті 28 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а отже сфера регулювання такого розпорядження не може розповсюджуватись на договори добровільного страхування і не береться судом до уваги в якості «відповідного розпорядження», про яке йде мова у п. 27.5.1 договору. Представник відповідача у своєму відзиві посилається на п. 27.5.1 Договору страхування, згідно з яким у випадку оформлення ДТП шляхом складання спільно з іншим учасником ДТП повідомлення про ДТП встановленого зразка («Європротокол») без виклику поліції відповідно до п. 2.11 ПДР, страхове відшкодування сплачується в розмірі збитку за вирахуванням встановленої згідно з розділом 10 Договору франшизи по відповідному ризику, але не більше ліміту, встановленого відповідним розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, на дату настання страхового випадку. Однак ні на дату підписання позивачем Договору страхування - 29.01.2019, ні на дату настання страхового випадку - 28.03.2019 Державна комісія з регулювання ринків фінансових послуг України не встановлювала жодних лімітів щодо страхової виплати потерпілому за договором саме добровільного страхування. В п. 27.5.1. договору страхування не зазначено, що до даного договору буде застосовуватись саме Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 698 від 17.11.2011 «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України», яке регулює правовідносини за договорами обов`язкового страхування, також не зазначено, що максимальна виплата за договором не буде перевищувати 50 000,00 грн., яка встановлена на дату укладання договору. Щодо зауваження представника відповідача у відзиві на те, що позивач не мав права оформлення ДТП шляхом складання спільно з іншим учасником ДТП повідомлення про ДТП встановленого зразка («Європротокол») без виклику поліції, оскільки це можливо лише за відсутності травмованих осіб, судом не береться до уваги, оскільки у судовому засіданні було встановлено, що травмованих осіб внаслідок ДТП, яка мала місце 28.03.2019 не встановлено, що підтверджується відповіддю КНП Луганської обласної ради «Луганський регіональний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» № 01-05/540 від 25.05.2021. Ураховуючи зазначене, оцінивши докази, надані на підтвердження позовних вимог на предмет їх належності, допустимості та достовірності, а також взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та наявність правових підстав для задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 34 від 22.12.2020 про сплату судового збору у сумі 2 491,00 грн, який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved