Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку та поділ її в натурі. Позовні вимоги мотивує тим, що згідно укладеної в 2000 році усної домовленості про передачу половини недобудованого будинку по [ADDRESS] та половини земельної ділянки, 18 листопада 2007 року відповідач подарувала позивачу 55/100 часток житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] , що підтверджується відповідним нотаріально посвідченим договором дарування. При цьому, [PERSON]. категорично відмовляється оформити позивачу право власності на половину земельної ділянки загальною площею 0,1377 га, якою з її згоди позивач вільно користується з 2000 року по даний час згідно встановленого ним цегляного паркана. Вказує, що [PERSON] фактично визнає їхнє спільне з нею користування половиною земельної ділянки загальною площею 0,1377 га, що підтверджується погодженою [PERSON] ситуаційною схемою земельної ділянки, виготовленою на замовлення [PERSON] для видачі технічних умов з метою підключення будинку до електромереж, на якій порівну поділена земельна ділянка загальною площею 0,1377 га. На підставі викладеного та з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив суд визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,0377 га по [ADDRESS] з цільовим призначенням - для ведення садівництва, кадастровий номер [NUMBER] та поділити в натурі земельну ділянку площею 0,0377 га по [ADDRESS] з цільовим призначенням - для ведення садівництва, кадастровий номер [NUMBER] в рівних частках між [PERSON] до [PERSON] . Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 червня 2018 року у даній справі було відкрито провадження (суддя Гринь О.М.). 19.07.2018 року ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області в даній справі призначено судову земельно-технічну експертизу. 21.01.2019 року ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області, після повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу прийнято до розгляду. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] зменшені позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові, просили позов задовольнити. Позивач суду пояснив, що користується зазначеною половиною спірної земельної ділянки з 2000 року і збудував паркан із цегли, який розмежовував половину будинку між ним та [PERSON] У 2007 році він закінчив будівництво своєї частини будинку, однак відповідач відмовляється оформити право власності на половину земельної ділянки загальною площею 0,1377 га, якою з її згоди він користується з 2000 року і на яку набув право власності згідно набувальної давності. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги не визнали, заперечували проти задоволення позову. У судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили факт користування позивачем половиною спірної земельної ділянки. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 55/100 частин житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування від 18.11.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Блащук С.О. (а.с.12) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.13). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1000 га по [ADDRESS] з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER] (а.с. 9). На підставі рішення сесії Луцької міської Ради від 25.10.2006 року №7/59 Проць М.К. видано Державний акт на землю серії [NUMBER] , згідно якого [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0377 га по [ADDRESS] , цільове призначення - для ведення садівництва, кадастровий номер [NUMBER] (а.с. 10). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.08.2018 року виділено в натурі [PERSON] 44/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , до складу яких входять приміщення: 1-1 площею 12,9 кв.м., 1-2 - площею 23,0 кв.м, 1-3 площею 7,5 кв.м, 1-4 площею 5,7 кв.м., 1-5 площею 26,0 кв.м, 1-6 площею 19,0 кв.м, 3-1 площею 22,8 кв.м, 3-2 площею 12,2 кв.м, 3-3 площею 8,8 кв.м, 3-4 площею 11,0 кв.м, погріб а3, балкон а4, сходи а4, погріб з шийкою Б-1. Виділено в натурі [PERSON] 56/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , до складу яких входять приміщення: 2-1 площею 13,0 кв.м., 2-2 площею 3,3 кв., 2-3 площею 4,5 кв.м, 2-4 площею 11,5 кв.м, 2-5 площею 26,6 кв.м., 2-6 площею 19,5 кв.м, 2-7 площею 22,4 кв.м, 2-8 площею 15,2 кв.м, 2-9 площею 14,0 кв.м, гараж В -1. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за відхилення від вартості, яка приходиться на ідеальну частку будинковолодіння в сумі 51315 (п`ятдесят одна тисяча триста п`ятнадцять) грн. 03 коп. Виділено в натурі [PERSON] 45/100 частин земельної ділянки, розташованої за адресою [ADDRESS] площею 0,0392 га (на схемі розподілу зафарбована зеленим кольором). Виділено в натурі [PERSON] 55/100 частин земельної ділянки, розташованої за адресою [ADDRESS] площею 0,0587 га ( на схемі розподілу зафарбована жовтим кольором). Земельну ділянку площею 0,0015 га залишити у спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] (на схемі розподілу зафарбована синім кольором). Ухвалою Волинського апеляційного суду вищевказане рішення залишено без змін. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Також, відповідно до приписів ст. 319, 320, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до статті 119 ЗК України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом п`ятнадцяти років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання в користування. Аналіз статті 119 ЗК України дає підстави для висновку, що не передбачено жодних переваг для осіб, зазначених у частині першій цієї статті, оскільки навіть дотримання всіх умов набувальної давності не призводить до виникнення права власності на землю та фактично відсилає до загального порядку надання земельних ділянок у власність або в користування (статті 118, 123 ЗК України). Ця норма надає лише право звернення до органу державної влади або місцевого самоврядування з клопотанням про передачу земельної ділянки у власність чи користування і не передбачає обов`язкової передачі земельної ділянки у власність чи користування таким особам при дотриманні передбаченої законом процедури звернення та подання необхідних документів. Відповідно до ч .1 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно зі статтею 377 ЦК Українидо особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника землекористувача. Як вказував позивач у позовній заяві, він користується земельною ділянкою з 2000 року, однак правовстановлюючі документи на спірну земельну ділянку належать [PERSON] Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, що з 1 січня 2010 року до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до статті 377 ЦКстатті 120 ЗКв редакції Закону України від 5 листопада 2009 року. Відповідно до норм ст. 392 ЦК Українивласник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, [PERSON] набув право власності на 55/100 частин житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами [ADDRESS] та набув право власності на відповідну частину земельної ділянки розміром 0, 1000 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] . Оскільки власником спірної земельної ділянки розміром 0,0377 га є відповідач [PERSON] , що стверджуються державними актами та іншими матеріалами справи, тому правових підстав для визнання права власності на спірну земельну ділянку за позивачем немає. Відповідно до висновку експерта №8634 судової земельно-технічної експертизи від 2012.2018 року експертом визначено один варіант поділу земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] в частка по Ѕ , згідно наведеного додатку 1. Враховуючи те, що підстави для визнання права власності на земельну ділянку площею 0,0377 га по [ADDRESS] з цільовим призначенням - для ведення садівництва, кадастровий номер [NUMBER] відсутні, тому не підлягає до задоволення і вимога про поділ в натурі спірної земельної ділянки площею 0,0377 га по [ADDRESS] з цільовим призначенням - для ведення садівництва, кадастровий номер [NUMBER] в рівних частках між [PERSON] до [PERSON] . Таким чином, дослідивши та оцінивши представлені докази в їх сукупності, приходить до висновку, що в задоволенні заявленого позову слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed