Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачкою він перебуває у шлюбі, зареєстрованому 05 липня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 30. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. З 13.04.2018 року між ним та відповідачкою сімейно-шлюбні відносини припинені. Причиною розірвання шлюбу є непорозуміння між ними та несумісність характерів. Проживають вони окремо. Відновити шлюб неможливо, оскільки між ними відсутня любов, взаємна довіра і повага. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачкою, він буде приймати участь у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини. Спір про поділ майна відсутній. Шлюб у нього та відповідача другий. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 05 липня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 30. Позивач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі. З 13.04.2018 року між ним та відповідачкою фактично шлюбні відносини припинені, з цього часу вони проживають окремо, не мають спільного бюджету та не ведуть сумісне господарство. Спору про поділ майна та виховання дитини немає. Просив позов задовольнити, понесені ним витрати по сплаті судового збору з відповідачки не стягувати. Справу розглянути за його відсутності (а.с.19). Відповідачка, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася, надала письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги вона визнає в повному обсязі. З 13.04.2018 року дійсно між нею та позивачем фактично шлюбні відносини припинені, з цього часу вони проживають окремо, не мають спільного бюджету та не ведуть сумісне господарство. Спору про поділ майна та виховання дитини немає. Строк на примирення не потрібний. Просила справу розглянути за її відсутності (а.с.20). Матеріалів справи достатньо для розгляду справи за відсутності позивача і відповідача. У зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу при розгляді даної справи не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що згідно із свідоцтвом про одруження [PERSON] та [PERSON]. зареєстрували шлюб 05 липня 2003 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 30 (а.с.5). Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою (а.с.6,7). Фактично шлюбні відносини між позивачем і відповідачкою припинені з 13.04.2018 року, з цього часу вони проживають окремо, не мають спільного бюджету, не ведуть сумісне господарство. Причиною розпаду сім'ї є непорозуміння між подружжям, несумісність характерів, відсутність любові, взаємної довіри і поваги. Спору про виховання дитини та поділ майна між сторонами немає. Сторони зазначили, що строк на примирення не потрібний. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст.110 Сімейного Кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.111 Сімейного Кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи зазначені позивачем причини розірвання шлюбу, характер відносин сторін, наполягання позивача на розірванні шлюбу, твердження, що збереження сім'ї неможливо, що позивач просить шлюб розірвати, відповідачка позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечує, суд вважає, що між сторонами втрачено почуття любові та поваги, сім'я розпалась і подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Тому копію рішення для виконання необхідно направити до Приморського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Позивач при зверненні з даним позовом сплатив судовий збір у сумі 704,80 грн. (а.с.1), просив витрати по сплаті судового збору з відповідачки не стягувати (а.с.19), тому суд не вирішує питання про розподіл судових витрат, понесених позивачем.

Outcome: approved