Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

[PERSON] до звернулася з позовом [PERSON], в якому просить визнати [PERSON] та її неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням [ADDRESS] Мотивує свій позов тим, що вона є власником вказаного вище житлового будинку згідно з рішенням Горохівського районного суду від 03.09.2013 року. На момент набуття права власності на даний будинок в ньому були зареєстровані [PERSON] та неповнолітні [PERSON] та [PERSON]. Враховуючи вищенаведене, те, що [PERSON] добровільно знятися з реєстраційного обліку та зняти неповнолітніх дітей не бажає, просить поданий позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася судовою повісткою про час та місце розгляду справи. В підготовчому судовому засіданні позову не визнала, однак пояснила, що там діти лише зареєстровані, але не проживають. На підставі ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Рішенням Горохівського районного суду від 03.09.2013 року визнано право власності [PERSON] в порядку спадкування за законом першої черги на житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.11.2013 року №12336240, власником житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS] є [PERSON]. Довідкою Горохівської міської ради від 01.11.2018 року №315 стверджується, що [PERSON], [INFO] дійсно зареєстрована в [ADDRESS] з 08.12.2006 року, діти [PERSON], [INFO] зареєстрований [ADDRESS], - 05.08.2014 року, [PERSON], [INFO], зареєстрована 25.04.2017 року. Рішенням Горохівської міської ради від 22 вересня 2015 року №45-5/2015 змінено назву вулиці [ADDRESS] на вулицю [ADDRESS]. Згідно з рішенням апеляційного суду Волинської області від 20.11.2014 року, вирішено позов [PERSON] задовольнити, визнати незаконним рішення виконавчого комітету Горохівської міської ради №162 від 29.11.2006 року про виділення житлової площі сім'ї [PERSON], визнати недійсним ордер на житлове приміщення №5 від 30.11.2006 року, виданий [PERSON] з сім'єю із чотирьох чоловік на зайняття житлового будинку [ADDRESS] виселити [PERSON] та членів його сім'ї: [PERSON], [PERSON], [PERSON] з житлового будинку [ADDRESS] з наданням іншого жилого приміщення. Згідно з рішенням Апеляційного суду Волинської області від 02.07.2015 року, вирішено виселити [PERSON] та членів його сім'ї: [PERSON], [PERSON], [PERSON] з житлового будинку [ADDRESS] з наданням іншого жилого приміщення. Згідно з рішенням Горохівської міської ради від 27.07.2018 року №63, вирішено видати ордер на право вселення в соціальну квартиру [ADDRESS] [PERSON] та членам його сім'ї ([PERSON], дружина, [PERSON], син, [PERSON], дочка) згідно з рішенням Апеляційного суду Волинської області від 02.07.2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що [PERSON] була виселена згідно з рішенням суду від 30 липня 2014 року, рішення скасоване не було, слід визнати [PERSON] та її неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням [ADDRESS] Діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстровані в даному будинку після визнання права власності позивача на будинок і після рішення Апеляційного суду про виселення їх матері з даного житлового будинку. Зі слів матері, відповідача [PERSON], діти в цьому будинку зареєстровані, але не проживають. Згідно з ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Задовольняючи позов про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, суд використовує права надані ст. 267 ЦПК України, щодо встановлення порядку виконання рішення суду, і вважає, що в рішенні слід вказати на те, що дане рішення є підставою для зняття відповідача з реєстрації.

Outcome: approved