Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до громадської організації «Ладижинські міські судноводії-любителі «Південний Буг», [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні майном, визнання дій неправомірними, визнання дубліката членської книжки недійсним, стягнення моральної шкоди. Зазначив, що 29.03.2006 року на підставі договору купівлі-продажу, оформленого розпискою, він купив у [PERSON] човновий гараж [NUMBER], ряд 1, який розташований на території обслуговування ГО «Ладижинські міські судноводії-любителі «Південний Буг». Одразу після продажу попередній власник гаражу [PERSON] звернувся з письмовою заявою до голови човнових гаражів, якою повідомив про факт продажу. В 2008 році після офіційної реєстрації громадської організації «Ладижинські міські судноводії-любителі «Південний Буг», йому було видано паспортну книжку власника гаражу. З 2006 року по 2013 рік він постійно користувався гаражем. Влітку 2013 року він не міг приїзджати до гаражу, а коли 28.08.2013 року приїхав, то побачив, що перед гаражем та гаражами [NUMBER], [NUMBER] був прибудований тамбур, таким чином вхід до гаражу був заблокований. Особою, яка незаконно зайняла його гараж є відповідач [PERSON] Відповідач [PERSON] незаконно видала членську книжку на ім'я [PERSON] на човновий гараж [NUMBER]. З ГО він не виходив, свій човновий гараж нікому не продавав, про виключення із членів його не повідомляли. Його право власності на човновий гараж порушено, тому він звернувся до суду із даним позовом і просив усунути перешкоди в користуванні човновим гаражем [NUMBER]; визнати дії [PERSON] по видачі дубліката членської книжки на ім'я [PERSON] на човновий гараж [NUMBER] - протиправними, а виданий дублікат недійсним; стягнути з ГО «Ладижинські міські судноводії-любителі «Південний Буг», [PERSON], [PERSON] завдану йому моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Судом до участі в справі було залучено співвідповідачем [PERSON], яка на даний час користується спірним човновим гаражем. Позивач, його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], представник відповідача ГО «Ладижинські міські судноводії-любителі «Південний Буг»Лобуренко С.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні позову, в зв'язку з недоведеністю та відсутністю доказів належності човнового гаража на праві власності позивачу. Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 181 ЦК України, до нерухомих речей належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Згідно ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до змісту ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Із змісту ст.ст. 657, 655 ЦК України випливає, що обов'язковими, істотними умовами договору купівлі-продажу нерухомого майна, є письмово зафіксовані продавцем та покупцем певне майно та визначення ціни цього майна. В судовому засіданні встановлено наступне. [PERSON] звернувся в суд із даним позовом та вважає себе власником човнового гаража [NUMBER], ряд 1, який розташований на території обслуговування ГО «Ладижинські міські судноводії-любителі «Південний Буг». Вважає, що він набув право власності на вказаний човновий гараж на підставі договору купівлі-продажу, оформленого розпискою [PERSON] від 29.03.2006 року. Оскільки даний гараж на даний час зайнятий іншою особою, то позивач вважає, що йому чиняться перешкоди в користуванні його власністю. Судом встановлено, що [PERSON] не був прийнятий в члени громадської організації «Ладижинські міські судноводії-любителі «Південний Буг». [PERSON] із [PERSON] не укладали договір купівлі-продажу спірного гаражу. Державної реєстрації права власності на гараж за [PERSON] не було проведено, а відтак він не набув права власності на спірний гараж. Наведені позивачем обставини спростовуються фактами що містяться в сукупності досліджених судом доказів та вимогами законів. Так, відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно з ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до змісту ст.ст. 3, 15 ЦПК України, Кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд вважає, що позивачем не доведено, що будь-якими діями відповідачів порушено права позивача на власність, яке він просить захистити шляхом пред'явлення даного позову. Так, згідно свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 197770 видно, що 08.12.2008 року проведено реєстрацію громадської організації «Ладижинські міські суд водії-любителі «Південний Буг». Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію об'єднання громадян № 35 від 08.12.2008 року, виданого виконавчим комітетом Ладижинської міської ради, видно, що основною метою діяльності об'єднання є управління і експлуатація побудованих човнових гаражів, створення умов для культурного відпочинку громадян і їх сімей, озеленення зони човнових гаражів, експлуатація об'єктів загального користування. Перераховані докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані з дотриманням вимог законів, ніким не оскаржуються і не суперечать один одному. Разом з тим, позивачем не доведено, що він є власником човнового гаража [NUMBER], ряд 1, який розташований на території обслуговування ГО «Ладижинські міські судноводії-любителі «Південний Буг». Також позивачем не доведено, що він є членом ГО «Ладижинські міські судноводії-любителі «Південний Буг». Позивачем не надано суду жодних доказів, які б підтверджували належність йому човнового гаражу. Позивач посилається на розписку від 29.03.2006 року як на доказ оформлення договору купівлі-продажу човнового гаражу. Однак, в матеріалах справи відсутня будь-яка розписка [PERSON] про продаж човнового гаражу. Позивачем надано суду заяву [PERSON] від 29.03.2006 року на ім'я голови правління товариства човнових гаражів про те, що він продав свій човновий гараж [NUMBER] [PERSON] Суд не приймає до уваги вищезазначену заяву [PERSON] від 29.03.2006 року як доказ набуття позивачем права власності на човновий гараж [NUMBER], оскільки вказана заява [PERSON] не є по суті договором купівлі-продажу, так, як написана одноособово [PERSON], а договір купівлі-продажу є двостороннім правочином. Крім того, із даної заяви видно, що не обумовленим є одна із істотних умов договору купівлі-продажу, а саме - ціна майна, яке продається. Також зазначена заява не може бути доказом укладення усного договору купівлі-продажу, з огляду на вимоги ст. 657 ЦК України, оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. З аналогічних підстав суд не приймає до уваги заяву [PERSON] від 06.05.2001 року як доказ належності на праві власності човнового гаражу [PERSON] Суд вважає недоведеним та не бере до уваги твердження позивача, про те, що він став членом ГО «Ладижинські міські судноводії-любителі «Південний Буг». В судовому засіданні судом встановлено, що паспортна книжка власника гаража [NUMBER], ряд 1, помилково видана на ім'я [PERSON] одноособово [PERSON], яка на час видачі працювала касиром громадської організації. Що підтверджується відсутністю підпису голови правління Ладовича І.В., а також показами [PERSON] про те, що під час перереєстрації громадської організації вона видала членську книжку [PERSON] лише на підставі його слів та наданої ним заяви [PERSON], не вияснивши та не переконавшись про дійсні наміри члена товариства [PERSON] про вихід із товариства. Зазначені обставини видачі членської книжки визнаються і самим позивачем [PERSON] Відповідно до змісту статуту громадської організації «Ладижинські міські судноводії-любителі «Південний Буг» (далі по тексту Статут), членами товариства мають право стати громадяни України, які визнають даний статут і які прийняті на підставі заяви (п. 3.1). Згідно пунктів 4.12, 4.13 Статуту, розгляд заяв про прийом або вихід з членів організації належить до повноважень правління організації, до складу якого входять голова правління, заступник голови правління, касир, електрик-контролер. Відповідно до п. 4.17 Статуту, протокол засідань правління організації підписуються головою правління та секретарем, завіряються печаткою і зберігаються постійно. Судом встановлено, що повноважень на прийняття в члени організації та видачу членський книжок касир одноособово не має. Крім того, сторонами визнається, що [PERSON] заяви про вступ в члени товариства не писав, загальних зборів чи зборів правління з питань його прийому в члени товариства не проводилось. Що суперечить вимога статуту організації. Доказів про прийняття позивача в члени організації в матеріалах справи немає. Відповідачі зазначають, що жодних протоколів засідань правління про прийняття [PERSON] в члени організації немає. Судом встановлено, що такого протоколу зборів не складалось. Оскільки паспортна книжка власника гаража видавалась [PERSON] 28.12.2008 року, то вона повинна була видаватись із врахуванням Статуту організації. Враховуючи викладене, судом встановлено, що паспортну книжку [PERSON] видано в порушення вимог статуту, неповноважною особою, неналежно оформленою (відсутній підпис голови правління), а тому вона не є належним доказом, що підтверджував би членство [PERSON] в ГО «Ладижинські міські судноводії-любителі «Південний Буг». Дане також підтверджується поясненнями [PERSON] в судовому засіданні про те, що через деякий час після того, як вона виписала членську книжку на [PERSON], прийшов [PERSON] і повідомив, що продає гараж [PERSON], якому теж було виписано членську книжку. Повноважень на прийняття в члени організації та видачу членських книжок касир одноособово не має. Дані пояснення відповідача суд бере до уваги, так, як вони є послідовними і не суперечать матеріалам справи і поясненням позивача. Крім того, суд вважає за необхідне відмітити, що згідно п. 3.5 Статуту зазначено, що кожному члену організації правління організації протягом місяця з дня написання вступної заяви, видає членську книжку, в яку заносяться дані про земельну ділянку на якій розташований човновий гараж. Тому твердження позивача про належність йому як члену організації човнового гаража [NUMBER], ряд 1, є невірним, оскільки членство в організації по суті надає право на користування земельною ділянкою, визначеною для конкретного члена організації, на якій може розміщуватись човновий гараж. А тому човновий відомості про [NUMBER], ряд, 1, що зазначено в паспортній книжці власника гаража, є ідентифікацією земельної ділянки, на якій розміщено човновий гараж, а не самого гаражу. Крім того, судом встановлено, що під поняттям власник гаражу, яке використовують члени громадської організації, та яке записано у паспортній книжці, що їм видається організацією, фактично мається на увазі член громадської організації, який має право користування човновим гаражем. Оскільки у встановленому порядку човнові гаражі, які розміщені на території громадської організації, у приватну власність особам не передавались, знаходяться на земельній ділянці, яка виділена юридичній особі ГО «Ладижинські міські судноводії-любителі «Південний Буг». Посилання позивача на показання свідків [PERSON] та [PERSON], як на докази належності гаражу чи членства в громадській організації, суд не бере до уваги, оскільки в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив лише факт користування [PERSON] човновим гаражем, а свідок [PERSON] підтвердив лише факт передачі [PERSON] грошей [PERSON], та написання [PERSON] розписки, яку підписав [PERSON] Враховуючи викладене, суд вважає, що твердження позивача про те, що він має право на користування човновим гаражем, розташованим на земельній ділянці [NUMBER], ряд 1 не доведено у судовому засіданні. Саме по собі посилання позивача на те, що він певний час користувався човновим гаражем, сплачував внески, не свідчить, що на час розгляду справи він був власником човнового гаражу чи членом організації. Крім того, згідно п. 3.6.5 Статуту передбачено, що член організації має право здати в оренду свій човновий гараж. Тому користування позивачем човновим гаражем, без прийняття в члени громадської організації відповідає вимогам Статуту, в разі дозволу [PERSON], як члена організації, [PERSON] використовувати гараж на правах оренди. Виходячи із наведеного, оскільки в судовому засіданні не встановлено порушення прав позивача, так, як він не є ні власником, ні належним користувачем гаражу, суд вважає, що в задоволенні всіх позовних вимог позивача слід відмовити. На підставі ст.ст. 3, 10, 11, 15, 60, 61, 179, 209, 212-215 ЦПК України,

Outcome: dismissed