Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Вихвостівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області та просить здійснити тлумачення змісту заповіту, складеного [PERSON], який помер 02 серпня 2017 року та посвідченого секретарем виконавчим комітету Вихвостівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області і зареєстрованого в реєстрі за № 45 від 10.03.2003 року, та встановити, що в ньому [PERSON] мав на увазі, що він заповідає [PERSON] право на земельну ділянку відповідно до державного акту серії ЧН № 072756 від 18.10.2004 року, виданого на підставі розпорядження Городнянської районної державної адміністрації від 15 липня 2004 року № 202, площею 2,91 га, кадастровий номер 742148280030010507, площею 0,72 га, кадастровий номер 7421482800300114507 та площею 0,46 га, кадастровий номер 742148280030012507, що знаходяться на території Вихвостівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області. Позов обґрунтовується тим, що 10 березня 2004 року батько позивача [PERSON] склав заповіт, в якому визначено, що на випадок своєї смерті він заповідає позивачу належне йому право на земельну частку ( пай ) згідно з сертифікатом серії ЧН № 0174623, площею 4,79 умовних кадастрових гектарів, виданого Городнянською районною державною адміністрацією від 19.08.1996 року, що перебуває в колективному сільськогосподарському підприємстві імені Коцюбинського, с. Вихвостів, Городнянського району, Чернігівської області. Даний заповіт було зареєстровано в реєстрі за № 45 та посвідчено секретарем виконкому Вихвостівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області [PERSON]. 02 серпня 2017 року помер батько позивача. 19 жовтня 2017 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Городянського районного нотаріального округу Чернігівської області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за заповітом. 19.10.2017 року була заведена спадкова справа до майна [PERSON]. 18 січня 2018 року листом № 43/01-16 позивач отримав розяснення нотаріуса, відповідно до якого видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 4,79 га відповідно до сертифікату серії ЧН № 0174623 неможливо, оскільки при обміні вказаного сертифікату на державний акт серії ЧН № 072756 від 18.10.2004 року відбулася трансформація майна земельної ділянки і на сьогоднішній день майно, що вказане спадкодавцем у заповіті, не підтверджується тим документом, що вказаний у цьому заповіті. В цій ситуації позивач вважає, що за своїм змістом розпорядження спадкодавця було спрямоване на те, щоб заповісти йому земельну ділянку на яку у спадкодавця у момент складання заповіту було право, підтверджене сертифікатом. Однак пізніше 18.10.2004 року, коли спадкодавець отримав на підставі сертифікату державний акт на земельні ділянки, він не вніс до заповіту, який складений 10.03.2004 року, відповідних змін. Посилаючись на ст. 213 ЦК України, позивач вважає, що його батько у своєму заповіті заповідав йому земельну ділянку на території Вихвостівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області, правовстановлюючим документом на яку на сьогоднішній день є державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 072756 від 18.10.2004 року. А тому [PERSON] звертається до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 30 січня 2018 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи останній повідомлявся належним чином, надав до суду письмову заяву від 23.02.2018 року з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити ( а.с. 27-28 ). Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідач по справі Вихвостівська сільська рада Городнянського району Чернігівської області про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, представник відповідача в судове засідання не зявився. Сільський голова Вихвостівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області [PERSON] надав до суду письмову заяву від 16.03.2018 року за вих. № 114 з проханням розглянути справу без участі їх представника, проти позову [PERSON] не заперечують ( а.с. 81 ). Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання третя особа повідомлялась належним чином. Повноважний представник Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області [PERSON] надав до суду письмове клопотання від 23.03.2018 року з проханням розглянути справу без участі представника Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області ( а.с. 82-83 ). Треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] та [PERSON] про дату, час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, у судове засідання не зявилися, надали до суду письмові заяви від 23.02.2018 року з проханням розглянути справу без їх участі, проти позовних вимог не заперечують та просять суд їх задовольнити ( а.с.30-33 ). Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Городнянського районного нотаріального округу Чернігівської області [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце судового розгляду справи остання повідомлялась належним чином, надала до суду письмову заяву від 22.02.2018 року з проханням провести судове засідання за наявними матеріалами справи за її відсутності ( а.с. 26 ). Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, зясувавши позицію відповідача та третіх осіб по суті заявлених позовних вимог, дослідивши в судовому засіданні всі наявні матеріали справи та надані докази, прийшов до наступного. З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 305178 встановлено, що [PERSON] помер 02 серпня 2017 року у віці 84 років, про що в Книзі реєстрації смертей виконкомом Вихвостівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області 04.08.2017 року було зроблено відповідний актовий запис за № 09 ( а.с. 6, 57 ). Відповідно до статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Таким чином, часом відкриття спадщини після смерті [PERSON], є день його смерті 02.08.2017 року. Після його смерті відкрилась спадщина за заповітом на належне йому майно, яке зазначено в заповіті. Відповідно до заповіту від 10.03.2004 року, посвідченого секретарем виконкому Вихвостівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 45, встановлено, що [PERSON], на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження : належне йому право на земельну частку ( пай ) на підставі сертифікату серії ЧН № 0174623, площею 4,79 умовних га, виданого Городнянською райдержадміністрацією 19.03.1996 року, що знаходиться в колективному сільськогосподарському підприємстві ім. Коцюбинського, с. Вихвостів, Городнянського району, Чернігівської області заповів [PERSON] ( а.с. 9 ). Згідно повторного свідоцтва про народження серії І-ЕЛ № 203920 встановлено, що [PERSON] народився 30 червня 1956 року та його батьками значаться : [PERSON], [PERSON] ( а.с. 64 ). Частина 2 статті 1236 ЦК України передбачає, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що спадкоємцем за заповітом від 10.03.2004 року щодо майна померлого [PERSON], а саме права на земельну частку ( пай ) на земельну частку ( пай ) на підставі сертифікату серії ЧН № 0174623, площею 4,79 умовних га, виданого Городнянською райдержадміністрацією 19.03.1996 року, що знаходиться в колективному сільськогосподарському підприємстві ім. Коцюбинського, с. Вихвостів, Городнянського району, Чернігівської області, являється його рідний син [PERSON]. З матеріалів спадкової справи № 183/2017 встановлено, що [PERSON] 19.10.2017 року звернувся до приватного нотаріуса Городнянського районного нотаріального округу Чернігівської області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті свого батька [PERSON], який помер 02 серпня 2017 року. За заявою позивача була відкрита спадкова справа 19.10.2017 року після смерті [PERSON]. Спадкоємцями, які мають право на обовязкову частку у спадщині, відповідно до ст. 1241 Цивільного кодексу України, є дружина спадкодавця [PERSON], [INFO], та дочка спадкодавця [PERSON], [INFO], яка являється інвалідом ІІ групи інвалідності з народження. Спадкоємець [PERSON] 19.10.2017 року подала заяву до нотаріальної контори, якою відмовилась від обовязкової частки у спадщині після смерті свого чоловіка ( а.с. 56-69 ). Стаття 1256 ЦК України передбачає, що тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до ст. 213 цього Кодексу. Відповідно до положень ч. 2 ст. 213 ЦК України на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При цьому ч. 3 ст. 213 ЦК України визначено, що при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги зясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Частина 4 ст. 213 ЦК України передбачає, що якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно повідомлення начальника відділу у Городнянському районі Головного управління Держгкеокадастру у Чернігівській області від 28.11.2017 року за вих. № 29-25-0.25-1189/105-17 [PERSON] видавався державний акт № 072756 від 18.10.2004 року, площею 2,2517 га ( земельна ділянка знаходиться на території Вихвостівської сільської ради ). Зареєстрований договір оренди з СТОВ «Віра» 04.12.2015 року строком на 10 років ( а.с. 71 ). Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ЧН № 072756 від 18.10.2004 року встановлено, що [PERSON], який мешкає в с. Вихвостів вул. І Травня, 33 на підставі розпорядження Городнянської районної державної адміністрації від 15 липня 2004 року № 202 є власником земельної ділянки площею 4,09 га. Земельна ділянка розташована на території Вихвостівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області, цільове призначення та землю передано для ведення особистого селянського господарства. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 304 ( а.с. 10 ). Дослідженням в судовому засіданні проекту організації території земельних часток ( паїв ) колишнього КСП ім. Коцюбинського, с. Вихвостів, Городнянського району, Чернігівської області встановлено, що до списку громадян-власників сертифікатів КСП ім. Коцюбинського включено [PERSON], якому було видано сертифікат на земельну частку ( пай ) у землях цього підприємства ( а.с. 76-80 ). Згідно Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна встановлено, що земельні ділянки: площею 2.91 га з кадастровим номером: 7421482800:03:001:0507, площею 0,72 га з кадастровим номером: 7421482800:03:001:4507 та площею 0,46 га з кадастровим номером: 7421482800:03:001:2507 які розташовані на території Вихвостівської сільської ради Городянського району Чернігівської області здані в оренду 06.11.2015 року строком на 10 років; орендодавець [PERSON], орендар СТОВ «Віра» ( а.с. 44-52 ). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що за життя [PERSON] належало право на земельну частку ( пай ) у загальному фонді КСП ім. Коцюбинського ( с. Вихвостів, Городнянського району, Чернігівської області ), що підтверджується проектом організації території земельних часток ( паїв ) колишнього КСП ім. Коцюбинського, с. Вихвостів, Городнянського району, Чернігівської області. При цьому [PERSON] за життя отримав право на земельну частку (пай) та йому був виданий сертифікат на право на земельну частку ( пай ) на території Вихвостівської сільської ради серії ЧН № 0174623. В послідуючому на підставі відповідного сертифікату [PERSON] отримав державний акт на право власності на землю серії ЧН № 072756 від 18.10.2004 року. Здійснюючи особисте розпорядження, [PERSON] в заповіті визначив, яке саме майно заповідає [PERSON], та заповів належне йому право на земельну частку ( пай ) на підставі сертифікату серії ЧН № 0174623, площею 4,79 умовних га, виданого Городнянською райдержадміністрацією 19.03.1996 року, що знаходиться в колективному сільськогосподарському підприємстві ім. Коцюбинського, с. Вихвостів, Городнянського району, Чернігівської області. Але в подальшому [PERSON] переоформив своє право на земельну частку ( пай ) та отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 072756 від 18.10.2004 року, що підтверджується відповідними документами, які досліджені в судовому засіданні. Метою вчинення [PERSON] правочину було розпорядитись частиною своєї спадщини і насамперед правом на земельну ділянку на яку йому спочатку було видано земельний сертифікат на право на земельну частку ( пай ), а в послідуючому на підставі цього сертифікату видано державний акт на право власності на землю. Враховуючи вищевикладене, відповідно до встановлених в судовому засіданні обставин справи, виходячи зі змісту заповіту та визначених заповідачем обєктів своїх майнових прав, щодо яких він зробив розпорядження, слід розтлумачити заповіт та встановити, що в ньому [PERSON] мав на увазі, що він заповідає [PERSON] належне йому право на земельну ділянку площею 4,09 га, розташовану на території Вихвостівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області, надану для ведення особистого селянського господарства, що належить йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 072756, виданого Городнянською районною державною адміністрацією Чернігівської області 18.10.2004 року, і це відповідало його справжній волі. Враховуючи наведене,

Outcome: approved