Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сарненського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В судове засідання позивач будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи не прибув, згідно письмового клопотання зазначив, що розгляд справи можливий за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задоволити та не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи у судове засідання не з'явився, клопотань про розгляд справи за його відсутності до суду не надіслав.Таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.224 ЦПК України в заочному порядку за згодою позивача, на підставі наявних у справі даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. 15 вересня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики грошей, який був посвідчений приватним нотаріусом Сарненського районного нотаріального округу Рівненської області Токовим В.Г., та зареєстрований в реєстрі за № 1263, серії НВА № 695512. За умовами укладеного Договору, позивач позичив відповідачці 40250 грн., які вона зобов'язалася повернути йому до 31 грудня 2016 року. Позивач в своїх поясненнях посилається на п. 2 даного Договору, яким передбачено, що після повернення позики в повній сумі Позикодавець повинен повернути Позичальнику борговий документ - оригінал екземпляру даного договору з відміткою про виконання. Відповідно до вимог п. 5 цього ж Договору, Позичальник вправі повернути Позикодавцю позичену суму коштів раніше визначеного п. 2 цього Договору строку. На виконання умов зазначеного Договору [PERSON], до 31 грудня 2016 року повернула [PERSON] 14479 грн. Позивач вказує на те, що позивачка порушила взяті на себе зобов'язання даним Договором, тобто у строки, визначені п. 2 вище вказаного Договору, залишок суми боргу не повернула. [PERSON] вказує, що на 01 січня 2017 року залишок суми боргу становив 25771 грн. 07 березня 2017 року [PERSON] повернула йому 2000 грн., 31 березня 2017 року, повернула 1000 грн., а також 28 квітня 2017 року повернула 2000 грн., та 29 травня 2017 року повернула ще 2000 грн. На день подачі позову до суду відповідачка повернула позивачу загальну 21479 грн. коштів. Сума боргу за Договором позики на день подачі позову [PERSON] до суду становила 18771 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким що прострочив зобов'язання , якщо не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як убачається зі змісту ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначення кількості речей. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до вимог статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Взяті на себе зобов'язання по поверненню залишку позичених у мене коштів [PERSON], не виконала і на мої численні вимоги про повернення наявного у неї боргу, вона не реагує, що дає мені підстави для стягнення з неї суми боргу в судовому порядку. Частиною 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до рекомендацій Верховного суду України відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ від 03.04.1997 року № 62-97, індекс інфляції по договору позики від 15.09.2016 року становить: -за січень-лютий 2017 року становить 102,1%; -за березень 2017 року становить 101,8%; -за квітень 2017 року становить 100,9%; -за травень 2017 року становить 101,3%. Виходячи з 3-х відсотків річних, [PERSON], за прострочення виплати боргу по вищевказаному договору позики зобов'язана додатково сплатити кошти в сумі 317,04 грн., та суму 1382 грн. - встановленого індексу інфляції. [PERSON] частково борг повернула на загальну суму 21479 грн. Грошові кошти в сумі в сумі 18771 грн. за Договором позики залишилися не повернуті. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що з відповідача [PERSON] слід стягнути 18771 грн. боргу за договором позики, а також 640 грн., сплаченого ним судового збору та 600 грн., понесених витрат на надання мені правової допомоги. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст.526, 612, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст.88, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд -

Outcome: approved