Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про визнання права власності на майно. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ним та [PERSON] , 21.07.2004 року було укладено договір купівлі - продажу майна, предметом якого є: прибудова до складу №1 літ. «В», розташована на земельній ділянці загальною площею 2, 5836 га, стіни шлакоблоковані, фундамент шлакоблокований, загальною площею 34,3 м2, висота приміщень, 2,0 м, фізичний знос - 49%; будівля складу №2 (столярний цех) літ. «Ж», розташована на земельній ділянці загальною площею 2, 5836 га, стіни шлакоблоковані, фундамент шлакоблокований, загальною площею 270,5 м2, висота приміщень, 3,20 м, фізичний знос - 47%; будівля гаражів літ. «З», розташована на земельній ділянці загальною площею 2, 5836 га, стіни цегляні, фундамент з/б блоки, загальною площею 113,8 м2, висота приміщень 3,30 м, фізичний знос - 50 %, яке [PERSON] придбав під час прилюдних торгів 12.03.2004 року. Згідно з п. 1.6 Договору купівлі - продажу майна, що є предметом укладеного договору є власністю [PERSON] , [INFO] , за результатами торгів, проведених 12.03.2004 року Філією «Луганського аукціонного центру» ДАК «Національна мережа аукціонних центрів» з продажу нерухомого майна Новоайдарської філії ВАТ «Труд», заарештованого Відділом державної виконавчої служби Кам`янобрідського районного управління юстиції. Відповідно до п. 1.3 Договору купівлі - продажу вартість нерухомого майна, склала 2200 грн. 00 коп., що відповідає остаточній ціні продажу об`єктів, встановленій під час проведення прилюдних торгів по продажу нерухомого майна Новоайдарської філії ВАТ «Труд» та зазначеній в протоколах проведення аукціону від 12 березня 2004 року за № 3, 4, 5. Пунктом 2.1 Договору купівлі - продажу було передбачено зобов`язання продавця упродовж 10 (десяти) календарних днів з моменту укладення Договору купівлі - продажу передати у власність покупцю за актом прийому - передачі наступне майно розташоване за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 2.2 Договору купівлі - продажу зобов`язаням покупця було прийняти нерухоме майно та сплатити його вартість у повному обсязі. [PERSON] виконав п. 2.1 Договору - купівлі продажу, а саме передав йому у власність майно, у тому числі Будівлю гаражів, що підтверджується Актом прийому - передачі, а ним було виконано п. 2.2 Договору купівлі - продажу прийнято майно та виплачено [PERSON] вартість майна, визначену у п. 1.3 Договору купівлі - продажу. Всі умови Договору купівлі - продажу майна були виконані як [PERSON] , так і ним. Він неодноразово звертався до [PERSON] з вимогою надати йому Договір купівлі - продажу майна зареєстрований та посвідчений нотаріусом відповідно до вимог чинного законодавства, однак [PERSON] протягом тривалого часу тяжко хворів, через це добровільно зазначені вимоги не виконав та не надав йому нотаріально оформленого Договору купівлі - продажу нерухомого майна, у тому числі Будівлю гаражів. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Відповідач [PERSON] , [INFO] є рідним сином померлого [PERSON] , [INFO] , та як єдиний спадкоємець, прийняв спадщину після смерті [PERSON] . На підставі викладеного, позивач вимушений звернутися до суду з позовом про визнання за ним права власності на майно, яке є об`єктом договору купівлі - продажу. Позивач - [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] , 21.07.2004 року було укладено договір купівлі - продажу майна № б/н від 21.07.2004 року (а.с.11), за умовами якого продавець [PERSON] передає покупцеві - [PERSON] майно, розташоване за адресою: [ADDRESS] , проте відповідний договір у встановленому законом порядку не зареєстрований та не посвідчений нотаріусом. Передача визначеного в договорі купівлі - продажу майна продавцем покупцеві відбулася за Актом прийому - передачі від 21.07.2004 року (а.с.13). Відповідно до ч. 1 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі- продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Крім того предметом вказаного Договору купівлі - продажу є майно, розташоване за адресою: [ADDRESS] , а саме: прибудова до складу №1 літ. «В», розташована на земельній ділянці загальною площею 2, 5836 га, стіни шлакоблоковані, фундамент шлакоблокований, загальною площею 34,3 м2, висота приміщень, 2,0 м, фізичний знос - 49%; будівля складу №2 (столярний цех) літ. «Ж», розташована на земельній ділянці загальною площею 2, 5836 га, стіни шлакоблоковані, фундамент шлакоблокований, загальною площею 270,5 м2, висота приміщень, 3,20 м, фізичний знос - 47%; будівля гаражів літ. «З», розташована на земельній ділянці загальною площею 2, 5836 га, стіни цегляні, фундамент з/б блоки, загальною площею 113,8 м2, висота приміщень 3,30 м, фізичний знос - 50 %. За результатами торгів, проведених 12.03.2004 року Філією «Луганського аукціонного центру» ДАК «Національна мережа аукціонних центрів» з продажу нерухомого майна Новоайдарської філії ВАТ «Труд», заарештованого Відділом державної виконавчої служби Кам`янобрідського районного управління юстиції, [PERSON] став переможцем прилюдних торгів, що підтверджується копією протоколу №3 до договору №55-Н від 24.11.2003 року (а.с.19), копією протоколу №4 до договору №55-Н від 24.11.2003 року (а.с.20) та копією протоколу №5 до договору №55-Н від 24.11.2003 року (а.с. 21), та вищевказане майно перейшло у його власність. З прийняттям ЦК України 2003 року реєстрація прав власності на нерухоме майно стала обов`язковою, що передбачено ч. ч. 1, 2 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. ст. 4, 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є обов`язковою. Право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації. Тобто [PERSON] право власності на вищезазначене майно не набув. Позивач зазначає, що [PERSON] є власником нерухомого майна, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , проте суду не надано доказу щодо набуття права власності на нерухоме майно [PERSON] . У позові, позивач посилається на те, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 08 січня 2019 року Новоайдарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області (а.с.10 - зворотна сторона), а відповідач [PERSON] , [INFO] є рідним сином померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24 квітня 1985 року (а.с.10), та як єдиний спадкоємець, прийняв спадщину після смерті [PERSON] , що підтверджується копією витягу зі Спадкового реєстру №58739629 від 13.12.2019 року (а.с.45), та відповідно до копії витягу зі Спадкового реєстру №58739562 від 13.12.2019 року (а.с.46), отримав свідоцтво про право на спадщину. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до копії витягу зі Спадкового реєстру №58739562 від 13.12.2019 року (а.с.46), відповідач [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину, проте маса спадкового майна, отримана відповідачем [PERSON] суду не відома, та на підтвердження факту прийняття нерухомого майна яке розташоване за адресою: [ADDRESS] яке підлягає спадкуванню суду не надано доказ, а саме свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на вищевикладене, проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити за необгрунтованістю. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст.ст. 16, 182, 209, 220, 657 ЦК України,

Outcome: dismissed