Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, [PERSON], [INFO], який продовжує навчатися в розмірі 1000 грн., що в подальшому було зменшено до 500 грн. до досягнення ним 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання. Представником позивача подано заяву про розгляд справи у його відсуності, в якій позивач зменшив свої позовні вимоги до 500 грн. Відповідачем подано заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON], [INFO], являється сином [PERSON], про що свідчить Свідоцтво про народження [PERSON] серії [NUMBER] ( а.с.4). На даний час позивач є студентом 2-го курсу Жешувської полллітехніки ім. Ігнація Лукашевіча у Республіці Польща, навчається стаціонарно на факультеті менеджменту. ( а.с.7-11). З позовної заяви вбачається, що позивач у Республіці Польща разом з трьома іншими орендарями орендує житло площею 48 кв.м., орендна плата з кожного складає 100 польських злотих в місяць, а також витрачаються кошти на харчування, транспорт та необхідний одяг, оскільки [PERSON] навчається на стаціонарній формі навчання, не може працевлаштуватися та повноцінно матеріально себе забезпечувати, на даний час йому допомагає матір [PERSON], яка отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1347 грн. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 17.02.1998 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис за №125. ( а.с.5) Позивач зазначає, що після розірвання шлюбу батько зовсім ним не цікавиться та не допомагає матеріально, відповідач перебуває у працездатному віці ( [INFO]), фізично здоровий, матеріально забезпечений, інших осіб на утриманні в нього немає, тому має змогу надавати допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчатися. Згідно з частиною 1 статті 28 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці визнають право дитини на освіту, і з метою поступового досягнення здійснення цього права на підставі рівних можливостей вони, зокрема: а) вводять безплатну йобов'язкову початкову освіту; b) сприяють розвиткові різних форм середньої освіти, як загальної, так і професійної, забезпечують її доступність для всіх дітей та вживають таких заходів, як введення безплатної освіти та надання у випадку необхідності фінансової допомоги; с) забезпечують доступність вищої освіти для всіх на підставі здібностей кожного за допомогою всіх необхідних засобів; d) забезпечують доступність інформації і матеріалів у галузі освіти й професійної підготовки для всіх дітей; е) вживають заходів для сприяння регулярному відвіданню шкіл і зниженню кількості учнів, які залишили школу. Відповідно до частини 1 статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ). Статтею 199 Cімейного кодексу України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання . Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання та зобов'язані утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Даний позов пред'явлено до [PERSON] про стягнення з нього на користь [PERSON], [INFO], 500 грн. щомісячно до досягнення ним 23 років. Відповідно до частини 1 статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (частина 2 статті 200 СК України). Згідно з статтею 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Частиною 1 статті 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 статті 182 СК України визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, визначених статтею 184 цього Кодексу. Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача аліментів на його, оскільки він продовжує навчання, в розмірі 500 грн. до досягнення нею 23 років. Згідно з пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів» «За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно». Таким чином, враховуючи вищевикладене, вимоги чинного законодавства України, виходячи з інтересів повнолітнього сина, який продовжує навчатися, враховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про доцільність стягування з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчатися, в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище сина, зокрема те, що син проживає в Республіці Польща і навчається на 2-му курсі факультету менеджменту Жешувської політехніки ім. Ігнація Лукашевіча. Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити: визначити розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на користь позивача на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно на період навчання, але не пізніше як до досягнення сином 23-х річного віку. Стягнення аліментів розпочати з 14 квітня 2017 року (з часу звернення з позовом до суду). На підставі ст.180, ч.2 ст.182, ст.184, 198-201 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved