Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом до Міністерства інфраструктури України, Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», за участю заступника Міністра інфраструктури України Лавренюка Ю.Ф., в якому позивач просив скасувати наказ Міністерства інфраструктури України № 37-О від 24.05.2019 року «Про капітана морського порту філії «Усть-Дунайськ» ДП «Адміністрація морських портів України», скасувати наказ начальника філії «Усть-Дунайськ» ДП «Адміністрація морських портів України», поновити його на роботі в ДП «Адміністрація морських портів України», стягнути з Міністерства інфраструктури України в особі Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27 травня 2019 року по день ухвалення рішення у справі. Позов обґрунтований такими обставинами. [PERSON] був призначений на посаду капітана порту філії «Усть-Дунайськ» Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Наказом Міністерства інфраструктури України від 05 березня 2015 року № 32-О. За період роботи позивач жодного разу не притягався до дисциплінарної відповідальності, виконував свої обов`язки належним чином. Попереджень про майбутнє звільнення з посади капітана морського порту позивач не отримував. 24 травня 2019 року Міністерство інфраструктури України в особі виконуючого обов`язки Міністра [PERSON] видало наказ № 37-О «Про капітана морського порту філії «Усть-Дунайськ» ДП «Адміністрація морських портів України». Відповідно до наказу повноваження [PERSON] , як капітана морського порту припинені, а самого позивача звільнено з посади капітана морського порту з 27 травня 2019 року відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. Підставою звільнення зазначено подання Голови Державної служби морського та річкового транспорту України Дмитра Петренка від 15 травня 2019 року № 1127/05/14-19, з яким позивача не було ознайомлено. 27 травня 2019 року позивачу було надано наказ № 63-к/25, підписаний начальником філії «Усть-Дунайськ» ДП «Адміністрація морських портів України» Д.П. Ковальжи, відповідно до якого [PERSON] звільнено з посади з 27 травня 2019 року в зв`язку із припиненням повноважень відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. Позивач вважає вказані накази про припинення його повноважень та звільнення незаконними, такими, що прийняті відповідачами із порушенням норм КТМ України, Закону України «Про морські порти» та КЗпП України. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України не підлягає застосуванню у спірних правовідносинах. Норму ч. 1 ст. 41 КЗпП України доповнено пунктом 5 на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів» від 13 травня 2014 року, який набув чинності з 1 червня 2014 року. Як вбачається із пояснювальної записки до проекту вказаного Закону, проект був розроблений на виконання Національного плану дій на 2013 рік щодо впровадження Програми економічних реформ на 2010-2014 роки «Заможне суспільство, конкурентоспроможна економіка, ефективна держава» та Плану заходів щодо підвищення показників України у рейтингу Світового банку та Міжнародної фінансової корпорації «Ведення бізнесу». Метою прийняття Закону є вдосконалення законодавчих актів, які регулюють питання припинення повноважень та звільнення посадових осіб юридичної особи та посилення їх матеріальної відповідальності. Аналіз змісту Пояснювальної записки дозволяє дійти висновку, що законопроект був покликаний врегулювати питання припинення повноважень посадових осіб господарських товариств, включаючи акціонерні товариства, та не стосується соціально-трудової сфери, через що не проходив процедуру узгодження з представниками всеукраїнських профспілок, їх об`єднань та всеукраїнських об`єднань організацій роботодавців. Тобто, на думку позивача, п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України не підлягає застосуванню до трудових правовідносин капітана морського порту та Міністерства інфраструктури України, яке є роботодавцем для капітана морського пору та призначає його на посаду. Також позивач в обґрунтування позовних вимог посилався на заборону припинення трудових відносин з працівниками Служби капітана морського порту, яку він очолював, на підставі ухвали суду у цивільній справі № 509/760/19 від 21 лютого 2019 року. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 20 червня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання в зв`язку із заявою позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2019 року до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено Державну службу морського та річкового транспорту України. 24 липня 2019 року представником ДП «Адміністрація морських портів України» подано відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову. В обґрунтування заперечень представник відповідача у відзиві зазначив, що відповідно до п. 1.1 Положення про капітана морського порту в редакції, що діяла на момент укладення із [PERSON] трудового договору та до 06.08.2018 року капітан морського порту очолює службу капітана морського порту, яка входить до складу ДП «АМПУ». Наказом Міністерства інфраструктури України від 06.08.2018 року № 354 «Про зміни до деяких наказів Міністерства транспорту України, Міністерства транспорту та зв`язку України та Міністерства інфраструктури України» внесені зміни до Положення про капітана та слова «Укртрансбезпека», «адміністрація морських портів» у всіх відмінках замінено словами «Морська адміністрація» у відповідних відмінках. Наказом Міністерства інфраструктури України від 18.04.2019 року № 266 Положення про капітана морського порту та службу капітана морського порту виклали в новій редакції. Це Положення визначає порядок організації діяльності капітана морського порту та служби капітана морського порту у сфері державного нагляду (контролю) за безпекою мореплавства (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибної промисловості). Капітан морського порту керує службою капітана морського порту, яка входить до складу Державної служби морського та річкового транспорту України (Морська адміністрація). Відповідно до п. 2 Положення про капітана капітан морського порту призначається на посаду та звільняється з посади відповідно до Закону України «Про державну службу». Капітан морського порту підпорядковується Голові Морської адміністрації. Служба капітана є самостійним структурним підрозділом Морської адміністрації, що забезпечує державний нагляд (контроль) за безпекою мореплавства відповідно до ст. 75 КТМ України. Капітан морського порту та працівники Служби є державними службовцями. На думку представника відповідача, не є можливим існування в складі ДП «АМПУ» посад капітанів та служб капітанів морських портів, оскільки функцію нагляду за дотриманням законодавства і правил мореплавства здійснює капітан морського порту, як індивідуально-визначена особа, яка на даний час входить до складу Морської адміністрації. Крім того, як зазначає представник відповідача, позивач є посадовою особою в розумінні ст. 2 Закону України «Про державну службу», так як наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, а тому твердження позивача про те, що його посаду не віднесено до посадових осіб, з якими може бути розірвано трудовий договір на підставі п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України є необґрунтованими, тому що чинним трудовим законодавством не передбачено жодних виключень з переліку посадових осіб, з якими може бути розірвано трудовий договір на підставі п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. Щодо посилання позивача на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 21.02.2019 року про заборону посадовим особам ДП «АМПУ» вчиняти будь-які дії, направлені на припинення трудових правовідносин з працівниками служби капітана морського порту, то представник відповідача зазначає, що по цій справі правовідносини виникли із структурним підрозділом Іллічівської філії ДП «АМПУ» - Служба капітана морського порту Чорноморськ, до якої позивач не має відношення. Крім того, зазначена ухвала 20 червня 2019 року скасована постановою Одеського апеляційного суду. 05 серпня 2019 року відповідач Міністерство інфраструктури України подало відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому викладені заперечення відповідача проти позову. Заперечення обґрунтовані аналогічними доводами, що і заперечення ДП «АМПУ». 04 вересня 2019 року [PERSON] подав відповідь на відзив Міністерства інфраструктури України, в якій зазначив, що нормативно-правовим актом вищої юридичної сили, який регламентує правовий статус капітана порту є КТМ України. Ретроспективний аналіз правової регламентації інституту капітана морського порту, яку у відповіді на відзив проводить позивач, показує, що капітан морського порту завжди виконував функції державного нагляду за безпекою мореплавства. При цьому, жодною нормою КТМ України, як спеціального нормативного акту вищої юридичної сили не був закріплений статус капітана порту як державного службовця. Встановлення статусу капітана порту як державного службовця без внесення відповідних змін до КТМ України та Закону України «Про морські порти» є неможливим та порушує конституційний принцип правового порядку. В цьому аспекті позивач зазначає, що Наказом Міністерства інфраструктури України «Про затвердження змін до Положення про капітана морського порту та службу капітана морського порту» від 18 квітня 2019 року була встановлена норма, що капітан морського порту призначається на посаду та звільняється з посади відповідно до Закону України «Про державну службу», однак зазначена норма не корелюється із спеціальними нормативними актами вищої юридичної сили а саме КТМ України та Законом України «Про морські порти України». Подання Державної служби морського та річкового транспорту України (Морської адміністрації) від 15 травня 2019 року не відповідає КТМ України, у якому відсутні підстави звільнення капітану порту, такі як набрання чинності Наказом Міністерства інфраструктури України «Про затвердження змін до Положення про капітана морського порту та службу капітана морського порту» від 18 квітня 2019 року, на яку зроблено посилання в поданні. Крім того, наказ про звільнення позивача підписано в.о. Міністра інфраструктури України, а не Міністром інфраструктури України, що є прямим порушенням встановленого порядку звільнення капітанів морських портів. 16 вересня 2019 року Міністерство інфраструктури України подало до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначено, що капітан морського порту діє на підставі Положення про капітана морського порту та службу капітана морського порту, затвердженого наказом Мінінфраструктури від 27 березня 2013 року № 190, яке наказом Мінінфраструктури від 18 квітня 2019 року № 266 викладено в новій редакції. Відповідно до п. 1 Положення капітан морського порту керує службою капітана морського порту, яка входить до складу Державної служби морського та річкового транспорту України. Згідно з п. 2 Положення капітан морського порту призначається на посаду та звільняється з посади відповідно до Закону України «Про державну службу». Капітан морського порту підпорядковується Голові Державної служби морського та річкового транспорту України. Капітан морського порту та працівники служби є державними службовцями. При цьому, функція забезпечення безпеки мореплавства покладена законодавством на ДП «АМПУ», а функція нагляду за безпекою мореплавства на капітанів та служби капітанів морських портів, які входять до складу Морської адміністрації. 20 вересня 2019 року позивач подав відповідь на відзив ДП «АМПУ», в якій зазначив, що позивач, як капітан морського порту, мав особливий статус, визначений чинним законодавством України, який відрізняється від правового статусу посадової особи підприємства, що виключає можливість його звільнення за п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. Повноваження капітана морського порту не стосуються виконання організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій на підприємстві ДП «АМПУ». Повноваження та функції капітана морського порту визначені у спеціальному законодавстві, а саме КТМ України, Закону України «Про морські порти України», Положенні про капітана морського порту та службу капітана морського порту. Особливість статусу капітана морського порту полягає у тому, що з одного боку він пов`язаний трудовими відносинами із ДП «АМПУ», а з іншого боку капітан морського порту виконує функції, покладені на нього державою, а не керівником підприємства. В контексті ст. 78 КТМ України, капітан порту виконує функції держави, а не посадової особи державного підприємства, а тому не може бути звільнений за п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, оскільки його обов`язки та правовий статус визначені не трудовим договором, а безпосередньо чинним законодавством. Крім того, позивач зазначає, що Міністерство інфраструктури України, відповідно до спеціальних норм законодавства, які регулюють правовий статус капітана морського порту, мають повноваження щодо призначення та звільнення капітанів морських портів, в той час як повноваження щодо припинення повноважень капітана морського порту наведеними нормами законодавства не передбачені. 02 жовтня 2019 року відповідач ДП «АМПУ» подав заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив, що капітан морського порту здійснює організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, що відносить його до кола посадових осіб. Так, відповідно до Положення про капітана морського порту та службу капітана морського порту капітан очолює службу, здійснює її керівництво, в Положенні визначені функціональні обов`язки капітана, які делеговані державою, відповідно до штатного розпису служби капітана морського порту, у розпорядженні капітана знаходяться працівники служби. 21 жовтня 2019 року третя особа Державна служба морського та річкового транспорту України подала до суду пояснення із запереченнями проти позову, в яких зазначила, що Голова Морської адміністрації оголошує конкурси на зайняття вакантних посад капітанів морських портів. Позивач подавав документи для участі у конкурсі на зайняття вакантної посади начальника відділу контролю (нагляду) за безпекою судноплавства на морському та річковому транспорті в Усть-Дунайському морському порту Капітана Усть-Дунайського морського порту Чорноморського міжрегіонального управління Державної служби морського та річкового транспорту України. Однак подані позивачем документи не містили інформацію про стаж плавання на посаді капітана судна та наявність дипломів капітана дальнього плавання, не було надано інші підтверджуючи документи стосовно досвіду роботи та професійної компетентності. Третя особа зазначає, що функції капітана морського порту є функціями держави та повинні виконуватися посадовими особами державного органу виконавчої влади. В судовому засіданні позивач та його представники позов підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити. Представник Міністерства інфраструктури України в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити в його задоволенні. Представник Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» проти позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні. Представник третьої особи Державної служби морського та річкового транспорту України в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у відсутність представника подано не було. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, письмових пояснень до суду не подав, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність до суду не подав. Судом третя особа викликалась неодноразово шляхом направлення на адресу Міністерства інфраструктури України судових повісток та ухвал, в якому третя особа займала посаду заступника Міністра. Після звільнення [PERSON] із займаної посади третя особа, за відсутністю відомостей щодо зареєстрованого місця проживання, перебування або роботи повідомлена про дату, час і місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України. 30 січня 2020 року суд отримав інформацію щодо зареєстрованого місця проживання третьої особи, однак враховуючи той факт, що третя особа вже була неодноразово повідомлена про дату судового засідання, а також з врахуванням необхідності дотримання розумних строків розгляду справи судом було постановлено проводити судове засідання за відсутністю належним чином повідомленої третьої особи. Суд, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, вивчивши позовну заяву та матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності вважає, що позов необхідно задовольнити, зважаючи на наступне. Судом встановлені, та підтверджені матеріалами справи такі обставини. 05 березня 2015 року [PERSON] був призначений на посаду капітана морського порту філії «Усть-Дунайськ» Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Наказом Міністра інфраструктури України № 32-О, на підставі заяви позивача та подання Голови Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті (т. 1 а. с. 11). 24 травня 2019 року виконуючим обов`язки міністра інфраструктури України [PERSON] видано наказ № 37-О Про капітана морського порту філії «Усть-Дунайськ» Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації морського порту «Усть-Дунайськ»), яким припинено повноваження [PERSON] на посаді капітана морського порту філії «Усть-Дунайськ» Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації морського порту «Усть-Дунайськ»), та звільнено його з роботи 27 травня 2019 року відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. Підставою вказано подання Голови Державної служби морського та річкового транспорту України Д. Петренка від 15 травня 2019 року № 1127/05/14-19. Наказом також доручено департаменту реформування та функціонування морського та річкового транспорту, Державному підприємству «Адміністрація морських портів України» забезпечити ознайомлення А.В. Рижило з цим наказом під особистий підпис, та забезпечити видачу позивачу належно оформленої трудової книжки і проведення з ним необхідних розрахунків відповідно до вимог законодавства про працю (т. 1 а. с. 17). 27 травня 2019 року начальником філії «Усть-Дунайськ» Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» складено наказ № 63-к/25 про припинення трудового договору, відповідно до якого [PERSON] звільнено з посади капітана морського порту у зв`язку з припиненням повноважень посадових осіб згідно пункту 5 частини першої статті 41 Кодексу законів про працю України на підставі наказу Міністерства інфраструктури України від 24 травня 2019 року № 37-О (т. 1 а. с. 18). На підставі вказаного наказу позивачу виплачено компенсацію невикористаної основної і додаткової відпустки за період з 10 березня 2018 по 27 травня 2019 роки у кількості 38 календарних днів та вихідну допомогу у розмірі шестимісячного середнього заробітку. З вказаним наказом [PERSON] ознайомлений 27 травня 2019 року. Як вбачається із подання Голови Державної служби морського та річкового транспорту України від 15 травня 2019 року за № 1127/05/14-19, Державна служба морського та річкового транспорту України

Outcome: approved