Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до Державного агентства автомобільних доріг України, за яким просить визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 13.10.2020 року №453-К «Про проведення службового розслідування» в частині відсторонення позивача від здійснення повноважень начальника Служби автомобільних доріг у Вінницькій області. Позивач зазначає, що його було відсторонено від посади за відсутності передбачених законом підстав, що свідчить про протиправність спірного наказу в частині відсторонення від здійснення повноважень. Починаючи з 13.10.2020 по дату звернення до суду з даним позовом, позивач протиправно позбавлений можливості реалізації свого права на працю. Так, на думку позивача, при відстороненні за рішенням керівника держоргану відповідачем застосовано антикорупційне законодавство, однак жодної з підстав, а саме, повідомлення про підозру у вчиненні злочину в сфері службової діяльності; складення протоколу про адміністративне корупційне правопорушення; вжиття заходів щодо виявлення причин та умов, що призвели до вчинення корупційного правопорушення або порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» (проведення службового розслідування), під час видання спірного наказу не існувало. Крім того, як вказує позивач, листом Вінницької ОДА від 08.10.2020 №01.01-31/6321 відповідача було повідомлено про затримання позивача Управлінням СБУ у Вінницькій області та рекомендовано прийняти рішення про відсторонення позивача від посади згідно ст. 72 Закону України «Про державну службу». Разом з тим, підставою для відсторонення в порядку ст. 72 Закону України «Про державну службу» є виявлення дисциплінарного проступку з визначеного переліку, який не містить такого проступку, як відсутність працівника на робочому місці. Більше того, як звертає увагу позивач, посада начальника Служби автомобільних доріг у Вінницькій області не віднесена до посад державної служби і позивач не має статусу державного службовця. Відповідач надав суду письмовий відзив, за яким просить відмовити в задоволенні позовних вимог, як таких, що є необгрунтованими. Відповідач зазначає, що твердження позивача про протиправність наказу в частині відсторонення від здійснення повноважень начальника Служби через невідповідність нормам Кодексу законів про працю України, Закону України «Про Державну службу» та Кримінального процесуального кодексу України є безпідставним, оскільки його не було відсторонено за цими законами. При цьому відсторонення від здійснення повноважень на посаді було проведено на підставі Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 №950. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 15.02.2021р. відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] , постановлено розгляд проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено судовий розгляд на 17.03.2021р. 17.03.2021р. розгляд справи не відбувся, з огляду на перебування судді Ольшевської І.О. в нарадчій кімнаті по іншій справі. 05.04.2021р. розгляд справи не відбувся, у зв`язку з карантинними обмеженнями, які введені в країні. У судове засідання 24.05.2021р. з`явилися представники позивача та відповідача. Представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог, вказав на їх недоведеність, необгрунтованість. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, судом встановлено наступне. 13 жовтня 2020 року виконуючим обов`язки Голови Державного агентства автомобільних доріг України видано наказ №453-К «Про проведення службового розслідування», згідно з яким наказано провести службове розслідування у період з 13.10.2020 по 11.12.2020 для перевірки інформації та з`ясування обставин відсутності начальника Служби автомобільних доріг у Вінницькій області [PERSON] на робочому місці в період з 08.10.2020 по 13.10.2020; утворити комісію для проведення службового розслідування; на час проведення службового розслідування відсторонити [PERSON] від здійснення повноважень начальника Служби автомобільних доріг у Вінницькій області. Вказаний наказ оспорюється позивачем в частині його відсторонення від здійснення повноважень начальника Служби автомобільних доріг у Вінницькій області. Як вбачається, наказ від 13.10.2020р. №453-К виданий відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 №950 «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», пункту 8.1. Положення про Службу автомобільних доріг у Вінницькій області, затвердженого наказом Укравтодору від 29.07.2019 №238, та з урахуванням інформації, викладеної в листах Вінницької обласної державної адміністрації від 08.10.2020 №01.01-31/6321 та Служби автомобільних доріг у Вінницькій області від 12.10.2020 №2479/1 і від 13.10.2020 №2492. Так, листом від 08.10.2020 року за №01.01-31/6321 Вінницька обласна державна адміністрації звернулась до Голови Державного агентства автомобільних доріг України та зазначила на необхідність прийняття рішення про відсторонення [PERSON] від виконання посадових обов`язків, вказавши, що 08.10.2020 року Управлінням Служби безпеки України у Вінницькій області спільно з працівниками інших правоохоронних органів позивача затримано в порядку, передбаченому статтею 208 Кримінального процесуального кодексу України. Листами від 12.10.2020р. за номером 2479/1 та від 13.10.2020р. за номером 2491 Служба автомобільних доріг у Вінницькій області повідомила про відсутність на робочому місці [PERSON] 12.10.2020р. та 13.10.2020р. Підставою для видачі наказу зазначена постанова Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 №950 «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» та пункт 8.1. Положення про Службу автомобільних доріг у Вінницькій області, затверджений наказом Укравтодору від 29.07.2019 №238. Згідно з п. 1.1. Положення про Службу автомобільних доріг у Вінницькій області, затвердженого наказом Державного агентства автомобільних доріг України від 29.07.2019р. №238, Служба автомобільних доріг України у Вінницькій області заснована на державній власності і належить до сфери управління Державного агентства автомобільних доріг України (Уповноважений орган управління). У відповідності до п. 8.1. Положення Уповноважений орган управління здійснює свої права щодо управління Службою безпосередньо та відповідно до Положення про Державне агентство автомобільних доріг України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2014р. №439, інших нормативно-правових актів, цього Положення та покладених до нього завдань, і, зокрема, призначає на посаду та звільняє з посади начальника Служби, визначає ступінь відповідальності начальника Служби, відстороняє від виконання повноважень начальника Служби, покладає виконання обов`язків начальника Служби на іншу особу. Постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 року за №950 затверджений Порядок проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі за текстом Порядок). Пунктом 1 Порядку визначені випадки, за яких може бути проведено службове розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме: у разі невиконання або неналежного виконання ними службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об`єднанню громадян; у разі недодержання посадовими особами місцевого самоврядування законодавства про службу в органах місцевого самоврядування, антикорупційного законодавства; на вимогу особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або особи, яка для цілей Закону, прирівнюється до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з метою зняття безпідставних, на її думку, звинувачень або підозри; з метою виявлення причин та умов, що призвели до вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону в інший спосіб, за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або приписом Національного агентства з питань запобігання корупції за рішенням керівника органу, підприємства, установи, організації, в якому працює особа, стосовно якої пропонується проведення службового розслідування, а у разі його відсутності - особи, яка виконує його обов`язки. Крім того, абзацом 1 пункту 4 Порядку передбачено, що службове розслідування проводиться з відстороненням особи, стосовно якої проводиться службове розслідування, від здійснення повноважень на посаді або без такого відсторонення. Рішення про відсторонення приймається керівником органу. Як встановлено вище, службове розслідування за спірним наказом було призначено для перевірки інформації та з`ясування обставин відсутності позивача на робочому місці в період з 08.10.2020 по 13.10.2020. З листів Служби автомобільних доріг у Вінницькій області від 12.10.2020р. за номером 2479/1 та від 13.10.2020р. за номером 2491 вбачається, що позивач був відсутній на робочому місці 12.10.2020р. та 13.10.2020р. У поясненнях голові комісії заступнику Голови Державного агентства автомобільних доріг «Укравтодор» від 19.10.2020р. позивач зазначив, що 08.10.2020 він був затриманий співробітниками НАБУ та доставлений під вартою до м. Києва, перебував у приміщенні НАБУ, ІТТ ГУ НП м. Києва, ДП «Лук`янівське СІЗО», де і знаходився до 13.10.2020р. Таким чином, з огляду на відсутність позивача на робочому місці, він не міг виконувати службові обов`язки, а тому призначення службового розслідування за обставин невиконання службових обов`язків, з урахуванням мети, предмету і напрямків діяльності Служби автомобільних доріг у Вінницькій області, яку очолював позивач, а також його повноважень, що визначені Положенням про Службу, на думку суду, відповідає нормам Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000р. №950. При цьому суд відмічає, що абзац 1 пункту 4 Порядку надає право на відсторонення особи, стосовно якої проводиться службове розслідування, від здійснення повноважень на посаді. При ухваленні рішення суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 77-80 ЦПК України про їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. При цьому, згідно зі статтею 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведене, вимоги позивача не знайшли свого підтвердження належними засобами доказування, з огляду на що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed