Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до приватного акціонерного товариства Кіровоградське обласне обєднання сільськогосподарського рибного господарства «Кіровоградрибгосп» (далі - ПрАТ «Кіровоградрибгосп») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі. Після збільшення позовних вимог просив стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 34\~440,974\~грн. та по заробітній платі з урахуванням індексу інфляції заборгованості в сумі 2998,04 грн., відпускні в сумі 568,77 грн., судові витрати, а також просив допустити негайне виконання судового рішення. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що перебував у трудових відносинах із ВАТ «Кіровоградрибгосп», а з квітня 2012 року його було відсторонено від виконання роботи та заборонено допускати на територію підприємства. Про своє звільнення у квітні 2012 року йому відомо не було, а також не було відомо про час звільнення. На неодноразові звернення до відповідача про виплату заборгованості по заробітній платі відповіді не отримував, заборгованість сплачена не була. Після його неодноразових звернень до відповідача, правоохоронних та контролюючих органів на його адресу поштовим переказом №\~9/0131 від 04.11.2015 перераховано заборгованість по заробітній платі за 2012 рік у розмірі 4\~075,64 грн., а поштовим переказом № 7/0741 від 21.12.2015 перераховано заборгованість по відпускним за 2012 рік у розмірі 327,71 грн.. Відповідно до індивідувальних відомостей про застраховану особу ПФУ останній місяць нарахування йому заробітної плати ВАТ «Кіровоградрибгосп» є квітень 2012 року, тому відповідач йому повинен сплати середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто по 04.11.2015. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] проти позовних вимог заперечив, пояснив, що наказом № 8-к від 28.05.2012 [PERSON] звільнено із займаної посади за порушення дисципліни та неналежне виконання службових обовязків. Рекомендованим листом позивачу було вручено відповідний наказ, проте вказаний наказ останній не оскаржив. Позивачу було достовірно відомо про його звільнення з посади та можливість звернення до відповідача з вимогою про розрахунок. Тому вважає, що вини керівництва підприємства у неотриманні [PERSON] заробітної плати немає. Також позивач не надав суду докази, які підтверджували заборгованість відповідача за невикористану відпустку позивача. Судом встановлено, що\~ наказом №1/2-н від 03.05.2012 [PERSON] за порушення трудової дисципліни та неналежне виконання службових обовязків оголошено догану (а.с.95). Наказом № 8-к від 28.05.2012 було звільнено із займаної посади на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України за порушення трудової дисципліни та неналежне виконання службових обовязків (а.с.81). Як вбачається із довідки ВАТ «Кіровоградрибгосп», наказу про прийняття на роботу [PERSON] немає (а.с.97). Як вбачається з табелю обліку робочого часу за травень 2012 року позивачеві відмічено як прогули. З 28.05.2012 містися запис про звільнення позивача (а.с.90). Як свідчать відомості на виплату грошей у період з грудня 2011 року по квітень 2012 року [PERSON] нараховувалась заробітна плата, але виплачено її не було (а.с.87-89). Територіальною державною інспекцією з питань праці у Кіровоградській області за колективним зверненням працівників ПрАТ «Кіровоградрибгосп» проводилась перевірка щодо порушення відповідачем законодавства про працю, про що свідчить лист від 14.06.2012 за №Ко/147р-04-13 та оглянуті в судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення №1108/2488/12 (а.с.7-9, 46). Актом перевірки ТДІ з питань праці у Кіровоградській області від 14.06.2012 №11-13-034/0338 встановлено порушення ст.48 КЗпП щодо ведення трудових книжок працівників, ст.115 КЗпП щодо строків виплати заробітної плати, ст.30 Закону України «Про оплату праці» щодо обовязку власника або уповноваженого ним органу забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи, а також бухгалтерський облік витрат на оплату праці, у тому числі відсутні документи, які б свідчили про отримання [PERSON] заробітної плати з грудня 2011 року по квітень 2012 року, зокрема не виплачено 4075,64 грн. За результатами перевірки в.о. голови правління [PERSON] вручено припис про недопущення виявлених порушень в подальшому та складено протокол про адміністративне правопорушення для притягнення до відповідальності, передбаченої ч.1 ст.41 КУпАП (а.с.11-13, 46). У довідці ПрАТ «Кіровоградрибгосп» № 30 від 25.07.2016 зазначено, що штатний розклад за 2011 рік, документи про кадри та заробітну плату відсутні в звязку із тим, що попереднє керівництво на чолі [PERSON] не передали новому керівництву ПрАТ «Кіровоградрибгосп» (а.с. 80). Проте у довідці про доходи від 25.07.2016 ПрАТ «Кіровоградрибгосп» вказує, що [PERSON] за період з липня 2011 року по квітень 2012 року нараховано заробітну плату в сумі 9\~485 грн. (а.с.83). Індивідуальні відомості про застраховану особу, що надані ПФУ, також свідчать про нарахування позивачеві заробітної плати у період з 2009 року по квітень 2012 року (а.с.6). Отже, у день звільнення з позивачем не було проведено повного розрахунку, зокрема, не виплачено заборгованість із заробітної плати, нараховану з грудня 2011 року по квітень 2012 року. Фактично заборгованість сплачена ПрАТ «Кіровоградрибгосп» під час слухання судом справи 04.11.2015, коли відповідач перерахував поштовим переказом [PERSON] кошти в сумі 4075,64 грн. як заборгованість по заробітній платі за 2012 рік, про що сторони у судовому засіданні не заперечували (а.с.86). Відповідно до вимог ст.ст. 47, 116\~КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно із ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Сторона відповідача стверджувала, що позивач у день звільнення на робочому місці був відсутній, наказ про звільнення отримав 28.05.2012, до роботодавця про проведення з ним повного розрахунку не звертався, тому вина підприємства відсутня (а.с.92,94-96). Суд критично відноситься до таких доводів відповідача, оскільки усі дії позивача, а саме звернення до правоохоронних органів, управління держпраці у Кіровоградській області про порушення трудового законодавства, свідчать про те, що позивач намагався отримати заробітну плату, яку заборгувало підприємство. Як вбачається із копії звернення [PERSON] до прокурора Кіровоградського району від 10.04.2012 та з оглянутого наглядового провадження прокурора за заверненням [PERSON], [PERSON], [PERSON] на дії посадових осіб ПрАТ «Кіровоградрибгосп» № 3-37-12, позивача було відсторонено від роботи у квітні 2012 року, охорона підприємства взагалі з цього часу не пропускала його на територію ПрАТ «Кіровоградрибгосп». (а.с.111). Таким чином, відповідач в порушення ст.116 КЗпП України не виплатив позивачеві усіх сум, належних працівникові при звільненні, за що несе відповідальність, передбачену ч.1 ст.117 КЗпП України, та повинен виплатити позивачеві його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто з 29.05.2012 по 04.11.2015 у сумі 34440,97 грн. Статтею 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Пунктом 25 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» розяснено, що непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Рішенням Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року у справі №\~1-5/2012 вирішено, що в аспекті конституційного звернення положення ч.1 ст.233\~КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями ст.ст.116, 117, 237-1 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Тобто, початок перебігу тримісячного строку за заявою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки починається з наступного дня після виплати всіх належних позивачеві при звільненні сум. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.6 постанови №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обовязком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обовязкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. В п. 22 цієї ж постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що у справах, пов'язаних із вирішенням спорів про індексацію заробітної плати або компенсацію працівникам втрати її частини у зв'язку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що: 1) індексація заробітної плати провадиться згідно зі ст. 33 Закону в період між переглядами Верховною Радою України розміру мінімальної заробітної плати і здійснюється відповідно до Закону «Про індексацію грошових доходів населення» і тих положень Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 1998 р. N 663 (з внесеними змінами та доповненнями), котрі йому відповідають, підприємством, установою чи організацією, які виплачують заробітну плату, при її нарахуванні починаючи з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, який перевищив 105 відсотків (величину порога індексації). Згідно із ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 р. N 1427 «Про затвердження Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги (далі - споживчі ціни) за цей період зріс більш як на один відсоток. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін. Коефіцієнт приросту споживчих цін визначається як різниця між часткою від ділення індексу споживчих цін в останній місяць перед виплатою суми заборгованості на індекс споживчих цін у тому місяці, за який виплачується заробітна плата, та коефіцієнтом 1. Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Так, з відповідача слід стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку, що становить 34440,97 грн.( 40,14 грн. середньоденний розмір заробітної плати х 858 робочих днів тривалість затримки розрахунку), та 2998,04 грн. індексації заробітної плати. Позовні вимоги про стягнення компенсації за невикористану відпустку не підлягають задоволенню, оскільки за відсутності будь-яких бухгалтерських документів або інших доказів, які б свідчили про надання чи ненадання позивачеві відпусток, що дали б можливість зясувати питання про перебування [PERSON] у відпустці в період роботи в ПрАТ «Кіровоградрибгосп» та її тривалість, вирішити питання про розмір компенсації неможливо. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню із відповідача на користь позивача в розмірі 551,2 грн.. На підставі ст. 47, 116, 117 233\~КЗпП України, ст. 625 ЦК України, Рішення Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року у справі №\~1-5/2012, ст. 34 Закону України «Про оплату праці», постанови Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 р. N 1427 «Про затвердження Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати»,

Outcome: partial