Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належну йому земельну ділянку площею 5,7439 га, яка розташована на території Михайлівської селищної ради. У встановлений шестимісячний строк позивач звернулася із заявою про прийняття спадщини, але в ході ознайомлення з наданими документами нотаріусом виявлено, що у заповіті, що посвідчений 3 жовтня 2012 року приватним нотаріусом Михайлівського районного нотаріального округу Запорізької області і зареєстрований у реєстрі за №617, [PERSON] заповів позивачу земельну ділянку, яка належать йому на праві приватної власності і знаходяться на території Михайлівської селищної ради, проте в заповіті не вказано площу земельної ділянки, її кадастровий номер та згідно якого документу вона належала заповідачу, що є перешкодою у видачі свідоцтва про право на спадщину. У зв'язку цим, позивач просить здійснити тлумачення заповіту, складеного [PERSON], встановивши, що [PERSON] здійснив розпорядження на користь [PERSON] щодо належної йому земельної ділянки площею 5,7439 га, кадастровий номер 2323355100:001:0018, розташованої на території Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області, згідно даних Державного акту на право приватної власності на землю серії ЗП №046171, виданого 4 серпня 2004 року [PERSON] для ведення особистого селянського господарства. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи при його відсутності, просить задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача Михайлівської селищної ради в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити з наступних підстав. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 12 грудня 2013 року. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЗП № 046171 від 4 серпня 2004 року, [PERSON] належала земельна ділянка розміром 5,7439 га, розташована на території Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області, надана для ведення особистого селянського господарства. За життя [PERSON] 3 жовтня 2012 року склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Михайлівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за №617, яким заповів [PERSON] належну йому на праві приватної власності земельну ділянку, розташовану на території Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Після смерті [PERSON], позивач [PERSON] прийняв спадщину у встановлений законом строк, проте не може оформити свої спадкові права через нотаріальну контору шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину, оскільки в заповіті не зазначено яку саме земельну ділянку заповідано спадкодавцем (не вказано площу земельної ділянки, її кадастровий номер, згідно якого документа вона належить заповідачеві), про що позивач отримав роз'яснення нотаріуса. Відповідно до положень ч.2 ст.1256 ЦК України, у разі спору між спадкоємцями, тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 ЦК України. За положеннями ч.3 ст.213 ЦК України, при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Відповідно до вимог п.159 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року №20/5, при посвідченні заповіту від заповідача не вимагається подання доказів, які підтверджують його право на майно, що заповідається, у зв'язку з чим, при посвідченні заповіту [PERSON] приватним нотаріусом Михайлівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] не вимагалось документів на підтвердження права власності на земельну ділянку, яку мав намір заповісти [PERSON] Поняття земельної ділянки, як об'єкту права власності визначено в ст.79 ЗК України, згідно з якою земельною ділянкою є частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Виходячи з наведеного, оскільки справжню волю спадкодавця визначити неможливо в зв'язку з його смертю, в результаті здійснення тлумачення заповіту [PERSON] за правилами ч.3 ст. 213 ЦК України, суд приходить до висновку, що у заповіті [PERSON] під земельною ділянкою, яка належить йому на праві приватної власності і знаходиться на території Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області належить розуміти належну померлому [PERSON] на праві власності земельну ділянку, площею 5,7439 га, кадастровий номер 2323355100:001:0018, розташованої на території Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЗП №046171, виданого 4 серпня 2004 року [PERSON] для ведення особистого селянського господарства. На підставі викладеного,

Outcome: approved