Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука з дійсним позовом. На обґрунтування позовних вимог зазначив, що в мережі Інтернет, а саме на веб-ресурсі Інтернет-видання Полтавщина було розміщено статтю «Автозаводська райрада Кременчука висловила свою позицію щодо конфлікту із звільненими працівниками». Поширена в мережі Інтернет частина інформації стосовно нього у вказаній статті не відповідає дійсності, є недостовірною і такою, що порушує його право на повагу до його честі і гідності, а також негативно впливає на його ділову репутацію, оскільки він є публічною особою, перебуваючи на посаді першого заступника голови Глобинської районної державної адміністрації, займаючись громадською діяльністю. Частина інформації викладеної у вищевказаній статті в подальшому була використана як джерело інформації спрямованої на дезінформацію громадськості та дискредитації його, як кандидата на посаду міського голови м. Глобино, напередодні виборів. Посилаючись на вказані обставини просив суд визнати, шо розміщена (опублікована) на веб-ресурсі Інтернет-видання «Полтавщина» Виконавчим комітетом Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області та [PERSON] стаття «Автозаводська райрада Кременчука висловила свою позицію щодо конфлікту із звільненими працівниками» та лист останніх від 25.03.2015 року, є неправдивою в частині інформації: «...Після звільнення у липні 2013 року вищевказаний громадянин подав на даний момент більше 130 (ста тридцяти) позовів: 28 позовів - про «захист своїх прав» та інші позови, як адвокат - від імені деяких звільнених працівників за винагороду...»; «...службове недбальство, «непрофесійні дії, а точніше протиправну бездіяльність посадових осіб виконкому, які призводять до завдання бюджету Автозаводського району Кременчука, а відповідно і бюджету міста, значної майнової шкоди» здійснено саме цією посадовою особою та з її вини...»; «...Колишній начальник юридичної служби [PERSON], виконуючи свої функціональні обовязки не вважав, що права працівників порушені, погоджував відповідні документи, як потім виявилося знав про факти невідповідності чинному законодавству колективного договору, недоліків інших документів, але замовчував їх, вочевидь для подальшого використання в судах, та звільнившись, використав цю інформацію проти органу місцевого самоврядування» Основним методом «боротьби за правду» у гр. [PERSON] с неправдива інформація...»; «...Працюючи па вказаній посаді, [PERSON]II. періодично допускав факти неналежного виконання працівником покладених на нього трудових обов'язків та порушення трудової дисципліни (при необхідності приведемо докази цього). В липні 2013 р. було виявлено факт порушення [PERSON] режиму перебування на лікарняному, про зміни в стані здоровя не повідомив, отримав відшкодування по Фонду соціального страхування...»; «...Відповідно до cт. 10 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» для осіб, які звільнилися з посад або припинили діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави, місцевого самоврядування встановлюються певні обмеження, в тому числі і «забороняється...представляти інтереси будь-якої особи у справах (у тому числі тих, що розглядаються в судах), в яких іншою стороною є орган (органи), в якому (яких) вони працювали». Всупереч цьому, [PERSON] особисто розшукує звільнених в різні часи працівників та за винагороду діє від їх імені в судах...»; «...В жовтні 2014 р. в Автозаводському суді було виявлено факт підробки адвокатом [PERSON] підпису колишнього працівника виконкому...»; «...В грудні 2014 року кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Полтавської області (голова [PERSON]) попередила [PERSON] про недопущення в подальшому порушень чинного законодавства. Виконавчий комітет районної ради отримав інформацію, що в січні 2015 року колегія суддів Автозаводського районного суду м. Кременчука виявила факти використання адвокатом [PERSON] копій однієї ж тієї квитанції про сплату судового збору протягом 2014-2015 років та направила звернення до прокуратури міста щодо встановлення факту порушення чинного законодавства цим «юристом». Вищезазначені факти не дають можливості вважати дії гр.[PERSON] порядними та чесними...»; Зобов'язати відповідачів солідарно спростувати дану інформацію шляхом розміщення (опублікування) в Інтернет-виданні Полтавщина інформацію про ухвалене судове рішення по даній цивільній справі, включаючи публікацію резолютивної частин даного судовою рішення. В судове засідання позивач не з'явився. Надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідачі, Автозаводська районна рада м.Кременчука Полтавської області, [PERSON], Інтернет видання «Полтавщина» були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, але 14.06.2016 року повторно не зявились в судове засідання. Частиною 4 ст.169 ЦПК України встановлено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши матеріали позовної заяви, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Відповідно до ст. 34 Конституції України кожному гарантується також і право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Згідно ч.2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Згідно ч.1ст. 270 ЦК України відповідно до Конституції України фізична особа має право на повагу до гідності та честі. Судом встановлено, що на веб-ресурсі Інтернет-видання «Полтавщина» 25.03.2015 року було розміщено статтю «Автозаводська райрада Кременчука висловила свою позицію щодо конфлікту із звільненими працівниками». У статті зазначено, що до Інтернет-видання «Полтавщина» звернувся керуючий справами виконкому Автозаводської райради Кременчука [PERSON] з листом від 25.03.2015 року за вих.01-24/739 в якому просила висвітлити позицію виконкому у відповідь на звинувачення колишнього юриста Молодчина В.П.. Також, на даному веб-ресурсі було розміщено повний текст вищевказаного листа. Зокрема у вказаному листі зазначено: «...Після звільнення у липні 2013 року вищевказаний громадянин подав на даний момент більше 130 (ста тридцяти) позовів: 28 позовів - про «захист своїх прав» та інші позови, як адвокат - від імені деяких звільнених працівників за винагороду...»; «...службове недбальство, «непрофесійні дії, а точніше протиправну бездіяльність посадових осіб виконкому, які призводять до завдання бюджету Автозаводського району Кременчука, а відповідно і бюджету міста, значної майнової шкоди» здійснено саме цією посадовою особою та з її вини...»; «...Колишній начальник юридичної служби [PERSON], виконуючи свої функціональні обовязки не вважав, що права працівників порушені, погоджував відповідні документи, як потім виявилося знав про факти невідповідності чинному законодавству колективного договору, недоліків інших документів, але замовчував їх, вочевидь для подальшого використання в судах, та звільнившись, використав цю інформацію проти органу місцевого самоврядування» Основним методом «боротьби за правду» у гр. [PERSON] с неправдива інформація...»; «...Працюючи па вказаній посаді, [PERSON]II. періодично допускав факти неналежного виконання працівником покладених на нього трудових обов'язків та порушення трудової дисципліни (при необхідності приведемо докази цього). В липні 2013 р. було виявлено факт порушення [PERSON] режиму перебування на лікарняному, про зміни в стані здоровя не повідомив, отримав відшкодування по Фонду соціального страхування...»; «...Відповідно до cт. 10 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» для осіб, які звільнилися з посад або припинили діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави, місцевого самоврядування встановлюються певні обмеження, в тому числі і «забороняється...представляти інтереси будь-якої особи у справах (у тому числі тих, що розглядаються в судах), в яких іншою стороною є орган (органи), в якому (яких) вони працювали». Всупереч цьому, [PERSON] особисто розшукує звільнених в різні часи працівників та за винагороду діє від їх імені в судах...»; «...В жовтні 2014 р. в Автозаводському суді було виявлено факт підробки адвокатом [PERSON] підпису колишнього працівника виконкому...»; «...В грудні 2014 року кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Полтавської області (голова [PERSON]) попередила [PERSON] про недопущення в подальшому порушень чинного законодавства. Виконавчий комітет районної ради отримав інформацію, що в січні 2015 року колегія суддів Автозаводського районного суду м. Кременчука виявила факти використання адвокатом [PERSON] копій однієї ж тієї квитанції про сплату судового збору протягом 2014-2015 років та направила звернення до прокуратури міста щодо встановлення факту порушення чинного законодавства цим «юристом». Вищезазначені факти не дають можливості вважати дії гр.[PERSON] порядними та чесними...». Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» передбачено, що суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. В абз.5 п.15, п.18 вказаної постанови Пленуму Верховного суду України зазначено, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Надані позивачем докази не підтверджують те, що внаслідок поширення інформації, яка міститься в статті «Автозаводська райрада Кременчука висловила свою позицію щодо конфлікту із звільненими працівниками» та в листі від 25.03.2015 року за вих.01-24/739 керуючого справами виконавчого комітету Автозаводської районної ради м.Кременчука Полтавської області [PERSON], які були розміщені на веб-ресурсі Інтернет-видання «Полтавщина» 25.03.2015 року, були порушені його особисті немайнові права. Зі змісту положень ст. 277 ЦК України вбачається, що не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їхньої відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати. Статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Як відзначив суд в своєму рішенні у справі «Швидка проти України», згідно з усталеною практикою Суду, свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1статті 10 Конвенції, є однією з важливих засад демократичного суспільства і однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції свобода вираження поглядів стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або несерйозні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства». Крім того, стаття 10 захищає не тільки зміст ідей і інформації, що виражаються, але і форму їх поширення. З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що з боку Автозаводської районної ради м.Кременчука Полтавської області зазначена інформація за своїм змістом є критичною оцінкою певних фактів, яка будучи вираженням суб'єктивної думки не може бути розцінена як неправдива інформація. Таким чином, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову [PERSON].

Outcome: dismissed