Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить звільнити його від сплати аліментів на утримання дочки, присуджених рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 26.02.2014року на користь [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що з 10.06.2005 року по 26.02.2014 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу вони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26.02.2014 року, шлюб між ними був розірваний, та з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 10.02.2014 року і до повноліття дитини. Постановою державного виконавця від 20.03.2014року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №57902034, за яким з його заробітної плати до теперішнього часу утримуються визначені судом аліменти. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20.11.2019року визначено місце проживання неповнолітньої [PERSON] разом із ним. На теперішній час дитина фактично проживає з ним, у зв`язку з цим просив звільнити його від сплати аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] , на утримання доньки. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 23.01.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 23.01.2020року було зупинено стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] , що провадяться на підставі виконавчого листа №645/110/14-ц від 20.03.2014року, виданого Фрунзенським районним судом м.Харкова у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 21.02.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести за його відсутності та відсутності його представника. Проти заочного вирішення справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановлений законом порядок. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.06.2005 року, та у відповідності із свідоцтвом про народження, сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 26.02.2014року, шлюб, між [PERSON] та [PERSON] було розірвнао, та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 лютого 2014року і до повноліття дитини. Заочним ріщенням Московського районного суду м.Харкова від 20.11.2019року, визначено місце проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з батьком, [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що дочка сторін проживає разом із позивачем. Частиною 2 статті 18 СК України передбачено, що одним із способів захисту сімейних прав та інтересів є зокрема припинення правовідношення, а також його анулювання. За змістом ст.181 СК України аліментами є кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина. За приписами ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Вимогами ст.273 СК України визначено, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Відповідно до ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Як визначено ч. 8, 9 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до п. 17, 22 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку, що кожен з батьків зобов`язаний брати участь в утриманні своїх дітей. Один з батьків, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний, зокрема, на підставі рішення суду, сплачувати аліменти на її утримання. Одержувачем таких аліментів, як правило, являється особа з якою проживає дитина (другий і батьків, опікун або піклувальник, тощо). Сплачені аліменти являються власністю дитини, але їх одержувач має право розпоряджатися ними виключно на потреби дитини і в її інтересах. При цьому платник аліментів зберігає право здійснювати контроль за цільовим використанням аліментів, що забезпечує дотримання найкращих інтересів дитини. Таким чином слід прийти до висновку про те, що у разі, якщо батьки дитини проживають окремо та коли особа, з якої стягуються аліменти, починає проживати разом з дитиною, на яку такі аліменти сплачує, та утримує цю дитину, сплата аліментів іншому з батьків, який, відповідно, починає проживати окремо від дитини, втрачає сенс, адже вказані кошти платник аліментів має можливість безпосередньо витратити саме на утримання дитини. Як встановлено судом, підставою звернення позивача до суду з приводу звільнення від сплати аліментів на користь відповідача стало те, що дитина, на утримання якої з нього раніше були стягнуті аліменти, проживає разом з ним, а не з матір`ю. Враховуючи те, що сімейний стан платника аліментів та особи, що їх одержує, змінився, дитина стала проживати разом з батьком, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення аліментів на дитину, адже стягнення аліментів з того з батьків, з ким постійно проживає дитина, не відповідає вимогам ч. 2 ст. 181 СК України. При цьому, суд враховує, що відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На підставі викладеного,

Outcome: approved