Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями в с. Тростянець по вул. Вишневій, 71 Ківерцівського району Волинської області. За даною адресою зареєстровані він та [PERSON] відповідач по справі, та їхня спільна дитина [PERSON] Відповідач з вересня 2013 року за вказаною адресою не проживає, відколи вони розірвали шлюб, проте добровільно знятися з реєстрації за вказаною адресою не бажає. Тому просить усунути перешкоди в користуванні власністю, шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком у с. Тростянець по вул. Вишневій, 71 Ківерцівського району Волинської області. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, до суду подано заяву, згідно якої останні підтримують свої позовні вимоги, просять їх задоволити, а розгляд справи проводити без їх участі /а.с.43/. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником житлового будинку №71 з надвірними будівлями і спорудами по вулиці Вишневій у с. Тростянець Ківерцівського району Волинської області, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 20.07.2012 року та витягом про державну реєстрацію прав /а.с. 41-42/. Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 06.09.2016 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя в частині поділу житловому будинку № 71 по вул. Вишневій, у с. Тростянець Ківерцівського району Волинської області відмовлено /а.с. 38-40/. Судом встановлено, що [PERSON] не проживає у житловому будинку № 71 по вул. Вишневій у с. Тростянець Ківерцівського району Волинської області протягом останнього року, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 23.06.2017 року /а.с. 17/ Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, відповідно до якої до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, а відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Виходячи з наведеного, при доведеності непроживання без поважних причин відповідача більше року у будинку він може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що [PERSON] не проживає у [INFO] більше одного року, але перебуває на реєстраційному обліку за вищевказаною адресою, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити повністю.

Outcome: approved