Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача та просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON], зареєстрований Печерським Відділом реєстрації актів громадського стану у місті Києві, актовий запис № 54 від 23.06.1990 року. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що 23.06.1990 року між сторонами було укладено шлюб. Від цього шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дітини. Внаслідок цього, подальше спільне проживання та збереження шлюбу вважає неможливим. Спільне господарство сумісно не ведеться, спільне проживання припинено з 2011 року. [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце, день і час розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача подала до суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності та відсутності позивача, позов з викладених у ньому підстав підтримала, просила задовольнити та не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с.29). [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про місце, день і час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За викладених підстав, а також враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних в справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно із ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Судом встановлено, що 23 червня 1990 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Печерським Відділом реєстрації актів громадського стану у місті Києві, актовий запис № 54 (а.с. 4). У шлюбі у подружжя народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження (а.с. 7). Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст.112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам подружжя. З'ясувавши дійсні взаємини подружжя, причини подання позову про розірвання шлюбу, інші обставини життя подружжя, судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. Суд не знаходить підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя у відповідності до ст. 111 СК України. За таких обставин, оскільки позивач наполягає на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] до [PERSON] має бути розірваний. Оскільки позов підлягає задоволенню з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved