Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позов мотивовано тим, відповідно до договору купівлі продажу нерухомого майна від 15.06.2006 року позивач є власником квартири [ADDRESS], в якій зареєстрований відповідач, але проживає в даній квартирі понад 18 років. Позивач змушений звернутись до суду з даним позовом та просити виселити [PERSON] у примусовому порядку, адже рахунки за всі комунальні платежі лежать на позивачу, а його доходи не такі великі. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою №48 в будинку №44 по вул. Некрасова в м. Вінниці. Представник позивача уточнив позовні вимоги, згідно яких просив усунути [PERSON] А,В.перешкоди в користуванні власністю, шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловою квартирою №48 в будинку №44 по вул. Некрасова в м. Вінниці. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав за обставин викладених в ньому, просив позов задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин. Заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі продажу від 15.06.2006 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.4-5, 6, 7). Згідно акту МКП «ЖЕК №5» №54 від 09.02.2016 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], однак за даною адресою не проживає (а.с.9). Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі №6-57цс11, у разі будь яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник, згідно вимог ст. ст. 16, 319, 321, 391 ЦК України має право вимагати усунення відповідних перешкод, шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, в тому числі, і шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням. Дана правова позиція Верховного Суду України згідно вимог ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою при застосуванні судами норм матеріального права у подібних правовідносинах. В силу ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною першою статті 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно\~ ст. 109 ЖК України\~виселення з займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до ч. 2\~ст. 346 ЦК України\~право власності може буди припинене в інших випадках, встановлених законом. Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач не проживає у вищевказаному житловому будинку без поважних причин більше одного року, але будучи зареєстрованим у даному житловому будинку, він перешкоджає позивачу належним чином використовувати свої право власника на дану квартиру. Після дослідження та оцінки доказів у справі, наданих позивачем відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, вони вважаються судом належними та допустимими, згідно до ст. ст. 58, 59 ЦПК України і вони свідчать про наявність перешкод позивачу у користуванні належною йому власністю та підстав для визнання відповідача, таким, що втратив право користування житлом, так як він без поважних причин понад рік відсутній в ньому, за відсутності між позивачем і відповідачем домовленості про це і відсутністю причин передбачених законом, які вважаються поважними. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що [PERSON] втратив право користування житлом - квартирою №48 в будинку №44 по вул. Некрасова в м. Вінниці, оскільки без поважних причин понад рік не проживав в помешканні за місцем реєстрації, тобто, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню відповідно до\~ст. 405 ч.2 ЦК України, в якій йдеться про те, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, і ст. 391 ЦК України, в якій йдеться про те, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За клопотанням представника позивача судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 3, 7 СК України, ст. 109 ЖК України, ст. ст. 317, 321, 346, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved