Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рогатинського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві зазначено, що 11 березня 1994 року між позивачем і відповідачкою по справі у виконавчому комітеті Стратинської сільської Рогатинського району Івано-Франківської області було зареєстровано шлюб, про що було зроблено актовий запис за №1. Від спільного проживання в шлюбі в них народилося двоє дітей - дочка [PERSON], [INFO] і [PERSON],[INFO], які досягли повноліття. В 2004 році вони припинили спільне проживання, він проживає у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою. Шлюб носить формальний характер. Примирення між ними неможливе. Просив шлюб розірвати. У судове засідання [PERSON] не з'явився, направив на адресу суду заяву про слухання справи у його відсутності. Просив шлюб розірвати, не надавати йому терміну для примирення, оскільки примирення між ними неможливе (а.с.11). Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала повністю. Просила шлюб розірвати, справу слухати у її відсутності, про що направила на адресу суду письмове клопотання (а.с.10). Суд, вислухавши доводи позивача, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER], виданого 11 березня 1994 року виконавчим комітетом Стратинської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківській області, 11 березня 2014 року було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], про що було зроблено актовий запис за №1. Після одруження дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.3). [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою [ADDRESS], що підтверджується довідкою №20/609, виданою 02.10.2014 року Рогатинським РС УДМС України в Івано-Франківській області (а.с.7). Відповідно до вимог ст.112 СК України при розірванні шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову. Бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дані положення закріплені у ст.55 Сімейного кодексу України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Суд не зобов'язаний призначати сторонам строк для примирення. Це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на почуттях любові та поваги, підтримки один одного. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, з 2004 року спільно не проживають, малолітніх дітей на утриманні в подружжя немає, у обох наявне стійке волевиявлення, направлене на припинення сімейних відносин. Викладені обставини свідчать про те, що подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї неможливе, суперечитиме інтересам сторін, що має істотне значення, а тому позов підлягає до задоволення. На підставі ст.ст.109, 110, 112 ч.2 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved