Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до Приватного підприємства «Д» Торговий дім «Тернопіль» про стягнення невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, посилаючись на те, позивач працював у відповідача із 26 травня 2014 року до 09 липня 2014 року завідувачем складу та був звільнений на підставі п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України - за згодою сторін. Згідно діючого законодавства відповідач зобов'язаний провести виплату в день звільнення, однак на неодноразові звернення, добровільно провести виплату не бажає. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просять суд стягнути з відповідача 3714,28 грн. заборгованості по заробітній платі, а також 1000 грн. завданої йому моральної шкоди. Представник відповідача Приватного підприємства «Д» Торговий дім «Тернопіль» в судове засідання не з»явився, і не повідомив суд про причину своєї неявки, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. Відповідно до ч.3 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд встановив 26 травня 2014 року [PERSON] був прийнятий на роботу на посаду завідувача складу на Приватне підприємство «Д» Торговий дім «Тернопіль» із обумовленою сумою заробітної плати у місячному розмірі 3 000 грн. 09 липня 2014 року [PERSON] було звільнено за угодою сторін на підставі п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України. У відповідності до вимог ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначений сум. Однак, розрахунок із позивачем не проведено та, заборгованості по заробітній платі не виплачено. Будучи допитаним в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила суду обставини зазначені позивачем. В силу ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до абз. 3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року, середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці, що передують події, якою пов'язана відповідна виплата. Згідно п. 5 Порядку нарахування виплат у випадку збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати. Пунктом 8 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається' діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньої заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Таким чином, заборгованість по заробітній платі відповідача перед [PERSON], за період із 01.06.2014 р. по 23.07.2014 р., виходячи із заробітної плати у розмірі 3000 грн., кількості робочих днів у червні (19) та липні (23), а також кількості відпрацьованих за ці місяці робочих днів (26), становить: ((3 000 + 3 000)/(19+23))*26=3 714 грн. 28 коп. Проаналізувавши докази в їх сукупності суд вважає, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем трудових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з Приватного підприємства «Д» Торговий дім «Тернопіль» в користь [PERSON] 3 714 грн. 28 коп. заборгованості по заробітній платі. Відповідно до п.2 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав… Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Доказів моральних страждань та втрати нормальних життєвих зв'язків, що вимагають додаткових зусиль для організації свого життя, позивачем не наведено та судом не здобуто, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Також, на підставі ст.88 ЦПК України, слід стягнути з Приватного підприємства «Д» Торговий дім «Тернопіль» в користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: partial