Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду із позовною заявою до [PERSON] , Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» м. Київ (Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» м. Київ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди, який мотивував тим, що 20.09.2016р. о 08-30год. відповідач [PERSON] у м. Сєвєродонецьк Луганської області, рухаючись на автомобілі ВАЗ2102, д.н. [NUMBER] по вул. Б.Ліщини, 1-І проігнорувала вимоги ПДР України, а саме зупиняючись на вимогу головного автомобіля колони скоїла зіткнення з автомобілем позивача MITSUBISHI LANSER, р.н. [NUMBER] , який був припаркований з правої сторони проїжджої частини дороги, так як позивач зупинився на вимогу транспортного засобу супроводу автомобілів колони, пошкодив при цьому задню частину свого автомобіля. Відповідач [PERSON] визнала себе винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України. Даним правопорушенням [PERSON] позивачу було завдано майнову та моральну шкоду. На момент скоєння ДТП відповідальність відповідача була застрахована страховою компанією ПАТ СК «Країна». Заява про виплату страхового відшкодування подана позивачем ПАТ СК «Країна» 20.09.2016р. Позивачу було завдано матеріальну шкоду у розмірі 32800грн. Згідно вимог ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Страхова виплата, яка була сплачена позивачу ПАТ СК «Країна» склала 16446,10грн., якої було недостатньо для повного відшкодування нанесеної позивачу шкоди. [PERSON] \~ вважає, що він, як власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої майнової шкоди, яка підлягає стягненню з ПАТ СК «Країна» у сумі 16353,90грн. Крім майнової шкоди, позивачу завдано моральну шкоду, внаслідок ушкодження майна в результаті ДТП. Моральну шкоду позивач оцінює у 6000грн. Тому, [PERSON] звернувся до суду з позовом і просить стягнути з [PERSON] моральну шкоду у розмірі 6000грн.; стягнути солідарно з ПАТ СК «Країна» та [PERSON] майнову шкоду у розмірі 16353,90грн., в якості вартості відновлювального ремонту транспортного засобу; стягнути з [PERSON] витрати на правничу допомогу у розмірі 11,800грн. 24.01.2019р., 30.08.2019р. до Сєвєродонецького міського суду Луганської області надійшов відзив ПАТ СК «Країна», який мотивовано тим, що 12.03.2016 між ПАТ СК «Країна» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів\~ №АЕ/7435466 (далі - Поліс), забезпечений транспортний засіб «Мітсубісі Лансер», д.р.н. [NUMBER] . 20.09.2016 у м. Сєвєродонецьк Луганської області мала місце ДТП за участю забезпеченого т/з «Мітсубісі Лансер» д.р.н. [NUMBER] , яким керувала [PERSON] та т/з ВАЗ 2102 д.р.н. [NUMBER] , який був припаркований з правої сторони проїжджої частини, належний [PERSON] . Про подію обома учасниками був складений євро протокол, у якому [PERSON] визнала себе винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. [PERSON] 20.09.2016р. було повідомлено Страховика про ДТП та подано заяву щодо погодження розміру страхового відшкодування, в якій він зазначає про завданий йому розмір страхового відшкодування в сумі 16446,10грн. Заявлений розмір страхового відшкодування в повному обсязі виплачено потерпілому [PERSON] 21.02.2017р. Потерпілий сам заявив дану суму страхового відшкодування і був згоден з даною сумою. Про даний факт свідчить те, що після спливу майже в два роки позивач вирішив звернутися до ПАТ СК «Країна» і тепер вже вирішив, що сума страхового відшкодування повинна бути більшою, ніж заявлена ним у заяві вх.№13152. Законом не передбачена можливість відмови від поданої заяви. Зважаючи на те, що [PERSON] відмовився від проведення експертизи для встановлення суми пошкодженого т/з, з чого випливає, що страховою компанією реальні збитки відшкодовані, шляхом виплати страхового відшкодування у розмірі 16446,10грн., дана виплата була здійснена страховою компанією 21.02.2017р. Враховуючи наведені факти, відповідач в особі ПАТ СК «Країна» в повному обсязі заперечує проти заявлених позовних вимог [PERSON] , оскільки свої зобов`язання за полісом ОСЦВП АЕ/7435466 по випадку, що мав місце 20.09.2016 у м. Сєвєродонецьк Луганської області виконала у повному обсязі.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги, просили суд задовольнити позов у повному обсязі.\~ Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник АТ СК «Країна» Грушко Є.В. заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2,5 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. З матеріалів справи вбачається, що 12.03.2016 між ПАТ СК «Країна» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів\~ №32/АЕ/7435466, забезпечений транспортний засіб «Мітсубісі Лансер», д.р.н. [NUMBER] . 20.09.2016 у м. Сєвєродонецьк Луганської області мала місце дорожньо транспортна пригода за участю забезпеченого т/з «Мітсубісі Лансер» д.р.н. [NUMBER] , яким керувала [PERSON] та т/з ВАЗ 2102 д.р.н. [NUMBER] , який був припаркований з правої сторони проїжджої частини, належний [PERSON] . Про подію обома учасниками був складений євро протокол, у якому [PERSON] визнала себе винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Згідно копії повідомлення про дорожньо транспортну пригоду вх.№11912 від 20.09.2016р. [PERSON] було повідомлено ПАТ СК «Країна» про ДТП та подано заяву на виплату страхового відшкодування, про що свідчить копія заяви вх.№13153 від 05.10.2016р. З копії заяви щодо погодження розміру страхового відшкодування (вх.№13152 від 05.10.2016р.) видно, що [PERSON] погоджується з розміром страхового відшкодування в сумі 16446,10грн. На проведенні експертизи пошкодженого т/з MITSUBISHI LANSER, р.н. [NUMBER] не наполягає. Після виплати страхового відшкодування будь-яких претензій до ПАТ СК «Країна» мати не буде. Заявлений [PERSON] розмір страхового відшкодування в повному обсязі виплачено останньому 21.02.2017р., що підтверджується копією платіжного доручення №292 від 21.02.2017р. та відомістю №351 від 21.02.2017р. Відповідно до ст.25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Стаття 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо - транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно ст.22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно п.36.2 ст.36 Закону України «Про\~ обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Згідно ст.988, 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). У відповідності до ст.9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України. Згідно п.1.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Пункт 1.4 визначено, що методика застосовується з метою, зокрема визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ. З урахуванням вищевикладеного, беручи до уваги те, що [PERSON] звертаючись із заявою до страховика про виплату страхового відшкодування, визначив розмір такого відшкодування, вказавши його у заяві, тобто погодився на відшкодування страховою компанією збитків саме у заявленому розмірі, відмовився від проведення експертизи для встановлення суми пошкодженого транспортного засобу, суд вважає, що страховою компанією відшкодовані реальні збитки шляхом виплати [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 16446,10грн. ПАТ СК «Країна» свої зобов`язання за полісом по випадку, що мав місце 20.09.2016р. у м. Сєвєродонецьк Луганської області виконала у повному обсязі.\~\~ Аналогічна судова практика щодо вирішення подібних спірних правовідносин міститься в постанові Верховного Суду від 21.02.2018р. у справі №752/4758/16-ц, постанові Апеляційного суду Донецької області від 21.02.2018р. у справі №242/1355/16-ц. Разом з цим, позивачем до позовної заяви додано товарний чек №26 від 04.10.2016р. на суму 18800грн. та Акт виконаних робіт від 26.09.2016р. Суд відзначає, що вказані документи не можуть вважатися об`єктивною оцінкою заподіяних реальних збитків, оскільки розмір страхового відшкодування був встановлений та оцінений відповідачем відповідно до вимог Закону України «Про\~ обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, вказані документи не відображають вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу, яке відшкодоване відповідачем відповідно до вимог ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Щодо солідарного обов`язку відповідачів суд відзначає наступне. Позивач пред`явив вимогу щодо солідарного стягнення майнової шкоди у розмірі 16353,90грн. в якості вартості відновлювального ремонту транспортного засобу заборгованості з відповідачів. Судом встановлено, що на момент ДТП ПАТ СК «Країна» була страховиком, а [PERSON] керувала т/з забезпеченим за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі ЦК) України. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України). Згідно з пунктом 9 частини першої статті 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим. Відносини у цій сфері регулює Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV). Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону № 1961-IV). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, ПАТ СК «Країна», уклавши з [PERSON] договір обов`язкового страхування\~ цивільно-правової відповідальності взяло на себе обов`язок у межах страхової суми відповідати за шкоду, завдану страхувальником третій особі. Відповідно до статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Законодавство України, чинне як на момент виникнення спірних правовідносин, так і на час розгляду справи не передбачає солідарного обов`язку страховика та страхувальника щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП майну потерпілого. Відтак, вимога щодо солідарного стягнення з відповідачів майнової шкоди у розмірі 16353,90грн. в якості вартості відновлювального ремонту транспортного засобу задоволенню не підлягає. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018р. у справі №308/3162/15-ц, від 12.09.2018р. №569/96/17, від 03.10.2018р. №760/1541/15\~ Стосовно позовної вимоги сторони позивача щодо стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди, суд зазначає наступне.\~ Згідно ч. 1, 3, 4, 5 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Частиною 1 ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Суд на підставі ч.6 ст.82 ЦПК України виходить з того, що мало місце заподіяння [PERSON] відповідачем [PERSON] страждань, яких [PERSON] зазнав у зв`язку із\~ пошкодженням його майна (транспортного засобу).\~ Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. В обґрунтування наявності моральної шкоди позивач [PERSON] посилається на те, що пошкодження автомобіля в результаті ДТП призвело до суттєвих переживань щодо пошуку грошей на проведення ремонту транспортного засобу. Після ДТП позивачу та його близьким довелося пересісти на громадський транспорт та взяти в оренду автомобіль, що викликало незручності у пересуванні. Багато запланованих справ, що потребували пересування автотранспортом довелося відкласти, а від деяких взагалі відмовитися. На цьому підґрунті у нього часто проявляються емоційні спалахи, виникає дратівливість, збудливість.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом. Виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи те, що позивач [PERSON] в результаті протиправних дій відповідача [PERSON] отримав душевні страждання у зв`язку з втратою можливості мати звичний для себе устрій життя, був позбавлений можливості використовувати свій автомобіль за призначенням, суд вважає, що сума 6000грн. буде достатньою компенсацією за спричинені позивачу душевні страждання. А тому позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди слід задовольнити в повному обсязі. При вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 та ч.1-3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Матеріалами цивільної справи підтверджується, що позивачем було подано документи на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та представником позивача прийнято участь в судових засіданнях. Враховуючи наведене та складність справи, незначний час судових засідань, в яких приймав участь представник позивача, пропорційність витрат до предмету спору та обсягу фактично наданих послуг і результатів розгляду справи, з урахуванням вимог ч.3 ст.141 ЦПК України, суд вважає достатнім розміром стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача витрат, понесених на правничу допомогу у розмірі 500грн., а тому заява позивача підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із п.36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року із змінами та доповненнями, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом). Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією №35574988 від 27.09.2018р. про сплату судового збору в сумі 704,80грн. Враховуючи те, що задоволено 26,84% позовних вимог (6000грн. від 16353,90грн. складає 26,84%), то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] суму понесених судових витрат у розмірі 189,17грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (704,80*26,84%/100 = 189,17).

Outcome: partial