Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, що знаходиться в [ADDRESS]. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він є власником вказаного будинку. Відповідачі, його невістка [PERSON] та внучка [PERSON], зареєстровані у спірному будинку, однак не проживають у приміщенні з квітня 2013 року без поважних причин, участі в утриманні будинку не приймають. Йому відомо, що в квітні 2013 року вони виїхали на постійне місце проживання до Республіки Білорусь, де проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. В добровільному порядку знятися з реєстрації відповідачі не бажають, що і стало підставою звернення з позовом до суду. Позивач на підготовче засідання не з'явився, від нього надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, просить позов задовольнити з підстав викладених у ньому. Від відповідача [PERSON] особисто та як законного представника неповнолітнього відповідача, [PERSON], також надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає повністю та не зперечує щодо задоволення позову. Додатково [PERSON] у своїй заяві зазначила, що вона разом із своєю дочкою [PERSON] зареєстрована та проживає у належній їй на праві влансності квартирі, що у [ADDRESS]. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних виг щодо предмета спору на стороні відповідачів, органу опіки та піклування Іваничівської РДА на підготовче судове засідання не з'явився, однак від нього надійшла заява в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність та не заперечує щодо задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 223 Цивільно-процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Випадки відкладення розгляду справи відсутні. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи та проведенням розгляду справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому суд приймає визнання позову відповідачами у даній справі. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 4 ст. 200 ЦПК України). Суд вважає можливим ухвалення рішення у справі при проведенні підготовчого провадження. Перевіривши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов є підставним та таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно та свідоцтва про право власності на об'єкти нерухомого майна від 14 жовтня 2005 року власником житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] є позивач по справі, [PERSON]. (а.с. 5-6). Відповідно до акту обстеження факту проживання жителів смт. Іваничі від 04.09.2018 року ( а.с. 7) у житловому будинку по [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON], однак з квітня 2013 року у будинку не проживають. Той факт, що відповідачі зареєстровані за вище вказаною адресою підтверджується також будинковою книгою. (а.с.8). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Судом встановлено, що відповідачі по справі дійсно зареєстровані у житловому будинку, що знаходиться в [ADDRESS], однак у будинку з квітня 2013 року не проживають та участі в утриманні будинку не приймають. В судовому засіданні не встановлено жодних доказів про те, що позивач чинив перешкоди відповідачам у користуванні спірним житлом. У своїй заяві відповідач зазначила, що на даний час вона разом із дочкою [PERSON] проживають та зареєстровані у [ADDRESS]. Вказана квартира належить [PERSON] на праві приватної власності. Відповідно до ч. 2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлене домовленістю між ним і власником житла або законом. Відсутність відповідачів у спірному житлі понад один рік - встановлений законом строк, не зумовлений поважними причинами. Непроживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави суду для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Разом з тим, суд виходить також із інтересів неповнолітньої [PERSON], а саме, судом належно встановлено, що остання на законних підставах проживає разом із своєю матір'ю у Республіці Білорусь. Неповнолітня [PERSON] має постійне місце проживання, яке збігається із місцем її реєстрації у [ADDRESS]. Батьку дитини [PERSON] відомо про місце знаходження дочки [PERSON] та перешкод у спілкуванні із дитиною йому ніхто не чинить. Виходячи із наведеного, суд прийшов до висновку, що позов про визнання відповідачів таким, що втратили право користування жилим приміщенням - житловим будинком по [ADDRESS] області підлягає до задоволення.

Outcome: approved