Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 19.07.2019 з нього стягнуто на користь відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки всіх видів його заробітку (доходу), \~але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, \~починаючи з 18.06.2019 року і до повноліття дитини. Позивач вказує, що також відповідно до Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 21.08.2007 року сплачує аліменти у розмірі ј частки його заробітку ( доходу) але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно на утримання неповнолітньої [PERSON] . З цих підстав просив суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] з ј частки його доходу до 1/6 частки його заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та прохав його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнавала. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити\~ клопотання\~ про розгляд\~ справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст.\~12\~ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених законом. Кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Ст.\~81\~ЦПК України\~регламентовано,\~що кожна\~сторона повинна\~довести ті\~обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Докази\~подаються сторонами\~та іншими\~учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 19.07.2019 стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частки від заробітку ( доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.06.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі виконавчого листа № 2-604/07, виданого 21.08.2007 року Глобинським районним судом Полтавської області з [PERSON] стягують на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,\~починаючи з 03.08.2007 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно ч. 4\~ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, сімейний стан позивача змінився. На день розгляду справи у суді позивач має на утриманні, окрім неповнолітнього сина [PERSON] , також неповнолітню [PERSON] , від іншого шлюбу. Відповідно до статті 51\~Конституції України та статті 180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ(78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 182 СК України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено у п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до\~статті 192СК України\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно роз`яснень, даних у п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення. Так, частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З урахуванням наведеного, суд вважає, що розмір аліментів, що стягується з позивача на утримання неповнолітнього сина\~ [PERSON] , [INFO] обмежує права на матеріальне забезпечення інших неповнолітніх дітей позивача. Суд, вважає, що розмір аліментів, що стягуються з позивача, підлягає зменшенню до 1/6 частини заробітку (доходу). При цьому, зменшуючи розмір аліментів, суд вважає за необхідне привести у відповідність до вимог чинного закону мінімальний розмір аліментів. В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved