Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Виноградської сільської ради про визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] р. Позовні вимоги мотивував тим, що згаданий будинок належав на праві приватної власності колгоспному двору, головою якого був його батько [PERSON], який помер [INFO] року. На час смерті останнього разом з ним проживала його дружина, мати позивача - [PERSON], яка фактично прийняла спадщину. Оскільки відсутні правовстановлюючі документи, які б посвідчували право власності його померлої матері на спадкове майно, тому нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Покликаючись на ст.ст. 317, 328, 391, 392, 1216,1223,1258,1265 ЦК України, позивач просить задовольнити позов. Ухвалою суду від 15.06.2016 р. до участі в справі, як співвідповідачів, залучено дружину позивача [PERSON] та його дочку [PERSON], які станом на 15.04.1991 р. проживали в колгоспному дворі, де головою двору був [PERSON]. В судове засідання сторони - не з'явились, подали заяви про розгляд справи в їх відсутності. Представник позивача в заяві зазначив, що позов підтримує, відповідачі: [PERSON] та [PERSON] в своїх заявах вказали, що позов визнають. Виноградська сільська рада подала заяву про визнання позову. За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Із копії Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 1 березня 1989 р., виданого Виконкомом Городенківської районної ради народних депутатів, слідує, що в цілому житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований в [ADDRESS], дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON], на праві особистої власності; свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 33 від 13 лютого 1989р. (а.с. 11). Довідка № 245, видана виконавчим комітетом Виноградської сільської ради свідчить про те, [ADDRESS] (а.с. 14). Довідкою № 244, виданою 22.03.2016 р. виконавчим комітетом Виноградської сільської ради стверджено, що в житловому будинку по [ADDRESS] станом на 01.01.1991 р. були зареєстровані і проживали: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 13). Копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 24 липня 2000 року Виноградською сільською радою Городенківського району, свідчить про те, що [PERSON] помер [INFO] р. (а.с. 9). Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. На час смерті спадкодавця [PERSON] був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Довідкою № 296 від 12.04.2016 р., виданою виконавчим комітетом Виноградської сільської ради стверджено, що в житловому будинку по [ADDRESS] на день смерті [PERSON] були зареєстровані і проживали: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. (а.с. 16). Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 19 серпня 2015 року виконавчим комітетом Виноградської сільської ради Городенківського району стверджено, що [PERSON] померла [INFO] р. (а.с. 10). Внаслідок її смерті відкрилась спадщина. За заповітом, посвідченим 08.02.2011 р. секретарем виконавчого комітету Виноградської сільської ради, [PERSON], [INFO], мешканка с. Виноград Городенківського району Івано-Франківської області, на випадок своєї смерті все належне їй майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати і на що за законом вона матиме право, заповіла своєму синові [PERSON] (а.с. 12). На час смерті [PERSON] був чинним Цивільний кодекс України 2003 р. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. До спадкового майна належить житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, розташований по вул. Миру, 18 в с. Виноград Городенківського району Івано-Франківської області. Довідкою № 297 від 12.04.2016 р., виданою виконавчим комітетом Виноградської сільської ради стверджено, що в житловому будинку по [ADDRESS] на момент смерті [PERSON] були зареєстровані і проживали: син [PERSON], 1968 р.н., невістка [PERSON], 1972 р.н., онука [PERSON], 1992 р., онук [PERSON], 2005 р.н., онук [PERSON], 2008 р.н., правнука [PERSON] (а.с. 17). Отже, як співвласник майна колгоспного двору після смерті батька [PERSON] та як спадкоємець за заповітом після смерті матері [PERSON], позивач [PERSON] прийняв спадщину. Позивач разом з своєю сім'єю продовжує проживати в [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З метою оформлення спадщини позивач звертався до приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу. Постановою нотаріуса від 17.05.2016 р. йому відмовлено видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв'язку з тим, що не було надано оригіналів правовстановлюючих документів, які б посвідчували право власності на житловий будинок по [ADDRESS] Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 62328370, сформована 29.06.2016 р., свідчить про те, що право власності на будинок № [ADDRESS] не зареєстровано. Як вбачається із Звіту про оцінку житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] - становить 96518 грн. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем права власності на будинковолодіння судом не встановлено, відповідачі не заперечують відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS]. На підставі ст.ст. 316, 317, 328, 392, 1216, 1222,1223, 1268-1270,1296,1297 ЦК України,

Outcome: approved