Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем зареєстрували шлюб 23 вересня 1995 року, у виконкомі Діловецької сільської ради Рахівського району Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 14. Від шлюбу неповнолітніх дітей не має. Спільним сімейним життям вони не проживають з червня 2017 року. На сьогоднішній день склалася ситуація, за якої фактично їхні шлюбно-сімейні відносини з відповідачкою припинилися. Причиною припинення шлюбних відносин стали різні характери та погляди на сімейне життя. Вони втратили почуття любові та поваги одне до одного. Впевнившись в тому, що сім'я розпалася остаточно, відновити її неможливо, просить шлюб укладений між ним та відповідачкою - розірвати. В підготовчому засіданні позивач, [PERSON] позовні вимоги підтримав зщ підстав, наведених в позові. На задоволенні позову наполягає. Відповідач, [PERSON], в підготовчому засіданні позовні вимоги визнала. На задоволенні позову не заперечує. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позовна заява підлягає повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23 вересня 1995 року, у виконкомі Діловецької сільської ради Рахівського району Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 14. Відповідно до\~ст. 112 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В роз'ясненнях\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~зазначено, що проголошена\~Конституцією України\~охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Позивач, в підготовчому засіданні зазначив, що миритися за будь-яких обставин не бажає, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач, [PERSON], зазначила, що згідна на розірвання шлюбу. Таким чином, враховуючи, що шлюб [PERSON] та [PERSON] не може бути збережений, оскільки зазначені обставини свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує його особисті інтереси, що має істотне значення. В силу вимог ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу, після набранням ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення, для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Отже, копію рішення суду, після набрання ним законної сили, слід надіслати до Рахівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області, для виконання. Питання про відшкодування судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України, позивачем не ставилося. На підставі викладеного,

Outcome: approved