Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом до [PERSON], [PERSON] з позовом, в якому просить визнати частково недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] в частині покупця від 08.10.2015, визнати його покупцем за зазначеним договором та визнати за ним право власності на придбаний будинок. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 2014 року зустрічався зі [PERSON], планував створити з нею сім'ю, для чого вони вирішили придбати спірний будинок. Хоча гроші на придбання будинку були виключно його, однак при укладенні договору з'ясувалось, що він втратив паспорт і тому договір був укладений на ім'я [PERSON], яка в подальшому відмовилась з ним одружуватись та визнавати за ним право власності на куплений будинок. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Позивач пояснив, що з 2014 року почав зустрічатись з [PERSON], вони збирались одружитись, однак [PERSON] поставила умову - придбання власного житла. Оскільки він мріяв жити з жінкою, яка б могла його доглянути в старості, то погодився і [PERSON] почала підшуковувати будинок. Влітку 2015 року вони знайшли будинок [ADDRESS] і домовились з його власницею [PERSON] про придбання будинку за 18000 доларів США, з яких 500 - завдатку, 14500 - при підписанні договору, 3000 - розстрочка до 08.04.2017. Домовившись про умови договору, 23 серпня 2015 він передав [PERSON] 500 доларів США в якості завдатку, про що остання власноруч написала йому розписку і передала ключі від будинку. З цього часу [PERSON] переїхала до будинку та почала його ремонтувати, він до будинку не переїжджав, однак вихідні дні проводив за цією адресою, допомагав [PERSON] облаштовувати житло. Нотаріальне посвідчення договору було призначене на 8 жовтня 2015, однак, зранку того дня він не знайшов свій паспорт, і [PERSON] запропонувала оформити будинок на неї, так як все рівно вони планували жити разом і після його смерті не було б потреби приймати спадщину. Договір купівлі-продажу був посвідчений приватним нотаріусом Земенковою Ю.А. і він особисто передав продавцю 14500 доларів США, з яких 9500 були зібрані ним особисто, а 5000 були позичені у його сестри [PERSON] Факт передачі грошей підтверджується розпискою, написаною йому [PERSON] Після укладення договору він переїхав до придбаного будинку, однак спільне життя у них не склалося, в грудні 2015 він виїхав з будинку, а [PERSON] змінила замки, щоб він не міг потрапити в будинок і відмовляється переоформлювати будинок на нього. Підкреслив, що займається ремонтом вантажних автомобілів, тракторів і таким чином додатково заробляє на життя, а [PERSON] ніде не працювала і не могла б зібрати гроші на придбання будинку. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнала та пояснила, що їй та її брату [PERSON], від імені якого вона діяла за довіреністю, належав будинок [ADDRESS]. Вони вирішили продати будинок і влітку 2015 року до неї звернулись [PERSON] та [PERSON], яких вона сприйняла як подружжя, які погодились придбати будинок за 18000 доларів США. Першого разу [PERSON] передав їй 500 доларів США, потім при укладенні договору - 14500 доларів США. Зазначила, що передала ключі від будинку відразу після отримання авансу. Через декілька місяців після укладення договору, в січні 2016 до неї звернувся [PERSON] і розповів, що [PERSON] не була його дружиною і вигнала його з будинку. [PERSON], пам'ятаючи, що гроші їй передавав саме [PERSON] та обурившись поведінкою жінки, погодилась і в січні 2016 написала розписки про отримання грошей від [PERSON] 23.08.2015 та 08.10.2015. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник позовні вимоги не визнали, відповідач пояснила, що дійсно, знайома з [PERSON], вони мешкали неподалік, однак ніколи з ним не зустрічалась як з чоловіком, сприймала його просто як знайомого. Будинок був придбаний нею за власні кошти. Підтвердила, що дійсно, [PERSON] був присутній при передачі [PERSON] 500 доларів США авансу та при укладенні договору, тому що в нього є автомобіль і вона просила його підвезти. Чому він сприймав її як майбутню дружину їй невідомо. Зазначила, що договір купівлі-продажу був посвідчений 08.10.2015, однак за тиждень до цього вона і продавець [PERSON] також їздили до нотаріуса і оформлення не відбулось лише через те, що в неї несвоєчасно була вклеєна фотографія після того, як їй виповнилось 45 років. Після внесення відповідних змін, через тиждень договір був посвідчений. Гроші збирала на будинок, займалася підприємницькою діяльністю, торгувала овочами, доглядала людей похилого віку, окрім того, грошима їй допомагав колишній чоловік. Третя особа [PERSON] не з'явився, від нього на адресу суду надійшла заява розглядати справу за його відсутності, позов визнає в повному обсязі. Третя особа приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу Земенкова Ю.А. не з'явилась, від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та прийняття рішення згідно діючого законодавства. Також, судом було допитано свідків. Так, свідок [PERSON] пояснила, що є рідною сестрою [PERSON] Вона не схвалювала, те, що брат зустрічався з [PERSON], тому що за рік жодного разу її не бачила Зі слів брата знала, що [PERSON] підштовхувала його до придбання будинку. Після того, як вони знайшли будинок, [PERSON] переїхала до будинку, а брат не хотів до моменту оформлення. Брат говорив, що хоче оформити будинок на [PERSON], однак у нього не вистачає грошей і просив про позику. І вона і їх мати були проти оформлення будинку на невідому особу і відмовились позичати. 07.10.2015 брат погодився оформити будинок на себе і тоді вона позичила йому 5000 доларів США, про що була складена відповідна розписка. Свідок [PERSON] пояснив, що є чоловіком відповідачки [PERSON] Влітку 2015 року [PERSON] разом зі [PERSON] приїжджали дивитись будинок, який продавала його дружина. Вдруге він побачив їх, коли вони приїхали до них додому і дали завдаток в розмірі 500 доларів США. В подальшому двічі їздили до нотаріуса для посвідчення договору купівлі-продажу, перший раз оформлення не відбулось через відсутність в паспорті [PERSON] фотографії після досягнення 45 років. Свідок [PERSON] пояснив, що звертається до [PERSON] як до спеціаліста з ремонту автомобілів. Приблизно рік тому в жовтні 2015 придбав автомобіль, звернувся до [PERSON] за послугами з ремонту, після цього поїхав до м.Миколаїв і там на авто мийці в салоні авто знайшли паспорт на ім'я [PERSON] Він одразу зателефонував йому, повідомив про знахідку та через декілька днів, після повернення в місто, віддав [PERSON] паспорт. Свідок [PERSON] пояснила, що мешкає навпроти спірного будинку. Тривалий час в ньому ніхто не мешкав і вона чекала приїзду господарів, щоб попросити в них квіти. Влітку 2015 вона познайомилась в новою власницею [PERSON], вони по сусідські спілкуються, їй відомо, що [PERSON] розлучена, діти дорослі, мешкала сама. Коли [PERSON] переїхала до будинку, відразу зайнялася влаштуванням подвір'я для вирощування птиці та іншої живності. В домі робила ремонт, неодноразово бачила, що до неї приїжджав знайомий [PERSON], допомагав їй по господарство, побудував теплицю . Зазначила, що у зв'язку з ремонтом, до будинку приїжджало багато автомобілів, обличчя водіїв вона не запам'ятала. [PERSON] у [PERSON] вона не бачила, [PERSON] запам'ятала, так як він бував в будинку неодноразово, вони разом пили чай. Свідок [PERSON] пояснив, що знайомий зі [PERSON] вже багато років, знав також і її чоловіка. Багато років він займався зі [PERSON] продажем овочів. В нього є вантажний автомобіль, на якому вони закупали овочі оптом, а потім реалізовували їх. Роздрібною торгівлею займалася [PERSON] Ще коли [PERSON] жила за іншою адресою, вона займалася вирощуванням птиці у кількості приблизно 100 штук. Після придбання нового будинку по [ADDRESS] він також допоміг їй побудувати сарай та теплицю. По дружньому він неодноразово приїздив в новопридбаний будинок, допомагав [PERSON], однак ні разу не бачив в домі [PERSON] Окрім того, майже кожного дня він забирав [PERSON] на автомобілі та віз на ринок. Жодного разу, коли під'їжджав до подвір'я, він не бачив якийсь автомобіль. Вислухавши пояснення учасників, допитавши свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 23.07.2015 між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір авансового платежу, згідно якого сторони домовились в майбутньому укласти договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS]. В договорі зазначена визначена сторонами ціна - 441000 гривень, що еквівалентно 18 000 доларів США. Також в договорі зазначено, що авансовий платіж в розмірі 12250 гривень, що еквівалентно 500 доларів США отримано [PERSON] повністю до підписання цього договору. Сторони в договорі передбачили наслідки невиконання умов договору, а також визначили, що до підписання договору купівлі-продажу, [PERSON] дозволяє [PERSON] почати прибирання та ремонт будинку. 08.10.2015 між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, за умовами якого [PERSON] придбала житловий будинок [ADDRESS] Продаж здійснено за 113284 гривні, з яких Продавці отримали від [PERSON] до підписання договору 45184 грн.,а решту - 68100 гривень [PERSON] зобов'язалася сплатити до 08.04.2017 наступними платежами: до 08.01.2016 - 11350 гривень, до 08.04.2016 - 11350 гривень, до 08.07.2016 - 11350 гривень, до 08.10.2016 - 11350 гривень, до 08.01.2017 - 11350 гривень, до 08.04.2017 - 11350 гривень. Згідно розписки від 08.10.2015 [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в розмірі 15000 доларів США за житловий будинок [ADDRESS] Окрім того, на зазначеній розписці в подальшому стоять написані рікою [PERSON] підтвердження отримання нею від [PERSON] платежів 08.01.2016, 08.04.2016, 07.07.2016 по 500 доларів США, що [PERSON] підтвердила в судовому засіданні, зазначивши, що всі умови договору, зокрема, сплата передбачених в договорі платежів після нотаріального посвідчення договору відбувається своєчасно, гроші отримує від [PERSON] Відповідно до ч. 5 ст. 203 ЦК України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Позивач вважає, що він є фактичним покупцем спірного будинку, тому правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків, а саме на те, щоб будинок придбала [PERSON] на своє ім`я. Однак, при цьому в судовому засіданні неодноразово стверджував, що за існуючою домовленістю будинок був придбаний на ім'я [PERSON], тому що він вважав, що вона його догляне, коли він буде потребувати допомоги. Позивач просить визнати договір удаваним у частині покупця з посиланням на норми ст. 235 ЦК України, фактично, що договір купівлі-продажу вчинено для приховання іншого правочину, проте не вказано, який це правочин. Для визнання правочину удаваним позивачу необхідно надати докази, а суду - встановити, що обидві сторони договору діяли свідомо для досягнення якоїсь особистої користі, їх дії направлені на досягнення інших правових наслідків і приховують іншу волю учасників угоди. За положеннями ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірні та безспірні докази, які б підтверджували факт придбання будинку саме за кошти позивача відсутні. Суд не приймає в якості доказів розписки, долучені позивачем в копіях до позову про отримання [PERSON] від нього грошових коштів за придбаний будинок, оскільки сама відповідач [PERSON] в судовому засіданні зізналася, що розписки нею були написані в січні 2016 року, коли [PERSON] прийшов до неї і розповів, що [PERSON] його обманула, спільне життя у них не склалося і він залишився без майна, а вона зі співчуття написала ці розписки, так як при укладенні договору вважала, що [PERSON] та [PERSON] купують його спільно. Також, суд не приймає в якості доказу розписку, долучену позивачем в копії до позову про отримання ним від його сестри [PERSON] грошових коштів в розмірі 5000 доларів США, та як розписка датована 07.10.2015, тобто за день до нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу будинку, в той час як в ході судового розгляду достовірно було встановлено та не заперечувалось сторонами, що за тиждень до укладення договору сторони вже звертались для нотаріального посвідчення договору, покупець не зазначав про відсутність у неї оговореної суми і лише неналежне оформлення паспорту покупця [PERSON] (несвоєчасно вклеювання фотографії після досягнення 45-річного віку) спричинило відстрочку на тиждень. Тобто, можна зробити висновок, що до написання розписки [PERSON] від сестри, гроші для сплати за будинок вже були зібрані покупцем. Частиною 1 ст. 218 ЦК України встановлено, що заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Позивач не був стороною нотаріально посвідченого договору купівлі продажу. Згідно ст. 3 ЦПК України особа може звернутися до суду в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси у спосіб, визначений законами України, і лише - порушене конкретними суб'єктами оспорене або невизнане право позивача. Позивач не довів, що його права або охоронювані законом інтереси порушені іншими особами. Навпаки, неодноразово він зазначав, що і мав намір придбати будинок на ім'я [PERSON], а підставою для звернення його до суду стало те, що не виправдались його сподівання щодо подальшого спільного проживання з нею. Переведення прав і обов`язків покупця за договором передбачений лише положеннями ч. 4 ст. 362 ЦК України, якою встановлено, що у разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред'явити до суду позов про переведення на нього прав та обов'язків покупця. Однак вказана норма до правовідносин, що склалися, застосована бути не може, оскільки між сторонами виникли інші за своєю правовою природою відносини. Оцінивши всі зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.1-2 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що витрати на правову допомогу мають бути відшкодовані в повному обсязі, оскільки їх заявлений розмір перебуває в межах граничних розмірів компенсації, їх розмір доведено належними письмовими доказами, їх розрахунок судом прийнято як належно виконаний. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved