Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Маяківської сільської ради Словянського району Донецької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що 07 листопада 2016 року у м. Словянську Донецької області, померла його матір [PERSON]. Після її смерті залишилася спадкова маса, яка у тому числі складається з земельної ділянки розміром 0,1035 га, розташованої у с. Тетянівка Словянського району Донецької області, вулиця Лісна, 2, яка призначена для дачного будівництва і ведення особистого підсобного господарства. Вказав, що єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] на вказане майно є він [PERSON], її син. Інших спадкоємців за законом чи заповітом немає. Протягом встановленого законом терміну та порядку від подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті її матері. 16 червня 2017 року нотаріусом були видані Свідоцтва про право на спадщину на більшу частину спадкового майна, а саме на: земельну ділянку, розташовану у с. Олександрівка Лиманського району Донецька область, вулиця Зелена, № 20; земельну ділянку, розташовану м. Святогірську Донецької області, вулиця Зарічна, № 37; легковий автомобіль марки SKODA SUPERB CLASSIC, реєстраційний № [NUMBER]; дачний будинок, розташований за адресою: Донецька область, Словянський район, с. Тетянівка, вулиця Лісна, будинок № 2; квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Однак, Постановою нотаріуса йому було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за земельну ділянку, яка розташована у с. Тетянівка Словянського району Донецької області, вулиця Лісна, 2. При цьому нотаріус посилалась на те, що ним не був наданий оригінал правовстановлюючого документа на вказану земельну ділянку. Зазначає, що земельна ділянка, яка розташована у с. Тетянівка Словянського району Донецької області, вулиця Лісна, 2, дійсно належала його матері на підставі Державного акта серія ІІ-ДН № 001778, виданого на підставі Рішення Маяківської сільської ради народних депутатів 29-ХІ-1996р. Вважає, що за ним може бути визнано право власності у порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 0,1035 га, призначеної для дачного будівництва і ведення особистого підсобного господарства, яка розташована у с. Тетянівка Словянський район Донецька область, вулиця Лісна, 2, вартістю 16371,28 грн. При цьому можуть бути враховані такі обставини: на теперішній час він вступив у спадкові права та йому видані Свідоцтва про право власності на більшу частину спадкового майна, яка залишилася після смерті [PERSON] Він вступив у володіння та користування іншою спадковою масою, а саме спірною земельною ділянкою, упорядковує її, підтримує її у належному санітарно-технічному стані, висаджує на неї овочеві та рослинні культури, доглядає за садом, збирає урожай. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ст.1268 ЦК України). Просить суд, визнати за ним, [PERSON], [INFO], право власності у порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 0,1035 га, призначену для дачного будівництва і ведення особистого підсобного господарства, яка розташована у с. Тетянівка Словянський район Донецька область, вулиця Лісна, 2, у межах, які зазначені у Державному акті про право власності на земельну ділянку серія ІІ-ДН № 001708, виданого на імя [PERSON], Виконавчим комітетом Маяківської сільської ради Словянського району Донецької області, 22 жовтня 1997 року. Позивач [PERSON], до судового засіданні не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. 15 серпня 2017 року надав до суду Заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Довіряє ведення своєї справи адвокату [PERSON] (а.с.30). Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON], який діє на підставі Договору на представництво інтересів у суді першої інстанції по цивільній справі від 26 липня 2017 року (а.с.6), до судового засіданні не зявився. 15 серпня 2017 року звернувся до суду з Заявою про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги [PERSON] підтримав та просив їх задовольнити (а.с.31). Представник відповідача Маяківської сільської ради Словянського району Донецької області до судового засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи. 15 серпня 2017 року направив до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без участі представника Маяківської сільської ради Словянського району Донецької області та постановити рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи (а.с.32). Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Маяківської сільської ради Словянського району Донецької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на їх законність та обґрунтованість. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Згідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у різі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав є визнання права. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народився 25 лютого 1970 року, його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.19). 07 листопада 2016 року у м. Словянськ Донецької області померла матір позивача [PERSON] [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-НО № 969721 виданого Виконавчим комітетом Святогірської міської ради м. Словянськ Донецької області (а.с.18). Спадщина після смерті [PERSON] відкрилася за законом, заповіт відсутній. Спадкова справа в Україні після смерті [PERSON] заведена у приватного нотаріуса Словянського міського нотаріального округу [PERSON], за № 5/2017, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 48611755 (а.с.26). У склад спадкового майна після смерті [PERSON] входить: - земельна ділянка загальною площею 0,0365 га, розташована за адресою: Донецька область, м. Святогірськ, вулиця Зарічна, № 37, кадастровий № 14141705 00:01:001:0574, яка належала померлій на підставі Державного акта на право власності ЯИ № 428366 виданого 13 липня 2010 року Святогірською міською радою, зареєстрованого відділом Держкомзему в м. Словянську Донецької області 13 липня 2010 року, цільове призначення земельної ділянки для ведення садівництва; - легковий автомобіль марки SKODA SUPERB CLASSIC, типу легковий седан, шасі (кузов, рама) № Y6UDL23U18B301220 TMBDL23U18B301220 випуску 2007 року, реєстраційний № [NUMBER], зареєстрованого 02 вересня 2008 року ВРЕР м. Словянська при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області, який належав померлій на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу АНС 231123, виданого 02 вересня 2008 року у ВРЕР м. Словянська при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області; - квартира, яка розташована за адресою: Донецька область, м. Словянськ, м. Святогірськ, вулиця Зарічна, будинок № 2, квартира № 6, що складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 82,6 кв.м., яка належала померлій на підставі Свідоцтва про право власності виданого 24 листопада 2000 року Санаторієм «Святі Гори», а також на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 30 листопада 2005 року Першою словянською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-5947; - дачний будинок, розташований за адресою: Донецька область, Словянський район, с. Тетянівка, вулиця Лісна, будинок № 2, загальною площею 233,1 кв.м. з господарськими спорудами і будівлями, який належав померлій на підставі Свідоцтва про право власності виданого 10 березня 2010 року Маяківською сільською радою Словянського району Донецької області; - земельна ділянка загальною площею 0,2000 га, розташована за адресою: Донецька область, Лиманський район, с. Олександрівка, вулиця Зелена, № 20, кадастровий № 1423056600:02:001:0208, яка належала померлій на підставі Державного акта на право власності ЯЖ № 545312, виданого 30 березня 2009 року Ярівською селищною радою, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд; - земельна ділянка загальною площею 0,2000 га, розташована за адресою: Донецька область, Лиманський район, с. Олександрівка, вулиця Зелена, № 22, кадастровий № 1423056600:02:001:0209, яка належала померлій на підставі Державного акта на право власності ЯМ № 077722, виданого 24 жовтня 2012 року Ярівською селищною радою, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд (а.с.10-16). Окрім зазначеного вище, у склад спадкового майна після смерті [PERSON], яка померла 07 листопада 2016 року входить земельна ділянка загальною площею 0,1035 га, розташована за адресою: Донецька область, Словянський район, с. Тетянівка, вулиця Лісна, 2, для дачного будівництва і ведення особистого підсобного господарства. Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] відповідно до ст.1261 ЦК України, є позивач [PERSON]. Відповідно до частини 5\~статті 1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1\~статті 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно до Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» п.1 «Слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі Свідоцтва про право на спадщину». Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема\~Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування». Для отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] позивач [PERSON] надав нотаріусу всі необхідні документи. 16 червня 2017 року [PERSON], [INFO], було видано приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу [PERSON], Свідоцтво про право на спадщину за законом серія НМА № 450591, зареєстрованого у реєстрі за № 321, на земельну ділянку загальною площею 0,0365 га, розташовану за адресою: Донецька область, м. Святогірськ, вулиця Зарічна, № 37, кадастровий № 1414170500:01:001:0574 (а.с.11). 16 червня 2017 року [PERSON], [INFO], було видано приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину за законом серія НМА № 450594, зареєстрованого у реєстрі за № 327, на легковий автомобіль марки SKODA SUPERB CLASSIC, типу легковий седан, шасі (кузов, рама) № Y6UDL23UI8B301220 TMBDL23U18B301220 випуску 2007 року, реєстраційний № [NUMBER], зареєстрованого 02 вересня 2008 року ВРЕР м. Словянська при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області (а.с.12). Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом серія НМА № 450589, виданого приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу [PERSON], 16 червня 2017 року, позивач [PERSON] є власником квартири, яка розташована за адресою: Донецька область, м. Словянськ, м. Святогірськ, вулиця Зарічна, будинок № 2, квартира № 6 (а.с.13). Відповідно до Свідоцтво про право на спадщину за законом серія НМА № 450590, виданого приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу [PERSON] 16 червня 2017 року, позивач [PERSON] є власником дачного будинку, розташованого за адресою: Донецька область, Словянський район, с. Тетянівка, вулиця Лісна, будинок № 2, який належав померлій на підставі Свідоцтва про право власності виданого 10 березня 2010 року Маяківською сільською радою Словянського району Донецької області (а.с.14). 16 червня 2017 року [PERSON], [INFO], було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом серія НМА № 450593, посвідченого приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого у реєстрі за № 325, на земельну ділянку загальною площею 0,2000 га, розташовану за адресою: Донецька область, Лиманський район, с. Олександрівка, вулиця Зелена, № 20, кадастровий № 1423056600:02:001:0208 (а.с.15). 16 червня 2017 року [PERSON], [INFO], було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом серія НМА № 450592, посвідченого приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого у реєстрі за № 323, земельну ділянку загальною площею 0,1035 га, яка розташована за адресою: Донецька область, Словянський район, с. Тетянівка, вулиця Лісна, 2, для дачного будівництва і ведення особистого підсобного господарства(а.с.16). Проте, у встановленому нотаріальному порядку позивач не може оформити право власності на земельну ділянку площею 0,1035 га, яка розташована та території Маяківської сільської ради у с. Тетянівка, вулиця Лісна, 2, призначеної для дачного будівництва і ведення особистого підсобного господарства, оскільки відсутній оригінал документа на вказану земельну ділянку. У звязку з цим, нотаріусом [PERSON] було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,1035 га, яка розташована та території Маяківської сільської ради у с. Тетянівка, вулиця Лісна, будинок № 2, для дачного будівництва і ведення особистого підсобного господарства, у звязку з відсутністю документів, оформлених відповідно до чинного законодавства України, що підтверджують право власності померлої [PERSON] на земельну ділянку, а саме оригіналу Державного акту, оскільки згідно п.4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 «видача Свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцю та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна» про що нотаріусом було викладено у Постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16 червня 2017 року ( а.с.17). Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами\~ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. Відповідно до ст.ст.\~1216,\~1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5\~ст. 1268 ЦК України\~та п. 3.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених\~Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5\~із наступними змінами та доповненнями незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини може мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Вказане також підтверджене і розясненням, наданим у п. 1 Узагальненої судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, зі змісту якого вбачається, що відповідно до норм ч. 5\~ст. 1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3\~ст. 1296 ЦК України\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України\~встановлено обовязки спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права не визначено правових наслідків недотримання такого обовязку у вигляді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке повязується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті\~1296,\~1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (а.с.1299\~ЦК України). Захист прав громадян та юридичних осіб на нерухоме майно\~земельну ділянку здійснюється ст.ст.\~15,\~16 ЦК України\~шляхом визнання прав. Відповідно до 392\~ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті\~15\~та статті\~392 ЦК\~власник майна має право предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Відповідно до п. 3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, оскільки спір про визнання права власності на нерухоме майно - є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності\~відповідна територіальна громада в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Умови для отримання Свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі в позивача немає, тому, відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~його вимога про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. [PERSON] за життя була власником земельної ділянки площею 0,1035 га, яка розташована на території Маяківської сільської ради, с. Тетянівка, вулиця Лісна, 2, здійснювала всі правомочності власника, тобто володіла, користувалася, розпоряджалася нею на власний розсуд, її право власності на земельну ділянку ніким не оспорювалося. На теперішній час у позивача зберігається виданий на імя [PERSON], належним чином завірена копія Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ДН № 001708, на земельну ділянку площею 0,1035 га, яка розташована на території Маяківської сільської ради, с. Тетянівка, вулиця Лісна, 2 (а.с.10). Даний документ є доказом того, що саме матір позивача [PERSON], була власником вказаної вище земельної ділянки. Частиною 1\~ст. 1225 ЦК України\~передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення. Статтями\~116,\~118 ЗК України\~визначено підстави й порядок набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності. Відповідно до частини 1\~ст. 125 ЗК України\~право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до\~ст. 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до\~ст. 125 ЗК\~право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується, зокрема свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1, ч. 2\~ст. 126 ЗК). Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті\~15\~та статті\~392 ЦК України\~власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності . Відповідно до норм ч.5\~ст.1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3\~ст. 1296 ЦК України\~відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України\~встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за Свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як і іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав Свідоцтво про право на спадщину (статті\~1296,\~1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК)». Оскільки у встановленому законом порядку позивачем [PERSON] прийнято спадщину після смерті матері [PERSON], спадкодавець за життя дійсно була власником земельної ділянки площею 0,1035 га, яка розташована на території Маяківської сільської ради, с. Тетянівка, вулиця Лісна, 2, інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає, то суд приходить до обґрунтованого висновку про законність позовних вимог [PERSON] і вважає за можливе їх задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved