Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що він працював у відокремленому підрозділі «Шахта ім. «Ізвестій» Державного підприємства «Донбасантрацит», яке належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, з 28 березня 2006 року по 01 жовтня 2014 року на посаді майстра-підривника підземного. 01 жовтня 2014 року позивач звільнився з роботи за згодою сторін у зв'язку з погіршенням ситуації на сході країни. Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №841 від 25 листопада 2014 року «Про заходи стабілізації соціально-економічної ситуації у Донецькій та Луганській областях» припинена виробнича та фінансово-господарська діяльність державних підприємств, установ, які належать до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України та знаходяться у зоні проведення АТО, у тому числі ВП «Шахта ім. «Ізвестій» ДП «Донбасантрацит» та безпосередньо ДП «Донбасантрацит». Позивач вказує, що йому за період з 01 липня по 30 вересня 2014 року, в тому числі й при звільненні, не було виплачено заробітну плату, у зв'язку з чим він просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь нараховану заробітну плату в розмірі 19290,26 грн. Крім того, позивач зазначає, що у зв'язку з невчасною виплатою заробітної плати йому згідно вимог законодавства належить до виплати компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати в розмірі 10281,18 грн. Також позивач просить стягнути на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за 408 днів в розмірі 73864,32 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн. Вказані суми позивач просить стягнути з відповідачів солідарно. В судовому засіданні позивач та представники позивача позовні вимоги підтримали. Представник відповідача Міністерства енергетики та вугільної промисловості України в судовому засіданні в частині позовних вимог до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України заперечував, посилаючись на те, що Міністерство, як центральний орган виконавчої влади, в сфері управління якого знаходиться державне підприємство, не перебуває з працівниками ДП «Донбасантрацит» в трудових відносинах та не відповідає за його зобов'язаннями. Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №841 від 25 листопада 2014 року «Про заходи стабілізації соціально-економічної ситуації у Донецькій та Луганській областях» з 28 листопада 2014 року припинена виробнича та фінансово-господарська діяльність державних підприємств, установ, організацій та об'єднань, які належать до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України та які знаходяться у зоні проведення АТО, серед яких зазначено і ДП «Донбасантрацит», та запропоновано перемістити підприємства в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Проте ДП «Донбасантрацит» не зареєструвалося та не проводить свою діяльність на контрольованій Україною території. Щодо пред'явленого позову в частині вимог до ДП «Донбасантрацит» представник Міністерства просив суд прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Представник Державного підприємства «Донбасантрацит» в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Заслухавши пояснення позивача, представників позивача, представника відповідача - Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] працював у відокремленому підрозділі «Шахта ім. «Ізвестій» Державного підприємства «Донбасантрацит» з 28 березня 2006 року по 01 жовтня 2014 року. З трудової книжки позивача вбачається, що 28 березня 2006 року позивача прийнято до відокремленого підрозділу «Шахта ім. «Ізвестій» Державного підприємства «Донбасантрацит» на посаду електрослюсарем підземним 4 розряду. 30 травня 2006 року позивача переведено на посаду електрослюсаря підземного 5 розряду. 04 грудня 2008 року позивача переведено на посаду майстра-підривника підземного 4 розряду. 01 жовтня 2014 року позивача звільнено з посади за згодою сторін згідно з п.1 ст. 36 КЗпП України. Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №841 від 25 листопада 2014 року «Про заходи стабілізації соціально-економічної ситуації у Донецькій та Луганській областях», прийнятим на виконання Указу Президента України №875 від 14 листопада 2014 року «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» та постанови Кабінету Міністрів України №595 від 07 листопада 2014 року «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», з 28 листопада 2014 року припинена виробнича та фінансово-господарська діяльність державних підприємств, установ, організацій та об'єднань, які належать до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, щодо яких воно здійснює управління корпоративними правами держави, які знаходяться у зоні здійснення антитерористичної операції, згідно з додатком. Вказаним наказом передбачено, що до 28 листопада 2014 року керівникам вказаних у додатку підприємств необхідно надати пропозиції щодо переміщення підприємств з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, евакуації працівників (за їх згодою) та евакуації майна та документів у разі можливості. Згідно з додатком до наказу №841 від 25 листопада 2014 року до переліку підприємств, установ, організацій, виробнича та фінансово-господарська діяльність яких припинена, які належать до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, щодо яких воно здійснює управління корпоративними правами держави, які знаходяться у зоні здійснення антитерористичної операції, відноситься ДП «Донбасантрацит». Станом на час розгляду справи до єдиного державного реєстру запис про припинення ДП «Донбасантрацит» не внесено, зареєстрованим місцем знаходження ДП «Донбасантрацит» є м. Красий Луч Луганської області, вул. Косіора, 10, тобто підприємство з вказаного населеного пункту не переміщено. Як вбачається з статуту ДП «Донбасантрацит» засноване на державній власності та належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України. Згідно п.7.1 статуту підприємство самостійно планує свою діяльність і визначає перспективи розвитку, виходячи з попиту на продукцію, що виробляється, роботи, послуги та необхідності забезпечення виробництва, а також соціального розвитку підприємства, підвищення доходів. Згідно п. 7.3 статуту підприємство самостійно встановлює штатний розпис, форми, системи, розміри оплати праці, а також інші види доходів працівників, у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених чинним законодавством України, генеральною та галузевою угодами. Мінімальна заробітна плата працівників не може бути нижчою встановленого законодавством України мінімального розміру заробітної плати. Згідно п. 7.6 статуту прибуток підприємства, що залишається після покриття витрат на оплату праці, матеріальних і прирівняних до них витрат, оплати відсотків за кредитами банків, сплати передбачених законодавством України податків та інших загальнообов'язкових платежів до бюджету та цільових фондів, залишається у повному його розпорядженні. Положенням про відокремлений підрозділ «Шахта ім. Ізвєстій» ДП «Донбасантрацит» визначено, що підприємство відокремлений підрозділ «Шахта ім. Ізвєстій» ДП «Донбасантрацит» належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України. Згідно п. 8.1 положення трудова діяльність у підрозділі здійснюється особами, що працюють за наймом. Трудовий договір з працівниками підрозділу укладає керівник підрозділу, крім випадків, передбачених цим положенням, статутом підприємства. Таким чином, працівники ДП «Донбасантрацит», в тому числі й позивач, не перебувають у трудових відносинах з Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, як центральним органом виконавчої влади, в сфері управління якого знаходиться ДП «Донбасантрацит», тому Міністерство не відповідає за зобов'язаннями ДП «Донбасантрацит», у зв'язку з чим підстави для солідарного стягнення належних позивачеві сум при звільненні та інших виплат з Міністерства енергетики та вугільної промисловості України та з ДП «Донбасантрацит» відсутні. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. З довідки відокремленого підрозділу «Шахта ім. «Ізвестій» Державного підприємства «Донбасантрацит» від 07 листопада 2014 року про середню заробітну плату (дохід) позивача вбачається, що в період з липня 2014 року по вересень 2014 року йому нараховано заробітну плату в розмірі: за липень 2014 року - 8246,68 грн., за серпень 2014 року - 6750,27 грн., за вересень 2014 року - 4293,31 грн., всього 19290,26 грн. Середньоденна заробітна плата складає 212 грн. 76 коп. Згідно індивідуальних відомостей Пенсійного фонду України за формою ОК-5 про застраховану особу щодо особи позивача вбачається, що до липня 2014 року позивачу виплачувалась заробітна плата, а за липень, серпень та вересень 2014 року сума заробітку не значиться, підприємством страхові внески за позивача не сплачено. Виходячи з викладеного, оскільки ДП «Донбасантрацит» не виплатило позивачу при звільненні 01 жовтня 2014 року заробітну плату, яку було йому нараховано за період роботи з липня 2014 року по вересень 2014 року в загальному розмірі 19290 грн. 26 коп. (8246,68 грн. + 6750,27 грн. + 4293,31 грн.), з ДП «Донбасантрацит» на користь позивача підлягає стягненню вказана заборгованість. Відповідно до ст.ст. 1, 2, 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Як вбачається з розрахунку суми компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплат, наданого позивачем (а.с.23-24), загальна сума компенсації становить 10281,18 грн.: 8246,68 грн. (невиплачена заробітна плата за липень 2014 року) Х 0,5557 (коефіцієнт приросту споживчих цін за липень 2014 року - жовтень 2015 року) + 6750,27 грн. (невиплачена заробітна плата за серпень 2014 року) Х 0,5375 (коефіцієнт приросту споживчих цін за серпень 2014 року - жовтень 2015 року) + 4293,31 грн. (невиплачена заробітна плата за вересень 2014 року) Х 0,4822 (коефіцієнт приросту споживчих цін за вересень 2014 року - жовтень 2015 року), та підлягає стягненню з ДП «Донбасантрацит» на користь позивача. Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Як встановлено судом, позивачу у день звільнення (01 жовтня 2014 року) не було виплачено заробітну плату за період з липня по вересень 2014 року, у зв'язку з чим з ДП «Донбасантрацит» на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні починаючи з наступного дня після звільнення - з 02 жовтня 2014 року. Разом з тим, враховуючи, що Міністерством енергетики та вугільної промисловості України було прийнято наказ №841 від 25 листопада 2014 року «Про заходи стабілізації соціально-економічної ситуації у Донецькій та Луганській областях», згідно з яким ДП «Донбасантрацит» припинило свою виробничу та фінансово-господарську діяльність з 28 листопада 2014 року, суд вважає, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні позивача повинен бути стягнутий до дня припинення підприємством своєї діяльності, тобто по 27 листопада 2014 року. Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає: 212,76 грн. (середньоденна заробітна плата позивача) Х 41 день (кількість робочих днів за період з 02 жовтня 2014 року по 27 листопада 2014 року, у жовтні 22 дня, в листопаді 19 днів) = 8723 грн. 16 коп. та підлягає стягненню на користь позивача з ДП «Донбасантрацит». Відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Позивач просить стягнути на свою користь 3000 грн. понесених ним витрат на правову допомогу, які він сплатив відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 1223 від 12 жовтня 2015 року. Згідно журналів судових засідань, судові засідання у даній справі за участю адвоката позивача тривали приблизно 2 години 30 хв., а саме: судове засідання 21 січня 2016 року тривало близько 30 хвилин, судове засідання 29 лютого 2016 року тривало близько 1 години. Таким чином, з урахуванням часу, необхідного для складання позовної заяви (приблизно 1 година), витрати часу представника позивача на ведення справи складають близько 2,5 години. Розмір компенсації витрат на правову допомогу становить 1378 грн. (1378 грн. х40:100=551,20 грн.; 551,20 грн.х2,5=1378 грн.). Таким чином з ДП «Донбасантрацит» на користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 1378 грн. Також відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, з ДП «Донбасантрацит» в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial