Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

[PERSON] звернувся 09.03.2021 р. до суду з вищевказаним позовом. В позовній заяві зазначив, що [INFO] помер [PERSON] . На час смерті, [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала частина квартири [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва № [NUMBER] на житло від 05.12.2000 р. зазначена квартира була приватизована у спільну сумісну 4 особами - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Приймаючи до уваги презумпцію рівності часток співвласників у праві спільної сумісної власності, кожному із співвласників належало по ј (або 3/12) частині зазначеної квартири. На час смерті [PERSON] разом з ним проживали та були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] його син [PERSON] та дружина [PERSON] [PERSON] заповіту не складав, тому спадкування після його смерті відбулося за законом, син [PERSON] , донька [PERSON] та дружина [PERSON] прийняли спадщину у вигляді ј частини квартири у рівних частках, як три спадкоємці першої черги, але жоден з них свою частку спадщини належним чином не оформив, свідоцтво про право власності на спадщину за законом на 1/12 частку не отримував. [INFO] померла [PERSON] . На час смерті [PERSON] разом з нею проживав та був зареєстрований [PERSON] , який, як єдиний спадкоємець першої черги, прийняв спадщину за законом у вигляді належних їй 4/12 часток квартири. [INFO] помер [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 8/12 частин квартири [ADDRESS] (1/4 частина отримана у порядку приватизації, 1/12 у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] та 4/12 після смерті матері [PERSON] ). Позивач не є спадкоємцем померлого за законом, бо не є його родичем, а лише знайомим, тому не мав обов`язку звертатися до нотаріальної контори, як спадкоємець. Як йому стало відомо пізніше, 21.07.2016 р. [PERSON] склав заповіт на ім`я позивача. [PERSON] пропустив передбачений ст.1270 ЦК України термін для прийняття спадщини на 3 дні, бо про існування заповіту дізнався лише 20.09.2018 р., коли знайшов його, а вже 21.09.2018 р. подав нотаріусу заяву про прйняття спадщини. Між тим, зазначену заяву нотаріус не зареєструвала, як заяву про прийняття спадщини і надала позивачу роз`яснення щодо оформлення спадкових прав, яке він отримав у жовтні 2018 р. і 13.10.2018 р. знову подав нотаріальну заяву про прийняття спадщини. Окрім того, він з часу смерті матері [PERSON] , проживав у квартирі разом із спадкодавцем, оскільки той хворів та потребував стороннього догляду і лікування. Постановою нотаріуса від 18.09.2019 р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, через пропуск строку. Він відразу звернувся до суду з позовною заявою про встановлення юридичних фактів та визнання права власності у порядку спадкування, розгляд якої триває. Посилаючись на ст.1216, 1218, 1225, 1261, 1272 ЦК України, [PERSON] просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю два місяця з дня набрання рішенням законної сили для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою від 30.03.2021 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 25.05.2021 р. 25.05.2021 р. підготовче судове засідання відкладено на 06.08.2021 р. на підставі п.2 ч.2 ст.198, п.4 ч.2 ст.223 ЦПК України. 06.08.2021 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 13.09.2021 р. 13.09.2021 р. розгляд справи відкладено на 11.11.2021 р. на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України для повторного виклику відповідача. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити з підстав, викладених в позові. Представник відповідача до суду не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав. Суд розглянув справу за відсутності представника відповідача на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріали справи свідчать, що [INFO] помер [PERSON] (а.с.5). 21.07.2016 р. [PERSON] склав заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нарохою О.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1454 (а.с.44-45), за яким все належне йому майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, та на все те, що йому належатиме на день смерті, і на що за законом матиме право, заповів - [PERSON] , [INFO] . Спадкова справа після смерті [PERSON] була заведена на підставі заяви [PERSON] , яка надійшла 13.10.2018 р. (а.с.39-40). Постановою нотаріуса від 18.09.2019 р. [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з підстав пропуску строку для прийняття спадщини. Вказані обставини підтверджені матеріалами спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] (а.с.39-54). Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців (ст.1216 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Звернувшись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивач, як на підставу, послався на непоінформованість про існування заповіту [PERSON] на його користь, оскільки він не є родичем померлого та не мешкав постійно разом з ним. Вказані твердження позивача належними та допустимими доказами не спростовані. За таких обставин, суд приходить до висновку, що строк для прийняття спадщини позивачами пропущено з поважних причин та, на підставі ч.3 ст. 1272 ЦК України, вважає необхідним визначити додатковий строк для подання ними заяв про прийняття спадщини в два місяці з дати набрання рішенням законної сили, тобто задовольняє позовні вимоги. Така позиція суду узгоджується з правовою позицією ВСУ у справі за № 6-1320цс17 згідно якої, необізнаність про існування заповіту є поважною причиною для продовження строку для прийняття спадщини.

Outcome: approved