Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позовні вимоги мотивує тим, що\~ [INFO] померла його бабуся [PERSON] , [INFO] . Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті бабусі, тому він має право на 2/3 частини квартири [ADDRESS] . Відповідачу належить 1/3 частини квартири. Після смерті спадкодавця та заведення спадкової справи позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріус відмовив у видачі такого свідоцтва у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів для оформлення спадкових справ. Відтак, позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину і просить в судовому порядку визнати право власності в порядку спадкування на 2/3 квартири [ADDRESS] . Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав з підстав наведених у ньому та просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась. 23.03.2021 року подала до суду заяву про визнання позову та розгляд справи без її участі та участі її представника. Представник Четвертої Львівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій вирішення спору відніс на розсуд суду. Ухвалою суду\~від 11\~червня 2020\~року відкрито\~провадження у\~справі та\~призначено до\~розгляду за\~правилами загального\~позовного провадження.\~Визначено сторонам\~строк для\~подання відзиву,\~відповіді на\~відзив та\~письмових заперечень. Ухвалою суду від 01.07.2020 року витребувано з Четвертої Львівської державної нотаріальної контори копії матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Матеріали спадкової справи надійшли на адресу суду 29 жовтня 2020 року. 02 березня 2021 року відповідач подала відзив. Ухвалою суду від 05 березня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 23 березня 2021 року до суду надійшла заява відповідача про визнання позову. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України,\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши надані сторонами докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову. Згідно\~ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст. 1233 ЦК України\~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.\~Статтею 1234 ЦК України\~передбачено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1\~ст. 1233 ЦК України,\~заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ч. 1\~ст. 1270 ЦК України,\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено наступне. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] . Відповідно до копії свідоцтва про народження № [NUMBER] , батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Мати позивача - [PERSON] , [INFO] (дівоче прізвище - [PERSON] ), померла [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] . Відповідно до копії свідоцтва № [NUMBER] про право власності на квартиру від 17.03.1995 року, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Після смерті [PERSON] , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом № 2-1888 від 20.10.2003 року, спадкоємцем 1/3 частини квартири, яка належала [PERSON] , стала її мати - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до Довідки Обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» № 2/7501 від 03.07.2019 року, згідно з інвентаризаційними матеріалами ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» станом на 29.12.2012 року квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (на підставі свідоцтва №Г-01398 про право власності на квартиру від 17.03.1995 року); 1/3 частини квартири [PERSON] (на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 2-1888 від 20.10.2003 року), що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 31068019 від 16.07.2012 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1853289 від 29.10.2003 року. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належить 2/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] . Також, [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/3 квартири за адресою: [ADDRESS] . 14.08.2008 року [PERSON] склала Заповіт № 2-3862, згідно якого на випадок своєї смерті належну їй на праві власності частину квартири [ADDRESS] заповіла своїй доньці [PERSON] . 12.06.2013 року [PERSON] склала Заповіт № 54600608, відповідно до якого належну їй на праві власності частину квартири [ADDRESS] заповіла своєму онуку [PERSON] . Відповідно до ч.3 ст.1254 ЦК України, кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. З наданих доказів вбачається, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом від 12.06.2013 року та йому належить 2/3 частини квартири [ADDRESS] . 26.11.2019 року [PERSON] звернувся до Четвертої Львівської державної нотаріальної контори із заявою від 17.01.2020 року про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме на 2/3 частини квартири [ADDRESS] . Листом нотаріуса Четвертої Львівської державної нотаріальної контори позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, оскільки відповідно до п. 4.12, 4.15, 4.18 Глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтв про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених п. 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Зазначено, що для того, щоб отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом необхідно подати до нотаріальної контори наступні документи: оригінал свідоцтва № Г-01398 про право власності на квартиру [ADDRESS] , виданого Львівською міською радою 17.03.1995 року на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; оригінал свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою Львівською державною нотаріальною конторою 20.10.2003 року за реєстровим № 2-1888. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України, власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного суду України в п. 23 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Вбачається, що 26.11.2019 року [PERSON] подав до Четвертої Львівської державної нотаріальної контори заяву про оформлення та видачу дубліката свідоцтва про право власності на квартиру № [NUMBER] , у зв`язку з тим, що в нього відсутній оригінал свідоцтва № Г-01398 про право власності на квартиру [ADDRESS] . Листом архівного відділу ЛМР [PERSON] було видано архівну копію розпорядження ЛМР №171 від 17.03.1995 року «Про затвердження розпорядження голови Галицької районної адміністрації «Про передачу квартир у власність громадян». Довідкою № 27662 від 04.11.2019 року, виданою Бюро знахідок Департаменту економічного розвитку ЛКП «Агенція ресурсів ЛМР», засвідчено факт втрати свідоцтва про право власності на квартиру № [NUMBER] від 17.03.1995 року. 17.12.2019 року завідувачем Четвертої нотаріальної контори скеровано до відповідача [PERSON] вимогу про надання оригіналу свідоцтва № Г-01398 від 17.03.1995 року про право власності на квартиру [ADDRESS] . 25.01.2020 року відповідач подала письмову заяву про те, що оригінали вищезазначених документів у неї відсутні і вони знаходяться у позивача. 02.12.2019 року [PERSON] звернувся до юридичного департаменту ЛМР про видачу дублікату свідоцтва на право власності на квартиру [ADDRESS] . Дана заява була залишена без розгляду по суті, оскільки для оформлення дубліката свідоцтва про право власності на нерухоме майно, у зв`язку із втратою оригіналу, слід було додати розширену довідку для дубліката про реєстрацію права власності на нерухоме майно - оригінал; заяву для оформлення дубліката свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] від [PERSON] . Відповідно до копії Технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] (станом на 03.07.2019 року) загальна площа становить 92, 6 кв. м. та складається з 3-ох коридорів; комірки; ванни; кухні; 3 житлових кімнати , вбиральні та 2 балконів. Відтак, суд приходить до висновку, що оригінали правовстановлюючих документів є втраченими, також не знаходяться у відповідача, про що остання повідомила нотаріуса, відповідачем не оспорюється право позивача на спадкування частки у майні, відтак за наведених обставин ефективним способом захисту, який відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення є звернення до суду з даним позовом, оскільки у зв`язку із наявністю об`єктивних перешкод для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, позивач, позбавлений можливості оформити свої спадкові права. Таким чином, виходячи з вищенаведених доводів та мотивів, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, інтересів інших осіб, тому визнання позову відповідачем слід прийняти. У зв`язку із задоволенням позову, визнанням відповідачем позову після початку розгляду справи по суті, відповідно до ст. 141 ЦПК України,\~зі [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 гривні 80 копійок.

Outcome: approved