Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці із позовом про стягнення із [PERSON] заборгованості за використання та утримання жилого приміщення у сумі 92 356,15 грн., в обґрунтування якого посилався на те, що між ним та [PERSON] , 15.03.2017 року укладений договір позички жилого приміщення загальною площею 441,6 кв.м., яке є 4-поверховою будівлею з горищним та цокольним приміщенням і прибудинковою територією, що розташовані за адресою: [ADDRESS] ). Згідно умов Договору [PERSON] зобов`язана була сплачувати послуги за газопостачання та електропостачання. У той же час, під час користування [PERSON] будинком утворилась заборгованість по сплаті за вказані послуги на загальну суму 92 356,15 грн., які були сплачені позивачем. Від відповідача надійшов відзив на позов, у якому вона проти позову заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позову за безпідставністю та необґрунтованістю. Зазначає, що оплату комунальних послуг здійснювала у повному обсязі, а [PERSON] не доведене за який саме період виник борг, згідно яких показників, з розбивкою помісячно. Позивачем надано заперечення на відзив згідно якого наведене відповідачкою не спростовує доводів про неповну оплату послуг за газо- та електропостачання, яка утворилась під час дії договору позички. Крім того позивачем не заперечується той факт, що відповідачкою частково здійснювалась оплата комунальних послуг, однак не у повному обсязі, внаслідок чого і утворилась заборгованість. Ухвалою суду від 14.12.2020 року провадження по справі №725/3725/20 зупинено до набрання законної сили рішенням у цивільній справі №725/4775/20 за позовом [PERSON] до ТОВ «ЧЕРНІВЦІГАЗ ЗБУТ», третя особа без самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] , третя особа без самостійних вимог відповідача [PERSON] про повернення безпідставно набутих грошових коштів. Після набрання законної сили у справі №725/4775/20 позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог до 116 356,15 грн. у зв`язку із проведенням ним оплати за газопостачання на суму 24 000 грн. на підставі рішення суду у справі №725/4775/20. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, посилалась на доводи, викладені в позовній заяві, заяві про збільшення позовних вимог та письмових доказах у справі. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала та просили відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Так, в силу ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. У відповідності до ч.1, ч.2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 15.03.2017 року укладений договір позички жилого приміщення загальною площею 441,6 кв.м., яке є 4-поверховою будівлею з горищним та цокольним приміщенням і прибудинковою територією за адресою: [ADDRESS] ), на земельній ділянці площею 0,1328 га, разом з іншими об`єктами, які знаходяться на вказаній земельній ділянці (а.с. 8-11). Вказаний житловий будинок належить на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на будинок (а.с.7). За умовами пункту п. 4.3.4. Договору позички відповідачка була зобов`язана сплачувати платежі за використання та утримання жилого приміщення у розмірах, які розраховуються виходячи з фактичного споживання та за встановленими тарифами (ставками, розмірами). Також цим пунктом договору було передбачено, що оплата витрат за утримання жилого приміщення здійснюється, починаючи з дати підписання договору та за зафіксованими на цю дату показниками приладів обліку. Із відповіді АТ «Чернівціобленерго» Чернівецький РЕМ від 24.06.2021 року за №1160 встановлено, що станом на 01.03.2017 року заборгованість за постачання електричної енергії по [ADDRESS] була відсутня (а.с.119). Відповідно до відповіді ТОВ «Чернівцігаз Збут» від 18.06.2021 року за №587-Сл-4474-0621, станом на 01.03.2017 року заборгованість по оплаті послуг за постачання газу по [ADDRESS] була відсутня (а.с.116). Таким чином, судом встановлено, що станом на час передачі житлового будинку по [ADDRESS] у користування [PERSON] заборгованість по оплаті послуг за електро- та газопостачання була відсутня. Відповідно до довідки Чернівецької обласної енергопостачальної компанії від 02.07.2020 року у споживача по [ADDRESS] , станом на 15.02.2020 року існувала заборгованість за спожиту електричну енергію у сумі 18 915,30 грн. (а.с.12). Відповідно до листа ТОВ «Чернівцігаз Збут» від 07.07.2020 року за №587-Сл-2711-0720 станом на 01.02.2020 року існувала заборгованість по оплаті за постачання газу у сумі 73 440,85 грн. (а.с. 13) Вказані суми заборгованості виплачено [PERSON] , що підтверджується квитанціями, які містяться в матеріалах справи. Також рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 11.03.2021 року по справі №725/4775/20 задоволено позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Чернівцігаз Збут» про повернення безпідставно набутих коштів у сумі 24000 грн., які нею помилково сплачено в якості оплати газопостачання по [ADDRESS] . Із листа ТОВ «Чернівцігаз Збут» від 05.04.2021 за №587007.2-Сл-2748-0421 вбачається, що вказані кошти ТОВ «Чернівцігаз Збут» повернуто [PERSON] , в результаті чого за житловим будинком по [ADDRESS] виникла заборгованість у сумі 24 000 грн.(а.с.120). Відповідно до квитанції №88672810 від 11.05.2021 [PERSON] суму боргу у розмірі 24 000 грн. погасив у повному обсязі (а.с.121). Таким чином, судом встановлено, що за період користування [PERSON] житловим будинком по [ADDRESS] виникла заборгованість за використання та обслуговування будинку у сумі 116 356,15 грн., а саме: за оплату послуг по електропостачанню - 18 915,30 грн., за оплату послуг по газопостачанню - 97 440,85 грн.. При цьому, суд не бере до уваги доводи представника відповідача про те, що [PERSON] не надано доказів того, за який період виник борг та яким чином він утворювався, виходячи з наступного. Згідно листа ТОВ «Чернівцігаз Збут» від 18.06.2021 за №587-Сл-4474-0621 судом встановлено, що в січні 2020 року під час перевірки роботи комерційного вузла обліку (лічильника газу) за адресою: [ADDRESS] , представником оператора ГРМ були зафіксовані показники лічильника, які були значно більші, ніж ті, які споживач подавав оператору. У зв`язку з цим, оператором ГРМ було здійснене відповідне визначення вартості виявленого об`єму газу, що призвело до утворення заборгованості у споживача (а.с.116-117). Отже, з матеріалів справи вбачається та доведено належними і допустимими доказами, що заборгованість за оплату послуг по електропостачанню - 18 915,30 грн., за оплату послуг по газопостачанню - 97 440,85 грн. виникла саме під час користування житловим будинком [PERSON] , внаслідок заниження реальних показників лічильників та тих, які були оплачено. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Укладаючи договір від 15.03.2017 року про надання жилого приміщення в позичку, сторони (позивач та відповідачка) дійшли згоди, що упродовж його дії саме відповідач сплачує платежі за використання та утримання цього об`єкту нерухомості з урахуванням розмірів фактичного споживання за встановленими тарифами. Ст. 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таким чином, [PERSON] взяла на себе зобов`язання щодо сплати послуг за водопостачання і водовідведення, послуг з газопостачання, виходячи із їх реально наданих обсягів згідно з відповідними показниками, а також за фактично спожиту електричну енергію. За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із вимогами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим, всупереч цим вимогам законодавства та умовам договору від 15.03.2017 року [PERSON] не в повному обсязі виконувала свої зобов`язання по оплаті витрат за використання та утримання жилого приміщення, що призвело до утворення заборгованості за фактично надані їй послуги з газопостачання та реально спожиті нею обсяги електричної енергії. При цьому, суми заборгованостей сплачено повному обсязі [PERSON] .. Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. За приписами ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Отже, закінчення строку дії договору позички жилого приміщення не є підставою для припинення зобов`язань [PERSON] зі сплати платежів за використання та утримання цього майна. Таким чином, вимоги позивача про заборгованості за використання та утримання жилого приміщення у сумі 116 356,15 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того обґрунтовуючи судове рішення, крім іншого, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України судові витрати, а саме сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1163 грн. 56 коп. грн.. (923,56 грн. + 240 грн.) підлягає стягненню з відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved