Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] та Макишинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області та просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою : [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO] року. Ухвалою судді від 03 січня 2017 року відкрито провадження у зазначеній справі. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи останній повідомлявся належним чином, надав до суду письмову заяву від 28.04.2017 року в якій просить розглянути позов у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити ( а.с. 121 ). Згідно положень ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач по справі [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи останній повідомлявся належним чином, надав до суду письмову заяву від 03.02.2017 року в якій просить розглянути справу без його участі, позов [PERSON] визнає в повному обсязі та не заперечує щодо задоволення позову ( а.с. 65-67 ). Представник відповідача - Макишинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином. Сільський голова Макишинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області Стадник В.Т. надав до суду письмову заяву від 10.01.2017 року за вих. № 38 з проханням розглянути справу без участі представника сільської ради, сільська рада не заперечує проти позову [PERSON] ( а.с. 60 ). Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи третя особа повідомлялась належним чином. Голова Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області Ященко С.П. надала до суду письмову заяву від 14.02.2017 року за вих. № 02-16/112 з проханням розглянути справу за позовом [PERSON] без участі їх представника за наявними в матеріалах справи документами, проти позовних вимог [PERSON] третя особа не заперечує ( а.с. 81 ). Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Городнянська районна державна нотаріальна контора Чернігівської області, про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, представники третьої особи в судове засідання не з'явився, про причини неявки представника суд не повідомлено, від третьої особи до суду не надійшло повідомлення про згоду на участь у справі. Неявка в судове засідання третьої особи від якої не надійшло повідомлення про згоду на участь у справі відповідно до положень ст.ст. 36, 169 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи ( а.с. 120 ). У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Позов обґрунтовується тим, що [INFO] року в с. Макишин Городнянського району Чернігівської області померла мати позивача [PERSON]. За життя остання 31 березня 2001 року склала заповіт, посвідчений секретарем Макишинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області Трухан Т.І., яким заповіла все своє майно своїм синам [PERSON] та [PERSON] ( позивачу по справі ). Мати позивача була зареєстрована та проживала в житловому будинку, розташованому за адресою : [ADDRESS]. Вказане домоволодіння відносилось до суспільної групи «колгоспний двір», головою якого була [PERSON], яка станом на 15.04.1991 року не втратила право на частку в його майні. Інший спадкоємець за заповітом брат позивача [PERSON] відмовився від своєї частки у спадщині в порядку ст. 1274 ЦПК України. Але у зв'язку з тим, що право власності на спадковий житловий будинок не зареєстровано та правовстановлюючий документ відсутній, позивач не може оформити право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку. Враховуючи вищевикладене, позивач змушений звернутись до суду з відповідним позовом. Суд, дослідивши усі наявні матеріали справи, встановивши наявність обставин, якими обґрунтовуються вимоги, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року у віці 87 років у с. Макишин Городнянського району Чернігівської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] ( а.с. 27 ) Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом на все належне їй майно. З дослідженого в судовому засіданні заповіту від 31 березня 2000 року, посвідченого секретарем Макишинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області Трухан Т.І., зареєстрованого в реєстрі за № 84, встановлено, що [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 28 ). Після смерті [PERSON] - [PERSON], як спадкоємець за заповітом, 21.02.2017 року звернувся до приватного нотаріуса Городнянського районного нотаріального округу Чернігівської області Неволько В.А. з відповідною заявою про прийняття спадщини померлої [INFO] року [PERSON]. 21.02.2017 року була заведена спадкова справа № 30/2017 до майна [PERSON], яка померла [INFO] року. Осіб, що мають право на обов'язкову частку спадщини на підставі статті 1241 Цивільного кодексу України спадкодавець не має. Інший спадкоємець за заповітом [PERSON] відмовився від прийняття своє частки у спадщині на користь [PERSON]. Відомості про видачу спадкоємцю [PERSON] свідоцтв про право на спадщину у спадковій справі відсутні ( а.с. 99-113 ). Дослідженням довідок виконкому Макишинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області від 21.09.2016 року № 673 та від 01.02.2017 року № 80 встановлено, що згідно записів в погосподарській книзі № 6 за 1986-1990 роки, особовий рахунок № [NUMBER] в будинку [ADDRESS], станом на 01.07.1990 року постійно була зареєстрована та проживала [PERSON], якій належало ціле домоволодіння з побутовими та господарськими спорудами. Дане домоволодіння мало статус колгоспного двору. Станом на 15.04.1991 року члени колгоспного двору, а саме [PERSON] не втратила право на частку в його майні. [PERSON] рішенням правління колгоспу виділялась земельна ділянка площею 0,30 га ( а.с. 30, 61 ). Ці дані підтверджуються записами в погосподарській книзі по с. Макишин Городнянського району Чернігівської області ( а.с. 31, 63 ). Статтею 120 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) було передбачено, що колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. За положеннями ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року N 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме : а ) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б ) розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. З інформаційної довідки, виготовленої фізичною особою - підприємцем [PERSON] від 23.12.2016 року № 206, встановлено, що право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] не зареєстровано, будинок побудований в 1960 році, самочинного будівництва, перепланування та переобладнання не виявлено ( а.с. 20 ). Згідно Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна відомості у вказаних реєстрах по будинку [ADDRESS] відсутні ( а.с. 56, 77 ). Суд бере до уваги особливість забудови спірного будинку, який було збудовано в 1960 році в системі колгоспного двору. Зокрема, ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року N 1952-IV передбачає, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов : якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, станом до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність», член колгоспного двору [PERSON] мала право на спірний будинок в цілому. Підстав вважати домоволодіння, що є предметом позову, самочинно збудованим майном суд не вбачає. Наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.04.2015 року № 79, передбачає, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних ( присадибних ) житлових будинків, господарських будівель і споруд є технічний паспорт. З виготовленого експертом [PERSON] технічного паспорта на житловий будинок за адресою : [ADDRESS], встановлено, що відповідно до технічної характеристики будівель та споруд зазначено : А-1 житловий будинком з а-1 прибудовою з ганком, погребом, загальною площею 64,6 кв.м., в тому числі житловою площею 25,5 кв.м., Б-1 сарай, В-1 альтанка, Г-1 вбиральня, 1. ворота з хвірткою, 2. огорожа з прозорами, 3. огорожа сітка ( а.с. 18-19 ). Враховуючи, що за життя спадкодавець [PERSON] не зареєструвала своє право власності на нерухоме майно, це унеможливлює реалізацію позивачем своїх спадкових прав через нотаріальну контору. Підсумовуючи викладене, суд дійшов об'єктивного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON]. Враховуючи наведене,

Outcome: approved