Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовною заявою про визнання за ним права на земельну частку (пай). Позивач посилається на те, що він з 17.05.1986р. по 21.06.1993р. працював завідуючим музею в с. Кульчиці Самбірського району Львівської області, тобто на час розпаювання земель колективної власності на території Кульчицької сільської ради був працівником культури та особою, зайнятою у соціальній сфері. Вважає, що відповідно до Указу президента України від 08.08.1995р. №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствах і організаціям», працюючи у соціальній сфері на день розпаювання, має право на земельну частку (пай), однак не був включений у списки пайовиків. Звернувшись із заявою до Кульчицької сільської ради з приводу включення його до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю та видачі сертифікату, йому було відмовлено на тій підставі, що питання додаткового включення в список осіб, які були пропущені, розглядалось конкурсною комісією при Самбірській райдержадміністрації, однак на даний час зазначена комісія вже недіюча; це право особи може бути встановлено у судовому порядку; таким чином просить задовольнити позовні вимоги та визнати за ним право на земельну частку (пай) в розмірі 1,98 в умовних кадастрових гектарах. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та посилався на зазначені в позовній заяві обставини. Представник відповідача Ралівської сільської ради Самбірського району не заперечувала проти позову, оскільки таке право особи має бути встановлено в судовому порядку. З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення сторін та інших учасників справи, суд вважає, що позов про визнання права на земельну частку (пай) підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Тому до ухвалення судового рішення судом роз`яснено сторонам наслідки відповідної процесуальної дії. Відповідно до п. 2, 7 Указу Президента України від 08.08.1995р. №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право па земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського: підприємства, кооперативу, акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта па право колективної власності на землю. Даним указом також передбачено, що створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання. У відповідності до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність, не може позбавити її права на земельну частку. Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року регламентовано організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками. Статтею першою вищезгаданого закону регламентовано, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку і рішення суду відповідно до ст. 2 є документом, що посвідчує таке право. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів від 04.02.2004р. «Про організацію робіт методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)» у разі виявлення після обробки проекту землеустрою факту не включення громадян, які відповідно до законодавства набули право на земельну частку (пай), до списку власників земельних ділянок таким громадянам здійснюється відповідною місцевою радою чи районною державною адміністрацією за рахунок коригування проекту, або за рахунок земель запасу чи резервного фонду. Оскільки як установлено судом із заяви представника відповідача визнання нею позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; позивач звернувся до суду із таким спором, бо іншого порядку отримання такого права немає і такий є законним на підставі наведених вище норм і наявних у справі документальних доказів; із Довідки Кульчицької сільської ради №38а від 18.11.2021р. на звернення особи установлено, що є вільна земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, - а тому такий позов слід задовольнити.

Outcome: approved