Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 01 березня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Філіповим М.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 105. Оскільки житлом він був забезпечений, то з метою компенсації обов'язкових комунальних витрат для нього, як власника житла, прийняв рішення про передачу квартири у найм відповідачу. Обов'язковою умовою відповідача для укладення договору найму житла була її реєстрація у квартирі на весь період найму. 02 липня 2015 року за його згодою відповідач була зареєстрована у квартирі, однак в подальшому договору найму з ним не уклала, у квартиру не вселилась і у квартирі не проживає. Відповідач не заперечує проти свого зняття з реєстрації у цій квартирі, однак жодних дій для цього не вчиняє. Представник позивача [PERSON] адвокат Сокаль В.О. подав суду письмову заяву, в якій позов [PERSON] підтримав повністю і просить його задовольнити. Розгляд справи просить провести у відсутності позивача та у його відсутність. У разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином. Заперечення проти позову не подала, про причини неявки суд не повідомила. Дослiдивши письмовi докази по справi, суд прийшов до висновку, що позов пiдлягає задоволенню повнiстю, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору дарування від 01 березня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Філіповим М.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 105. Право власності позивача на вказану квартиру 20 березня 2012 року зареєстроване комунальним підприємством «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації», про що свідчить витяг про державну реєстрацію прав № [NUMBER] від 20 березня 2012 року. У належній позивачу квартирі [ADDRESS] 02 липня 2015 року зареєстрована [PERSON] [INFO], про що свідчить відповідна відмітка у її паспорті громадянина України серії [NUMBER]. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає без поважних причин з моменту своєї реєстрації у цій квартирі, тобто близько двох років. Через реєстрацію вiдповiдача у квартирі, позивач не може у повній мірі здійснювати реалізацію своїх прав власника нерухомого майна та, крім того, несе додаткові і невиправдані витрати по утриманню квартири, що пов'язані із реєстрацією у квартирі відповідача. Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно статті 319 ЦК України вказані права здійснюються власником на власний розсуд. Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог частини другої статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено судом, [PERSON] не є власником спірної квартири, не була і не є членом сім'ї власника квартири - позивача [PERSON] Оцiнюючи дослiдженi по справi докази в їх сукупності, суд встановив, що відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає понад один рік без поважних причин, а тому, вiдповiдно до вимог частини другої статті 405 ЦК України, вона втратила право на користування цим житлом. Відповідно до положень частини першої статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи встановлені судом обставини та вимоги статей 317,319,391,405 ЦК України, частини першої статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», з метою захисту права власності позивача на квартиру, відповідач підлягає зняттю з реєстрації місця проживання за адресою [ADDRESS] квартира № 3.

Outcome: approved