Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Старобільського районного суду з заявою, заінтересована особа Старобільська державна нотаріальна контора Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, про встановлення факту спільного проживання однією родиною. В обґрунтування заяви зазначено, що заявник та його мати [PERSON] , [INFO] , проживала у селищі Іванівка Антрацитівського району Луганської області. Заявник [PERSON] також зареєстрований у селищі Іванівка Антрацитівського району, але на іншій вулиці. Восени 2018 року заявник перевіз матір до себе додому на [ADDRESS] . 18.08.2019 року мати заявника померла у селшищі Іванівка Антрацитівського району Луганської області. Після смерті матері заявника відкрилась спадщина. Заявник [PERSON] звернувся до нотаріальної контори, де йому було роз`яснено, що він пропустив строк для звернення до нотаріальної контори, а довідка про його спільне проживання з матір`ю не є дійсною, тому, що видана у ЛНР. Заявник не є таким, що вже прийняв спадщину. Заявник не може іншим чином довести факт спільного проживання з матір`ю, тому змушений звернутись до суду. Заявник [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись своєчасно та належним чином, у заяві просили суд розглядати справу без їх участі. Представник заінтересованої особи Старобільської державної нотаріальної контори Ковальов А., в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлялася своєчасно та належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, зауважень щодо справи не має. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Як вбачається з роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановлювати й факти, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Згідно копії паспорта громадянина України, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований по [ADDRESS] . Згідно копії паспорта громадянина України, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована по [ADDRESS] . Згідно копії свідоцтва про смерть, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в селищі Іванівка Антрацитівського району Луганської області. Згідно вимог ст. ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Так, заявником до заяви про встановлення факту спільного проживання додано довідку від 30.08.2019 видану в селищі Іванівка Антрацитівського району Луганської області, так званої ЛНР, про те, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом на день смерті останньої по [ADDRESS] . Надана заявником довідка видана на території де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження ( вуличним селища Іванівка Луганської області). За загальним правилом документи, видані органами, їх посадовими та службовими особами на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, їх акти (рішення, документи) є недійсними і не створюють правових наслідків. Вказана обставина позбавляє заявника можливості оформити спадщину після смерті матері у встановлений чинним законодавством спосіб та порядок. В практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки», згідно яких, якщо невизнання документів, виданих окупаційною владою, веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, такі документи повинні визнаватися. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». За цих обставин суд вважає надана заявником довідка від 30.08.2019, як доказ проживання спільно з матір`ю, не дивлячись на те, що видана на території, яка тимчасово не контролюється органами державної влади України, належним та допустимим. Таким чином, з урахуванням встановлених обставин, дослідивши усі докази в їх сукупності, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі, так як обставини, на які посилається заявник, знайшли підтвердження в ході судового розгляду та судом встановлено, що заявник [PERSON] спільно проживав однією родиною разом із матір`ю з жовтня 2018 року по день її смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved