Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення 5057,67 грн., з яких: 4000,00 грн. сума заборгованості за розпискою, 698 грн. інфляційні втрати та 359,67 грн. 3% процентів річних. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 6 листопада 2017 року відповідачем було видано розписку, згідно із якою він позичив у позивача 4 000,00 грн. та взяв на себе зобов`язання повернути кошти у строк до 20 січня 2018 року, однак станом на дату звернення з позовом до суду відповідачем зобов`язання виконано не було Крім того, позивач просить стягнути з відповідача за прострочення виконання грошового зобов`язання 3 % річних та індекс інфляції. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 2 лютого 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 753/1335/21, призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи в судове засідання на 2 березня 2021 року о 10 год. 20 хв. 22 лютого 2021 року позивач подав до суду позовну заяву в новій редакції, уточнивши відомості про відповідача, зазначивши, що правильним прізвищем відповідача є [PERSON] . У судовому засіданні 2 березня 2021 року уточнена позовна заява прийнята судом до розгляду. Ухвалою суду від 2 березня 2021 року розгляд справи відкладено на 5 квітня 2021 року, а судове засідання 5 квітня 2021 відкладено на 15 квітня 2021 року. 12 квітня 2012 року до суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи за його відсутністю. Відповідач у судові засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення на його адресу ухвал суду рекомендованим листом з повідомлення про вручення. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Судом встановлено, що 6 листопада 2017 року [PERSON] склав розписку, відповідно до змісту якої зобов`язався повернути [PERSON] кошти у сумі 4 000,00 грн. у строк до 20 січня 2018 року. Як пояснив позивач, у передбачений розпискою строк відповідач суму боргу не повернув, що і зумовило звернення позивача із цим позовом до суду. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Згідно з ст. ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як передбачено ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідачем зобов`язання належним чином не виконується, а саме станом на день звернення позивача до суду заборгованість не повернута. Наслідки порушення договору позичальником визначені статтею 1050 ЦК України, відповідно до частини першої якої, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з вимогами ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 2 цієї статті унормовано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку заборгованості позивача, який відповідає вимогам законодавства та перевірений судом, борг відповідача становить: основна сума боргу - 4 000,00 грн., 3% річних - 359,67 грн. та інфляційне збільшення боргу - 698,00 грн. Доказів сплати суми боргу відповідачем суду не надано. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, які підлягають задоволенню, оскільки відповідач свої зобов`язання у встановлений сторонами строк не виконав, борг за розпискою не повернув та доказів на спростування доводів позовних вимог не надав. Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved