Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, просив визнати [PERSON], [PERSON], [INFO] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. На обґрунтування позову зазначено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.04.2014 року виданого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу до реєстру № 230, позивач являється власником квартири [ADDRESS]. Відповідач по даній справі являється його донькою. Тому з його дозволу, як власника квартири, вона з онуком [PERSON] та чоловіком [PERSON] з серпня 2010 року по 10.08.2013 року поселились та проживали в належній йому квартирі, як член сім'ї власника житла. В липні 2013 року шлюб між його донькою та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] виїхав з належної позивачу квартири, забравши всі свої особисті речі. 10.08.2013 року [PERSON] з сином [PERSON] виїхали з даної квартири до АР Крим, де і проживають до теперішнього часу, забравши всі свої особисті речі. В зв'язку з тим, що відповідачі не проживають в належній квартирі позивача з липня 2013 року, тобто більше одного року, без поважних причин, не несуть витрати по отриманню квартири, її станом не цікавляться, що порушує його права як власника, вважає за можливе усунути перешкоди у користуванні належною мені квартирою шляхом визнання їх такими, що втратили своє сервітутне право на користування квартирою. До початку судового засідання від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, будь-яких заяв, клопотань суду не надавали, Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.04.2014 року виданого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу до реєстру № 230, витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 15.04.2014 року № 37164222 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.04.2014 року № 20510304(а.с. 7-9). Відповідно до довідки виданої ЖЕК № 10 від 07.11.2014 року, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: три особи: [PERSON] - власник, що не зареєстрований, [PERSON], [INFO] - дочка, [PERSON], [INFO] - онук, [PERSON], [INFO] - колишній зять (а.с. 17). Згідно актів ЖЕК № 10 від 12.12.2013 року, 13.03.2014 року, 01.08.2014 року та 05.11.2014 року, відповідачі по справі не проживають за адресою: [ADDRESS] з серпня 2013 року та не мають особистих речей в даній квартирі (а.с. 12-15). До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи зазначені в частині 2 ст. 64 ЖК України. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним в будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Місцем проживання дитини, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (Закон № 1382-IV), реєстрація є лише внесенням відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. У відповідності зі ст.7 цього Закону, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, рішення суду, яке набрало законної сили (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, без добровільного зняття з реєстрації, особу можна зняти з реєстрації лише за рішенням суду. Закон № 1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Згідно з ч.1 ст.11 Закону реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Таким чином, судом встановлено, об'єктивне підтвердження факту відсутності відповідачів, які вселилися в житлове приміщення належне позивачу, як члени його сім'ї, за місцем реєстрації місця проживання понад один рік. Доказів поважності причин відсутності відповідачів за місцем реєстрації суду не надано. За таких обставин суд находить, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати залишити по фактично понесеним. На підставі викладеного,

Outcome: approved