Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-05 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ) про відшкодування матеріальних збитків завданих дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 4 792 грн. та моральної шкоди у сумі 20 000 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 11 липня 2019 року по Броварському проспекту, 11 в м. Києві водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Субару», державний номерний знак [NUMBER] , здійснив зіткнення з автомобілем «Опель», державний номерний знак [NUMBER] , який належить позивачу, в результаті чого було пошкоджено даний автомобіль, а його власнику нанесений матеріальний збиток. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 серпня 2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаного ДТП. Відповідно до акту виконаних робіт від 24.09.2019 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Опель», державний номерний знак [NUMBER] , становить 5 700 грн. На час даної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПАТ «СК «Арсенал Страхування» (далі по тексту - третя особа, ПАТ «СК «Арсенал Страхування») за договором обов`язкового страхування наземного транспорту. Позивач звернувся до ПАТ «СК «Арсенал Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування та страховиком була виплачена сума страхового відшкодування у розмірі 908,06 грн. Таким чином, різниця між фактичним розміром матеріальної шкоди та страховою виплатою, яка була виплачена позивачу становить 4 792 грн. На підставі наведеного позивач вважає, що його право не виплатою відповідачем завданих збитків порушено, у зв`язку з чим просить суд позовні вимоги задовольнити та стягнути з останнього кошти в розмірі 4 792 грн. та відшкодувати завдану моральну шкоду у розмірі 20 000 грн. Ухвалою суду від 09 грудня 2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті в судове засідання. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, вважав їх обґрунтованими та просив суд їх задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві та поясненнях на позов. Також зазначили, що сума страхового відшкодування підлягає стягненню з страхової, при цьому не заперечували проти стягнення з відповідача суми франшизи у розмірі 2 000 грн. Третя особа в судове засідання свого представника не направила, надіславши пояснення на позов, в яких зазначили, що ПАТ «СК «Арсенал Страхування» виконало свої зобов`язання по сплаті страхового відшкодування. Крім того, просили суд розгляд справи проводити за їхньою відсутністю. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, заслухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 11 липня 2019 року по Броварському проспекту, 11 в м. Києві водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Субару», державний номерний знак [NUMBER] , здійснив зіткнення з автомобілем «Опель», державний номерний знак [NUMBER] , який належить позивачу, в результаті чого було пошкоджено автомобіль останнього, а його власнику нанесений матеріальний збиток. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 серпня 2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За актом виконаних робіт від 24.09.2019 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Опель», державний номерний знак [NUMBER] , становить 5 700 грн. Як вбачається з матеріалів справи, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ «СК «Арсенал Страхування» за договором обов`язкового страхування наземного транспорту за полісом серії № 193979464, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну, становить 100 000 грн., розмір франшизи складає 2 000 грн. Позивач звернувся до ПАТ «СК «Арсенал Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування та страховиком була виплачена сума страхового відшкодування у розмірі 908,06 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 988 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПАТ «СК «Арсенал Страхування», а відповідно до норм цивільного законодавства саме страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату та враховуючи, що ліміт відповідальності відповідача становить 100 000 грн., вимога позивача про стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі 4 792 грн. задоволенню не підлягає. Враховуючи наведене та те, що вина відповідача за заподіяну шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки доведена постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 06.08.2019 року, вимоги позивача підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача суми франшизи у розмірі 2 000 грн. Що стосується заявленої позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. А згідно з ч. 3 цієї статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушення нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Таким чином, оцінивши докази в їх сукупності, при визначенні суми моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд враховує характер та ступінь її завдання, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає суму 20 000 грн. завищеною, а тому відповідно дана позовна вимога підлягає задоволенню в сумі 2 000 грн. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача пропорційно задоволених вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 123,94 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial