Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Відповідач-1), Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Відповідач-2), Київської міської державної адміністрації (далі - Відповідач-3), Київської міської ради (далі - відповідач-4) про стягнення грошової майнової компенсації, моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що є власником нежитлового приміщення, загальною площею 278,9 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] . 24.07.2017 та 04.08.2017 співробітники Відповідача-1 знищили вищевказане нежитлове приміщення, відкрито заволоділи конструктивними елементами, обладнанням, будівельними матеріалами,чим завдали позивачу матеріальну шкоду. Посилаючись на вимоги ст.ст. 22, 23, 175, 176, 316-321, 1166, 1167, 1172-1174, 1190, 1192 ЦК України, просив позов задовольнити з наведених вище підстав та стягнути солідарно з відповідачів грошову компенсацію майнової шкоди в розмірі 1 863 852,96 грн., моральну шкоду в розмірі 1 000 000 грн. 16.08.2017 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Вовку Є.І. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15.11.2018 відкрито провадження у справі. Призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Представником КП «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) подано відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що 14.07.2017 Департаментом міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) було прийнято рішення (доручення) № 352/07-17 про демонтаж споруди, розміщеної по [ADDRESS] . У серпні 2017 року на виконання рішення Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради № 352/07-17 ТОВ «Вістекс Компані» було проведено демонтаж споруди, розміщеної по [ADDRESS] , про що складено Акти проведення демонтажу. Посилаючись на те, що КП «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) не вчиняло жодних дій на виконання рішень Департаменту міського благоустрою щодо демонтажу споруди просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Представником Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), Київської міської державної адміністрації, Київської міської ради було подано відзив на позов, в якому він заперечуючи проти позову, послався на те, що згідно листа Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради «КМДА» від 09.07.2018 № 055-8784 замовнику будівництва [PERSON] містобудівні умови та обстеження для проектування об`єкта будівництва на [ADDRESS] у Дарницькому районі не надавалися. Відповідно до листа Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) вд 05.09.2018 № 073-8424 наказом Департаменту від 03.01.2017 № 1 було скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт «Капітальний ремонт та перепланування нежитлових приміщень за адресою: [ADDRESS] № КВ 082163140216 від 09.11.2016. Таким чином, рішення про демонтаж малої архітектурної форми прийнято Департаментом міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) внаслідок невиконання вимог припису власником встановленого елементу благоустрою. Однак демонтажні роботи проводилися ТОВ «Вістекс Компані», у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позову. 14.05.2019 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у зв`язку із звільненням судді [PERSON] вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Лужецькій О.Р. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15.05.2019 суддею Лужецькою О.Р. цивільну справу [PERSON] до Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Київської міської державної адміністрації, Київської міської ради про стягнення грошової майнової компенсації, моральної шкоди прийнято до свого провадження. Представник позивача, [PERSON] звернувся до суду з заявою про зупинення провадження у справі у зв`язку зі смертю [PERSON] . Просив розглядати справу за його відсутності. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26.06.2019 зупинено провадження у справі до залучення до участі у справі правонаступника позивача [PERSON] . Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12.09.2019 поновлено провадження у справі. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05.11.2019 залучено до участі у справі правонаступників позивача - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в інтересах яких діє [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05.11.2019 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 24.01.2020. В судове засідання позивачі та представник позивачів повторно не з`явилися, повідомлені належним чином. Від представника позивачів надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. Представники Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Київської міської державної адміністрації, Київської міської ради в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином, клопотань про відкладення не надходило. Представник КП «Київблагоустрій» в судове засідання не з`явився, просив відкласти розгляд справи на іншу дату за межами строку тривалості загальнонаціонального карантину. Проте, оскільки суд неодноразово відкладав розгляд справи, надаючи можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права, зокрема, на подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд, враховуючи відсутність таких клопотань, наявність зібраних у справі доказів та клопотання представника позивача про розгляд справи без його участі, не знаходить підстав для повторного відкладення судового розгляду справи. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі Смірнова проти України). Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з урахуванням наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що Департаментом міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) винесено доручення №004-7300 від 14.07.2017, згідно з яким доручено вжити заходи шляхом демонтажу самовільно встановлених елементів благоустрою, зокрема, споруди, розташованої за адресою: [ADDRESS] та огорожі, розташованої за адресою: [ADDRESS] (припис від 11.07.2017 № 1715429, від 30.06.2017 № 1713946). Згідно з наявними у матеріалах справи копіями актів демонтажу №03-462/ВК від 10.08.2017, №03-465/ВК від 11.08.2017 та від 24.07.2017 Товариством з обмеженою відповідальністю «Вістекс-Компані» на підставі припису від 11.07.2017 № 1715429 та доручення Департаменту проведено демонтаж майна, розміщеного за адресою: [ADDRESS] . Звертаючись до суду з позовом позивач зазначає, що співробітники Відповідача-1 знищили належне йому на праві власності майно - нежитлове приміщення, загальною площею 278,9 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS] ,чим завдали позивачу матеріальну шкоду у розмірі 1 863 852,96 грн. За змістом статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1173 ЦК передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. З пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 вбачається, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином для вирішення питання про відшкодування матеріальної шкоди необхідно встановити: наявність шкоди, протиправність дій відповідача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача. Кожна із цих складових є обов`язковою умовою для відшкодування завданої шкоди. При цьому, враховуючи специфіку адміністративних правовідносин, відповідно до ст. 1173 ЦК вина органу місцевого самоврядування як обов`язкова підстава матеріальної відповідальності виключається. Позивачем у даній справі були заявлені вимоги про стягнення матеріальної шкоди, пов`язаної із демонтажем його майна. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, зокрема зі змісту актів демонтажу №03-462/ВК від 10.08.2017, №03-465/ВК від 11.08.2017 та від 24.07.2017, демонтаж спірного майна було здійснено не співробітниками КП «Київблагоустрій», а ТОВ «Вістекс-Компані», до якого позивачем не заявлялися вимоги. За змістом статті 51 ЦПК України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом. З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів. Разом з тим, позивачі та/або їх представник не зверталися до суду з відповідним клопотанням. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. При цьому, слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не в змозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача). Крім того, як вбачається з матеріалів справи відповаідачем-2 було видано доручення на демонтаж споруди за адресою: [ADDRESS] , тоді як позивачу на праві власності належав об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в інтересах яких діє [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Київської міської державної адміністрації, Київської міської ради не можуть бути задоволені. Вищевикладене в повній мірі відповідає правовій позиції викладеній у постанові Верховного Суду від 27.02.2020 у справі № 826/14017/17. Що стосується заявленої позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди, судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Позивач, звертаючись до суду з вимогою про відшкодування моральної шкоди зазначає, як підстави для її стягнення є неправомірні дії відповідачів. За змістом п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушення нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Таким чином, відповідальність за шкоду вимагає встановлення складу правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Враховуючи те, що відповідачі не вчиняли безпосередніх дії, пов`язаних з демонтажем спірного майна. Суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині. За приписами ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вищенаведеного, суд дійшов висновку про безпідставність заявленого позову, а відтак відмовляє в його задоволенні в повному обсязі. Згідно зі ст. 141 ЦПК України суд, відмовляючи в задоволенні цивільного позову, також відмовляє позивачу у стягненні з відповідача на його користь суми сплаченого судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed