Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вище вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що йому на праві власності належить житловий будинок № 2159 від 08.12.1999 року в м. Кіцмань, вул. Л. Українки, 13 Чернівецької області. За вказаною адресою зареєстровані відповідачі, які являються дочкою, зятем та онуками позивача, однак у вказаному будинку з 2006 року не проживають протягом тривалого часу. Вказує на те, що реєстрація відповідачів у належному йому будинку перешкоджають користуватись та розпоряджатись належною власністю на свій розсуд, у зв'язку з наведеним, посилаючись на норми матеріального права, просив усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою м. Кіцмань, вул. Л. Українки, 13 Чернівецької області. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак подав заяву, в якій позов підтримує повністю та просить розглянути справу за його відсутності. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, про час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином за останнім відомим місцем проживання в порядку, передбаченому положеннями ст.130,131 ЦПК України, про що у справі є належні докази. Причини неявки суду не повідомили, клопотань чи відзиву на позов не подали, що підтверджується матеріалами справи. Представник третьої особи Кіцманської міської ради у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка про отриманням повістки. Заяв чи клопотань від нього надходило. Пояснень щодо позову або відзиву не подано. Представник третьої особи Служби у справах дітей Кіцманської РДА [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала до суду заяву, в якій заперечує щодо задоволення позову, у звязку з тим що діти є неповнолітніми і набули права користування даним житловим приміщенням до досягнення ними повноліття. Частиною 3\~ст. 211 ЦПК України\~передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 223 ЦПК України. Статтею 280 ЦПК України\~передбачається, що у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, а також якщо відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає\~\~задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою\~ст.\~4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. У відповідності до вимог ч. 1\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Судом встановлено, що позивачу на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок № 2159 від 08.12.1999 року, виданим виконавчим комітетом Кіцманської міської ради належить житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований в м. Кіцмань, вул. Л.Українки, 13 Чернівецької області (а.с.6). Згідно роз'яснень, які містяться в п. 34 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року\~\~№ 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно довідки № 1135 від 01.08.2018 року, виданої виконавчим комітетом Кіцманської міської ради Чернівецької області, у належній позивачу на праві власності будинку, зареєстровані: позивач, дружина [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], зять [PERSON], [INFO], онук [PERSON], [INFO], онука [PERSON], [INFO]. (а.с.7). Згідно ч. 2\~ст. 386 ЦК України\~власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до вимог\~ст. 391 ЦК України,\~ст.150 ЖК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до акту обстеження № 1058 від 01.08.2018 року, відповідачі дійсно не проживають за адресою [INFO] тривалий час, більше десяти років (а.с.8). Судом встановлено, що право позивача\~\~вільно володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю підлягає захисту, оскільки\~\~відповідачі не проживають у належній позивачу квартирі, не приймають участі в утриманні майна та сплаті комунальних послуг, а тому чинять\~\~\~перешкоди у\~\~користуванні\~\~належним їй\~житловим приміщенням. Відповідно до ст.1 та ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров'я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. Згідно ч. 2 ст. 18 цього Закону, діти мають право користуватися займаним приміщенням як члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення. Таким чином, системний аналіз цивільного та житлового законодавства дає підстави вважати, що неповнолітня дитина не може бути самостійним відповідачем за позовом про визнання її такою, що втратила права користування житлом, та зберігає або втрачає таке право автоматично разом з батьками. Виходячи з викладеного та зважаючи на те, що відповідачі змінили місце проживання, вибувши з житлового будинку позивача і з 2006 року в цьому житлі не проживають, однак є зареєстрованим за вказаною адресою, а позивач згідно\~ст.391 ЦК України\~має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved