Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, в порядку спадкування за законом. В підтвердження позову [PERSON] посилається на те, що відповідно до свідоцтва про право власності від 16 січня 1998 року, виданого комісією по приватизації державного житлового фонду КСП «Вільшанське», згідно до розпорядження від 16.01.1998 року № 54, квартира [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить [PERSON] та відповідачу у справі [PERSON] по 32100 часток кожному. Відповідно до державного акту про право приватної власності на землю серія Р2 № 763796 від 01.04.2003 року, виданого на підставі розпорядження Дергачівської районної державної адміністрації від 12.03.2003 року № 70 [PERSON] належить земельна ділянка площею 6,2831 га, розташована на території Вільшанської селищної ради Дергачівського району Харківської області ТОВ «Вільне» ділянка [NUMBER],цільове призначення якої-ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 179. [PERSON] померла [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. В установлений законом строк він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але заяву не подав, у зв'язку з відсутністю паспорту, який був втрачений разом зі свідоцтвом про народження у 1992 році. Наявність паспорту та свідоцтва про народження при подачі заяв про прийняття спадщини для нотаріуса є обов'язковою умовою. В квітні 2013 року він звертався до Дергачівського районного суду з позовом про визнання за ним право власності на 32100 частин квартири та про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Рішенням від 12.08.2013 року в задоволенні його позовних вимог стосовно визнання за ним права власності на 32/100 частини квартири та про визнання права власності на земельну ділянку, в порядку спадкування за законом, було відмовлено. Позивач [PERSON] в наданій до суду заяві позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, розгляд справи по суті проводити в його відсутність, що суд вважає за можливе. Відповідач у справі [PERSON] в поданій до суду заяві позовні вимоги не визнала, заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила справу по суті проводити в її відсутність. Суд, дослідивши представлені докази по справі, вважає, що у позові [PERSON] необхідно відмовити. Судом було встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності від 16 січня 1998 року, виданого комісією по приватизації державного житлового фонду КСП «Вільшанське», згідно до розпорядження від 16.01.1998 року № 54, квартира [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить [PERSON] та відповідачу у справі [PERSON] по 32100 часток кожному. Відповідно до державного акту про право приватної власності на землю серія Р2 № 763796 від 01.04.2003 року, виданого на підставі розпорядження Дергачівської районної державної адміністрації від 12.03.2003 року № 70 [PERSON] належить земельна ділянка площею 6,2831 га, розташована на території Вільшанської селищної ради Дергачівського району Харківської області ТОВ «Вільне» ділянка [NUMBER],цільове призначення якої-ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 179. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER],актовий запис № 100, виданим Вільшанською селищною радою Дергачівського району Харківської області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. В установлений законом строк позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але заяву не подав, у зв'язку з відсутністю паспорту, який був втрачений разом зі свідоцтвом про народження у 1992 році. Наявність паспорту та свідоцтва про народження при подачі заяв про прийняття спадщини для нотаріуса є обов'язковою умовою. В квітні 2013 року він звертався до Дергачівського районного суду з позовом про визнання за ним право власності на 32/100 частин квартири та про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Рішенням від 12.08.2013 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] про було відмовлено. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] померла [INFO], , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER],актовий запис № 100, виданим Вільшанською селищною радою Дергачівського району Харківської області. Згідно копії запису акта про народження № 45 матір'ю[PERSON], [INFO] є [PERSON]. За умовами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини за правилами ст. 1220 ЦК України слід вважати день смерті особи, зазначений в свідоцтві про смерть, виданим відповідним державним органом реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, необхідний для подання ним заяви про відкриття спадщини. З пояснень позивача вбачається, що після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], позивач не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, так як у нього був відсутній паспорт громадянина України та свідоцтво про народження. Крім того, в провадженні Дергачівського районного суду Харківської області З квітня 2013 року знаходилась цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], Вільшанської селищної ради Дергачівського району Харківської області про визнання права власності на 32/100 частини квартири та про визнання права власності на земельну ділянку, в порядку спадкування за законом. Позивач [PERSON] не був позбавлений права на звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, так як з рішення суду вбачається, що на час відкриття спадщини [PERSON] постійно проживав разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS]. Також позивач [PERSON] мав можливість направити письмову заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Згідно листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справа від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, якщо встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України , суди не повинні задовольняти вимоги про визначення додаткового строку. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, необхідний для подання ним заяви про відкриття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до вимог п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Позивачем не доведеного поважність причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої [INFO]. не надано суду жодних доказів, що він мав об'єктивні, непереборні труднощі для вступу у спадщину, що він не мав можливості подати необхідну заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Зазначені обставини справи та вищевикладені норми законодавства дають підстави суду дійти висновку про необхідність відмовити [PERSON] у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed