Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду з позовною заявою до [PERSON] акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що 31 березня 2016 року він був звільнений з відокремленого підрозділу «Шахта ім. Д.Ф.Мельникова» ПАТ «Лисичанськвугілля» за ст. 38 КЗпП України, у звязку з виходом на пенсію на підставі наказу № 314-К від 31.03.2016 року. При звільненні йому не виплатити у повному обсязі нараховану заробітну плату, так згідно з довідкою за місцем роботи заборгованість становить 2246,90 грн. Не погодившись із затримкою нарахованої заробітної плати звернувся до Лисичанського міського суду Луганської області із заявою про видачу судового наказу та наказом Лисичанського міського суду Луганської області стягнуто з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 2246,90 грн. Але до даного часу заборгованість по заробітній платі не сплачена. В вересні 2016 р. він звернувся до відповідача з проханням видати довідку про його середньоденний заробіток, але відповідач безпідставно відмовив йому в цьому, вважає дії відповідача незаконними, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В наслідок невиплати заробітної плати, він дуже сильно страждав, нервував, не міг вільно розпоряджатися своєю власністю, відвідувати культурно-масові заходи, та не міг купувати продукти першої необхідності, тобто відповідач завдав йому моральної шкоди. Таку вартісну оцінку розміру моральної шкоди зазначив виходячи з ступеня моральних страждань та негативних наслідків, які наступили в наслідок систематичної невиплати заробітної плати майже рік. На підставі викладеного та після уточнення позовних вимог просив суд стягнути з відповідача, на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені з 01.04.2016р. по моменту винесення рішення у розмірі 26100, 27 грн.. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду письмову заяву в якій просив розглядати справу без його участі. Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду письмову заяву в якій просив розглядати справу без її участі, проти задоволення позовних вимог заперечують. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Згідно з трудовою книжкою, серії БТ-І № 1589173, заповненою 25.05.1979 року, на підставі наказу № 314-к від 31.03.2016 року, [PERSON], [INFO], звільнений на пенсію за віком ст. 38 КЗпП України. Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем та 31.03.2016р. звільнений на пенсію. Відповідно до ст. 7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII (2148-08) від 19.10.73), Держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, середньомісячна зарплата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. З матеріалів справи вбачається, що згідно з довідкою № 1154, яка видана ПАТ «Лисичанськвугілля»», заборгованість із заробітної плати, яка утворилась станом на 25.08.2016р. становить за грудень 2015р. 1221,58 грн., за квітень 2016 р. 930,85 грн., за травень 2016р. - 94,47 грн., всього 2246,90 грн. Згідно з судовим наказом від 01.09.2016р. № 2-н/415/90/16, стягнуто з ПАТ «Лисичанськвугілля» на користь [PERSON] заборгованість із заробітної плати в сумі 2246,90 грн. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Згідно з довідкою № 754, яка видана ПАТ «Лисичанськвугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта імені [PERSON]» про те, що заборгованість із заробітної плати, яка утворилась станом на 25.08.2016р. становить за грудень 2015р. 1221,58 грн., за квітень 2016 р. 930,85 грн., за травень 2016р. - 94,47 грн., всього 2246,90 грн.. Кількість робочих днів у період з 01 квітня 2016 року до 09 листопада 2016 року становить 153 дні. Згідно з довідкою № 32 від 17.10.2016 року, середньодення заробітна плата [PERSON] становить 170,59 грн.. Отже, середній заробіток позивача за час затримки розрахунку по заробітній платі за період з 01.04.2016 року по 09.11.2016 року, тобто за 153 робочих днів становить 26100 грн. 27 коп. (170,59 грн. х 153 днів). За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта імені [PERSON]» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, підлягають у задоволенню, а саме у розмірі 26100 (двадцять шість тисяч сто) грн. 27 коп.

Outcome: approved