Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Рівненської міської ради, Управління Держземагенства у місті Рівному про визнання права власності на земельну ділянку, що належить спадкодавцю та спадкоємцю на праві на праві спільної сумісної власності в порядку спадкування. В подальшому позивач змінив предмет позову, просив визначити, що частка померлого [INFO] [PERSON] в праві спільної сумісної власності, на земельну ділянку (кадастровий номер 5610100000:01:024:0279) становить ?, крім того просив визнати, що частка [PERSON] в справі спільної сумісної власності на земельну ділянку (кадастровий номер 5610100000:01:024:0279) становить ? та просив припинити право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 0,0058 га, кадастровий номер 5610100000:01:024:0279, цільове призначення - для житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Пояснив, що [INFO] помер його батько - [PERSON]. У Першій Рівненській державній нотаріальній конторі 11.07.2013 року була заведена спадкова справа №308/2013. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є його син [PERSON]. До складу спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] входить ? частина земельної ділянки, площа всієї земельної ділянки складає 0,0058 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування частини житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить спадкоємцю [PERSON] (сину) та спадкодавцю [PERSON] (батьку) на праві спільної сумісної власності без визначення часток між ними в натурі. Спадкоємець [PERSON] після смерті свого батька став одноосібним власником вказаної земельної ділянки площею 0,0058 га, проте не має можливості оформити спадщину та зареєструвати за собою право власності на всю земельну ділянку у встановленому законом порядку, окрім як на підставі рішення суду, з огляду на те, що вона перебувала у спільній сумісній власності спадкодавця та спадкоємця без виділення часток в натурі, тобто неможливо встановити склад спадщини. Представник Рівненської міської ради в судовому засіданні змінені позовні вимоги визнав. Представник Управління Держземагенства у місті Рівному в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення позивача, представника Рівненської міської ради, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі, з наступних підстав. [INFO] відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] актовий запис №109 від 24.01.2013 року помер [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 30 жовтня 1966 року актовий запис №22 [PERSON] дійсно є батьком [PERSON]. У Першій Рівненській державній нотаріальній конторі 11.07.2013 року була заведена спадкова справа №308/2013, що підтверджується Витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 22.07.203 року. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є його син [PERSON]. До складу спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] входить ? частина земельної ділянки, площа всієї земельної ділянки складає 0,0058 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування частини житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На підставі Державного акта про право власності на земельну ділянку серії ЯК №0294113, виданого 04.11.2011 року Управлінням Держкомзему у м.Рівне, та згідно додатку до зазначеного Державного акту - списку співвласників земельної ділянки серії АА №250823 від 04.11.2011 року земельна ділянка кадастровий номер 5610100000:01:024:0279, яка складає 0,0058 га належить спадкоємцю [PERSON] та спадкодавцю [PERSON] на праві спільної сумісної власності без визначення часток між ними в натурі. Спадкоємець [PERSON] після смерті свого батька став одноосібним власником вказаної земельної ділянки площею 0,0058 га, проте не має можливості оформити спадщину та зареєструвати за собою право власності на всю земельну ділянку у встановленому законом порядку, окрім як на підставі рішення суду, з огляду на те, що вона перебувала у спільній сумісній власності спадкодавця та спадкоємця без виділення часток в натурі, тобто неможливо встановити склад спадщини. Державний нотаріус Першої Рівненської державної нотаріальної контори [PERSON] у своїй відповіді за №2436/02-14 від 08 грудня 2014 року на заяву спадкоємця [PERSON] та вказав, що у зв'язку з тим, що у даному випадку не визначені частки між співвласниками неможливо перевірити склад та розмір спадкового майна після смерті [PERSON] - одного із співвласників, і саме із цієї підстави неможливо видати спадкоємцю [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що перебуває у спільній сумісній власності громадян. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно положень п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав є визнання права. Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. Однією з підстав набуття права власності, згідно з вимогами ст. 1216 ЦК України, є спадкування. Згідно з вимогами ст. 392 ЦК України власник вправі пред'явити позов про визнання його прав власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі відсутності документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.4 ст. 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Згідно положень ч.2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За таких обставин, підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] наявні. На підставі ст.ст. 16, 328, 368, 372, 392, 126-1218, 1268, ЦК України,

Outcome: approved