Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 21 червня 2008 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] (далі - відповідач) у відділі РАЦС Куйбишевського РУЮ Запорізької області, актовий запис №22. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Спільне життя сторін не склалося, намагання позивача зберегти сім'ю не дали позитивного результату. У грудні 2012 року позивач припинила з відповідачем шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Позивачка просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка в судове засідання не з'явилася, до суду 11.02.2014 року подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями. Відповідач за місцем реєстрації: [ADDRESS] не проживає, судові повістки були повернуті до суду з відповідними відмітками відділення поштового зв'язку. Відповідно до листа Куйбишевської селищної ради Куйбишевського району Запорізької області від 31 грудня 2014 року [PERSON] за місцем реєстрації не проживає, за вказаною адресою мешкає його мати, однак остання не знає, де знаходиться її син, судову повістку та матеріали справи отримати відмовилася. Судовий виклик був направлений за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованого у встановленому порядку, а тому відповідно до абзаців 2, 4-5 частини 5 ст.74 ЦПК України, відповідач вважаться таким, що був повідомлений належним чином про розгляд справи. Враховуючи викладене, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення), відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних обставин. Матеріалами справи встановлено, що 21 червня 2008 року між сторонами був укладений шлюб, який зареєстрований у Куйбишевському районному відділі РАЦС Запорізької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №22, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб (а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження (а.с.4). Шлюбні відносини сторін припинені з грудня 2012 року. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Питання щодо розподілу майна, що є їх спільною власністю та утримання дитини між ними не виникає. Відповідно до ст. 105 Сімейного Кодексу України (далі - СК України), шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що родина сторін розпалася остаточно та поновлена бути не може, оскільки через відсутність порозуміння сторони втратили один до одного почуття любові та поваги. Як у позивача, так і відповідача по справі було достатньо часу для вирішення питання щодо збереження родини та примирення, однак позивачка наполягає на розірванні шлюбу. При таких обставинах суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно і відновлена бути не може. При вирішенні питання розподілу судових витрат, суд враховую позицію позивача, яка просить покласти судові витрати на себе.

Outcome: approved