Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Ічнянської районної державної адміністрації Чернігівської області, Київська місцева прокуратура № 9, Служба ювенальної провенції Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві, Генеральна прокуратура України, Українська Православна Церква Київської Митрополії, Проект телеканалу СТБ «Слідство ведуть екстрасенси», Проект телеканалу СТБ «Один за всіх» про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дітей. Свої вимоги мотивував тим, що він перебував з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з 03 червня 2006 року, від якого у них народились діти: донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 25 червня 2010 року шлюб між ним та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу він не має змоги бачитися з дітьми та приймати участь в їх вихованні через створені відповідачами перешкоди. Зазначає, що він звертався до Солом`янського РУГУ МВС України в м. Києві з заявами про вчинення відповідачами злочинів. Разом з тим, Солом`янське РУГУ МВС України в м. Києві на його заяви надає відповіді про необхідність звернення до суду в порядку СК України. Крім того, він звертався до Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації з заявами про виконання розпорядження та проведення профілактичної бесіди з [PERSON] щодо невиконання регламенту побачень з дітьми, проте отримав відповіді, з яких вбачається, що ним не надано доказів чинення йому перешкод у спілкуванні з дітьми та зазначалось про відсутність у дітей бажання зустрічатися з батьком. Просив суд ухвалити рішення, яким усунути йому перешкоди у спілкуванні та вихованні дітей шляхом відібрання та передачі їх [PERSON] . Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 30 серпня 2017 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 11 вересня 2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05 березня 2019 року закрито провадження в справі в частині вимог до [PERSON] . Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05 березня 2019 року відмовлено в задоволені клопотання відповідачів про закриття провадження в справі. Постановою Київського апеляційного суду від 15 травня 2019 року ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 05 березня 2019 року залишено без змін. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25 травня 2021 року відмовлено в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27 травня 2021 року відмовлено в задоволенні заяви позивача про відвід головуючого судді. У судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов та просив його задовольнити. Зазначив, що він не погоджується з наданим висновком органу опіки та піклування Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (т. 5, а.с. 122). У судовому засіданні 07 грудня 2020 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] заперечували проти задоволення позову, підтримали викладене у відзиві на позовну заяву (т. 3, а.с. 227-233). З відзиву вбачається, що після розірвання шлюбу з позивачем діти постійно проживають з матір`ю - [PERSON] та перебувають на її повному утриманні. У квартирі, де вони проживають, створені всі необхідні умови для дітей. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 14 березня 2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 500 гривень щомісяця. Згідно довідки державного виконавця заборгованість [PERSON] по виплаті аліментів становить 35580 гривень 60 копійок. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 19 березня 2014 року визначено місце проживання дітей з матір`ю. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 11 грудня 2015 року відмовлено в задоволенні позову [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дітей. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 13 листопада 2014 року відмовлено в задоволенні позову [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, відібрання дітей. З цього рішення вбачається, що судом не було встановлено, що відповідачами чинилися [PERSON] перешкоди в спілкуванні з дітьми. Посилання позивача на те, що до дітей застосовується психологічне, фізичне та інші види насильства не відповідають дійсності. Діти неодноразово відвідували психологів, за висновками яких жодні ознаки насильства щодо них відсутні. Жодних перешкод у спілкуванні дітей з позивачем ні [PERSON] , ні інші члени її сім`ї не чинять. Діти самостійно відмовилися спілкуватися з батьком, оскільки він поводиться агресивно. [PERSON] не приймає участі у вихованні дітей, ухиляється від обов`язку зі сплати аліментів. Треті особи у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись. У матеріалах справи міститься заява представника ТОВ «Телеканал СТБ», з якої вбачається, що він просить виключити товариство з кола третіх осіб, оскільки позов не містить обґрунтування необхідність такого залучення. Рішення у справі не впливає на права та обов`язки ТОВ «Телеканал СТБ» (т. 3, а.с. 137). Представник Органу опіки та піклування Ічнянської районної державної адміністрації Чернігівської області надіслав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність (т. 3, а.с. 194). Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 03 червня 2006 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] (т. 2, а.с. 63), та сина [PERSON] , [INFO] (т. 2, а.с. 64). Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 25 червня 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (т. 2, а.с. 93). Встановлено та не заперечувалось учасниками судового розгляду, що сторони проживають окремо, а їх діти на даний час мешкають з відповідачем у справі - [PERSON] . Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно з ч. 1 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Позивач у судовому засіданні зазначив, що після розірвання шлюбу він не має змоги бачитися з дітьми та приймати участь в їх вихованні через створені відповідачами перешкоди. З позову вбачається, що [PERSON] звертався до Солом`янського РУГУ МВС України в м. Києві з заявами про вчинення відповідачами злочинів. Разом з тим, Солом`янське РУГУ МВС України в м. Києві на його заяви надає відповіді про необхідність звернення до суду в порядку СК України. Крім того, позивач звертався до Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації з заявами про виконання розпорядження та проведення профілактичної бесіди з [PERSON] щодо невиконання регламенту побачень з дітьми, проте отримав відповіді, з яких вбачається, що ним не надано доказів чинення йому перешкод у спілкуванні з дітьми та зазначалось про відсутність у дітей бажання зустрічатися з батьком. З відзиву на позовну заяву відповідачів вбачається, що після розірвання шлюбу з позивачем діти постійно проживають з матір`ю - [PERSON] та перебувають на її повному утриманні. У квартирі, де вони проживають, створені всі необхідні умови для дітей. Посилання позивача на те, що до дітей застосовується психологічне, фізичне та інші види насильства не відповідають дійсності. Діти неодноразово відвідували психологів, за висновками яких жодні ознаки насильства щодо них відсутні. Жодних перешкод у спілкуванні дітей з позивачем ні [PERSON] , ні інші члени її сім`ї не чинять. Діти самостійно відмовилися спілкуватися з батьком, оскільки він поводиться агресивно. [PERSON] не приймає участі у вихованні дітей, ухиляється від обов`язку зі сплати аліментів. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 14 березня 2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 500 гривень щомісяця (т. 3, а.с. 238). Згідно розрахунку головного державного виконавця Солом`янського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві від 17 січня 2019 року заборгованість [PERSON] по виплаті аліментів становить 35580 гривень 60 копійок (т. 3, а.с. 240). Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 13 листопада 2014 року відмовлено в задоволенні позову [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, відібрання дітей (т. 3, а.с. 241-242). З цього рішення вбачається, що судом не було встановлено, що відповідачами чинилися [PERSON] перешкоди в спілкуванні з дітьми. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 10 березня 2015 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 13 листопада 2014 року залишено без змін (т. 3, а.с. 243-246). Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 11 грудня 2015 року відмовлено в задоволенні позову [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дітей (т. 3, а.с. 247-249). Позивач, звертаючись до суду з позовом, просить усунути йому перешкоди у спілкуванні та вихованні дітей шляхом відібрання та передачі йому дітей. З наданого суду висновку органу опіки та піклування Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації від 30 вересня 2019 року № 108-13062 вбачається, що органом опіки та піклування доказів чинення перешкод [PERSON] . [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми, [PERSON] , 2007 року народження, та [PERSON] , 2010 року народження, не встановлено. Органом опіки та піклування не виявлено наявності загрози для життя, здоров`я і морального виховання малолітніх та не вбачається за доцільне усунення перешкод у спілкуванні з малолітніми шляхом відібрання дітей від матері та передання їх батьку (т. 5, а.с. 67-69). Позивачем заперечується висновок органу опіки та піклування, проте доказів на спростування наданого висновку [PERSON] суду не надано. Суд вважає, що зазначений висновок зроблений відповідним держаним органом з урахуванням інтересів дітей та на підставі вивчення обставин взаємовідносин сторін та їх дітей. У такому випадку, вимога позивача про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дітей шляхом їх відібрання від матері та передачі батьку не знайшла свого підтвердження та не відповідає інтересам дітей. З огляду на наведене, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed