Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу. В позові вказував, що 18.08.2010 року зареєстрував шлюб з [PERSON] у Відділі реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис №964. Від шлюбу дітей немає. Посилався на те, що одруження з відповідачем виявилось невдалим. Сімейне життя з нею не склалось по тій причині, що у них різні та несумісні характери, між ними не було взаєморозуміння, через що уже тривалий час не проживають разом, тобто не підтримують жодних стосунків, не ведуть спільне господарство. Таким чином фактичні шлюбні стосунки між ними припинено, сім'я розпалася, а шлюб існує лише юридично. За таких обставин прийшов до висновку, що надалі їх спільне життя неможливе, а збереження шлюбу суперечить його інтересам. Відповідач на розірвання шлюбу згідна, але відмовляється подати заяву про розірвання шлюбу до РАЦС. Він не може виїхати до суду за місцем проживання відповідача, оскільки є людиною похилого віку і постійно хворіє. Просив розірвати шлюб між ним та [PERSON], що зареєстрований 18.08.2010 року Білоцерківським міськрайонним управлінням юстиції Київської області, актовий запис №964. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належно повідомленим про місце, день та годину слухання справи, в адресованій суду заяві просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, у разі неявки відповідача згідний на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, будучи належно повідомленою про місце, день та годину слухання справи, про що є відомості в матеріалах справи, причини неявки суд не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.08.2010 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис №964, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 18.08.2010 року. Після реєстрації шлюбу сторони залишили собі дошлюбні прізвища. Від шлюбу дітей немає. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» міститься роз'яснення про те, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Приписами ч.3 ст.10 та ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, спільно не проживають протягом тривалого часу, спільного господарства не ведуть, не підтримують сімейних стосунків, позивач на примирення не згідний, він довів, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, їх сім'я розпалась остаточно, а тому позов підлягає задоволенню. Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами. На підставі ст.ст.110, 112, 114 СК України,

Outcome: approved