Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської із заявою, де заінтересованою особою вказав: Рубіжанське об`єднане управління пенсійного фонду України Луганської області, про встановлення факту належності [PERSON] , [INFO] , диплому ИВ № 247277, виданого про здобуття освіти у Грузинському інституті субтропічного господарства, на ім`я « [PERSON] » - російською мовою. Ухвалою від 09 лютого 2021 року провадження у справі було відкрито та призначено судове засідання на 014 березня 2021 року на 14 годину 15 хвилин. Заявник подав заяву в якій просив розглянути справи без його участі, свої вимоги підтримав. Заінтересована особа - у поданій заяві також просила розглянути справу без участі представника, але у задоволені заяви просила відмовити. За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Позиції учасників справи. Позиція заявника полягала у тому, що він є громадянином Грузії, але постійно проживає в Україні. Його паспортним документом є довідка на постійне проживання в Україні серії [NUMBER] , що була видана у 2009 році, де його прізвище та ім`я зазначене - « [PERSON] », як і у його паспорті громадянина Грузії. Разом з цим, у його свідоцтві про народження, яке було оформлене у Грузії за часів СРСР, його особисті дані записані на російській мові як « [PERSON] » і відповідно у дипломі серії [NUMBER] , його дані також зазначені російською мовою із зазначенням по батькові - « [PERSON] ». Відсутність таких даних як: «по батькові» у паспорті громадянина Грузії та у довідці на постійне проживання в Україні обумовлене тим, що отримавши у 1991 році статус незалежної держави, Грузія перейшла на латинський стиль написання імен, який не передбачає зазначення в документах крім власного імені та прізвища, ще й «по батькові». Встановлення факту належності йому диплому [NUMBER] , виданого про здобуття освіти у Грузинському інституті субтропічного господарства, на ім`я «[PERSON] » (російською мовою), йому необхідно для реалізації свого права на пенсійне забезпечення. А отримати уточнюючу архівну довідку, яка б підтверджувала факт його навчання у Грузинському інституті субтропічного господарства не виявляється можливим, оскільки архів вказаного навчального закладу залишився на території невизнаної республіки Абхазія, що підтверджується листом Державного університету імені Акакія Церетелі Грузія, до складу якого увійшов вказаний навчальний заклад після переміщення із м. Сухумі до м. Кутаісі. Заінтересована особа надала суду заяву, в якій просила відмовити в задоволенні заяви про встановлення факту, посилаючись на те, що до заяви про встановлення належності правовстановлюючих документів необхідно додавати докази того, що цей документ належить заявнику, і що організація, яка його видала, не може внести до нього відповідні виправлення. При цьому, встановлюється належність особі правовстановлюючих документів, а не тотожність прізвища, імені, по батькові, неоднаково названих у різних документах, неприсвоєння чи залишення одного з них. Оцінка суду обставин у справі. На основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, суд встановив наступні обставини: [INFO] в с. Чхорія Зугдідського району Грузинської РСР, народився заявник, який у свідоцтві про народженні у перекладі на українську мову зазначений як - [PERSON] , а у перекладі на російську мову - [PERSON] . Батьком заявника є [PERSON] (а.с. 6,7,8). У 1984 році, заявник отримав диплом серії [NUMBER] , про здобуття освіти у Грузинському інституті субтропічного господарства, виданий на ім`я «[PERSON] » - російською мовою, за спеціалізацією - агрономія, присвоєна кваліфікація: вченого агронома субтропічного господарства (а.с. 10). 29 вересня 2004 року, [PERSON] , перебуваючи на території України, одружився з [PERSON] , яка під час реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на « [PERSON] ». Дані чоловіка у свідоцтві містять ім`я та прізвище, без зазначення по батькові (а.с. 13). А 27 лютого 2009 року, у зв`язку із постійним проживанням на території України, [PERSON] отримав тимчасову посвідку на постійне проживання серії [NUMBER] , яке видано українською мовою, де також зазначено лише його ім`я та прізвище, без зазначення його по батькові (а.с. 5). Метою встановлення факту належності [PERSON] , [INFO] , правовстановлюючого документа у вигляді диплому [NUMBER] , виданого про здобуття освіти у Грузинському інституті субтропічного господарства, є отримання ним державної пенсії, із зарахуванням до загального стажу періоду його навчання у вищому навчальному закладі. Встановлення цього факту, окрім як в судовому порядку не виявляється можливим, оскільки отримати уточнюючу довідку щодо його навчання у Грузинському інституті субтропічного господарства він не може, у зв`язку із залишенням архіву навчального закладу на території невизнаної республіки Абхазія (а.с. 11). Оцінка суду щодо фактів. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (стаття 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Положеннями статті 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. А згідно з пунктом 6 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Разом з цим, з огляду на роз`яснення, які містяться в пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. З огляду на встановлені судом обставини у їх сукупності, суд не має жодних сумнівів у тому, що диплом [NUMBER] , виданий про здобуття освіти у Грузинському інституті субтропічного господарства, на ім`я « [PERSON] » (російською мовою) належить [PERSON] [INFO] . І оскільки від встановлення факту належності [PERSON] , диплому [NUMBER] , залежить реалізація його права на отримання пенсії, в силу положень статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, його заяву слід задовольнити. Суд уважно поставився до аргументів заінтересованої особи, якими обгрунтовується заперечння проти задоволення заяви заявника, але відзначає, що вони по своїй суті зводяться до незгоди із наявністю у заявника права на отримання пенсії в Україні, що не являється предметом розгляду цієї справи. А інші доводи заінтересованої особи зводяться до буквального підходу у вирішенні питання щодо належності заявнику диплому, але такий підхід суд не поділяє і відзначає, що надані заявником документи у їх сукупності вказують на належність заявнику диплому і неможливість отримання будь-яких довідок через наявність об`єктивної обставини, зокрема відсутності фізичного доступу до певної території. Отже,

Outcome: approved