Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом про визнання права власності, в якому вказує, що дядьку [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,8632\~га. на території [PERSON] сільської ради на підставі державного акту. 28 вересня 2005 року [PERSON] помер, заповіту не залишив. З [PERSON] постійно проживала дружина [PERSON], вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON]. [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,7836\~га. на території [PERSON] сільської ради на підставі державного акта. 06 травня 2004 року [PERSON] склала заповіт, заповіла [PERSON] все належне майно. 23 вересня 2014 року [PERSON] померла. На час смерті з [PERSON] ніхто не проживав та не був зареєстрований. Державні акти на земельні ділянки втрачені, підтверджується оголошенням в газеті «Свобода». [PERSON] звернувся до нотаріуса для оформлення права власності на спадкове майно, йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Просить визнати за ним право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,8632\~га. та 1,7836\~га. на території [PERSON] сільської ради, належали [PERSON] та [PERSON] на підставі державних актів. В судовому засіданні представник позивача згідно договору про надання правової допомоги [PERSON] позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] сільська рада в судове засідання подала відзив на позов, згідно якого позовні вимоги [PERSON] визнає, не заперечує проти їх задоволення, просить справу розглядати за їх відсутності. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, приймаючи до уваги відзив на позов відповідача, дослідивши матеріали справи, надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що 06 травня 2004 року [PERSON] склала заповіт, заповіла [PERSON] все належне майно (а.с.13). [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,8632\~га. на території [PERSON] сільської ради на підставі державного акта серії Р1 №674384 від 04 вересня 2003 року, підтверджується витягом з ДЗК про земельну ділянку №НВ-6102364232016 від 20 квітня 2016 року (а.с.12) та довідкою відділу Держгеокадастру у Козівському районі №34-1908-99.61-9/34-16 від 20 квітня 2016 року (а.с.14). 28 вересня 2005 року помер [PERSON], підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ИД №063582 (а.с.5). Згідно довідки [PERSON] сільської ради №132/2-19 від 16 березня 2016 року, з [PERSON] до дня смерті постійно проживала та була зареєстрована [PERSON] (а.с.6). [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,7836\~га. на території [PERSON] сільської ради на підставі державного акта серії Р1 №645481 від 04 вересня 2003 року, підтверджується витягом з ДЗК про земельну ділянку №НВ-6102161702016 від 27 січня 2016 року (а.с.11) та витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №34-1909-99.5-343/2-16 від 29 січня 2016 року (а.с.16). 23 вересня 2014 року померла [PERSON], підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ИД №177535 (а.с.4). Згідно довідки [PERSON] сільської ради №131/2-19 від 16 березня 2016 року, з [PERSON] до дня смерті ніхто не проживав та не був зареєстрованим (а.с.7). Державні акти на земельні ділянки втрачені, підтверджується оголошенням в газеті «Свобода» №32 від 22 квітня 2016 року. [PERSON] звернувся до нотаріуса для оформлення права власності на спадкове майно, йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, підтверджується відмовою нотаріуса №220/01-16 від 08 квітня 2016 року (а.с.9). Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно ч.1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно ст.1268 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оскільки визнання позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності слід задовольнити. На підставі викладеного

Outcome: approved