Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

[PERSON] є власником автомобіля «Mitsubishi Lancer», 2008 року випуску, державний № [NUMBER], кузов № [NUMBER]. З 20 квітня 2013 року по 3 грудня 2015 року цей автомобіль перебував на території Смілянського МВ УМВС України в Черкаській області як речовий доказ по справі про обвинувачення її колишнього чоловіка [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, визначеного ч. 2 ст. 286 КК України, по факту порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого. Посилаючись на те, що під час передачі їй автомобіля були виявлені дефекти не повязані з ДТП і на час звернення до суду з позовом Смілянський МВ (з обслуговування м. Сміла та Смілянського району) УМВС України в Черкаській області перебуває на стадії ліквідації, [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання Смілянського МВ кредитором перед нею на суму 39758 грн.; просила зобовязати ліквідаційну комісію Смілянського МВ задовольнити з майна Смілянського МВ, що залишиться після задоволення вимог кредиторів, заявлених своєчасно, її вимоги на суму 39758 грн., які складаються із матеріальних збитків у розмірі 34758 грн. та 5000 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги повністю. Представник відповідача позов не визнав і пояснив, що автомобіль повертався [PERSON] під підпис у відповідному журналі. В графі «підпис особи, що отримала транспортний засіб, наявність зауважень при отриманні транспортного засобу» позивач не зазначила про наявність пошкоджень, повязаних з неналежним зберіганням автомобіля. Зазначив, що відповідач не володіє відомостями щодо характеру отриманих пошкоджень, які отримав автомобіль під час ДТП, та які були в нього напередодні аварії. Крім того, зазначені у висновку експерта відомості не відповідають дійсності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з вироку Смілянського міськрайонного суду від 4 листопада 2013 року по справі № 703/2886/13-к 1-кп/703/128/13 [PERSON] 20 квітня 2013 року близько 20 години 40 хвилин, будучи в стані алкогольного спяніння та керуючи автомобілем [NUMBER], який зареєстрований за його дружиною [PERSON], вчинив наїзд на пішохода [PERSON] Від отриманих пошкоджень [PERSON] помер на місці пригоди. Рішенням Смілянського міськрайонного суду від 2 вересня 2015 року по справі № 703/3164/15-ц 2/703/1165/15 визнано, що автомобіль «Mitsubishi Lancer», 2008 року випуску, державний № [NUMBER], кузов № [NUMBER], належить [PERSON] на праві особистої приватної власності. В судовому засіданні сторони визнали, що 20 квітня 2013 року у звязку з ДТП автомобіль було вилучено як речовий доказ по справі і до 3 грудня 2015 року він перебував на території Смілянського МВ УМВС України в Черкаській області. У відповідності до п. 19 ст. 10 ЗУ Про міліцію» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) міліція відповідно до своїх завдань зобовязана забезпечувати збереження знайдених, вилучених у затриманих і заарештованих осіб і зданих у міліцію документів, речей, цінностей та іншого майна, вживати заходів до повернення їх законним власникам. Міліція несе відповідальність за збереження зданих цінностей і майна. Як вбачається з висновку експерта № 4/123 від 30 квітня 2013 року, 25 квітня 2013 року постановою слідчого Смілянської міжрайонної прокуратури у кримінальному провадженні про обвинувачення [PERSON] призначено експертизу технічного стану ТЗ. 27 квітня 2013 року автомобіль був оглянутий експертом і виявлені в процесі огляду пошкодження транспортного засобу були відображені у цьому висновку. 3 грудня 2015 року експертом-товарознавцем [PERSON] в присутності позивача та працівника чергової частини Смілянського ВП ГУНП України в Черкаській області було оглянуто належний позивачці автомобіль. У відповідності з висновком цього експерта № 157 від 29 грудня 2015 року вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля «Mitsubishi Lancer» державний № СА5245В, в результаті його пошкодження під час неналежного зберігання у період часу з 21 квітня 2013 року по 3 грудня 2015 року складає 34758 грн. Частиною 6 статті 1176 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній чи юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В судовому засіданні встановлено, що внаслідок пошкодження майна позивач терпіла моральні страждання. Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 23, ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, що полягає у душевних стражданнях, яких зазнала [PERSON], повинна бути відшкодована особою, з вини якої ця шкода заподіяна. Визначаючи розмір відшкодування, суд враховує обєм пошкодженого майна та розмір матеріального збитку, заподіяного внаслідок цього пошкодження. З урахуванням глибини душевних страждань позивача, ступеню вини працівників Смілянського МВ УМВС, приймаючи до уваги матеріальний стан сторін по справі та вимоги розумності і справедливості, суд вважає, що позивачу належить відшкодувати 5000 грн. моральної шкоди, заподіяної пошкодженням належного їй майна. У відповідності до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 22 січня 2016 року Смілянський МВ (з обслуговування м. Сміла і Смілянського району) УМВС України в Черкаській області за рішенням засновників з 6 листопада 2015 року перебуває у процесі припинення. 14 квітня 2016 року [PERSON] звернулась до відповідача із заявою про визнання її вимог до Смілянського МВ в сумі 39758 грн. та просила задовольнити ці вимоги відповідно до чинного законодавства. Листом № 11585 від 23 червня 2016 року заступник Голови ліквідаційної комісії повідомив позивача, що її вимоги не визнано, оскільки в журналі обліку вилучених транспортних засобів, які зберігаються на території Смілянського МВ УМВС України в Черкаській області в графі «підпис особи, що отримала транспортний засіб, наявність зауважень при отриманні транспортного засобу» [PERSON] не було зазначено про пошкодження транспортного засобу, які не повязані з дорожньо-транспортною пригодою та виникли внаслідок неналежного зберігання. Згідно з ч. 3 ст. 112 ЦК України у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи. Частино 4 цієї статті передбачено, що вимоги кредитора, заявлені після спливу строку, встановленого ліквідаційною комісією для їх пред'явлення, задовольняються з майна юридичної особи, яку ліквідовують, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, заявлених своєчасно. Враховуючи, що відповідач не спростував надані позивачем докази, позов [PERSON] підлягає до повного задоволення. У відповідності із ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У звязку з цим, з відповідача на користь позивача належить стягнути 551 грн. 20 коп. сплаченого позивачем судового збору та 1500 грн. витрат на правову допомогу у відповідності з квитанцією від 22 липня 2016 року. На підставі наведеного, ст. 23, 112, 1166, 1167, 1176 ЦК України,

Outcome: approved