Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) про стягнення на її користь аліментів на утримання спільних дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття, а також стягнення аліментів на її утримання в розмірі 1/5 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на працездатну особу щомісячно починаючи з дня звернення до суду і до досягнення сином [PERSON] трьох років. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06 лютого 2015 року уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського районного управління юстиції у Запорізькій області 06 лютого 2015 року, про складений актовий запис за №05. Позивач та відповідач мають двох спільних дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які на теперішній час проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. З серпня 2017 року позивач та відповідач проживають окремо, при цьому відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання спільних дітей, а також позивача, не надає. Відповідач не бажає в добровільному порядку вирішити питання про утримання спільних дітей та позивача. Відповідач працевлаштований в ПСП «Прогрес», тобто має постійну роботу і дохід. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали в повному обсязі з підстав, викладених в ньому. Також додали, що на момент розгляду справи відповідач перебуває на обліку в органах занятості населення, як безробітний та отримує постійний дохід у виді допомоги по безробіттю, а також отримує постійний дохід у виді орендної плати за передачу в користування земельної ділянки. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв та клопотань не надав. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, а саме просив стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання спільних дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Стосовно стягнення аліментів на утримання дружини просив відмовити. Заперечення мотивував тим, що з відповідача стягуються аліменти на утримання іншої дитини- Майноленко Д.О., в нього на утримані перебуває ще одна дочка - [PERSON], мати [PERSON], яка хворіє, а також сам позивач хворіє. Провадження у справі відкрито ухвалою судді від 17 листопада 2017 року. Тією ж ухвалою призначений судовий розгляд справи у судовому засіданні на 11 год 00 хв 05 грудня 2017 року. Судові засіданні після 05 грудня 2017 року відкладалися та в них оголошувались перерви відповідно до вимог процесуального законодавства. Відповідно до п.9 ч.1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції\~ Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності з 15.12.2017, справи у судах першої інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Отже в судових засіданнях, яке відбулися починаючи з 15 грудня 2017 року справа розглядалася за правилами, встановленими Главою 6 Розділу ІІІ ЦПК України. Під час судового розгляду встановлено, що 06 лютого 2015 року між відповідачем та позивачем укладений шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського районного управління юстиції у Запорізькій області 06 лютого 2015 року, про складений актовий запис за №05, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖС №148918 від 06 лютого 2015 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського районного управління юстиції у Запорізькій області 06 лютого 2015 року. Крім того, позивач та відповідач мають двох спільних дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС №281541 від 15 червня 2015 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського районного управління юстиції у Запорізькій області та свідоцтвом про народження серії І-ЖС №281502 від 19 травня 2015 року, виданим виконавчим комітетом Обіточненської сільської ради Чернігівського району Запорізької області відповідно. Згідно довідки в.о.старости Обіточненського старостинського округу виконавчого комітету Чернігівської селищної ради Запорізької області від 13 жовтня 2017 року позивач проживає в Запорізькій області Чернігівському районі с.Салтичія по вул..Центральна,55 разом з батьками та своїми синами [PERSON] та [PERSON] [PERSON] з 07 березня по 07 листопада 2017 року працював в ПСП «Прогрес» на посаді тракториста - машиніста сільськогосподарського виробництва та отримав нарахований дохід за період з 01 грудня 2016 року по 30 листопада 2017 року в сумі 87302 грн 50 коп. Після відрахувань дохід склав 65446 грн 27 коп. З 08 листопада по час розгляду справи відповідач перебуває на обліку, як безробітній, в Чернігівському районному центрі зайнятості та отримав за період листопад-грудень 2017 року допомогу по безробіттю в сумі 8650 грн 83 коп, з яких 701 грн 93 коп було відраховано на утримання аліментів. Також відповідач отримує дохід за надання в оренду належної йому на праві власності земельної ділянки, розмір якого за період 2015-2017 років склав 16647 грн 00 коп, а після відрахування податків та аліментів- 11460 грн 32 коп. Такі обставини підтверджуються довідкою ПСП «Прогрес» від 19 грудня 2017 року №пр000000023, довідкою Чернігівського районного центру зайнятості від 03 січня 2018 №14 та довідкою ПСП «Прогрес» від 25 січня 2018 року №14. Відповідач також сплачує аліменти на утримання дочки [PERSON] [INFO] в розмірі 25% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з 21 січня 2015 року по 30 червня 2018 року, на період навчання останньої в Мелітопольському державному педагогічному університеті імені [PERSON] відповідно до виконавчого листа Чернігівського районного суду Запорізької області від 24 лютого 2015 року, у справі №329/59/15-ц, та листа Чернігівського районного відділу Державної виконавчої служби від 05 січня 2018 року №18. Таким чином, під час розгляду справи встановлено, що позивач і відповідач є батьками двох малолітніх дітей, які на теперішній час проживають разом з позивачем. Відповідач має постійній дохід у виді заробітної плати, допомоги по безробіттю, а також від надання в оренду належної йому земельної ділянки. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.ч.1,2,5 ст.185 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Частиною 1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Крім того, згідно ч.ч.1,2,4 ст.84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Статтею 81 СК України передбачено, що перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України. Згідно п/п.13, 18 п.1 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, який затверджений Постановою КМУ від 26.02.1993 за №146, утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з допомоги по безробіттю; плати, отриманої за передачу в оренду земельної ділянки або земельної частки (паю). Таким чином, суд доходить до висновку, що відповідач, який має постійний дохід (заробіток) у виді допомоги по безробіттю та від надання в оренду земельної ділянки, зобовязаний утримувати своїх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. При визначенні розміру аліментів суд також враховує сплату аліментів на утримання дочки [PERSON] [INFO] в розмірі 25% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з 21 січня 2015 року по 30 червня 2018 року, на період навчання останньої в Мелітопольському державному педагогічному університеті імені [PERSON]. За таких обставин суд доходить до висновку, що необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку двох дітей є розмір аліментів, який складатиме 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно. Отже позов в цій частини слід задовольнити повністю. Щодо стягнення аліментів на утримання позивача суд враховує таке. Як зазначалося вище, стаття 84 СК України передбачає обовязок чоловіка утримувати дружину, з якою проживає його дитина, до досягнення нею трьох років. Необхідною умовою також є можливість чоловіка утримувати дружину. Судом, в даному випадку, також враховуються ті обставини, що відповідач має постійні джерела доходів (заробітку), а також сплачує аліменти на утримання іншої доньки [PERSON] [INFO] в розмірі 25% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з 21 січня 2015 року по 30 червня 2018 року, на період навчання останньої в Мелітопольському державному педагогічному університеті імені [PERSON], та має в подальшому сплачувати аліменти на утримання синів [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] За таких обставин суд доходить до висновку, що відповідач має можливість утримувати дружину до досягнення старшою дитиною трьох років. Щодо доводів представника відповідача про наявність в позивача ще однієї дочки-Манойленко [PERSON] [INFO], матері-Шевченко [PERSON] [INFO], яка хворіє, а також незадовільного стану здоровя відповідача, суд виходить з такого. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що останній на момент звернення позивача до суду виповнилося 18 років, тобто вона є повнолітньою. Доказів щодо перебування [PERSON] на утриманні відповідача ним або його представником не надано. Тому суд не враховує наявність у відповідача повнолітньої дочки, як обставину, яка впливає на визначення розміру аліментів. Також представником відповідача в обґрунтування заперечень зазначалося, що у відповідача наявна непрацездатна мати пенсійного віку-Шевченко В.В., яка хворіє. В обґрунтування надано зокрема копію (на мові оригіналу): «Виписка из медицинской карты стационарного больного из генекологического отделения ДоКТМО, 09 июня 2017». Однак зазначений документ не відповідає формі та змісту, встановленим Наказом Міністерства охорони здоровя України від 14.02.2012 №110. Більше того, представник позивача поставив під сумнів достовірність такого доказу в судовому засіданні та вимагав надати його оригінал. Представник відповідача пояснив, що не має можливості надати оригінал цього документу, тому відповідно до ч.6 ст.95 ЦПК України суд не приймає до уваги його як доказ. Окрім того, згідно копії паспорта громадянина України на імя [PERSON] остання проживає у Донецькій області у м.Моспіно. Тому суд не може взяти до уваги наявність у відповідача матері пенсійного віку, яка проживає в іншому населеному пункті, не перебуває на його утриманні, як обставину, що впливає на визначення розміру аліментів. Щодо наданих в судовому засіданні медичних документів відповідача суд зауважує, що вказані документи датовані ще 11.01.2012 та 03.02.2015. Медичні довідки та виписки від 18.12.2017 дублюють діагнози виставлені в медичній документації від 11.01.2012 та від 03.02.2015 та мають пряме посилання на них, в таких документах зазначено, що діагнози виставлені саме на підставі медичних обстежень, які відбувалися ще 11.01.2012 та 03.02.2015. Окрім того, відповідачем або його представником не надано до суду достатніх доказів, які б підтверджували стан здоровя відповідача на момент розгляду справи, а також розмір витрат на лікування таких хвороб відповідачем. Отже суд також не приймає до уваги такі обставини. Вислухавши пояснення усіх учасників справи, дослідивши докази та проаналізувавши норми права, які підлягають застосуванню, суд доходить до висновку про необхідність задоволення позову повністю. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved