Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про поновлення батьківських прав. Позов обґрунтовує тим, що 08.12.2015 року рішенням Луцького міськрайонного суду його було позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Мотивуючи своє рішення суд зазначив, що згідно висновку служби у справах дітей Луцької міської ради від 01.010.2015 року №152 було встановлено, що він протягом тривалого часу не підтримував з сином контактів, не брав участі у його вихованні та не цікавився його життям і здоров'ям, не сплачував аліментів, внаслідок чого виникла заборгованість. Вказує, що на даний час відсутні ті обставини, які були підставою для позбавлення його батьківських прав. Умови його життя змінилися, він доклав максимум зусиль для ремонту помешкання у якому він проживає разом із матір'ю. Враховуючи наявність у нього хвороби, а також другої групи інвалідності, має певні протипоказання до роботи, а відтак тимчасово не працює, однак отримує державну соціальну допомогу по інвалідності, тобто має стабільний фінансовий дохід. Крім того, ним була частково погашена заборгованість по сплаті аліментів. У зв'язку із цим, просить суд поновити батьківські права щодо дитини [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю, покликаючись на вказані у позовній заяві обставини. Просили суд позов задовольнити. Відповідач та її представник позовні вимоги не визнали. Просили суд в задоволенні позову відмовити за безпідставністю. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Із врахуванням висновку Служби у справах дітей Луцької міської ради від 17.01.2019 року за №15, просить суд в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення учасників справи, з'ясувавши обставини та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.07.2011 року (а.с. 5). Рішенням Луцького міськрайонного суду від 08.12.2015 року позивача [PERSON], [INFO], позбавлено батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 47). Згідно ст. 151 СК України - батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Статтею 153 СК України встановлено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч.1 ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Згідно ч.4 ст.169 СК України суд перевіряє наскільки змінилась поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Судом встановлено, що [PERSON], зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS], що підтверджується Довідкою про склад сім'ї №25475 від 12.04.2018 року (а.с. 6). З пояснень позивача та матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку у Волинській обласній психіатричній лікарні №1 м. Луцька є інвалідом ІІ групи загального захворювання (а.с. 9-15). Згідно довідки від 12.04.2018 року державна соціальна допомога [PERSON] за період з жовтня 2017 року по березень 2018 року становить 8712 грн. (а.с. 8). З розрахунку Другого ВДВС міста Луцьк вбачається заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів станом на 31.03.2018 року становить 44281,22 грн. (а.с. 76). Згідно висновку Служби у справах дітей Луцької міської ради від 17.01.2019 року, недоцільно поновити батьківські права [PERSON] відносно його дитини [PERSON], [INFO]. Підставою для такого висновку стало те, що батько не цікавиться успіхами дитини, не забезпечує сина необхідним одягом, взуттям, харчуванням, лікуванням (а.с. 71, 72). Відповідно до ч. 1 ст. 3 СК України сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 5 СК України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім'ї. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ч.8 ст.7 СК України - регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно п. 19 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,ст. 169 СК України особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Розглядаючи такі справи, суди зобов'язані перевіряти, наскільки змінилися поведінка особи та обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав. При вирішенні питання про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з них та інших осіб, із якими проживає дитина, враховує її інтереси, а також думку дитини, якщо вона її може висловити. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття або була усиновлена й усиновлення не скасоване чи не визнане недійсним. Суд вважає, що позивач не надав суду переконливих доказів зміни свого відношення до виконання батьківських обов'язків, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed