Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], де третя особа орган опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дітей. В позовній заяві зазначив, що 26 лютого 2008 року він уклав шлюб з [PERSON]. Від даного шлюбу в них з відповідачкою народилось двоє малолітніх синів, а саме: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідачка [PERSON] разом з синами [PERSON] та [PERSON] проживали у своїх батьків. [INFO] відповідачка народила третю дитину [PERSON], і саме із-за цієї дитини у них з нею виник спір, так як він впевнений, що біологічним батьком дитини не являється і сама відповідачка в цьому одного разу йому зізналася. За весь час проживання відповідачка вела антигромадський спосіб життя, зловживала алкогольними напоями, робила спроби суїциду та неодноразово в його присутності, без будь-яких підстав, била синів, використовуючи при цьому ненормативну лексику. Так, в жовтні 2013 року відповідачка під час його відсутності зібрала речі та разом з донькою [PERSON] переїхала до другого місця проживання, а під час телефонної розмови повідомила, що залишає його і йде проживати до другого чоловіка. При цьому також сказала, що обох синів залишає йому на виховання, а свою доньку [PERSON] буде виховувати з іншим чоловіком, який являється її батьком. Оскільки сімейні відносини між ним та відповідачкою не склалися через діаметрально протилежні характери, погляди на життя, фізичну та психологічну несумісність, що призводило до безпричинних сварок та психологічну несумісність, 27 січня 2014 року згідно рішення Тячівського районного суду шлюб між ним та відповідачкою було розірвано з ініціативи відповідачки. Після розірвання шлюбу і по даний час їхні спільні сини [PERSON] та [PERSON] знаходяться у нього на вихованні, а колишня дружина вже проживає з іншим чоловіком і напевно від нього народила ще одну дитину, імені якої він не знає. Він має постійну роботу, самостійний дохід і постійне місце проживання. Спиртними напоями, на відміну від відповідачки, він не зловживає, за місцем свого проживання характеризується позитивно. Його колишня дружина ніде не працює, не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями і не займається вихованням синів. За таких умов, він вважає, що синам е краще буде з ним, так як відповідачка взагалі не цікавиться процесом їх виховання. Просить визначити місце проживання малолітніх синів [PERSON] та [PERSON], разом з ним в [ADDRESS] Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Зазначила, що сини [PERSON] та [PERSON] дійсно проживають разом з позивачем півтора року. Вона перебуває в іншому шлюбі, від якого має двоє дітей. Своїх синів вона навідує. Проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи органу опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації Сойма С.В. в судовому засіданні не заперечила проти задоволення позову. Заслухавши сторін та дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі і від шлюбу мають трьох малолітніх дітей, а саме синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 27 січня 2014 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.7). Після розірвання шлюбу сини [PERSON] та [PERSON] стали проживати з батьком [PERSON], а донька [PERSON] - з матір»ю [PERSON], що також підтвердили сторони в судовому засіданні. Згідно ст. 141 CK України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. А згідно до ст. ст. 160, 161 цього Кодексу місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. А місце проживання дитини, яка досягла десять років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними вирішується судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, на час розгляду справи в суді малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають з позивачем, а малолітня [PERSON] - з відповідачкою При цьому сторони за місцем проживання характеризуються позитивно і хоч не мають власного житла, однак кожний забезпечений належними умовами для проживання і здатен створити комфортні умови для проживання і виховання дітей. Жодних доказів, які б достовірно стверджували, що якась з сторін неналежно виконувала свої батьківські обов'язки чи ухилялася від їх виконання в судовому засіданні не наведено. У п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» роз'яснено, що суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Крім того, згідно з принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Зазначені вище положення закону повинні бути застосовані у кожній конкретній справі, виходячи з її обставин та інтересів дітей. Відповідно до висновку органу опіки і піклування Тячівської районної державної адміністрації від 4 квітня 2016 року за №118 рекомендовано визначити місце проживання малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], разом з батьком [PERSON], [INFO], в [ADDRESS] (а.с.36). Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд, при вирішенні спору щодо місця проживання дітей, бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, їх вік, стан здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням наведеного, беручи до уваги факт вже проживання малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], разом з батьком, умови їх проживання, а також наявність позитивного висновку з цього приводу органу опіки і піклування, суд вважає, що в інтересах дітей позов слід задовольнити. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідачку.

Outcome: approved