Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В позові зазначив, що з 03 вересня 2004 року по 15.06.2012 року сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.06.2012 року № 0814/5660/2012, шлюб сторін було розірвано. Під час перебування у шлюбі у них народилась дитина, син [PERSON], [INFO]. 05 вересня 2014 року сторони у справі повторно зареєстрували шлюб, в Дніпровському районному у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління Юстиції у Запорізькій області, актовий запис за № 476. 05 березня 2018 року відповідач залишила родину і повідомила про її небажання у подальшому спільно проживати з позивачем та намір розірвати шлюб. З того часу сторони по справі фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо, мають окремий бюджет, спільне господарство ними не ведеться. Син 02 квітня 2018 року виявив бажання проживати з батьком і проживає з батьком теперішній час, що не заперечується відповідачем. На теперішній час шлюб сторін розірванорішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.06.2018 року № 334/2439/18, сторони разом не проживають, дитина проживає з позивачем та знаходяться на його утриманні. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя № 334/8078/18 від 14.12.2018 року в зв'язку із проживання дитини з батьком припинено стягнення аліментів на утримання сина з позивача на користь відповідача Відповідачка не приймає участі в утриманні сина, в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, має нормальний стан здоров'я, інших неповнолітніх дітей не має, працює. Позивач просить стягнути з відповідачки аліменти на утримання сина [PERSON],\~[INFO]\~у розмірі\~ 1/4 частини від всіх видів доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму і не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Справа розглядається в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Сторони повідомлені про дату розгляду справи та наданий час для подання відзиву та заперечень. Позивач та його представник, адвокат [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не зявилась з невідомих причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена вчасно. Відзив на позов не надала, із заявою про розгляд справи за її відсутності не зверталась. Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази у сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Згідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.06.2018р. № 334/2439/18 (а.с.6,8,10). Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження І-ЖС №362900 від 12.04.2018р. (а.с.9). 05 вересня 2014 року сторони у справі повторно зареєстрували шлюб, в Дніпровському районному у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління Юстиції у Запорізькій області, актовий запис за № 476 (а.с.11). Шлюб сторін розірванорішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.06.2018 року № 334/2439/18 (а.с.12-13). З березня 2018 року сторони разом\~не проживають, фактично припинили шлюбні відносини, мають окремий бюджет, спільне господарство ними не ведеться, дитина проживає з позивачем та знаходяться на його утриманні. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя № 334/8078/18 від 14.12.2018 року в зв'язку із проживання дитини з батьком, який особисто 02.04.2018 року виявив таке бажання, з [PERSON] припинено стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] (а.с.18-20). Позивач займається вихованням та навчанням сина, натомість відповідачка не приймає участі в утриманні сина, в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, участі в його вихованні не приймає, що підтверджується Довідкою директора ЗЗМ 1-3 ступенів № 69 № 246 від 29.05.2018р. та Характеристикою учня [PERSON] (а.с.14,15). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини,\~що мають\~істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 років до 18 років з 1 січня 2019 року складає - 2027 гривень, та буде складати з 1 липня 2019 року 2118 гривень, а з 1 грудня 2019 року 2218 гривень. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи інтереси дитини та матеріальний стан сторін, забезпечуючи надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, шляхом стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], 02.02.2008 року, у розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 грудня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. Оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved