Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування Рахівської районної державної адміністрації в Закарпатській області про визначення місця проживання дітей. Позовні вимоги обґрунтував тим, що з відповідачкою вони зареєстрували шлюб 26.01. 1999 року у виконавчому комітеті Богданської сільської ради. Від шлюбу у них народилося троє дітей: донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO], які проживають з ним та перебувають на його утриманні та вихованні. 03.03. 2014 року, рішенням Рахівського районного суду, шлюб між ними розірвано. Причиною звернення до суду з позовом стало те, що вони з січня 2014 року, не проживають однією сім'єю, відповідачка залишила дітей на його вихованні, дітьми не цікавиться, не забезпечує їх належним харчуванням та доглядом. На підставі наведеного, просить визначити місце проживання їх дітей з ним - [PERSON], за адресою: [ADDRESS] Позивач [PERSON], в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідачка [PERSON], позовні вимоги не визнала. Показала суду, що відповідач не має змоги утримати дітей, забезпечити їх всім необхідним, у зв'язку з чим, вони попередньо домовилися, що діти на незначний період часу залишаться з позивачем, а вона, тим часом, поїде на сезонні заробітки, для подальшого забезпечення їх спільних дітей всім необхідним. На даний час вона з сезонних робіт повернулася і має намір забрати дітей для спільного проживання з нею, як матір'ю. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Органу опіки та піклування Рахівської РДА - Даскало Г.М., в судовому засіданні, позовні вимоги заперечила, вказала про доцільність проживання дітей сторін разом з матір'ю - відповідачкою [PERSON] Заслухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували між собою у зареєстрованому шлюбі з 26.01. 1999 року, який між ними було розірвано на підставі рішення Рахівського районного суду від 03.03. 2014 року. За час перебування у шлюбних відносинах, у сторін народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Добровільно дійти згоди з вирішення питання визначення місця проживання дітей, сторони не взмозі, і наразі між ними виник спір з приводу вказаного питання. Оскільки між матір'ю та батьком виник спір щодо місця проживання дітей, він повинен бути вирішений відповідно до вимог ст. 161 СК України. Згідно із ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Як підставу залишення дітей проживати з батьком, позивач посилається на те, що він бере участь в їх утриманні та вихованні. На доведення вказаного, надав суду довідку Богданської сільської ради від 03.09. 2014 року та акт обстеження умов проживання позивача, з яких вбачається, що діти перебувають на утриманні позивача, що суд не може взяти за основу підстав задоволення позову, оскільки перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. З пояснень відповідачки встановлено, що остання, дійсно незначний період часу не відвідувала дітей, не брала участі у їх вихованні, однак це зумовлено її виїздом на сезонні роботи з метою в подальшому забезпечення дітей матеріально, про що між сторонами було досягнуто згоди. В акті обстеження матеріально-побутових умов проживання позивача, вказано, що мати не відвідує дітей, однак вказана обставина не свідчить про відсутність турботи про дітей з боку матері а навпаки вказує на намір та в подальшому можливість створення для дітей належних умов проживання та виховання. Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору між батьками про визначення місця проживання їх дитини на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Так, органом опіки та піклування надано висновок від 26.11. 2014 року щодо доцільності залишення дітей сторін проживати разом з матір'ю. Відповідно до положень «Декларації про загальні засади державної політики України стосовно сім'ї та жінок», схваленої Постановою Верховної Ради України від 06 березня 1999 року, держава захищає материнство та дитинство і визнає пріоритетність інтересів матері та дитини в суспільстві та забезпечує неухильне додержання законодавства України та норм міжнародного права стосовно сім'ї та жінок. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Під час судового розгляду не встановлено будь-яких виняткових обставин, які б переконали суд у тому, що дітей необхідно залишити з батьком. Всупереч змагальності принципу цивільного процесу, позивачем не надано суду будь-яких доказів, що проживання дітей разом з матір'ю суперечитиме інтересам дітей і навпаки, - проживання з ним, відповідатиме інтересам дітей, не надано доказів, що відповідачка, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дітей, тому враховуючи, що вищевказані норми міжнародного законодавства, які ратифіковані на території України, визначають пріоритетність інтересів матері та дітей, суд вважає, за доцільним залишити проживати дітей разом з матір'ю. На підставі ст. 88 ЦПК України, судові витрати по справі, що складаються з 243,60 гривень судового збору, слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed